title: Sodba Sodišča (občna seja) z dne 22. junija 2004 v zadevi C-42/01: Portugalska republika proti Komisiji Evropskih skupnosti (Nadzor koncentracij podjetij na ravni Skupnosti — Člen 21(3) Uredbe Sveta (EGS) št. 4064/89 — Zaščita upravičenih interesov s strani držav članic — Pristojnost Komisije)

text:
               7.8.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 201/1

         Sodba Sodišča
   (občna seja)
   z dne 22. junija 2004
   v zadevi C-42/01: Portugalska republika proti Komisiji Evropskih skupnosti (1)

   (Nadzor koncentracij podjetij na ravni Skupnosti - Člen 21(3) Uredbe Sveta (EGS) št. 4064/89 - Zaščita upravičenih interesov s strani držav članic - Pristojnost Komisije)
   (2004/C 201/01)
   Jezik postopka: portugalščina
   V zadevi C-42/01, Portugalska republika (zastopnika: L. I. Fernandes in L. Duarte, ob sodelovanju M. Marques Mendes) proti Komisiji Evropskih skupnosti (zastopnika: P. Oliver in M. França) zaradi razglasitve ničnosti odločbe Komisije št. K(2000) 3543 konč.-PT z dne 22. novembra 2000 v zvezi s postopkom iz člena 21 Uredbe Sveta (EGS) št. 4064/89 z dne 21. decembra 1989 o nadzoru koncentracij podjetij (Zadeva št. COMP/M.2054 – Secil/Holderbank/Cimpor), je Sodišče (občna seja), v sestavi V. Skouris, predsednik, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, C. Gulmann, J.-P. Puissochet in J. N. Cunha Rodrigues, predsedniki senatov, A. La Pergola in R. Schintgen, sodnika, N. Colneric, sodnica, S. von Bahr (poročevalec), sodnik, generalni pravobranilec: A. Tizzano, sodna tajnica: M. Múgica Arzamendi, administrateur principal, dne 22. junija 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Portugalski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 108, 7.4.2001.


title: Zadeva C-505/08: Tožba, vložena 19. novembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji

text:
               24.1.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 19/19

         Tožba, vložena 19. novembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Zadeva C-505/08)
   (2009/C 19/33)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: H. Støvlbæk in M. Adam, zastopnika)

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               ugotovi naj se, da Zvezna republika Nemčija ni izpolnila svojih obveznosti, ki izhajajo iz Direktive 2005/36/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij, s tem da ni v celoti sprejela potrebnih zakonov in upravnih predpisov za prenos te direktive, oziroma Komisije o teh predpisih ni v celoti obvestila,

               —

               Zvezni republiki Nemčiji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos Direktive se je iztekel 20. oktobra 2007.

      (1)  UL L 255, 30.9.2005, str. 22.


title: Zadeva C-249/08: Tožba, vložena 10. junija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki

text:
               15.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/30

         Tožba, vložena 10. junija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki
   (Zadeva C-249/08)
   (2008/C 209/45)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: K. Banks in C. Cattabriga, zastopnika)

      Tožena stranka: Italijanska republika
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da Italijanska republika

                           —

                           s tem ko ni v zadostni meri preverjala, opravljala inšpekcije in nadzirala, na njenem ozemlju ter v morskih vodah, ki so pod njeno suverenostjo in jurisdikcijo, izvajanje ribolova, zlasti glede spoštovanja določb, ki urejajo obdržanje na krovu ter uporabo visečih mrež in

                           —

                           s tem ko ni v zadostni meri zagotovila sprejetje ustreznih ukrepov glede odgovornih za kršitve predpisov Skupnosti s področja obdržanja na krovu ter uporabe visečih mrež, zlasti z uporabo odvračilnih kazni zoper zgoraj navedene osebe,

                     ni izpolnila obveznosti iz člena 1(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 2241/87 (1) z dne 23. julija 1987 o uvedbi določenih ukrepov nadzora za ribolovne dejavnosti in člena 2(1) ter člena 31(1) in (2) Uredbe Sveta (EGS) št. 2847/93 (2) z dne 12. oktobra 1993 o oblikovanju nadzornega sistema na področju skupne ribiške politike;

               —

               Italijanski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Vse od uvedbe leta 1992, je italijansko ribiško ladjevje sistematično in množično kršilo prepoved obdržanja na krovu in uporabe visečih mrež daljših od 2,5 km, in od leta 2001, katerekoli dolžine.

               2.

               Po mnenju Komisije se lahko obseg in teža pojava neposredno pripišeta neučinkovitosti italijanskega sistema, ki nadzira spoštovanje te prepovedi, in neprimernosti sankcij, ki so v italijanskem pravnem redu določene za njeno kršitev.

               3.

               Komisija v zvezi s tem opozarja, da nadzor nad uporabo visečih mrež opravlja več organov, ki so medsebojno v konkurenci, opravljanje nadzora pa je glede na ostale naloge, ki so zaupane tem organom, manj pomembna naloga, ki jo opravljajo brez ustreznega usklajevanja. Pomanjkanje človeških virov, časa ter potrebnih sredstev tako onemogoča učinkovit nadzor.

               4.

               Ni tudi primernega načrtovanja in strateškega planiranja dejavnosti nadzora uporabe visečih mrež. Komisija glede tega navaja, da bi moral biti nadzor skrbno načrtovan glede na posebne dejavnike tveganja ter biti del celostne, povezane in razumne strategije. Poleg tega bi se moral bolj osredotočiti na nekatera obdobja leta ter na natančno določene dežele in kraje. Italijanski organi pa trenutno ne opravljajo nič od tega.

               5.

               Organi zadolženi za nadzor uporabe mrež za lovljenje mečaric [spadara] poleg tega nimajo dostopa do podatkov o položaju ribiških plovil, zbranih s satelitskim sistemom nadzora ribiških ladij (SNRL), določenem v členu 3 Uredbe št. 2847/93. Preiskava, ki jo je opravila Komisija je pokazala, da veliko število ribiških ladij še nima naprav za določitev položaja preko satelita, ki so potrebne za delovanje sistema SNRL. Glede zbiranja, uvedbe računalniško podprtih ladijskih dnevnikov, deklaracij o iztovarjanju ter potrdil o prodaji, določenih v Uredbi št. 2847/93 in, a fortiori, navzkrižne analize teh podatkov ter podatkov pridobljenih s sistemom SNRL, je to vse prej kot učinkovito.

               6.

               Če se nadzorna dejavnost, ki jo v zvezi z uporabo mrež za lovljenje mečaric izvršujejo italijanski organi zdi povsem nezadovoljiva, je prav tako neučinkovit pregon kršitev določb Skupnosti v zvezi z obdržanjem na krovu in uporabo teh mrež.

               7.

               Komisija v zvezi s tem opozarja, prvič, kako italijanska zakonodaja, ki velja na področju sankcij, v nasprotju s tem, kar je določeno v členu 9(a) Uredbe št. 3094/86 (3) in v določbah, ki so pozneje povzele in razširile vsebino tega člena, v bistvu prepoveduje le uporabo ali poskus uporabe visečih mrež, ne pa samega obdržanja teh mrež na krovu.

               8.

               Drugič, kadar je kršitev prepovedi uporabe visečih mrež dejansko ugotovljena, krajevni nadzorni organi tega ne sporočijo pristojnim organom, predvsem zaradi obstoječih družbenih pritiskov, tako da ta kršitev sploh ni učinkovito preganjana in sankcionirana. Število in višina kazni tako ostajata neprimerno majhna.

               9.

               Komisija zato meni, da je v veliki meri dokazano, da je nadzorni in sankcijski sistem, ki se uporablja v Italiji za zagotovitev spoštovanja določb Skupnosti na področju visečih mrež povsem nezadosten za zagotovitev izpolnitve obveznosti, ki so državam članicam naložene s členi 1(1) Uredbe št. 2241/87, 2(1), in 31(1) in (2) Uredbe št. 2847/93.

      (1)  UL L 207, str. 1.

      (2)  UL L 261, str. 1.

      (3)  Uredbo Sveta (EGS) št. 3094/86 z dne 7. oktobra 1986 o določitvi nekaterih tehničnih ukrepov za ohranitev ribolovnih virov (UL L 288, str. 1).


               25.8.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 199/1

         (2007/C 199/01)
   Zadnja objava Sodišča Evropskih skupnosti v Uradnem listu Evropske unije

         UL C 183, 4.8.2007

   Prejšnje objave

      UL C 170, 21.7.2007

      UL C 155, 7.7.2007

      UL C 140, 23.6.2007

      UL C 129, 9.6.2007

      UL C 117, 26.5.2007

      UL C 96, 28.4.2007

   Ti teksti so na voljo na:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Zadeva C-486/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesgericht Innsbruck (Avstrija) 12. oktobra 2008 – Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols proti Land Tirol

text:
               21.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 44/26

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesgericht Innsbruck (Avstrija) 12. oktobra 2008 – Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols proti Land Tirol
   (Zadeva C-486/08)
   (2009/C 44/44)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Landesgericht Innsbruck
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols

      Tožena stranka: Land Tirol
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je položaj, v katerem je delavec/ka, ki je v zasebnopravnem delovnem razmerju s teritorialno skupnostjo ali z javnim podjetjem, in ki dela manj kot 12 ur na teden (30 % običajnega delovnega časa), glede plačila, ocenjevanja, priznanja delovnih izkušenj, pravice do dopusta, izrednih plačil, dodatkov za nadurno delo, itd., v slabšem položaju kot delavec v primerljivem položaju, zaposlen za polni delovni čas, združljiv s členom 4(1) Okvirnega sporazuma o delu s krajšim delovnim časom, sklenjenega 6. januarja 1997, ki se izvaja z Direktivo o delu s krajšim delovnim časom, z dne 15. decembra 1997 št. 97/81/ES (1)?

               2.

               Ali je treba v členu 4(2) tega Okvirnega sporazuma določeno načelo pro rata temporis razlagati tako, da nasprotuje nacionalni določbi, kot je člen 55(5) L-VBG, v skladu s katerim je treba pri spremembi obsega zaposlitve delavca, obseg še ne porabljenega letnega dopusta alikvotno prilagoditi novemu obsegu zaposlitve, kar ima za posledico, da se bo delavcu, ki je svoj obseg dela zmanjšal iz dela s polnim delovnim časom v delo s krajšim delovnim časom, tista pravica do letnega dopusta, ki jo je pridobil v času zaposlitve s polnim delovnim časom, zmanjšala, oziroma, da kot delavec, ki dela s krajšim delovnim časom, ta dopust lahko porabi samo še z zmanjšanim regresom za letni dopust?

               3.

               Ali je nacionalna določba, kot je člen 1(1)(m) L-VBG, v skladu s katero je delavec/ka, ki je zaposlen za dobo največ 6 mesecev oz. je samo začasno zaposlen, glede plačila, ocenjevanja, priznanja delovnih izkušenj, pravice do dopusta, izrednih plačil, dodatkov za nadurno delo, itd., v slabšem položaju kot delavci v primerljivem položaju, zaposleni za nedoločen čas, v nasprotju s členom 4 Okvirnega sporazuma evropskih socialnih partnerjev, ki se izvaja z Direktivo Sveta 1999/70/ES (2), z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas?

               4.

               Ali gre za posredno diskriminacijo na podlagi spola, v skladu s členom 14(1)(c) Direktive o enakem obravnavanju, z dne 5. junija 2006 RL 2006/54/ES (3), če je pri uslužbencih, ki terjajo neplačan starševski dopust v zakonsko določenem obsegu 2 let, zakonsko določena pravica do dopusta iz leta pred rojstvom, po izteku starševskega dopusta že propadla, in če gre pri zainteresiranih delavcih/kah v večini (97 %) za ženske?

      (1)  UL L 14, 20.1.1998, str. 9.

      (2)  UL L 175, 10.7.1999, str. 43.

      (3)  UL L 204, 26.7.2006, str. 23.


title: Zadeva T-73/17: Tožba, vložena 3. februarja 2017 – RS/Komisija

text:
               10.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/41

         Tožba, vložena 3. februarja 2017 – RS/Komisija
   (Zadeva T-73/17)
   (2017/C 112/57)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: RS (zastopnika: S. Orlandi in T. Martin, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:
   ugotovi in razsodi:

               —

               odločba natečajne komisije z dne 11. aprila 2016 o zavrnitvi prijave tožeče stranke na notranji natečaj COM/02/AST/16 se razglasi za nično;

               —

               Evropski komisiji se naloži, da tožeči stranki plača 5 000 EUR iz naslova nepremoženjske škode, ki jo je utrpela;

               —

               Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en sam tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev člena 27, prvi odstavek, Kadrovskih predpisov za uradnike.
   Navaja tudi ugovor nezakonitosti obvestila o spornem notranjem natečaju, ker ta določa pogoj za pripustitev, posledica katerega naj bi bila zavrnitev dostopa do natečaja začasnim uslužbencem, ki v 12 mesecih pred koncem vložitve prijav niso na upravnem položaju zaposlitve, na dopustu zaradi služenja vojaškega roka, na starševskem ali družinskem dopustu ali na napotitvi.


title: Zadeva C-510/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Østre Landsret (Danska) 25. oktobra 2010 – DR and TV2 Danmark A/S proti NCB

text:
               18.12.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 346/36

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Østre Landsret (Danska) 25. oktobra 2010 – DR and TV2 Danmark A/S proti NCB
   (Zadeva C-510/10)
   ()
   2010/C 346/63
   Jezik postopka: danščina

      Predložitveno sodišče

   Østre Landsret

      Stranke v postopku v glavni stvari

               Tožeči stranki

               :

                           1.

                           DR

                           2.

                           TV2 Danmark A/S

               Tožena stranka

               :

               NCB

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba izraza „z lastno opremo“ v členu 5(2)(d) Direktive 2001/29/ES (1) in „v imenu in z odgovornostjo RTV-organizacije“ v uvodni izjavi 41 te direktive razlagati s sklicevanjem na nacionalno pravo ali na pravo Evropske unije?

               2.

               Ali je treba predpostaviti, da besedilo člena 5(2)(d) Direktive 2001/29/ES pomeni „v imenu in z odgovornostjo [RTV-organizacije]“, kot je navedeno na primer v danski, angleški in francoski različici te določbe, ali „v imenu ali z odgovornostjo [RTV-organizacije]“, kot je navedeno na primer v nemški različici te določbe?

               3.

               Ob predpostavki, da je treba izraza, navedena v prvem vprašanju, razlagati s sklicevanjem na pravo Evropske unije, je Sodišče zaprošeno, naj odgovori na ta vprašanja: katera merila morajo nacionalna sodišča uporabiti pri posamezni presoji vprašanja, ali je bil posnetek, ki ga izdela tretja oseba (v nadaljevanju: producent), zato da se bo uporabil za prenose RTV-organizacije, izdelan „z lastno opremo [te organizacije]“ in „v imenu ali z odgovornostjo RTV-organizacije“, tako da je ta posnetek zajet z izjemo, določeno v členu 5(2)(d)?
               V povezavi z odgovorom na tretje vprašanje se prosi zlasti za odgovore na ta vprašanja:

                           (a)

                           Ali je treba pojem „lastna oprema“ iz člena 5(2)(d) Direktive 2001/29/ES razumeti tako, da pomeni, da je posnetek, ki ga je izdelal producent, zato da se bo uporabil za prenose RTV-organizacije, zajet z izjemo, določeno v členu 5(2)(d) te direktive, samo če je RTV-organizacija odgovorna pred tretjimi za ravnanja in opustitve producenta v zvezi s posnetkom, kakor da bi sama izvedla ta ravnanja in opustitve?

                           (b)

                           Ali je pogoj, da mora biti posnetek izdelan „v imenu [in/ali] z odgovornostjo [RTV-organizacije]“, izpolnjen, če je RTV-organizacija naročila producentu, naj izdela posnetek, zato da bi ga lahko prenašala, in ob predpostavki, da ima zadevna RTV-organizacija pravico prenašati sporni posnetek?
                           Østre Landsret prosi za razjasnitev, ali se zaradi odgovora na vprašanje 3(b) lahko upoštevajo ali morajo upoštevati spodaj navedeni položaji, in če je odgovor pritrdilen, kakšen bi moral biti njihov pomen:

                                       (i)

                                       Kadar končno in zaključno umetniško/uredniško odločitev o vsebini naročenega programa na podlagi sporazumov med strankami sprejme RTV-organizacija ali producent.

                                       (ii)

                                       Kadar je RTV-organizacija odgovorna pred tretjimi osebami glede obveznosti, ki jih ima producent v zvezi s posnetkom, kakor da bi sama izvedla ta ravnanja in opustitve.

                                       (iii)

                                       Kadar sporazum z RTV-organizacijo pogodbeno zavezuje izvajalca, da zadevni program dobavi RTV-organizaciji za določeno ceno in mora sam kriti vse stroške, ki bi bili lahko povezani s posnetkom in presegajo to ceno.

                                       (iv)

                                       Kadar odgovornost za zadevni posnetek pred tretjimi osebami prevzame RTV-organizacija ali producent.

                           (c)

                           Ali je pogoj, da mora biti posnetek izdelan „v imenu [in/ali] z odgovornostjo [RTV-organizacije]“, izpolnjen, če je RTV-organizacija naročila producentu, naj izdela posnetek, zato da bi ga lahko prenašala, in ob predpostavki, da ima zadevna RTV-organizacija pravico prenašati posnetek, če je producent v sporazumu z RTV-organizacijo v zvezi s posnetkom prevzel finančno in pravno odgovornost za (i) kritje vseh stroškov, povezanih s posnetkom v zameno za plačilo vnaprej določenega zneska; (ii) nakup pravic in (iii) nepredvidljive okoliščine, ki zajemajo vsako zamudo s posnetkom in kršitev pogodbe, pri čemer pa RTV-organizacija pred tretjimi osebami glede obveznosti, ki jih ima producent v zvezi s posnetkom, ni odgovorna, kakor da bi sama izvedla ta ravnanja in opustitve?

      (1)  UL 2001 l 167. str. 10.


title: Zadeva T-804/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 21. julija 2016 – Ogrodnik/EUIPO – Aviário Tropical (Tropical) (Znamka Evropske unije — Postopek za ugotovitev ničnosti — Figurativna znamka Evropske unije Tropical — Prejšnja nacionalna besedna znamka TROPICAL — Relativni razlog za zavrnitev — Člena 8(1)(b) in 53(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Obseg pravic tožeče stranke na podlagi nacionalnega prava — Soobstoj znamk — Obveznost obrazložitve — Člen 75 Uredbe št. 207/2009)

text:
               5.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 326/23

         Sodba Splošnega sodišča z dne 21. julija 2016 – Ogrodnik/EUIPO – Aviário Tropical (Tropical)
   (Zadeva T-804/14) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek za ugotovitev ničnosti - Figurativna znamka Evropske unije Tropical - Prejšnja nacionalna besedna znamka TROPICAL - Relativni razlog za zavrnitev - Člena 8(1)(b) in 53(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Obseg pravic tožeče stranke na podlagi nacionalnega prava - Soobstoj znamk - Obveznost obrazložitve - Člen 75 Uredbe št. 207/2009))
   (2016/C 326/42)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Tadeusz Ogrodnik (Chorzów, Poljska) (zastopnika: A. von Mühlendahl in H. Hartwig, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: J. Garrido Otaola, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe pri EUIPO: Aviário Tropical, SA (Loures, Portugalska)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 22. septembra 2014 (zadeva R 1948/2013-4) v zvezi s postopkom za ugotavljanje ničnosti med družbo Aviário Tropical in T. Ogrodnikom.

      Izrek

               1.

               Odločba četrtega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 22. septembra 2014 (zadeva R 1948/2013-4) se razveljavi.

               2.

               EUIPO nosi lastne stroške in stroške Tadeusza Ogrodnika.

      (1)  UL C 65, 23.2.2015.


title: Zadeva C-537/14 P: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 27. oktobra 2016 – Debonair Trading Internacional Lda/Groupe Léa Nature SA, Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (Pritožba — Znamka Evropske unije — Uredba (ES) št. 207/2009 — Člen 8(1)(b) in 8(5) — Figurativna znamka z besednimi elementi „SO’BiO ētic“ — Ugovor imetnika besednih in figurativnih znamk Unije in nacionalnih znamk, ki vsebujejo besedni element „SO…?“ — Zavrnitev registracije)

text:
               9.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/6

         Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 27. oktobra 2016 – Debonair Trading Internacional Lda/Groupe Léa Nature SA, Urad Evropske unije za intelektualno lastnino
   (Zadeva C-537/14 P) (1)

   ((Pritožba - Znamka Evropske unije - Uredba (ES) št. 207/2009 - Člen 8(1)(b) in 8(5) - Figurativna znamka z besednimi elementi „SO’BiO ētic“ - Ugovor imetnika besednih in figurativnih znamk Unije in nacionalnih znamk, ki vsebujejo besedni element „SO…?“ - Zavrnitev registracije))
   (2017/C 006/06)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnik: Debonair Trading Internacional Lda (zastopnika: D. Selden, odvetnik, T. Alkin, Barrister)

      Drugi stranki v postopku: Groupe Léa Nature SA (zastopnik: S. Arnaud, odvetnik), Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: D. Gája in P. Geroulakos, agenta)

      Izrek

               1.

               Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 23, septembra 2014, Groupe Léa Nature/UUNT – Debonair Trading Internacional (SO’BiO ētic) (T-341/13, neobjavljena, EU:T:2014:802), se razveljavi.

               2.

               Zadeva se vrne v razsojanje Splošnemu sodišču Evropske unije.

               3.

               Odločitev o stroških se pridrži.

      (1)  UL C 118, 13.4.2015.


title: Zadeva T-111/06: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 21. novembra 2007 – Wesergold Getränkeindustrie proti UUNT – Lidl Stiftung (VITAL FIT) ( Znamka Skupnosti – Postopek z ugovorom – Prijava figurativne znamke Skupnosti VITAL FIT – Prejšnja nacionalna besedna znamka VITAFIT – Relativni razlog za zavrnitev – Verjetnost zmede – Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 – Pravica biti slišan – Obveznost obrazložitve )

text:
               12.1.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 8/14

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 21. novembra 2007 – Wesergold Getränkeindustrie proti UUNT – Lidl Stiftung (VITAL FIT)
   (Zadeva T-111/06) (1)

   („Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti VITAL FIT - Prejšnja nacionalna besedna znamka VITAFIT - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 - Pravica biti slišan - Obveznost obrazložitve“)
   (2008/C 8/26)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG (Rinteln, Nemčija) (zastopniki: P. Goldenbaum, T. Melchert in I. Rohr, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: G. Schneider, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT, intervenientka pred Sodiščem prve stopnje: Lidlt Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Nemčija) (zastopnik: M. Schaeffer, odvetnik)
   Predmet
   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 16. februarja 2006 (zadeva R 3/2005-2), ki se nanaša na postopek z ugovorom med Lidlt Stiftung & Co. KG in Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG.
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 143, 17.6.2006.


title: Zadeva C-182/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Augstākā tiesa (Latvija) 22. aprila 2015 – Aleksej Petruhhin

text:
               22.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/23

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Augstākā tiesa (Latvija) 22. aprila 2015 – Aleksej Petruhhin
   (Zadeva C-182/15)
   (2015/C 205/31)
   Jezik postopka: latvijščina

      Predložitveno sodišče

   Augstākā tiesa

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Aleksej Petruhhin

      Tožena stranka: Latvijas Republikas Ģenerālprokuratūra

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člena 18, prvi odstavek, Pogodbe o delovanju Evropske unije in 21(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije razlagati tako, da je treba državljanu katere koli države članice Evropske unije v primeru njegove izročitve državi, ki ni članica Evropske unije, v skladu s sporazumom o izročitvi, sklenjenim med državo članico in tretjo državo, zagotoviti enako raven varstva, kot je zagotovljena državljanom zadevne države članice?

               2.

               Ali mora v takih okoliščinah sodišče države članice, kjer je vložena prošnja za izročitev, uporabiti pogoje, ki jih za izročitev določi država članica Evropske unije, katere državljanstvo ima, ali tista, v kateri ima običajno prebivališče?

               3.

               Če je treba izročitev opraviti brez upoštevanja posebne ravni varstva, ki je določena za državljane države, ki je zaprošena za izročitev, ali mora država članica, ki je zaprošena za izročitev, preveriti, da so jamstva, določena v členu 19 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – in sicer da se nihče ne sme izročiti državi, v kateri obstaja zanj resna nevarnost, da bo podvržen smrtni kazni, mučenju ali drugemu nečloveškemu ali ponižujočemu ravnanju ali kaznovanju – spoštovana? Ali se tako preverjanje lahko omeji na ugotovitev, da je država, ki prosi za izročitev, članica Konvencije proti mučenju, ali pa je treba proučiti dejanski položaj in pri tem upoštevati oceno navedene države, ki so jo opravili organi Sveta Evrope?


title: Zadeva T-315/13: Tožba, vložena 30. aprila 2013 – Kompas MTS proti Parlamentu in drugim

text:
               10.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 233/12

         Tožba, vložena 30. aprila 2013 – Kompas MTS proti Parlamentu in drugim
   (Zadeva T-315/13)
   2013/C 233/20
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Kompas mejni turistični servis d.d. (Kompas MTS d.d.) (Ljubljana, Slovenija) (zastopnik: J. Tischler, odvetnik)

      Tožene stranke: Evropski parlament, Evropska komisija in Svet Evropske unije

      Predlog

   Tožeča stranka predlaga

               —

               Evropski Uniji naj se naloži plačilo 846 000 EUR skupaj z obrestmi po 8 % obrestni meri oziroma ugotovi naj se, da je odškodninski zahtevek zoper Evropsko unijo utemeljen;

               —

               toženim strankam naj se naloži, da v skladu s členom 87(2) Poslovnika plačajo potrebne stroške.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka zahteva odškodnino v bistvu zaradi prenosa določbe člena 5(6)(e) Direktive 2001/37/ES (1). Meni, da je le zaradi sprejetja te določbe mogoče, da je avstrijski zakonodajalec omejil uvoz tobačnih izdelkov, na katerih besedilo navedb ni v nemščini. Tožeča stranka navaja, da je taka količinska omejitev uvoza posledica prenosa Direktive 2001/37 s katero naj bi tožene stranke kršile načelo sorazmernosti, prepoved diskriminacije, lastninsko pravico in svobodno gospodarsko pobudo.

      (1)  Direktiva 2001/37/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. junija 2001 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic o izdelavi, predstavitvi in prodaji tobačnih izdelkov (UL L 194, str. 26).


title: Zadeva T-405/12: Sklep Splošnega sodišča z dne 17. maja 2013 – FH proti Komisiji (Ničnostna in odškodninska tožba — Odločba Komisije, da se tožeči stranki odvzamejo izkaznice za vstop v njene stavbe — Ničnostna tožba — Neobstoj pravnega interesa — Nedopustnost — Odškodninska tožba — Vzročna zveza — Škoda — Tožba, ki je očitno brez pravne podlage)

text:
               29.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 189/24

         Sklep Splošnega sodišča z dne 17. maja 2013 – FH proti Komisiji
   (Zadeva T-405/12) (1)

   (Ničnostna in odškodninska tožba - Odločba Komisije, da se tožeči stranki odvzamejo izkaznice za vstop v njene stavbe - Ničnostna tožba - Neobstoj pravnega interesa - Nedopustnost - Odškodninska tožba - Vzročna zveza - Škoda - Tožba, ki je očitno brez pravne podlage)
   2013/C 189/50
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: FH (Bruselj, Belgija) (zastopnika: É. Boigelot in R. Murru, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Currall in J. Baquero Cruz, zastopnika)

      Predmet

   Prvič, tožba za razglasitev ničnosti odločbe z dne 10. julija 2012, s katero je Komisija tožeči stranki odvzela izkaznice za vstop v njene stavbe, in popravka z dne 11. julija 2012 in drugič, odškodninska tožba proti Komisiji za škodo, ki naj bi nastala tožeči stranki.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže.

               2.

               FH nosi lastne stroške in naloži se mu plačilo stroškov Komisije.

      (1)  UL C 331, 27.10.2012.


title: Zadeva C-72/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) 11. februarja 2013 – Gmina Wrocław proti Minister Finansów

text:
               18.5.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 141/14

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) 11. februarja 2013 – Gmina Wrocław proti Minister Finansów
   (Zadeva C-72/13)
   2013/C 141/23
   Jezik postopka: poljščina

      Predložitveno sodišče

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka in vlagateljica kasacijske pritožbe: Gmina Wrocław

      Tožena stranka in nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Minister Finansów

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali so določbe Direktive Sveta 2006/112/ES (1) z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1) nasprotujejo pobiranju davka na dodano vrednost na transakcije občine, ki zajemajo prodajo premoženja, vključno z nepremičninami, ki je bilo pridobljeno na podlagi zakona ali neodplačno, predvsem kot dediščina ali darilo, ali prispevek tega premoženja kot stvarnega vložka v gospodarsko družbo?

      (1)  UL L 347, str. 1.


title: Zadeva C-550/11: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 4. oktobra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Administrativen sad – Varna – Bolgarija) – PIGI – Pavleta Dimova ET proti Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto“ – Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (Obdavčenje — DDV — Direktiva 2006/112/ES — Pravica do odbitka — Popravek — Tatvina blaga)

text:
               24.11.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 366/16

         Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 4. oktobra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Administrativen sad – Varna – Bolgarija) – PIGI – Pavleta Dimova ET proti Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto“ – Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (Zadeva C-550/11) (1)

   (Obdavčenje - DDV - Direktiva 2006/112/ES - Pravica do odbitka - Popravek - Tatvina blaga)
   2012/C 366/26
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Administrativen sad - Varna

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: PIGI – Pavleta Dimova ET

      Tožena stranka: Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto“ – Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Administrativen sad – Varna – Razlaga člena 185(2) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1) – Nacionalna davčna praksa, v skladu s katero je treba vstopni DDV, odbit pri pridobitvi blaga, nujno popraviti v primeru izginotja blaga zaradi tatvine – Pojem uradno dokazana ali potrjena tatvina

      Izrek

   Člen 185(2) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalnim davčnim določbam, kot so te iz členov 79 in 80 zakona o davku na dodano vrednost (Zakon za danak varhu dobavenata stojynost), ki določajo, da je ob ugotovitvi manka z davkom na dodano vrednost obdavčenega blaga treba popraviti odbitek vstopnega davka, ki je bil opravljen ob nakupu tega blaga, če je neznani storilec navedeno blago ukradel davčnemu zavezancu.

      (1)  UL C 13, 14.1.2012.


title: Zadeva C-114/15: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 27. oktobra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour d'appel de Pau – Francija) – kazenski postopek zoper Association des utilisateurs et distributeurs de l’agrochimie européenne (Audace) in druge (Predhodno odločanje — Prosti pretok blaga — Člena 34 in 36 PDEU — Količinske omejitve — Vzporedni uvoz zdravil za uporabo v veterinarski medicini — Direktiva 2001/82/ES — Člen 65 — Nacionalna ureditev s predhodnim dovoljenjem — Izključitev rejcev iz poenostavljenega postopka za pridobitev dovoljenja za promet — Obveznost imeti dovoljenje za trgovanje na debelo — Obveznost imeti poslovno enoto na ozemlju države članice uvoza — Obveznosti farmakovigilance)

text:
               9.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/12

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 27. oktobra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour d'appel de Pau – Francija) – kazenski postopek zoper Association des utilisateurs et distributeurs de l’agrochimie européenne (Audace) in druge
   (Zadeva C-114/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Prosti pretok blaga - Člena 34 in 36 PDEU - Količinske omejitve - Vzporedni uvoz zdravil za uporabo v veterinarski medicini - Direktiva 2001/82/ES - Člen 65 - Nacionalna ureditev s predhodnim dovoljenjem - Izključitev rejcev iz poenostavljenega postopka za pridobitev dovoljenja za promet - Obveznost imeti dovoljenje za trgovanje na debelo - Obveznost imeti poslovno enoto na ozemlju države članice uvoza - Obveznosti farmakovigilance))
   (2017/C 006/14)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour d'appel de Pau

      Stranke v kazenskem postopku v glavni stvari

   Association des utilisateurs et distributeurs de l’agrochimie européenne (Audace), Association des éleveurs solidaires, Cruzalebes EARL, Des deux rivières EARL, Mounacq EARL, Soulard Max EARL, Francisco Xavier Erneta Azanza, Amestoya GAEC, La Vinardière GAEC reconnu, Lagunarte GAEC, André Jacques Iribarren, Ramuntcho Iribarren, Phyteron 2000 SAS, Cataloune SCL

      ob udeležbi: Conseil national de l’Ordre des vétérinaires, nekdanji Conseil supérieur de l’Ordre des vétérinaires, Syndicat national des vétérinaires d’exercice libéral, Direction des douanes et des droits indirects

      Izrek

               1.

               Člena 34 in 36 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni zakonodaji, ki možnost vzporednega uvoza zdravil za uporabo v veterinarski medicini omejuje izključno na distributerje na debelo, ki imajo dovoljenje na podlagi člena 65 Direktive 2001/82/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v veterinarski medicini, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 596/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. junija 2009, in ki torej možnosti takega uvoza ne daje rejcem, ki želijo zdravila za uporabo v veterinarski medicini uvoziti za potrebe svojih vzrejnih obratov.

               2.

               Člena 34 in 36 PDEU je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta nacionalni zakonodaji, ki rejcem, ki vzporedno uvažajo zdravila za uporabo v veterinarski medicini za potrebe svojih vzrejnih obratov, nalaga, da morajo imeti poslovno enoto na ozemlju namembne države članice in da morajo izpolnjevati vse obveznosti farmakovigilance iz členov od 72 do 79 Direktive 2001/82, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 596/2009.

      (1)  UL C 171, 26.5.2015.


title: Zadeva F-127/07: Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 11. septembra 2008 – Coto Moreno proti Komisiji (Javni uslužbenci – Uradniki – Javni natečaj – Nevpis na rezervni seznam – Ocena ustnega in pisnega preizkusa)

text:
               8.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 285/54

         Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 11. septembra 2008 – Coto Moreno proti Komisiji
   (Zadeva F-127/07) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Javni natečaj - Nevpis na rezervni seznam - Ocena ustnega in pisnega preizkusa)
   (2008/C 285/97)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Juana Maria Coto Moreno (Gaborone, Bocvana) (zastopnika: K. Lemmens in C. Doutrelepont, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: B. Eggers in M. Velardo, zastopnika)
   Predmet zadeve
   Razglasitev ničnosti Odločbe natečajne komisije EPSO AD/25/05 z dne 12. februarja 2007 s katero je zavrnila vpis tožeče stranke na rezervni seznam tega natečaja – Odškodninski zahtevek.
   Izrek sodbe

               1)

               Tožba J. M. Coto Moreno se zavrne.

               2)

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 22, 26.1.2008, str. 57.


title: Zadeva T-216/12: Tožba, vložena 18. maja 2012 – Technion in Technion Research & Development Foundation proti Komisiji

text:
               11.8.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 243/19

         Tožba, vložena 18. maja 2012 – Technion in Technion Research & Development Foundation proti Komisiji
   (Zadeva T-216/12)
   2012/C 243/36
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Technion - Israel Institute of Technology (Haïfa, Izrael) in Technion Research & Development Foundation Ltd (Haïfa) (zastopnik: D. Grisay, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

               —

               sprejme tožbo za razglasitev ničnosti, vloženo na podlagi člena 263 Pogodbe o delovanju Evropske unije;

               —

               jo razglasi za dopustno, in

               —

               tožbo razglasi za utemeljeno ter razglasi sklep o pobotu, ki ga je izdal Generalni direktorat za informacijsko družbo in medije Komisije v zvezi z družbo TECHNION in poslal z dopisom z dne 13. marca 2012, za ničen;

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki v podporo tej tožbi uveljavljata tožbena razloga, ki sta v bistvenem enaka ali podobna tožbenima razlogoma, navedenima v okviru zadeve Technion et Technion Research & Development Foundation proti Komisiji (T-657/11) (1).

      (1)  UL 2012, C 73, str. 28.


title: Zadeva C-401/10 P: Pritožba, ki jo je vložila Evropska komisija 5. avgusta 2010 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji razširjeni senat) z dne 21. maja 2010 v združenih zadevah T-425/04, T-444/04, T-450/04 in T-456/04, Francija in drugi proti Komisiji

text:
               20.11.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 317/15

         Pritožba, ki jo je vložila Evropska komisija 5. avgusta 2010 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji razširjeni senat) z dne 21. maja 2010 v združenih zadevah T-425/04, T-444/04, T-450/04 in T-456/04, Francija in drugi proti Komisiji
   (Zadeva C-401/10 P)
   ()
   2010/C 317/28
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: C. Giolito, D. Grespan in S. Thomas, zastopniki)

      Druge stranke v postopku: Francoska republika, France Télécom SA, Bouygues SA, Bouygues Télécom SA, Association française des opérateurs de réseaux et services de télécommunications (AFORS Télécom)

      Predlogi

               —

               Razveljavi naj se sodba Splošnega sodišča Evropske unije (tretji razširjeni senat) z dne 21. maja 2010 v združenih zadevah T-425/04, T-444/04, T-450/04 in T-456/04, ki je bila Komisiji poslana po telefaksu 25. maja 2010, v delu, v katerem

                           —

                           je bil člen 1 Odločbe Komisije 2006/621/ES z dne 2. avgusta 2004 o državni pomoči, ki jo izvaja Francija v korist podjetja France Télécom razglašen za ničen (1);

                           —

                           je bilo Komisiji naloženo plačilo svojih stroškov in stroškov, ki sta jih priglasili Francoska republika in družba France Télécom v zadevah T-425/04 in T-444/04;

               —

               zadeva naj se vrne Splošnemu sodišču v novo odločanje;

               —

               odločitev o stroških naj se pridrži.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija v utemeljitev svoje pritožbe navaja tri pritožbene razloge.
   S prvim pritožbenim razlogom Komisija trdi, da je obrazložitev sodbe Splošnega sodišča v več točkah protislovna. To naj bi veljalo zlasti za primer, ko Splošno sodišče meni, da je mogoče izjave, vključno z objavo posojila delničarja z dne 4. decembra 2002, obravnavati kot celoto pri določanju obstoja prednosti za družbo France Télécom, pri določanju zaveze glede državnih sredstev pa meni, da obstaja pomemben prelom med objavo posojila delničarja in več državnimi izjavami, do katerih je prišlo prej.
   Z drugim pritožbenim razlogom, ki vsebuje štiri dele, Komisija trdi, da je Splošno sodišče z več vidikov kršilo člen 87(1) ES v povezavi s členom 230 ES. Tako naj Splošno sodišče ne bi upoštevalo pojma pomoči, ko je zahtevalo ozko povezavo med prednostjo in zavezo glede državnih sredstev (prvi del), ko ni priznalo obstoja zaveze glede državnih sredstev v objavi in ponudbi posojila delničarja francoske države družbi France Télécom (drugi del) in ko ni proučilo merila zasebnega dobro poučenega vlagatelja pri določitvi obstoja ali neobstoja prednosti za družbo France Télécom (tretji del). Poleg tega naj Splošno sodišče ne bi upoštevalo diskrecijske pravice, ki jo ima Komisija pri izvedbi zapletenih ekonomskih analiz, in opravilo nadzor oportunosti izpodbijane odločbe (četrti del).
   S tretjim pritožbenim razlogom Komisija trdi, da je Splošno sodišče izkrivilo izpodbijano odločbo, ko je menilo, da bi morala Komisija bolj obrazložiti obstoj ločene prednosti, ki naj bi izhajala iz ponudbe kreditne linije v višini 9 milijard EUR družbi France Télécom, ter ko je ugotovilo pomemben prelom med izjavami od julija 2002 dalje in objavo posojila delničarja 4. decembra 2002.

      (1)  UL L 257, str. 11.


title: Zadeve T-311/06 RI, T-311/06 RII, T-312/06 R in T-313/06 R: Sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 1. marca 2007 — FMC Chemical in drugi proti EFSA ( Začasna odredba — Predlog za odložitev izvršitve — Direktiva 91/414/EGS — Evropska agencija za varnost hrane — Nedopustnost )

text:
               28.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 95/42

         Sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 1. marca 2007 — FMC Chemical in drugi proti EFSA
   (Zadeve T-311/06 RI, T-311/06 RII, T-312/06 R in T-313/06 R)
   („Začasna odredba - Predlog za odložitev izvršitve - Direktiva 91/414/EGS - Evropska agencija za varnost hrane - Nedopustnost“)
   (2007/C 95/86)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeče stranke: FMC Chemical SPRL (Bruselj, Belgija); Arysta Lifesciences SAS (Noguères, Francija); in Otsuka Chemcial Co. Ltd (Osaka, Japon) (zastopnika: C. Mereu in K. Van Maldegem, avocats)

      Tožena stranka: Evropska agencija za varnost hrane (EFSA) (zastopnika: A. Cuvillier in D. Detken, zastopnika)

      Intervenientka na strani tožene stranke: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: B. Doherty, zastopnik)
   Predmet
   Predlogi za odložitev izvršitve aktov EFSA z dne 28. julija in 28. avgusta 2006 v delu, v katerem se nanašajo na pregled aktivnih snovi karbofurana, karbosulfana in benfurakarba, v smislu Direktive Sveta 91/414/EGS z dne 15. julija 1991 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet (UL L 230, str. 1.) ter v delu, v katerem navaja druge začasne ukrepe.
   Izrek

               1)

               Zadeve T-311/06 RI, T-311/06 RII, T-312/06 R in T-313/06 R se za namene tega sklepa združijo.

               2)

               Predlogi za izdajo začasnih odredb se zavrnejo.

               3)

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva C-341/10: Tožba, vložena 7. julija 2010 – Evropska komisija proti Republiki Poljski

text:
               25.9.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 260/6

         Tožba, vložena 7. julija 2010 – Evropska komisija proti Republiki Poljski
   (Zadeva C-341/10)
   ()
   2010/C 260/08
   Jezik postopka: poljščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Enegren in Ł. Habiak)

      Tožena stranka: Republika Poljska

      Predloga tožeče stranke

   Komisija predlaga, naj:

               —

               se ugotovi, da Republika Poljska, s tem da ni pravilno in v celoti prenesla člena 3(1), od (d) do (h), in člena 9 Direktive Sveta 2000/43/ES z dne 29. junija 2000 o izvajanju načela enakega obravnavanja oseb ne glede na raso ali narodnost (1), ni izpolnila obveznosti iz člena 16 te direktive;

               —

               se Republiki Poljski naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Stvarno področje uporabe Direktive 2000/43/ES se nanaša na vrsto področij, ki so navedena v členu 3(1) Direktive. V skladu s členom 16 Direktive so države članice dolžne sprejeti predpise, ki so potrebni za uskladitev s to direktivo na vseh teh področjih (ali poskrbeti za to, da potrebne ukrepe uvedejo socialni partnerji), in o tem obvestiti Evropsko komisijo. Po mnenju Komisije je Republika Poljska to obveznost doslej le delno izpolnila. Komisija v tožbi Republiki poljski očita, da ni Direktive pravilno in v celoti prenesla na teh področjih: članstvo in vključevanje v organizacijo delavcev ali delodajalcev ali vsako organizacijo, katere člani opravljajo določen poklic, vključno z ugodnostmi, ki jih zagotavljajo take organizacije; socialna zaščita, vključno s socialno varnostjo in zdravstvenim varstvom; socialne ugodnosti; izobraževanje; dostop do dobrin in storitev, ki so na voljo javnosti, vključno s stanovanji, in preskrba z njimi (člen 3(1), od (d) do (h) Direktive). Komisija se ne strinja s trditvijo poljskih organov, da je prenos Direktive na teh področjih zagotovljen z določbami ustave Republike Poljske ter z zakoni in mednarodnopravnimi pogodbami, ki so bili navedeni v predhodnem postopku.
   Evropska komisija Republiki Poljski poleg tega očita, da ni v nacionalno pravo pravilno in v celoti prenesla člena 9 Direktive 2000/43/ES. Ta določba, v skladu s katero je treba uvesti take ukrepe, ki so potrebni za zaščito posameznikov pred vsakim neugodnim obravnavanjem ali škodljivimi posledicami kot odzivom na tožbo ali postopke, namenjene uveljavljanju skladnosti z načelom enakega obravnavanja, naj bi se nanašala na vse osebe in vse položaje, ki spadajo na področje uporabe Direktive. Predpisi, ki so jih doslej posredovali poljski organi, pa naj bi dokazovali zgolj obstoj tovrstnih ukrepov za delavce in delovno razmerje.

      (1)  UL L 180, str. 22.


title: Zadeva T-203/06: Tožba, vložena 1. avgusta 2006 — Eurostrategies proti Komisiji

text:
               16.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 224/51

         Tožba, vložena 1. avgusta 2006 — Eurostrategies proti Komisiji
   (Zadeva T-203/06)
   (2006/C 224/106)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Eurostrategies SPRL (Bruselj, Belgija) (zastopnik: S. Crosby, Solicitor)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasitev ničnosti Odločbe Komisije z dne 28. julija 2006, s katero je bil zavrnjen dostop do spodaj navedenih dokumentov v zvezi s postopkom oddaje javnega naročila za projekt EuropeAid/113676/D/SV/PL, z naslovom „Phare-Tehnična pomoč za projekte PNZ, 2003/S 159-145155 (PL0103.08)“, ki ga financira Državni operativni program, PL0103-Pravosodje in notranje zadeve 2001:

                           —

                           „Ocenjevalno poročilo“ Izvajalske agencije z dne 7. januarja 2004;

                           —

                           vsi dokumenti v zvezi z namero Izvajalske agencije z dne 7. januarja 2004, da pogodbo o javnem naročilu sklene z Eurostrategies;

                           —

                           dopis Delegacije ES v Varšavi Izvajalski agenciji z dne 13. januarja 2004;

                           —

                           „Revidirano ocenjevalno poročilo“ z dne 15. januarja 2004;

                           —

                           notranje sporočilo v aktih Delegacije ES v Varšavi, poslano 27. januarja 2004;

                           —

                           dopis Delegacije ES v Varšavi Izvajalski agenciji z dne 27. januarja 2004;

                           —

                           „Poročilo o pogajanjih“ z dne 10. februarja 2004; in

                           —

                           dopis Delegacije ES v Varšavi Izvajalski agenciji z dne 12. februarja 2004;

               —

               naložitev plačila stroškov tožeče stranke Komisiji.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka na podlagi členov 230 in 231 ES predlaga razglasitev ničnosti Odločbe Evropske Komisije z dne 28. julija 2006, s katero je bila zavrnjena njena prošnja za dostop do določenih dokumentov na podlagi Uredbe (ES) št. 1049/2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije. Tožeča stranka v utemeljitev svoje vloge navaja dva tožbena razloga.
   Prvič, tožeča stranka trdi, da je Komisija s tem, ko je zavrnila razkritje zaprošenih dokumentov, ne da bi navedla razloge za tako zavrnitev, kršila člen 8 Uredbe (ES) št. 1049/2001.
   Drugič, tožeča stranka zatrjuje, da izpodbijana odločba krši obveznost obrazložitve, ki se zahteva po členu 235 ES, in trdi, da je zato neveljavna.


title: Zadeva C-34/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Krajský súd v Prešove (Slovaška) 23. januarja 2013 – Monika Kušionová proti SMART Capital, a.s.

text:
               18.5.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 141/9

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Krajský súd v Prešove (Slovaška) 23. januarja 2013 – Monika Kušionová proti SMART Capital, a.s.
   (Zadeva C-34/13)
   2013/C 141/14
   Jezik postopka: slovaščina

      Predložitveno sodišče

   Krajský súd v Prešove

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Monika Kušionová

      Tožena stranka: SMART Capital, a. s.

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba Direktivo Sveta 93/13/EGS (1) z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah in Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES (2) z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah) (UL L 149, str. 22) glede na člen 38 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da nasprotujeta zakonski določbi države članice, kot je člen 151j(1) civilnega zakonika v povezavi z drugimi zakonskimi določbami, ki so predmet postopka v glavni stvari, ki upniku omogoča, da brez presoje pogodbenih določb s strani sodišča zahteva izpolnitev obveznosti iz nedovoljenih pogodbenih pogojev tako, da začne izvršbo na nepremičnini v lasti potrošnika, ki je dana v zavarovanje, čeprav se stranki ne strinjata glede vprašanja, ali gre za nedovoljene pogodbene pogoje?

               2.

               Ali zakonske določbe Evropske unije, navedene v prvem vprašanju, nasprotujejo določbi nacionalnega prava, kot je člen 151j(1) civilnega zakonika v povezavi z drugimi zakonskimi določbami, ki so predmet postopka v glavni stvari, ki upniku omogoča, da brez presoje pogodbenih določb s strani sodišča zahteva izpolnitev obveznosti iz nedovoljenih pogodbenih pogojev tako, da začne izvršbo na nepremičnini v lasti potrošnika, ki je dana v zavarovanje, čeprav se stranki ne strinjata glede vprašanja, ali gre za nedovoljene pogodbene pogoje ?

               3.

               Ali je treba sodbo Sodišča Evropske unije z dne 9. marca 1978 v zadevi Simmenthal (3) [(106/77)] razumeti tako, da nacionalno sodišče zaradi doseganja cilja direktiv, navedenih v prvem vprašanju, glede na člen 38 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ne bo uporabilo določb nacionalnega prava, kot je člen 151j(1) civilnega zakonika v povezavi z drugimi zakonskimi določbami, ki so predmet postopka v glavni stvari, ki upniku omogočajo, da brez presoje pogodbenih določb s strani sodišča zahteva izpolnitev obveznosti iz nedovoljenih pogodbenih pogojev tako, da začne izvršbo na nepremičnini v lasti potrošnika, ki je dana v zavarovanje, s čimer se kljub sporu med strankama izogne sodnemu nadzoru pogodbenih pogojev po uradni dolžnosti?

               4.

               Ali je treba člen 4 Direktive Sveta 93/13/EGS o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah razlagati tako, da pogodbeni pogoj v pogodbi, ki jo je potrošnik sklenil brez pomoči odvetnika, ki upniku omogoča, da začne zunajsodno izvršbo na nepremičnini, ki je dana v zavarovanje, brez nadzora sodišča, ne upošteva temeljnega načela prava Unije v zvezi z sodnim nadzorom pogodbenih pogojev po uradni dolžnosti in je zato nedovoljen tudi takrat, kadar besedilo takega pogodbenega pogoja temelji na določbi nacionalnega prava?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288.

      (2)  UL L 149, str. 22.

      (3)  Recueil, str. 629.


title: Zadeva T-269/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. decembra 2014 – Xeda International/Komisija ( „Fitofarmacevtska sredstva — Aktivna snov etoksikvin — Nevključitev v Prilogo I k Direktivi 91/414/EGS — Umaknitev dovoljenja za fitofarmacevtska sredstva, ki vsebujejo to snov — Uredba (ES) št. 2229/2004 — Uredba (ES) št. 33/2008 — Pospešeni postopek za oceno — Očitna napaka pri presoji — Pravica do obrambe — Sorazmernost — Legitimno pričakovanje“ )

text:
               9.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/42

         Sodba Splošnega sodišča z dne 12. decembra 2014 – Xeda International/Komisija
   (Zadeva T-269/11) (1)

   ((„Fitofarmacevtska sredstva - Aktivna snov etoksikvin - Nevključitev v Prilogo I k Direktivi 91/414/EGS - Umaknitev dovoljenja za fitofarmacevtska sredstva, ki vsebujejo to snov - Uredba (ES) št. 2229/2004 - Uredba (ES) št. 33/2008 - Pospešeni postopek za oceno - Očitna napaka pri presoji - Pravica do obrambe - Sorazmernost - Legitimno pričakovanje“))
   (2015/C 046/51)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Xeda International SA (Saint Andiol, Francija) (zastopnika: C. Mereu in K. Van Maldegem, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: D. Bianchi, G. von Rintelen in P. Ondrůšek, zastopniki)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije z dne 3. marca 2011 o nevključitvi etoksikvina v Prilogo I k Direktivi Sveta 91/414/EGS in spremembi Odločbe Komisije 2008/941/ES (2011/143/EU) (UL L 59, str. 71).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Xeda International SA nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija, vključno s stroški postopka za izdajo začasne odredbe.

      (1)  UL C 211, 16.7.2011.


title: Zadeva T-364/04: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 9. aprila 2008 – Grčija proti Komisiji ( EKUJS – Jamstveni oddelek – Izdatki, izključeni iz financiranja Skupnosti – Predelana sadje in zelenjavo – Pomoči na žival – Rok 24 mesecev )

text:
               24.5.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 128/31

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 9. aprila 2008 – Grčija proti Komisiji
   (Zadeva T-364/04) (1)

   („EKUJS - Jamstveni oddelek - Izdatki, izključeni iz financiranja Skupnosti - Predelana sadje in zelenjavo - Pomoči na žival - Rok 24 mesecev“)
   (2008/C 128/67)
   Jezik postopka: grščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Helenska republika (zastopnika: I. Chalkias in E. Svolopoulou, zastopnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: najprej M. Condou-Durande in L. Visaggio, nato M. Condou-Durande in H. Tserepa-Lacombe, zastopnika, skupaj z N. Korogiannakisom, odvetnik)
   Predmet
   Razglasitev ničnosti odločbe Komisije 2004/561/ES z dne 16. julija 2004 o izključitvi nekaterih izdatkov držav članic iz naslova Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), oddelka za jamstva, iz financiranja Skupnosti (UL L 250, str. 21), ker iż financiranja Skupnosti izključuje nekatere izdatke, ki jih je Helenska republika imela v sektorju predelanega sadja in zelenjave ter pomoči na žival.
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Helenski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 314, 18.12.2004.


title: Zadeva T-290/11: Tožba, vložena 7. junija 2011 – Deutsche Bahn in drugi proti Komisiji

text:
               13.8.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 238/22

         Tožba, vložena 7. junija 2011 – Deutsche Bahn in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-290/11)
   2011/C 238/41
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Deutsche Bahn AG (Berlin, Nemčija), DB Mobility Logistics AG (DB ML AG) (Berlin, Nemčija), DB Netz AG (Frankfurt na Majni, Nemčija), Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße mbH (DUSS) (Bodenheim, Nemčija), DB Schenker Rail GmbH (Mainz, Nemčija), DB Schenker Rail Deutschland AG (Mainz, Nemčija) (zastopniki: W. Deselaers, J. S. Brückner in O. Mross, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               sklep o pregledu Komisije z dne 30. marca 2011, vročen 31. marca 2011, razglasi za ničnega;

               —

               razglasi za nične vse ukrepe, sprejete na temelju pregleda, ki je bil izveden na podlagi tega nezakonitega sklepa;

               —

               zlasti Komisiji naloži vračilo vseh kopij dokumentov, ki so bile narejene v okviru pregleda, sicer bo Splošno sodišče njene bodoče odločbo razglasilo za nične; in

               —

               naloži plačilo stroškov Komisiji.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke predlagajo ugotovitev ničnosti sklepa Komisije C(2011) 2365 z dne 30. marca 2011 (zadevi COMP/39.678 in COMP/39.731) glede odreditve pregleda v skladu s členom 20(4) Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 (1) družbe Deutschen Bahn AG kot tudi vseh pravnih oseb, ki jih nadzoruje neposredno ali posredno, zaradi morebitnega protikonkurenčnega vzorca strateške uporabe infrastrukture, ki jo upravljajo družbe skupine DB, in izvajanja storitev v zvezi z železnicami.
   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo pet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev temeljne pravice nedotakljivosti stanovanja zaradi neobstoja predhodne odredbe sodišča.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na kršitev temeljne pravice do učinkovitega pravnega sredstva zaradi neobstoja možnosti predhodnega sodnega nadzora sklepa o pregledu tako z dejanskega kot tudi pravnega vidika.

               3.

               Tretji tožbeni razlog se nanaša na nezakonitost sklepa o pregledu, ker temelji na podatkih, ki jih je Komisija pridobila v postopku izvršitve sklepa o pregledu sistema popustov za električno energijo vleke v okviru obsežne preiskave („fishing expedition“) s kršitvijo pravice do obrambe tožečih strank.

               4.

               Četrti tožbeni razlog se nanaša na kršitev pravice do obrambe zaradi neskončno širokega in nedoločnega opisa predmeta preiskave.

               5.

               Peti tožbeni razlog se nanaša na kršitev načela sorazmernosti, ker Komisija ni pristojna za predmet preiskave in bi se lahko vsekakor vse upoštevne informacije pridobile preko pristojne zvezne agencije oziroma z enostavnimi poizvedbami tudi pri tožečih strankah.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL L 2003, L 1, str. 1).


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 28. aprila 2005 v zadevi C-104/03 (predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Gerechtshof te Amsterdam): St. Paul Dairy Industries NV proti Unibel Exser BVBA (Bruseljska konvencija — Začasni ukrepi ali ukrepi zavarovanja — Zaslišanje prič)

text:
               9.7.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/2

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 28. aprila 2005
   v zadevi C-104/03 (predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Gerechtshof te Amsterdam): St. Paul Dairy Industries NV proti Unibel Exser BVBA (1)

   (Bruseljska konvencija - Začasni ukrepi ali ukrepi zavarovanja - Zaslišanje prič)
   (2005/C 171/03)
   Jezik postopka: nizozemščina
   V zadevi C-104/03, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi Protokola z dne 3. junija 1971 o razlagi Sodišča Konvencije z dne 27. septembra 1968 o pristojnosti in izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah, naslovljen na Sodišče s sklepom Gerechtshof te Amsterdam (Nizozemska) z dne 12. decembra 2002, ki je prispel na Sodišče dne 6. marca 2003, v postopku St. Paul Dairy Industries NV proti Unibel Exser BVBA, je Sodišče (prvi senat) v sestavi P. Jann (poročevalec), predsednik senata, sodnik, N. Colneric, sodnica, J. N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič in E. Levits, sodniki, generalni pravobranilec: D. Ruiz-Jarabo Colomer, sodni tajnik: M.-F. Contet, glavna administratorka, dne 28. aprila 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:
   Člen 24 Konvencije z dne 27. septembra 1968 o pristojnosti in izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah, kot je bila spremenjena s Konvencijo z dne 9. oktobra 1978 o pristopu Kraljevine Danske, Irske ter Združenega kraljestva Velike Britanije in Severne Irske, s Konvencijo z dne 25. oktobra 1982 o pristopu Helenske republike, s Konvencijo z dne 26. maja 1989 o pristopu Kraljevine Španije in Portugalske republike in s Konvencijo z dne 29. novembra 1996 o pristopu Republike Avstrije, Republike Finske in Kraljevine Švedske, je treba razlagati tako, da pojem „začasni ukrepi ali ukrepi zavarovanja“ ne zajema ukrepa, ki odreja zaslišanje priče, zato da bi predlagatelju omogočil presojo primernosti morebitne tožbe, pripravo njene utemeljitve in presojo upoštevnosti tožbenih razlogov, na katere bi se v tem okviru lahko skliceval.

      (1)  JO C 101, 26.4.2003.


title: Zadeva T-262/16: Tožba, vložena 23. maja 2016 – Globo Media/EUIPO — Globo Comunicação e Participações (GLOBO MEDIA)

text:
               18.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 260/46

         Tožba, vložena 23. maja 2016 – Globo Media/EUIPO — Globo Comunicação e Participações (GLOBO MEDIA)
   (Zadeva T-262/16)
   (2016/C 260/57)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Globo Media, SA (Madrid, Španija) (zastopnika: L. Estropá Navarro in J. Calderón Chavero, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Globo Comunicação e Participações S/A (Rio de Janeiro, Brazilija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka EU „GLOBO MEDIA“ – Prijava št. 8 957 169

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 14. marca 2016 v zadevi R 561/2014-4

      Tožbeni predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               posledično zavrne ugovor št. B1697179 in ugodi zahtevi za registracijo izpodbijane znamke v zvezi s prijavljenimi storitvami iz razredov 35, 38 in 41.

               —

               EUIPO in intervenientom naloži plačilo stroškov tega postopka v primeru, da nasprotujejo njihovemu kritju, in zavrne njihove zahtevke.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-416/14: Tožba, vložena 12. junija 2014 – Grup Maritim TCB proti Komisiji

text:
               4.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 253/55

         Tožba, vložena 12. junija 2014 – Grup Maritim TCB proti Komisiji
   (Zadeva T-416/14)
   2014/C 253/72
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Grup Maritim TCB, SL (Barcelona, Španija) (zastopnik: A. López Gómez, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijani sklep razglasi za ničen;

               —

               podredno, za ničen razglasi sklep, ki opredeljuje skupek davčnih ukrepov, združenih pod poimenovanje Španski sistem finančnega najema (SEAF), kot novo in z notranjim trgom nezdružljivo državno pomoč;

               —

               podredno, za nična razglasi člena 1 in 4 izpodbijanega sklepa, ki investicijske družbe v gospodarskih interesnih združenjih (GIZ) opredeljujeta za edine upravičence teh domnevnih pomoči in kot edine osebe, ki morajo opraviti vračilo;

               —

               podredno, za ničen razglasi člen 4 izpodbijanega sklepa, ker nalaga vračilo domnevnih pomoči, kar je kršitev splošnih načel prava EU;

               —

               podredno, za ničen razglasi člen 4 izpodbijanega sklepa, ker je v njem odločeno o zakonitosti zasebnih pogodb, sklenjenih med investitorji in drugimi družbami, v celoti, ali tako, da bo omejen neobstoj vpliva na donosnost operacij, in

               —

               Komisiji naloži, naj v plača vse stroške tega postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so enaki kot v postopku Duro Felguera SA proti Komisiji, T-401/14.


title: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 13. julija 2004 v zadevi T-29/03, Comunidad Autónoma de Andalucía proti Komisiji Evropskih skupnosti (Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF) — Poročilo v zvezi z upravno poizvedbo o komercializaciji olivnega olja v Andaluziji (Španija) — Pravno sredstvo — Nedopustnost)

text:
               22.1.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 19/23

      SKLEP SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 13. julija 2004
   v zadevi T-29/03, Comunidad Autónoma de Andalucía proti Komisiji Evropskih skupnosti (1)

   (Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF) - Poročilo v zvezi z upravno poizvedbo o komercializaciji olivnega olja v Andaluziji (Španija) - Pravno sredstvo - Nedopustnost)
   (2005/C 19/51)
   Jezik postopka: španščina
   V zadevi T-29/03, Comunidad Autónoma de Andalucía, ki jo zastopa C. Carretero Espinosa de los Monteros, avocat, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, proti Komisiji Evropskih skupnosti (zastopnika: C. Ladenburger in S. Pardo Quintillán, z naslovom za vročanje v Luksemburgu), zaradi razglasitve ničnosti odločbe, domnevno vsebovane v dopisu generalnega direktorja Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF) z dne 8. novembra 2002, s katerim je le-ta obvestil tožečo stranko o tem, da ni mogoče preiskati njenega pravnega sredstva, usmerjenega proti Poročilu IO/2000/7057 OLAF v zvezi z upravnimi poizvedbami o komercializaciji olivnega olja v Andaluziji (Španija), je Sodišče prve stopnje (prvi senat) v sestavi B. Vesterdorf, predsednik, P. Mengozzi, sodnik, in M. E. Martins Ribeiro, sodnica, sodni tajnik: H. Jung, dne 13. julija 2004 razglasilo sklep, katerega izrek se glasi, kot sledi:

               1.

               Tožba se zavrne kot nedopustna.

               2.

               Tožeča stranka nosi svoje stroške kot tudi stroške Komisije.

      (1)  UL C 70, 22.3.2003.


20150731039616972015/C 270/335732014TC27020150817SL01SLINFO_JUDICIAL20150601262722Zadeva T-573/14: Sklep Splošnega sodišča z dne 1. junija 2015 – Polyelectrolyte Producers Group in SNF/Komisija („Ničnostna tožba – Okolje – Merila za podelitev znaka Unije za okolje – Proizvodi iz predelanega papirja – Snovi in zmesi, ki so predmet omejitve ali izključitve – Mejne koncentracije za preostale monomere – Člen 263, četrti odstavek, PDEU – Neobstoj neposrednega nanašanja – Nedopustnost“)
 ---documentbreak--- C2702015SL2620120150601SL0033262272Sklep Splošnega sodišča z dne 1. junija 2015 – Polyelectrolyte Producers Group in SNF/Komisija
   (Zadeva T-573/14) (
         1
      )
   „(„Ničnostna tožba — Okolje — Merila za podelitev znaka Unije za okolje — Proizvodi iz predelanega papirja — Snovi in zmesi, ki so predmet omejitve ali izključitve — Mejne koncentracije za preostale monomere — Člen 263, četrti odstavek, PDEU — Neobstoj neposrednega nanašanja — Nedopustnost“)“2015/C 270/33Jezik postopka: angleščina
      Stranki

      Tožeči stranki: Polyelectrolyte Producers Group (Bruselj, Belgija); in SNF SAS (Andrézieux-Bouthéon, Francija) (zastopnika: R. Cana in A. Patsa, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: K. Mifsud-Bonnici in G. Zavvos, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev delne ničnosti Sklepa Komisije 2014/256/EU z dne 2. maja 2014 o določitvi okoljskih meril za podelitev znaka EU za okolje za proizvode iz predelanega papirja (UL L 135, str. 24).

      Izrek

            1.

            Tožba se zavrže kot nedopustna.

            2.

            Družbi Polyelectrolyte Producers Group in SNF SAS nosita svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

      (
         1
      )	UL C 409, 17.11.2014.


title: Zadeva T-419/12: Sklep Splošnega sodišča z dne 27. junija 2014 – LVM proti Komisiji

text:
               15.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 315/72

         Sklep Splošnega sodišča z dne 27. junija 2014 – LVM proti Komisiji
   (Zadeva T-419/12) (1)

   2014/C 315/119
   Jezik postopka: nemščina
   Predsednik tretjega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 373, 1.12.2012.


title: Zadeva C-259/11: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 5. julija 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – DTZ Zadelhoff vof proti Staatssecretaris van Financiën (Šesta direktiva o DDV — Člen 5(3)(c) — Člena 5(3)(c) in 13(B)(d), točka 5 — Posredovanje pri transakciji prenosa delnic družb — Transakcija, ki vključuje prenos lastništva nepremičnin teh družb — Oprostitev)

text:
               22.9.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 287/14

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 5. julija 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – DTZ Zadelhoff vof proti Staatssecretaris van Financiën
   (Zadeva C-259/11) (1)

   (Šesta direktiva o DDV - Člen 5(3)(c) - Člena 5(3)(c) in 13(B)(d), točka 5 - Posredovanje pri transakciji prenosa delnic družb - Transakcija, ki vključuje prenos lastništva nepremičnin teh družb - Oprostitev)
   2012/C 287/23
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: DTZ Zadelhoff vof

      Tožena stranka: Staatssecretaris van Financiën

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Hoge Raad der Nederlanden - Razlaga členov 5(3)(c) in 13(B)(d), točka 5, Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 23) – Oprostitve, določene v Šesti direktivi – Transakcije z vrednostnimi papirji iz člena 13(B)(d), točka 5 – Prenos delnic družb, ki vključuje tudi prenos lastništva nepremičnin teh družb.

      Izrek

   Člen 13(B)(d), točka 5, Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS) je treba razlagati tako, da se ta oprostitev davka na dodano vrednost uporablja za transakcije, kakršne so te v zadevi v glavni stvari in katerih namen in rezultat sta prenos delnic zadevnih družb, ki pa se navsezadnje nanašajo na nepremičnini teh družb in njun (posreden) prenos. Izjema od te oprostitve, določena v tej točki 5, druga alinea, se ne uporabi, če država članica ni uporabila možnosti iz člena 5(3)(c) navedene direktive, da deleže ali delnice, ki dajejo imetniku lastninsko pravico ali pravico do posesti nepremičnine, šteje za premoženje v stvareh.

      (1)  UL C 252, 27.8.2011.


title: Zadeva C-670/13: Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 19. junija 2014 – The Cartoon Network, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Boomerang TV, SA (Pritožba — Znamka Skupnosti — Prijava besedne znamke Skupnosti BOOMERANG — Prejšnja figurativna znamka Skupnosti Boomerang TV — relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede)

text:
               15.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 315/31

         Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 19. junija 2014 – The Cartoon Network, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Boomerang TV, SA
   (Zadeva C-670/13) (1)

   ((Pritožba - Znamka Skupnosti - Prijava besedne znamke Skupnosti BOOMERANG - Prejšnja figurativna znamka Skupnosti Boomerang TV - relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede))
   2014/C 315/50
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: The Cartoon Network, Inc. (zastopnik: I. Starr, Solicitor)

      Toženi stranki: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Boomerang TV, SA

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               The Cartoon Network Inc. se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 52, 22.2.2014.


title: Zadeva T-273/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 24. junija 2014 – Unister proti UUNT (Ab in den Urlaub) (Znamka Skupnosti — Prijava besedne znamke Skupnosti Ab in den Urlaub — Znamka, sestavljena iz reklamnega slogana — Absolutni razlog za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Neobstoj dokaza pridobitve razlikovalnega učinka z uporabo — Člen 7(3) Uredbe št. 207/2009)

text:
               4.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 253/25

         Sodba Splošnega sodišča z dne 24. junija 2014 – Unister proti UUNT (Ab in den Urlaub)
   (Zadeva T-273/12) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Prijava besedne znamke Skupnosti Ab in den Urlaub - Znamka, sestavljena iz reklamnega slogana - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Neobstoj dokaza pridobitve razlikovalnega učinka z uporabo - Člen 7(3) Uredbe št. 207/2009))
   2014/C 253/35
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Unister GmbH (Leipzig, Nemčija) (zastopnika: H. Hug in A. Kessler-Jensch, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: D. Walicka in R. Pethke)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 3. aprila 2012 (zadeva R 2150/2011-1) v zvezi zahtevo za registracijo besednega znaka Ab in den Urlaub kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Unister GmbH se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 243, 11.8.2012.


title: Zadeva T-146/13: Sklep Splošnega sodišča z dne 1. aprila 2014 – Zhejiang Sunflower Light Energy Science & Technology proti Komisiji

text:
               10.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 175/52

         Sklep Splošnega sodišča z dne 1. aprila 2014 – Zhejiang Sunflower Light Energy Science & Technology proti Komisiji
   (Zadeva T-146/13) (1)

   2014/C 175/73
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik petega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 123, 27.4.2013.


title: Zadeva C-434/07: Sklep predsednika Sodišča z dne 17. januarja 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki

text:
               29.3.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 79/24

         Sklep predsednika Sodišča z dne 17. januarja 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki
   (Zadeva C-434/07) (1)

   (2008/C 79/46)

      Jezik postopka: portugalščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 269, 10.11.2007.


title: Zadeva T-218/11: Sklep Splošnega sodišča z dne 17. februarja 2012 – Dagher proti Svetu ( „Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi, sprejeti proti Slonokoščeni obali — Umik zadevnih oseb iz seznama — Ničnostna tožba — Ustavitev postopka — Nepogodbena odgovornost“ )

text:
               21.4.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 118/25

         Sklep Splošnega sodišča z dne 17. februarja 2012 – Dagher proti Svetu
   (Zadeva T-218/11) (1)

   (Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi, sprejeti proti Slonokoščeni obali - Umik zadevnih oseb iz seznama - Ničnostna tožba - Ustavitev postopka - Nepogodbena odgovornost)
   2012/C 118/43
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Habib Roland Dagher (Abidjan, Slonokoščena obala) (zastopnika: J.–Y. Dupeux in F. Dressen, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: B. Driessen in E. Dumitriu-Segnana)

      Intervenientka v podporo tožene stranke: Evropska komisija (zastopnika: A. Bordes in M. Konstantinidis)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Sveta 2011/71/SZVP z dne 31. januarja 2011 o spremembi Sklepa 2010/656/SZVP o podaljšanju omejevalnih ukrepov proti Slonokoščeni obali (UL L 28, str. 60) in Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 85/2011 z dne 31. januarja 2011 o izvajanju Uredbe (ES) št. 560/2005 o uvedbi določenih posebnih omejevalnih ukrepov zoper nekatere osebe in subjekte glede na razmere v Slonokoščeni obali (UL L 28, str. 32), v delu v katerem se nanašata na tožečo stranko, in odškodninski zahtevek.

      Izrek

               1.

               Ni več treba odločati o predlogu za razglasitev ničnosti Sklepa Sveta 2011/71/SZVP z dne 31. januarja 2011 o spremembi Sklepa 2010/656/SZVP o podaljšanju omejevalnih ukrepov proti Slonokoščeni obali in Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 85/2011 z dne 31. januarja 2011 o izvajanju Uredbe (ES) št. 560/2005 o uvedbi določenih posebnih omejevalnih ukrepov zoper nekatere osebe in subjekte glede na razmere v Slonokoščeni obali.

               2.

               Odškodninski zahtevek se zavrne.

               3.

               Svetu Evropske unije se naloži plačilo stroškov, ki se nanašajo na predlog za razglasitev ničnosti.

               4.

               Tožeči stranki se naloži plačilo stroškov, ki se nanašajo na odškodninski zahtevek.

               5.

               Evropska komisija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 179, 18.6.2011.


title: Zadeva T-50/04: Sodba Sodišča prve stopnje z dne  25. oktobra 2005  — Micha proti Komisiji ( Uradniki — Ocenjevalno obdobje 1999/2001 — Ocenjevalno poročilo — Ničnostna tožba — Obveznost obrazložitve — Očitna napaka pri presoji — Zamuda pri sestavi ocenjevalnega poročila )

text:
               24.12.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 330/21

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 25. oktobra 2005 — Micha proti Komisiji
   (Zadeva T-50/04) (1)

   („Uradniki - Ocenjevalno obdobje 1999/2001 - Ocenjevalno poročilo - Ničnostna tožba - Obveznost obrazložitve - Očitna napaka pri presoji - Zamuda pri sestavi ocenjevalnega poročila“)
   (2005/C 330/51)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Emmanuel Micha (Roeser, Luksemburg) (Zastopniki: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis in E. Marchal, avocats)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (Zastopnika: C. Berardis-Kayser in L. Lozano Palacios, zastopnika)
   Predmet zadeve
   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe o dokončni sestavi ocenjevalnega poročila tožeče stranke za obdobje med 1. julijem 1999 in 30. junijem 2001.
   Izrek sodbe

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Komisiji se naloži plačilo lastnih stroškov ter dve tretjini stroškov tožeče stranke.

      (1)  UL C 94, 17.4.2004.


title: Zadeva C-270/06: Tožba, vložena 20. junija 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji

text:
               2.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 212/17

         Tožba, vložena 20. junija 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji
   (Zadeva C-270/06)
   (2006/C 212/29)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: H. Støvlbæk, zastopnik, B. Wägenbaur, Rechtsanwalt)

      Tožena stranka: Republika Avstrija
   Predlogi tožeče stranke:

               1.

               na podlagi člena 226(1) Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti je Republika Avstrija zaradi dejstva, da so določene kreditne ustanove, ki so priključene centralni ustanovi, pri slednji (in ustrezno s pogoji, ki jih ta osrednja ustanova postavi) zavezane vzdrževati likvidnostno rezervo v višini določenega odstotka njihovih vlog in s tem ovirane, da bi svoja likvidnostna sredstva naložile pri drugih evropskih finančnih ustanovah, kršila svoje obveznosti iz člena 56(1) ES.

               2.

               toženi stranki se naloži plačilo stroškov spora.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Na podlagi člena 56(1) ES so prepovedani vsi nacionalni predpisi, ki omejujejo pretok kapitala med državami članicami ter med državami članicami in tretjimi državami. Ta prepoved velja vzporedno z odpravo neenakega obravnavanja udeležencev na finančnem trgu zaradi državljanstva in v splošnem obsega vsako omejitev, ki otežuje izvajanje te temeljne pravice. V skladu s prakso Sodišča, se ukrepi države članice štejejo za omejitve pretoka kapitala, če je zanje značilno, da rezidente odvračajo od tega, da bi v drugi državi članici sklepali posojila ali kupovali naložbe.
   Komisija meni, da predstavlja določba avstrijskega zveznega zakona o bančništvu, ki določene, centralnemu zavodu priključene, kreditne zavode zavezuje, da določen delež svojih likvidnostnih rezerv daje na razpolago njegovemu centralnemu zavodu, omejitev prostega pretoka kapitala. Ta zakonska obveznost namreč preprečuje primarnim poslovnim bankam, da bi znaten del njihovih likvidnostnih sredstev v višini te obvezne rezerve naložile pri drugih evropskih kreditnih ustanovah in jih ovira, da bi pri mednarodnem prenosu teh likvidnostnih sredstev v drugi državi članici dosegle višje donose od tistih, ki jim jih jamči centralna ustanova.
   Sporne določbe avstrijskega zveznega zakona o bančništvu naj ne bi bilo mogoče upravičiti niti na podlagi razlogov, navedenih v členu 58 ES, niti z razlogi varstva potrošnikov ali drugimi obveznimi zahtevami splošnega interesa.
   Po prepričanju Komisije, sporna obvezna rezerva pri centralni ustanovi za namen varstva potrošnikov ni potrebna. Prvič, v Avstriji naj bi že obstajali zakonski predpisi za zagotavljanje likvidnosti, ki veljajo za vse banke, drugič, naj bi obstajala druga sredstva za doseganje zadostne likvidnosti, ki prostega pretoka kapitala ne ovirajo oziroma ga manj ovirajo. Obstoječa ureditev naj bi na varstvo potrošnikov delovala celo neproduktivno, saj primarne poslovne banke ovira pri tem, da bi svoje likvidnostne rezerve v interesu strank naložile v tujini in po možnosti bolj rentabilno. Nadalje, obstajali naj ne bi nikakršni pokazatelji za to, da bi plačilna nesposobnost posameznih primarnih poslovnih bank za seboj nujno sprožila verižno reakcijo in naval na hranilne vloge drugih primarnih poslovnih bank sektorja. Ta katastrofalni scenarij naj bi bil neprepričljiv že zato, ker podobni sistemi v drugih državah članicah dobro shajajo brez zakonske obvezne rezerve in trdno delujejo mnoga desetletja, ne da bi tam prihajalo do serijskih bančnih zlomov.
   Ker naj predložena zakonska obveznost zadevnih kreditnih ustanov prav tako ne bi bila potrebna niti za čistost in dober glas avstrijskega finančnega sektorja niti za uresničenje učinkovitega nadzora nad finančnimi ustanovami, predstavlja nesorazmerno omejitev prostega pretoka kapitala.


title: Mnenje 2/13: Mnenje Sodišča (občna seja) z dne 18. decembra 2014 – Evropska komisija (Mnenje, izdano na podlagi člena 218(11) PDEU — Osnutek mednarodnega sporazuma — Pristop Evropske unije k Evropski konvenciji o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin — Združljivost navedenega osnutka s Pogodbama EU in DEU)

text:
               23.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 65/2

         Mnenje Sodišča (občna seja) z dne 18. decembra 2014 – Evropska komisija
   (Mnenje 2/13) (1)

   ((Mnenje, izdano na podlagi člena 218(11) PDEU - Osnutek mednarodnega sporazuma - Pristop Evropske unije k Evropski konvenciji o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin - Združljivost navedenega osnutka s Pogodbama EU in DEU))
   (2015/C 065/02)
   Jezik postopka: vsi uradni jeziki

      Vlagateljica zahteve

   Evropska komisija (zastopniki: L. Romero Requena, H. Krämer, C. Ladenburger in B. Smulders, agenti)

      Izrek

   Sporazum o pristopu Evropske unije k Evropski konvenciji o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin ni združljiv s členom 6(2) PEU niti s Protokolom (št. 8) o členu 6(2) Pogodbe o Evropski uniji o pristopu Unije k Evropski konvenciji o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin.

      (1)  UL C 260, 7.9.2013.


title: Zadeva T-206/11: Sklep Splošnega sodišča z dne 28. septembra 2011 – Complex proti UUNT – Kajometal (KX) (Znamka Skupnosti — Zavrnitev znamke — Umik zahteve za registracijo — Ustavitev postopka)

text:
               26.11.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 347/33

         Sklep Splošnega sodišča z dne 28. septembra 2011 – Complex proti UUNT – Kajometal (KX)
   (Zadeva T-206/11) (1)

   (Znamka Skupnosti - Zavrnitev znamke - Umik zahteve za registracijo - Ustavitev postopka)
   2011/C 347/56
   Jezik postopka: poljščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Complex S.A. (Łódź, Poljska) (zastopnik: R. Rumpel, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: D. Walicka, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Kajometal s.r.o. (Dolný Kubín, Slovaška)

      Predmet

   Pritožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 21. januarja 2011 (zadeva R 864/2010-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Complex S.A. in Kajometal s.r.o.

      Izrek

               1.

               O tožbi ni več treba odločiti.

               2.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške postopka.

      (1)  UL C 194, 2.7.2011.


title: Zadeva C-529/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Hamburg (Nemčija) 22. novembra 2012 – Andrea Lange proti ERGO Lebensversicherung AG

text:
               9.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/11

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Hamburg (Nemčija) 22. novembra 2012 – Andrea Lange proti ERGO Lebensversicherung AG
   (Zadeva C-529/12)
   2013/C 38/13
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Landgericht Hamburg

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Andrea Lange

      Tožena stranka: ERGO Lebensversicherung AG

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člen 15(1), prvi stavek, Druge direktive Sveta 90/619/EGS z dne 8. novembra 1990 (1) ob upoštevanju člena 31(1) Direktive 92/96/EGS z dne 10. novembra 1992 (2) razlagati tako, da nasprotuje določbi – kot je člen 5a(2), četrti stavek, Versicherungsvertragsgesetz (zakon o zavarovalnih pogodbah) v različici Drittes Gesetz zur Durchführung versicherungsrechtlicher Richtlinien des Rates der Europäischen Gemeinschaften (tretji zakon za prenos direktiv Sveta Evropskih skupnosti s področja zavarovanja) z dne 21. julija 1994 – v skladu s katero ugasne pravica do odstopa ali ugovora najpozneje eno leto po plačilu prve zavarovalne premije, tudi če zavarovalec ni bil poučen o pravici do odstopa ali ugovora?

      (1)  Druga direktiva Sveta 90/619/EGS z dne 8. novembra 1990 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o neposrednem življenjskem zavarovanju, o določbah za olajšanje učinkovitega uresničevanja svobode opravljanja storitev in o spremembah Direktive 79/267/EGS (druga direktiva o življenjskem zavarovanju) (UL L 330, str. 50).

      (2)  Direktiva Sveta 92/96/EGS z dne 10. novembra 1992 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o neposrednem življenjskem zavarovanju, ki spreminja direktivi 79/267/EGS in 90/619/EGS (tretja direktiva o življenjskem zavarovanju) (UL L 360, str.1).


title: Zadeva T-401/08: Tožba, vložena 24. septembra 2008 – Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto proti Komisiji

text:
               6.12.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 313/38

         Tožba, vložena 24. septembra 2008 – Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto proti Komisiji
   (Zadeva T-401/08)
   (2008/C 313/69)
   Jezik postopka: finščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto ry (Helsinki, Finska) (zastopnik: H. Pokela, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke
   Tožeča stranka predlaga,

               —

               naj se Odločba Komisije Evropskih skupnosti C(2008) 3435 konč. z dne 16. julija 2008 v zadevi COMP/C2/38.698 – CISAC v celoti razglasi za nično in

               —

               naj se Komisiji Evropskih skupnosti naloži plačilo stroškov postopka, ki so nastali Teosto.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2008) 3435 konč. z dne 16. julija 2008 (zadeva COMP/C2/38.698 – CISAC), v skladu s katero naj bi podjetja, navedena v Odločbi, kršila člen 81 ES in člen 53 Sporazuma EGP, s tem ko so v svojih pogodbah vzajemnega predstavništva uporabljala omejitve članstva, vsebovane v vzorcu pogodbe Mednarodne konfederacije združenj avtorjev in skladateljev (v nadaljevanju: vzorec pogodbe CISAC), oziroma ko so te omejitve uporabljala de facto.
   Komisija naj svoje odločbe ne bi obrazložila v zadostni meri. V svoji odločbi naj ne bi analizirala pogojev in posebnosti različnih kolektivnih organizacij za upravljanje avtorskih pravic, ki se med seboj razlikujejo. Komisija naj bi nepravilno štela, da so nameni omejevanja konkurence vzrok za položaj, ki naj bi bil zgolj posledica naravnega razvoja trga. Teosto naj bi Komisiji predstavila posebnosti okolja, v katerem deluje, in posebnosti finskega trga za glasbo, vendar pa naj Komisija v svoji odločbi ne bi omenila nobenega od teh elementov. Ker naj Komisija ne bi presojala logike delovanja Teosto glede na obstoječe okvirne pogoje, naj razlogi za Odločbo ne bi bili jasno razvidni iz obrazložitve Komisije.
   Kar se tiče kršitve člena 81(1) ES v zvezi s pogoji za članstvo, naj bi kolektivne organizacije za upravljanje avtorskih pravic po mnenju Komisije ta člen kršile bodisi tako, da so v svoje pogodbe vključile pogoje, ki jih Komisija šteje za prepovedane, bodisi tako, da so te pogoje – kljub temu, da niso bili vključeni v pogodbe – še naprej uporabljale. Komisija naj ne bi navedla, kaj od tega naj bi po mnenju Komisije storila Teosto in tako kršila člen 81(1) ES. Iz Odločbe naj tudi ne bi jasno izhajalo, iz katerih razlogov naj bi Komisija štela, da je Teosto dejansko uporabljala pogoje za članstvo. V Odločbi naj bi bilo napačno uporabljeno pravo, saj bi morala Komisija biti zmožna pojasniti, za katero kršitev in iz katerih razlogov naj bi bil po njenem mnenju kriv naslovnik odločbe.
   Obrazložitev Komisije naj bi bila protislovna, kar se tiče zatrjevanega usklajevanja teritorialne omejitve.
   Komisija naj bi napačno uporabila člen 81(1) ES. Teosto naj v nasprotju s tem, kar zatrjuje Komisija, z uporabo omejitev članstva, ki ustrezajo členu 11(II) vzorca pogodbe CISAC, ne bi kršila člena 81(1) ES. Teosto naj ne bi uporabljala nobenega od pogojev za članstvo, ki jih Komisija šteje za prepovedane. Namen pogojev za članstvo naj ne bi bilo omejevanje konkurence niti naj ne bi to bil njihov učinek.
   Teosto naj v nasprotju s tem, kar zatrjuje Komisija, z usklajevanjem teritorialne omejitve pooblastila za podeljevanje licenc ne bi kršila člena 81(1) ES. Teritorialne omejitve naj ne bi bile rezultat usklajevanja. Namen teritorialnih omejitev naj ne bi bilo omejevanje konkurence niti naj ne bi to bil njihov učinek. Omejitev pooblastila na določeno območje, četudi na ozemlje države, v kateri ima pogodbeni partner sedež, naj ne bi bilo prepovedano. Tovrstno ravnanje naj bi bilo dovoljeno in, po mnenju Teosto, najbolj razumno glede na naravna tržna razmerja.
   Teosto naj, v nasprotju s tem, kar zatrjuje Komisija, z uporabo klavzule o ekskluzivnosti, ki ustreza členu 1(I) in (II) vzorca pogodbe CISAC, torej ne bi kršila člena 81(1) ES. Klavzula o ekskluzivnosti naj bi bila glede konkurence nevtralna; njen namen naj ne bi bilo omejevanje konkurence niti naj ne bi to bil njen učinek. Teosto naj klavzule o ekskluzivnosti ne bi uporabljal; teritorialna razširjenost njene dejavnosti in obseg pooblastil, podeljenih pogodbenim partnerjem, naj bi temeljila na razlogih, ki jih narekuje naravna tržna logika.
   Četudi bi se štelo, da je Teosto na kakršen koli način že kršila člen 81(1) ES, bi bilo ravnanje dopustno na podlagi člena 81(3) ES. Trenutni sistem in zlasti teritorialne omejitve pooblastil naj bi vodili k znatnemu povečanju učinkovitosti, ki je v korist potrošnikov, ne da bi bilo pri tem preseženo to, kar je potrebno za uresničitev povečanja učinkovitosti.
   Komisija na bi s tem, ko je od kolektivnih organizacij za upravljanje avtorskih pravic zahtevala, da se ponovno pogajajo o vsebini pogodb, prekoračila svoja pooblastila. Komisija naj ne bi mogla odrediti aktivnih ukrepov za spremembo ravnanja, ki ni v nasprotju s členom 81 ES.