title: Zadeva T-607/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 3. decembra 2019 – Yieh United Steel/Komisija (Damping – Uvoz hladno valjanih ploščatih izdelkov iz nerjavnega jekla s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Tajvana – Dokončne protidampinške dajatve – Izvedbena uredba (EU) 2015/1429 – Člen 2(3) in (5) Uredbe (ES) št. 1225/2009 [postal člen 2(3) in (5) Uredbe (EU) 2016/1036] – Člen 2(1) in (2) Uredbe št. 1225/2009 [postal člen 2(1) in (2) Uredbe 2016/1036] – Izračun normalne vrednosti – Izračun stroškov proizvodnje – Prodaje podobnega izdelka, namenjenega potrošnji na notranjem trgu države izvoznice)

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/29

      Sodba Splošnega sodišča z dne 3. decembra 2019 – Yieh United Steel/Komisija
      (Zadeva T-607/15) (1)

      (Damping - Uvoz hladno valjanih ploščatih izdelkov iz nerjavnega jekla s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Tajvana - Dokončne protidampinške dajatve - Izvedbena uredba (EU) 2015/1429 - Člen 2(3) in (5) Uredbe (ES) št. 1225/2009 [postal člen 2(3) in (5) Uredbe (EU) 2016/1036] - Člen 2(1) in (2) Uredbe št. 1225/2009 [postal člen 2(1) in (2) Uredbe 2016/1036] - Izračun normalne vrednosti - Izračun stroškov proizvodnje - Prodaje podobnega izdelka, namenjenega potrošnji na notranjem trgu države izvoznice)
      (2020/C 27/35)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Yieh United Steel Corp. (Kaohsiung City, Tajvan) (zastopnik: D. Luff, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: J.-F. Brakeland in A. Demeneix, agenta)

         Intervenientka v podporo tožene stranke: Eurofer, Association Européenne de l’Acier, ASBL (Luxembourg, Luksemburg) (zastopniki: J. Killick, G. Forwood in C. Van Haute, odvetniki)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2015/1429 z dne 26. avgusta 2015 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz hladno valjanih ploščatih izdelkov iz nerjavnega jekla s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Tajvana (UL 2015, L 224, str. 10).

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Družba Yieh United Steel Corp. nosi poleg svojih stroškov tudi stroške, ki sta jih priglasila Evropska Komisija in Eurofer, Evropsko jeklarsko združenje, ASBL.

         (1)  UL C 38, 1.2.2016.


title: Zadeva T-747/19: Tožba, vložena 31. oktobra 2019 – DS Smith in DS Smith International/Komisija

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/46

      Tožba, vložena 31. oktobra 2019 – DS Smith in DS Smith International/Komisija
      (Zadeva T-747/19)
      (2020/C 27/51)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeči stranki: DS Smith plc (London, Združeno kraljestvo) in DS Smith International Ltd (London) (zastopniki: C. McDonnell, Barrister, B. Goren, Solicitor, M. Peristeraki, odvetnik, in K. Desai, Solicitor)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

                  —

                  ugotovi, da ni bilo nezakonite državne pomoči, člen 1 Sklepa Evropske komisije z dne 2. aprila 2019 o državni pomoči SA.44896, ki jo je Združeno kraljestvo izvedlo v zvezi z nadzorovanimi tujimi družbami z izjemo pri financiranju skupin v delu, v katerem je ugotovljeno, da gre za državno pomoč, razglasi za ničen in razveljavi odredbo, da mora Združeno kraljestvo izterjati nezakonito državno pomoč, ki sta jo prejeli tožeči stranki v tem okviru (člena 2 in 3 izpodbijanega sklepa);

                  —

                  podredno, člena 2 in 3 izpodbijanega sklepa v delu, v katerem je odrejena izterjava domnevne pomoči s strani Združenega kraljestva, razglasi za nična; in

                  —

                  Komisiji vsekakor naloži plačilo stroškov tožečih strank v tem postopku.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeči stranki se v utemeljitev tožbe sklicujeta na devet tožbenih razlogov.

                  1.

                  V okviru prvega tožbenega razloga trdita, da Komisija ni razumela konteksta, cilja in delovanja pravil Združenega kraljestva o nadzorovanih tujih družbah glede netrgovalnega finančnega dobička. Ugotovitve Komisije v izpodbijanem sklepu temeljijo na več očitnih napakah. Natančneje, Komisija je storila očitno napako pri razumevanju celotnega davčnega sistema Združenega kraljestva, ciljev sistema nadzorovanih tujih družb v posebnem okviru izjeme pri financiranju skupin in pri opredelitvi upravičenih posojilnih razmerij.

                  2.

                  V okviru drugega tožbenega razloga zatrjujeta, da je Komisija izjemo pri financiranju skupin napačno opredelila kot davčno oprostitev in zato kot prednost. V zvezi z netrgovalnimi finančnimi dobički je izjema pri financiranju skupin zavezujoča določba in del opredelitve omejitev pravil o nadzorovanih tujih družbah, ne pa selektivna prednost. Komisija ni opravila nobene kvantitativne analize, da bi dokazala, da gre za prednost, in ob neobstoju trdnih dokazov, da je zadevni ukrep prednost, izpodbijani sklep ne more biti veljaven.

                  3.

                  V okviru tretjega tožbenega razloga navajata, da je Komisija napačno opredelila referenčni sistem za presojo učinkov pravil o nadzorovanih tujih družbah in napačno opredelila pravila o nadzorovanih tujih družbah kot pravila, ki so drugačna od celotnega sistema davka od dohodka pravnih oseb v Združenem kraljestvu. Komisija ni pravilno razumela cilja pravil o nadzorovanih tujih družbah in ni upoštevala diskrecijske pravice Združenega kraljestva.

                  4.

                  V okviru četrtega tožbenega razloga trdita, da je Komisija storila očitne napake pri preučitvi državne pomoči in je uporabila napačna merila pri obravnavanju vprašanja primerljivosti. Komisija ni priznala različnih ravni tveganja za davčno osnovo Združenega kraljestva med posojili skupini, ki je obdavčena v Združenem kraljestvu, in posojili skupini, ki ni obdavčena v Združenem kraljestvu, ter neupravičeno ugotovila, da je posojilo znotraj skupine primerljivo s posojilom tretji stranki.

                  5.

                  V okviru petega tožbenega razloga navajata, da tudi če bi predpostavili, da so zadevni ukrepi o nadzorovanih tujih družbah na prvi pogled pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, je v izpodbijanem sklepu napačno ugotovljeno, da ni bilo utemeljitve, ki bi se lahko uporabila za zagovarjanje združljivosti zadevnih ukrepov s pravili Unije o državnih pomočeh. Poleg tega je izpodbijani sklep nerazumen in nedosleden, ker je Komisija pravilno potrdila, da je poglavje 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 upravičeno v primerih, v katerih je edini razlog za uporabo obveznosti glede nadzorovanih tujih družb na podlagi nasprotnega poglavja 5 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 kapital, povezan z merilom „kapitala, povezanega z Združenim kraljestvom“, ker je to merilo zelo težko uporabiti v praksi, hkrati in brez ustrezne obrazložitve pa je Komisija ugotovila, da poglavje 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 nikoli ni upravičeno v primerih, v katerih bi se zaradi merila funkcije vodstvenega osebja uporabila obveznost nadzorovanih tujih družb v skladu s poglavjem 5 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010. Merilo funkcije vodstvenega osebja je namreč v praksi izredno težko uporabiti, tako da bi morala Komisija ugotoviti, da je poglavje 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 upravičeno v okviru tega merila, ugotoviti pa bi morala tudi, da ni bilo državne pomoči.

                  6.

                  V okviru šestega tožbenega razloga trdita, da če bo izpodbijani sklep potrjen, bo njegova izvršitev z izterjavo domnevne državne pomoči od tožečih strank v nasprotju s temeljnimi načeli prava Unije, vključno s svobodo ustanavljanja in svobodnim opravljanjem storitev, pri čemer je treba navesti, da so v primeru tožečih strank nadzorovane tuje družbe v drugih državah članicah.

                  7.

                  V okviru sedmega tožbenega razloga navajata, da odredba o izterjavi, ki izhaja iz izpodbijanega sklepa, ni utemeljena in je v nasprotju s temeljnimi načeli Unije.

                  8.

                  V okviru osmega tožbenega razloga trdita, da Komisija ni ustrezno obrazložila bistvenih elementov izpodbijanega sklepa, kot je ugotovitev, da se obveznost nadzorovanih tujih družb na podlagi poglavja 5 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 lahko uporabi z uporabo merila funkcije vodstvenega osebja brez težav ali nesorazmernega bremena.

                  9.

                  V okviru devetega tožbenega razloga navajata, da je izpodbijani sklep tudi v nasprotju z načelom dobrega upravljanja, ki narekuje, da Komisija zagotavlja preglednost in predvidljivost v svojih upravnih postopkih in izdaja sklepe v razumnih časovnih okvirih. Ni razumno, da je Komisija v obravnavanem primeru sklep o začetku preiskave sprejela šele po več kot štirih letih in sklep izdala po več kot šestih letih od začetka veljavnosti spornega ukrepa.


title: Zadeva C-706/18: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 20. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Raad voor Vreemdelingenbetwistingen – Belgija) – X/Belgische Staat (Predhodno odločanje – Področje svobode, varnosti in pravice – Politika priseljevanja – Pravica do združitve družine – Direktiva 2003/86/ES – Člen 5(4) – Odločitev o prošnji za združitev družine – Posledice neupoštevanja roka za sprejetje odločbe – Avtomatična izdaja dovoljenja za prebivanje)

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/8

      Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 20. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Raad voor Vreemdelingenbetwistingen – Belgija) – X/Belgische Staat
      (Zadeva C-706/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Področje svobode, varnosti in pravice - Politika priseljevanja - Pravica do združitve družine - Direktiva 2003/86/ES - Člen 5(4) - Odločitev o prošnji za združitev družine - Posledice neupoštevanja roka za sprejetje odločbe - Avtomatična izdaja dovoljenja za prebivanje)
      (2020/C 27/09)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Raad voor Vreemdelingenbetwistingen

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: X

         Tožena stranka: Belgische Staat

         Izrek

      Direktivo Sveta 2003/86/ES z dne 22. septembra 2003 o pravici do združitve družine je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero morajo pristojni nacionalni organi, če odločba ni izdana po poteku šestih mesecev od datuma vložitve prošnje za združitev družine, po uradni dolžnosti izdati dovoljenje za prebivanje vlagatelju prošnje, ne da bi jim bilo treba predhodno ugotoviti, ali ta dejansko izpolnjuje pogoje za prebivanje v državi članici gostiteljici v skladu s pravom Unije.

         (1)  UL C 35, 28.1.2019.


title: Zadeva C-792/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Köln (Nemčija) 28. oktobra 2019 – TUIfly GmbH/EUflight.de GmbH

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/20

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Köln (Nemčija) 28. oktobra 2019 – TUIfly GmbH/EUflight.de GmbH
      (Zadeva C-792/19)
      (2020/C 27/26)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landgericht Köln

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožena stranka in pritožnica: TUIfly GmbH

         Tožeča stranka in nasprotna stranka v pritožbenem postopku: EUflight.de GmbH

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali so v primeru stavke za odpoved ali veliko zamudo leta pri prihodu tudi tedaj krive izredne razmere v smislu člena 5(3) Uredbe (ES) št. 261/2004 (1), če stavka ni neposredno vplivala na let, ki je predmet spora, in bi ga bilo mogoče opraviti po voznem redu, vendar pa do odpovedi oziroma zamude pride zaradi reorganizacijskih ukrepov letalskega prevoznika, ki zadevajo vozni red in so sprejeti zaradi stavke (v obravnavanem primeru: uporaba letala, predvidenega za let, za odpravo posledic stavke)?

                  2.

                  Če je letalski prevoznik tudi v primeru reorganizacijskega ukrepa lahko razbremenjen odgovornosti:
                  Ali je bistveno, da je bil reorganizacijski ukrep sprejet že pred začetkom stavke, ko še ni bilo mogoče predvideti, kateri let bodo nazadnje stavkovni ukrepi prizadeli, ali pa izključitev odgovornosti pride v poštev tudi, če je bil vozni red reorganiziran šele med stavko ali po stavki in je že bilo jasno, da leta, ki je predmet spora, stavka ni neposredno prizadela?

         (1)  Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL 2004, L 46, str. 1).


title: Zadeva C-737/18 P: Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 20. novembra 2019 – Portugalska republika/Evropska komisija (Pritožba – Evropski kmetijski jamstveni sklad (EKJS) – Evropski kmetijski sklad za razvoj podeželja (EKSRP) – Odhodki, izključeni iz financiranja Evropske unije – Odhodki Portugalske republike)

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/9

      Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 20. novembra 2019 – Portugalska republika/Evropska komisija
      (Zadeva C-737/18 P) (1)

      (Pritožba - Evropski kmetijski jamstveni sklad (EKJS) - Evropski kmetijski sklad za razvoj podeželja (EKSRP) - Odhodki, izključeni iz financiranja Evropske unije - Odhodki Portugalske republike)
      (2020/C 27/10)
      Jezik postopka: portugalščina

         Stranki

         Pritožnica: Portugalska republika (zastopniki: L. Inez Fernandes, J. Saraiva de Almeida, P. Barros da Costa in P. Estêvão, agenti)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnika: A. Sauka in B. Rechena, agenta)

         Izrek

                  1.

                  Pritožba se zavrne.

                  2.

                  Portugalski republiki se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 35, 28.1.2019.


title: Zadeva T-808/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 3. decembra 2019 – Pethke/EUIPO (Javni uslužbenci – Uradniki – Ocenjevalno poročilo – Pravilnost postopka ocenjevanja in postopka ocenjevanja na drugi stopnji – Dolžnost nepristranskosti drugostopenjskega ocenjevalca)

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/30

      Sodba Splošnega sodišča z dne 3. decembra 2019 – Pethke/EUIPO
      (Zadeva T-808/17) (1)

      (Javni uslužbenci - Uradniki - Ocenjevalno poročilo - Pravilnost postopka ocenjevanja in postopka ocenjevanja na drugi stopnji - Dolžnost nepristranskosti drugostopenjskega ocenjevalca)
      (2020/C 27/36)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Ralph Pethke (Alicante, Španija) (zastopnik: H. Tettenborn, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) (zastopnika: A. Lukošiūtė, agentka, skupaj z B. Wägenbaurjem, odvetnikom)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 270 PDEU za razglasitev ničnosti ocenjevalnega poročila tožeče stranke za leto 2016, in če je potrebno, za razglasitev ničnosti odločbe upravnega odbora EUIPO z dne 18. oktobra 2017 o zavrnitvi pritožbe tožeče stranke.

         Izrek

                  1.

                     Ocenjevalno poročilo Ralpha Pethkeja za leto 2016 in odločba upravnega odbora Urada Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 18. oktobra 2017 o zavrnitvi pritožbe, ki jo je vložil R. Pethke, se razglasita za nična.

                  2.

                     EUIPO se naloži plačilo njegovih stroškov in stroškov R. Pethkeja.

         (1)  UL C 42, 5.2.2018.


title: Zadeva C-270/19 P: Pritožba, ki jo je WB vložila 28. marca 2019 zoper sklep Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 23. januarja 2019 v zadevi T-579/18, WB/Komisija

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/9

      Pritožba, ki jo je WB vložila 28. marca 2019 zoper sklep Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 23. januarja 2019 v zadevi T-579/18, WB/Komisija
      (Zadeva C-270/19 P)
      (2020/C 27/11)
      Jezik postopka: romunščina

         Stranki

         Pritožnica: WB (zastopnica: N. Ciocea, avocată)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija
      Sodišče (sedmi senat) je s sklepom z dne 3. decembra 2019 pritožbo zavrnilo kot očitno neutemeljeno.


title: Zadeva T-644/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 28. novembra 2019 – August Wolff/EUIPO – Faes Farma (DermoFaes Atopiderm) (Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Prijava besedne znamke Evropske unije DermoFaes Atopiderm – Prejšnja besedna znamka Evropske unije Dermowas – Relativni razlogi za zavrnitev – Verjetnosti zmede – Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/30

      Sodba Splošnega sodišča z dne 28. novembra 2019 – August Wolff/EUIPO – Faes Farma (DermoFaes Atopiderm)
      (Zadeva T-644/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Evropske unije DermoFaes Atopiderm - Prejšnja besedna znamka Evropske unije Dermowas - Relativni razlogi za zavrnitev - Verjetnosti zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)
      (2020/C 27/37)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel (Bielefeld, Nemčija) (zastopnik: A. Thünken, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: J. Ivanauskas in H. O’Neill, agenta)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Faes Farma, SA (Lamiaco-Leioa, Španija) (zastopnika: A. Vela Ballesteros in S. Fernandez Malvar, odvetnika)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 11. julija 2018 (zadeva R 1305/2017-2) zaradi postopka z ugovorom med družbama Dr. August Wolff in Faes Farma.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Družbi Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel se naloži se ji plačilo stroškov ter stroškov Urada Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) in družbe Faes Farma, SA, vključno z nujnimi izdatki, ki so zadnjenavedeni nastali v postopku pred odborom za pritožbe EUIPO.

         (1)  UL C 4, 7.1.2019.


title: Zadeva C-271/19 P: Pritožba, ki jo je WB vložila 28. marca 2019 zoper sklep Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 23. januarja 2019 v zadevi T-329/18, WB/Komisija

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/10

      Pritožba, ki jo je WB vložila 28. marca 2019 zoper sklep Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 23. januarja 2019 v zadevi T-329/18, WB/Komisija
      (Zadeva C-271/19 P)
      (2020/C 27/12)
      Jezik postopka: romunščina

         Stranki

         Pritožnica: WB (zastopnica: N. Ciocea, avocată)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija
      Sodišče (sedmi senat) je s sklepom z dne 3. decembra 2019 pritožbo zavrnilo kot očitno neutemeljeno.


title: Zadeva T-658/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 3. decembra 2019 – Hästens Sängar/EUIPO (Upodobitev vzorca kvadratkov) (Znamka Evropske unije – Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija – Figurativna znamka, ki upodablja vzorec kvadratkov – Absolutni razlog za zavrnitev – Opisnost – Neobstoj razlikovalnega učinka – Člen 7(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/31

      Sodba Splošnega sodišča z dne 3. decembra 2019 – Hästens Sängar/EUIPO (Upodobitev vzorca kvadratkov)
      (Zadeva T-658/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija - Figurativna znamka, ki upodablja vzorec kvadratkov - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)
      (2020/C 27/38)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Hästens Sängar AB (Köping, Švedska) (zastopnika: M. Dick in J. Bogatz, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopniki: A. Sesma Merino in D. Walicka, agenta)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 8. avgusta 2018 (zadeva R 442/2018-2), ki se nanaša na mednarodno registracijo, v kateri je imenovana Evropska unija, figurativne znamke, ki upodablja vzorec kvadratkov.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Hästens Sängar AB se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 25, 21.1.2019.


title: Zadeva C-797/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 24. oktobra 2019 – B-GmbH/Finanzamt D

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/21

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 24. oktobra 2019 – B-GmbH/Finanzamt D
      (Zadeva C-797/19)
      (2020/C 27/27)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesfinanzhof

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: B-GmbH

         Tožena stranka: Finanzamt D

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba člen 107(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije razlagati tako, da gre za državno pomoč, za katero se uporablja ta določba, kadar se v skladu z ureditvijo države članice (stalne) izgube kapitalske družbe iz gospodarske dejavnosti, ki se opravlja brez protidajatve, s katero bi se pokrili stroški, načeloma sicer štejejo za prikrita izplačila dobička in se zato zaradi njih dobiček kapitalske družbe ne bi smel zmanjšati, vendar pa pri kapitalskih družbah, v katerih ima večino glasovalnih pravic neposredno ali posredno pravna oseba javnega prava, za dejavnosti, ki stalno prinašajo izgube, te pravne posledice ne nastanejo, če jih opravljajo zaradi razlogov prometne, okoljske, socialne, kulturne, izobraževalne ali zdravstvene politike?


title: Zadeva C-373/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 13. maja 2019 – Finanzamt München Abteilung III/Dubrovin & Tröger GbR - Aquatics

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/10

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 13. maja 2019 – Finanzamt München Abteilung III/Dubrovin & Tröger GbR - Aquatics
      (Zadeva C-373/19)
      (2020/C 27/13)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesfinanzhof

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Vlagatelj revizije: Finanzamt München III (Nemčija)

         Nasprotna stranka v revizijskem postopku: Dubrovin & Tröger GbR - Aquatics

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali pod pojem šolskega ali univerzitetnega izobraževanja v smislu člena 132(1)(i) in (j) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1) spada tudi poučevanje plavanja?

                  2.

                  Ali lahko priznanje organizacije v smislu člena 132(1)(i) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost kot organizacije, katere namen je podoben namenu oseb javnega prava, ki so namenjene izobraževanju otrok ali mladine, šolskemu ali univerzitetnemu izobraževanju, poklicnemu usposabljanju ali prekvalifikaciji, izhaja iz dejstva, da gre pri poučevanju, ki ga opravlja ta organizacija, za učenje osnovne sposobnosti (v tem primeru plavanja)?

                  3.

                  Če je odgovor na drugo vprašanje nikalen: Ali je pogoj za oprostitev plačila davka v skladu s členom 132(1)(j) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost, da je davčni zavezanec samostojni podjetnik?

         (1)  UL 2006, L 347, str. 1.


title: Zadeva T-748/19: Tožba, vložena 1. novembra 2019 – The Vitec Group/Komisija

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/48

      Tožba, vložena 1. novembra 2019 – The Vitec Group/Komisija
      (Zadeva T-748/19)
      (2020/C 27/52)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: The Vitec Group plc (Richmond, Združeno kraljestvo) (zastopnika: C. McDonnell, Barrister, B. Goren, Solicitor, M. Peristeraki, odvetnik, in K. Desai, Solicitor)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  ugotovi, da ni bilo nezakonite državne pomoči, člen 1 Sklepa Evropske komisije z dne 2. aprila 2019 o državni pomoči SA.44896, ki jo je Združeno kraljestvo izvedlo v zvezi z nadzorovanimi tujimi družbami z izjemo pri financiranju skupin v delu, v katerem je ugotovljeno, da gre za državno pomoč, razglasi za ničen in razveljavi odredbo, da mora Združeno kraljestvo izterjati nezakonito državno pomoč, ki jo je prejela tožeča stranka v tem okviru (člena 2 in 3 izpodbijanega sklepa);

                  —

                  podredno, člena 2 in 3 izpodbijanega sklepa v delu, v katerem je odrejena izterjava domnevne pomoči s strani Združenega kraljestva, razglasi za nična; in

                  —

                  Komisiji vsekakor naloži plačilo stroškov tožeče stranke v tem postopku.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka se v utemeljitev tožbe sklicuje na devet tožbenih razlogov.

                  1.

                  V okviru prvega tožbenega razloga trdi, da Komisija ni razumela konteksta, cilja in delovanja pravil Združenega kraljestva o nadzorovanih tujih družbah glede netrgovalnega finančnega dobička. Ugotovitve Komisije v izpodbijanem sklepu temeljijo na več očitnih napakah. Natančneje, Komisija je storila očitno napako pri razumevanju celotnega davčnega sistema Združenega kraljestva, ciljev sistema nadzorovanih tujih družb v posebnem okviru izjeme pri financiranju skupin in pri opredelitvi upravičenih posojilnih razmerij.

                  2.

                  V okviru drugega tožbenega razloga zatrjuje, da je Komisija izjemo pri financiranju skupin napačno opredelila kot davčno oprostitev in zato kot prednost. V zvezi z netrgovalnimi finančnimi dobički je izjema pri financiranju skupin zavezujoča določba in del opredelitve omejitev pravil o nadzorovanih tujih družbah, ne pa selektivna prednost. Komisija ni opravila nobene kvantitativne analize, da bi dokazala, da gre za prednost, in ob neobstoju trdnih dokazov, da je zadevni ukrep prednost, izpodbijani sklep ne more biti veljaven.

                  3.

                  V okviru tretjega tožbenega razloga navaja, da je Komisija napačno opredelila referenčni sistem za presojo učinkov pravil o nadzorovanih tujih družbah in napačno opredelila pravila o nadzorovanih tujih družbah kot pravila, ki so drugačna od celotnega sistema davka od dohodka pravnih oseb v Združenem kraljestvu. Komisija ni pravilno razumela cilja pravil o nadzorovanih tujih družbah in ni upoštevala diskrecijske pravice Združenega kraljestva.

                  4.

                  V okviru četrtega tožbenega razloga trdi, da je Komisija storila očitne napake pri preučitvi državne pomoči in je uporabila napačna merila pri obravnavanju vprašanja primerljivosti. Komisija ni priznala različnih ravni tveganja za davčno osnovo Združenega kraljestva med posojili skupini, ki je obdavčena v Združenem kraljestvu, in posojili skupini, ki ni obdavčena v Združenem kraljestvu, ter neupravičeno ugotovila, da je posojilo znotraj skupine primerljivo s posojilom tretji stranki.

                  5.

                  V okviru petega tožbenega razloga navaja, da tudi če bi predpostavili, da so zadevni ukrepi o nadzorovanih tujih družbah na prvi pogled pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, je v izpodbijanem sklepu napačno ugotovljeno, da ni bilo utemeljitve, ki bi se lahko uporabila za zagovarjanje združljivosti zadevnih ukrepov s pravili Unije o državnih pomočeh. Poleg tega je izpodbijani sklep nerazumen in nedosleden, ker je Komisija pravilno potrdila, da je poglavje 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 upravičeno v primerih, v katerih je edini razlog za uporabo obveznosti glede nadzorovanih tujih družb na podlagi nasprotnega poglavja 5 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 kapital, povezan z merilom „kapitala, povezanega z Združenim kraljestvom“, ker je to merilo zelo težko uporabiti v praksi, hkrati in brez ustrezne obrazložitve pa je Komisija ugotovila, da poglavje 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 nikoli ni upravičeno v primerih, v katerih bi se zaradi merila funkcije vodstvenega osebja uporabila obveznost nadzorovanih tujih družb v skladu s poglavjem 5 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010. Merilo funkcije vodstvenega osebja je namreč v praksi izredno težko uporabiti, tako da bi morala Komisija ugotoviti, da je poglavje 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 upravičeno v okviru tega merila, ugotoviti pa bi morala tudi, da ni bilo državne pomoči.

                  6.

                  V okviru šestega tožbenega razloga trdi, da če bo izpodbijani sklep potrjen, bo njegova izvršitev z izterjavo domnevne državne pomoči od tožeče stranke v nasprotju s temeljnimi načeli prava Unije, vključno s svobodo ustanavljanja in svobodnim opravljanjem storitev, pri čemer je treba navesti, da so v primeru tožeče stranke nadzorovane tuje družbe v drugih državah članicah.

                  7.

                  V okviru sedmega tožbenega razloga navaja, da odredba o izterjavi, ki izhaja iz izpodbijanega sklepa, ni utemeljena in je v nasprotju s temeljnimi načeli Unije.

                  8.

                  V okviru osmega tožbenega razloga trdi, da Komisija ni ustrezno obrazložila bistvenih elementov izpodbijanega sklepa, kot je ugotovitev, da se obveznost nadzorovanih tujih družb na podlagi poglavja 5 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 lahko uporabi z uporabo merila funkcije vodstvenega osebja brez težav ali nesorazmernega bremena.

                  9.

                  V okviru devetega tožbenega razloga navaja, da je izpodbijani sklep tudi v nasprotju z načelom dobrega upravljanja, ki narekuje, da Komisija zagotavlja preglednost in predvidljivost v svojih upravnih postopkih in izdaja sklepe v razumnih časovnih okvirih. Ni razumno, da je Komisija v obravnavanem primeru sklep o začetku preiskave sprejela šele po več kot štirih letih in sklep izdala po več kot šestih letih od začetka veljavnosti spornega ukrepa.


title: Zadeva C-593/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzgericht (Außenstelle Graz) (Avstrija) 5. avgusta 2019 – SK Telecom Co. Ltd.

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/11

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzgericht (Außenstelle Graz) (Avstrija) 5. avgusta 2019 – SK Telecom Co. Ltd.
      (Zadeva C-593/19)
      (2020/C 27/14)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesfinanzgericht

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: SK Telecom Co. Ltd.

         Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Finanzamt Graz-Stadt

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 59a(b) Direktive 2006/112/ES (1) v različici iz člena 2 Direktive 2008/8/ES (2) razlagati tako, da gre pri uporabi gostovanja v državi članici v obliki dostopa do telekomunikacijskega omrežja v državi za namene vzpostavitve dohodnih in odhodnih povezav s strani „končne stranke, ki ni davčni zavezanec“ in ki je v državi začasno, za „uporabo in potrošnjo“ v državi, zaradi česar je mogoče kraj opravljanja storitev prenesti iz tretje države v to državo članico, čeprav tako upravljavec mobilne telefonije, ki je opravil storitve, kot tudi končna stranka nimata sedeža na ozemlju Skupnosti in končna stranka tudi nima stalnega ali običajnega prebivališča na ozemlju Skupnosti?

                  2.

                  Ali je treba člen 59a(b) Direktive 2006/112/ES v različici iz člena 2 Direktive 2008/8/ES razlagati tako, da je mogoče kraj opravljanja telekomunikacijskih storitev, kot je opisano v vprašanju 1, ki so v skladu s členom 59 Direktive 2006/112/ES v različici iz člena 2 Direktive 2008/8/ES izven Skupnosti, prenesti na ozemlje države članice, čeprav tako upravljavec mobilne telefonije, ki je opravil storitve, kot tudi končna stranka nimata sedeža na ozemlju Skupnosti in končna stranka tudi nima stalnega ali običajnega prebivališča na ozemlju Skupnosti, le zato, ker za telekomunikacijske storitve v tretji državi ni določena dajatev, ki bi bila primerljiva z davkom na dodano vrednost (v nadaljevanju: DDV), kakršnega pozna pravo Unije?

         (1)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006, L 347, str. 1).

         (2)  Direktiva Sveta 2008/8/ES z dne 12. februarja 2008 o spremembi Direktive 2006/112/ES glede kraja opravljanja storitev (UL 2008, L 44, str. 11).


title: Zadeva T-751/19: Tožba, vložena 4. novembra 2019 – Reckitt Benckiser Investments in drugi/Komisija

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/49

      Tožba, vložena 4. novembra 2019 – Reckitt Benckiser Investments in drugi/Komisija
      (Zadeva T-751/19)
      (2020/C 27/53)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeče stranke: Reckitt Benckiser Investments Ltd (Slough, Združeno kraljestvo) in 5 drugih tožečih strank (zastopniki: C. Quigley, Barrister, P. Halford in A. Langley, Solicitors)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Sklep Komisije z dne 2. aprila 2019 o državni pomoči SA.44896, ki jo je Združeno kraljestvo izvedlo v zvezi z nadzorovanimi tujimi družbami z izjemo pri financiranju skupin razglasi za ničen;

                  —

                  podredno, člen 2 izpodbijanega sklepa razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožeče stranke;

                  —

                  še bolj podredno, člen 2 izpodbijanega sklepa glede katerekoli pomoči, odobrene z izjemo pri financiranju skupin v obdobju pred 24. novembrom 2017, razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožeče stranke;

                  —

                  Komisiji vsekakor naloži plačilo stroškov tožečih strank.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo tri tožbene razloge.

                  1.

                  V okviru prvega tožbenega razloga navajajo nezakonitost člena 1 izpodbijanega sklepa, ker:

                              a.

                              je Komisija napačno uporabila pravo in storila očitne napake pri presoji pri ugotovitvi, da je izjema pri financiranju skupin (ekonomska) prednost v smislu člena 107(1) PDEU, zlasti ker:

                                          i.

                                          ni upoštevala: zgodovinskega ozadja uvedbe pravil o nadzorovanih tujih družbah v sistemu obdavčitve dohodkov pravnih oseb v Združenem kraljestvu, omejitev, ki so Združenemu kraljestvu naložene zaradi uporabe prava Unije, zlasti svobode ustanavljanja, teritorialnosti in drugih razlogov politik za strukturo pravil o nadzorovanih tujih družbah, uvedenih z Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 z učinkom od 1. januarja 2013, ter obsega davčne suverenosti držav članic, vključno Združenega kraljestva, pri oblikovanju pravil o nadzorovanih tujih družbah;

                                          ii.

                                          je trdila, da neobveznost zahtevka iz poglavja 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 pomeni ugodno obravnavo, ki daje prednost;

                              b.

                              je Komisija napačno uporabila pravo in storila očitne napake pri presoji pri ugotovitvi, da izjema pri financiranju skupin pomeni selektivno prednost v smislu člena 107(1) PDEU, zlasti ker je:

                                          i.

                                          glede upoštevnega referenčnega okvira:

                                                      1.

                                                      napačno opredelila referenčni okvir, kot da je sestavljen le iz pravil o nadzorovanih tujih družbah in/ali le poglavja 5 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010;

                                                      2.

                                                      napačno opredelila cilj referenčnega okvira, kot da je namenjen le obdavčitvi dobička iz dejavnosti in premoženja v Združenem kraljestvu, ki so bili umetno preusmerjeni iz Združenega kraljestva, ne glede na to, ali upoštevne ciljne transakcije dejansko povzročijo nevarnost erozije davčne osnove v Združenem kraljestvu;

                                          ii.

                                          glede opredelitve odstopanja od referenčnega okvira:

                                                      1.

                                                      napačno opredelila upoštevnost in pomen funkcije vodilnega osebja;

                                                      2.

                                                      napačno presodila primerljivost upravičenih posojilnih razmerij s posojili strankam s prebivališčem v Združenem kraljestvu in tretjim strankam;

                                                      3.

                                                      se je nezakonito oprla na Direktivo Sveta (EU) 2016/1164 (1);

                                                      4.

                                                      napačno presodila primerljiva tveganja s kršitvijo svobode ustanavljanja za oproščene in neoproščene kategorije nadzorovanih tujih družb;

                                          iii.

                                          glede utemeljitve zatrjevanega odstopanja:

                                                      1.

                                                      neutemeljeno ugotovila, da utemeljitev glede potrebe za upravljanje in vodenje sistema ni bila razširjena na funkcije vodilnega osebja;

                                                      2.

                                                      neupravičeno ugotovila, da izjema pri financiranju skupin ni bila upravičena glede na skladnost s svobodo ustanavljanja.

                  2.

                  V okviru drugega tožbenega razloga zatrjujejo nezakonitost člena 2 izpodbijanega sklepa zaradi kršitve legitimnih pričakovanj in kršitve načel pravne varnosti in sorazmernosti.

                  3.

                  Podredno v okviru tretjega tožbenega razloga trdijo, da se vračila ne bi smelo odrediti glede katerekoli pomoči, dodeljene v okviru izjeme pri financiranju skupin pred 24. novembrom 2017, ko je Komisija objavila sklep o začetku postopka.

         (1)  Direktiva Sveta (EU) 2016/1164 z dne 12. julija 2016 o določitvi pravil proti praksam izogibanja davkom, ki neposredno vplivajo na delovanje notranjega trga (UL 2016 L 193, str. 1).


title: Zadeva C-607/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 12. avgusta 2019 – Husqvarna AB/Lidl E-Commerce International GmbH & Co. KG

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/11

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 12. avgusta 2019 – Husqvarna AB/Lidl E-Commerce International GmbH & Co. KG
      (Zadeva C-607/19)
      (2020/C 27/15)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesgerichtshof

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Husqvarna AB

         Tožena stranka: Lidl E-Commerce International GmbH & Co. KG

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je v primeru nasprotne tožbe za razveljavitev, ki je bila vložena pred iztekom petletnega obdobja neuporabe, določitev trenutka, ki je v okviru uporabe člena 51(1)(a) Uredbe o znamki Skupnosti (1) in člena 58(1)(a) Uredbe o znamki Unije (2) odločilen za izračun obdobja neuporabe, zajeta z določbami Uredbe o znamki Skupnosti in Uredbe o znamki Evropske unije?

                  2.

                  Če je treba na prvo vprašanje odgovoriti pritrdilno: Ali je treba pri izračunu petletnega obdobja neuporabe v skladu s členom 51(1)(a) Uredbe o znamki Skupnosti in členom 58(1)(a) Uredbe o znamki Evropske unije v primerih nasprotne tožbe za razveljavitev znamke Unije, vložene pred iztekom petletnega obdobja neuporabe, upoštevati trenutek vložitve nasprotne tožbe ali trenutek zadnje obravnave na pritožbeni stopnji?

         (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 6. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL 2009, L 78, str. 1).

         (2)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 2017/1001 z dne 14. junija 2017 o blagovni znamki Evropske unije (UL 2017, L 154, str. 1).


title: Zadeva C-800/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Apelacyjny w Warszawie (Poljska) 30. oktobra 2019 – SM/Mittelbayerischer Verlag KG

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/22

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Apelacyjny w Warszawie (Poljska) 30. oktobra 2019 – SM/Mittelbayerischer Verlag KG
      (Zadeva C-800/19)
      (2020/C 27/28)
      Jezik postopka: poljščina

         Predložitveno sodišče

      Sąd Apelacyjny w Warszawie

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: SM

         Tožena stranka: Mittelbayerischer Verlag KG

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 7, točka 2, Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1) razlagati tako, da se pristojnost na podlagi navezne okoliščine središča interesov uporablja v zadevi v zvezi s tožbo fizične osebe za varstvo njenih osebnostnih pravic v primeru, ko spletni članek, ki je naveden kot ravnanje, ki naj bi kršilo te pravice, ne vsebuje informacij, ki se neposredno ali posredno nanašajo na to konkretno fizično osebo, vsebuje pa informacije ali izjave, ki nakazujejo zavržna ravnanja, ki naj bi jih storila skupnost, ki ji tožeča stranka pripada (v konkretnih okoliščinah te zadeve: narod) – kar tožeča stranka razume kot kršitev njenih osebnostnih pravic?

                  2.

                  Ali je treba v zadevi za zaščito premoženjskih in nepremoženjskih osebnostnih pravic pred kršitvami na spletu pri presoji podlage za pristojnost iz člena 7, točka 2, Uredbe [[…] (ni prevedeno) št. 1215/2012 […] (ni prevedeno)], to je pri presoji, ali je nacionalno sodišče sodišče kraja, kjer se je škodni dogodek zgodil ali se lahko zgodi, upoštevati okoliščine, kot so:

                              —

                              skupina uporabnikov, ki jim je običajno namenjeno spletno mesto, na katerem je prišlo do kršitve,

                              —

                              jezik, v katerem sta to spletno mesto in zadevni članek,

                              —

                              čas, ko je bila sporna spletna informacija na voljo uporabnikom,

                              —

                              posamezne okoliščine tožeče stranke, kot sta na primer položaj tožeče stranke med vojno in njena sedanja družbena dejavnost, ki se v obravnavanem primeru navajajo v utemeljitev posebne pravice do sodnega izpodbijanja razširjanja obtožb proti skupnosti, katere član je tožeča stranka?

         (1)  UL 2012, L 351, str. 1.


title: Zadeva T-665/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 28. novembra 2019 – Soundio/EUIPO – Telefónica Germany (Vibble) (Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija – Besedna znamka Vibble – Prejšnja nemška besedna znamka vybe – Relativni razlog za zavrnitev – Verjetnost zmede – Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/32

      Sodba Splošnega sodišča z dne 28. novembra 2019 – Soundio/EUIPO – Telefónica Germany (Vibble)
      (Zadeva T-665/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija - Besedna znamka Vibble - Prejšnja nemška besedna znamka vybe - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)
      (2020/C 27/39)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Soundio A/S (Drammen, Norveška) (zastopnika: N. Köster in J. Albers, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: D. Gája in H. O’Neill, agenta)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Telefónica Germany GmbH & Co. OHG (Düsseldorf, Nemčija) (zastopnik: P. Neuwald, odvetnik)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 4. septembra 2018 (zadeva R 721/2018-5) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama E-Plus Mobilfunk GmbH in Soundio.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Družbi Soundio A/S se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL 2019, C 16, 14.1.2019.


title: Zadeva C-801/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Upravni sud u Zagrebu (Hrvaška) 31. oktobra 2019 – FRANCK d.d., Zagreb/Ministarstvo financija Republike Hrvatske, Samostalni sektor za drugostupanjski upravni postupak, Zagreb

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/23

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Upravni sud u Zagrebu (Hrvaška) 31. oktobra 2019 – FRANCK d.d., Zagreb/Ministarstvo financija Republike Hrvatske, Samostalni sektor za drugostupanjski upravni postupak, Zagreb
      (Zadeva C-801/19)
      (2020/C 27/29)
      Jezik postopka: hrvaščina

         Predložitveno sodišče

      Upravni sud u Zagrebu

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: FRANCK d.d., Zagreb

         Tožena stranka: Ministarstvo financija Republike Hrvatske, Samostalni sektor za drugostupanjski upravni postupak, Zagreb

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali storitev dajanja denarnih sredstev na voljo, ki jo opravlja tožeča stranka, ki ni finančna institucija, proti plačilu enkratne provizije v višini 1 %, pomeni storitev, ki jo je mogoče šteti za „dajanje kreditov in posredovanje v zvezi s krediti ter upravljanje kreditov s strani osebe, ki kredit odobri“ v smislu določbe člena 135(1)(b) Direktive o DDV (1), čeprav tožeča stranka v pogodbi ni formalno navedena kot posojilodajalka?

                  2.

                  Ali se menica oziroma vrednostni papir, ki izdajatelja zavezuje, da določeni denarni znesek plača osebi, ki je na tem vrednostnem papirju označena kot upnik, ali osebi, ki je ta vrednostni papir pozneje pridobila na z zakonom predpisan način, šteje za „drug plačilni instrument“ v smislu člena 135(1)(d) Direktive o DDV?

                  3.

                  Ali storitev tožeče stranke, ki je v tem, da je tožeča stranka z denarno provizijo v višini 1 %, ki jo je prejela od izdajatelja menice, pridobljeno menico prenesla na družbo za faktoring, znesek, pridobljen od družbe za faktoring, pa je prenesla na izdajatelja menice in pri tem družbi za faktoring jamčila, da bo izdajatelj menice plačal obveznost iz menice ob njeni zapadlosti, pomeni:

                              (a)

                              storitev, ki je oproščena DDV, v smislu člena 135(1)(b) Direktive o DDV

                              (b)

                              storitev, ki je oproščena DDV, v smislu člena 135(1)(d) Direktive o DDV?

         (1)  Direktiva Sveta 2006/112/ES o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006., L 347, str. 1).


title: Zadeva T-726/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 28. novembra 2019 – Mélin/Parlament (Pravo institucij – Pravilnik o povračilu in nadomestilu stroškov poslancem Evropskega parlamenta – Nadomestilo za parlamentarno pomoč – Izterjava neupravičeno izplačanih zneskov – Obveznost obrazložitve – Neposredovanje priloge k sklepu, s katerim je odrejena izterjava)

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/32

      Sodba Splošnega sodišča z dne 28. novembra 2019 – Mélin/Parlament
      (Zadeva T-726/18) (1)

      (Pravo institucij - Pravilnik o povračilu in nadomestilu stroškov poslancem Evropskega parlamenta - Nadomestilo za parlamentarno pomoč - Izterjava neupravičeno izplačanih zneskov - Obveznost obrazložitve - Neposredovanje priloge k sklepu, s katerim je odrejena izterjava)
      (2020/C 27/40)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Joëlle Mélin (Aubagne, Francija) (zastopnik F. Wagner, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropski parlament (zastopnika: S. Seyr in M. Ecker, agenta)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Sklepa Generalnega sekretarja Parlamenta z dne 4. oktobra 2018 o izterjavi zneska 130.339,35 EUR, ki je bil neupravičeno plačan iz naslova parlamentarne pomoči, od tožeče stranke in z njim povezanega opomina z dne 10. oktobra 2018.

         Izrek

                  1.

                     Sklep Generalnega sekretarja Parlamenta z dne 4. oktobra 2018 o izterjavi zneska 130.339,35 EUR, ki je bil neupravičeno plačan iz naslova parlamentarne pomoči, od tožeče stranke in z njim povezan opomin z dne 10. oktobra 2018 se razglasita za nična.

                  2.

                     Parlamentu se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 65, 18.2.2019.


title: Zadeva T-752/19: Tožba, vložena 5. novembra 2019 – Inchape/Komisija

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/51

      Tožba, vložena 5. novembra 2019 – Inchape/Komisija
      (Zadeva T-752/19)
      (2020/C 27/54)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Inchcape plc (London, Združeno kraljestvo) (zastopnik: M. Anderson, Solicitor)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Sklep Komisije (EU) 2019/1352 z dne 2. aprila 2019 o državni pomoči SA.44896, ki jo je Združeno kraljestvo izvedlo v zvezi z nadzorovanimi tujimi družbami z izjemo pri financiranju skupin (UL 2019, L 216, str. 1) razglasi za ničen v celoti v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

                  —

                  podredno, odredi, da se pri določitvi zneska pomoči, ki jo je treba vrniti, izgube, olajšave ali oprostitve, ki so bile na voljo tožeči stranki, ko je zahtevala izjemo pri financiranju skupin, ali ki bi bile lahko na voljo tožeči stranki, če ne bi zahtevala izjeme pri financiranju skupin, vsekakor upoštevajo, tudi če je rok za uveljavljanje teh izgub, olajšav ali oprostitev zdaj po pravu Združenega kraljestva že potekel in ne glede na to, ali so avtomatične;

                  —

                  vsekakor toženi stranki naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja devet tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi pritožbeni razlog: tožena stranka ni dokazala, da je izjema pri financiranju skupin prednost. Tožeča stranka trdi, da tožena stranka ni dokazala, da gre za prednost v vsakem primeru, v katerem se je uveljavljala izjema pri financiranju skupin.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: ni bilo nobenega posredovanja države oziroma posredovanja z državnimi sredstvi. Komisija ni dokazala, da je uveljavljanje izjeme pri financiranju skupin vsekakor pripeljalo do zmanjšanja obveznosti plačila davka od dohodkov pravnih oseb v Združenem kraljestvu.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: izjema pri financiranju skupin ne daje prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga. Tožeča stranka trdi, da je tožena stranka storila napako, ker (i) je referenčni sistem opredelila preozko kot pravila iz navedenega dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 in ne kot širši sistem obdavčitve dohodkov pravnih oseb Združenega kraljestva; (ii) ni razumela, da poglavje 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 ne pomeni odstopanja od poglavja 5 istega dela; in (iii) ni ugotovila, da je, tudi če navedeno poglavje 9 pomeni odstopanje od poglavja 5, to odstopanje utemeljeno z naravo ali splošno shemo dela 9A.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: izjema pri financiranju skupin ne vpliva na trgovino med državami članicami. Komisija naj bi napačno ugotovila, da izjema pri financiranju skupin lahko vpliva na odločitve multinacionalnih skupin glede lokacije finančnih funkcij skupine in njihovega sedeža v Uniji.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: izjema pri financiranju skupin ne izkrivlja oziroma ne more izkrivljati konkurence. Komisija naj ne bi dokazala, da je uveljavljanje izjeme pri financiranju skupin vsekakor pripeljalo do zmanjšanja obveznosti plačila davka od dohodkov pravnih oseb v Združenem kraljestvu.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: vračilo domnevne državne pomoči bi bilo v nasprotju s splošnimi načeli prava Unije. Tožeča stranka trdi, da merilo funkcij osebja, pristojnega za odločanje iz oddelka 371 EB poglavja 5 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 ne zagotavlja pravne varnosti, da je Združeno kraljestvo imelo diskrecijsko pravico za odpravo te negotovosti in da je tožena stranka kršila svojo dolžnost, da opravi popolno analizo vseh upoštevnih dejavnikov. Komisija je s tem, da je odredila vračilo pomoči, ravnala v nasprotju s členom 16(1) Uredbe Sveta (EU) 2015/1589 (1), ki prepoveduje vračilo pomoči, če bi bilo to v nasprotju s splošnim načelom prava Unije.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog: selektivna prednost bi bila odpravljena in nikakršno vračilo ne bi bilo potrebno, če bi Združeno kraljestvo izjemo pri financiranju skupin retroaktivno razširilo na posojila družbe družbenikom in posojila tretjim osebam. Tožeča stranka trdi, da tožena stranka ni upoštevala, da bi sprejetje takega ukrepa odpravilo vsakršno selektivno prednost (če se zdaj predpostavi, da ta obstaja), v takem primeru pa ne bi bilo nezakonite državne pomoči, ki jo je treba vrniti na podlagi prava Unije.

                  8.

                  Osmi tožbeni razlog: pri določitvi zneska pomoči, ki ga je treba vrniti, bi bilo treba upoštevati izgube, olajšave ali oprostitve, ki so bile tožeči stranki na voljo, ko je vložila zahtevo za izjemo pri financiranju skupin, ali bi ji bile na voljo takrat, če ne bi uveljavljala izjeme pri financiranju skupin, tudi če se je rok za dostop do uveljavljanja teh izgub, olajšav ali oprostitev zdaj po pravu Združenega kraljestva iztekel. Tožeča stranka trdi, da je to pravilna razlaga točke 203 obrazložitve izpodbijanega sklepa, če pa ni tako, je izpodbijani sklep napačen, ker bi neupoštevanje takih izgub, olajšav ali oprostitev pripeljalo do previsoko izračunanega zneska pomoči, kar bi povzročilo izkrivljanje na notranjem trgu.

                  9.

                  Deveti tožbeni razlog: Komisija ni utemeljila svojih stališč v zvezi z izjemo upravičenih virov in izjemo ujemanja obresti in ni opravila popolne analize vseh upoštevnih dejavnikov. Tožeča stranka trdi, da tožena stranka ni razlikovala med tremi ločenimi izjemami iz poglavja 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, ki so medsebojno neodvisne, in ni razumela, da izjema upravičenih virov in izjema ujemanja obresti ni nadomestek za merilo funkcij osebja, pristojnega za odločanje, in da obstoj izjeme ujemanja obresti iz poglavja 9 dokazuje, da je tožena stranka storila napako, ker je referenčni sistem opredelila preozko kot pravila iz dela 9A in ne kot širši sistem obdavčitve dohodkov pravnih oseb Združenega kraljestva.

         (1)  Uredba Sveta (EU) 2015/1589 z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije (UL 2015, L 248, str. 9).


title: Zadeva T-736/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 28. novembra 2019 – Runnebaum Invest/EUIPO – Berg Toys Beheer (Bergsteiger) (Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Prijava besedne znamke Evropske unije Bergsteiger – Prejšnje besedna beneluška znamka ter figurativna in besedna znamka Evropske unije BERG – Relativni razlog za zavrnitev – Člen 47(1) in (2) Uredbe (EU) 2017/1001 – Dopustnost zahteve dokaza resne in dejanske uporabe – Neobstoj verjetnosti zmede – Člen 8(1)(b) Uredbe 2017/1001)

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/33

      Sodba Splošnega sodišča z dne 28. novembra 2019 – Runnebaum Invest/EUIPO – Berg Toys Beheer (Bergsteiger)
      (Zadeva T-736/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Evropske unije Bergsteiger - Prejšnje besedna beneluška znamka ter figurativna in besedna znamka Evropske unije BERG - Relativni razlog za zavrnitev - Člen 47(1) in (2) Uredbe (EU) 2017/1001 - Dopustnost zahteve dokaza resne in dejanske uporabe - Neobstoj verjetnosti zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe 2017/1001)
      (2020/C 27/41)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Runnebaum Invest GmbH (Diepholz, Nemčija) (zastopnik: W. Prinz, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: J. Crespo Carrillo in H. O’Neill, agenta)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Berg Toys Beheer BV (Ede, Nizozemska) (zastopnik: E. van Gelderen, odvetnik)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 22. oktobra 2018 (zadeva R 572/2018-4) zaradi postopka z ugovorom med družbama Berg Toys Beheer in Runnebaum Invest.

         Izrek

                  1.

                     Odločba četrtega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 22. oktobra 2018 (zadeva R 572/2018-4) se razveljavi.

                  2.

                     EUIPO nosi svoje stroške in stroške Runnebaum Invest GmbH.

                  3.

                     Berg Toys Beheer BV nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 65, 18.2.2019.


title: Zadeva C-807/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sofiyski rayonen sad (Bolgarija) 4. novembra 2019 – „DSK Bank“ EAD in „FrontEx International“ EAD

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/24

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sofiyski rayonen sad (Bolgarija) 4. novembra 2019 – „DSK Bank“ EAD in „FrontEx International“ EAD
      (Zadeva C-807/19)
      (2020/C 27/30)
      Jezik postopka: bolgarščina

         Predložitveno sodišče

      Sofiyski rayonen sad

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki v postopku za izdajo plačilnega naloga: „DSK Bank“ EAD in „FrontEx International“ EAD

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali sama okoliščina, da nacionalno sodišče izkazuje bistveno višjo delovno obremenitev kot druga sodišča iste stopnje in zato sodniki tega sodišča ne morejo hkrati preizkusiti listin, ki so jim predložene in na podlagi katerih se odredi ali se lahko odredi začasna izvršljivost, in sprejeti svojih odločitev v primernem roku, pomeni kršitev prava Unije, ki se nanaša na varstvo potrošnikov, ali drugih temeljnih pravic?

                  2.

                  Ali mora nacionalno sodišče zavrniti izdajo odločitev, ki bi lahko povzročile izvršbo, če potrošnik zoper to ni vložil nobenega ugovora, če navedeno sodišče resno sumi, da predlog temelji na nepošteni klavzuli v potrošniški pogodbi, če v spisu ni nobenih prepričljivih dokazov o tem?

                  3.

                  Če je odgovor na drugo vprašanje nikalen, ali je dopustno, da nacionalno sodišče, če ima tak sum, zahteva dodatne dokaze od pogodbene stranke, ki je prodajalec ali ponudnik, čeprav v skladu z nacionalnim pravom nima tovrstnega pooblastila v okviru postopka, v katerem se bo morda izdala izvršljiva odločba, če dolžnik ne vloži ugovora?

                  4.

                  Ali zahteve, ki so bile uvedene s pravom Unije v povezavi z direktivami o usklajevanju zakonodaje o varstvu potrošnikov, in sicer da mora nacionalno sodišče po uradni dolžnosti ugotoviti določene okoliščine, veljajo tudi v primerih, v katerih nacionalni zakonodajalec potrošnikom nudi dodatno varstvo (več pravic) v nacionalnem zakonu v okviru prenosa določbe direktive, ki dopušča, da se dodeli tovrstna višja stopnja varstva?


title: Zadeva T-672/18: Sklep Splošnega sodišča z dne 22. novembra 2019 – Pyke/EUIPO – Paglieri (CLIOMAKEUP) (Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Umik ugovora – Ustavitev postopka)

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/34

      Sklep Splošnega sodišča z dne 22. novembra 2019 – Pyke/EUIPO – Paglieri (CLIOMAKEUP)
      (Zadeva T-672/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Umik ugovora - Ustavitev postopka)
      (2020/C 27/42)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Pyke Srl (Milano, Italija) (zastopniki: P. Roncaglia, F. Rossi, N. Parrotta in R. Perotti, odvetniki)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: L. Rampini, agent)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Paglieri SpA (Alessandria, Italija) (zastopnika: A. Perani in G. Ghisletti, odvetnika)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 28. avgusta 2018 (zadeva 2675/2017-5) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Paglieri in Pyke.

         Izrek

                  1.

                     Postopek s tožbo se ustavi.

                  2.

                     Družbi Pyke Srl in Paglieri SpA nosita svoje stroške in vsaka polovico stroškov, ki jih je priglasil Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO).

         (1)  UL 2019, C 25, 21.1.2019.


title: Zadeva T-754/19: Tožba, vložena 7. novembra 2019 – Stagecoach Group/Komisija

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/53

      Tožba, vložena 7. novembra 2019 – Stagecoach Group/Komisija
      (Zadeva T-754/19)
      (2020/C 27/55)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Stagecoach Group plc (Perth, Združeno kraljestvo) (zastopnika: J. Lesar, Solicitor, in K. Beal, QC)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Sklep Komisije (EU) 2019/1352 z dne 2. aprila 2019 o državni pomoči SA.44896, ki jo je Združeno kraljestvo izvedlo v zvezi z nadzorovanimi tujimi družbami z izjemo pri financiranju skupin (UL 2019, L 216, str. 1) razglasi za ničen;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja devet tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: Komisija je pri izbiri referenčnega okvira za analizo davčne ureditve napačno uporabila člen 107(1) PDEU in/ali storila očitno napako pri presoji. Tožeča stranka trdi, da bi morala tožena stranka za referenčni okvir vzeti ureditev obdavčitve dohodkov pravnih oseb Združenega kraljestva in ne zgolj ureditve za nadzorovane tuje družbe.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: tožena stranka je pri uporabi člena 107(1) PDEU napačno uporabila pravo in/ali storila očitno napako pri presoji, ker je sprejela nepravilen pristop pri analizi ureditve tujih nadzorovanih družb. Komisija je v točkah od 124 do 126 obrazložitve izpodbijanega sklepa napačno štela, da določbe poglavja 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 pomenijo odstopanje od splošne davčne obveznosti iz poglavja 5 tega dela.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: Komisija je pri uporabi člena 107(1) PDEU napačno uporabila pravo, ker je v točkah od 127 do 151 obrazložitve izpodbijanega sklepa napačno ugotovila, da je merilo selektivnosti izpolnjeno, ker so bila podjetja, ki so v primerljivem dejanskem in pravnem položaju, obravnavana različno.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: 75-odstotna oprostitev iz člena 371D Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 je utemeljena z naravo in splošno strukturo sistema obdavčitve.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: naložitev davčnega bremena za nadzorovane tuje družbe, ki izpolnjujejo pogoje za oprostitev iz navedenega poglavja 9, kot razredu, bi bila v nasprotju s svobodo ustanavljanja tožeče stranke iz člena 49 PDEU.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji v zvezi z določitvijo 75-odstotne oprostitve in fiksnega razmerja.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog: sklep Komisije ni v skladu s splošnim načelom prava Evropske unije o prepovedi diskriminacije oziroma načelom enakega obravnavanja.

                  8.

                  Osmi tožbeni razlog: Komisija je s tem, da je po analogiji uporabila določbe Direktive Sveta (EU) 2016/1164, (1) ki se ne uporabljajo ratione temporis, oziroma s tem, da se je na te določbe neupravičeno sklicevala, napačno uporabila pravo.

                  9.

                  Deveti tožbeni razlog: Komisija je pri uporabi člena 107(1) PDEU napačno uporabila pravo, ker je v točki 176 obrazložitve izpodbijanega sklepa ugotovila, da obstaja razred upravičencev (ki vključuje tožečo stranko) in da je ta prejela pomoč, ki jo mora vrniti v skladu s členom 2(1) izpodbijanega sklepa.

         (1)  Direktiva Sveta (EU) 2016/1164 z dne 12. julija 2016 o določitvi pravil proti praksam izogibanja davkom, ki neposredno vplivajo na delovanje notranjega trga (UL 2016, L 193, str. 1).


title: Zadeva T-525/19 RII: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 11. novembra 2019 – Intering in drugi/Komisija (Začasna odredba – Program z imenom „Podpora EU za čist zrak na Kosovu“ – Postopek javnega razpisa EuropeAid/140043/DH/WKS/XK – Sklep o zavrnitvi odloga izvršitve odločbe o izključitvi ponudnika iz nadaljevanja postopka – Nov predlog za izdajo začasne odredbe – Člen 159 Poslovnika – Nedopustnost)

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/35

      Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 11. novembra 2019 – Intering in drugi/Komisija
      (Zadeva T-525/19 RII)
      (Začasna odredba - Program z imenom „Podpora EU za čist zrak na Kosovu“ - Postopek javnega razpisa EuropeAid/140043/DH/WKS/XK - Sklep o zavrnitvi odloga izvršitve odločbe o izključitvi ponudnika iz nadaljevanja postopka - Nov predlog za izdajo začasne odredbe - Člen 159 Poslovnika - Nedopustnost)
      (2020/C 27/43)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeče stranke: Intering SH.p.k. (Obiliq, Kosovo), Steinmüller Engineering GmbH (Gummersbach, Nemčija), Deling d.o.o. za proizvodnju, promet i usluge (Tuzla, Bosna in Hercegovina), ZM-Vikom d.o.o. za proizvodnju, konstruckcije i montažu (Šibenik, Hrvaška) (zastopnik: R. Spielhofen, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: B. Bertelmann, J. Estrada de Solà in M. Kellerbauer, agenti)

         Predmet

      Predlog vložen v skladu s členom 159 Poslovnika Splošnega sodišča za odlog izvršitve Odločbe Evropske komisije z dne 29. junija 2019 o izključitvi tožeče stranke iz nadaljevanja postopka javnega razpisa in njenem nevpisu na omejeni seznam v okviru postopka za oddajo naročila za program z imenom „Podpora EU za čist zrak na Kosovu“ za zmanjšanje prahu in NOx iz blokov B1 in B2 termoelektrarne Kosovo B (EuropeAid/140043/DH/WKS/XK).

         Izrek

                  1.

                     Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

                  2.

                     Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva T-755/19: Tožba, vložena 6. novembra 2019 – BBA International Investments/Komisija

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/54

      Tožba, vložena 6. novembra 2019 – BBA International Investments/Komisija
      (Zadeva T-755/19)
      (2020/C 27/56)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: BBA International Investments Sàrl (Luxembourg, Luksemburg) (zastopniki: N. Niejahr, B. Hoorelbeke, odvetnika, A. Stratakis in P. O’Gara, Solicitors)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Sklep Komisije (EU) 2019/1352 z dne 2. aprila 2019 o državni pomoči SA.44896, ki jo je Združeno kraljestvo izvedlo v zvezi z nadzorovanimi tujimi družbami z izjemo pri financiranju skupin (UL 2019, L 216, str. 1) v delu, v katerem je navedeno, da je domnevni ukrep pomoči pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, in odrejeno njeno vračilo skupaj z obrestmi tudi od tožeče stranke, razglasi za ničen;

                  —

                  podredno, člene 2, 3 in 4 izpodbijanega sklepa v delu, v katerem je odrejeno vračilo nezdružljive pomoči z obrestmi tudi od tožeče stranke, razglasi za nične;

                  —

                  Komisiji naloži, da nosi svoje stroške in plača stroške tožeče stranke v zvezi s tem postopkom.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: Komisija je kršila člen 107(1) PDEU, ker je ugotovila, da domnevni ukrep pomoči zagotavlja selektivno prednost:

                              a)

                              družbam, ki uporabijo 75-odstotno oprostitev za upravičena posojilna razmerja z nizkim tveganjem, ker je Komisija:

                                          —

                                          napačno opredelila sistem nadzorovanih družb v Združenem kraljestvu kot referenčni sistem;

                                          —

                                          napačno uporabila pravo, ker je ugotovila, da 75-oprostitev pomeni odstopanje od referenčne davčne ureditve, na podlagi tega, da

                                                      (i)

                                                      ugotovitev odstopanja napačno temelji na zakonodajni tehniki;

                                                      (ii)

                                                      merilo funkcij osebja, pristojnega za odločanje, ni osrednje merilo za ureditev nadzorovanih tujih družb v Združenem kraljestvu; in

                                                      (iii)

                                                      upravičena in neupravičena posojilna razmerja niso v enakem pravnem in dejanskem položaju in je vsekakor napačno uporabila pravo, ker je po analogiji uporabila Direktivo Sveta (EU) 2016/1164 (1) ali se je neupravičeno sklicevala na njene določbe;

                                          —

                                          zmotno ugotovila dejansko stanje in napačno uporabila pravo, ker je ugotovila da 75-odstotna oprostitev ni upravičena z naravo in celotno strukturo davčnega sistema enako kot izjema pri financiranju skupin, ki se uporablja za netrgovalni finančni dobiček, ki spada na področje uporabe oddelka 371EC Taxation (International and Other Provisions) Act 2010;

                              b)

                              družbam, ki uporabijo izjemo glede ujemanja obresti in upravičenih virov, ker je:

                                          —

                                          napačno opredelila sistem nadzorovanih družb v Združenem kraljestvu kot referenčni sistem;

                                          —

                                          napačno uporabila pravo, ker je ugotovila, da izjema glede ujemanja obresti in upravičenih virov pomeni odstopanje od referenčnega davčnega sistema, na podlagi tega, da:

                                                      (i)

                                                      ugotovitev odstopanja napačno temelji na zakonodajni tehniki in merilo funkcij osebja, pristojnega za odločanje, ni osrednje merilo za pravila Združenega kraljestva o nadzorovanih tujih družbah;

                                                      (ii)

                                                      davčni zavezanci, ki so upravičeni do izjeme glede ujemanja obresti in upravičenih virov, niso v enakem pravnem in dejanskem položaju kot davčni zavezanci, ki do tega niso upravičeni;

                                          —

                                          zmotno ugotovila dejansko stanje in napačno uporabila pravo, ker je ugotovila, da izjema glede ujemanja obresti in upravičenih virov ni upravičena z naravo in celotno strukturo davčnega sistema.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: Komisija je kršila člen 107(1) PDEU, ker ni dokazala, da domnevni ukrep pomoči lahko vpliva na trgovino med državami članicami in bi lahko izkrivljal konkurenco.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog, naveden podredno: Komisija je kršila člen 49 PDEU, ker je domnevni ukrep pomoči opredelila kot nezdružljivo državno pomoč, ki ne krši svobode ustanavljanja, zagotovljene s členom 49 PDEU.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: Komisija je kršila temeljno načelo enakega obravnavanja/prepovedi diskriminacije, ker je:

                              —

                              netrgovalni finančni dobiček iz upravičenih posojil obravnavala enako kot netrgovalni finančni dobiček iz neupravičenih posojil; in

                              —

                              izjemo pri financiranju skupin obravnavala različno, glede na to, ali netrgovalni finančni dobiček spada na področje oddelka 371EB ali oddelka 371EC Taxation (International and Other Provisions) Act 2010.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog, naveden podredno: tudi če bi domnevni ukrep pomoči spadal na področje uporabe člena 107(1) PDEU, je Komisija kršila člen 16(1) Uredbe Sveta (EU) 2015/1589, (2) ker je naložila vračilo zneskov domnevno nezdružljive pomoči od prejemnikov domnevnega ukrepa pomoči, saj je tako vračilo v nasprotju s splošnimi načeli prava Unije, predvsem načeloma legitimnih pričakovanj in pravne varnosti.

         (1)  Direktiva Sveta (EU) 2016/1164 z dne 12. julija 2016 o določitvi pravil proti praksam izogibanja davkom, ki neposredno vplivajo na delovanje notranjega trga (UL 2016, L 193, str. 1).

         (2)  Uredba Sveta (EU) 2015/1589 z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije (UL 2015, L 248, str. 9).


title: Zadeva T-730/19: Tožba, vložena 25. oktobra 2019 – PNB Banka in drugi/ECB

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/35

      Tožba, vložena 25. oktobra 2019 – PNB Banka in drugi/ECB
      (Zadeva T-730/19)
      (2020/C 27/44)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeče stranke: PNB Banka (Riga, Latvija) in 10 drugih tožečih strank (zastopnik: O. Behrends, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska centralna banka

         Predlogi

      Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

                  —

                  za ničen razglasi sklep ECB z dne 15. avgusta 2019 v zvezi s tem, da banka X propada oziroma da bo verjetno propadla; in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo trinajst tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog se nanaša na to, da ECB ni bila pristojna za sprejetje izpodbijanega sklepa.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog se nanaša na to, da je izpodbijani sklep nedopustna oblika sklepa.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog se nanaša na to, da je ECB izkrivila dejstva in kršila obveznost nepristranske in objektivne presoje vseh upoštevnih dejstev.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog se nanaša na to, da izpodbijani sklep vsebuje postopkovno napako, ker temelji na nezakonitem pregledu na kraju samem.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog se nanaša na to, da se z izpodbijanim sklepom krši načelo sorazmernosti.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog se nanaša na to, da izpodbijani sklep ne vsebuje ustrezne obrazložitve.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog se nanaša na to, da je z izpodbijanim sklepom kršena pravica tožeče stranke do zaslišanja.

                  8.

                  osmi tožbeni razlog se nanaša na to, da izpodbijani sklep temelji nanezakonitem nasprotovanju ECB kar zadeva nakup banke X.

                  9.

                  Deveti tožbeni razlog se nanaša na to, da se z izpodbijanim sklepom krši načelo enakega obravnavanja.

                  10.

                  Deseti tožbeni razlog se nanaša na to, da se z izpodbijanim sklepom krši načelo pravne varnosti in legitimnih pričakovanj.

                  11.

                  Enajsti tožbeni razlog se nanaša na to, da se z izpodbijanim sklepom krši načelo nemo auditur.

                  12.

                  Dvanajsti tožbeni razlog se nanaša na to, izpodbijani sklep vsebuje postopkovno napako, ker ECB ni sprejela ustreznih ukrepov za odpravo vpliva uradnikov z nasprotjem interesov.

                  13.

                  Trinajsti tožbeni razlog se nanaša na to, da je ECB zlorabila pooblastila.


title: Zadeva T-756/19: Tožba, vložena 7. novembra 2019 – WPP Jubilee in drugi/Komisija

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/56

      Tožba, vložena 7. novembra 2019 – WPP Jubilee in drugi/Komisija
      (Zadeva T-756/19)
      (2020/C 27/57)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeče stranke: WPP Jubilee Ltd (London, Združeno kraljestvo) in 11 drugih tožečih strank (zastopniki: C. McDonnell, Barrister, B. Goren, Solicitor, M. Peristeraki, odvetnik, in K. Desai, Solicitor)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

                  —

                  ugotovi, da ni bilo nezakonite državne pomoči, razglasi za ničen člen 1 Sklepa Komisije z dne 2. aprila 2019 o državni pomoči SA.44896, ki jo je Združeno kraljestvo izvedlo v zvezi z nadzorovanimi tujimi družbami z izjemo pri financiranju skupin v delu, v katerem je ugotovljeno, da je šlo za nezakonito državno pomoč, in razveljavi zahtevo, da Združeno kraljestvo izterja domnevno nezakonito državno pomoč, ki so jo prejele tožeče stranke v tem okviru (člena 2 in 3 izpodbijanega sklepa);

                  —

                  podredno, razglasi za nična člena 2 in 3 izpodbijanega sklepa v delu, v katerem je zahtevano, da Združeno kraljestvo od tožečih strank izterja domnevno državno pomoč; in

                  —

                  vsekakor Komisiji naloži plačilo stroškov tožečih strank v tem postopku.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo sedem tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: v izpodbijanem sklepu so očitne napake pri presoji upoštevnih dejstev in predpisov. Natančneje, Komisija naj ne bi razumela, kako se zadevna pravila Združenega kraljestva o nadzorovanih tujih družbah uporabljajo glede obravnavanja netrgovalnega finančnega dobička. Dalje se zatrjuje, da je v izpodbijanem sklepu izjema pri financiranju skupin napačno opredeljena kot davčna oprostitev. To je še posebej očitno, ker so bila nekatera posojila, ki so predmet te tožbe, financirana iz upravičenih virov.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: Komisija je neupravičeno ugotovila, da so pravila o nadzorovanih tujih družbah ukrep pomoči v smislu člena 107(1) PDEU in da tako dajejo selektivno prednost nekaterim subjektom. Natančneje, Komisija naj bi napačno opredelila referenčni sistem za presojo učinkov pravil o nadzorovanih tujih družbah in napačno opredelila dva različna položaja, kot da sta primerljiva s položajem, v katerem se uporablja izjema pri financiranju skupin. Zaradi teh napak je Komisija napačno ugotovila, da ta pravila dajejo selektivno prednost nekaterim subjektom na trgu. Poleg tega tožeče stranke trdijo, da je Komisija pravila o nadzorovanih tujih družbah napačno opredelila kot različna pravila v celotnem sistemu davka od dohodkov pravnih oseb v Združenem kraljestvu, pri čemer ni upoštevala drugih vidikov sistema davka od dohodkov pravnih oseb v Združenem kraljestvu, ki naj bi se uporabljala v povezavi s pravili o nadzorovanih tujih družbah. Zato naj bi bile pri preučitvi Komisije o primerljivosti in selektivnosti storjene očitne napake pri presoji upoštevnih dejstev in napačno uporabljeno pravo.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: tudi ob predpostavki, da so zadevni ukrepi glede nadzorovanih tujih družb pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, je v izpodbijanem sklepu napačno ugotovljeno, da ni utemeljitve, ki bi lahko podpirala združljivost zadevnih ukrepov s pravili Unije o državnih pomočeh. Poleg tega je izpodbijani sklep neracionalen in neskladen, ker je Komisija pravilno potrdila, da je poglavje 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 upravičeno v primerih, v katerih je edini razlog za uporabo obveznosti glede nadzorovanih tujih družb merilo „kapitala, povezanega z Združenim kraljestvom“, ker je to merilo zelo težko uporabiti v praksi, hkrati in ne da bi to ustrezno obrazložila pa je Komisija ugotovila, da navedeno poglavje 9 ni nikoli upravičeno v primerih, v katerih merilo funkcij osebja, pristojnega za odločanje, povzroči uporabo obveznosti glede nadzorovanih tujih družb. Čeprav je po navedbah tožečih strank položaj jasen, je merilo funkcij osebja, pristojnega za odločanje na splošno zelo težko uporabiti v praksi, tako da bi Komisija morala ugotoviti, da je navedeno poglavje 9 upravičeno tudi v okviru tega merila, in bi morala ugotoviti, da ni bilo državne pomoči.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: če bi bil izpodbijani sklep potrjen, bi bila njegova izvršitev z izterjavo domnevne državne pomoči od tožečih strank v nasprotju s temeljnimi načeli prava Unije, vključno s pravico ustanavljanja in svobodo opravljanja storitev, pri čemer so v primeru tožečih strank zadevne nadzorovane tuje družbe v drugih državah članicah.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: odredba o izterjavi iz izpodbijanega sklepa ni utemeljena in je v nasprotju s temeljnimi načeli Unije.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: Komisija ni ustrezno obrazložila bistvenih elementov v izpodbijanem sklepu. Komisija nikakor ni upoštevala izjeme „upravičenih virov“ in ni preučila razlogov ali utemeljitev zanjo. Drugi primeri vključujejo ugotovitev, da se obveznost nadzorovanih tujih družb v skladu s poglavjem 5 lahko uporabi z uporabo merila funkcij osebja, pristojnega za odločanje, brez težav ali pretiranega bremena.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog: izpodbijani sklep je tudi v nasprotju z načelom dobrega upravljanja, ki zahteva, da Komisija zagotavlja preglednost in predvidljivost v svojih upravnih postopkih in izdaja svoje sklepe v razumnem roku. Ni upravičeno, da je Komisija v tem postopku rabila več kot štiri leta za izdajo sklepa o začetku preiskave in sklep sprejela več kot šest let po uvedbi spornega ukrepa.


title: Zadeva T-732/19: Tožba, vložena 25. oktobra 2019 – PNB Banka in drugi/SRB

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/36

      Tožba, vložena 25. oktobra 2019 – PNB Banka in drugi/SRB
      (Zadeva T-732/19)
      (2020/C 27/45)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeče stranke: PNB Banka AS (Riga, Latvija) in 10 drugih tožečih strank (zastopnik: O. Behrends, odvetnik)

         Tožena stranka: Single Resolution Board (SRB)

         Predloga

      Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

                  —

                  odločbo SRB z dne 15. avgusta 2019 glede Bank X, ki je bila javno objavljena s sporočilom javnosti in obvestilom o povzetku odločbe z istega dne, razglasi za nično;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeče stranke se v utemeljitev tožbe sklicujejo na štirinajst tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi razlog: SRB naj ne bi bil pristojen za sprejetje sporne odločbe.

                  2.

                  Drugi razlog: sporna odločba naj bi bila nedopustna oblika odločbe.

                  3.

                  Tretji razlog: sporna odločba naj bi vsebovala številne napake v povezavi z „neobstojem ali verjetnim neobstojem“ (FOLTF) presoje s strani ECB.

                  4.

                  Četrti razlog: sporna odločba naj bi vsebovala številne napake v povezavi z nadaljnjimi odločitvami SRB.

                  5.

                  Peti razlog: s sporno odločbo naj bi bil kršen postopek, saj naj bi temeljila na nezakonitem pregledu na kraju samem.

                  6.

                  Šesti razlog: s sporno odločbo naj bi bilo kršeno načelo sorazmernosti.

                  7.

                  Sedmi razlog: sporna odločba naj ne bi bila ustrezno obrazložena.

                  8.

                  Osmi razlog: s sporno odločbo naj bi bila kršena pravica tožeče stranke do izjave.

                  9.

                  Deveti razlog: sporna odločba naj bi temeljila na nezakonitem ugovoru ECB do nakupa Bank X.

                  10.

                  Deseti razlog: s sporno odločbo naj bi bilo kršeno načelo enakega obravnavanja.

                  11.

                  Enajsti razlog: s sporno odločbo naj bi bili kršeni načeli pravne varnosti in legitimnih pričakovanj.

                  12.

                  Dvanajsti razlog: v sporni odločbi naj se ne bi upoštevalo dejstvo, da je položaj tožeče stranke v veliki meri posledica neprimernega ravnanja ECB.

                  13.

                  Trinajsti razlog: s sporno odločbo naj bi bil kršen postopek, saj naj bi temeljila na presoji ECB, ta pa ni sprejela ustreznih ukrepov za izločitev vpliva uradnikov z navzkrižjem interesov.

                  14.

                  Štirinajsti razlog: SRB naj bi zlorabil pooblastila.


title: Zadeva T-758/19: Tožba, vložena 8. novembra 2019 – W.S. Atkins International/Komisija

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/57

      Tožba, vložena 8. novembra 2019 – W.S. Atkins International/Komisija
      (Zadeva T-758/19)
      (2020/C 27/58)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: W.S. Atkins International Ltd (Epsom, Združeno kraljestvo) (zastopnika: M. Whitehouse in P. Halford, Solicitors)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Sklep Komisije (EU) 2019/1352 z dne 2. aprila 2019 o državni pomoči SA.44896, ki jo je Združeno kraljestvo izvedlo v zvezi z nadzorovanimi tujimi družbami z izjemo pri financiranju skupin (UL 2019, L 216, str. 1) razglasi za ničen;

                  —

                  podredno, člen 2 izpodbijanega sklepa v delu, v katerem krši pravico tožeče stranke do ustanavljanja po členu 49 PDEU, razglasi za ničen; in

                  —

                  Komisiji vsekakor naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja enajst tožbenih razlogov.

                  1.

                  V okviru prvega tožbenega razloga navaja, da je Komisija napačno uporabila pravo in/ali storila očitno napako pri presoji z ugotovitvijo, da je sistem izjeme pri financiranju skupin (v nadaljevanju: sporni ukrep) povzročil ekonomsko prednost v smislu in obsegu člena 107(1) PDEU.

                  2.

                  V okviru drugega tožbenega razloga trdi, da je Komisija napačno uporabila pravo in/ali storila očitno napako pri presoji pri opredelitvi referenčnega sistema za namene preučitve „selektivnosti“.

                  3.

                  V okviru tretjega tožbenega razloga navaja, da je Komisija napačno uporabila pravo in/ali storila očitno napako pri presoji, ker je napačno ali nepopolno opredelila in ni pravilno razumela upoštevnih ciljev izbranega referenčnega sistema.

                  4.

                  V okviru četrtega tožbenega razloga trdi, da je Komisija napačno uporabila pravo in/ali storila očitne napake pri presoji pri opredelitvi spornega ukrepa kot odstopanje od njenega izbranega referenčnega sistema.

                  5.

                  V okviru petega tožbenega razloga zatrjuje, da je Komisija napačno uporabila pravo in/ali storila očitno napako pri presoji, ker je sporni ukrep na prvi pogled opredelila kot selektiven, pri čemer je nepravilno ugotovila, da je vključeval različno obravnavanje podjetij v pravno in dejansko primerljivem položaju.

                  6.

                  V okviru šestega tožbenega razloga trdi, da je Komisija napačno uporabila pravo, ker je upoštevala Direktivo Sveta (EU) 2016/1164 (1) pri presoji selektivnosti spornega ukrepa, čeprav je ta predpis začel veljati šele po koncu obdobja, v katerem je Komisija ugotovila, da je sporni ukrep državna pomoč.

                  7.

                  V okviru sedmega tožbenega razloga navaja, da je Komisija z izpodbijanim sklepom zlorabila pooblastila, kar je v nasprotju z davčno suverenostjo Združenega kraljestva.

                  8.

                  V okviru osmega tožbenega razloga trdi, da je Komisija storila očitne napake pri presoji z ugotovitvijo, da domnevno odstopanje ni upravičeno glede obdavčitve netrgovalnega finančnega dobička od upravičenih posojilnih razmerij, ki na prvi pogled spadajo v oddelek 371EB (dejavnosti v Združenem kraljestvu) Taxation (International and Other Provisions) Act 2010. V zvezi z izjemami glede „upravičenih virov“ in „ujemanja obresti od dobička“ sklep Komisije tudi nikakor ni obrazložen glede njihove utemeljitve oziroma njenega neobstoja.

                  9.

                  V okviru devetega tožbenega razloga trdi, da je Komisija kršila člen 108(2) PDEU in člen 6 Uredbe (EU) 2015/1589 (2) ter dolžnost dobrega upravljanja po členu 41 Listine o temeljnih pravicah. Natančneje, v sklepu o začetku postopka ni navedla, da ima pomisleke glede utemeljitve „75-odstotne oprostitve“ iz oddelka 371ID Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 za preprečitev praktičnih težav pri preučitvi funkcije vodstvenega osebja v povezavi s posojili znotraj skupine, kot je zainteresiranim strankam dati ustrezno možnost podati izjavo v zvezi s tem: med preiskavo ni pozvala zainteresiranih strank, da bi podale izjavo v zvezi s tem, in v izpodbijanem sklepu ni upoštevala takih izjav, ki so jih zainteresirane stranke dejansko podale v zvezi s tem. Zato je izpodbijani sklep ničen.

                  10.

                  V okviru desetega tožbenega razloga navaja, da je Komisija napačno uporabila pravo, ker je ugotovila, da obdavčitev družbe Združenega kraljestva za dobiček tujih hčerinskih družb „v obsegu, ki ga je mogoče pripisati domačemu premoženju in dejavnostim“, ne pomeni omejitve svobode ustanavljanja in da sporni ukrep ni bil potreben za zagotovitev skladnosti s svoboščinami iz Pogodbe.
                  Tožeča stranka v utemeljitev tožbe (podredno) za razglasitev ničnosti člena 2 izpodbijanega sklepa navaja ta tožbeni razlog:

                  11.

                  Z enajstim tožbenim razlogom trdi, da tudi če bi (kar sicer zanika) sporni ukrep vključeval shemo državne pomoči, je Komisija napačno uporabila pravo z ugotovitvijo, da vračilo pomoči ne bi bilo v nasprotju s temeljnimi načeli prava Unije, in naložitvijo vračila ne glede na to, da so ustanovitev nadzorovane tuje družbe in njena posojila družbam nerezidentkam skupine dejansko pomenili uresničevanje svobode ustanavljanja. Natančneje, v obravnavanem primeru bi se z vračilom kršila svoboda ustanavljanja tožeče stranke iz člena 49 PDEU. Zaradi take kršitve je treba naložitev vračila v členu 2 izpodbijanega sklepa razglasiti za nično.

         (1)  Direktiva Sveta (EU) 2016/1164 z dne 12. julija 2016 o določitvi pravil proti praksam izogibanja davkom, ki neposredno vplivajo na delovanje notranjega trga (UL 2016, L 193, str. 1).

         (2)  Uredba Sveta (EU) 2015/1589 z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije (UL 2015, L 248, str. 9).