title: Zadeva T-207/04: Tožba Italijanske republike proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 4. junija 2004

text:
               7.8.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 201/23

         Tožba Italijanske republike proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 4. junija 2004
   (Zadeva T-207/04)
   (2004/C 201/46)
   Jezik postopka: italijanščina
   Italijanska republika, ki jo zastopa Antonio Cingolo, avvocato dello Stato, je dne 4. junija 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi za ničen dopis Komisije z dne 25. marca 2004 št. E2/LP D(2004) 712, prejet 26. marca 2004, s katerim je Evropska komisija, Generalni direktorat za regionalno politiko, sporočila svojo odločitev, da bodo morali biti zneski izplačanih predplačil (predplačila izplačana v okviru shem pomoči za vsak program iz cilja 1 in 2) v bodoče jasno določljivi v izjavah o plačilu, na način, ki je opredeljen v zgoraj navedenem dopisu komisarja Barnierja, in z njim povezane akte oziroma akte, na podlagi katerih je bil izpodbijani akt sprejet;

               —

               podredno, in po potrebi, razglasi za nično Uredbo Komisije (ES) št. 448/2004 z dne 10. marca 2004 o spremembah Uredbe (ES) št. 1685/2000 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 1260/1999 glede upravičenosti izdatkov za uporabo sredstev iz Strukturnih skladov;

               —

               v vsakem primeru razglasi za nične vse z izpodbijanim aktom povezane akte, ki so bili podlaga za njegov sprejem;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Italijanska republika pred Sodiščem prve stopnje Evropskih skupnosti izpodbija dopis Evropske komisije z dne 25. marca 2004 št. E2/LP D(2004) 712 o izplačilu predplačil v okviru shem pomoči (VLUP Raziskave, tehnološki razvoj in visoko usposabljanje) ter – če se izkaže za potrebno – Uredbo Komisije (ES) št. 448/2004 z dne 10. marca 2004 (1) glede upravičenosti izdatkov za uporabo sredstev iz Strukturnih skladov.
   Tožeča stranka v podporo svojemu tožbenemu zahtevku glede dopisa z dne 25. marca 2004 zatrjuje:

               —

               bistveno kršitev postopka, ker izpodbijani akt ne vsebuje obrazložitve, kot tudi zato, ker je bil sprejet brez ustrezne pravne podlage in ker ni bil sprejet po postopku, ki je določen s poslovnikom tožene stranke;

               —

               kršitev člena 9 Uredbe Komisije (ES) št. 438/2001 (2) zaradi neupoštevanja v njej vsebovanih računovodskih pravil;

               —

               kršitev člena 32 temeljne uredbe (3) in Uredbe Komisije (ES) št. 448/04, ki določa, da je za izplačilo predplačil treba izkazati izključno samo, da je država „končna prejemnica“ izplačala ustrezne zneske končnim naslovnikom investicije;

               —

               kršitev Uredbe št. 448/04 z vidika kršitve načela enakosti in pravne varnosti, kot tudi glede na obrazložitev izpodbijanega dopisa.

         V zvezi z Uredbo št. 448/04 se tožeča stranka sklicuje na kršitev:

               —

               pravil o upravičenosti izdatkov, določenih s temeljno uredbo;

               —

               pravil, ki urejajo finančni nadzor (ki ne predvidevajo obveznosti na katere se sklicuje Komisija);

               —

               načela sorazmernosti, zato ker Komisija zahteva dodatne dokazne elemente kot so tisti, ki so določeni in potrebni;

               —

               prepovedi retroaktivnosti, saj Uredba št. 448/04 vsebuje določbe z retroaktivnim učinkom za kar 44 mesecev pred njenim sprejemom, kar je brez dvoma nesprejemljivo z vidika splošni načel pri sprejemanju predpisov.

      (1)  Uredba Komisije (ES) št. 448/2004 z dne 10. marca 2004 o spremembah Uredbe Komisije (ES) št. 1685/2000 z dne 28. julija 2000 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 1260/1999 glede upravičenosti izdatkov za aktivnosti, ki se sofinancirajo iz Strukturnih skladov, ki razveljavlja Uredbo (ES) št. 1145/2003 (UL L 72, 11.3.2004, str. 66).

      (2)  Uredba Komisije (ES) št. 438/2001 z dne 2. marca 2001 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 1260/1999 glede sistemov upravljanja in nadzora pomoči, dodeljene v okviru Strukturnih skladov (UL L 63, 3.3.2001, str. 21).

      (3)  Uredba Sveta (ES) št. 1260/1999 z dne 21. junija 1999 o splošnih določbah o Strukturnih skladih (UL L 161, 26.6.1999, str. 1).


title: Zadeva T-433/16: Tožba, vložena 3. avgusta 2016 – Pometon/Komisija

text:
               10.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 371/17

         Tožba, vložena 3. avgusta 2016 – Pometon/Komisija
   (Zadeva T-433/16)
   (2016/C 371/20)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Pometon SpA (Martellago, Italija) (zastopniki: E. Fabrizi, V. Veneziano in A. Molinaro, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               primarno, izpodbijani sklep razglasi za ničen;

               —

               podredno, odpravi ali zniža sankcijo, naloženo družbi Pometon;

               —

               toženi stranki naloži, da vrne zneske, ki jih je plačala tožeča stranka med postopkom zaradi izvršitve izpodbijanega sklepa, in da povrne vse stroške, ki so nastali tožeči stranki zaradi izvršitve navedenega izpodbijanega sklepa;

               —

               toženi stranki vsekakor naloži plačilo stroškov postopka ter vse ostale stroške in bremena tožeče stranke, povezane s tem postopkom.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Ta tožba je vložena zoper sklep Komisije C(2016) 3121 final z dne 25. maja 2016 (Zadeva AT.39792 – Steel Abrasives) v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) in člena 53 Sporazuma EGP (v nadaljevanju: izpodbijani sklep).
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev načela nepristranskega sojenja, načela domneve nedolžnosti in pravice do obrambe, ker je tožena stranka družbi Pometon pripisala specifična ravnanja v okviru sklepa C(2014) 2074 final z dne 2. aprila 2014 (sklep o poravnavi), ki je bil sprejet glede družb Ervin Industries Inc. in Ervin Amasteel, Winoa SA in WHA Holding SAS, Metalltechnik Schmidt GmbH & Co. KG in Eisenwerk Würth GmbH (v nadaljevanju: stranke), in ker je torej izpodbijan sklep sprejela, ne da bi lahko nepristransko in brezpogojno presojala položaj družbe Pometon in trditve, ki jih je ta navedla v obrambo.

                           —

                           V sklepu o poravnavi – torej preden je bila družbi Pometon dana možnost obrambe – je Komisija tožeči stranki izrecno pripisala ravnanje, ki je bilo očitano ostalim strankam, katerim je bila pozneje v izpodbijanemu sklepu prav zaradi tega ravnanja pripisana specifična kršitev člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP. To je neizogibno in nepopravljivo oslabilo sposobnost Komisije, da opravi zares nepristransko presojo glede tožeče stranke.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev in napačna uporaba člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP, nezadostna in protislovna obrazložitev, kršitev pravice do obrambe in načela dokaznega bremena, ker je tožena stranka tožeči stranki brez dokazov pripisala vpletenost v domnevnem sporazumu, pri katerem ta v resnici ni sodelovala.

                           —

                           Komisija se je v utemeljitev svojih trditev oprla na nenatančne in protislovne elemente, katerih razlaga je dvomljiva in ki ne zadostujejo za dokaz sodelovanja družbe Pometon pri domnevni kršitvi.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev in napačna uporaba člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP, napake pri presoji, neobstoj preiskave in očitna nelogičnost, ker je tožena stranka štela, da je cilj ravnanja, očitanega družbi Pometon, omejevanje konkurence.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: kršitev in napačna uporaba člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP, neobstoj obrazložitve in preiskave, neupoštevanje dokaznega bremena v zvezi s trajanjem domnevnega sodelovanja tožeče stranke pri domnevni kršitvi in s tem kršitev členom 23(2), 25(1) in 25(5) Uredbe št. 1/2003 (1), kršitev načela pravne varnosti, ker je Komisija tožeči stranki kljub zastaranju naložila denarno sankcijo.

                           —

                           Datum prenehanja domnevnega sodelovanja družbe Pometon pri domnevni kršitvi v izpodbijanem sklepu po mnenju tožeče stranke nikakor ne more sovpadati z datumom, ki ga je navedla Komisija, temveč kvečjemu z zelo oddaljenim preteklim datumom, tako da bi bilo treba šteti, da je pristojnost Komisije za naložitev globe zastarala.

               5.

               Peti tožbeni razlog: popoln neobstoj obrazložitve, kršitev načel sorazmernosti in enakega obravnavanja pri določitvi zneska globe v zvezi s spremembo osnovnega zneska v skladu s členom 37 Smernic o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 23(2)(a) Uredbe št. 1/2003.

                           —

                           Komisija je očitno diskriminatorno uporabila člen 37 Smernic o načinu določanja glob in v primeru družbe Pometon uporabila občutno nižji odstotek znižanja sankcije kot pri drugih strankah.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (Ul, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205).


title: Izbris zadeve C-538/03

text:
               11.9.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 228/35

         Izbris zadeve C-538/03 (1)

   (2004/C 228/78)
   Predsednik Sodišča Evropskih skupnosti je s sklepom z dne 24. junija 2004 odločil o izbrisu zadeve pod opr. št. C-538/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji.

      (1)  UL L 71, 20.3.2004.


title: Zadeva T-108/08: Tožba, vložena 27. februarja 2008 – Zino Davidoff proti UUNT – Clifarm i. Kleinakis & SIA (GOOD LIFE)

text:
               9.5.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 116/24

         Tožba, vložena 27. februarja 2008 – Zino Davidoff proti UUNT – Clifarm i. Kleinakis & SIA (GOOD LIFE)
   (Zadeva T-108/08)
   (2008/C 116/44)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Zino Davidoff SA (Fribourg, Švica) (zastopnika: H. Kunz Hallstein in R. Kunz-Hallstein, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Clifarm i. Kleinakis & SIA OE (Glyfada, Grčija)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba drugega odbora za pritožbe UUNT v zadevi R 298/2007-2 naj se razveljavi.

               —

               UUNT ali intervenientu naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka „GOOD LIFE“ za proizvode iz razreda 3 – prijava št. 1 709 641

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Clifarm i. Kleinakis & SIA OE

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Skupnostna in nacionalna besedna znamka „GOOD LIFE“ za proizvode iz razredov 3, 5 in 16

      Odločba oddelka za ugovore: Zavrnitev ugovora v celoti

      Odločba odbora za pritožbe: Razveljavitev odločbe oddelka za ugovore in vrnitev zadeve oddelku za ugovore v nadaljnjo obravnavo

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev členov 43, 73 in 74 Uredbe Sveta št. 40/94 in pravila 22 Uredbe Komisije št. 2868/95 med drugim zato, ker je odbor za pritožbe upošteval proizvode, za katere prijavljena znamka ne uveljavlja varstva in na katerih ugovor ni temeljil, ker odbor za pritožbe ne bi smel upoštevati dokazov, ki jih je predložila družba Clifarm i. Kleinakis & SIA OE za uporabo svoje blagovne znamke, in ker je odbor za pritožbe upošteval dokaze, ki jih tožeča stranka ne bi smela vrednotiti.


title: Zadeva T-488/09: Tožba, vložena 4. decembra 2009 – Jager & Polacek proti UUNT – RT Mediasolutions (REDTUBE)

text:
               13.2.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 37/42

         Tožba, vložena 4. decembra 2009 – Jager & Polacek proti UUNT – RT Mediasolutions (REDTUBE)
   (Zadeva T-488/09)
   2010/C 37/59
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Jager & Polacek GmbH (Dunaj, Avstrija) (zastopniki: A. Renck, V. von Bomhard in T. Dolde, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT: RT Mediasolutions s.r.o. (Brünn, Češka republika)

      Predloga tožeče stranke

               —

               Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) št. R 442/2009-4, z dne 29. septembra naj se razveljavi;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: RT Mediasolutions s.r.o.

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „REDTUBE“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 38 in 41 (prijava št. 6 096 309)

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: neregistrirana znamka „Redtube“

      Odločba oddelka za ugovore: ugovor ne šteje za vložen

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi:

               —

               Kršitev člena 8(2) Uredbe (ES) št. 216/96 (1) v zvezi z členom 63(2) Uredbe (ES) št. 207/2009 (2), ker tožeči stranki ni bila dana možnost vložiti odgovor;

               —

               kršitev člena 80(1) in (2) Uredbe (ES) št. 207/2009, ker odločba o dopustnosti ugovora ni bila pravočasno razveljavljena;

               —

               kršitev člena 83 Uredbe (ES) št. 207/2009, posebej načela varstva legitimnih pričakovanj, v zvezi z členom 41(3) iste uredbe, pravila 17(1) Uredbe (ES) št. 2868/95 (3) in člena 8(3)(a) in (b) Uredbe (ES) št. 2869/95 (4), ker je tožeča stranka upravičeno pričakovala, da je zakasneli prejem pristojbine za ugovor bil popravljen s pravočasnim dodatnim plačilom.

      (1)  Uredba Komisije (ES) št. 216/96 z dne 5. februarja 1996 o poslovniku odborov za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (blagovne znamke in modeli) (UL L 28, str. 11).

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).

      (3)  Uredba Komisije (ES) št. 2868/95 z dne 13. decembra 1995 za izvedbo Uredbe št. 40/94 (UL L 303, str. 1).

      (4)  Uredba Komisije (ES) št. 2869/95 z dne 13. decembra 1995 o pristojbinah, ki se plačujejo Uradu za harmonizacijo notranjega trga (blagovne znamke in modeli) (UL L 303, str. 33).


title: Zadeva T-87/09: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 25. novembra 2009 – Andersen proti Komisiji ( Državne pomoči — Ukrepi v korist Danske Statsbaner — Obveznosti storitev javne službe — Odločba za začetek postopka na podlagi člena 88(2) ES — Nedopustnost )

text:
               30.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/54

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 25. novembra 2009 – Andersen proti Komisiji
   (Zadeva T-87/09) (1)

   („Državne pomoči - Ukrepi v korist Danske Statsbaner - Obveznosti storitev javne službe - Odločba za začetek postopka na podlagi člena 88(2) ES - Nedopustnost“)
   2010/C 24/96
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Jørgen Andersen (Ballerup, Danska) (zastopniki: M. Nissen, J. Rivas de Andrés in J. Gutiérrez Gisbert, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: B. Martenczuk in C. Urraca Caviedes, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije C(2008) 4776 konč. z dne 10. septembra 2008 v zvezi z začetkom postopka na podlagi člena 88(2) ES glede državne pomoči C 41/2008 (prej NN 35/2008), ki jo je Kraljevina Danska odobrila v korist družbe Danske Statsbaner.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2.

               Jørgnu Andersenu se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 113, 16.5.2009.


title: Zadeva T-178/12: Sklep Splošnega sodišča z dne 7. julija 2014 – Khwanda proti Svetu

text:
               22.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/25

         Sklep Splošnega sodišča z dne 7. julija 2014 – Khwanda proti Svetu
   (Zadeva T-178/12) (1)

   2014/C 329/36
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik sedmega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 174, 16.6.2012.


title: Zadeva T-75/06: Tožba, vložena  27. februarja 2006  — Bayer CropScience in drugi proti Komisiji

text:
               22.4.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/31

         Tožba, vložena 27. februarja 2006 — Bayer CropScience in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-75/06)
   (2006/C 96/50)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeče stranke: Bayer CropScience AG (Monheim am Rhein, Nemčija), Makhteshim-Agan Holding BV (Amsterdam, Nizozemska), Teko AE (Atene, Grčija) in Aragonesas Agro SA (Madrid, Španija) (zastopnika: C. Mereu in K. Van Maldegem, lawyers)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožečih strank

               —

               razglasitev ničnosti odločbe Komisije 2005/864/EC (1) z dne 2. decembra 2005 o nevključitvi endosulfana v Prilogo I k Direktivi Sveta 91/414/EGS in o odvzemu registracij za fitofarmacevtska sredstva, ki vsebujejo to aktivno snov;

               —

               naložitev plačila vseh stroškov postopka toženi stranki.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Direktiva Sveta 91/414 (2) o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet (znana kot fitofarmacevtska direktiva ali PPPD) določa, da države članice registrirajo sredstva, le če so našteta v Prilogi I Direktivi. Tožeče stranke, ki so proizvajalci endosulfana, zahtevajo razglasitev ničnosti izpodbijane odločbe, ki je zavrnila vključitev endosulfana v to prilogo.
   V utemeljitev svoje tožbe se najprej sklicujejo na več postopkovnih napak, in sicer: da je presoja izpodbijane odločbe utemeljena na drugem merilu, kot je določeno v Direktivi 91/414, je nepopolna in upošteva samo določene podatke, ki so jih predložile tožeče stranke; da so se nove smernice in merila, ki jih je sprejela Komisija, uporabila retroaktivno, po obvestilu in predložitvi podatkov tožečih strank; in da je Komisija glede spremembe meril in usmeritve ocenjevanja zavrnila svetovanje in posvetovanje s tožečimi strankami.
   Tožeče stranke tudi menijo, da iz vsebinskega vidika izpodbijana odločba krši člen 95(3) ES in člen 5(1) Direktive 91/414. Ugotavljajo, da Komisija ni izpolnila obveznosti iz teh določb, da bi ocenila aktivne snovi in jih ob upoštevanju trenutnega znanstvenega in tehničnega znanja in edino pod pogojem iz člena 5 vključila v Prilogo I.
   V nadaljevanju se sklicujejo na kršitev več splošnih načel prava Skupnosti, in sicer, načela sorazmernosti, načela varstva legitimnega pričakovanja in pravne varnosti, dolžnosti skrbnega in nepristranskega ocenjevanja, pravico do zakonitega postopka (pravico do obrambe in pravico do zaslišanja), načela znanstvene odličnosti in neodvisnosti, načela enakega obravnavanja, načela lex specialis in načela „estoppel“.

      (1)  UL L 317, 3.12.2005, str. 25.

      (2)  UL L 230, 19.8.1991, str. 1.


title: Zadeva T-183/16: Tožba, vložena 22. aprila 2016 – L’Oréal//EUIPO - Guinot (MASTER DRAMA)

text:
               20.6.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 222/29

         Tožba, vložena 22. aprila 2016 – L’Oréal//EUIPO - Guinot (MASTER DRAMA)
   (Zadeva T-183/16)
   (2016/C 222/36)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: L’Oréal (Pariz, Francija) (zastopnika: T. de Haan in P. Péters, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Guinot SAS (Pariz, Francija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Evropske unije „MASTER DRAMA“ – Zahteva za registracijo št. 11 566 544

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 23. februarja 2016 v zadevi R 2500/2014-5

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov, vključno s stroški, ki so tožeči stranki nastali s postopkom pred petim odborom za pritožbe pri Uradu.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b), v povezavi s členom 75 Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-279/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Hannover (Nemčija) 18. maja 2017 – Thomas Kiehl/TUIfly GmbH

text:
               24.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 239/36

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Hannover (Nemčija) 18. maja 2017 – Thomas Kiehl/TUIfly GmbH
   (Zadeva C-279/17)
   (2017/C 239/45)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Amtsgericht Hannover

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Thomas Kiehl

      Tožena stranka: TUIfly GmbH

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali odsotnost z dela pomembnega dela letalskega osebja dejanskega letalskega prevoznika, ki je potrebno za izvedbo leta, zaradi bolniškega staleža pomeni izredne razmere v smislu člena 5(3) Uredbe (ES) št. 261/2004 (1)? Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: kakšna mora biti stopnja odsotnosti z dela za domnevo obstoja takšnih razmer?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen: ali spontana odsotnost z dela pomembnega dela letalskega osebja dejanskega letalskega prevoznika, ki je potrebno za izvedbo leta, zaradi prekinitve dela, ki nima podlage v delovnem pravu in zakonodaji o kolektivnih pogodbah („nezakonita stavka“) pomeni izredne razmere v smislu člena 5(3) Uredbe (ES) št. 261/2004? Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen: kakšna mora biti stopnja odsotnosti z dela za domnevo obstoja takšnih razmer?

               3.

               Če je odgovor na prvo ali drugo vprašanje pritrdilen: ali so morale izredne razmere obstajati v času odpovedanega leta, ali pa ima dejanski letalski prevoznik na podlagi poslovnih razlogov pravico pripraviti nov program letov?

               4.

               Če je odgovor na prvo ali drugo vprašanje pritrdilen: ali se možnost izognitve nanaša na izredne razmere ali na posledice nastopa izrednih razmer?

      (1)  Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91; UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10


title: Zadeva T-283/13 P: Sklep Splošnega sodišča z dne 14. novembra 2013 – Marcuccio proti Komisiji (Pritožba — Javni uslužbenci — Zavržba tožbe na prvi stopnji kot očitno nedopustne — Neenakost tožbe, vložene po telefaksu, in izvirnika, ki je bil vložen naknadno — Vložitev izvirnika po roku — Prepozno vložena tožba — Očitno neutemeljena pritožba)

text:
               18.1.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 15/18

         Sklep Splošnega sodišča z dne 14. novembra 2013 – Marcuccio proti Komisiji
   (Zadeva T-283/13 P) (1)

   (Pritožba - Javni uslužbenci - Zavržba tožbe na prvi stopnji kot očitno nedopustne - Neenakost tožbe, vložene po telefaksu, in izvirnika, ki je bil vložen naknadno - Vložitev izvirnika po roku - Prepozno vložena tožba - Očitno neutemeljena pritožba)
   2014/C 15/26
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Pritožnik: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastopnik: G. Cipressa, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska Komisija (zastopnika: C. Berardis-Kayser in G. Gattinara, zastopnika)

      Predmet

   Pritožba zoper sklep Sodišča za uslužbence Evropske unije (tretji senat) z dne 11. marca 2013 v zadevi Marcuccio proti Komisiji (F-131/12, še neobjavljena v ZOdl.), s katero se predlaga razglasitev ničnosti tega sklepa.

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Luigi Marcuccio nosi svoje stroške in stroške Evropske komisije v okviru tega postopka.

      (1)  UL C 207, 20.7.2013.


title: Zadeva T-400/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 9. marca 2017 – Maximum Play/EUIPO (MAXPLAY) („Znamka Evropske unije — Prijava besedne znamke Evropske unije MAXPLAY — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009“)

text:
               24.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/20

         Sodba Splošnega sodišča z dne 9. marca 2017 – Maximum Play/EUIPO (MAXPLAY)
   (Zadeva T-400/16) (1)

   ((„Znamka Evropske unije - Prijava besedne znamke Evropske unije MAXPLAY - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009“))
   (2017/C 129/33)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Maximum Play, Inc. (San Francisco, Kalifornija, ZDA) (zastopnik: M. Graf, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnica: E. Zaera Cuadrado, agentka)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 26. maja 2016 (zadeva R 2273/2015-4) v zvezi s prijavo za registracijo besednega znaka MAXPLAY kot znamke Evropske unije.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Maximum Play, Inc.se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 371, 10.10.2016.


title: Zadeva C-642/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen Sad – Varna (Bolgarija) 15. decembra 2011 – Stroy Trans EOOD proti Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ – gr. Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prihodite

text:
               17.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 80/9

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen Sad – Varna (Bolgarija) 15. decembra 2011 – Stroy Trans EOOD proti Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ – gr. Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prihodite
   (Zadeva C-642/11)
   2012/C 80/12
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Administrativen Sad – Varna

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Stroy Trans EOOD

      Tožena stranka: Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ – gr. Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prihodite

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 203 Direktive Sveta 2006/112/ES (1) z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost razlagati tako, da je davek na dodano vrednost, ki ga je oseba izkazala na računu, dolgovan ne glede na to, ali za izkazani davek obstaja podlaga (neobstoj dobave, opravljanja storitve ali plačila), in tako, da organi, ki nadzirajo izvajanje Zakon za danak varhu dobavenata stojnost (zakon o davku na dodano vrednost), ob upoštevanju nacionalne določbe, v skladu s katero lahko račun popravi zgolj izdajatelj, niso pristojni za sprejemanje popravkov davka, ki ga je oseba izkazala?

               2.

               Ali so načela davčne nevtralnosti, sorazmernosti in varstva zaupanja v pravo kršena z upravno in sodno prakso, v skladu s katero se eni stranki (na računu imenovani kupec blaga ali naročnik storitve) z odločbo o davčnem nadzoru zavrne pravica do odbitka vstopnega davka, medtem ko se pri drugi stranki (izdajatelj računa) – spet z odločbo o davčnem nadzoru – ne sprejme noben popravek izkazanega davka, in sicer v teh primerih:

                           —

                           izdajatelj računa ni v okviru davčnega nadzora, ki je bil opravljen pri njem, predložil nobenih dokumentov;

                           —

                           izdajatelj računa je v postopku davčnega nadzora predložil dokumente, vendar njegovi dobavitelji niso predložili nobenih dokazov ali pa na podlagi predloženih dokazov ni mogoče ugotoviti, da je bilo blago dejansko dobavljeno oziroma da so bile storitve dejansko opravljene;

                           —

                           v postopku davčnega nadzora izdajatelja računov zadevne dobave v dobavni verigi niso bile preverjene?

      (1)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1).


title: Zadeva C-315/07: Sklep predsednika Sodišča z dne 30. maja 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landesgericht Klagenfurt – Avstrija) – A-Punkt Schmuckhandels GmbH proti Claudii Schmidt

text:
               27.9.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 247/11

         Sklep predsednika Sodišča z dne 30. maja 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landesgericht Klagenfurt – Avstrija) – A-Punkt Schmuckhandels GmbH proti Claudii Schmidt
   (Zadeva C-315/07) (1)

   (2008/C 247/20)

      Jezik postopka: nemščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 269, 10.11.2007.


title: Zadeva C-121/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale civile e penale di Cagliari (Italija) 29. februarja 2016 – Salumificio Murru SpA/Autotrasporti di Marongiu Remigio

text:
               6.6.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 200/5

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale civile e penale di Cagliari (Italija) 29. februarja 2016 – Salumificio Murru SpA/Autotrasporti di Marongiu Remigio
   (Zadeva C-121/16)
   (2016/C 200/08)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale civile e penale di Cagliari

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Vložnica ugovora: Salumificio Murru SpA

      Nasprotna stranka v postopku z ugovorom: Autotrasporti di Marongiu Remigio

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 101 PDEU, v povezavi s členom 4(3) PEU, razlagati tako, da nasprotuje nacionalni določbi, kot je odstavek 10 člena 83a uredbe-zakona št. 112/2008 v delu, v katerem cena za storitve cestnega prevoza blaga v imenu tretjih oseb ne more biti nižja od najnižjih stroškov poslovanja, ki jih je določilo ministrstvo za infrastrukturo in promet ter o njej nista mogli svobodno odločati pogodbenici?

               2.

               Ali je mogoče glede na to, da je ministrstvo za infrastrukturo in promet javni organ, pravila o konkurenci na notranjem trgu omejiti z nacionalno zakonodajo zaradi izpolnjevanja cilja, kakršen je zaščita varnosti v cestnem prometu?


title: Zadeva T-537/11: Tožba, vložena 10. oktobra 2011 – Hultafors Group proti UUNT – Società Italiana Calzature (Snickers)

text:
               10.12.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 362/20

         Tožba, vložena 10. oktobra 2011 – Hultafors Group proti UUNT – Società Italiana Calzature (Snickers)
   (Zadeva T-537/11)
   2011/C 362/30
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Hultafors Group AB (Bollebygd, Švedska) (zastopnika: A. Rasmussen in T. Swanstrøm, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Società Italiana Calzature SpA (Milano, Italija)

      Predloga

               —

               Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 9. avgusta 2011 v zadevi R 2519/2010-4 naj se razveljavi; in

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo svojih stroškov in stroškov tretjih strank, vključno s stroški, nastalimi v pritožbenem postopku in v postopku z ugovorom.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka v črni in beli barvi „Snickers“ za proizvode iz razredov 8, 9 in 25 – prijava znamke Skupnosti št. 3740719

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: italijanska registracija besedne znamke „KICKERS“ št. 348149 za proizvode iz razredov 3, 14, 16, 18, 24, 25, 28, 32 in 33

      Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru glede vseh izpodbijanih proizvodov

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009, ker je odbor za pritožbe napačno ugotovil, da obstaja verjetnost zmede med prijavljeno znamko in znamko, navajano v postopku z ugovorom.


title: Zadeva T-229/04: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 11. julija 2007 – Kraljevina Švedska proti Komisiji Evropskih skupnosti (Direktiva 91/41/EGS – Fitofarmacevtska sredstva – Aktivna snov parakvat – Dovoljenje za dajanje na trg – Postopek odobritve – Zaščita zdravja ljudi in živali)

text:
               25.8.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 199/32

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 11. julija 2007 – Kraljevina Švedska proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva T-229/04) (1)

   (Direktiva 91/41/EGS - Fitofarmacevtska sredstva - Aktivna snov parakvat - Dovoljenje za dajanje na trg - Postopek odobritve - Zaščita zdravja ljudi in živali)
   (2007/C 199/60)
   Jezik postopka: švedščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Kraljevina Švedska (zastopnik: A. Kruse, zastopnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: L. Ström van Lier in B. Doherty, zastopnika)

      Intervenienti v podporo tožeče stranke: Kraljevina Danska (zastopniki: J. Molde, A. Jacobsen in J. Bering Liisberg, zastopniki); Republika Avstrija (zastopnik: E. Riedl, zastopnik); Republika Finska (zastopnika: T. Pynnä in E. Bygglin, zastopnici)
   Predmet
   Predlog za razglasitev ničnosti Direktive Komisije 2003/112/ES z dne 1. decembra 2003 o spremembi Direktive Sveta 91/414/EGS, da se vključi parakvat kot aktivno snov (UL L 321, str. 32)
   Izrek

               1)

               Direktiva Komisije 2003/112/ES z dne 1. decembra 2003 o spremembi Direktive Sveta 91/414/EGS, da se vključi parakvat kot aktivno snov, se razglasi za nično.

               2)

               Komisija nosi stroške, ki jih je priglasila Kraljevina Švedska ter svoje stroške.

               3)

               Kraljevina Danska, Republika Avstrija in Republika Finska nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 106, 30.4.2004 (nekdanja zadeva C-102/04).


title: Zadeva T-350/04: Tožba Bitburger Brauerei Th. Simon GmbH proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), vložena dne 24. avgusta 2004

text:
               22.1.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 19/24

         Tožba Bitburger Brauerei Th. Simon GmbH proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), vložena dne 24. avgusta 2004
   (Zadeva T-350/04)
   (2005/C 19/54)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina
   Bitburger Brauerei Th. Simon GmbH, s sedežem v Bitburgu (Nemčija), ki ga zastopa Michaela Huth-Dierig, Rechtsanwältin, je dne 24. avgusta 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli).
   Anheuser-Busch, Inc., s sedežem v St. Louisu (Združene države Amerike), je bila druga stranka v postopku pred Odborom za pritožbe.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, da:

               —

               razglasi za nično odločbo drugega Odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 22. junija 2004 v zadevi R 453/2002-2;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe

               Prijavitelj znamke Skupnosti:

               Anheuser-Busch, Inc.

               Znamka Skupnosti, ki je predmet prijave:

               Besedna znamka „BUD“ za blago iz razreda 32 (pivo, ale (angleško svetlo pivo), črno pivo, alkoholne pijače iz sladnega ekstrakta) – prijava št. 24 711

               Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku ugovora:

               Tožeča stranka

               Znamka ali znak, navajan v postopku ugovora:

               Nemške besedne in figurativne znamke „Bit“, „BIT“, „Bitte ein Bit“ in „Bitburger“ za blago in storitve iz razredov 16,18, 20, 21, 24, 25, 28, 32, 34 in 42 (med drugim pivo in brezalkoholne pijače)

               Odločba Oddelka za ugovore:

               Zavrnitev ugovora

               Odločba Odbora za pritožbe:

               Zavrnitev pritožbe tožeče stranke

               Tožbeni razlogi pred Sodiščem prve stopnje:

               Obstaja občutna zvokovna podobnost med znamkami
               Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 je uporabljen nepravilno
               Prednostne prejšnje znamke BIT uživajo razširjeno varstvo v skladu s členom 8(5) Uredbe


title: Zadeva T-186/06: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. junija 2011 – Solvay proti Komisiji (Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Vodikov peroksid in natrijev perborat — Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES — Trajanje kršitve — Pojma „sporazum“ in „usklajeno ravnanje“ — Vpogled v spis — Globe — Obvestilo o ugodni obravnavi — Enako obravnavanje — Legitimno pričakovanje — Obveznost obrazložitve)

text:
               30.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 226/20

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. junija 2011 – Solvay proti Komisiji
   (Zadeva T-186/06) (1)

   (Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Vodikov peroksid in natrijev perborat - Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES - Trajanje kršitve - Pojma „sporazum“ in „usklajeno ravnanje“ - Vpogled v spis - Globe - Obvestilo o ugodni obravnavi - Enako obravnavanje - Legitimno pričakovanje - Obveznost obrazložitve)
   2011/C 226/38
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Solvay SA (Bruselj, Belgija) (zastopniki: sprva O.W. Brouwer, D. Mes, odvetnika, M. O’Regan in A. Villette, solicitors, nato O.W. Brouwer, A. Stoffer, odvetnika, O’Regan in A. Villette)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva F. Arbault, nato V. Di Bucci in V. Bottka, zastopniki, skupaj z M. Gray, barrister)

      Predmet

   Predlog, prvič, za razglasitev delne ničnosti Odločbe Komisije C(2006) 1766 konč. z dne 3. maja 2006 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] in člena 53 Sporazuma EGP (Zadeva št. COMP/F/38.620 – vodikov peroksid in perborat) in drugič, za razveljavitev ali zmanjšanje globe, naložene tožeči stranki.

      Izrek

               1.

               Člen 1(m) Odločbe Komisije C(2006) 1766 konč. z dne 3. maja 2006 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] in člena 53 Sporazuma EGP (Zadeva C.38.620 – vodikov peroksid in perborat) se razglasi za ničen v delu, v katerem je Evropska komisija ugotovila, da je družba Saolvay SA sodelovala pri kršitvi v obdobju pred majem 1995.

               2.

               Znesek globe, naložene družbi Solvay v členu 2(h) Odločbe Komisije C(2006) 1766 konč., se določi na 139,5 milijona EUR.

               3.

               V preostalem se tožba zavrne.

               4.

               Družba Solvay nosi 80 % svojih stroškov in stroškov Komisije.

               5.

               Komisija nosi 20 % svojih stroškov in stroškov družbe Solvay.

      (1)  UL C 212, 2.9.2006.


title: Zadeva F-77/13: Sklep Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 5. marca 2014 – DC proti Europolu (Javni uslužbenci — Zaposleni na Europolu — Invalidnost — Invalidnina — Izračun obresti — Odškodninski zahtevek — Očitna nedopustnost)

text:
               28.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/36

         Sklep Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 5. marca 2014 – DC proti Europolu
   (Zadeva F-77/13) (1)

   ((Javni uslužbenci - Zaposleni na Europolu - Invalidnost - Invalidnina - Izračun obresti - Odškodninski zahtevek - Očitna nedopustnost))
   2014/C 129/44
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: DC (zastopnik: W. Brouwer, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski policijski urad (Europol) (zastopnika: D. C. Neumann in J. Arnould, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe, s katero so določene obresti od zneska, plačanega na podlagi popolne nezmožnosti za delo zaradi dveh nesreč, nastalih med službenima potovanjema.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot očitno nedopustna.

               2.

               DC nosi svoje stroške in stroške Evropskega policijskega urada.

      (1)  UL C 352, 30.11.2013, str. 27.


title: Zadeva T-131/14 P: Pritožba, ki jo je 20. februarja 2014 vložila Catherine Teughels zoper sodbo, ki jo je 11. decembra 2013 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F-117/11, Teughels proti Komisiji

text:
               26.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 159/29

         Pritožba, ki jo je 20. februarja 2014 vložila Catherine Teughels zoper sodbo, ki jo je 11. decembra 2013 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F-117/11, Teughels proti Komisiji
   (Zadeva T-131/14 P)
   2014/C 159/39
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnica: Catherine Teughels (Eppegem, Belgija) (zastopnik: L. Vogel, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnica Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano sodbo, ki jo je Sodišče za uslužbence Evropske unije na občni seji izdalo 11. decembra 2013, ki je bila vročena po telefaksu 11. decembra 2013 in s katero je bila zavrnjena tožba pritožnice z dne 8. novembra 2011, v celoti razveljavi;

               —

               s sklicevanjem na vsebino tožbe, ki jo je pritožnica vložila pri Sodišču za uslužbence, razglasi navedeno tožbo za utemeljeno in posledično razglasi ničnost odločb, na katere se ta tožba nanaša;

               —

               toženi stranki na podlagi člena 87(2) Poslovnika naloži plačilo stroškov, vključno z nujnimi izdatki, ki so nastali zaradi postopka, in predvsem s stroški pooblaščenca za vročanje, potnimi stroški in dnevnicami ter nagradami odvetnikov na podlagi člena 91(b) Poslovnika.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v utemeljitev svoje pritožbe navaja dva pritožbena razloga.

               1.

               Prvi pritožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom za uradnike Evropske unije in člena 26(1) in (4) Priloge XIII k navedenim predpisom, na nespoštovanje pridobljenih pravic, na kršitev načel pravne varnosti in prepovedi retroaktivnosti ter na neobstoj obrazložitve. Pritožnica navaja, da:

                           —

                           je Sodišče za uslužbence splošnim predpisom za izvajanje členov 11 in 12 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom v zvezi s prenosom pokojninskih pravic, sprejetih leta 2011, dalo retroaktivni učinek s tem, da je presodilo, da je OPI za določitev števila let pokojninske dobe, ki v skladu s pokojninskim sistemom Skupnosti ustrezajo aktuarskemu ekvivalentu pokojninskih pravic pritožnice v belgijskem pokojninskem sistemu, lahko uporabilo splošna pravila za izvajanje iz leta 2011, ker ob začetku veljavnosti teh pravil tožeča stranka ni bila v „v celoti vzpostavljenem“ položaju na podlagi splošnih pravil za izvajanje iz leta 2004, ker ni sprejela predloga izračuna, ki ji je bil predhodno predložen, to pa kljub temu, da je bila prošnja za prenos pokojninskih pravic vložena novembra 2009, da so bile pravice tožeče stranke torej dokončno vzpostavljene na ta datum in da bi zato morale biti določene na podlagi splošnih pravil za izvajanje iz leta 2004;

                           —

                           Sodišče za uslužbence ni pravno utemeljilo svoje analize in ni pojasnilo, zakaj je treba v obravnavanem primeru odstopiti od določb Kadrovskih predpisov, na katere se je sklicevala tožeča stranka v tožbi na prvi stopnji, in od načel, na katera se te določbe nanašajo.

               2.

               Drugi pritožbeni razlog se nanaša na kršitev načel pravne varnosti in „patere legem quam ipse fecisti“, na nespoštovanje pridobljenih pravic, na neobstoj obrazložitve ter na kršitev avtoritete in zavezujoče narave vsakega posamičnega upravnega akta in natančneje odločbe, ki je bila glede pritožnice sprejeta 29. junija 2010. Pritožnica navaja, da:

                           —

                           je Sodišče za uslužbence nepravilno presodilo, da ob začetku veljavnosti splošnih pravil za izvajanje iz leta 2011 tožeča stranka ni bila v „v celoti vzpostavljenem“ položaju na podlagi splošnih pravil za izvajanje iz leta 2004, ker tožeča stranka ni „niti sprejela niti formalno zavrnila“ predloga za izračun, ki ji je bil predložen 29. junija 2010, čeprav je ta predlog za izračun prava upravna odločba, ki dokončno vpliva na pravice tožeče stranke;

                           —

                           uprava ne more več enostransko zmanjšati pravic, ki izhajajo iz predloga za izračun, ki je bil zanjo pravno zavezujoč;

                           —

                           je Sodišče za uslužbence kršilo načelo, v skladu s katerim dokončnost in zavezujoča narava enostranske odločitve Komisije ni odvisna od tega, da se naslovnik z njo strinja.


title: Zadeva T-498/07 P: Pritožba, ki jo je 2. maja 2008 vložila Erika Krcova zoper sodbo, ki jo je 18. oktobra 2007 razglasilo Sodišče za uslužbence v zadevi F-112/06, Krcova proti Sodišču

text:
               15.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/54

         Pritožba, ki jo je 2. maja 2008 vložila Erika Krcova zoper sodbo, ki jo je 18. oktobra 2007 razglasilo Sodišče za uslužbence v zadevi F-112/06, Krcova proti Sodišču
   (Zadeva T-498/07 P)
   (2008/C 209/98)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Pritožnica: Erika Krcova (Trnava, Slovaška) (zastopnik: J. Rooy, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Sodišče Evropskih skupnosti
   Predlogi pritožnice:

               —

               razveljavi naj se sodba Sodišča za uslužbence Evropske unije (drugi senat) z dne 18. oktobra 2007 v zadevi Krcova proti Sodišču (F 112/06, še neobjavljena v ZOdl.),

               —

               za nično naj se razglasi odločba Sodišča Evropskih skupnosti z dne 17. oktobra, s katero je bilo pritožnici odpovedano delovno razmerje ob koncu njenega poskusnega dela, in če je treba, naj se razglasita za nična odločba z dne 16. septembra 2005 o podaljšanju njenega obdobja poskusnega dela za dva meseca in poročilo o poskusnem delu z dne 12. septembra 2005, v katerem je bila predlagana odpoved delovnega razmerja,

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov, ki so nastali pred Sodiščem za uslužbence in pred Sodiščem prve stopnje.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožnica s to pritožbo zahteva razveljavitev sodbe Sodišča za uslužbence (SU) z dne 18. oktobra 2007, ki je bila izdana v zadevi Krcova proti Sodišču, F-112/06, in s katero je bila zavrnjena tožba, s katero je pritožnica zahtevala razglasitev ničnosti odločbe Sodišča o odpovedi delovnega razmerja pritožnici ob koncu njenega obdobja poskusnega dela.
   Pritožnica očita SU, da je odločilo ultra petita in nepravilno razložilo člen 34 Kadrovskih predpis za uradnike Evropskih skupnosti.


title: Zadeva C-620/13 P: Pritožba, ki jo je British Telecommunications plc vložila 27. novembra 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 16. septembra 2013 v zadevi T-226/09, British Telecommunications plc proti Evropski komisiji

text:
               1.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 61/3

         Pritožba, ki jo je British Telecommunications plc vložila 27. novembra 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 16. septembra 2013 v zadevi T-226/09, British Telecommunications plc proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-620/13 P)
   2014/C 61/05
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: British Telecommunications plc (zastopnika: J. Holmes, Barrister, H. Legge QC)

      Drugi stranki v postopku: Evropska komisija, BT Pension Scheme Trustees Ltd

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano sodbo v delu, v katerem se nanaša na prvi in drugi tožbeni razlog pritožničine tožbe pred Splošnim sodiščem;

               —

               ta tožbena razloga sprejme kot utemeljena;

               —

               Odločbo Komisije 2009/703/ES z dne 11. februarja 2009 (1); in

               —

               tožeči stranki zagotovi vračilo stroškov, ki so ji nastali v zvezi s to pritožbo in tožbo pred Splošnim sodiščem.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja tri pritožbene razloge.
   Pritožnica s prvim pritožbenim razlogom trdi, da je Splošno sodišče v izpodbijani sodbi podalo obrazložitev, ki ni navedena v odločbi Komisije, za neupoštevanje nekaterih posebnih dodatnih obveznosti pri presoji selektivnosti. Splošno sodišče naj bi s tem protipravno poskušalo s svojo obrazložitvijo nadomestiti obrazložitev Komisije pri presoji vprašanja, ali je bila podana selektivna prednost pritožnice.
   Pritožnica z drugim pritožbenim razlogom trdi, da je bilo pri obrazložitvi Splošnega sodišča vsekakor napačno uporabljeno pravo, saj naj bi zaradi neupoštevanja posebnih obveznosti Splošno sodišče uporabilo napačno pravno merilo, obrazložitev na katero se je oprlo pa je bila vsekakor bodisi neupoštevna bodisi so bili z njo izkrivljani dokazi.
   Pritožnica s tretjim pritožbenim razlogom trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ko je preizkusilo obrazložitev Komisije glede neupoštevanja posebnih obveznosti, ker je to obrazložitev sprejelo kot pravno upoštevno in zadostno za utemeljitev odločbe Komisije. Preizkus Komisije naj ne bi bil zadosten. V nekaterih primerih naj ne bi bilo jasno, ali Splošno sodišče sprejema razlogovanje Komisije, in če ga, na podlagi česa ga sprejema. V drugih primerih naj bi Splošno sodišče upoštevalo dejavnike, ki pravno niso upoštevni, in s svojim razlogovanjem nadomestilo razlogovanje Komisije.

      (1)  Odločba Komisije z dne 11. februarja 2009 o državni pomoči C 55/07 (ex NN 63/07, CP 106/06) Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska – Poroštvo države za družbo BT (notificirano pod dokumentarno številko C(2009) 685) (2009/703/ES) (UL L 242, str. 21).


title: Zadeva F-74/06: Tožba, vložena 19. junija 2006 — Longinidis proti Cedefop

text:
               30.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/15

         Tožba, vložena 19. junija 2006 — Longinidis proti Cedefop
   (Zadeva F-74/06)
   (2006/C 237/26)
   Jezik postopka: grščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Pavlos Longinidis (Solun, Grčija) (zastopnika: N. Korogiannakis in N. Keramidas avocats)

      Tožena stranka: Evropski center za razvoj poklicnega usposabljanja (Cedefop)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               za nično naj se razglasi odločba direktorata Cedefopa z dne 30. novembra 2005, s katero se prekinja pogodba tožeče stranke o zaposlitvi za nedoločen čas;

               —

               za nično naj se razglasi odločba direktorata Cedefopa z dne 10. marca 2006, s katero se zavrne predlog tožeče stranke za odložitev izvršitve zgoraj navedene odločbe;

               —

               za nično naj se razglasi odločba direktorata Cedefopa z dne 9. decembra 2005, s katero se tožečo stranko z delovnega mesta vodje pravne službe in pogodbenega poslovanja („vodja pravne službe in pogodbenega poslovanja“) premesti na nižje delovno mesto svetovalca Cedefopa;

               —

               za nično naj se razglasi odločba z dne 24. maja 2006, s katero je komisija za pritožbe Cedefopa zavrnila pritožbo tožeče stranke z zahtevo za ugotovitev ničnosti treh zgoraj navedenih odločb in ki vsebuje obrazložitev organa pristojnega za imenovanje (OPI), glede odpovedi pogodbe o zaposlitvi tožeče stranke;

               —

               za nično naj se razglasi odločba z dne 11. novembra 2005, s katero je direktorat Cedefopa spremenil sestavo komisije za pritožbe;

               —

               za nično naj se razglasi odločba z dne 14. novembra 2005, s katero je komisija za pritožbe Cedefopa spremenila Poslovnik;

               —

               za nično naj se razglasi odločba komisije za pritožbe Cedefopa z dne 10. marca 2006 o zavrnitvi pritožbe tožeče stranke z zahtevo za razglasitev ničnosti zgoraj navedenih odločb z dne 11. novembra 2005 in z dne 14. novembra;

               —

               za nično naj se razglasi odločba direktorata Cedefopa z dne 28. aprila 2006 o zavrnitvi predloga tožeče stranke za odstavitev namestnika direktorja Cedefopa z mesta vodje upravne poizvedbe o slednjem in tožeči stranki;

               —

               za nično naj se razglasi odločba komisije za pritožbe Cedefopa z dne 9. marca 2006 o pritožbi zastopnika Cedefopa, če ta odločba vpliva na ugled tožeče stranke in na njeno poklicno integriteto;

               —

               Cedefopu naj se naloži povračilo finančne škode tožeče stranke — enaka osnovni plači, dodatkom k plači in pokojninskim pravicam — povzročene z zgoraj navedeno odločbo z dne 30. novembra 2005;

               —

               Cedefopu naj se naloži plačilo 50 000 evrov tožeči stranki za nepremoženjsko škodo, nastalo z zgoraj navedenima odločbama z dne 30. novembra 2005 in 9. marca 2006;

               —

               Cedefopu naj se naloži plačilo simbolnega zneska enega evra tožeči stranki za nepremoženjsko škodo nastalo z zgoraj navedeno odločbo z dne 11. novembra 2005;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Direktorica Cedefopa je z odločbo z dne 30. novembra 2005 prekinila pogodbo o zaposlitvi za nedoločen čas med tožečo stranko in Cedefopom. Tožeča stranka meni, da je bila s to odločbo prekoračeno pooblastilo OPI-ja za odločanje po prostem preudarku in da gre za zlorabo pooblastil, kršitev pravic do obrambe, pravice biti slišan in za protislovno obrazložitev.
   Tožeča stranka meni, da iz obrazložitev OPI-ja, danih v okviru preizkusa upravne pritožbe izhaja, da je razlog odpusta predlog tožeče stranke, podan avgusta 2005, da se ne podaljša pogodba o zaposlitvi za nedoločen čas zaposlene, kateri je bila tožeča stranka nadrejena. Po podaljšanju pogodb zaposlenim, ki vodijo Cedefop, naj bi OPI ponovno zaposlil in odpustil tožečo stranko. OPI naj bi to odločbo sprejel na podlagi zmotne presoje okoliščin in odločba o odpustitvi tožeče stranke naj bi bila očitno v nasprotju z interesom službe.
   Dalje, tožeča stranka zatrjuje, da se s preostalimi odločbami krši notranja postopkovna pravila Cedefopa, kot so določila o komisiji za pritožbe, določila o upravnih poizvedbah in disciplinskih postopkih.
   Tožeča stranka ravno tako zahteva plačilo odškodnine za nezakonito odpoved svoje pogodbe. Nazadnje zahteva, da ji Cedefop plača odškodnino na podlagi pravil o nepogodbeni odgovornosti organov Skupnosti, in sicer zaradi domnevnega škodovanja njeni osebnosti in poklicnemu ugledu, z nastalo odločbo o odpovedi in z vsebino odločbe, ki jo je komisija za pritožbe sprejela po pritožbi zgoraj navedene zaposlene.


title: Zadeva T-379/07: Tožba, vložena 3. oktobra 2007 – Poljska proti Komisiji

text:
               24.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 283/38

         Tožba, vložena 3. oktobra 2007 – Poljska proti Komisiji
   (Zadeva T-379/07)
   (2007/C 283/69)
   Jezik postopka: poljščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Republika Poljska (zastopnik: T. Nowakowski)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično Uredbo Komisije (ES) št. 804/2007 z dne 9. julija 2007 o prepovedi ribolova na trsko v Baltskem morju (podrazdelki 25–32, vode ES) s plovili, ki plujejo pod zastavo Poljske (1);

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti Uredbe Komisije (ES) št. 804/2007 z dne 9. julija 2007 o prepovedi ribolova na trsko v Baltskem morju (podrazdelki 25–32, vode ES) s plovili, ki plujejo pod zastavo Poljske. Z izpodbijano uredbo je ugotovljeno, da so kvote, dodeljene toženi stranki za leto 2007 za trsko v Baltskem morju, od 11. julija 2007 izčrpane in da je plovilom, ki plujejo pod zastavo Poljske, od 11. julija do 31. decembra 2007 na tem področju prepovedan nadaljnji ribolov staleža trske ter shranjevanje na krovu, pretovarjanje in iztovarjanje trske, ulovljene s temi plovili.
   Tožeča stranka svojo tožbo opira na očitek, da je Komisija pri presoji, koliko trske so ulovila poljska plovila, storila hude napake in kršila Uredbo Sveta (ES) št. 1941/2006 z dne 11. decembra 2006 o določitvi ribolovnih možnosti in s tem povezanih pogojev za nekatere staleže rib in skupine staležev rib, ki se v letu 2007 uporabljajo v Baltskem morju (2). V okviru tega očitka Komisija navaja, da je Komisija svojo ugotovitev glede tega, koliko trske so ulovila poljska plovila, oprla na naključno izbrane datume, ne pa na reprezentativne datume, ki izhajajo iz nadzorov, ki so jih opravili njeni inšpektorji, pri čemer se niso upoštevali datumi iz poljskega informacijskega sistema o morskem ribolovu.
   Poleg tega naj bi izpodbijana uredba kršila načelo sorazmernosti, ker naj bi prepoved ribolova, določena z uredbo, povzročala znatne družbeno-gospodarske nevšečnosti, ki bistveno presegajo hipotetične prednosti za varstvo staležev trske. Komisija naj teh posledic pred sprejetjem izpodbijane uredbe ne bi presodila in naj ne bi upoštevala možnosti, da bi se cilji zasledovane cilje uresničili z ukrepi, ki manj prizadenejo družbo in gospodarstvo.
   Tožeča stranka poleg tega tožbo opira na očitek, da izpodbijana uredba ni zadnostno utemeljena, zaradi česar naj bi ji bilo onemogočeno, da bi presodila smotrnost in zakonitost prepovedi, določene z uredbo.
   Tožeča stranka dalje očita kršitev načela solidarnosti in lojalnega sodelovanja, s tem da Komisiji očita, da ni vzpostavila dialoga in da tožeči stranki ni omogočila, da bi pred sprejetjem izpodbijane uredbe pojasnila sporna vprašanja.
   Tožeča stranka nazadnje očita, da izpodbijana uredba krši pravico prostega izvajanja gospodarske dejavnosti, ker naj bi se prepoved ribolova nanašala na osebe, ki v praksi naj ne bi mogle spremeniti načina dejavnosti, ki jo opravljajo, in za katere naj bi bil ribolov edini vir sredstev za preživetje; to naj bi veljalo še toliko bolj, ker je prepoved absolutna in ne dopušča nikakršnih izjem.

      (1)  UL L 180, str. 3.

      (2)  UL L 367, str. 1.


title: Zadeva C-595/11: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 18. aprila 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Düsseldorf – Nemčija) – Steinel Vertrieb GmbH proti Hauptzollamt Bielefeld (Trgovinska politika — Uredba (ES) št. 1470/2001 — Uredba (ES) št. 1205/2007 — Skupna carinska tarifa — Tarifna uvrstitev — Kombinirana nomenklatura — Dokončne protidampinške dajatve za uvoz kompaktnih fluorescenčnih sijalk — Uporaba dokončnih protidampinških dajatev za proizvode, uvrščene pod tarifno podštevilko, navedeno v protidampinški uredbi — Zadevni proizvod — Področje uporabe)

text:
               8.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 164/6

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 18. aprila 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Düsseldorf – Nemčija) – Steinel Vertrieb GmbH proti Hauptzollamt Bielefeld
   (Zadeva C-595/11) (1)

   (Trgovinska politika - Uredba (ES) št. 1470/2001 - Uredba (ES) št. 1205/2007 - Skupna carinska tarifa - Tarifna uvrstitev - Kombinirana nomenklatura - Dokončne protidampinške dajatve za uvoz kompaktnih fluorescenčnih sijalk - Uporaba dokončnih protidampinških dajatev za proizvode, uvrščene pod tarifno podštevilko, navedeno v protidampinški uredbi - Zadevni proizvod - Področje uporabe)
   2013/C 164/09
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Finanzgericht Düsseldorf

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Steinel Vertrieb GmbH

      Tožena stranka: Hauptzollamt Bielefeld

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Finanzgericht Düsseldorf – Razlaga Uredbe Sveta (ES) št. 1470/2001 z dne 16. julija 2001 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in o dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene za uvoz integralnih elektronskih kompaktnih fluorescentnih svetilk (CFL-i) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 38, str. 43), kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1322/2006 z dne 1. septembra 2006 (UL L 244, str. 1, v nadaljevanju: Uredba št. 1470/2001), in Uredbe Sveta (ES) št. 1205/2007 z dne 15. oktobra 2007 o uvedbi protidampinških dajatev na uvoz integriranih elektronskih kompaktnih fluorescenčnih žarnic (CFL-i) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske po pregledu zaradi izteka ukrepov, izvedenim v skladu s členom 11(2) Uredbe (ES) št. 384/96, in razširitvi protidampinških dajatev na uvoz istih izdelkov, poslanih iz Socialistične republike Vietnam, Islamske republike Pakistan in Republike Filipini (UL L 272, str. 1) – Uporaba teh uredb za kompaktne fluorescenčne sijalke z zatemnitvenim stikalom

      Izrek

   Uredba Sveta (ES) št. 1470/2001 z dne 16. julija 2001 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in o dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene za uvoz integralnih elektronskih kompaktnih fluorescentnih svetilk (CFL-i) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1322/2006 z dne 1. septembra 2006, in Uredba Sveta (ES) št. 1205/2007 z dne 15. oktobra 2007 o uvedbi protidampinških dajatev na uvoz integriranih elektronskih kompaktnih fluorescenčnih žarnic (CFL-i) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske po pregledu zaradi izteka ukrepov, izvedenim v skladu s členom 11(2) Uredbe (ES) št. 384/96, in razširitvi protidampinških dajatev na uvoz istih izdelkov, poslanih iz Socialistične republike Vietnam, Islamske republike Pakistan in Republike Filipini, se nanašata na vse proizvode, ki imajo enake bistvene značilnosti kot proizvodi, navedeni v teh uredbah, in ki prav tako spadajo pod tarifno podštevilko ex 8539 31 90 kombinirane nomenklature iz Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 254/2000 z dne 31. januarja 2000. Predložitveno sodišče mora presoditi, ali to drži za proizvode iz postopka v glavni stvari, čeprav jim je dodano zatemnitveno stikalo, ali pa so proizvodi iz postopka v glavni stvari drugačni proizvodi, ker imajo dodatne značilnosti, ki v navedenih uredbah niso navedene.

      (1)  UL C 89, 24.3.2012.


title: Zadeva T-429/07: Tožba, vložena 27. novembra 2007 – BP Aromatics proti Komisiji

text:
               9.2.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 37/24

         Tožba, vložena 27. novembra 2007 – BP Aromatics proti Komisiji
   (Zadeva T-429/07)
   (2008/C 37/37)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: BP Aromatics (Sunbury on Thames, Združeno kraljestvo) (zastopnika: A. Renshaw in G. Bushell, Solicitors)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               izpodbijana odločba naj se razveljavi;

               —

               stroški naj se naložijo toženi stranki in vsem strankam, ki jim je bila dovoljena udeležba v postopku;

               —

               sprejmejo naj se vsi ukrepi, za katere Sodišče prve stopnje meni, da so primerni.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka predlaga, da se Odločba Komisije C(2007)3202 konč. z dne 10. julija 2007, v kateri je Komisija ugotovila, da je bila državna pomoč v korist Artense (Artenius) za izgradnjo nove tovarne za proizvodnjo kemičnih proizvodov v skladu s členom 87(3)(a) ES združljiva s skupnim trgom, razglasi za nično.
   Tožeča stranka v utemeljitev svoje tožbe trdi, da je Komisija kršila člena 87 in 88 ES, predpise v zvezi z njunim izvajanjem, določene pravne postopke in določeno število načel prava Skupnosti, ker:

               —

               je narobe razložila in uporabila večsektorski okvir za regionalno pomoč, namenjeno večjim investicijskim projektom 2002 (1), ki zahteva analizo, ki temelji na trgu EGP in ne na svetovnem trgu;

               —

               je z ugotovitvijo, da je upoštevni trg za prečiščeno teraftalno kislino svetovni trg, storilo očitno napako pri presoji, ker gre, kot trdi tožeča stranka, za trg na stopnji EGP;

               —

               je z ugotovitvijo, da je upošteven delež prodaj Artense pod 25 % storilo očitno napako pri presoji, medtem ko ta v resnici presega 25 % na temelju EGP.

         Tožeča stranka trdi, da čeprav je Komisija vodila natančno in brezhibno preiskavo trga EGP za prečiščeno teraftalno kislino, pa je imela velike težave pri določitvi, ali je pomoč združljiva s skupnim trgom, kar naj bi pomenilo nujen začetek formalnega postopka preiskave, skladno s členom 88(2) ES.
   Tožeča stranka zatrjuje, da dejstvo, da je imela Komisija velike težave pri presoji pomoči pri predhodni preiskavi in da bi morala zato začeti formalen postopek preiskave, skladno s členom 88(2) ES, potrjuje tudi čas, ki je potekel med priglasitvijo portugalskih organov in sprejetjem izpodbijane odločbe.
   Tožeča stranka poleg tega trdi, da so bile njene postopkovne pravice kršene, ker Komisija ni začela formalne preiskave na podlagi člena 88(2) ES, kar bi morala storiti.
   Na koncu tožeča stranka trdi, da je Komisija kršila svojo obveznost obrazložitve, skladno s členom 253 ES.

      (1)  Obvestilo Komisije – Večsektorski okvir za regionalno pomoč, namenjeno večjim investicijskim projektom.


title: Zadeva C-42/06: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji, vložena  27. januarja 2006

text:
               25.3.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 74/8

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji, vložena 27. januarja 2006
   (Zadeva C-42/06)
   (2006/C 74/15)
   Jezik postopka: francoščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopa B. Stromsky, zastopnik, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, je 27. januarja 2006 na Sodišču Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Kraljevini Belgiji.
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da je Kraljevina Belgija s tem, da je za regijo Bruselj-prestolnica določila ureditev odobritve za fizične ali pravne osebe, ki izdelujejo in/ali dostavljajo vreče za zbiranje odpadkov, katere podrobna pravila ne spoštujejo načela sorazmernosti, kršila obvesti iz člena 28 in 30 Pogodbe ES.

               —

               Kraljevini Belgiji naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Vprašanje odobritve za fizične ali pravne osebe, ki izdelujejo in/ali dostavljajo vreče za zbiranje odpadkov, ni bilo predmet nobenega usklajevanja na ravni Skupnosti.
   V teh okoliščinah je nacionalno zakonodajo, ki ureja odobritev za fizične ali pravne osebe, ki izdelujejo in/ali dostavljajo vreče za zbiranje odpadkov, treba presojati v luči členov 28 in 30 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti.
   V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča tak postopek predhodne odobritve, kot ga določa člen 10a odloka regije Bruselj-prestolnica z dne 15. julija 1993 o zbiranju in odstranitvi odpadkov, lahko omeji prosti pretok blaga.
   Da pa je z vidika temeljne svoboščine prostega pretoka blaga tak postopek predhodne odobritve utemeljen, mora zasledovati cilj splošnega interesa, ki ga priznava pravo Skupnosti, in spoštovati načelo sorazmernosti, torej mora biti primeren za zagotovitev uresničitve želenega cilja in ne sme presegati tega, kar je nujno potrebno za dosego tega cilja.
   Komisija si lahko predstavlja, da je posamezen postopek odobritve tak, da zasleduje splošni interes varovanja zdravja delavcev in varstva okolja.
   Kljub temu pa Komisija meni, da v obravnavani zadevi podrobna pravila postopka odobritve iz člena 10a odloka ne spoštujejo načela sorazmernosti, saj ta postopek ni zlahka dostopen.


title: Zadeva T-321/17: Tožba, vložena 22. maja 2017 – Niemelä in drugi/ECB

text:
               28.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 283/52

         Tožba, vložena 22. maja 2017 – Niemelä in drugi/ECB
   (Zadeva T-321/17)
   (2017/C 283/82)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Heikki Niemelä (Ohain, Belgija), Mika Lehto (Espoo, Finska), Nemea plc (St. Julians, Malta), Nevestor SA (Ohain) in Nemea Bank plc (St. Julians) (zastopnik: A. Meriläinen, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska centralna banka

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               Sklep Evropske centralne banke ECB/SSM/2017– 213800JENPXTUY75VS0/1 WHD-2017-0003 z dne 23. marca 2017 o odvzemu dovoljenja banki Nemea Bank plc (v nadaljevanju: nadzorovani subjekt) kot kreditni instituciji razglasi za ničen;

               —

               podredno, sklep ECB spremeni tako, da se njegova izvršitev odloži zaradi nepopravljive škode, ki bi s takojšnjo in neprekinjeno uporabo tega sklepa verjetno nastala deležnikom nadzorovanega subjekta, zlasti vlagateljem, zaposlenim in delničarjem banke, in neposrednim/posrednim deležnikom nadzorovanega subjekta omogoči ali drugače od njih zahteva, da vložke v banki odsvojijo v razumnem roku, ki bi se določil;

               —

               toženi stranki naloži, da tožečim strankam za škodo, ki jim je nastala zaradi navedenega sklepa, plača odškodnino v znesku 10 milijonov EUR z zakonitimi obrestmi od 23. marca 2017;

               —

               toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov in izdatkov, nastalih v obravnavanem primeru.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo pet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: nepravilna navedba zadevnega dejanskega stanja v obrazložitvi in/ali nezadostna obrazložitev

                           —

                           ECB naj zaradi pritožbenih postopkov, ki so v teku po nacionalnem pravu, ne bi mogla sprejeti izčrpno obrazloženega sklepa.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: očitna napaka ECB pri presoji

                           —

                           ECB naj bi naredila napako, ker se je oprla na direktive Malta Financial Services Authority (malteški organ za finančne storitve) kot dokončne in sklepčne, čeprav o njihovi potrditvi, razglasitvi ničnosti ali spremembi odloča Financial Services Tribunal (sodišče za finančne storitve, Malta). Vsekakor naj bi ECB napačno menila, da je treba odvzemu dovoljenja nadzorovanemu subjektu dati prednost pred prisilno prodajo banke in da je malo verjetno, da bi se možnost s prodajo realizirala.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: napačna uporaba prava v izpodbijanem sklepu

                           —

                           ECB naj ne bi bila pristojna za sprejetje izpodbijanega sklepa, ker je za odvzem dovoljenja, izdanega nadzorovanemu subjektu kot kreditni instituciji, pristojen Malta Financial Services Authority (malteški organ za finančne storitve), in ne ECB. Sklep ECB naj bi bil sprejet ultra vires in v nasprotju s pravico tožečih strank do pritožbe po nacionalnem pravu ter njihovo pravico do učinkovitega pravnega sredstva in poštenega sojenja po pravu Unije.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: zloraba pooblastil ECB

                           —

                           ECB naj bi, tudi če bi imela sporno pristojnost, zlorabila svoja pooblastila tako, da je nadzorovanemu subjektu in preostalim tožečim strankam odvzela pravico do pritožbe po nacionalnem pravu.

               5.

               Peti tožbeni razlog: neskladnost Sklepa ECB s pravom Unije zaradi nespoštovanja načela sorazmernosti

                           —

                           V obravnavanem primeru naj bi bilo treba zaradi načela sorazmernosti izključiti odvzem dovoljena nadzorovanemu subjektu. Ob upoštevanju okoliščin naj bi s prodajo banke nadzorovanemu subjektu nastalo manj škode in ta ne bi nastala vlagateljem, zaposlenim in delničarjem nadzorovanega subjekta.


title: Zadeva C-245/14: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 22. oktobra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Handelsgericht Wien – Avstrija) – Thomas Cook Belgium NV/Thurner Hotel GmbH (Predhodno odločanje — Območje svobode, varnosti in pravice — Uredba (ES) št. 1896/2006 — Postopek za evropski plačilni nalog — Prepozen ugovor — Člen 20(2) — Zahtevek za ponovno preučitev evropskega plačilnega naloga — Ugovor nepristojnosti sodišča izvora — Napačno izdan evropski plačilni nalog glede na zahteve, določene v Uredbi — Neobstoj „očitnosti“ — Neobstoj„zjemnih“ okoliščin)

text:
               14.12.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 414/5

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 22. oktobra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Handelsgericht Wien – Avstrija) – Thomas Cook Belgium NV/Thurner Hotel GmbH
   (Zadeva C-245/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Območje svobode, varnosti in pravice - Uredba (ES) št. 1896/2006 - Postopek za evropski plačilni nalog - Prepozen ugovor - Člen 20(2) - Zahtevek za ponovno preučitev evropskega plačilnega naloga - Ugovor nepristojnosti sodišča izvora - Napačno izdan evropski plačilni nalog glede na zahteve, določene v Uredbi - Neobstoj „očitnosti“ - Neobstoj„zjemnih“ okoliščin))
   (2015/C 414/07)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Handelsgericht Wien

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Thomas Cook Belgium NV

      Tožena stranka: Thurner Hotel GmbH

      Izrek

   Člen 20(2) Uredbe (ES) št. 1896/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o uvedbi postopka za evropski plačilni nalog, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (EU) št. 936/2012 z dne 4. oktobra 2012, je treba razlagati tako, da v okoliščinah, kakršne so te v postopku v glavni stvari, nasprotuje temu, da bi bila tožena stranka, ki ji je bil v skladu s to uredbo vročen evropski plačilni nalog, upravičena vložiti zahtevek za ponovno preučitev tega naloga in zatrjevati, da se je sodišče izvora na podlagi domnevno neresničnih podatkov, ki jih je prosilec za izdajo navedel v obrazcu za vlogo tega plačilnega naloga, napačno izreklo za pristojno.

      (1)  UL C 303, 8.9.2014.


title: Zadeva C-452/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 29. septembra 2014 – Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministrstvo za zdravje/Doc Generici srl

text:
               15.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 448/8

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 29. septembra 2014 – Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministrstvo za zdravje/Doc Generici srl
   (Zadeva C-452/14)
   (2014/C 448/11)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Consiglio di Stato

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Toženi stranki na prvi stopnji in prva tudi pritožnica: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministrstvo za zdravje

      Tožeča stranka na prvi stopnji in tožena stranka na pritožbeni stopnji: Doc Generici srl

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 3(2)(a) veljavnega besedila Uredbe Sveta (ES) št. 297/95 z dne 10. februarja 1995 (1) razlagati tako, da je treba za spremembe dovoljenja za promet tipa I – natančneje tistega iz postopka v glavni stvari, tipa I A – kadar gre za iste spremembe več dovoljenj za promet, ki so v lasti istega imetnika, plačati eno samo pristojbino v tam določeni višini, ali je treba plačati toliko pristojbin, kolikor je zadevnih spremenjenih dovoljenj?

               2.

               Ali v okoliščinah tega postopka obstaja pravica ali dolžnost, kot trdi ta senat, predložitve navedenega vprašanja Sodišču?

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 297/95 z dne 10. februarja 1995 o pristojbinah, ki se plačujejo Evropski agenciji za vrednotenje zdravil (UL L 35, str. 1).


title: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 14. julija 2005 v zadevi C-41/03 P: Rica Foods (Free Zone) NV proti Komisiji Evropskih skupnosti, Kraljevini Nizozemski, Kraljevini Španiji, Francoski republiki (Pritožba — Ureditev pridružitve čezmorskih držav in ozemelj — Uvoz sladkorja in mešanic sladkorja in kakava — Uredba (ES) št. 465/2000 — Zaščitni ukrepi — Člen 109 sklepa ČDO — Pooblastilo Komisije za odločanje po prostem preudarku — Načelo sorazmernosti — Obrazložitev)

text:
               17.9.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 229/1

      SODBA SODIŠČA

   (drugi senat)
   z dne 14. julija 2005
   v zadevi C-41/03 P: Rica Foods (Free Zone) NV proti Komisiji Evropskih skupnosti, Kraljevini Nizozemski, Kraljevini Španiji, Francoski republiki (1)

   (Pritožba - Ureditev pridružitve čezmorskih držav in ozemelj - Uvoz sladkorja in mešanic sladkorja in kakava - Uredba (ES) št. 465/2000 - Zaščitni ukrepi - Člen 109 sklepa ČDO - Pooblastilo Komisije za odločanje po prostem preudarku - Načelo sorazmernosti - Obrazložitev)
   (2005/C 229/02)
   Jezik postopka: nizozemščina
   V zadevi C-41/03 P, zaradi pritožbe na podlagi člena 49 Statuta ES Sodišča, vložene dne 29. januarja 2003, Rica Foods (Free Zone) NV, s sedežem v Oranjestadu (Aruba) (zastopnik: G. van der Wal), druge stranke v postopku so bile: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: T. van Rijn), Kraljevina Nizozemska (zastopnica: H. Sevenster), Kraljevina Španija (zastopnika: N. Díaz Abad in M. D. Miguel Muñoz Pérez), Francoska republika, (zastopnika: G. de Bergues in L. Bernheim), je Sodišče (drugi senat) v sestavi C. W. A. Timmermans, predsednik senata, R. Silva de Lapuerta, sodnica, R. Schintgen (poročevalec), G. Arestis in J. Klučka, sodniki, generalni pravobranilec P. Léger, sodni tajnik: M. Ferreira, glavna administratorka, dne 14. julija 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1)

               Pritožba se zavrne.

               2)

               Rica Foods (Free Zone) NV nosi svoje lastne stroške.

               3)

               Kraljevina Nizozemska, Kraljevina Španija in Francoska republika nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 83, 5.4.2003.


title: Zadeva T-102/14: Tožba, vložena 17. februarja 2014 – Deutsche Post proti UUNT – PostNL Holding (TPG POST)

text:
               14.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/53

         Tožba, vložena 17. februarja 2014 – Deutsche Post proti UUNT – PostNL Holding (TPG POST)
   (Zadeva T-102/14)
   2014/C 112/68
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Deutsche Post AG (Bonn, Nemčija) (zastopnika: K. Hamacher in C. Giersdorf, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: PostNL Holding BV (Den Haag, Nizozemska)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 11. decembra 2013 v zadevi R 2108/2012-1 razveljavi, in

               —

               toženi stranki in, po potrebi, drugim strankam naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: PostNL Holding BV

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „TPG POST“ za proizvode in storitve iz razredov 6, 9, 16, 20, 35, 38 in 39 (prijava znamke Skupnosti št. 2 920 916)

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Navajana znamka ali znak: nacionalne besedne znamke in besedne znamke Skupnosti „DP“, „POST“ in „Deutsche Post“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 12, 14, 16, 25, 28, 35, 36, 38, 39 in 42

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009


title: Zadeva T-38/02: Sodba Sodišča prve stopnje z dne  25. oktobra 2005  — Groupe Danone/Komisija (Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Globe — Smernice o načinu določanja glob — Obvestilo o sodelovanju)

text:
               24.12.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 330/16

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 25. oktobra 2005 — Groupe Danone/Komisija
   (Zadeva T-38/02) (1)

   (Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Globe - Smernice o načinu določanja glob - Obvestilo o sodelovanju)
   (2005/C 330/40)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Groupe Danone (Pariz, Francija) [Zastopnika: A. Winckler in M. Waha, avocats]

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti [Zastopnika: A. Bouquet in W. Wils, zastopnika]
   Predmet zadeve
   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2003/569/ES z dne 5. decembra 2001 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 Pogodbe ES (Zadeva IV/37.614/F3 PO/Interbrew in Alken-Maes) (UL 2003, L 200, str. 1), in podredno, za zmanjšanje globe, ki je tožeči stranki naložena s členom 2 te odločbe.
   Izrek sodbe

               1)

               Tožeči stranki se naloži globa v višini 42,4125 milijonov evrov.

               2)

               V preostalem se tožba zavrne.

               3)

               Tožeča stranka nosi svoje stroške in tri četrtine stroškov Komisije. Komisija nosi četrtino svojih stroškov.

      (1)  UL C 97, 20.4.2002.


title: Zadeva C-273/12: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 11. julija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Francija) – Directeur général des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières proti Harry Winston SARL (Carinski zakonik Skupnosti — Uredba (EGS) št. 2913/92 — Člen 206 — Nastanek carinskega dolga — Tatvina blaga, danega v postopek carinskega skladiščenja — Pojem „nepovratna izguba blaga zaradi višje sile“ — Direktiva 2006/112/ES — Člen 71 — Davek na dodano vrednost — Obdavčljivi dogodek — Obveznost obračuna davka)

text:
               31.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 252/13

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 11. julija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Francija) – Directeur général des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières proti Harry Winston SARL
   (Zadeva C-273/12) (1)

   (Carinski zakonik Skupnosti - Uredba (EGS) št. 2913/92 - Člen 206 - Nastanek carinskega dolga - Tatvina blaga, danega v postopek carinskega skladiščenja - Pojem „nepovratna izguba blaga zaradi višje sile“ - Direktiva 2006/112/ES - Člen 71 - Davek na dodano vrednost - Obdavčljivi dogodek - Obveznost obračuna davka)
   2013/C 252/20
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour de cassation

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Kasacijska pritožnika: Directeur général des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Harry Winston SARL

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Cour de cassation (Francija) – Razlaga člena 206 Uredbe Sveta št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 4, str. 307) in člena 71 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1) – Blago, dano v postopek carinskega skladiščenja – Tatvina blaga – Pojem nepovratne izgube blaga – Višja sila – Nastanek carinskega dolga ob uvozu – Obdavčljivi dogodek za obračun davka na dodano vrednost.

      Izrek

               1.

               Člen 203(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1791/2006 z dne 20. novembra 2006, je treba razlagati tako, da tatvina blaga, danega v postopek carinskega skladiščenja, pomeni odstranitev navedenega blaga v smislu te določbe, ki povzroči nastanek carinskega dolga pri uvozu. Člen 206 navedene uredbe je mogoče uporabiti samo v položajih, ko lahko carinski dolg nastane na podlagi členov 202 in 204(1)(a) te uredbe.

               2.

               Člen 71(1), drugi pododstavek, Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da tatvina blaga, danega v postopek carinskega skladiščenja, povzroči nastanek obdavčljivega dogodka in obveznost obračuna davka na dodano vrednost.

      (1)  UL C 235, 4.8.2012.


title: Združeni zadevi T-4/11 in T-5/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 6. septembra 2013 – Export Development Bank of Iran proti Svetu (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi zoper Iran zaradi preprečitve širjenja jedrskega orožja — Zamrznitev sredstev — Obveznost obrazložitve — Pravica do obrambe — Pravica do učinkovitega sodnega varstva — Napaka pri presoji)

text:
               19.10.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 304/11

         Sodba Splošnega sodišča z dne 6. septembra 2013 – Export Development Bank of Iran proti Svetu
   (Združeni zadevi T-4/11 in T-5/11) (1)

   (Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi zoper Iran zaradi preprečitve širjenja jedrskega orožja - Zamrznitev sredstev - Obveznost obrazložitve - Pravica do obrambe - Pravica do učinkovitega sodnega varstva - Napaka pri presoji)
   2013/C 304/21
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Export Development Bank of Iran (Téhéran, Iran) (zastopnik: J.-M. Thouvenin, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bishop in R. Liudvinaviciute-Cordeiro, zastopnika)

      Intervenientka v podporo toženi stranki: Evropska komisija (zastopnika: M. Konstantinidis in A. Bordes, zastopnika)

      Predmet

   Prvič, predlog za ugotovitev neuporabe Sklepa Sveta 2010/413/SZVP z dne 26. julija 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Skupnega stališča 2007/140/SZVP (UL L 195, str. 39) za tožečo stranko, drugič, predlog za razglasitev ničnosti Uredbe Sveta (EU) št. 961/2010 z dne 25. oktobra 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 423/2007 (UL L 281, str. 1), Uredbe Sveta (EU) št. 267/2012 z dne 23. marca 2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 961/2010 (UL L 88, str. 1), in Uredbe Sveta (EU) št. 1263/2012 z dne 21. decembra 2012 o spremembi Uredbe št. 267/2012 (UL L 356, str. 34), in vseh bodočih uredb, ki bi dopolnjevale ali nadomeščale te uredbe do razglasitve sobe s katero se postopek konča, v delu v katerem se ti akti nanašajo na tožečo stranko, tretjič, predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Sveta 2010/644/SZVP z dne 25. oktobra 2010 o spremembi Sklepa 2010/413 (UL L 281, str. 81), Sklepa Sveta 2011/783/SZVP z dne 1. decembra 2011 o spremembi sklepa 2010/413 (UL L 319, str. 71), Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 1245/2011 z dne 1. decembra 2011 o izvajanju Uredbe št. 961/2010 (UL L 319, str. 11) in Sklepa Sveta 2012/829/SZVP z dne 21. decembra 2012 o spremembi Sklepa 2010/413 (UL L 356, str. 71) ter vseh bodočih aktov, ki bi dopolnjevali ali nadomeščali te akte, do razglasitve sodbe s katero se postopek konča, v delu v katerem se ti akti nanašajo na tožečo stranko in, četrtič, predlog za razglasitev ničnosti odločb iz dopisov z dne 28. oktobra 2010 in z dne 5. decembra 2011.

      Izrek

               1.

               V delu v katerem se nanašajo na Export Development Bank of Iran se za nične razglasijo:

                           —

                           priloga II k Sklepu Sveta 2010/413/SZVP z dne 26. julija 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Skupnega stališča 2007/140/SZVP, kakor je bil spremenjen s Sklepom Sveta 2010/644/SZVP z dne 25. oktobra 2010 in s Sklepom Sveta 2011/783/SZVP z dne 1. decembra 2011;

                           —

                           Sklep 2010/644;

                           —

                           Priloga VIII k Uredbi Sveta (EU) št. 961/2010 z dne 25. oktobra 2010, o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 423/2007, kakor je bila spremenjena z Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 1245/2011 z dne 1. decembra 2011 o izvajanju Uredbe št. 961/2010;

                           —

                           Sklep 2011/783;

                           —

                           Izvedbena uredba št. 1245/2011;

                           —

                           Priloga IX k Uredbi Sveta (EU) št. 267/2012 z dne 23. marca 2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 961/2010.

               2.

               Učinki priloge II Sklepa 2010/413, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2010/644 nato pa s Sklepom 2011/783 se glede Export Development Bank of Iran ohranijo do začetka učinkovanja razglasitve ničnosti priloge IX k Uredbi št. 267/2012 v delu v katerem se ta nanaša na Export Development Bank of Iran.

               3.

               Postopek s predlogom za ugotovitev, da se Sklep 2010/413 ne uporablja za Export Development Bank of Iran, se ustavi.

               4.

               V preostalem se tožba zavrne.

               5.

               Svet Evropske unije poleg svojih stroškov nosi stroške, ki jih je priglasila Export Development Bank of Iran.

               6.

               Evropska komisija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 72, 5.3.2011.


title: Zadeva C-456/05: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji, vložena dne  23. decembra 2005

text:
               8.4.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/10

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji, vložena dne 23. decembra 2005
   (Zadeva C-456/05)
   (2006/C 86/17)
   Jezik postopka: nemščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata Hans Støvlbæk in Sabine Grünheid, zastopnika, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, je dne 23. decembra 2005 na Sodišču Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Zvezni republiki Nemčiji.
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da Zvezna republika Nemčija s tem, da prehodni režim oziroma ureditev, na podlagi katere dobijo psihoterapevti dovoljenje za opravljanje poklica neodvisno od veljavnih določb o dovoljenju, velja le za psihoterapevte, ki so opravljali svojo dejavnost v okviru nemškega nacionalnega zdravstvenega zavarovanja in ne upošteva primerljivih oziroma enakih zaposlitev psihoterapevtov v drugih državah članicah, ni izpolnila svoje obveznosti iz člena 43 ES.

               2.

               Zvezni republiki Nemčiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Po nemškem prehodnem režimu v zvezi z dovoljenji psihoterapevtov, ki so neodvisna od potreb, se psihoterapevtu dovoli neodvisno od potreb opravljati poklic na kraju, ki ga sam izbere, le takrat, ko je v preteklosti v okviru nacionalnega zdravstvenega zavarovanja opravljal zaščiteno dejavnost. Po mnenju Komisije je ta ureditev v nasprotju s pravico do ustanavljanja, določeno v členu 43 Pogodbe ES, ker se pri preverjanju zaščitene dejavnosti upošteva izključno dejavnost v okviru nemškega nacionalnega zdravstvenega zavarovanja in ker se ne preverja, ali se na terapevtsko oskrbo zavarovancev v breme nacionalnega zdravstvenega zavarovanja v drugih državah članicah gleda enako ali enakovredno.
   Določbe Pogodbe ES o svobodnem ustanavljanju se uporabljajo prednostno. Okoliščina, da je sporno določilo del nemškega prava o socialnem zavarovanju, tega ne ovira. Države članice so sicer upravičene, da prosto vzpostavijo svoje sisteme socialnega varstva in tudi rešijo vprašanje, pod katerimi pogoji se lahko psihoterapevti udeležijo oskrbe zdravnikov socialnega zavarovanja, vendar pa morajo biti te določbe skladne s predpisi skupnostnega prava in zlasti s temeljnimi svoboščinami, ki jih zagotavlja Pogodba ES. Obravnavani nemški prehodni režim ne ustreza tej zahtevi, ker ni primerno, da bi državljanom iz drugih držav članic, ki se želijo tam stalno nastaniti, in so prej zdravili zlasti zavarovance v drugih državah članicah, preprečevali, da bi svojo ordinacijo prenesli v Nemčijo.
   Obravnavana nemška ureditev ne izpolnjuje pogojev upravičevanja, ki jih je Sodišče določilo kot nacionalne ukrepe, ki ovirajo pravico do ustanavljanja, ki je zagotovljena s Pogodbo. Po eni strani povzroča posredno diskriminacijo, ker po svojem bistvu vpliva bolj na psihoterapevte iz drugih držav članic kot na nemške psihoterapevte. Medtem ko so namreč nemški psihoterapevti znotraj države po pravilu zaposleni tudi v breme nemškega nacionalnega zdravstvenega zavarovanja, ne razpolagajo psihoterapevti iz drugih držav članic z nobeno ustrezajočo dejavnostjo v Nemčiji. Po drugi strani je omejitev prehodnega režima na predlagatelje, ki so v zadevnem obdobju v Nemčiji opravljali dejavnost, nesorazmerna: namen ureditve, omejiti število psihoterapevtov, ki imajo dovoljenje za opravljanje dejavnosti, ki je neodvisno od potrebe, namreč ne bo ogrožen, če se kot zaščiteno dejavnost prizna primerljive ali enake dejavnosti, ki so jih migranti opravljali v drugih državah članicah. Iz teh razlogov gre v obravnavanem primeru za neupravičeno omejitev pravice do ustanavljanja.


title: Zadeva C-188/15: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 14. marca 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Francija) – Asma Bougnaoui, Association de défense des droits de l’homme (ADDH)/Micropole SA, nekdanja Micropole Univers SA (Predhodno odločanje — Socialna politika — Direktiva 2000/78/ES — Enako obravnavanje — Diskriminacija zaradi vere ali prepričanja — Bistvena in odločilna zahteva za neki poklic — Pojem — Želja stranke, naj storitev ne opravlja več delavka, ki nosi muslimansko naglavno ruto)

text:
               15.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 151/4

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 14. marca 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Francija) – Asma Bougnaoui, Association de défense des droits de l’homme (ADDH)/Micropole SA, nekdanja Micropole Univers SA
   (Zadeva C-188/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Socialna politika - Direktiva 2000/78/ES - Enako obravnavanje - Diskriminacija zaradi vere ali prepričanja - Bistvena in odločilna zahteva za neki poklic - Pojem - Želja stranke, naj storitev ne opravlja več delavka, ki nosi muslimansko naglavno ruto))
   (2017/C 151/05)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour de cassation

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnici: Asma Bougnaoui, Association de défense des droits de l’homme (ADDH)

      Druga stranka v postopku: Micropole SA, nekdanja Micropole Univers SA

      Izrek

   Člen 4(1) Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu je treba razlagati tako, da volje delodajalca upoštevati željo stranke, naj storitev navedenega delodajalca ne opravlja več delavka, ki nosi muslimansko naglavno ruto, ni mogoče šteti za bistveno in odločilno zahtevo za neki poklic v smislu te določbe.

      (1)  UL C 221, 6.7.2015.


title: Zadeva F-9/05: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 13. julija 2006 — Lacombe proti Svetu

text:
               2.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 212/49

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 13. julija 2006 — Lacombe proti Svetu
   (Zadeva F-9/05) (1)

   (2006/C 212/87)

      Jezik postopka: francoščina

   Predsednik občne seje je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 115, 14.5.2005 (zadeva, najprej vpisana pri Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti pod opravilno številko T-116/05 in odstopljena Sodišču za uslužbence Evropske unije s sklepom z dne 15.12.2005).


title: Zadeva F-131/15: Tožba, vložena 9. oktobra 2015 – ZZ/Komisija

text:
               14.12.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 414/45

         Tožba, vložena 9. oktobra 2015 – ZZ/Komisija
   (Zadeva F-131/15)
   (2015/C 414/57)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnika: S. Orlandi in T. Martin, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti sklepa Komisije o tem, da se tožeče stranke ne prerazvrsti v naziv AD13 za prerazvrstitveno obdobje 2013.

      Predlog tožeče stranke

               —

               Za nično naj se razglasi sklep organa, pristojnega za sklepanje pogodb o zaposlitvi, s katerim tožeča stranka ni bila prerazvrščena v naziv AD13 za prerazvrstitveno obdobje 2013;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.