title: Zadeva C-10/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Commissione tributaria provinciale di Genova (Italija) 7. januarja 2016 – Ignazio Messina & C. SpA/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti

text:
               29.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 111/7

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Commissione tributaria provinciale di Genova (Italija) 7. januarja 2016 – Ignazio Messina & C. SpA/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti
   (Zadeva C-10/16)
   (2016/C 111/10)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Commissione tributaria provinciale di Genova

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Ignazio Messina & C. SpA

      Tožena stranka: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti – Capitaneria di porto di Genova

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali Uredba Sveta (EGS) št. 4055/1986, (1) kot jo razlaga Sodišče, nasprotuje uporabi nacionalne zakonodaje, kakršna je ta iz uredbe predsednika republike št. 107/2009, ki določa plačilo različne pristojbine glede na to, ali ladje prihajajo iz pristanišča države zunaj EU ali so namenjene proti njemu oziroma prihajajo iz italijanskega pristanišča ali so namenjene [proti] njemu?

               2.

               Ali Uredba Sveta (EGS) št. 4055/1986, kot jo razlaga Sodišče, nasprotuje uporabi nacionalne zakonodaje, kakršna je ta iz uredbe predsednika republike št. 107/2009, ki določa plačilo različne pristojbine glede na to, ali ladje prihajajo iz pristanišča države zunaj EU ali so namenjene proti njemu oziroma prihajajo iz pristanišča v Uniji ali so namenjene proti njemu, kadar je taka razlika upravičena zaradi izvajanja oblastvenih funkcij in/ali nalog in/ali dejavnosti, ki niso izrecno pokrite s to pristojbino?

               3.

               Ali Uredba Sveta (EGS) št. 4055/1986, kot jo razlaga Sodišče, nasprotuje uporabi nacionalne zakonodaje, kakršna je ta iz uredbe predsednika republike št. 107/2009, ki določa plačilo različne pristojbine glede na to, ali ladje prihajajo iz pristanišča države zunaj EU ali so namenjene proti njemu oziroma prihajajo iz pristanišča v Uniji ali so namenjene proti njemu, kadar je taka razlika upravičena zaradi izvajanja oblastvenih funkcij organov, ki niso organ, kateremu se plača pristojbina?

               4.

               Ali Uredba Sveta (EGS) št. 4055/1986, kot jo razlaga Sodišče, nasprotuje uporabi nacionalne zakonodaje, kakršna je ta iz uredbe predsednika republike št. 107/2009, ki določa plačilo različne pristojbine glede na to, ali ladje prihajajo iz pristanišča države zunaj EU ali so namenjene proti njemu oziroma prihajajo iz pristanišča v Uniji ali so namenjene proti njemu, kadar je taka razlika upravičena zaradi izvajanja oblastvenih funkcij, vendar niso opredeljeni posamezni stroški, ki jih je treba poravnati, zaradi česar ni mogoče ne predhodno ne naknadno preveriti, za katere storitve so bili dejansko poravnani stroški [ter] kako in v kolikšni meri so bile s tako pristojbino dejansko poravnane te storitve?

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 4055/86 z dne 22. decembra 1986 o uporabi načela svobode opravljanja storitev v pomorskem prometu med državami članicami ter med državami članicami in tretjimi državami (UL L 378, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 1, str. 174).


title: Zadeva C-306/15: Sklep predsednika Sodišča z dne 15. januarja 2016 – Evropska komisija/Romunija

text:
               18.4.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 136/23

         Sklep predsednika Sodišča z dne 15. januarja 2016 – Evropska komisija/Romunija
   (Zadeva C-306/15) (1)

   (2016/C 136/30)
   Jezik postopka: romunščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 311, 21.9.2015.


title: Zadeva T-557/10: Tožba, vložena 3. decembra 2010 – H.Eich proti UUNT – Arav (H.EICH)

text:
               29.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/56

         Tožba, vložena 3. decembra 2010 – H.Eich proti UUNT – Arav (H.EICH)
   (Zadeva T-557/10)
   ()
   2011/C 30/98
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: italijanščina

      Stranke

      Tožeča stranka: H.Eich Srl (Signa, Italija) (zastopniki: D. Mainini, T. Rubin, A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli, G. Petrocchi, B. Passaretti, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Arav Holding Srl (Palma Campania, Italija)

      Predlogi tožeče stranke

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 9. septembra 2010;

               —

               razglasi veljavnost znamke H. EICH, na katero se nanaša zahteva za registracijo št. 6 256 242.

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški predhodnih dveh stopenj postopka pred UUNT.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „H.EICH“ (zahteva za registracijo št. 6 256 242) za proizvode iz razredov 18 in 25

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Arav Holding Srl

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: figurativna znamka, ki vsebuje besedni element „H- Silvian Heach“ (italijanska znamka 976 125 in znamka 880 562 v skladu z Madridskim sporazumom in protokolom za Beneluks, Češko republiko, Nemčijo, Grčijo, Španijo, Francijo, Madžarsko, Avstrijo, Poljsko, Portugalsko, Romunijo, Združeno kraljestvo in Švedsko) za proizvode iz razredov 18 in 25

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora

      Odločba odbora za pritožbe: razveljavitev izpodbijane odločbe in zavrnitev zahteve za registracijo

      Navajani tožbeni razlogi: napačna uporaba in razlaga člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 o blagovni znamki Skupnosti (neobstoj verjetnosti zmede).


title: Zadeva C-368/05 P: Pritožba Polyelectrolyte Producers Group zoper sklep Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (drugi senat) z dne  22. julija 2005  v zadevi Polyelectrolyte Producers Group proti Svetu Evropske unije in Komisiji Evropskih skupnosti, T-376/04, vložena dne  5. oktobra 2005

text:
               14.1.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/7

         Pritožba Polyelectrolyte Producers Group zoper sklep Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (drugi senat) z dne 22. julija 2005 v zadevi Polyelectrolyte Producers Group proti Svetu Evropske unije in Komisiji Evropskih skupnosti, T-376/04, vložena dne 5. oktobra 2005
   (Zadeva C-368/05 P)
   (2006/C 10/16)
   Jezik postopka: angleščina
   Polyelectrolyte Producers Group, s sedežem v Bruslju (Belgija), ki jo zastopata Koen Van Maldegem in Claudio Mereu, avocats, je dne 5. oktobra 2005 pred Sodiščem Evropskih skupnosti vložila pritožbo zoper sklep Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (drugi senat) z dne 22. julija 2005 v zadevi Polyelectrolyte Producers Group proti Svetu Evropske unije in Komisiji Evropskih skupnosti, T-376/05.
   Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi to pritožbo za dopustno in utemeljeno,

               —

               razveljavi sklep Sodišča prve stopnje z dne 22. julija 2005 v zadevi T-376/04,

               —

               razglasi zahteve tožeče stranke v zadevi T-376/04 za dopustne,

               —

               odloči o zadevi ali, podredno, vrne zadevo v ponovno odločanje Sodišču prve stopnje; in

               —

               Svetu Evropske unije in Komisiji Evropskih skupnosti naloži plačilo stroškov obeh postopkov.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka predlaga, da naj se sklep Sodišča prve stopnje, s katerim je zavrglo pritožbo tožeče stranke kot nedopustno, razveljavi iz naslednjih razlogov:

               a)

               sklep krši dolžnost obrazložitve Sodišča;

               b)

               Sodišče prve stopnje se je zmotilo pri pravni presoji dejstev zadeve;

               c)

               sklep krši pravico do popolnega in učinkovitega pravnega varstva in pravice do poštene obravnave.


title: Zadeva T-173/14: Tožba, vložena 20. marca 2014 – WeserWind proti Komisiji

text:
               12.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 142/47

         Tožba, vložena 20. marca 2014 – WeserWind proti Komisiji
   (Zadeva T-173/14)
   2014/C 142/60
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: WeserWind GmbH Offshore Construction Georgsmarienhütte (Bremerhaven, Nemčija) (zastopniki: H. Höfler, C. Kahle in V. Winkler, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlog

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               za ničnega razglasi sklep tožene stranke o začetku formalnega postopka na podlagi člena 108(2) PDEU v zadevi „Državna pomoč SA.33995 (2013/C) – Nemčija, Podpora za elektriko iz obnovljivih virov energije in omejena dodatna dajatev EEG za energetsko intenzivne uporabnike“, ki je bil sporočen skupaj s pozivom k predložitvi pripomb (UL 2014, C 37, str. 73);

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: Bistvena kršitev postopka

                           —

                           Tožeča stranka v zvezi s tem navaja, da tožena stranka svojega sklepa o začetku formalnega postopka preiskave iz člena 108(2) PDEU, glede na zahteve člena 296(2) PDEU, ni zadostno obrazložila. Sklep o začetku postopka naj namreč ne bi vseboval nobene specifične vsebinske presoje, oprte na dejanske in pravne elemente, glede obstoja vseh elementov pomoči iz člena 107(2) PDEU.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: Kršitev pogodb

                           —

                           V zvezi s tem tožeča stranka navaja, da sklep Komisije o začetku postopka krši člen 107(1) PDEU. Glede tega navaja, da je Sodišče že v svoji sodbi z dne 13. marca 2001 v zadevi PreussenElektra (C-379/98, Recueil str. I-2099) odločilo, da nemški zakon o favoriziranju energije iz obnovljivih virov (v nadaljevanju: EEG) ni dodeljeval pomoči. EEG naj bi v bistvu ostal nespremenjen. Zlasti naj bi ostali nespremenjeni vidiki, ki so bistveni za presojo ali je podana državna pomoč. Enako naj bi veljalo za sklep tožene stranke z dne 22. maja 2002 (UL, C 164, str. 5) v katerem je ta ugotovila, da EEG ne predstavlja pomoči.

                           —

                           Dalje tožeča stranka navaja, da omejitev dodatne dajatve EEG ne izpolnjuje pogojev za državno pomoč iz člena 107(1) PDEU. Zlasti trdi, da omejitev posebne dajatve EEG ne predstavlja prednosti, ki je podjetje pod normalnimi tržnimi pogoji ne bi moglo pridobiti, saj ni selektivna, ne gre za pomoč države ali pomoč iz državnih sredstev, poleg tega tudi ni podano izkrivljanje konkurence niti potencialno ne prizadene trgovine med državami članicami.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: Združljivost s skupnim trgom

                           —

                           Če bi Splošno sodišče presodilo, da gre za državno pomoč, je ta po mnenju tožeče stranke združljiva s skupnim trgom na podlagi člena 107(3)(b) in (c) PDEU.


title: Zadeva T-113/17: Tožba, vložena 20. februarja 2017 – Crédit Agricole in Crédit Agricole Corporate and Investment Bank/Komisija

text:
               17.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 231/27

         Tožba, vložena 20. februarja 2017 – Crédit Agricole in Crédit Agricole Corporate and Investment Bank/Komisija
   (Zadeva T-113/17)
   (2017/C 231/34)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Crédit Agricole SA (Montrouge, Francija), Crédit Agricole Corporate and Investment Bank (Montrouge) (zastopniki: J.-P. Tran Thiet, odvetnik, M. Powell, solicitor, J. Jourdan in J.-J. Lemonnier, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:
   prvenstveno:

               —

               razglasi ničnost člena 1(a) in posledično člena 2(a) sklepa;

               —

               v vsakem primeru razglasi ničnost člena 2(a) sklepa.

         Podredno:

               —

               občutno zmanjša globo, naloženo tožečima stranka, na podlagi svoje neomejene sodne pristojnosti in na podlagi člena 261 PDEU in člena 31 Uredbe št. 1/2003.

         Še bolj podredno:

               —

               razglasi ničnost sklepov pooblaščenca za zaslišanje z dne 2. oktobra 2014, 4. marca 2015, 27. marca 2015, 29. julija 2015 in 19. septembra 2016 ter posledično razglasi ničnost členov 1(a) in 2(a) sklepa;

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   S to tožbo se predlaga razglasitev delne ničnosti sklepa Evropske komisije z dne 7. decembra 2016, C(2016) 8530 final, v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU v zadevi izvedenih produktov obrestne mere v evrih (AT.39914 – EIRD), s katerim je bila tožečima strankama naložena globa 114 654 000 EUR, in podredno izrazito zmanjšanje sankcije.
   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata deset tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev pravice dostopa do sodišča in načela kontradiktornosti.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev dolžnosti nepristranskosti in domneve nedolžnosti.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: v izpodbijanem sklepu ni dokazano sodelovanje tožečih stranki pri očitanih ravnanjih manipulacije.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: v izpodbijanem sklepu so zadevna ravnanja napačno opredeljena kot omejitve zaradi cilja.

               5.

               Peti tožbeni razlog: napačna uporaba prava s strani Komisije, ker naj bi ta štela, da vsa ravnanja pomenijo enotno kršitev.

               6.

               Šesti tožbeni razlog: v izpodbijanem sklepu ni bil pravno zadostno dokazano, da sta bili tožeči stranki seznanjeni s celotnim načrtom in da sta v njem želeli sodelovati.

               7.

               Sedmi tožbeni razlog: napačna uporaba prava v izpodbijanem sklepu, ker naj bi bila zatrjevana kršitev tožečih strank v njem opredeljena kot trajajoča, čeprav je bila prej ponavljajoča.

               8.

               Osmi tožbeni razlog: napačna uporaba prava v izpodbijanem sklepu, ker naj bi bilo z njim tožečima strankama pripisana odgovornost za ravnanja trgovcev.

               9.

               Deveti tožbeni razlog: Komisija naj bi naložila globo s kršitvijo načela enakega obravnavanja, načela dobrega upravljanja, svoje obveznosti obrazložitve, pravice do obrambe in načela sorazmernosti.

               10.

               Deseti tožbeni razlog: Splošno sodišče bi moralo zmanjšati znesek globe, ki naj bi bil nesorazmeren glede na težo in trajanje ravnanj.


title: Zadeva T-470/12: Tožba, vložena 22. oktobra 2012 – Sothys Auriac proti UUNT – Grand Hotel Primavera (BEAUTY GARDEN)

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/51

         Tožba, vložena 22. oktobra 2012 – Sothys Auriac proti UUNT – Grand Hotel Primavera (BEAUTY GARDEN)
   (Zadeva T-470/12)
   2013/C 26/103
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Sothys Auriac (Auriac, Francija) (zastopnik: A. Berthet, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Grand Hotel Primavera SA (Borgo Maggiore, Saint-Marin)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi in razsodi, da je ta tožba dopustna;

               —

               razveljavi odločbo prvega odbora za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 12. julija 2012 v zadevi R 1419/2011-1;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: besedna znamka „BEAUTY GARDEN“ za proizvode iz razredov 3, 5, 29, 30 in 32 – znamka Skupnosti št. 3 456 134

      Imetnik znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: Grand Hotel Primavera SA

      Obrazložitev zahteve za ugotovitev ničnosti: nacionalna figurativna znamka, ki vsebuje besedni element „BEAUTY GARDEN“, za proizvode iz razredov 3 in 5

      Odločba oddelka za izbris: zahtevi se delno ugodi

      Odločba odbora za pritožbe: delna zavrnitev pritožbe in delna razveljavitev in sprememba odločbe oddelka za izbris s strani odbora za pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi:

               —

               kršitev členov 76(1) in 75 Uredbe št. 207/2009

               —

               kršitev splošnega načela obrazložitve odločb UUNT in kontradiktornosti


title: Zadeva T-113/06: Sodba Splošnega sodišča z dne 21. marca 2012 – Marine Harvest Norway in Alsaker Fjordbruk proti Svetu (Damping — Uvoz lososa s poreklom iz Nizozemske — Opredelitev industrije Skupnosti — Podoben proizvod — Sestava vzorca proizvajalcev Skupnosti)

text:
               5.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 133/21

         Sodba Splošnega sodišča z dne 21. marca 2012 – Marine Harvest Norway in Alsaker Fjordbruk proti Svetu
   (Zadeva T-113/06) (1)

   (Damping - Uvoz lososa s poreklom iz Nizozemske - Opredelitev industrije Skupnosti - Podoben proizvod - Sestava vzorca proizvajalcev Skupnosti)
   2012/C 133/40
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Marine Harvest Norway AS, ki je pravna naslednica Fjord Seafood Norway AS (Bergen, Norveška); in Alsaker Fjordbruk AS (Onarheim, Norveška) (zastopnika: J. M. Juuhl-Langseth in P. Dyrberg, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopniki: J. P. Hix in B. Driessen, zastopnika, skupaj z G. Berrischem, odvetnikom)

      Intervenient v podporo tožene stranke: Evropska komisija (zastopniki: sprva P. Stancanelli in K. Talabér-Ritz, nato K. Talabér-Ritz, T. Scharf in H. van Vliet, zastopniki, skupaj z E. McGovernom, barrister)

      Predmet

   Predlog za razveljavitev Uredbe Sveta (ES) št. 85/2006 z dne 17. januarja 2006 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz gojenega lososa s poreklom iz Norveške (UL L 15, str. 1).

      Izrek

               1.

               Uredba Sveta (ES) št 85/2006 z dne 17. januarja 2006 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz gojenega lososa s poreklom iz Norveške se razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša na družbo Marine Harvest Norway AS, ki je pravna naslednica Fjord Seafood Norway AS za protidampinške dajatve, uvedene na uvoz, ki ga je zadnje navedena opravljala do 18. septembra 2007, in na družbo Alsaker Fjordbruk AS.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Svet Evropske unije nosi svoje stroške in stroške družb Marine Harvest Norway, ki je pravna naslednica Fjord Seafood Norway, in Alsaker Fjordbruk.

               4.

               Evropska komisija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 131, 3.6.2006.


title: Zadeva T-332/07: Tožba, vložena 4. septembra 2007 – Nemčija proti Komisiji

text:
               10.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/53

         Tožba, vložena 4. septembra 2007 – Nemčija proti Komisiji
   (Zadeva T-332/07)
   (2007/C 269/96)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Zvezna republika Nemčija (zastopnika: M. Lumma, zastopnik, in C. von Donat, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba Komisije C(2007) 2619 konč. z dne 25. junija 2007, o zmanjšanju finančne pomoči Evropskega sklada za regionalni razvoj, ki je bila z odločbo Komisije C(94) 3379 v okviru enotnega programskega dokumenta strukturne pomoči Skupnosti v regijah iz cilja 2 dodeljena nemški deželi Severno Porenje-Vestfalija, v Zvezni republiki Nemčiji (št. ESRR 94.02.13.012), naj se razglasi za nično;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Z izpodbijano odločbo je Komisija zmanjšala finančno pomoč Evropskega sklada za regionalni razvoj (ESRR) za program strukturne pomoči Skupnosti v regijah iz cilja 2 v nemški deželi Severno Porenje-Vestfalija.
   Za utemeljitev tožbe tožeča stranka zatrjuje, da je tožena stranka v izpodbijani odločbi napačno ugotovila dejansko stanje.
   Poleg tega tožeča stranka zatrjuje, da pogoji za zmanjšanje pomoči iz člena 24(2) Uredbe št. 4253/88 (1) niso izpolnjeni. V zvezi s tem navaja, da izvedene prerazporeditve ne predstavljajo bistvene spremembe programa. Obenem meni, da zgolj sklicevanje na „Smernice za finančno poročilo o operacionalnih ukrepih (1994-1999) strukturnih skladov“ [SEK (1999) 1316] ni dokaz bistvenosti zadevne spremembe.
   Tožeča stranka trdi, da bi morala Komisija tudi ob domnevi bistvene spremembe programa izvajati pristojnosti iz člena 24(2) Uredbe št. 4253/88 in presojati konkretni primer, ki ga program izvaja. Tožeča stranka trdi, da bi morala Komisija odločiti o sorazmernosti zmanjšanja pomoči ESRR v zadevnem primeru.

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 4253/88 z dne 19. decembra 1988 o izvajanju Uredbe (EGS) št. 2052/88 glede koordinacije dejavnosti različnih strukturnih skladov med seboj in z Evropsko investicijsko banko in drugimi finančnimi instrumenti (UL L 374, str. 1).


               29.10.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/4

         Tožba Nadzornega organa Efte proti Islandiji, vložena 16. julija 2015
   (Zadeva E-18/15)
   (2015/C 357/04)
   Nadzorni organ Efte, ki ga zastopata Øyvind Bø in Marlene Lie Hakkebo, zastopnika Nadzornega organa Efte, 35 Rue Belliard, B-1040 Bruselj, je 16. julija 2015 na Sodišču Efte vložil tožbo proti Islandiji.
   Nadzorni organ Efte Sodišču Efte predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz točke 56l poglavja V Priloge XIII k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2010/65/EU z dne 20. oktobra 2010 o formalnostih poročanja za ladje, ki priplujejo v pristanišča držav članic in/ali izplujejo iz njih, in o razveljavitvi Direktive 2002/6/ES), kakor je bil prilagojen s Protokolom 1 k Sporazumu EGP, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 14 navedenega akta in člena 7 Sporazuma EGP;

               2.

               Islandiji naloži plačilo stroškov tega postopka.

      Pravna podlaga in dejansko stanje ter navedeni tožbeni razlogi:

               —

               ta tožba se nanaša na to, da Islandija do najpozneje 18. februarja 2015 ni ukrepala, da bi svojo zakonodajo uskladila z obrazloženim mnenjem Nadzornega organa Efte z dne 18. decembra 2014, saj v svoj nacionalni pravni red ni prenesla Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2010/65/EU z dne 20. oktobra 2010 o formalnostih poročanja za ladje, ki priplujejo v pristanišča držav članic in/ali izplujejo iz njih, in o razveljavitvi Direktive 2002/6/ES („akt“), navedene v točki 56l poglavja V Priloge XIII k Sporazumu EGP, kakor je bila prilagojena s Protokolom 1 k Sporazumu EGP,

               —

               Nadzorni organ Efte ugotavlja, da Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela potrebnih ukrepov za izvajanje akta, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 14 navedenega akta in člena 7 Sporazuma EGP.


title: Zadeva T-234/11 P-RENV-RX: Sodba Splošnega sodišča z dne 9. julija 2013 – Arango Jaramillo in drugi proti EIB (Pritožba — Javni uslužbenci — Osebje EIB — Ponovni preizkus sodbe Splošnega sodišča — Prvostopenjsko zavrženje tožbe kot nedopustne — Pokojnine — Dvig prispevka v pokojninski sistem — Rok za vložitev tožbe — Razumni rok)

text:
               24.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 245/8

         Sodba Splošnega sodišča z dne 9. julija 2013 – Arango Jaramillo in drugi proti EIB
   (Zadeva T-234/11 P-RENV-RX) (1)

   (Pritožba - Javni uslužbenci - Osebje EIB - Ponovni preizkus sodbe Splošnega sodišča - Prvostopenjsko zavrženje tožbe kot nedopustne - Pokojnine - Dvig prispevka v pokojninski sistem - Rok za vložitev tožbe - Razumni rok)
   2013/C 245/10
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožniki: Oscar Orlando Arango Jaramillo (Luxembourg, Luksemburg) in 34 drugih tožečih strank, navedenih v prilogi k sodbi (zastopnika: B. Cortese in C. Cortese, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Evropska investicijska banka (EIB) (zastopniki: C. Gómez de la Cruz in T. Gilliams, agenta, skupaj s P.-E. Partschem, odvetnikom)

      Predmet

   Pritožba, vložena zoper sklep Sodišča za uslužbence Evropske unije (prvi senat) z dne 4. februarja 2011 v zadevi Arango Jaramillo in drugi proti EIB (F-34/10, še neobjavljena v ZOdl.), za razveljavitev tega sklepa.

      Izrek

               1.

               Sklep Sodišča za uslužbence Evropske unije (prvi senat) z dne 4. februarja 2011 v zadevi Arango Jaramillo in drugi proti EIB se razveljavi.

               2.

               Zadeva se vrne v razsojanje Sodišču za uslužbence.

               3.

               Odločitev o stroških se pridrži.

      (1)  UL C 211, 16.7.2011.


title: Zadeva T-366/15 P: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. decembra 2016 – Todorova Androva/Svet in drugi (Pritožba — Javni uslužbenci — Uradniki — Napredovanje — Napredovalno obdobje 2011 — Nevpis na seznam uradnikov, ki lahko napredujejo — Zavrnitev tožbe na prvi stopnji — Člen 45 Kadrovskih predpisov — Določba 4 Okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sklenjenega med ETUC, UNICE in CEEP — Enako obravnavanje — Obveznost obrazložitve — Dokazno breme — Obveznost sodišča, ki odloča o vsebini, da opravi preizkus — Ugovor nezakonitosti — Pravilo o skladnosti med pritožbo v upravnem postopku in tožbo pred sodiščem Unije)

text:
               6.2.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/30

         Sodba Splošnega sodišča z dne 14. decembra 2016 – Todorova Androva/Svet in drugi
   (Zadeva T-366/15 P) (1)

   ((Pritožba - Javni uslužbenci - Uradniki - Napredovanje - Napredovalno obdobje 2011 - Nevpis na seznam uradnikov, ki lahko napredujejo - Zavrnitev tožbe na prvi stopnji - Člen 45 Kadrovskih predpisov - Določba 4 Okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sklenjenega med ETUC, UNICE in CEEP - Enako obravnavanje - Obveznost obrazložitve - Dokazno breme - Obveznost sodišča, ki odloča o vsebini, da opravi preizkus - Ugovor nezakonitosti - Pravilo o skladnosti med pritožbo v upravnem postopku in tožbo pred sodiščem Unije))
   (2017/C 038/41)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožnica: Viara Todorova Androva (Rhode Saint Genèse, Belgija) (zastopnik: M. Velardo, odvetnik)

      Druge stranke v postopku: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bauer in M. Veiga, agenta); Evropska komisija (zastopniki: sprva J. Currall, G. Gattinara in A. C. Simon, nato G. Gattinara in A. C. Simon, agenti), in Računsko sodišče (zastopnik: N. Scafarto, agent)

      Intervenient v podporo Svetu Evropske unije: Evropski parlament (zastopnika: D. Nessaf in M. Dean, agenta)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije (drugi senat) z dne 29. aprila 2015, Todorova Androva/Svet (F-78/12, EU:F:2015:37), s katero se predlaga razveljavitev navedene sodbe.

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Viara Todorova Androva nosi svoje stroške in plača stroške Sveta Evropske unije in Evropske komisije.

               3.

               Evropski parlament nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 337, 12.10.2015.


title: Zadeva T-137/09 RENV: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. junija 2014 – Nike International proti UUNT – Muñoz Molina (R 10) ( „Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti R10 — Neregistrirana nacionalna besedna znamka R10 — Prenos nacionalne znamke — Dokaz imetništva prejšnje znamke“ )

text:
               25.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/25

         Sodba Splošnega sodišča z dne 12. junija 2014 – Nike International proti UUNT – Muñoz Molina (R 10)
   (Zadeva T-137/09 RENV) (1)

   ((„Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti R10 - Neregistrirana nacionalna besedna znamka R10 - Prenos nacionalne znamke - Dokaz imetništva prejšnje znamke“))
   2014/C 282/31
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Nike International Ltd (Beaverton, Oregon, Združene države) (zastopnik: M. de Justo Bailey, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: J. Crespo Carrillo, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Aurelio Muñoz Molina (Petrer, Španija)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 21. januarja 2009 (zadeva R 551/2008-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbo DL Sports & Marketing Ltda in A. Muñozom Molino.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družba Nike International Ltd nosi svoje stroške in plača stroške, ki jih je priglasil Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) pred Sodiščem in Splošnim sodiščem.

      (1)  UL C 129, 6.6.2009.


title: Zadeva C-408/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) 6. julija 2017 – Enel Energia SpA/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato in drugi

text:
               9.10.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 338/7

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) 6. julija 2017 – Enel Energia SpA/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato in drugi
   (Zadeva C-408/17)
   (2017/C 338/07)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Enel Energia SpA

      Tožene stranke: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Autorità per l’Energia Elettrica il Gas e il Sistema Idrico, Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali namen „splošne“ Direktive 2005/29/ES, (1) ki šteje za „varnostno mrežo“ pri varstvu potrošnikov in, natančneje, uvodna izjava 10, člen 3(4) in člen 5(3) te direktive nasprotujejo nacionalnemu predpisu, na podlagi katerega je presoja spoštovanja obveznosti, ki so za varstvo potrošnikov določene s sektorskima direktivama 2009/72/ES (2) in 2009/73/ES (3), vezana na področje uporabe splošne direktive 2005/29/ES o nepoštenih poslovnih praksah, s čimer je posledično izključeno ukrepanje sektorskega organa – v obravnavanem primeru AEEGSI – proti kršitvi sektorske direktive v vseh primerih, ko bi ta kršitev lahko pomenila tudi nekorektno ali nepošteno poslovno prakso?

               2.

               Ali je treba načelo specialnosti iz člena 3(4) Direktive 2005/29/ES razumeti kot načelo, ki ureja razmerja med ureditvami (splošna ureditev in sektorske ureditve), razmerja med pravili (splošna pravila in specialna pravila) ali pa razmerja med neodvisnimi organi, pristojnimi za urejanje in nadzor ustreznih sektorjev?

               3.

               Ali je mogoče šteti, da pojem „nasprotje“ iz člena 3(4) Direktive 2005/29/ES zajema samo primere radikalnega nasprotovanja med določbami ureditve o nekorektnih poslovnih praksah in drugimi pravili prava Unije, s katerimi se urejajo posebni vidiki poslovnih praks, ali pa zadošča, da zadevna pravila narekujejo ureditev, ki odstopa od zakonodaje o nepoštenih poslovnih praksah, tako da v konkretnem primeru povzroča kolizijo norm?

               4.

               Ali se pojem pravil Skupnosti iz člena 3(4) Direktive 2005/29/ES nanaša samo na določbe, ki jih vsebujejo uredbe in direktive Unije ter predpisi, s katerimi se te neposredno prenašajo, ali vključuje tudi določbe zakonov in predpisov, s katerimi se izvajajo načela evropskega prava?

               5.

               Ali načelo specialnosti, določeno v uvodni izjavi 10 in členu 3(4) Direktive 2005/29/ES, člen 37 Direktive 2009/72/ES in člen 41 Direktive 2009/73/ES nasprotujejo razlagi ustreznih nacionalnih določb za prenos, v skladu s katero se šteje, da je treba vsakič, ko pride v reguliranem sektorju, ki vsebuje sektorsko ureditev varstva potrošnikov, do ravnanja, ki je zajeto s pojmom „agresivna praksa“ v smislu členov 8 in 9 Direktive 2005/29/ES ali „v vseh okoliščinah agresivna“ praksa v smislu Priloge I k Direktivi 2005/29/ES, vseeno uporabiti splošno ureditev o nepoštenih praksah, in to kljub temu, da obstaja izčrpna sektorska ureditev, ki je bila sprejeta za varstvo (istih) potrošnikov in temelji na določbah prava Unije, pri čemer ureja iste „agresivne prakse“ in „v vseh okoliščinah agresivne“ prakse, vsekakor pa iste „nekorektne ali nepoštene prakse“?

      (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah) (UL L 149, str. 22).

      (2)  Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL L 211, str. 55).

      (3)  Direktiva 2009/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 2003/55/ES (UL L 211, str. 94).


title: Zadeva C-252/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi odločbo High Court of Justice (Anglija in Wales), Queen's Bench Division (upravno sodišče), Divisional Court, z dne 20. maja 2005 v zadevi The Queen on the application of Thames Water Utilities Ltd proti South East London Division, Bromley Magistrates' Court, Intervenient: The Environment Agency

text:
               20.8.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/11

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi odločbo High Court of Justice (Anglija in Wales), Queen's Bench Division (upravno sodišče), Divisional Court, z dne 20. maja 2005 v zadevi The Queen on the application of Thames Water Utilities Ltd proti South East London Division, Bromley Magistrates' Court, Intervenient: The Environment Agency
   (Zadeva C-252/05)
   (2005/C 205/20)
   Jezik postopka: angleščina
   High Court of Justice (Anglija in Wales), Queen's Bench Division (upravno sodišče), Divisional Court, je z odločbo z dne 20. maja 2005 v zadevi The Queen on the application of Thames Water Utilities Ltd proti South East London Division, Bromley Magistrates' Court, Intervenient: The Environment Agency, ki jo je sodno tajništvo prejelo dne 15. junija 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   High Court of Justice (Anglija in Wales), Queen's Bench Division (upravno sodišče), Divisional Court, predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjih vprašanjih:

               1.

               Ali odplaka, ki ne spada v omrežje, ki ga vzdržuje zakonsko določen podjetnik, ki se ukvarja z odplakami, v skladu z Direktivo o čiščenju komunalne odpadne vode 91/271/EGS (1) („DČKOV“) in/ali Water Industry Act 1991 [zakon o odpadnih vodah] („v nadaljevanju ‚WIA 1991‘“), pomeni „odpadek“ v smislu Direktive 75/442/EGS (2) (kot spremenjena z Direktivo 91/156/EGS (3)) (v nadaljevanju „okvirna direktiva o odpadkih“ oz. „WFD“).

               2.

               Če je odgovor na vprašanje (1) pritrdilen, ali (je) prej omenjena odplaka:

                           (a)

                           izključena iz obsega pojma „odpadek“ v skladu z WFD na podlagi člena 2(1)(b)(iv) WFD, še posebej na podlagi DČKOV in/ali WIA 1991; ali,

                           (b)

                           spada pod člen 2(2) WFD in je izključena iz obsega pojma „odpadek“ v skladu z WFD, še posebej na podlagi DČKOV.

      (1)  Direktiva Sveta 91/271/EGS z dne 21. maja 1991 o čiščenju komunalne odpadne vode, UL L 135, 30.5.1991, str. 40.

      (2)  Direktiva Sveta 75/442/EGS z dne 15. julija 1975 o odpadkih, UL L 194, 25.7.1975, str. 39.

      (3)  Direktiva Sveta 91/156/EGS z dne 18. marca 1991 o spremembi Direktive 75/442/EGS o odpadkih, UL L 78, 26.3.1991, str. 32.


title: Zadeva C-29/10: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 15. marca 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour d'appel – Luksemburg) – Heiko Koelzsch proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg (Rimska konvencija o uporabi prava v pogodbenih obligacijskih razmerjih — Pogodba o zaposlitvi — Izbira s strani pogodbenih strank — Prisilne zakonske določbe po pravu, ki se uporablja, če pogodbeni stranki ne izbereta prava — Določitev tega prava — Pojem države, v kateri delavec „običajno opravlja svoje delo“ — Delavec, ki delo opravlja v več kot eni državi pogodbenici)

text:
               7.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/9

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 15. marca 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour d'appel – Luksemburg) – Heiko Koelzsch proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg
   (Zadeva C-29/10) (1)

   (Rimska konvencija o uporabi prava v pogodbenih obligacijskih razmerjih - Pogodba o zaposlitvi - Izbira s strani pogodbenih strank - Prisilne zakonske določbe po pravu, ki se uporablja, če pogodbeni stranki ne izbereta prava - Določitev tega prava - Pojem države, v kateri delavec „običajno opravlja svoje delo“ - Delavec, ki delo opravlja v več kot eni državi pogodbenici)
   2011/C 139/14
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour d'appel

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Heiko Koelzsch

      Tožena stranka: Veliko vojvodstvo Luksemburg

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Cour d'appel – Člen 6(2)(a) Konvencije o uporabi prava v pogodbenih obligacijskih razmerjih, na voljo za podpis 19. junija 1980 v Rimu (UL 1980, L 266, str. 1) – Določitev prava, ki velja za tožbo zoper nezakonito odpoved, če pogodbeni stranki individualne pogodbe o zaposlitvi ne izbereta prava – Pojem „kraju, kjer delavec običajno opravlja svoje delo“ – Delavec, ki opravlja delo v več državah, vendar se sistematično vrača v eno od njih

      Izrek

   Člen 6(2)(a) Konvencije o uporabi prava v pogodbenih obligacijskih razmerjih, na voljo za podpis 19. junija 1980 v Rimu, je treba razlagati tako, da če delavec opravlja svoje dejavnosti v več kot eni državi pogodbenici, je država, v kateri delavec v izpolnjevanju svoje pogodbe o zaposlitvi običajno opravlja svoje delo v smislu te določbe, tista država, v kateri oziroma iz katere delavec opravlja bistveni del svojih obveznosti do delodajalca, ob upoštevanju vseh elementov, ki so značilni za navedeno dejavnost.

      (1)  UL C 80, 27.3.2010.


title: Zadeva C-84/10 P: Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 22. oktobra 2010 – Longevity Health Products, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Merck KGaA (Pritožba — Znamka Skupnosti — Uredba (ES) št. 40/94 — Člen 8(1)(b) — Besedni znak „Kids Vits“ — Ugovor imetnika besedne znamke Skupnosti VITS4KIDS — Stopnja pozornosti upoštevne javnosti — Verjetnost zmede — Podobnost znakov — Pravica do izjave)

text:
               12.3.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 80/9

         Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 22. oktobra 2010 – Longevity Health Products, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Merck KGaA
   (Zadeva C-84/10 P) (1)

   (Pritožba - Znamka Skupnosti - Uredba (ES) št. 40/94 - Člen 8(1)(b) - Besedni znak „Kids Vits“ - Ugovor imetnika besedne znamke Skupnosti VITS4KIDS - Stopnja pozornosti upoštevne javnosti - Verjetnost zmede - Podobnost znakov - Pravica do izjave)
   2011/C 80/16
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Pritožnica: Longevity Health Products, Inc. (zastopnik: J. E. Korab, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: G. Schneider, zastopnik), Merck KGaA

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 9. decembra 2009 v zadevi Longevity Health Products proti UUNT – Merck (Kids Vits) (T-484/08), s katero je Splošno sodišče zavrnilo tožbo za razveljavitev odločbe četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 28. avgusta 2008, s katero je bila zavrnjena registracija besednega znaka „Kids Vits“ kot znamke Skupnosti za nekatere proizvode iz razreda 5, ker je bilo odobreno ugovoru imetnika prejšnje besedne znamke Skupnosti „VITS4KIDS“ – Kršitev pravice do izjave – Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 – Verjetnost zmede med znamkama

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Longevity Health Products Inc. se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 100, 17.4.2010.


title: Združene zadeve od C-474/09 P do C-476/09 P: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 28. julija 2011 – Territorio Histórico de Vizcaya – Diputación Foral de Vizcaya (C-474/09), Territorio Histórico de Álava – Diputación Foral de Álava (C-475/09 P), Territorio Histórico de Guipúzcoa – Diputación Foral de Guipúzcoa (C-476/09 P) proti Evropski komisiji, Comunidad Autónoma del País Vasco – Gobierno Vasco, Comunidad Autónoma de la Rioja, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask) (Pritožba — Državne pomoči — Tožba za razglasitev ničnosti — Odločbe Komisije o shemah državnih pomoči, ki jih je Španija izvajala v korist podjetij provinc Vizcaya, Álava in Guipúzcoa — Zmanjšanja davčne osnove za nekatera novoustanovljena podjetja — Legitimno pričakovanje — Načeli pravne varnosti in dobrega upravljanja — Spoštovanje razumnega roka — Nevročitev)

text:
               8.10.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 298/4

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 28. julija 2011 – Territorio Histórico de Vizcaya – Diputación Foral de Vizcaya (C-474/09), Territorio Histórico de Álava – Diputación Foral de Álava (C-475/09 P), Territorio Histórico de Guipúzcoa – Diputación Foral de Guipúzcoa (C-476/09 P) proti Evropski komisiji, Comunidad Autónoma del País Vasco – Gobierno Vasco, Comunidad Autónoma de la Rioja, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask)
   (Združene zadeve od C-474/09 P do C-476/09 P) (1)

   (Pritožba - Državne pomoči - Tožba za razglasitev ničnosti - Odločbe Komisije o shemah državnih pomoči, ki jih je Španija izvajala v korist podjetij provinc Vizcaya, Álava in Guipúzcoa - Zmanjšanja davčne osnove za nekatera novoustanovljena podjetja - Legitimno pričakovanje - Načeli pravne varnosti in dobrega upravljanja - Spoštovanje razumnega roka - Nevročitev)
   2011/C 298/06
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Pritožnice: Territorio Histórico de Vizcaya – Diputación Foral de Vizcaya (C-474/09 P), Territorio Histórico de Álava – Diputación Foral de Álava (C-475/09 P), Territorio Histórico de Guipúzcoa – Diputación Foral de Guipúzcoa (C-476/09 P) (zastopnika: I. Sáenz-Cortabarría Fernández in M. Morales Isasi, odvetnika)

      Druge stranke v postopku: Evropska komisija (zastopnika: F. Castillo de la Torre in C. Urraca Caviedes, zastopnika), Comunidad Autónoma del País Vasco – Gobierno Vasco (zastopnika: I. Sáenz-Cortabarría Fernández in M. Morales Isasi, odvetnika), Comunidad Autónoma de la Rioja (zastopnika: J. M. Criado Gámez in M. Martínez Aguirre, odvetnika), Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa (zastopnika: I. Sáenz-Cortabarría Fernández in M. Morales Isasi, odvetnika), Confederación Empresarial Vasca (Confebask)

      Intervenientka v podporo pritožnice: Kraljevina Španija (zastopnik: N. Díaz Abad, zastopnik)

      Predmet

   Pritožbe zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti razširjeni senat) z dne 9. septembra 2009 v združenih zadevah Diputación Foral de Álava in Gobierno Vasco in drugi proti Komisiji (od T-227/01 do T-229/01, T-265/01, T-266/01 in T-270/01), s katero je Sodišče prve stopnje v zadevah T-227/01 in T-265/01 zavrnilo predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2002/820/ES z dne 11. julija 2001 o shemi državnih pomoči, ki jo je Španija izvajala v korist podjetij province Álava v obliki 45-odstotnega davčnega dobropisa za investicije (UL 2002, L 296, str. 1), v zadevah T-228/01 in T-266/01 predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2003/27/ES z dne 11. julija 2001 o shemi državnih pomoči, ki jo je Španija izvajala v korist podjetij province Vizcaya v obliki 45-odstotnega davčnega dobropisa za investicije (UL 2003, L 17, str. 1) in v zadevah T-229/01 in T-270/01 predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2002/894/ES z dne 11. julija 2001 o shemi državnih pomoči, ki jo je Španija izvajala v korist podjetij province Guipúzcoa v obliki 45-odstotnega davčnega dobropisa za investicije (UL 2002, L 314, str. 26).

      Izrek

               1.

               Glavne pritožbe in nasprotne pritožbe se zavrnejo.

               2.

               Territorio Histórico de Vizcaya – Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Álava – Diputación Foral de Álava, Territorio Histórico de Guipúzcoa – Diputación Foral de Guipúzcoa, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava in Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa nosijo enake dele stroškov, ki se nanašajo na te pritožbe.

               3.

               Kraljevina Španija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 37, 13.2.2010.


title: Zadeva C-572/15: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 5. oktobra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Riigikohus – Estonija) – F. Hoffmann-La Roche AG/Accord Healthcare OÜ (Predhodno odločanje — Industrijska in poslovna lastnina — Patent — Dodatni varstveni certifikat — Uredba (ES) št. 469/2009 — Člen 21(2) — Prehodne določbe — Certifikat, pridobljen v skladu z nacionalno zakonodajo države članice pred njenim pristopom k Evropski uniji — Razlaga člena 21(2) — Trajanje veljavnosti certifikata — Veljavnost člena 21(2) — Prilagoditev sekundarne zakonodaje neposredno na podlagi akta o pristopu — Nepristojnost Sodišča)

text:
               28.11.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 441/5

      Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 5. oktobra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Riigikohus – Estonija) – F. Hoffmann-La Roche AG/Accord Healthcare OÜ
      (Zadeva C-572/15) (1)

      ((Predhodno odločanje - Industrijska in poslovna lastnina - Patent - Dodatni varstveni certifikat - Uredba (ES) št. 469/2009 - Člen 21(2) - Prehodne določbe - Certifikat, pridobljen v skladu z nacionalno zakonodajo države članice pred njenim pristopom k Evropski uniji - Razlaga člena 21(2) - Trajanje veljavnosti certifikata - Veljavnost člena 21(2) - Prilagoditev sekundarne zakonodaje neposredno na podlagi akta o pristopu - Nepristojnost Sodišča))
      (2016/C 441/06)
      Jezik postopka: estonščina

         Predložitveno sodišče

      Riigikohus

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: F. Hoffmann-La Roche AG

         Tožena stranka: Accord Healthcare OÜ

         Izrek

                  1.

                  Sodišče Evropske unije ni pristojno odločati o veljavnosti člena 21(2) Uredbe (ES) št. 469/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. maja 2009 o dodatnem varstvenem certifikatu za zdravila, kakor je bila spremenjena z Aktom o pogojih pristopa Republike Hrvaške k Evropski uniji in prilagoditvah Pogodbe o Evropski uniji, Pogodbe o delovanju Evropske unije in Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za atomsko energijo.

                  2.

                  Člen 21(2) Uredbe (ES) št. 469/2009, kakor je bila spremenjena, je treba razlagati tako, da velja za dodatni varstveni certifikat za neko zdravilo, ki ga je država članica podelila pred svojim pristopom k Evropski uniji. Če je bilo za to zdravilo v Evropskem gospodarskem prostoru dovoljenje za promet izdano, preden je dovoljenje za promet podelila ta država članica in eventualno pred njenim pristopom k Evropski uniji, je treba za določitev trajanja veljavnosti navedenega dodatnega varstvenega certifikata upoštevati samo prvo dovoljenje.

         (1)  UL C 27, 25.1.2016.


title: Zadeva C-71/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supremo Tribunal de Justiça (Portugalska) 9. februarja 2017 – David Vicente Fernandes/Gabinete Português de Carta Verde

text:
               24.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/5

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supremo Tribunal de Justiça (Portugalska) 9. februarja 2017 – David Vicente Fernandes/Gabinete Português de Carta Verde
   (Zadeva C-71/17)
   (2017/C 129/07)
   Jezik postopka: portugalščina

      Predložitveno sodišče

   Supremo Tribunal de Justiça

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka in revident: David Vicente Fernandes

      Tožena stranka in nasprotna stranka v postopku z revizijo: Gabinete Português de Carta Verde

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali ima zavarovanje, sklenjeno v Luksemburgu, pravne učinke na Portugalskem, kot da bi bila zadevna polica izdana na Portugalskem?

               2.

               Ali je Gabinete Português de Carta Verde odškodninski organ, na katerega se nanaša člen 24(1) Direktive 2009/103/ES (1) […], in ali kot odgovoren za zagotovitev odškodnine oškodovancem v primerih iz člena 20(1) te direktive odgovarja tako, kot bi luksemburška zavarovalnica?

               3.

               Ali v obravnavanem primeru zadostuje vložiti tožbo zoper odškodninski organ ali […] pa jo je treba vložiti tudi zoper zavarovalnico, in če je treba tožbo vložiti zoper zavarovalnico, […] ali se jo lahko toži na njenem sedežu v Luksemburgu ali […] pa je treba tožbo vložiti zoper njenega zastopnika na Portugalskem?

               4.

               Če zavarovalnica nima zastopnika na Portugalskem, zoper koga je treba vložiti tožbo za pridobitev popolne odškodnine, če obstaja zavarovalna polica z neomejeno civilno odgovornostjo?

      (1)  Direktiva 2009/103/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in o izvajanju obveznosti zavarovanja takšne odgovornosti – UL L 263, str. 11.


title: Zadeva C-459/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz (Avstrija) 9. oktobra 2007 – Veli Elshani proti Hauptzollamt Linz

text:
               8.12.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/30

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz (Avstrija) 9. oktobra 2007 – Veli Elshani proti Hauptzollamt Linz
   (Zadeva C-459/07)
   (2007/C 297/49)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz (Avstrija)
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Veli Elshani

      Tožena stranka: Hauptzollamt Linz
   Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Dejanski stan iz člena 233, prvi odstavek, točka (d), Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 (1) o carinskem zakoniku Skupnosti (carinski zakonik) glede carinskega dolga ne določa, da ugasne ob nastanku carinskega dolga, temveč kasneje, po nastanku carinskega dolga, ker ugasnitev predpostavlja carinski dolg, ki je „nastal“ v skladu s členom 202 carinskega zakonika.
               Ali je treba besedni red „ob nezakonitem vnosu“ v smislu člena 233, prvi odstavek, točka (d), carinskega zakonika razlagati tako,

                           —

                           da se vnos blaga v carinsko območje Skupnosti, za katerega je v skladu s členom 202 carinskega zakonika nastal carinski dolg, konča že z njegovim vnosom do mejnega carinskega urada ali na drugo mesto, ki ga določi carinski organ, najkasneje pa, ko zapusti območje, za katerega je pristojen mejni carinski organ, ali sicer določeno mesto, ker je blago s tem doseglo notranjost carinskega območja, tako da kasnejša zaplemba in odvzem blaga ne vodita več do ugasnitve carinskega dolga,
                           ali ga je treba razlagati tako,

                           —

                           da vnos blaga v carinsko območje Skupnosti, za katerega je v skladu s členom 202 carinskega zakonika nastal carinski dolg, z gospodarskega vidika traja tako dolgo, dokler še traja njegov prevoz kot enoten življenjski proces neposredno po njegovem vnosu na carinsko območje, ko torej blago na carinskem območju še ni prispelo do prvega namembnega kraja in tam ostalo, tako da zaplemba in odvzem blaga še do takrat vodita do ugasnitve carinskega dolga?

               2.

               V primeru protipravnega ravnanja v smislu člena 202 carinskega zakonika, ki se odkrije pri vnosu, nujno ugasne carinski dolg. Nasprotno zaplemba blaga neposredno ob izvzetju iz carinskega nadzora kot protipravno ravnanje v smislu člena 202 carinskega zakonika ne vodi do takojšnje ugasnitve carinskega dolga.
               Ali je treba člen 233, prvi odstavek, točka (d), carinskega zakonika razlagati tako, da ta ugasnitev, ki je izrecno omejena na primere nastanka carinskega dolga v skladu s členom 202 carinskega zakonika, vendarle ustreza zahtevi po enakem obravnavanju protipravnega ravnanja?

      (1)  UL L 302, str. 1.


title: Zadeva T-300/14: Tožba, vložena 2. maja 2014 – Fricopan Back proti Komisiji

text:
               14.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/48

         Tožba, vložena 2. maja 2014 – Fricopan Back proti Komisiji
   (Zadeva T-300/14)
   2014/C 223/51
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Fricopan Back GmbH Immekath (Klötze, Nemčija) (zastopniki: T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme in T. Wielsch, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               sklep Evropske komisije z dne 18. decembra 2013 o začetku formalnega postopka preiskave na podlagi člena 108(2) PDEU proti Zvezni republiki Nemčiji zaradi podpore za elektriko iz obnovljivih virov energije in znižane dodatne dajatve EEG za energetsko intenzivne uporabnike, državna pomoč SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), razglasi za ničnega v delu, v katerem zajema znižano dodatno dajatev EEG za energetsko intenzivne uporabnike;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: neobstoj prednosti v smislu člena 107(1) PDEU
               Tožeča stranka trdi, da v zakonu o favoriziranju energije iz obnovljivih virov (v nadaljevanju: EEG) predvidena znižana dodatna dajatev EEG za energetsko intenzivne uporabnike ne pomeni pomoči v smislu člena 107(1) PDEU. Ob tem razloži, da energetsko intenzivni uporabniki z ureditvijo niso pridobili prav nobene prednosti. Nasprotno, posebna shema kompenzacijskih nadomestil naj bi bila nadomestilo za izredne obremenitve, s katerimi se v posebej velikem obsegu soočajo tožeča stranka in primerljiva podjetja v okviru podpore za elektriko iz obnovljivih virov energije, in naj bi bila namenjena vzpostavitvi konkurenčnosti energetsko intenzivnih uporabnikov, ki naj bi bili z dodatno dajatvijo EEG najprej znatno oškodovani.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: neobstoj državnih sredstev v smislu člena 107(1) PDEU
               Tožeča stranka poleg tega trdi, da posebna shema kompenzacijskih nadomestil ne pomeni ukrepa „pomoč[i], ki jo dodeli država članica, ali kakršn[e] koli vrst[e] pomoči iz državnih sredstev“. V zvezi s tem razloži, da dodatna dajatev EEG ni državno sredstvo in da zato tudi odpoved temu sredstvu prek posebne sheme kompenzacijskih nadomestil ne more pomeniti ukrepa pomoči iz državnih sredstev.

                           —

                           Dodatne dajatve EEG ne pobira, z njo ne upravlja, niti je ne dodeljuje država ali javna ali zasebna institucija, ki jo imenuje ali ustanovi država. Na podlagi ustreznega civilnopravnega zahtevka pa jo lahko pobirajo neposredno operaterji prenosnih sistemov za električno energijo. Dodatna dajatev EEG naj ne bi štela v dobro državnega proračuna, tako da naj posledično posebna shema kompenzacijskih nadomestil nikakor ne bi ne posredno ne neposredno zmanjšala prihodkov države.

                           —

                           Sredstva za dodatno dajatev EEG naj tudi ne bi bila na voljo državnim organom. Poleg tega naj nad sredstvi za dodatno dajatev EEG ne bi bilo javnega nadzora, kot na primer s strani Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle (zvezni urad za gospodarstvo in nadzor nad izvozom, BAFA) ali Bundesnetzagentur.


title: Zadeva C-369/11: Tožba, vložena 12. julija 2011 – Evropska komisija proti Italijanski republiki

text:
               24.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/11

         Tožba, vložena 12. julija 2011 – Evropska komisija proti Italijanski republiki
   (Zadeva C-369/11)
   2011/C 282/21
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: E. Montaguti in H. Støvlbæk, zastopnika)

      Tožena stranka: Italijanska republika

      Predloga tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Italijanska republika, s tem da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev s členom 6(3) in s Prilogo II k Direktivi 91/440/EGS (1), kakor je bila spremenjena, in s členoma 4(2) in 14(2) Direktive 2001/14/ES (2); členoma 4(1) in 30(3) Direktive 2001/14/ES; in členom 30(l) Direktive 2001/14/ES, ni izpolnila obveznosti iz teh določb.

               —

               Italijanski republiki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Očitki Komisije Italijanski republiki se nanašajo na neodvisnost organa, ki opravlja temeljne naloge na področju dostopa do infrastrukture, obračunavanje pristojbine (protidajatev) za dostop do železnice ter pristojnosti in avtonomijo regulativnega organa v železniškem sektorju.
   Predvsem, ureditev, ki ureja izvrševanje temeljnih nalog na področju dostopa do infrastrukture s strani upravljavca infrastrukture, naj ne bi dajala zadostnih zagotovil, da navedeni upravljavec deluje neodvisno od holdinga skupine, katere del je, v katero je vključeno tudi glavno železniško podjetje na trgu.
   Poleg tega, glede na to, da mora pristojbine za dostop do omrežja določiti ministrstvo za transport, medtem ko lahko upravljavec infrastrukture v zvezi s tem lahko le poda predlog in ima zgolj operativno nalogo, da izračuna dejansko dolgovane pristojbine od posameznega železniškega podjetja, naj bi bil slednjemu odvzet temeljni instrument za upravljanje, kar je v nasprotju z zahtevo po neodvisnem upravljanju.
   Nazadnje, ne bi naj še bila zagotovljena popolna neodvisnost organa za reguliranje vseh železniških podjetij, saj osebje organa za regulacijo sestavljajo uradniki ministrstva za transport, to pa naj bi še naprej odločilno vplivalo na holding skupine, v katero je vključeno tudi glavno italijansko železniško podjetje, in torej tudi na to podjetje.

      (1)  UL L 237, str. 25.

      (2)  UL L 75, str. 29.


title: Zadeva T-538/08: Tožba, vložena 9. decembra 2008 – Rewe-Zentral proti UUNT – Kodi Diskontläden (inéa)

text:
               7.3.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 55/29

         Tožba, vložena 9. decembra 2008 – Rewe-Zentral proti UUNT – Kodi Diskontläden (inéa)
   (Zadeva T-538/08)
   (2009/C 55/55)
   Jezik, v katerem je bila vložena tožba: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: REWE-Zentral AG (Köln, Nemčija) (zastopnika: M. Kinkeldey in A. Bognár, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Kodi Diskontläden GmbH (Oberhausen, Nemčija)
   Predloga tožeče stranke

               —

               Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 6. oktobra 2008 v zadevi R 744/2008-4 – naj se razveljavi;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka „inéa“ v modri, rožnati in beli barvi za proizvode iz razredov 3, 5 in 16 (prijava št. 4 462 826)

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Kodi Diskontläden GmbH

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom:„MINEA“ (znamka št. 303 61 428.5) za proizvode iz razredov 8, 9 in 16, pri čemer je bil ugovor vložen zoper registracijo za proizvode iz razreda 16

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora

      Odločba odbora za pritožbe: razveljavitev odločbe oddelka za ugovore

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (1), ker med nasprotujočima si znamkama ne obstaja verjetnost zmede

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL 1994, L 11, str. 1).


title: Zadeva C-96/09 P: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 29. marca 2011 – Anheuser Busch, Inc. proti Budějovický Budvar, národní podnik in Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (Pritožba — Znamka Skupnosti — Uredba (ES) št. 40/94 — Člen 8(4) — Zahteva za registracijo besedne in figurativne znamke BUD — Ugovor — Označba geografskega izvora „bud“ — Zaščita na podlagi Lizbonskega aranžmaja in dvostranskih pogodb med državama članicama — Uporaba v gospodarskem prometu — Znak, ki je več kot zgolj lokalnega pomena)

text:
               21.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 152/3

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 29. marca 2011 – Anheuser Busch, Inc. proti Budějovický Budvar, národní podnik in Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-96/09 P) (1)

   (Pritožba - Znamka Skupnosti - Uredba (ES) št. 40/94 - Člen 8(4) - Zahteva za registracijo besedne in figurativne znamke BUD - Ugovor - Označba geografskega izvora „bud“ - Zaščita na podlagi Lizbonskega aranžmaja in dvostranskih pogodb med državama članicama - Uporaba v gospodarskem prometu - Znak, ki je več kot zgolj lokalnega pomena)
   2011/C 152/04
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Anheuser Busch, Inc. (zastopnika: V. von Bomhard in B. Goebel, odvetnika)

      Drugi stranki v postopku: Budějovický Budvar, národní podnik (zastopniki: F. Fajgenbaum, T. Lachacinski, C. Petsch in S. Sculy-Logotheti, odvetniki), Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, zastopnik)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (prvi senat) z dne 16. decembra 2008 v zadevi Budějovický Budvar proti UUNT in Anheuser-Busch (združene zadeve T-225/06, T-255/06, T-257/06 in T-309/06), s katero je Splošno sodišče razveljavilo odločbe R 234/2005-2, R 241/2005-2, R 802/2004-2 in R 305/2005-2 drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT), s katerimi so bile zavrnjene pritožbe, vložene zoper odločbe oddelka za ugovore, s katerimi je bil zavrnjen ugovor, ki ga je družba Budejovický Budvar, národní podnik vložila zoper zahtevo za registracijo besedne znamke „BUD“ za proizvode iz razredov 32 in 33 – Kršitev člena 8(4)(b) Uredbe (ES) št. 40/94

      Izrek

               1.

               Sodba Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 16. decembra 2008 v združenih zadevah Budějovický Budvar proti UUNT – Anheuser-Busch (BUD) (T-225/06, T-255/06, T-257/06 in T-309/06) se razveljavi v delu, v katerem je Splošno sodišče v zvezi z razlago člena 8(4) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 422/2004 z dne 19. februarja 2004, napačno ugotovilo, najprej, da je treba pomen zadevnega znaka, ki mora biti več kot zgolj lokalen, presojati izključno glede na obseg ozemlja, na katerem je ta znak zaščiten, ne da bi se upoštevala njegova uporaba na tem ozemlju, dalje, da upoštevno ozemlje za presojo uporabe navedenega znaka ni nujno ozemlje, na katerem je zaščiten, in nazadnje, da ni nujno, da se ta znak uporablja pred datumom vložitve zahteve za registracijo znamke Skupnosti.

               2.

               V preostalem se pritožba zavrne.

               3.

               Povezane zadeve T-225/06, T-255/06, T-257/06 in T-309/06 se vrnejo Splošnemu sodišču Evropske unije.

               4.

               Odločitev o stroških se pridrži.

      (1)  UL C 113, 16.5.2009.


title: Zadeva T-224/06: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 25. junija 2008 – Otto proti UUNT – L'Altra Moda (l'Altra Moda) ( Znamka Skupnosti – Postopek z ugovorom – Prijava figurativne znamke Skupnosti Altra Moda – Prejšnja nacionalna figurativna znamka Alba Moda – Relativni razlog za zavrnitev – Neobstoj verjetnosti zmede – Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 – Člena 73 in 74(1) in (2) Uredbe (ES) št. 40/94 )

text:
               2.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 197/21

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 25. junija 2008 – Otto proti UUNT – L'Altra Moda (l'Altra Moda)
   (Zadeva T-224/06) (1)

   („Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti Altra Moda - Prejšnja nacionalna figurativna znamka Alba Moda - Relativni razlog za zavrnitev - Neobstoj verjetnosti zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 - Člena 73 in 74(1) in (2) Uredbe (ES) št. 40/94“)
   (2008/C 197/36)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Otto GmbH & Co. KG (Hambourg, Nemčija) (zastopnika: C. Rohnke in M. Munz, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: O. Montalto in P. Bullock, zastopnika)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenient pred Sodiščem prve stopnje: L'Altra Moda Spa (Rome, Italija) (zastopnika: A. Masetti Zannini de Concina in M. Bucarelli, odvetnika)
   Predmet
   Tožba za razveljavitev odločbe drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 16. junija 2006 (zadeva R 793/2005-2) glede postopka z ugovorom med Otto GmbH & Co. KG in Altra Moda SpA.
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Otto GmbH & Co. KG se naložilo plačilo lastnih stroškov ter stroškov Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) in Altra Moda SpA.

      (1)  UL C 281, 18.11.2006.


title: Zadeva C-576/12 P: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 28. novembra 2013 – Ivan Jurašinović proti Svetu Evropske unije (Pritožba — Dostop do dokumentov institucij — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Izjeme od pravice do dostopa — Člen 4(1)(a), prva in tretja alinea — Javna varnost — Mednarodni odnosi)

text:
               15.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/16

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 28. novembra 2013 – Ivan Jurašinović proti Svetu Evropske unije
   (Zadeva C-576/12 P) (1)

   (Pritožba - Dostop do dokumentov institucij - Uredba (ES) št. 1049/2001 - Izjeme od pravice do dostopa - Člen 4(1)(a), prva in tretja alinea - Javna varnost - Mednarodni odnosi)
   2014/C 45/29
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnik: Ivan Jurašinović (zastopnik: N. Amara-Lebret, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Svet Evropske unije (zastopnika: K. Pellinghelli in B. Driessen, agenta)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi razširjeni senat) z dne 3. oktobra 2012 v zadevi Jurašinović proti Svetu (T-465/09), s katero je Splošno sodišče zavrnilo predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Sveta z dne 21. septembra 2009, s katero je bil odobren dostop do nekaterih poročil opazovalcev Evropske unije, ki so bili na Hrvaškem v kninski regiji navzoči od 1. do 31. avgusta 1995 – Prošnja za dostop do dokumentov Sveta – Kršitev pravice do poštenega sojenja – Kršitev členov 4(1) in 9 Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331) – Poročila opazovalcev, ki jih je Evropska unija poslala na Hrvaško – Izjeme od pravice do dostopa do dokumentov – Dokumenti občutljive narave – Tveganje za oslabitev varstva mednarodnih odnosov – Predhodno razkritje teh dokumentov eni od toženih strank v okviru kazenskega postopka pred Mednarodnim kazenskim sodiščem za nekdanjo Jugoslavijo – Ogrozitev nemotenega poteka kazenskega postopka

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               I. Jurašinoviću se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 32, 2.2.2013.


title: Zadeva C-47/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Judecătoria Timișoara (Romunija) 2. februarja 2011 – SC Volksbank România SA proti Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor CRPC ARAD TIMIȘ

text:
               9.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/7

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Judecătoria Timișoara (Romunija) 2. februarja 2011 – SC Volksbank România SA proti Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor CRPC ARAD TIMIȘ
   (Zadeva C-47/11)
   2011/C 113/13
   Jezik postopka: romunščina

      Predložitveno sodišče

   Judecătoria Timișoara

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: SC Volksbank România SA

      Tožena stranka: Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor – Comisariatul Județean pentru Protecția Consumatorilor (CRPC) ARAD TIMIȘ

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 30(1) Direktive 2008/48 (1) razlagati tako, da državam članicam prepoveduje uporabo nacionalnega zakona za prenos direktive tudi za pogodbe, ki so bile sklenjene, preden so začele veljati nacionalne določbe?

               2.

               Ali je treba člen 22(1) Direktive 2008/48 razlagati tako, da določa maksimalno usklajevanje na področju potrošniških kreditov, to je usklajevanje, ki državam članicam ne dovoljuje:

                           2.1.

                           da bi področje uporabe določb, vsebovanih v Direktivi 2008/48, razširile na pogodbe, ki so izrecno izključene z njenega področja uporabe (kot so pogodbe o hipotekarnih posojilih), ali

                           2.2.

                           da bi določile dodatne obveznosti v breme kreditnih ustanov na področju vrst provizij, ki jih te lahko zaračunajo v okviru potrošniških kreditnih pogodb, ki spadajo na področje uporabe nacionalne zakonodaje za prenos direktive?

               3.

               Če je odgovor na drugo vprašanje nikalen, ali je treba načeli prostega pretoka storitev in prostega pretoka kapitala razlagati tako, da državi članici preprečujeta, da bi kreditnim ustanovam nalagala ukrepe, s katerimi bi za potrošniške kreditne pogodbe prepovedala uporabo bančnih provizij, ki niso navedene na seznamu dovoljenih provizij, ne da bi bile te opredeljene v zakonodaji te države?

      (1)  Direktiva 2008/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah in razveljavitvi Direktive Sveta 87/102/EGS (UL L 133, str. 66).


title: Združeni zadevi C-430/08 in C-431/08: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 14. januarja 2010 (predloga za sprejetje predhodne odločbe VAT and Duties Tribunal, Edinburgh, in VAT and Duties Tribunal, Northern Ireland – Združeno kraljestvo) – Terex Equipment Ltd (C-430/08), FG Wilson (Engineering) Ltd (C-431/08), Caterpillar EPG Ltd (C-431/08) proti The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (Uredba (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti — Člena 78 in 203 — Uredba (EGS) št. 2454/93 — Člen 865 — Postopek aktivnega oplemenitenja — Napačna šifra za carinski postopek — Nastanek carinskega dolga — Ponovni pregled carinske deklaracije)

text:
               13.3.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/11

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 14. januarja 2010 (predloga za sprejetje predhodne odločbe VAT and Duties Tribunal, Edinburgh, in VAT and Duties Tribunal, Northern Ireland – Združeno kraljestvo) – Terex Equipment Ltd (C-430/08), FG Wilson (Engineering) Ltd (C-431/08), Caterpillar EPG Ltd (C-431/08) proti The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Združeni zadevi C-430/08 in C-431/08) (1)

   (Uredba (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti - Člena 78 in 203 - Uredba (EGS) št. 2454/93 - Člen 865 - Postopek aktivnega oplemenitenja - Napačna šifra za carinski postopek - Nastanek carinskega dolga - Ponovni pregled carinske deklaracije)
   2010/C 63/17
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveni sodišči

   VAT and Duties Tribunal, Edinburgh, in VAT and Duties Tribunal, Northern Ireland - Združeno kraljestvo

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Terex Equipment Ltd (C-430/08), FG Wilson (Engineering) Ltd (C-431/08), Caterpillar EPG Ltd (C-431/08)

      Tožena stranka: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Predmet

   Predloga za sprejetje predhodne odločbe – Edinburgh Tribunal Centre, VAT and Duties Tribunal, Northern Ireland – Razlaga členov 78, 203 in 239 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL L 302, str. 1) – Razlaga člena 865 Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe (EGS) št. 2913/92 (UL L 253, str. 1) – Blago, vneseno v Evropsko skupnost v okviru postopka aktivnega oplemenitenja – Zmotna uporaba nepravilne šifre carinskega postopka v deklaracijah, predloženih pri ponovnem izvozu blaga iz Skupnosti, v katerih je navedeno blago označeno kot „stalni izvoz“, in ne kot „ponovni izvoz“ – Možnost ponovnega pregleda deklaracije, da bi se popravila šifra carinskega postopka (ŠCP) in uredil položaj.

      Izrek

               1.

               Navedba šifre za carinski postopek 10 00, ki označuje izvoz skupnostnega blaga, namesto šifre 31 51, ki se uporablja za blago, ki je predmet oprostitve dajatev na podlagi postopka aktivnega oplemenitenja, na izvoznih deklaracijah, ki so bile predmet postopka v glavni stvari, v skladu s členom 203(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti in členom 865, prvi odstavek, Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe št. 2913/92, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1677/98 z dne 29. julija 1998, povzroči nastanek carinskega dolga.

               2.

               Člen 78 Uredbe št. 2913/92 dovoljuje ponovni pregled izvoznih deklaracij blaga z namenom, da se popravi šifro za carinski postopek, ki jo je navedel prijavitelj, carinski organi pa morajo, na eni strani, preučiti, ali so bile določbe o zadevnem carinskem postopku uporabljene na podlagi netočnih ali nepopolnih podatkov in ali cilji postopka aktivnega oplemenitenja niso bili ogroženi, zlasti ali je bilo blago, ki je bilo predmet tega carinskega postopka, dejansko ponovno izvoženo, in, na drugi strani, v danem primeru sprejeti ukrepe za ureditev položaja ob upoštevanju novih podatkov, ki so jim na voljo.

      (1)  UL C 327, 20.12.2008.


title: Zadeva T-139/07: Tožba, vložena 2. maja 2007 – Pioneer Hi-Bred International proti Komisiji

text:
               7.7.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/28

         Tožba, vložena 2. maja 2007 – Pioneer Hi-Bred International proti Komisiji
   (Zadeva T-139/07)
   (2007/C 155/53)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Pioneer Hi-Bred International Inc. (Johnston, ZDA) (zastopnik: J. Temple Lang, Solicitor)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Komisija ni delovala v skladu s členom 18 Direktive 2001/18 o namernem sproščanju gensko spremenjenih organizmov v okolje, ker ni Regulativnemu odboru predložila seznama ukrepov, ki jih je treba sprejeti v skladu s členom 5(2) odločbe Sveta;

               —

               naj se Komisiji naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka v skladu s členom 232 ES zatrjuje, da Komisija, v nasprotju s členom 18 Direktive 2001/18/ES o namernem sproščanju gensko spremenjenih organizmov v okolje (1), ni zagotovila sprejetja odločbe v zvezi s prijavo tožeče stranke glede dajanja v promet genetsko spremenjene koruze 1507, ki je odporna na žuželke.
   Tožeča stranka zatrjuje, da v skladu s postopkom, ki je določen v tej direktivi, Komisija mora zagotoviti, da se odločbo o prijavi sprejme in objavi v roku, ki je določen v direktivi. Tožeča stranka dalje trdi, da Komisija, s tem ko Regulativnemu odboru ni predložila seznama ukrepov, ki jih je treba sprejeti, ni zagotovila, da bi bila taka odločba sprejeta, čeprav so bile v skladu z direktivo izpolnjene vse obveznosti tožeče stranke in drugih strank.
   Poleg tega tožeča stranka trdi, da je bila Komisija pozvana, naj oblikuje svoje stališče v skladu s členom 232 ES, česar Komisija ni storila. Kot zatrjuje tožeča stranka je to poslabšalo njen pravni položaj.

      (1)  Direktiva 2001/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. marca 2001 o namernem sproščanju gensko spremenjenih organizmov v okolje in razveljavitvi Direktive Sveta 90/220/EGS (UL 2001, L 106, str. 1).


title: Zadeva T-104/17: Tožba, vložena 15. februarja 2017 – Apple/EUIPO – Apo International (apo)

text:
               24.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/23

         Tožba, vložena 15. februarja 2017 – Apple/EUIPO – Apo International (apo)
   (Zadeva T-104/17)
   (2017/C 129/36)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Apple Inc. (Cupertino, Kalifornija, Združene države) (zastopniki: J. Olsen in P. Andreottola, Solicitors, ter G. Tritton, Barrister)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Apo International Co. Ltd (Taipei City, Tajvan)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka EU, ki vsebuje besedni element „apo“ – Prijava za registracijo št. 11 293 628

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 1. decembra 2016 v zadevi R 698/2016-4

      Tožbeni predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               v celoti ugodi pritožbi tožeče stranke zoper izpodbijano odločbo;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlogi

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) in (5) Uredbe št. 207/2009;

               —

               Z izpodbijano odločbo je kršeno načelo reformatio in peius;

               —

               Odbor za pritožbe je napačno ugotovilo, da tožba zaradi zavajajočega označevanja na podlagi člena 8(4) ni bila utemeljena.


title: Zadeva C-289/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Združeno kraljestvo) 24. julija 2009 – Pace plc proti The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               24.10.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 256/9

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Združeno kraljestvo) 24. julija 2009 – Pace plc proti The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Zadeva C-289/09)
   2009/C 256/17
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   First-tier Tribunal (Tax Chamber) (United Kingdom).

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Pace plc

      Nasprotna stranka: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba set-top napravo s komunikacijsko funkcijo (v nadaljevanju: STB) in trdim diskom (v nadaljevanju: HDD) uvrstiti pod tarifno podštevilko 8528 71 13 kombinirane nomenklature (v nadaljevanju: KN), kot je določeno v Uredbi Komisije št. 1549/2006 (1) in Uredbi Komisije št. 1214/2007 (2) o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta št. 2658/87, kljub pojasnjevalnim opombam h KN, ki jih je Evropska komisija sprejela 7. maja 2008 (2008/C113/02) v zvezi s tarifnima podštevilkama 8521 90 00 in 8528 71 13 KN?

               2.

               Če se bo STB s HDD s specifikacijami STB-HDD uvrstila pod tarifno podštevilko 8521 90 00, ali bi bila uporaba pozitivne stopnje carinske dajatve z vidika prava Skupnosti nezakonita, ker bi bile kršene obveznosti Skupnosti na podlagi Sporazuma o informacijski tehnologiji (v nadaljevanju: SIT) in člena II:1(b) Splošnega sporazuma o carinah in trgovini iz leta 1994, ali pa uvrstitev pod tarifno številko 8521 vodi do sklepa, da zadevni proizvod ne spada na področje uporabe upoštevnega dela SIT?

               3.

               Ali je treba določbe člena 12(5)(a)(i) Uredbe Sveta št. 2913/92/EGS razlagati tako, da je zavezujoča tarifna informacija (v nadaljevanju: ZTI) z dne 8. aprila 2005, na katero se sklicuje družba Pace plc, po 31. decembru 2006 samodejno prenehala veljati, ker ni bila več v skladu z določbami Uredbe Komisije št. 1549/2006? Natančneje, ali je treba člen 12(5)(a)(i) razlagati tako, da Uredba Komisije št. 1549/2006 za namene tega člena ne spada v pojem „uredba“, ker je letna posodobitev KN ali ker ni posebna uredba o uvrstitvi?

               4.

               Ali je treba določbe člena 12(6) carinskega zakonika razlagati tako, da če je sprejeta letna posodobitev KN, ki ne vsebuje določbe, ki bi potrjevala trajanje odloga, ki je na voljo imetnikom ZTI, ti imetniki nimajo pravice do obdobja odloga, ali pa so na podlagi načela varstva zaupanja v pravo upravičeni do običajnega šestmesečnega obdobja odloga za uredbe Komisije o uvrstitvi?

      (1)  Uredba Komisije (ES) št. 1549/2006 z dne 17. oktobra 2006 o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 301, str. 1).

      (2)  Uredba Komisije (ES) št. 1214/2007 z dne 20. septembra 2007 o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 286, str.1).


title: Zadeva C-41/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sodbe Tribunal de première instance de Liège (Belgija) z dne 24. januarja 2005 v zadevi Air Liquide Industries Belgium SA proti Province de Liège

text:
               16.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 93/9

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sodbe Tribunal de première instance de Liège (Belgija) z dne 24. januarja 2005 v zadevi Air Liquide Industries Belgium SA proti Province de Liège
   (Zadeva C-41/05)
   (2005/C 93/16)
   Jezik postopka: francoščina
   Tribunal de première instance de Liège (Belgija) je s sodbo z dne 24. januarja 2005 v zadevi Air Liquide Industries Belgium SA proti Province de Liège, ki je v sodno tajništvo prispela dne 3. februarja 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložilo predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Tribunal de première instance de Liège (Belgija) predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjih vprašanjih:

               1)

               Ali je treba oprostitev občinske takse na moč motorja, ki velja samo za motorje, ki se uporabljajo pri distribuciji naravnih plinov, in ne za motorje, ki se uporabljajo za druge industrijske pline, šteti za državno pomoč v smislu člena 87 prečiščenega besedila Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti?

               2)

               Ali mora nacionalno sodišče, na katerega je vložena tožba davčnega zavezanca, ki ni bil oproščen občinske takse na moč motorja, v primeru pritrdilnega odgovora na prejšnje vprašanje, organu oblasti, ki je prejel to takso, naložiti, da jo vrne davčnemu zavezancu, če se dejansko in pravno ugotovi, da organ oblasti, ki je to takso prejel, le-te ne more zahtevati od davčnega zavezanca, ki je bil oproščen takse na moč motorja?

               3)

               Ali je treba takso na moč motorja s katero so obdavčeni motorji, ki se uporabljajo za transport industrijskega plina po plinovodih pod zelo visokim pritiskom, kar zahteva postavitev kompresorskih postaj, šteti za dajatev z enakim učinkom, katero prepoveduje člen 25 in naslednji prečiščenega besedila Pogodbe, če je očitno, da jo provinca ali občina dejansko pobira za transport industrijskega plina izven svojih teritorialnih meja, medtem ko je transport naravnega plina v enakih pogojih te takse oproščen?

               4)

               Ali je treba takso na moč motorja, s katero so obdavčeni motorji, ki se uporabljajo za transport industrijskega plina po plinovodih pod zelo visokim pritiskom, kar zahteva postavitev kompresorskih postaj, šteti za ukrep notranje obdavčitve, katerega prepoveduje člen 90 in naslednji Pogodbe, če je očitno, da je te takse oproščen transport naravnega plina?

               5)

               Ali lahko davčni zavezanec, ki je plačal takso na moč motorja, če bi predhodna vprašanja zahtevala pritrdilen odgovor, utemeljeno zahteva povračilo te takse od 16. julija 1992, t.j. dneva razglasitve sodbe v zadevi Legros in drugi?


title: Zadeva T-25/08: Sklep Splošnega sodišča z dne 11. novembra 2010 – Katjes Fassin proti UUNT (Yoghurt Gums)

text:
               15.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 13/35

         Sklep Splošnega sodišča z dne 11. novembra 2010 – Katjes Fassin proti UUNT (Yoghurt Gums)
   (Zadeva T-25/08) (1)

   ()
   2011/C 13/67
   Jezik postopka: nemščina
   Predsednik tretjega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 64, 8.3.2008.


title: Zadeva T-263/06: Tožba, vložena 25. septembra 2006 — Helenska republika proti Komisiji

text:
               18.11.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 281/41

         Tožba, vložena 25. septembra 2006 — Helenska republika proti Komisiji
   (Zadeva T-263/06)
   (2006/C 281/72)
   Jezik postopka: grščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Helenska republika (Zastopnika: I. Chalkias, G. Kanellopoulos)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               naj se razglasi ničnost Odločbe Komisije z dne 27. julija 2006 o izključitvi nekaterih izdatkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), Oddelek za jamstva, iz financiranja Skupnosti, ki je bila notificirana pod številko K(2006)3331 konč. in objavljena pod številko 2006/554/ES (1),

               —

               podredno, naj se jo spremeni v smislu, opredeljenem spodaj,

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Komisija je z izpodbijano odločbo pri potrjevanju obračunov v smislu Uredbe (ES) št. 729/70 (2) izključila iz financiranja Skupnosti, med drugim, določene izdatke, ki jih je imela Helenska republika na področju ukrepov, ki spremljajo poljedelski razvoj in so bili prijavljeni iz naslova jamstvenega sklada EKUJS.
   Tožeča stranka kot splošni razlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije K (2006) 3331 konč. navaja bistveno kršitev postopkovne določbe v zvezi s potrjevanjem obračunov iz člena 8(1), tretji pododstavek, (a) Uredbe št. 1663/95 (3). Zlasti trdi, da se Komisija z grškimi organi ni pogovorila glede ocene teže kršitev, ki se jim jih pripisuje, niti glede finančne izgube za Skupnost; podredno se sklicuje na nepristojnost ratione temporis Komisije, da naloži zadevne finančne popravke.

      (1)  UL L 218, 9.8.2006, str. 12.

      (2)  Uredba Sveta (EGS) št. 729/70 z dne 21. aprila 1970 o financiranju skupne kmetijske politike (UL L 94, 28.4.1970, str. 13).

      (3)  Uredba Komisije (ES) št. 1663/95 z dne 7. julija 1995 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (EGS) št. 729/70 v zvezi s postopkom za potrditev obračuna Jamstvenega oddelka EKUJS (UL L 158, 8.7.1995, str. 6).


title: Zadeva C-290/16: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 6. julija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof – Nemčija) – Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG/Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. (Predhodno odločanje — Prevoz — Skupna pravila za opravljanje zračnih prevozov v Uniji — Uredba (ES) št. 1008/2008 — Določbe o določanju cen — Člen 22(1) — Člen 23(1) — Informacije, ki se zahtevajo pri prikazovanju tarif, ki so na voljo javnosti — Obveznost navedbe dejanskega zneska davkov, prispevkov, dodatnih dajatev ali pristojbin — Prosto določanje cen — Zaračunavanje stroškov obdelave, če potnik odpove rezervacijo leta ali če se ne vkrca — Varstvo potrošnikov)

text:
               28.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 283/10

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 6. julija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof – Nemčija) – Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG/Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.
   (Zadeva C-290/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Prevoz - Skupna pravila za opravljanje zračnih prevozov v Uniji - Uredba (ES) št. 1008/2008 - Določbe o določanju cen - Člen 22(1) - Člen 23(1) - Informacije, ki se zahtevajo pri prikazovanju tarif, ki so na voljo javnosti - Obveznost navedbe dejanskega zneska davkov, prispevkov, dodatnih dajatev ali pristojbin - Prosto določanje cen - Zaračunavanje stroškov obdelave, če potnik odpove rezervacijo leta ali če se ne vkrca - Varstvo potrošnikov))
   (2017/C 283/13)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesgerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka in respondentka: Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG

      Tožena stranka in revidentka: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

      Izrek

               1.

               Člen 23(1), tretji stavek, Uredbe (ES) št. 1008/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. septembra 2008 o skupnih pravilih za opravljanje zračnih prevozov v Skupnosti je treba razlagati tako, da morajo letalski prevozniki pri objavljanju letalskih prevoznin ločeno navesti zneske, ki jih stranke dolgujejo iz naslova davkov, letaliških pristojbin in ostalih prispevkov, dodatnih dajatev ali pristojbin iz člena 23(1), tretji stavek, točke od (b) do (d), te uredbe, in zato teh postavk ne morejo niti delno vključiti v letalsko prevoznino iz člena 23(1), tretji stavek, točka (a), navedene uredbe.

               2.

               Člen 22(1) Uredbe št. 1008/2008 je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da je mogoče na podlagi uporabe nacionalne zakonodaje za prenos Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah razglasiti ničnost določila iz splošnih pogojev poslovanja, ki omogoča zaračunavanje posebnih pavšalnih stroškov obdelave strankam, ki rezervacije leta niso izkoristile ali so jo odpovedale.

      (1)  UL C 343, 19.9.2016.


title: Zadeva C-191/13 P: Pritožba, ki so jo Confindustria Venezia, prej Unione degli Industriali della Provincia di Venezia (Unindustria), in drugi vložili 15. aprila 2013 zoper sklep Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 29. januarja 2013 v zadevi Unindustria in drugi proti Evropski komisiji, T-273/00

text:
               20.7.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 207/8

         Pritožba, ki so jo Confindustria Venezia, prej Unione degli Industriali della Provincia di Venezia (Unindustria), in drugi vložili 15. aprila 2013 zoper sklep Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 29. januarja 2013 v zadevi Unindustria in drugi proti Evropski komisiji, T-273/00
   (Zadeva C-191/13 P)
   2013/C 207/13
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Pritožnice: Confindustria Venezia, prej Unione degli Industriali della Provincia di Venezia (Unindustria) in drugi (zastpniki: A. Vianello, A. Bortoluzzi in A. Veronese, odvetniki)

      Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Siram SpA, Bortoli Ettore Srl, Arsenale Venezia SpA, Italijanska republika

      Predlog

               —

               razveljavitev in/ali sprememba sklepa Splošnega sodišča (četrti senat), ki je bil izdan v zadevi T-273/00, in naložitev plačila stroškov Komisiji

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnice v utemeljitev pritožbe navajajo napačno uporabo prava pri uporabi načel, ki jih je Sodišče navedlo v sodbi „Comitato Venezia vuole vivere“ v zvezi z obveznostjo obrazložitve odločb Komisije na področju državnih pomoči na eni strani in dokaznim bremenom glede predpostavk iz člena 107(1) PDEU na drugi strani.
   Splošno sodišče naj se s sklepom, ki je predmet te pritožbe, ne bi uskladilo z navedbami Sodišča v sodbi „Comitato Venezia vuole vivere“ z dne 9. junija 2011, v kateri je navedeno, da odločba Komisije „mora vsebovati vse bistvene elemente za izvršitev s strani nacionalnih organov“. Čeprav naj odločba ne bi vsebovala bistvenih elementov za izvršitev s strani nacionalnih organov, Splošno sodišče ni ugotovilo nobene pomanjkljivosti v načinu sprejetja izpodbijane odločbe s strani Komisije, zaradi česar je bilo napačno uporabljeno pravo.
   Na podlagi načel, ki jih je Sodišče navedlo v sodbi „Comitato Venezia vuole vivere“ v okviru povrnitve, mora država članica – in ne prejemnik pomoči – v vsakem posameznem primeru dokazati obstoj predpostavk iz člena 107(1) PDEU. V obravnavani zadevi pa Komisija v izpodbijani odločbi ni navedla „načina“ takega preverjanja; ker Italijanska republika ni imela bistvenih elementov, da bi v okviru povrnitve dokazala, da so bile dodeljene ugodnosti za prejemnike državne pomoči – z zakonom št. 228 z dne 24. decembra 2012 (člen 1, točka 351 in naslednje) – naj bi prevalila dokazno breme v nasprotju s sodno prakso Skupnosti. Po mnenju italijanskega zakonodajalca mora vsako podjetje, ki je prejemnik pomoči, dodeljenih v obliki oprostitve socialnih prispevkov, in ne država članica dokazati, da zadevne ugodnosti ne izkrivljajo konkurence niti ne vplivajo na trgovino med državami članicami, sicer se to, da dodeljena ugodnost izkrivlja konkurenco, in vpliv na trgovino med državami članicami domneva. Vse to naj bi bilo očitno v nasprotju z načeli, navedenimi v sodbi „Comitato Venezia vuole vivere“.


title: Zadeva C-69/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul Sibiu (Romunija) 10. februarja 2014 – Dragoș Constantin Târșia proti Romuniji, ki jo zastopa Ministerul Finanțelor și Economiei, Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere si Inmatriculare a Autovehiculelor

text:
               12.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 142/15

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul Sibiu (Romunija) 10. februarja 2014 – Dragoș Constantin Târșia proti Romuniji, ki jo zastopa Ministerul Finanțelor și Economiei, Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere si Inmatriculare a Autovehiculelor
   (Zadeva C-69/14)
   2014/C 142/20
   Jezik postopka: romunščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunalul Sibiu

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka v postopku z revizijo: Dragoș Constantin Târșia

      Toženi stranki: Romunija, ki jo zastopa Ministerul Finanțelor și Economiei, Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere si Inmatriculare a Autovehiculelor

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je mogoče člene 17, 20, 21 in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 6 PEU, člen 110 PDEU ter načelo pravne varnosti, določeno v pravu [Unije] in sodni praksi Sodišča, razlagati tako, da nasprotujejo zakonski določbi, kot je člen 21(2) zakona št. 554/2004, v skladu s katerim je mogoče v primeru kršitve načela primarnosti prava [Unije] predlagati revizijo pri nacionalnih sodnih odločbah izključno v okviru upravnega spora, ni pa je mogoče predlagati pri nacionalnih sodnih odločbah, ki niso izdane v upravnem postopku (civilne, kazenske zadeve), v primeru kršitve istega načela primarnosti prava [Unije] pri takih odločbah?