title: Zadeva T-52/20: Tožba, vložena 30. januarja 2020 – CX/Komisija

text:
               23.3.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 95/39

      Tožba, vložena 30. januarja 2020 – CX/Komisija
      (Zadeva T-52/20)
      (2020/C 95/49)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: CX (zastopnik: É. Boigelot, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  njeno tožbo razglasi za dopustno in utemeljeno;

            posledično,

                  —

                  razglasi ničnost odločbe z dne 21. marca 2019, ref. št. Ares(2019)1889562, da se tožečo stranko ponovno vključi v naziv AD 8/5,

                  —

                  razglasi ničnost odločbe z dne 21. oktobra 2019, ref. št. Ares(2019)6485832, ki ji je bila vročena istega dne in s katero je organ za imenovanja zavrnil upravno pritožbo tožeče stranke, ki jo je 21. junija 2019, ref. št. R/348/19, vložila zoper izpodbijano odločbo;

                  —

                  prizna škodo, ki izhaja iz izgube priložnosti napredovanja in odvzema pravice do opravljanja funkcije; iz tega naslova naloži Komisiji plačilo škode, začasno ocenjene na 300 000 (tristo tisoč) EUR, s pridržkom povečanja ali zmanjšanja med postopkom;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov v skladu s Poslovnikom Splošnega sodišča Evropske unije.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev obveznosti izpolnitve sodb Splošnega sodišča na podlagi člena 266 PDEU in kršitve načel zaupanja v pravo, legitimnih pričakovanj in dobre vere. Tožeča stranka poudarja, da Komisija sama priznava, da ni obnovila njene kariere, kot bi to morala storiti v skladu s sodbo z dne 13. decembra 2018, CX/Komisija (T-743/16 RENV, neobjavljena, EU:T:2018:937). Dodaja, da Komisija ni ponovno preučila njenega položaja in da ni izvedla primerjalne preučitve s sposobnostmi drugih uradnikov, ki so lahko napredovali. Tožeča stranka na koncu meni, da je zgoraj navedena sodba Splošnega sodišča, s katero je bila razglašena ničnost odločbe o odstranitvi z delovnega mesta, pomenila jamstvo, na podlagi katerega so lahko pri njej nastala upravičena pričakovanja glede dejstva, da bo organ za imenovanja njeno kariero obnovil v dobri veri, lojalno in pošteno ter ob upoštevanju veljavnih določb in načel.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve in neobstoj obrazložitve. Tožeča stranka v zvezi s tem zatrjuje, da izpodbijano obvestilo ne vsebuje nobene obrazložitve glede odločitve, da se jo uvrsti v naziv AD 8, razred 5. Po njenem mnenju gre za „akt, ki posega v položaj“ in ne za „izključno potrditveni akt“, ker se s tem obvestilom izvršuje in torej sporoča odločitev Komisije, ki posega v položaj, čeprav naj bi bila ta odločitev tiha in naj ne bi bila pozneje posredovana tožeči stranki.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: vsebinska napaka, očitna napaka pri presoji, kršitev splošnih določb za izvajanje člena 45 Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije (v nadaljevanju: Kadrovski predpisi) in postopkovne napake. Tožeča stranka meni, da nikjer v Kadrovskih predpisih ni določeno, da disciplinska odločba o premestitvi na nižje delovno mesto samodejno prednost pred poznejšo odločbo o napredovanju, kadar je naslovnik obeh odločb isti uradnik, in da je napredovanje po naravi pravni akt, ki ne dopušča niti odložilnega ali razveznega pogoja niti časovne omejitve. Komisija bi torej morala ob obnovitvi kariere tožeče stranke šteti, da je v naziv AD 10 uvrščena od 1. januarja 2010. Poleg tega tožeča stranka navaja, da je Komisija po tem, ko je Splošno sodišče razveljavilo odločbo o odstranitvi z delovnega mesta, in glede na ponovno vključitev in obnovitev njene kariere, imela tudi obveznost nadaljevati postopek napredovanja v fazi, v kateri je bil na podlagi splošnih določb za izvajanje člena 45 Kadrovskih predpisov prekinjen. Nazadnje tožeča stranka meni, da je bila Komisija, da bi njeno kariero obnovila lojalno, resno in v dobri veri, na podlagi načela dobre uprave dolžna podrobno analizirati elemente, na podlagi katerih bi sprejela obrazloženo odločbo glede naziva, v katerega bi bila tožeča stranka ponovno vključena. Ne le, da tega ni storila, ampak tudi ni zaslišala tožeče stranke pred svojo odločitvijo.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: Kršitev načel enakih možnosti in enakega obravnavanja uradnikov ter načela upravičenosti do kariere. Tožeča stranka zatrjuje, da so bila načelo upravičenosti do kariere, ki je posebna oblika načela enakega obravnavanja, ki se uporablja za uradnike, kršeno s tem, da je uprava med obdobjem od 1. januarja 2010 do 1. maja 2019 prezrla tako to načelo upravičenosti do kariere kot člen 5(5) Kadrovskih predpisov v povezavi z določbami priloge I, točka B, Kadrovskih predpisov in z določbami teh predpisov v zvezi z napredovanjem uradnikov, v skladu s katerimi bi tožeča stranka morala napredovati v naziv AD 11 1. januarja 2014 in nato v naziv AD 12 1. januarja 2018. Ti isti preudarki poleg tega pripeljejo do ugotovitve o kršitvi enakih možnosti in enakega obravnavanja uradnikov, ker tožeča stranka ni bila obravnavana enako kot ostali uradniki.


title: Zadeva T-58/20: Tožba, vložena 3. februarja 2020 – NetCologne/Komisija

text:
               23.3.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 95/41

      Tožba, vložena 3. februarja 2020 – NetCologne/Komisija
      (Zadeva T-58/20)
      (2020/C 95/50)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: NetCologne Gesellschaft für Telekommunikation mbH (Köln, Nemčija) (zastopniki: M. Geppert, P. Schmitz in J. Schulze zur Wiesche, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi ničnost sklepa C(2019) 5187 final z dne 18. julija 2019, s katerim je Komisija za združljivo s skupnim trgom in Sporazumom EGP razglasila koncentracijo v zadevi M.8864 – Vodafone/Certain Liberty Global Assets;

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožba temelji na naslednjih tožbenih razlogih.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: Komisija je storila očitne napake pri presoji, kršila svojo dolžnost obrazložitve in dolžnost skrbnega ravnanja s tem, ko je zanikala obstoj bistvenega oviranja učinkovite konkurence na „trgu maloprodajne dobave televizijskega signala strankam, živečim v večstanovanjskih stavbah“, glede na:

                              —

                              domnevo, da stranke koncentracije niso neposredni konkurenti,

                              —

                              domnevo, da stranke koncentracije niso potencialni konkurenti, in

                              —

                              negativne učinke, ki jih bo imela koncentracija na konkurente.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: Komisija je storila očitne napake pri presoji, kršila svojo dolžnost obrazložitve ter kršila svojo dolžnost skrbnega ravnanja s tem, ko je zanikala obstoj bistvenega oviranja učinkovite konkurence na „trgu maloprodajne dobave televizijskega signala posameznim strankam“, glede na domnevo, da stranke niso niti potencialni niti neposredni konkurenti.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: Komisija je storila očitne napake pri presoji in kršila člena 2 in 8 Uredbe Sveta (ES) št. 139/2004 (1) pri opredelitvi trga in pri presojanju konkurenčnih učinkov za ponudbo „multiple play“, zlasti ponudbo storitev fiksne telefonije, v kombinaciji z mobilno telefonijo (ponudba FMP).

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: Komisija je storila očitne napake pri presoji, kršila člena 2 in 8 Uredbe št. 139/2004, kršila svojo dolžnost utemeljitve in dolžnost skrbnega ravnanja pri presojanju in ohranitvi zaveze o dobavi veleprodajnega širokopasovnega kabelskega dostopa.

         (1)  Uredba Sveta (ES) št. 139/2004 z dne 20. januarja 2004 o nadzoru koncentracij podjetij (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 3, str. 40).


title: Zadeva T-64/20: Tožba, vložena 3. februarja 2020 – Deutsche Telekom/Komisija

text:
               23.3.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 95/42

      Tožba, vložena 3. februarja 2020 – Deutsche Telekom/Komisija
      (Zadeva T-64/20)
      (2020/C 95/51)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Deutsche Telekom AG (Bonn, Nemčija) (zastopniki: C. von Köckritz, U. Soltész in M. Wirtz, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Sklep Komisije C (2019) 5187 final z dne 18. julija 2019 v zadevi M.8864 – Vodafone/Certain Liberty Global Assets razglasi za ničen;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: Komisija je s tem, da je odobrila transakcijo, zaradi katere je prišlo do prevladujočega položaja združenega subjekta in bistvenega oviranja učinkovite konkurence na nemškem trgu maloprodajnih storitev prenosa televizijskih signalov za stranke v večstanovanjskih enotah, kršila člen 2(2) in (3) Uredbe ES o združitvah (1). Pri ugotovitvi Komisije, da stranki pred transakcijo nista bili niti dejanski (neposredni/posredni) niti potencialni konkurentki in da transakcija ne bi povzročila znatnega poslabšanja konkurenčnih pogojev, so bile storjene očitne napake pri presoji. Natančneje, Komisija ni upoštevala negativnih posledic prevladujoče tržne moči združenega subjekta na trgih za veleprodajno ponudbo in nakupe televizijskih kanalov ter za veleprodajne storitve prenosa televizijskih signalov (v nadaljevanju: veleprodajna televizijska trga) na trgu večstanovanjskih enot.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: tudi pri ugotovitvi Komisije, da ni bistvenega oviranja učinkovite konkurence na trgu enostanovanjskih enot, so bile storjene očitne napake pri presoji, zlasti ker med drugim temelji na domnevnem neobstoju znatnega konkurenčnega razmerja med strankama pred transakcijo. Transakcija je povzročila prevladujoč položaj, ki je pripeljal do bistvenega oviranja učinkovite konkurence na trgu enostanovanjskih enot, ki zajema le kabelsko in IP televizijo.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: pri ugotovitvi Komisije glede zmožnosti in spodbud združenega subjekta za škodovanje podjetju Tele Columbus in drugim maloprodajnim ponudnikom prenosa televizijskih signalov glede na dostavo vmesnih televizijskih signalov s strani združenega subjekta je prišlo do napačne uporabe prava in očitnih napak pri presoji.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: Presoja Komisije glede negativnih učinkov transakcije na veleprodajna trga televizije je nepopolna in očitno napačna. Natančneje, Komisija je napačno menila, da združeni subjekt ne bo imel spodbude, da bi svojim konkurentom omejil dostop do vsebin, ter da taka omejitev ne bi imela znatnih negativnih učinkov na trge pri koncu prodajne verige za maloprodajno ponudbo televizijskih signalov večstanovanjskim enotam in enostanovanjskim enotam. Komisija prav tako ni preučila zmožnosti in spodbude združenega subjekta za škodovanje konkurentom na koncu verige s poslabšanjem njihovih pogojev dostopa do televizijskih vsebin z digitalnimi funkcijami (to je takojšen ponovni začetek, pavza, …), ki ni popolna omejitev (torej z delno omejitvijo), in sicer v škodo potrošnikom.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: Komisija je s tem, da je menila, da transakcija, kakor je bila spremenjena z zavezami, ki jih je ponudila družba Vodafone, ne bo povzročila bistvenega oviranja učinkovite konkurence na veleprodajnih televizijskih trgih, storila očitno napako pri presoji. Ker zaveze ne izpolnjujejo meril iz Sporočila Komisije o korektivnih ukrepih in ker ne zadostujejo za odpravo bistvenega oviranja učinkovite konkurence na teh in drugih trgih zaradi te transakcije, je sklep Komisije o odobritvi, s katerim so bile sprejete te zaveze, v nasprotju s členom 2(3) Uredbe o združitvah.

         (1)  Uredba Sveta (ES) št. 139/2004 z dne 20. januarja 2004 o nadzoru koncentracij podjetij (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 3, str. 40).


title: Zadeva T-66/20: Tožba, vložena 4. februarja 2020 – Hauz 1929/EUIPO – Houzz (HAUZ LONDON)

text:
               23.3.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 95/43

      Tožba, vložena 4. februarja 2020 – Hauz 1929/EUIPO – Houzz (HAUZ LONDON)
      (Zadeva T-66/20)
      (2020/C 95/52)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Hauz 1929 Ltd (London, Združeno kraljestvo) (zastopnik: N. Lyberis, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Houzz, Inc. (Palo Alto, Kalifornija, Združene države)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj zadevne znamke: tožeča stranka pred Splošnim sodiščem

         Zadevna znamka: prijava figurativne znamke Evropske unije HAUZ LONDON – zahteva za registracijo št. 17 593 823

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 19. novembra 2019 v zadevi 884/2019-5

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  delno razveljavi izpodbijano odločbo;

                  —

                  EUIPO in drugi stranki v postopku pred odborom za pritožbe naloži plačilo stroškov tožeče stranke v tem postopku, vključno s stroški pred EUIPO.

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-67/20: Tožba, vložena 3. februarja 2020 – Hauz 1929/EUIPO – Houzz (HAUZ NEW YORK)

text:
               23.3.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 95/44

      Tožba, vložena 3. februarja 2020 – Hauz 1929/EUIPO – Houzz (HAUZ NEW YORK)
      (Zadeva T-67/20)
      (2020/C 95/53)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Hauz 1929 Ltd (London, Združeno kraljestvo) (zastopnik: N. Lyberis, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Houzz, Inc. (Palo Alto, Kalifornija, Združene države)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka pred Splošnim sodiščem

         Zadevna sporna znamka: prijava figurtivne znamke Evropske unije HAUZ NEW YORK – Prijava št. 17 593 807

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 19. novembra 2019 v zadevi R 886/2019-5

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  delno razveljavi izpodbijano odločbo;

                  —

                  EUIPO in drugi stranki v postopku pred odborom za pritožbe naloži plačilo stroškov tožeče stranke v tem postopku, vključno s stroški pred EUIPO.

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-69/20: Tožba, vložena 4. februarja 2020 – Tele Columbus/Komisija

text:
               23.3.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 95/45

      Tožba, vložena 4. februarja 2020 – Tele Columbus/Komisija
      (Zadeva T-69/20)
      (2020/C 95/55)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Tele Columbus AG (Berlin, Nemčija) (zastopnika: C. Wagner in J. Hackl, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi za ničen Sklep Komisije C(2019) 5187 z dne 18. julija 2019 (M.8864 – VODAFONE/CERTAIN LIBERTY GLOBAL ASSETS),

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji in postopkovna nepravilnost pri preučitvi bistvenega oviranja učinkovite konkurence s horizontalnimi nekoordiniranimi učinki na nemški „maloprodajni trg za prenos kabelskih televizijskih signalov za gospodinjstva v večstanovanjskih enotah“ (v nadaljevanju: MDU trg).

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji v okviru preučitve bistvenega oviranja učinkovite konkurence s horizontalnimi nekoordiniranimi učinki na nemški „maloprodajni trg za prenos kabelskih televizijskih signalov za gospodinjstva v enostanovanjskih enotah“.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji in postopkovna nepravilnost pri preučitvi bistvenega oviranja učinkovite konkurence z vertikalnimi nekoordiniranimi učinki na nemški trg dobave signala in s tem povezani MDU trg v Nemčiji.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji v okviru preučitve bistvenega oviranja učinkovite konkurence s horizontalnimi nekoordiniranimi učinki na trgu ponovnega odkupa v Nemčiji.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji in postopkovna nepravilnost pri preučitvi obveznosti, ker je Komisija sprejela paket obveznosti, ki a priori ni strukturno ustrezen za ublažitev bistvenih ovir učinkovite v konkurence, ki so posledica združitev.


title: Zadeva T-68/20: Tožba, vložena 4. februarja 2020 – Hauz 1929/EUIPO – Houzz (HAUZ EST 1929)

text:
               23.3.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 95/44

      Tožba, vložena 4. februarja 2020 – Hauz 1929/EUIPO – Houzz (HAUZ EST 1929)
      (Zadeva T-68/20)
      (2020/C 95/54)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Hauz 1929 Ltd (London, Združeno kraljestvo) (zastopnik: N. Lyberis, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Houzz, Inc. (Palo Alto, Kalifornija, Združene države)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj zadevne znamke: tožeča stranka pred Splošnim sodiščem

         Zadevna znamka: prijava figurativne znamke Evropske unije HAUZ EST 1929 – zahteva za registracijo št. 17 636 119

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 19. novembra 2019 v zadevi R 885/2019-5

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  delno razveljavi izpodbijano odločbo;

                  —

                  EUIPO in drugi stranki v postopku pred odborom za pritožbe naloži plačilo stroškov tožeče stranke v tem postopku, vključno s stroški pred EUIPO.

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Sodba Sodišča z dne 10. marca 2020 v zadevi E-3/19 Gable Insurance AG in Konkurs (Direktiva 2009/138/ES – insolventnost – postopek prenehanja – zavarovalni zahtevek – sodna poravnava – različna obravnava zavarovalnih zahtevkov) 2020/C 204/17

text:
               18.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 204/23

      SODBA SODIŠČA
      z dne 10. marca 2020
      v zadevi E-3/19
      Gable Insurance AG in Konkurs

            (Direktiva 2009/138/ES – insolventnost – postopek prenehanja – zavarovalni zahtevek – sodna poravnava – različna obravnava zavarovalnih zahtevkov)

      (2020/C 204/17)
      V zadevi E-3/19, Gable Insurance AG in Konkurs – katere predmet je ZAHTEVEK, ki ga je v skladu s členom 34 Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča pri Sodišču vložilo deželno knežje sodišče Lihtenštajn (Fürstliches Landgericht), v zvezi z razlago Direktive 2009/138/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009 o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti zavarovanja in pozavarovanja (Solventnost II), kakor je bila prilagojena Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru – je Sodišče Efte v sestavi: predsednik Páll Hreinsson ter sodnika Per Christiansen (sodnik poročevalec) in Bernd Hammermann, 10. marca 2020 izdalo sodbo, katere izrek se glasi:

                  1.

                  Zavarovalni zahtevek mora temeljiti na zavarovanem dogodku, ki se zgodi pred odpovedjo zavarovalne pogodbe, da se lahko šteje za zavarovalni zahtevek v smislu člena 268(1)(g) Direktive 2009/138/ES. Vendar njegov obseg ne more biti omejen na zahtevke, ki so nastali, bili vloženi ali sprejeti pred začetkom postopka prenehanja, če zahtevka še ni mogoče v celoti določiti. V skladu s členom 274(2)(g) Direktive 2009/138/ES morajo biti z nacionalnim pravom določena posebna pravila in pogoji glede vlaganja, preverjanja in sprejema zahtevkov, vključno s časovnimi omejitvami za vložitev zahtevkov in končno določitvijo zneska zavarovalnih zahtevkov v primerih, ko elementi dolga še niso znani, pod pogojem, da imajo zavarovalni zahtevki absolutno prednost pred drugimi zahtevki v skladu s členom 275(1)(a) Direktive 2009/138/ES.
                  Zahtevek za plačilo premije, dolgovane zaradi odpovedi zavarovalne pogodbe po začetku postopka prenehanja, ne pomeni zavarovalnega zahtevka v smislu člena 268(1)(g) Direktive 2009/138/ES.

                  2.

                  Člena 268(1)(d) in 274(2)(i) Direktive 2009/138/ES držav EGP niti ne zavezujeta k zaključku postopka prenehanja s poravnavo niti tega ne izključujeta. Zahteve za zaključek postopka prenehanja se določijo z nacionalnim pravom ob upoštevanju načela enake obravnave zavarovalnih upnikov.

                  3.

                  Člen 275(1)(a) Direktive 2009/138/ES ne nasprotuje nacionalnim pravilom glede vlaganja, preverjanja in sprejema zahtevkov za zavarovanje, ki vodijo v različno kategorizacijo in razvrstitev zavarovalnih zahtevkov, če ta pravila zagotavljajo prednost zavarovalnih zahtevkov pred drugimi zahtevki in enako obravnavo zavarovalnih upnikov pri vlaganju, preverjanju in sprejemu zahtevkov.


title: Zadeva C-838/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de commerce de Bordeaux (Francija) 18. novembra 2019 – Boé Aquitaine SELARL/Mercialys SA

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/2

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de commerce de Bordeaux (Francija) 18. novembra 2019 – Boé Aquitaine SELARL/Mercialys SA
      (Zadeva C-838/19)
      (2020/C 209/02)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal de commerce de Bordeaux

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Boé Aquitaine SELARL

         Tožena stranka: Mercialys SA
      Sodišče (deveti senat) je s sklepom z dne 19. marca 2020 ugotovilo, da je predlog za sprejetje predhodne odločbe očitno nedopusten


title: Zadeva C-860/19 P: Pritožba, ki jo je Nathaniel Magnan vložil 24. novembra 2019 zoper sklep Splošnega sodišča (peti senat) z dne 25. septembra 2019 v zadevi T-99/19, Magnan/Komisija

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/2

      Pritožba, ki jo je Nathaniel Magnan vložil 24. novembra 2019 zoper sklep Splošnega sodišča (peti senat) z dne 25. septembra 2019 v zadevi T-99/19, Magnan/Komisija
      (Zadeva C-860/19 P)
      (2020/C 209/03)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Pritožnik: Nathaniel Magnan (zastopnik: J. Fayolle, avocat)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija
      Sodišče (šesti senat) je s sklepom z dne 26. marca 2020 zavrnilo pritožbo.


title: Zadeva C-939/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Düsseldorf (Nemčija) 24. decembra 2019 – Flightright GmbH/Eurowings GmbH

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/3

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Düsseldorf (Nemčija) 24. decembra 2019 – Flightright GmbH/Eurowings GmbH
      (Zadeva C-939/19)
      (2020/C 209/04)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Amtsgericht Düsseldorf

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Flightright GmbH

         Tožena stranka: Eurowings GmbH
      Sodišče Evropske unije (osmi senat) je v zadevi odločilo s sklepom z dne 30. aprila 2020.


title: Zadeva C-54/20 P: Pritožba, ki jo je 30. januarja 2020 vložila Evropska komisija zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 20. novembra 2019 v zadevi T-502/16, Stefano Missir Mamachi di Lusignano in drugi/Komisija

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/3

      Pritožba, ki jo je 30. januarja 2020 vložila Evropska komisija zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 20. novembra 2019 v zadevi T-502/16, Stefano Missir Mamachi di Lusignano in drugi/Komisija
      (Zadeva C-54/20 P)
      (2020/C 209/05)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranke

         Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: B. Schima, T.S. Bohr, G. Gattinara, agenti)

         Druge stranke v postopku: Stefano Missir Mamachi di Lusignano kot dedič Livia Missirja Mamachija di Lusignana, Anne Jeanne Cécile Magdalena Maria Sintobin kot dedinja Livia Missirja Mamachija di Lusignana, Maria Letizia Missir Mamachi di Lusignano kot dedinja Livia Missirja Mamachija di Lusignana, Carlo Amedeo Missir Mamachi di Lusignano, Giustina Missir Mamachi di Lusignano, Tommaso Missir Mamachi di Lusignano, Filiberto Missir Mamachi di Lusignano

         Predlog

                  —

                  Izpodbijana sodba naj se razveljavi v delu, v katerem je Splošno sodišče zaradi smrti Alessandra Missirja Komisiji naložilo povrnitev nepremoženjske škode Marii Letizii Missir in Stefanu Missirju;

                  —

                  Sodišče naj samo odloči o zadevi in tožbo na prvi stopnji zavrže kot nedopustno;

                  —

                  Stefanu Missirju in Marii Letizii naj se naloži plačilo stroškov tega postopka in postopka na prvi stopnji.

         Pritožbena razloga in bistvene trditve

      Evropska komisija v utemeljitev pritožbe navaja dva pritožbena razloga.
      Prvi pritožbeni razlog ima dva dela; s prvim delom se očita napačna uporaba prava pri razlagi pojma oseba „za katero veljajo“ Kadrovski predpisi; ta prvi del je usmerjen proti točkam od 48 do 64 izpodbijane sodbe; v okviru drugega dela se podredno uveljavlja napačna uporaba prava pri priznanju pravice do povračila nepremoženjske škode v korist brata in sestre pokojnega uradnika na podlagi Kadrovskih predpisov; ta del je usmerjen proti točkama 134 in 135 izpodbijane sodbe.
      V okviru drugega pritožbenega razloga se zatrjuje kršitev obveznosti obrazložitve glede tega, da je bilo Komisiji naloženo povračilo nepremoženjske škode, ki je nastala bratu in sestri pokojnega uradnika iz naslova njegove smrti; ta drugi tožbeni razlog je usmerjen proti točkam od 154 do 168 in od 171 do 172 in 181 izpodbijane sodbe.


title: Zadeva C-56/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Nemčija) 4. februarja 2020 – AR/Stadt Pforzheim

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/4

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Nemčija) 4. februarja 2020 – AR/Stadt Pforzheim
      (Zadeva C-56/20)
      (2020/C 209/06)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka in pritožnik: AR

         Tožena stranka in nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Stadt Pforzheim

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali pravo Unije, zlasti Direktiva 2006/126/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o vozniških dovoljenjih (1), nasprotuje predpisom nacionalnega prava, v skladu s katerimi je treba v primeru odločitve o nepriznavanju v smislu člena 11(4), drugi pododstavek, Direktive 2006/126/ES nacionalnemu organu, ki odloča, nemudoma predložiti tujo kartico vozniškega dovoljenja Skupnosti osebe, ki v tej državi nima običajnega prebivališča zato, da ta na vozniškem dovoljenju zaznamuje manjkajočo upravičenost za vožnjo na nacionalnem ozemlju; zaznamek (o prepovedi) se na kartici vozniškega dovoljenja Skupnosti praviloma opravi z namestitvijo rdečega, prečno prečrtanega „D“ v polju 13 (na primer v obliki nalepke)?

         (1)  UL 2006, L 403, str. 18.


title: Zadeva C-65/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Gerichtshof (Avstrija) 7. februarja 2020 – VI/KRONE – Verlag Gesellschaft mbH & Co KG

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/4

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Gerichtshof (Avstrija) 7. februarja 2020 – VI/KRONE – Verlag Gesellschaft mbH & Co KG
      (Zadeva C-65/20)
      (2020/C 209/07)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Oberster Gerichtshof

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: VI

         Tožena stranka: KRONE – Verlag Gesellschaft mbH & Co KG

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba člen 2 v povezavi s členoma 1 in 6 Direktive Sveta 85/374/ES z dne 25. julija 1985 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic v zvezi z odgovornostjo za proizvode z napako (1) razlagati tako, da je treba kot proizvod (z napako) šteti tudi fizični izvod časopisa, ki vsebuje strokovno napačen zdravstveni nasvet, upoštevanje katerega povzroči okvaro zdravja?

         (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 1, str. 257.


title: Zadeva C-66/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Procura della Repubblica di Trento (Italija) il 24. januarja 2020 – Postopek odobritve evropskega preiskovalnega naloga (EPN) zoper XK

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/5

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Procura della Repubblica di Trento (Italija) il 24. januarja 2020 – Postopek odobritve evropskega preiskovalnega naloga (EPN) zoper XK
      (Zadeva C-66/20)
      (2020/C 209/08)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Procura della Repubblica di Trento

         Stranka v postopku v glavni stvari

      XK

         Druga stranka

      Finanzamt Münster

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba člen 2(1)(c)(ii) Direktive 2014/41/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 3. aprila 2014 o evropskem preiskovalnem nalogu v kazenskih zadevah (1), v delu, v katerem določa, da se lahko kot odreditveni organ šteje tudi „kateri koli drug pristojni organ, ki ga določi država izdajateljica in deluje v posameznem primeru kot preiskovalni organ v kazenskem postopku, s pristojnostjo odreditve zbiranja dokazov v skladu z nacionalnim pravom“, pod pogojem, da v tem primeru, „evropski preiskovalni nalog, preden se ga pošlje izvršitvenemu organu in po preučitvi njegove skladnosti s pogoji za izdajo evropskega preiskovalnega naloga iz te direktive, zlasti pogoji iz člena 6(1), potrdi sodnik, sodišče, preiskovalni sodnik ali javni tožilec države izdajateljice“, razlagati tako, da omogoča državi članici, da upravni organ oprosti obveznosti, da evropske preiskovalne naloge pošlje v potrditev organu, ki se „v skladu s členom 2 Direktive kvalificira kot pravosodni organ?

         (1)  UL 2014, L 130, str. 1.


title: Zadeva C-96/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione (Italija) 24. februarja 2020 – Ordine Nazionale Biologi, MX, NY, OZ/Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/6

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione (Italija) 24. februarja 2020 – Ordine Nazionale Biologi, MX, NY, OZ/Presidenza del Consiglio dei Ministri
      (Zadeva C-96/20)
      (2020/C 209/10)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Corte suprema di cassazione

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožniki v postopku s kasacijsko pritožbo: Ordine Nazionale Biologi, MX, NY, OZ

         Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Presidenza del Consiglio dei Ministri

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba določbo člena 9(2) Direktive 2002/98/ES o določitvi standardov kakovosti in varnosti za zbiranje, testiranje, predelavo, shranjevanje in razdeljevanje človeške krvi in komponent krvi (1) razlagati tako, da s tem, ko med drugimi minimalnimi zahtevami glede usposobljenosti za opravljanje funkcije odgovorne osebe transfuzijske ustanove določa, da mora imeti odgovorna oseba univerzitetno dokazilo o usposobljenosti „na področju medicine ali bioloških znanosti“, neposredno podeljuje osebam z diplomo iz obeh področij pravico, da lahko opravljajo funkcijo odgovorne osebe transfuzijske ustanove?

                  2.

                  Ali posledično pravo Unije omogoča ali onemogoča, da bi se z nacionalnim pravom izključilo možnost, da bi zgoraj navedeno funkcijo odgovorne osebe transfuzijske ustanove opravljale osebe z univerzitetno diplomo iz bioloških znanosti?

         (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2002/98/ES z dne 27. januarja 2003 o določitvi standardov kakovosti in varnosti za zbiranje, preskušanje, predelavo, shranjevanje in razdeljevanje človeške krvi in komponent krvi ter o spremembi Direktive 2001/83/ES (UL 2003, L 33, str. 30).


title: Zadeva C-102/20: Predlog za sprejetje predhodne odočbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 26. februarja 2020 – StWL Städtische Werke Lauf a.d. Pegnitz GmbH/eprimo GmbH

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/7

      Predlog za sprejetje predhodne odočbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 26. februarja 2020 – StWL Städtische Werke Lauf a.d. Pegnitz GmbH/eprimo GmbH
      (Zadeva C-102/20)
      (2020/C 209/12)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesgerichtshof

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka in revidentka: StWL Städtische Werke Lauf a.d. Pegnitz GmbH

         Tožena stranka in nasprotna stranka v postopku z revizijo: eprimo GmbH

         Intervenientka na strani tožene stranke: Interactive Media CCSP GMBH

         Vprašanja za predhodno odločanje:

                  1.

                  Ali gre za pojem pošiljanja v smislu člena 2, drugi stavek, točka (h), Direktive 2002/58/ES (1), če sporočilo uporabnika elektronske komunikacijske storitve drugemu uporabniku ni poslano preko storitvenega podjetja na elektronski „naslov“ drugega uporabnika, temveč ga oglasni strežnik zaradi odpiranja spletne strani, ki je zaščitena z geslom e-poštnega računa samodejno prikaže na določenem v ta namen predvidenem mestu v elektronskem poštnem predalu po naključju izbranega uporabnika (Inbox-oglaševanje)?

                  2.

                  Ali prevzem sporočila v smislu člena 2, drugi stavek, točka (h), Direktive 2002/58/ES predpostavlja, da prejemnik, potem ko ugotovi obstoj sporočila, z voljnim prevzemom sproži programsko tehnično določen prenos podatkov sporočila ali pa zadostuje, če se prikaz sporočila v poštnem predalu e-poštnega računa sproži s tem, da uporabnik odpre spletno stran svojega e-poštnega računa, ki je zaščitena z geslom?

                  3.

                  Ali gre za elektronsko pošto v smislu člena 13(1) Direktive 2002/58/ES tudi tedaj, kadar sporočilo ni poslano na že pred prenosom konkretno določenega individualnega prejemnika, temveč je prikazano v poštnem predalu naključno izbranega uporabnika?

                  4.

                  Ali gre za uporabo elektronske pošte za namene neposrednega trženja v smislu člena 13(1) Direktive 2002/58/ES le tedaj, kadar se ugotovi obremenitev uporabnika, ki presega nadlegovanje?

                  5.

                  Ali gre za individualno oglaševanje, ki izpolnjuje pogoje za „nagovarjanje“ v smislu točke 26, prvi stavek, Priloge I k Direktivi 2005/29/ES (2) le takrat, ko se s stranko vzpostavi stik s pomočjo običajnega medija, ki je namenjen individualni komunikaciji med pošiljateljem in prejemnikom, ali zadostuje, če – kot pri zadevnem oglaševanju v sporni zadevi – ko se individualna navezna okoliščina vzpostavi s tem, da je oglas prikazan v poštnem predalu zasebnega e-poštnega računa in je s tem prikazan na mestu, na katerem stranka pričakuje individualno nanj naslovljena sporočila?

         (1)  Direktiva 2002/58/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. julija 2002 o obdelavi osebnih podatkov in varstvu zasebnosti na področju elektronskih komunikacij (Direktiva o zasebnosti in elektronskih komunikacijah) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 514).

         (2)  Direktiva 2005/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah) (UL 2005, L 149, str. 22, popravek UL 2009, L 253, str. 18).


title: Zadeva C-118/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 3. marca 2020 – JY

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/8

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 3. marca 2020 – JY
      (Zadeva C-118/20)
      (2020/C 209/13)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Verwaltungsgerichtshof

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Revidentka: JY

         Nasprotna stranka: Wiener Landesregierung

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali spada položaj fizične osebe, ki se je, tako kot revidentka v postopku v glavni stvari, državljanstvu edine države članice Evropske Unije, katere državljanka je bila, in s tem svojemu državljanstvu Unije, odpovedala z namenom, da bi pridobila državljanstvo druge države članice, ker je prejela zagotovilo, da bo ugodeno njeni prošnji za podelitev državljanstva druge države članice, pozneje pa je možnost, da ponovno pridobi državljanstvo Unije, zaradi preklica tega zagotovila odpadla, po svojem bistvu in svojih posledicah na področje prava Unije, tako da je pri preklicu zagotovila podelitve treba upoštevati pravo Unije?
                  Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:

                  2.

                  Ali morajo pristojni nacionalni organi, vključno z morebitnimi nacionalnimi sodišči, v okviru odločanja o preklicu zagotovila podelitve državljanstva države članice ugotavljati, ali je preklic zagotovila, ki onemogoča ponovno pridobitev državljanstva Unije, glede na posledice za položaj zadevne osebe z vidika prava Unije združljiv z načelom sorazmernosti?


title: Zadeva C-120/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Najwyższy (Polska) 3. marca 2020 – Koleje Mazowieckie/Skarbowi Państwa – Ministrowi Infrastruktury i Budownictwa obecnie Ministrowi Infrastruktury i Prezesowi Urzędu Transportu Kolejowego, PKP Polskie Linie Kolejowe S.A.

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/9

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Najwyższy (Polska) 3. marca 2020 – Koleje Mazowieckie/Skarbowi Państwa – Ministrowi Infrastruktury i Budownictwa obecnie Ministrowi Infrastruktury i Prezesowi Urzędu Transportu Kolejowego, PKP Polskie Linie Kolejowe S.A.
      (Zadeva C-120/20)
      (2020/C 209/14)
      Jezik postopka: poljščina

         Predložitveno sodišče

      Sąd Najwyższy

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka na prvi stopnji: Koleje Mazowieckie

         Toženi stranki na prvi stopnji: Skarb Państwa – Minister Infrastruktury i Budownictwa obecnie Minister Infrastruktury i Prezes Urzędu Transportu Kolejowego, PKP Polskie Linie Kolejowe S.A.

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba določbe Direktive 2001/14/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2001 (1), zlasti člen 4(5) ter člen 30(1), (3), (5) in (6) te direktive, razlagati tako, da nasprotujejo temu, da bi prevoznik v železniškem prometu, ob opustitvi sodnega nadzora nad odločbo regulatornega organa, uveljavljal odškodninske zahtevke zoper državo članico zaradi napačnega izvajanja direktive v primeru, v katerem je element odškodnine preveč plačana uporabnina za uporabo železniške infrastrukture?

                  2.

                  Ali stališče, da se pravica do odškodnine na podlagi prava Skupnosti zaradi nepravilne uporabe prava Evropske unije in zlasti zaradi nepravilnega izvajanja direktive ali njenega neizvajanj prizna samo, ko je kršena določba vir pravic za posameznike, ko gre za kvalificirano pravno kršitev (zlasti v obliki očitne in resne kršitve diskrecijske pravice države članice pri izvajanju direktive) in ko obstaja neposredna vzročna zveza med kršitvijo in škodo, nasprotuje pravni ureditvi države članice, v skladu s katero se v takih primerih pravica do odškodnine prizna pod manj strogimi pogoji?

         (1)  Direktiva 2001/14/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2001 o dodeljevanju železniških infrastrukturnih zmogljivosti, naložitvi uporabnin za uporabo železniške infrastrukture in podeljevanju varnostnega spričevala (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 5, str. 404)-


title: Zadeva C-127/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Rejonowy w Gliwicach (Poljska) 5. marca 2020 – D. Spółka Akcyjna/W. Zrt

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/10

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Rejonowy w Gliwicach (Poljska) 5. marca 2020 – D. Spółka Akcyjna/W. Zrt
      (Zadeva C-127/20)
      (2020/C 209/16)
      Jezik postopka: poljščina

         Predložitveno sodišče

      Sąd Rejonowy w Gliwicach

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: D. Spółka Akcyjna

         Tožena stranka: W. Zrt

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba člen 5(3) Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (1) razlagati tako, da mora letalski prevoznik, katerega zrakoplov je trčil v ptico – v okviru ustreznih ukrepov, ki naj bi jih sprejel – pri načrtovanju letov v rotacijskem sistemu upoštevati časovno rezervo, ki bi zadostovala za izvedbo zahtevanega varnostnega pregleda?

         in če je odgovor nikalen:

      Ali je treba člen 5(3) Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 razlagati tako, da mora letalski prevoznik, katerega zrakoplov je trčil v ptico – v okviru ustreznih ukrepov, ki naj bi jih sprejel – sprejeti načrt za službe oz. posadko tako, da je pripravljena za opravljanje nalog letenja takoj po zahtevanem varnostnem pregledu, ne glede na omejitve trajanja leta in delovnega časa ter zahtev za počitek iz Priloge III k Uredbi Komisije (EU) št. 965/2012 z dne 5. oktobra 2012 o tehničnih zahtevah in upravnih postopkov za letalske operacije (2)?

         (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10.

         (2)  UL 2012, L 296, str. 1.


title: Zadeva C-132/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Najwyższy (Poljska) 10. marca 2020 – BM, DM, EN/Getin Noble Bank S.A.

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/11

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Najwyższy (Poljska) 10. marca 2020 – BM, DM, EN/Getin Noble Bank S.A.
      (Zadeva C-132/20)
      (2020/C 209/17)
      Jezik postopka: poljščina

         Predložitveno sodišče

      Sąd Najwyższy

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: BM, DM, EN

         Tožena stranka: Getin Noble Bank S.A.

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 2, člen 4(3) in člen 6(1) in (3) ter člen 19(1), drugi pododstavek, Pogodbe o Evropski uniji (v nadaljevanju: PEU) v povezavi s členom 47(1) in (2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina in s členom 267, tretji odstavek, PDEU ter členom 38 Listine in členom 7(1) in (2) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (1) razlagati tako, da je organ, v katerem zaseda oseba, ki jo je prvič ali naslednjič (na sodišče višje instance) za opravljanje sodniške funkcije imenoval politični organ izvršilne veje oblasti države s totalitarnim, nedemokratičnim, komunističnim sistemom oblasti (Rada Państwa Polskiej Rzeczypospolitej Ludowej (državni svet Ljudske republike Poljske)) na predlog ministra za pravosodje te države, zlasti zaradi 1. nepreglednosti meril za imenovanje, 2. možnosti razrešitve sodnika kadar koli, 3. tega, da v postopku imenovanja ni bil udeležen organ sodne samouprave niti 4. ustrezni organi javne oblasti, vzpostavljeni na podlagi demokratičnih volitev, kar bi lahko ogrožalo zaupanje, ki ga mora imeti sodstvo v demokratični družbi, neodvisno, nepristransko in ustrezno usposobljeno sodišče v smislu prava Evropske unije?

                  2.

                  Ali je za odgovor na vprašanje iz točke 1 pomembna okoliščina, da je do imenovanja sodnika na naslednje položaje (na sodišča višje instance) lahko prišlo zaradi priznanja ustrezne delovne dobe (senioritete) in na podlagi presoje dela na položaju, na katerega so to osebo vsaj prvič imenovali politični organi iz točke 1 in na podlagi postopka iz te točke, kar bi lahko ogrožalo zaupanje, ki ga mora imeti sodstvo v demokratični družbi?

                  3.

                  Ali je za odgovor na vprašanje iz točke 1 pomembna okoliščina, da imenovanje sodnika na naslednje položaje (na sodišča višje instance, razen Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče)) ni bilo pogojeno s sodniško prisego o spoštovanju vrednot demokratične družbe in da je oseba ob prvem imenovanju podala prisego, da bo podprla politični sistem komunistične države in tako imenovano „ljudsko pravno državo“, kar bi lahko ogrožalo zaupanje, ki ga mora imeti sodstvo v demokratični družbi?

                  4.

                  Ali je treba člen 2, člen 4(3), člen 6(1) in (3) ter člen 19(1), drugi pododstavek, PEU v povezavi s členom 47(1) in (2) Listine, členom 267, tretji odstavek, PDEU ter členom 38 Listine in členom 7(1) in (2) Direktive 93/13 razlagati tako, da je organ, v katerem zaseda oseba, ki je bila prvič ali naslednjič (na sodišče višje instance) imenovana za opravljanje funkcije sodnika ob očitni kršitvi ustavnih določb države članice Evropske unije, ker sestava organa (Krajowa Rada Sądownictwa (nacionalni sodni svet)), ki je za kandidata predlagal to osebo, ki je bila nato imenovana za sodnika, ni bila v skladu z ustavo države članice, kar je potrdilo ustavno sodišče države članice Unije, kar bi posledično lahko ogrožalo zaupanje, ki ga mora imeti sodstvo v demokratični družbi, neodvisno, nepristransko in ustrezno usposobljeno sodišče v smislu prava Unije?

                  5.

                  Ali je treba člen 2, člen 4(3), člen 6(1) in (3) ter člen 19(1), drugi pododstavek, PEU v povezavi s členom 47(1) in (2) Listine ter členom 267, tretji odstavek, PDEU ter členom 38 Listine in členom 7(1) in (2) Direktive 93/13 razlagati tako, da je organ, v katerem zaseda oseba, ki je bila imenovana za opravljanje sodniške funkcije prvič ali naslednjič (na sodišče višje instance) in ki je bila kot kandidat predlagana za imenovanje na to funkcijo v postopku pred organom za ocenjevanje kandidatov (nacionalni sodni svet), če ta postopek ni izpolnjeval meril javnosti in preglednosti pravil za izbiro kandidatov, kar bi lahko ogrožalo zaupanje, ki ga mora imeti sodstvo v demokratični družbi, neodvisno, nepristransko in ustrezno usposobljeno sodišče v smislu prava Unije?

                  6.

                  Ali je treba člen 19(1), drugi pododstavek, člen 2, člen 4(3) in člen 6(3) PEU v povezavi s členom 47(1) in (2) Listine ter členom 267, tretji odstavek, PDEU ter člen 38 Listine in člen 7(1) in (2) Direktive 93/13 razlagati tako, da mora zadnjestopenjsko sodišče države članice Evropske unije (Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče)) za zagotavljanje učinkovitega sodnega varstva kot sredstvo za preprečevanje konstantne uporabe nepoštenih pogojev v pogodbah, ki jih sklenejo prodajalci ali ponudniki s potrošniki, po uradni dolžnosti v vsaki fazi postopka presoditi, ali:

                              (a)

                              sodišče, navedeno v točkah 1 in 4, izpolnjuje merila neodvisnega, nepristranskega in ustrezno usposobljenega sodišča v smislu prava Unije, ne glede na vpliv presoje meril iz teh točk na vsebino odločbe glede ugotovitve nepoštenosti pogodbenega pogoja, in ali je poleg tega

                              (b)

                              postopek pred sodiščem, navedenim v točkah 1 in 4, veljaven;

                  7.

                  Ali je člen 2, člen 6(1) in (3) ter člen 19(1), drugi pododstavek, PEU v povezavi s členom 47(1) in (2) Listine ter členom 267, tretji odstavek, PDEU in s členom 38 Listine in členom 7(1) in (2) Direktive 93/13 treba razlagati tako, da ustavne določbe države članice Evropske unije glede organizacije sodišč ali imenovanja sodnikov, ki onemogočajo presojo, ali imenovanje sodnika učinkuje, lahko preprečujejo ugotovitev, da sodišče ali sodnik, ki v njem zaseda, zaradi okoliščin iz točk od 1 do 5 ni neodvisen v skladu s pravom Unije?“

         (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288


title: Zadeva C-133/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 11. marca 2020 – European Pallet Association e. V./PHZ BV

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/12

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 11. marca 2020 – European Pallet Association e. V./PHZ BV
      (Zadeva C-133/20)
      (2020/C 209/18)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Hoge Raad der Nederlanden

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Vlagateljica kasacijske pritožbe: European Pallet Association e. V.

         Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: PHZ BV

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                              (a)

                              Ali je za uspešno sklicevanje na člen 13(2) Uredbe o znamki Skupnosti (1) zahtevano, da nadaljnja komercializacija zadevnih proizvodov, varovanih z znamko, pomeni kršitev ene ali več funkcij znamke, navedenih zgoraj v točki 3.2.4?

                              (b)

                              Če je odgovor na vprašanje 1(a) pritrdilen, ali gre torej za zahtevo, ki je podana poleg zahteve glede obstoja „utemeljenih razlogov“?

                              (c)

                              Ali za uspešno sklicevanje na člen 13(2) Uredbe o znamki Skupnosti vedno zadostuje, da gre za kršitev ene ali več funkcij znamke iz vprašanja 1(a)?

                  2.

                              (a)

                              Ali je mogoče v splošnem trditi, da lahko imetnik znamke na podlagi člena 13(2) Uredbe o znamki Skupnosti nasprotuje nadaljnji komercializaciji blaga, označenega z njegovo znamko, če so to blago popravili drugi in ne imetnik znamke ali osebe, ki jim je ta za to dal soglasje?

                              (b)

                              Če je odgovor na vprašanje 2(a) nikalen, ali je potem obstoj „utemeljenih razlogov“ v smislu člena 13(2) Uredbe o znamki Skupnosti po popravilu blaga – ki je bilo na trg dano na trg s strani imetnika znamke ali z njegovim soglasjem – ki ga je opravila tretja oseba, odvisen od narave blaga ali od narave opravljenega popravila (kot je bilo natančneje pojasnjeno zgoraj v točki 3.2.5) ali od drugih okoliščin, kot so posebne okoliščine v obravnavani zadevi, navedene zgoraj v točki 2.1 (ii) in (iii)?

                  3.

                              (a)

                              Ali je izključeno, da imetnik znamke v smislu člena 13(2) Uredbe o znamki Skupnosti nasprotuje nadaljnji komercializaciji popravljenega blaga, če se znamka uporablja na način, ki ne more vzbuditi vtisa, da med imetnikom znamke (ali njegovimi pridobitelji licence) in stranko, ki blago nadalje komercializira, obstaja gospodarska povezava, na primer če je z odstranitvijo znamke in/ali dodatnim označevanjem blaga po popravilu jasno, da popravilo ni bilo opravljeno s strani imetnika znamke ali njegovega pridobitelja licence ali s soglasjem enega od njiju?

                              (b)

                              Ali je glede tega pomemben odgovor na vprašanje, ali je mogoče znamko na enostaven način odstraniti, ne da bi se škodovalo tehnični kakovosti ali praktični uporabnosti blaga?

                  4.

                  Ali je za odgovor na prejšnja vprašanje upoštevno, ali gre za kolektivno znamko na podlagi Uredbe o znamki Skupnosti, in če je tako, v kakšnem smislu?

         (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (Kodificirano besedilo) (UL 2009, L 78, str. 1).


title: Zadeva C-135/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supremo Tribunal Administrativo (Portugalska) 12. marca 2020 – JS/Câmara Municipal de Gondomar

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/13

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supremo Tribunal Administrativo (Portugalska) 12. marca 2020 – JS/Câmara Municipal de Gondomar
      (Zadeva C-135/20)
      (2020/C 209/19)
      Jezik postopka: portugalščina

         Predložitveno sodišče

      Supremo Tribunal Administrativo

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnik v postopku s kasacijsko pritožbo: JS

         Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Câmara Municipal de Gondomar

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba pravo Evropske unije, zlasti člen 5 okvirnega sporazuma, ki je priloga k Direktivi Sveta Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu ETUC, UNICE in CEEP (1), razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, ki v vsakem primeru prepoveduje spremembo pogodb o zaposlitvi za določen čas, ki jih sklenejo javnopravni subjekti, v pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas?

                  2.

                  Ali je treba Direktivo 1999/70/ES razlagati tako, da nalaga spremembo pogodb kot edino obliko preprečevanja zlorab, ki izhajajo iz veriženja pogodb o zaposlitvi za določen čas?

         (1)  Direktiva Sveta Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP (JO 1999, L 175, str. 43).


title: Zadeva C-137/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Portugalska) 12. marca 2020 — MV/SATA Internacional — Serviços de Transportes Aéreos S.A.

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/14

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Portugalska) 12. marca 2020 — MV/SATA Internacional — Serviços de Transportes Aéreos S.A.
      (Zadeva C-137/20)
      (2020/C 209/20)
      Jezik postopka: portugalščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal Judicial da Comarca dos Açores

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: MV

         Tožena stranka: SATA Internacional — Serviços de Transportes Aéreos S.A.

         Predložitveno sodišče

      Ali je treba dogodek, do kakršnega je prišlo 6. junija 2016, ko je bil let zaradi vremenskih razmer na letališču namembnega kraja odpovedan, konkretno zato, ker ob načrtovanem odhodu letala niso bile izpolnjene minimalne zahteve glede horizontalne in vertikalne vidljivosti na vzletno-pristajalni stezi navedenega letališča, tako da niso bili izpolnjeni varnostni pogoji, ki so bili na letališču namembnega kraja v zvezi z zadevnim letalom obvezni za pristanek, pri čemer je bilo tudi napovedano poslabšanje vremenskih razmer v prihonjih urah, šteti za „izredne razmere“ v smislu člena 5(3) Uredbe št. 261/2004 (1), ki letalskega prevoznika odvezujejo obveznosti plačila odškodnine?

         (1)  Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10).


title: Zadeva C-142/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana (Italija) 26. marca 2020 – Analisi G. Caracciolo srl/Regione Siciliana – Assessorato regionale della salute – Dipartimento regionale per la pianificazione in drugi

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/14

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana (Italija) 26. marca 2020 – Analisi G. Caracciolo srl/Regione Siciliana – Assessorato regionale della salute – Dipartimento regionale per la pianificazione in drugi
      (Zadeva C-142/20)
      (2020/C 209/21)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: Analisi G. Caracciolo srl

         Nasprotne stranke v pritožbenem postopku: Regione Siciliana – Assessorato regionale della salute – Dipartimento regionale per la pianificazione, Regione Sicilia – Assessorato della salute – Dipartimento per le attività sanitarie e osservatorio, Accredia – Ente Italiano di Accreditamento, Azienda sanitaria provinciale di Palermo

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali Uredba (ES) št. 765/2008 (1) nasprotuje nacionalni ureditvi (kakršen je člen 40 zakona št. 88 iz leta 2009) v delu, v katerem dopušča, da lahko dejavnost akreditacije opravljajo organi, ki nimajo sedeža v eni od držav Evropske unije – in torej ne da bi se obrnili na enotni organ za akreditacijo –, čeprav ti organi vseeno zagotavljajo spoštovanje standardov UNI CEI EN ISO/IEC 17025 in UNI CEI EN ISO/IEC 17011 in dokazujejo – tudi na podlagi sporazumov medsebojnega priznavanja –, da imajo v bistvu podobne kvalifikacije kot enotni organi za akreditacijo v skladu z Uredbo (ES) št. 765/2008?

                  2.

                  Ali – v zvezi s členom 56 PDEU, členoma 20 in 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in členom 102 PDEU – Uredba (ES) št. 765/2008 v delu, v katerem vzpostavlja ureditev velikega monopola na nacionalni ravni, vezanega na dejavnost akreditacije prek sistema enotnega organa, krši načela primarnega prava Evropske unije, zlasti načela svobode opravljanja storitev in prepovedi diskriminacije ter načela prepovedi različnega obravnavanja ter pravila o konkurenci, ki prepovedujejo monopol?

         (1)  Uredba (ES) št. 765/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. julija 2008 o določitvi zahtev za akreditacijo in nadzor trga v zvezi s trženjem proizvodov ter razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 339/93 (UL 2008, L 218, str. 30).


title: Zadeva C-143/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie (Poljska) 24. marca 2020 – A/O

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/15

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie (Poljska) 24. marca 2020 – A/O
      (Zadeva C-143/20)
      (2020/C 209/22)
      Jezik postopka: poljščina

         Predložitveno sodišče

      Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: A

         Tožena stranka: O

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 185(3)(i) Direktive 2009/138/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009 o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti zavarovanja in pozavarovanja (1) in člen 36(1) v povezavi s Prilogo III(A), točka 12, Direktive 2002/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. novembra 2002 o življenjskem zavarovanju (2), razlagati tako, da mora zavarovatelj ali zavarovalec (ki ponuja tako zavarovanje, distribuira zavarovalni produkt ali „prodaja“ zavarovanje) v primeru pogodb o življenjskem zavarovanju, povezanih z investicijskim skladom (kapitalskim zavarovalnim skladom), v katerem so osnovna sredstva izvedeni finančni instrumenti (ali strukturirani finančni instrumenti, vgrajeni v izvedene finančne instrumente), zavarovanemu potrošniku zagotoviti podatke o naravi, specifikacijo tipa, opis značilnosti (angl. indication of the nature, nem. Angabe der Art., fr. indications sur la nature) osnovnega instrumenta (izvedenega finančnega instrumenta ali strukturiranega finančnega instrumenta, v katerega je izvedeni finančni instrument vgrajen), ali je dovolj, da navede samo vrsto osnovnega sredstva, ne da bi opisal značilnosti instrumenta?

                  2.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje, da mora zavarovatelj ali zavarovalec (ki ponuja takšno zavarovanje, distribuira zavarovalni produkt, „prodaja“ zavarovanje, povezano z investicijskim skladom – kapitalskim zavarovalnim skladom), zagotoviti potrošniku informacije o naravi, specifikaciji tipa, značilnostih osnovnega instrumenta (izvedenega ali strukturiranega finančnega instrumenta, v katerega je izvedeni finančni instrument vgrajen), ali je treba člen 185(3)(i) Direktive 2009/138/ES in člen 36(1) v povezavi s Prilogo III(A), točka 12, k Direktivi 2002/83/ES, razlagati tako, da mora informacija o naravi, specifikaciji tipa in opisu značilnosti osnovnega instrumenta (izvedenega ali strukturiranega finančnega instrumenta, v katerega je izvedeni finančni instrument vgrajen), zagotovljena zavarovancu – potrošniku, vsebovati enake podatke, to je enake zahtevam iz člena 19(3) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/39/ES z dne 21. aprila 2004 o trgih finančnih instrumentov in o spremembah direktiv Sveta 85/611/EGS, 93/6/EGS in Direktive 2000/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive Sveta 93/22/EGS (3) in člena 24(4) Direktive 2014/65/EU z dne 15. maja 2014 o trgih finančnih instrumentov ter spremembi Direktive 2002/92/ES in Direktive 2011/61/EU (4), to je izčrpne informacije o izvedenih finančnih instrumentih in predlaganih investicijskih strategijah, ki bi morale vsebovati ustrezne smernice in opozorila o tveganju, povezanem z naložbami v takšne instrumente, ali v zvezi s posameznimi investicijskimi strategijami, vključno s podatki o metodologiji vrednotenja osnovnega instrumenta, ki ga uporablja zavarovalnica ali zavarovalni agent v obdobju zavarovalnega kritja, ter informacije o tveganju, povezanem z izvedenim finančnim instrumentom in njegovim izdajateljem, vključno s spremembami vrednosti izvedenega finančnega instrumenta v času, posameznimi dejavniki, ki določajo te spremembe, in stopnjo njihovega vpliva na vrednost?

                  3.

                  Ali je treba člen 185(4) Direktive 2009/138/ES razlagati tako, da mora v primeru pogodb o življenjskem in doživljenjskem zavarovanju v okviru investicijskega sklada (kapitalskega zavarovalnega sklada), v katerem so osnovna sredstva izvedeni finančni instrumenti (ali strukturirani finančni instrumenti z vgrajenim izvedenim finančnim instrumentom) zavarovatelj ali zavarovalec (ki ponuja tako zavarovanje, distribuira zavarovalni produkt ali „prodaja“ zavarovanje) potrošniku – zavarovancu zagotoviti enake podatke kot jih določata člen 19(3) Direktive 2004/39/ES in člen 24(4) Direktive 2014/65/EU, to je izčrpne informacije o izvedenih finančnih instrumentih in predlaganih investicijskih strategijah, ki bi morale vsebovati ustrezne smernice in opozorila o tveganju, povezanem z naložbami v takšne instrumente ali v zvezi s posameznimi investicijskimi strategijami, vključno s podatki o metodologiji vrednotenja osnovnega instrumenta, ki ga uporablja zavarovalnica ali zavarovalni agent v obdobju zavarovalnega kritja, ter informacije o tveganju, povezanem z izvedenim finančnim instrumentom in njegovim izdajateljem, vključno s spremembami vrednosti izvedenega finančnega instrumenta v času, posameznimi dejavniki, ki določajo te spremembe, in stopnjo njihovega vpliva na vrednost?

                  4.

                  V primeru pritrdilnega odgovora na drugo ali tretje vprašanje (ali obe vprašanji), ali v primeru, da zavarovatelj ali zavarovalec, ki ponuja življenjsko zavarovanje v zvezi z investicijskim skladom (kapitalskim zavarovalnim skladom), potrošniku – zavarovancu ni zagotovil zahtevanih informacij (navedenih v drugem in tretjem vprašanju), ko je bilo potrošniku ponujeno zavarovanje, predstavlja nepošteno poslovno prakso v smislu člena 5 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (5), ali opustitev zahtevanih informacij pomeni zavajajočo poslovno prakso v smislu člena 7 te direktive?

                  5.

                  V primeru nikalnega odgovora na drugo in tretje vprašanje, ali opustitev jasne informacije, ki bi jo moral potrošniku zagotoviti zavarovatelj ali zavarovalec (ki ponuja tako zavarovanje, distribuira zavarovalni produkt, „prodaja“ življenjsko zavarovanje, povezano z investicijskim skladom (kapitalskim zavarovalnim skladom)), da so sredstva investicijskega sklada (kapitalskega zavarovalnega sklada) vložena v izvedene finančne instrumente (ali strukturirane produkte, v katere so izvedeni finančni instrumenti vgrajeni), predstavlja nepošteno poslovno prakso v smislu člena 5 Direktive o nepoštenih poslovnih praksah, ali opustitev zahtevanih informacij pomeni zavajajočo poslovno prakso v smislu člena 7 te direktive?

                  6.

                  V primeru nikalnega odgovora na drugo in tretje vprašanje, ali to, da zavarovatelj ali zavarovalec, ki ponuja življenjsko zavarovanje, povezano z investicijskim skladom (kapitalskim zavarovalnim skladom), potrošniku ne pojasni podrobno natančnih značilnosti instrumenta, v katerega se vlagajo sredstva investicijskega sklada (kapitalskega zavarovalnega sklada), vključno z informacijami o načelih delovanja takšnega instrumenta v položaju, ko gre za izvedeni finančni instrument (ali strukturiran instrument, v katerega je bil izvedeni finančni instrument vgrajen), pomeni nepošteno poslovno prakso v smislu člena 5 Direktive o nepoštenih poslovnih praksah, ali opustitev zahtevanih informacij pomeni zavajajočo poslovno prakso v smislu člena 7 te direktive?

         (1)  UL 2009, L 335, str. 1.

         (2)  UL 2002, L 345, str. 1.

         (3)  UL 2004, L 145, str. 1.

         (4)  UL 2014, L 173, str. 349.

         (5)  UL 2005, L 149, str. 22.


title: Zadeva C-151/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Gerichtshof (Avstrija) 27. marca 2020 – Bundeswettbewerbsbehörde/Nordzucker AG in drugi

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/17

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Gerichtshof (Avstrija) 27. marca 2020 – Bundeswettbewerbsbehörde/Nordzucker AG in drugi
      (Zadeva C-151/20)
      (2020/C 209/23)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Oberster Gerichtshof

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka in pritožnica: Bundeswettbewerbsbehörde

         Tožena stranka in nasprotna stranka v postopku s pritožbo: Nordzucker AG, Südzucker AG, Agrana Zucker GmbH

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali se tretje merilo, izoblikovano v sodni praksi Sodišča na področju konkurenčnega prava v zvezi z uporabo načela ne bis in idem, da mora iti za isti varovani pravni interes, uporablja tudi, ko organi dveh držav članic, pristojni za konkurenco, v zvezi z istim dejanskim stanjem in istimi osebami poleg določb nacionalnega prava uporabijo tudi iste določbe prava Unije (tukaj: člen 101 PDEU)?
                  Če je odgovor na to vprašanje pritrdilen:

                  2.

                  Ali gre v takem primeru vzporedne uporabe evropskega in nacionalnega konkurenčnega prava za isti varovani pravni interes?

                  3.

                  Ali je za uporabo načela ne bis in idem poleg tega pomembno, ali so se v odločbi organa države članice, pristojnega za konkurenco, o naložitvi globe, ki je bila izdana najprej, upoštevali dejanski učinki kršitve konkurenčnega prava na drugo državo članico, katere organ, pristojen za konkurenco, je v postopku konkurenčnega prava, ki ga je vodil, odločil pozneje?

                  4.

                  Ali gre tudi pri postopku, v katerem je zaradi sodelovanja udeleženca v nacionalnem programu prizanesljivosti mogoče samo ugotoviti njegovo kršitev konkurenčnega prava, za postopek, v katerem velja načelo ne bis in idem, ali pa je taka ugotovitev kršitve mogoča ne glede na odločitev v prejšnjem postopku v zvezi z naložitvijo globe (v drugi državi članici)?


title: Zadeva C-161/20: Tožba, vložena 14. aprila 2020 – Evropska komisija/Svet Evropske unije

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/18

      Tožba, vložena 14. aprila 2020 – Evropska komisija/Svet Evropske unije
      (Zadeva C-161/20)
      (2020/C 209/25)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: J.-F. Brakeland, E. Georgieva, S. L. Kalėda, W. Mölls, agenti)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije

         Predlogi

      Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi ničnost sklepa Sveta (1) iz akta Coreperja z dne 5. februarja 2020, s katerim je bila podprta predložitev Mednarodni pomorski organizaciji (IMO) v zvezi z uvedbo smernic o življenjskem krogu za oceno emisij toplogrednih plinov od izvora do rezervoarja pri trajnostnih alternativnih gorivih, in sicer tako, da bi predsedstvo Sveta to predložitev IMO posredovalo v imenu držav članic in Komisije;

                  —

                  ohrani učinke sklepa;

                  —

                  Svetu Evropske unije naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Ničnostna tožba, ki jo je vložila Komisija, se nanaša na sklep Sveta iz akta Coreperja z dne 5. februarja 2020, s katerim je bila podprta predložitev Mednarodni pomorski organizaciji (IMO) v zvezi z uvedbo smernic o življenjskem krogu za oceno emisij toplogrednih plinov od izvora do rezervoarja pri trajnostnih alternativnih gorivih (predložitev glede TP), in sicer tako, da bi predsedstvo Sveta to predložitev IMO posredovalo v imenu držav članic in Komisije.
      Komisija v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.
      Prvič, Komisija meni, da je s sklepom Sveta kršena izključna pristojnost Unije iz člena 3(2) PDEU. Unija ima namreč izključno pristojnost na področju, na katero se nanaša predložitev glede TP, v smislu člena 3(2) PDEU, ker je to področje v znatnem delu zajeto s skupnimi pravili, ki veljajo za notranje položaje Unije, v smislu ustaljene sodne prakse Sodišča.
      Drugič, Komisija meni, da so s sklepom Sveta kršeni institucionalni prerogativi Komisije iz člena 17(1) PEU, ker je le Komisija pristojna za delovanje v imenu Unije in za zagotavljanje zastopanje Unije navzven.

         (1)  Dokument Sveta ST 6287/20 z dne 24. februarja 2020.


title: Zadeva C-169/20: Tožba, vložena 23. aprila 2020 — Evropska komisija/Portugalska republika

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/19

      Tožba, vložena 23. aprila 2020 — Evropska komisija/Portugalska republika
      (Zadeva C-169/20)
      (2020/C 209/26)
      Jezik postopka: portugalščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: M. França in C. Perrin, agenta)

         Tožena stranka: Portugalska republika

         Predloga

                  —

                  Ugotovi naj se, da Portugalska republika ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 101 Pogodbe o delovanju Evropske unije, ker pri izračunu vrednosti rabljenih vozil, uvoženih na ozemlje navedene države članice in kupljenih v drugih državah članicah, ni upoštevala izgube vrednosti okoljskega elementa v okviru izračuna dajatve ob registraciji vozila;

                  —

                  Portugalski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Upoštevna portugalska zakonodaja uvaja diskriminacijo med obdavčitvijo, ki velja za uvoženo vozilo, in obdavčitvijo, ki velja za podobno nacionalno vozilo. Metode in način izračuna povzročajo, da je obdavčitev uvoženega vozila skoraj vedno višja.
      Ta položaj je še toliko bolj zaskrbljujoč, ker je v nasprotju s sodno prakso Sodišča: portugalska zakonodaja v zvezi z izračunom dajatve, ki velja za vozila, ki so bila kupljena v drugih državah članicah, je že bila predmet postopkov za ugotavljanje kršitev in mnogih sodb Sodišča.
      Portugalska zakonodaja ne zagotavlja, da se rabljena vozila, ki so bila uvožena iz drugih držav članic, obdavčijo v višini, ki ne presega dajatve, ki bremeni podobna nacionalna rabljena vozila. To je mogoče pojasniti s tem, da zaradi spremembe zakonodaje leta 2016 okoljski element, ki se uporablja pri izračunu vrednosti rabljenega vozila, ni bil uporabljen ob upoštevanju izgube vrednosti.
      Iz navedenega izhaja, da tabela izgube vrednosti, ki je bila sprejeta v okviru nacionalne zakonodaje, ne odraža razumnega približka resnične vrednosti uvoženega rabljenega vozila. Zato znesek, ki se plača za registracijo uvoženega rabljenega vozila, presega znesek za podobno rabljeno vozilo, ki je že registrirano na Portugalskem, kar pomeni kršitev člena 110 PDEU in sodne prakse Sodišča.


title: Zadeva C-180/20: Tožba, vložena 24. aprila 2020 – Evropska komisija/Svet Evropske unije

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/20

      Tožba, vložena 24. aprila 2020 – Evropska komisija/Svet Evropske unije
      (Zadeva C-180/20)
      (2020/C 209/27)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: M. Kellerbauer, T. Ramopoulos, agenta)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije

         Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi za nična Sklep Sveta (EU) 2020/245 (1) z dne 17. februarja 2020 o stališču, ki se v imenu Evropske unije zastopa v Partnerskem svetu, ustanovljenem s Celovitim in okrepljenim sporazumom o partnerstvu med Evropsko unijo in Evropsko skupnostjo za atomsko energijo in njunimi državami članicami na eni strani ter Republiko Armenijo na drugi strani, v zvezi s sprejetjem poslovnika Partnerskega sveta ter poslovnikov Partnerskega odbora, pododborov in drugih organov, ki jih ustanovi Partnerski svet, in določitvijo seznama pododborov, za uporabo navedenega sporazuma z izjemo naslova II navedenega sporazuma (v nadaljevanju Sklep Sveta 2020/245) ter Sklep Sveta (EU) 2020/246 (2) z dne 17. februarja 2020 o stališču, ki se v imenu Evropske unije zastopa v Partnerskem svetu, ustanovljenem s Celovitim in okrepljenim sporazumom o partnerstvu med Evropsko unijo in Evropsko skupnostjo za atomsko energijo in njunimi državami članicami na eni strani ter Republiko Armenijo na drugi strani, v zvezi s sprejetjem poslovnika Partnerskega sveta ter poslovnikov Partnerskega odbora, pododborov in drugih organov, ki jih ustanovi Partnerski svet, in določitvijo seznama pododborov, za uporabo naslova II navedenega sporazuma (v nadaljevanju Sklep Sveta 2020/246);

                  —

                  Svetu Evropske unije naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Komisija trdi, da (i) izključitev naslova II Celovitega in okrepljenega sporazuma o partnerstvu iz obsega Sklepa Sveta 2020/245; (ii) sprejetje ločenega Sklepa Sveta 2020/246, ki se nanaša izključno na naslov II Celovitega in okrepljenega sporazuma o partnerstvu, katerega materialna pravna podlaga je člen 37 PEU; in (iii) dodajanje drugega člena 218(8) PDEU, ki določa, da Svet odloča s soglasjem, kadar sporazum zadeva področje, za katero je potrebno soglasje, pomenijo kršitev Pogodbe, kot jo razlaga Sodišče.
      Ta tožbeni razlog temelji na teh trditvah:
      Prvič, v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča je treba materialno pravno podlago za Sklep Sveta, sprejet na podlagi člena 218(9) PDEU, o stališču, ki se v imenu Unije zastopa v organih, ustanovljenih s sporazumom, določiti v skladu s težiščem sporazuma kot celote. Celoviti in okrepljeni sporazum o partnerstvu se nanaša predvsem na trgovino in razvojno sodelovanje ter na trgovino s storitvami prevoza, tako da povezava med Celovitim in okrepljenim sporazumom o partnerstvu ter SZVP ni dovolj močna, da bi se materialna pravna podlaga SZVP lahko štela za materialno pravno podlago sporazuma kot celote. Svet je torej storil napako s tem, da je člen 37 PEU vključil v pravno podlago Sklepa 2020/246, pri čemer je bil ta sklep napačno sprejet na podlagi pravnega pravila, ki zahteva soglasje.
      Drugič, institucije Unije enotnega akta ne smejo umetno razbiti na več delov in tako ustvariti delov z različnimi težišči, razen če se jim omogoči, da obidejo člen 13 PEU, ki določa, da vsaka institucija deluje v mejah pristojnosti, ki so ji dodeljene s Pogodbama, in v skladu s postopki, pogoji in cilji, ki jih določata Pogodbi. Kadar Svet v skladu s členom 218(9) PDEU sprejme stališče, ki se v organu, ustanovljenem s sporazumom, zastopa v imenu Unije, in se nanaša na pravila delovanja tega organa v okviru vseh določb tega sporazuma, delitve sklepa Sveta na dva sklepa ni mogoče utemeljiti. Ker Celoviti in okrepljeni sporazum o partnerstvu ne razlikuje med postopkovnimi pravili, ki se uporabijo, kadar zadevni organi delujejo v okviru naslova II ali v okviru drugih naslovov Celovitega in okrepljenega sporazuma o partnerstvu, je Svet s tem, da je sprejel dva ločena sklepa, od katerih se eden nanaša izključno na naslov II Celovitega in okrepljenega sporazuma o partnerstvu, storil napako.

         (1)  UL 2020, L 52, str. 3.

         (2)  UL 2020, L 52, str. 5.


title: Zadeva T-653/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 26. marca 2020 – Armani/EUIPO – Asunción (GIORGIO ARMANI le Sac 11) (Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Prijava figurativne znamke Evropske unije GIORGIO ARMANI le sac 11 – Prejšnji besedni in figurativni nacionalni znamki LESAC in lesac – Relativni razlog za zavrnitev – Verjetnost zmede – Podobnost znakov – Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 – Resna uporaba prejšnje znamke – Člen 47(2) in (3) Uredbe 2017/1001)

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/22

      Sodba Splošnega sodišča z dne 26. marca 2020 – Armani/EUIPO – Asunción (GIORGIO ARMANI le Sac 11)
      (Zadeva T-653/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije GIORGIO ARMANI le sac 11 - Prejšnji besedni in figurativni nacionalni znamki LESAC in lesac - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Podobnost znakov - Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 - Resna uporaba prejšnje znamke - Člen 47(2) in (3) Uredbe 2017/1001)
      (2020/C 209/28)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Giorgio Armani SpA (Milano, Italija) (zastopnica: S. Martínez-Almeida y Alejos-Pita, odvetnica)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: H. O’Neill, agent)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe pri EUIPO: Felipe Domingo Asunción (Madrid, Španija)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 13. avgusta 2018 (zadeva R 2462/2017-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med F. D. Asunciónom in družbo Giorgio Armani.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi Giorgio Armani SpA se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 25, 21.1.2019.


title: Zadeva T-654/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 26. marca 2020 – Armani/EUIPO – Asunción (le Sac 11) (Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Prijava figurativne znamke Evropske unije le Sac 11 – Prejšnji nacionalni besedni in figurativni znamki LESAC in lesac – Relativni razlog za zavrnitev – Verjetnost zmede – Podobnost znakov – Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 – Resna in dejanska uporaba prejšnje znamke – Člen 47(2) in (3) Uredbe 2017/1001)

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/22

      Sodba Splošnega sodišča z dne 26. marca 2020 – Armani/EUIPO – Asunción (le Sac 11)
      (Zadeva T-654/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije le Sac 11 - Prejšnji nacionalni besedni in figurativni znamki LESAC in lesac - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Podobnost znakov - Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 - Resna in dejanska uporaba prejšnje znamke - Člen 47(2) in (3) Uredbe 2017/1001)
      (2020/C 209/29)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Giorgio Armani SpA (Milano, Italija) (zastopnica: S. Martínez-Almeida y Alejos-Pita, odvetnica)

         Tožeča stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: H. O’Neill, agent)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe pri EUIPO: Felipe Domingo Asunción (Madrid, Španija)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 13. avgusta 2018 (zadeva R 2464/2017-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med F. D. Asunciónom in družbo Giorgio Armani.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Giorgio Armani SpA se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 25, 21.1.2019.


title: Zadeva T-707/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 29. aprila 2020 – Tilly-Sabco/Svet in Komisija (Kmetijstvo – Izvozna nadomestila – Perutninsko meso – Uredba (EU) 2018/1277, sprejeti po razglasitvi ničnosti Izvedbene uredbe (EU) št. 689/2013 s sodbo Sodišča – Pristojnost izdajatelja akta – Zloraba postopka – Obveznost obrazložitve – Nepogodbena odgovornost – Dovolj resna kršitev pravnega pravila, s katerim so posameznikom podeljene pravice – Škoda)

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/23

      Sodba Splošnega sodišča z dne 29. aprila 2020 – Tilly-Sabco/Svet in Komisija
      (Zadeva T-707/18) (1)

      (Kmetijstvo - Izvozna nadomestila - Perutninsko meso - Uredba (EU) 2018/1277, sprejeti po razglasitvi ničnosti Izvedbene uredbe (EU) št. 689/2013 s sodbo Sodišča - Pristojnost izdajatelja akta - Zloraba postopka - Obveznost obrazložitve - Nepogodbena odgovornost - Dovolj resna kršitev pravnega pravila, s katerim so posameznikom podeljene pravice - Škoda)
      (2020/C 209/30)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Tilly-Sabco (Guerlesquin, Francija) (zastopnika: R. Milchior in S. Charbonnel, odvetnika)

         Toženi stranki: Svet Evropske unije (zastopnika: D. Komilaki in M. Alver, agenta) in Evropska komisija (zastopnika: A. Lewis in B. Hofstötter, agenta)

         Predmet

      Na eni strani, predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Uredbe Sveta (EU) 2018/1277 z dne 18. septembra 2018 o določitvi izvoznih nadomestil za perutninsko meso (UL 2018, L 239, str. 1) in na drugi strani, predlog na podlagi člena 268 PDEU za povrnitev škode, ki naj bi jo tožeča stranka utrpela zaradi določitve navedenih nadomestil na znesek 0 EUR za obdobje od 19. julija do 31. decembra 2013.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Tilly-Sabco se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 54, 11.2.2019.


title: Zadeva T-752/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 26. marca 2020 – Tecnodidattica/EUIPO (oblika stojala za globus in svetilko) (Znamka Evropske unije – Prijava tridimenzionalne znamke Evropske unije – Oblika stojala za globus in svetilko – Absolutni razlog za zavrnitev – Znak, ki je sestavljen izključno iz oblike proizvoda, ki je nujna za dosego tehničnega učinka – Člen 7(1)(e)(ii) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 7(1)(e)(ii) Uredbe (EU) 2017/1001) – Neobstoj okrasnih ali domišljijskih elementov, ki imajo pomembno ali bistveno vlogo)

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/24

      Sodba Splošnega sodišča z dne 26. marca 2020 – Tecnodidattica/EUIPO (oblika stojala za globus in svetilko)
      (Zadeva T-752/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Prijava tridimenzionalne znamke Evropske unije - Oblika stojala za globus in svetilko - Absolutni razlog za zavrnitev - Znak, ki je sestavljen izključno iz oblike proizvoda, ki je nujna za dosego tehničnega učinka - Člen 7(1)(e)(ii) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 7(1)(e)(ii) Uredbe (EU) 2017/1001) - Neobstoj okrasnih ali domišljijskih elementov, ki imajo pomembno ali bistveno vlogo)
      (2020/C 209/31)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Tecnodidattica SpA (San Colombano Certenoli, Italija) (zastopnika: S. Corona in F. Corona, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: L. Rampini, agent)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 9. oktobra 2018 (zadeva R 76/2017-2) v zvezi z zahtevo za registracijo tridimenzionalnega znaka, sestavljenega iz oblike stojala za globus in svetilko, kot znamke Evropske unije.

         Izre

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Tecnodidattica SpA se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 72, 25.2.2019.


title: Zadeva T-73/19: Sodba Splošnega sodišča z dne 29. aprila 2020 – Bergslagernas Järnvaru/EUIPO – Scheppach Fabrikation von Holzbearbeitungsmaschinen (Orodje za cepljenje lesa) (Model Skupnosti – Postopek za ugotovitev ničnosti – Registrirani model Skupnosti, ki predstavlja orodje za cepljenje lesa – Prejšnji nacionalni model – Razlog za ničnost – Neobstoj individualne narave – Neobstoj drugačnega celotnega vtisa – Člen 6(1) Uredbe (ES) št. 6/2002 – Kršitev pravice do obrambe – Člen 62 Uredbe št. 6/2002)

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/24

      Sodba Splošnega sodišča z dne 29. aprila 2020 – Bergslagernas Järnvaru/EUIPO – Scheppach Fabrikation von Holzbearbeitungsmaschinen (Orodje za cepljenje lesa)
      (Zadeva T-73/19) (1)

      (Model Skupnosti - Postopek za ugotovitev ničnosti - Registrirani model Skupnosti, ki predstavlja orodje za cepljenje lesa - Prejšnji nacionalni model - Razlog za ničnost - Neobstoj individualne narave - Neobstoj drugačnega celotnega vtisa - Člen 6(1) Uredbe (ES) št. 6/2002 - Kršitev pravice do obrambe - Člen 62 Uredbe št. 6/2002)
      (2020/C 209/32)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Bergslagernas Järnvaruaktiebolag (Saltsjö-Boo, Švedska) (zastopnika: S. Kirschstein-Freund in B. Breitinger, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: S. Hanne, agent)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe EUIPO: Scheppach Fabrikation von Holzbearbeitungsmaschinen GmbH (Ichenhausen, Nemčija)

         Predet

      Tožba zoper odločbo tretjega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 23. novembra 2018 (zadeva R 1455/2018-3) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med družbama Scheppach Fabrikation von Holzbearbeitungsmaschinen in Bergslagernas Järnvaru.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi Bergslagernas Järnvaruaktiebolag se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 122, 1.4.2019.


title: Zadeva T-106/19: Sodba Splošnega sodišča z dne 29. aprila 2020 – Abarca/EUIPO – Abanca Corporación Bancaria (ABARCA SEGUROS) (Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Prijava figurativne znamke Evropske unije ABARCA SEGUROS – Prejšnja besedna znamka Evropske unije ABANCA – Relativni razlog za zavrnitev – Verjetnost zmede – Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/25

      Sodba Splošnega sodišča z dne 29. aprila 2020 – Abarca/EUIPO – Abanca Corporación Bancaria (ABARCA SEGUROS)
      (Zadeva T-106/19) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije ABARCA SEGUROS - Prejšnja besedna znamka Evropske unije ABANCA - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)
      (2020/C 209/33)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Abarca – Companhia de Seguros SA (Lizbona, Portugalska) (zastopnika: J. Pimenta in Á. Pinho, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopniki: G. Schneider, J. Crespo Carrillo in H. O’Neill, agenti)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe EUIPO, intervenientka pred Splošnim sodiščem: Abanca Corporación Bancaria, SA (Betanzos, Španija) (zastopnik: M. Aznar Alonso, odvetnik)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 22. novembra 2018 (zadeva R 1370/2018-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Abanca Corporación Bancaria in Abarca – Companhia de Seguros.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi Abarca – Companhia de Seguros SA se poleg svojih stroškov naloži plačilo stroškov, nastalih Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) in družbi Abanca Corporación Bancaria, SA.

         (1)  UL C 131, 8.4.2019.


title: Zadeva T-109/19: Sodba Splošnega sodišča z dne 29. aprila 2020 – Kerry Luxembourg/EUIPO – Döhler (TasteSense) (Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Prijava figurativne znamke Evropske unije TasteSense – Prejšnja besedna znamka Evropske unije MultiSense – Relativni razlog za zavrnitev – Verjetnost zmede – Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 [postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001])

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/26

      Sodba Splošnega sodišča z dne 29. aprila 2020 – Kerry Luxembourg/EUIPO – Döhler (TasteSense)
      (Zadeva T-109/19) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije TasteSense - Prejšnja besedna znamka Evropske unije MultiSense - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 [postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001])
      (2020/C 209/34)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Kerry Luxembourg Sàrl (Luxembourg, Luksemburg) (zastopnika: A. von Mühlendahl in H. Hartwig, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: J. Ivanauskas in H. O’Neill, agenta)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe EUIPO: Döhler GmbH (Darmstadt, Nemčija)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 27. novembra 2018 (zadeva R 1178/2018-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Döhler in Kerry Luxembourg.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi Kerry Luxembourg Sàrl se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 139, 15.4.2019.


title: Zadeva T-496/19: Sodba Splošnega sodišča z dne 29. aprila 2020 – CV in drugi/Komisija (Javni uslužbenci – Uradniki – Plačilo – Korekcijski faktor – Fiksno nadomestilo za službene dolžnosti – Stroški nastanitve – Obveznost obrazložitve – Dolžnost skrbnega ravnanja – Enakovredna kupna moč – Enako obravnavanje)

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/26

      Sodba Splošnega sodišča z dne 29. aprila 2020 – CV in drugi/Komisija
      (Zadeva T-496/19) (1)

      (Javni uslužbenci - Uradniki - Plačilo - Korekcijski faktor - Fiksno nadomestilo za službene dolžnosti - Stroški nastanitve - Obveznost obrazložitve - Dolžnost skrbnega ravnanja - Enakovredna kupna moč - Enako obravnavanje)
      (2020/C 209/35)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Tožeče stranke: CV, CW in CY (zastopnik: J.-N. Louis, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: B. Mongin in M. Brauhoff, agenta)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 270 PDEU za razglasitev ničnosti sklepa zaradi molka Komisije, s katerim je organ te institucije za imenovanja zavrnil predlog tožečih strank, s katerim želijo v bistvu prejeti povečanje, po potrebi retroaktivno, korekcijskega faktorja, ki se uporablja glede na njihov kraj zaposlitve, v obravnavani zadevi Pariz.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Osebam CV, CW in CY se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 305, 9.9.2019.


title: Zadeva T-497/19: Sodba Splošnega sodišča z dne 29. aprila 2020 – CZ in drugi/ESZD (Javni uslužbenci – Uradniki – Osebni prejemki – Korekcijski koeficient – Fiksno nadomestilo za uradnike – Stroški nastanitve – Obveznost obrazložitve – Dolžnost skrbnega ravnanja – Enakovredna kupna moč – Enako obravnavanje)

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/27

      Sodba Splošnega sodišča z dne 29. aprila 2020 – CZ in drugi/ESZD
      (Zadeva T-497/19) (1)

      (Javni uslužbenci - Uradniki - Osebni prejemki - Korekcijski koeficient - Fiksno nadomestilo za uradnike - Stroški nastanitve - Obveznost obrazložitve - Dolžnost skrbnega ravnanja - Enakovredna kupna moč - Enako obravnavanje)
      (2020/C 209/36)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Tožeče stranke: CZ, DB, DC, DD (zastopnik: J.-N. Louis, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska služba za zunanje delovanje (zastopnika: S. Marquardt in R. Spac, agenta)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 270 PDEU, s katerim se zahteva razglasitev ničnosti odločbe zaradi molka ESZD, s katero sta organ za imenovanja in organ za sklepanje pogodb ESZD zavrnila zahtevo tožečih strank, ki se je v bistvu nanašala na zvišanje, po potrebi retroaktivno, korekcijskega koeficienta, ki se uporabi glede na kraj zaposlitve, ki je v obravnavanem primeru Pariz.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  CZ, DB, DC in DD se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 305, 9.9.2019.