title: Zadeva C-315/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Contencioso-Administrativo de Zaragoza (Španija) 29. maja 2017 – Pilar Centeno Meléndez/Universidad de Zaragoza

text:
               14.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/9

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Contencioso-Administrativo de Zaragoza (Španija) 29. maja 2017 – Pilar Centeno Meléndez/Universidad de Zaragoza
   (Zadeva C-315/17)
   (2017/C 269/13)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Juzgado de lo Contencioso-Administrativo de Zaragoza

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Pilar Centeno Meléndez

      Tožena stranka: Universidad de Zaragoza

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali se določba 4(1) okvirnega sporazuma, ki je priloga k Direktivi Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 (1), lahko uporabi za dodatek za horizontalno napredovanje, ki ga zahteva tožeča stranka, ker gre za pogoj zaposlitve, ali gre, nasprotno, za koncept finančnega nadomestila, z značilnostmi, ki so navedene v tem sklepu, in izpolnjuje subjektivni pogoj prejemnika, pridobljen na podlagi dela, ki ga je izvajal več let v skladu s kriteriji stopnjujoče se kompleksnosti, odgovornosti, stabilnosti, specializacije in profesionalnosti?

               2.

               Ali gre v primeru pritrdilnega odgovora na prejšnje vprašanje in če se v skladu s PDEU dodatek upošteva kot eden od pogojev zaposlitve iz člena 4(1) okvirnega sporazuma, za razliko v dodatkih, ki izhaja iz objektivno upravičljivih razlogov?

      (1)  Direktiva Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 368).


title: Zadeva C-111/04: Sklep Sodišča (šesti senat) z dne  16. februarja 2006  — Adriatica di Navigazione SpA proti Komisiji Evropskih skupnosti (Pritožba — Člen 85(1) Pogodbe ES (postal člen 81(1) ES) — Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Sporazum med podjetji — Dokaz o sodelovanju podjetja pri omejevalnem sporazumu)

text:
               1.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 154/1

         Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 16. februarja 2006 — Adriatica di Navigazione SpA proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva C-111/04) (1)

   (Pritožba - Člen 85(1) Pogodbe ES (postal člen 81(1) ES) - Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Sporazum med podjetji - Dokaz o sodelovanju podjetja pri omejevalnem sporazumu)
   (2006/C 154/02)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Adriatica di Navigazione SpA (zastopnika: M. Siragusa in F. Moretti, avocats)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: R. Lyal in L. Pignataro, zastopnika, skupaj z A. Dal Ferrom, avocat)
   Predmet
   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti senat) z dne 11. decembra 2003 v zadevi Adriatica di Navigazione proti Komisiji (T-61/99), s katero je bila tožba za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije z dne 9. decembra 1998 v zvezi s postopkom na podlagi člena 85 Pogodbe ES (IV/34466 — Greek Ferry Boats) zavrnjena kot neutemeljena.
   Izrek

               1)

               Pritožba se zavrne.

               2)

               Nasprotna pritožba Komisije Evropskih skupnosti se zavrne.

               3)

               Adriatica di Navigazione SpA nosi 90 % stroškov postopka.

               4)

               Komisija Evropskih skupnosti nosi 10 % stroškov postopka.

      (1)  UL C 106, 30.4.2004.


title: Zadeva C-277/13: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 11. septembra 2014 – Evropska komisija proti Portugalski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 96/67/ES — Člen 11 — Zračni promet — Storitev zemeljske oskrbe — Izbira izvajalcev)

text:
               17.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 409/14

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 11. septembra 2014 – Evropska komisija proti Portugalski republiki
   (Zadeva C-277/13) (1)

   ((Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 96/67/ES - Člen 11 - Zračni promet - Storitev zemeljske oskrbe - Izbira izvajalcev))
   2014/C 409/19
   Jezik postopka: portugalščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: P. Guerra e Andrade in F.W. Bulst, agenta)

      Tožena stranka: Portugalska republika (zastopniki: L. Inez Fernandes, T. Falcão in V. Moura Ramos, agenti)

      Izrek

               1

               Portugalska republika s tem, da za vrste storitev „sprejem in odprema prtljage“, „oskrbovanje na ploščadi“ ter „sprejem in odprema tovora in pošte“ na letališčih v Lizboni, Portu in Faru ni sprejela potrebnih ukrepov za izvedbo postopka izbire pooblaščenih izvajalcev za opravljanje storitev zemeljske oskrbe v skladu s členom 11 Direktive Sveta 96/67/ES z dne 15. oktobra 1996 o dostopu do trga storitev zemeljske oskrbe na letališčih Skupnosti, ni izpolnila obveznosti iz tega člena.

               2

               Portugalski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 233, 10.8.2013.


title: Zadeva T-401/11 P: Pritožba, ki jo je 27. julija 2011 vložil Livio Missir Mamachi di Lusignano zoper sodbo Sodišča za uslužbence z dne 12. maja 2011 v zadevi Livio Missir Mamachi di Lusignano proti Komisiji, F-50/09

text:
               24.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/38

         Pritožba, ki jo je 27. julija 2011 vložil Livio Missir Mamachi di Lusignano zoper sodbo Sodišča za uslužbence z dne 12. maja 2011 v zadevi Livio Missir Mamachi di Lusignano proti Komisiji, F-50/09
   (Zadeva T-401/11 P)
   2011/C 282/73
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Pritožnik: Livio Missir Mamachi di Lusignano (Kerkhove-Avelgem, Belgija) (zastopniki: F. Di Gianni, R. Antonini, G. Coppo in A. Scalini, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnik Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sodbo Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 12. maja 2011 v zadevi Livio Missir Macachi di Lusingano proti Evropski komisiji, F-50/09, s katero je bila zavrnjena tožba Livia Missir Mamachi di Lusingana v smislu člena 236 ES in člena 90(2) Kadrovskih predpisov, s katero je bilo predlagano, naj se za nično razglasi odločba OPI z dne 3. februarja 2009 in Komisiji naloži povrnitev nepremoženjske in premoženjske škode, nastale zaradi umora Alessandra Missir Mamachi di Lusingana in njegove žene;

               —

               Komisiji naj se naloži, naj v korist pritožnika in dedičev Alessandra Missir Mamachi di Lusingana, ki jih zastopa pritožnik, plača znesek iz naslova povrnitve nepremoženjske in premoženjske škode, ki so jo utrpeli, in nepremoženjske škode, ki jo je utrpela žrtev pred smrtjo;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnik v utemeljitev pritožbe navaja tri razloge.

               1.

               V okviru prvega pritožbenega razloga navaja, da je Sodišče za uslužbence napačno menilo, da je predlog za povrnitev nepremoženjske škode, ki so jo utrpeli pritožnik, Alessandro Missir in njegovi dediči, nedopusten.
               Pritožnik v utemeljitev tega razloga navaja, prvič, da je Sodišče za uslužbence nelogično, napačno in diskriminatorno uporabilo t.i. pravilo o skladnosti, ki zahteva istovetnost razlogov in predmeta izključno med pritožbo, vloženo na podlagi člena 90(2) Kadrovskih predpisov, in tožbo, vloženo na podlagi člena 91 Kadrovskih predpisov, in ne med zahtevo na podlagi člena 90(1) in pritožbo na podlagi člena 90(2). Drugič, pritožnik meni, da razlaga pravila o skladnosti, ki jo je podalo Sodišče za uslužbence, omejuje uresničevanje temeljne pravice do učinkovitega sodnega varstva, ki je med drugim urejena s členom 47 Listine EU o temeljnih pravicah.

               2.

               V okviru drugega pritožbenega razloga navaja, da je Sodišče za uslužbence napačno menilo, da je Komisija odgovorna za nastalo škodo le 40-odstotno.
               Pritožnik v utemeljitev tega pritožbenega razloga navaja, da je Sodišče za uslužbence napačno presodilo povezavo med nezakonitim ravnanjem Komisije in morebitnimi posledicami tega opustitvenega ravnanja, ker je bila škoda, ki je nastala uradniku, neposredna in predvidljiva posledica malomarnega ravnanja institucije. Poleg tega pritožnik meni, da čeprav je škodo povzročilo več različnih dejavnikov, je treba šteti, da je za povrnitev škode Komisija solidarno odgovorna s storilcem kaznivega dejanja umora. Zato je treba odškodninskemu zahtevku, ki ga je vložil pritožnik zoper Komisijo, v celoti ugoditi.

               3.

               V okviru tretjega pritožbenega razloga navaja, da je Sodišče za uslužbence napačno menilo, da je Komisija zaradi zakonsko določenih prejemkov, ki jih je že plačala dedičem Alessandra Missirja, v celoti povrnila škodo, za katero je odgovorna.
               Pritožnik v utemeljitev tega razloga navaja, da glede na načela, ki izhajajo iz ustaljene sodne prakse Skupnosti, da zakonsko določeni prejemki, ki so različni od tistih iz člena 73, ne morejo ustrezati povrnitvi škode, ker gre za prejemke, ki so glede razlogov, pogojev in namena drugačni od povračila škode na podlagi občega prava. Ker torej Komisija ni v celoti povrnila škode, za katero je odgovorna, ji je treba naložiti, naj pritožniku plača znesek, ki bo zadostoval za celotno povrnitev škode, ki je nastala umorjenemu uradniku in njegovim dedičem.


title: Zadeva C-420/05 P: Pritožba Ricosmos BV zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (prvi senat) z dne  13. septembra 2005  v zadevi Ricosmos BV proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-53/02, vložena dne  28. novembra 2005

text:
               22.4.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/1

         Pritožba Ricosmos BV zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (prvi senat) z dne 13. septembra 2005 v zadevi Ricosmos BV proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-53/02, vložena dne 28. novembra 2005
   (Zadeva C-420/05 P)
   (2006/C 96/02)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Ricosmos BV, ki jo zastopata J. J. M. Hertoghs in J. H. Peek, odvetniška pisarna Hertoghs advocatenbelastingkundigen, Parkstraat 8, (4818 SK) Breda, Nizozemska, je dne 28. novembra 2005 na Sodišču Evropskih skupnosti vložila pritožbo zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (prvi senat) z dne 13. septembra 2005 v zadevi Ricosmos BV proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-53/02.
   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               to pritožbo razglasi za dopustno in utemeljeno;

               —

               razveljavi sodbo Sodišča prve stopnje z dne 13. septembra 2005;

               —

               ugodi prvostopenjskemu predlogu za razglasitev ničnosti Odločbe REM 09/00 Komisije z dne 16. novembra 2001, s katero je bilo ugotovljeno, da odpust uvoznih dajatev v korist pritožnice ni upravičen;

               —

               ali, podredno, zadevo vrne Sodišču prve stopnje v ponovno odločanje;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov postopkov tako na Sodišču kot tudi na Sodišču prve stopnje.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   V podporo svoji pritožbi zoper zgoraj navedeno sodbo pritožnica navaja:

               1.

               Sodišče prve stopnje je izhajalo iz nepravilne, v vsakem primeru pa preozke razlage predvsem členov od 905 do 909 Uredbe o izvajanju carinskega zakonika Skupnosti (1), kar zadeva postopek za povračilo in/ali odpust carin. Temeljno načelo pravne varnosti zahteva namreč, da je pravni položaj Ricosmos v konkretnem primeru predvidljiv. To pa v tem primeru, glede na zanjo nepredvidljiva podaljševanja postopka, ni bilo tako. Sodišče prve stopnje je pri tem poleg tega nepravilno izhajalo iz preveč omejenega razumevanja pravice do obrambe, na podlagi preozke razlage pravice do pravočasnega in popolnega dostopa do dokumentov (tako do dokumentov nacionalnih carinskih organov kot tudi do dokumentov Komisije).

               2.

               Odločitev Sodišča prve stopnje poleg tega ni v skladu s pravom Skupnosti. Načelo pravne varnosti prav tako zahteva, da so merila za ugotavljanje odsotnosti očitne malomarnosti jasna in nedvoumna. Prav zaradi relativne elastičnosti pojma očitne malomarnosti bi bilo treba ta merila načeloma razlagati zaključeno in omejevalno. Malomarnost bi morala biti očitna in bistvena in hkrati kavzalno sorazmerna z ugotovljenim posebnim položajem. Pri tem Sodišče prve stopnje v tem primeru po eni strani ni pripisalo nobenega ali premajhen pomen kompleksnosti ureditve in relativni profesionalni izkušnji pritožnice, po drugi strani pa nepravilno razlagalo ali v vsakem primeru preveč formalistično obravnavalo celo vrsto njenih obveznosti.

               3.

               Poleg tega je Komisija kršila načelo sorazmernosti in Sodišče prve stopnje novim dejstvom, iz katerih izhaja, da je obračun carin zapadel, ni pripisalo nobenega pomena, ali pa je bil ta premajhen.

               4.

               Končno je ugotovitev dejstev Sodišča prve stopnje, ki so podlaga pravnemu sporu, delno nepravilna ali v vsakem primeru nepopolna.

      (1)  Uredba Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL L 253, str. 1).


title: Zadeva C-141/06: Tožba, vložena  15. marca 2006  — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji

text:
               20.5.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 121/6

         Tožba, vložena 15. marca 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji
   (Zadeva C-141/06)
   (2006/C 121/10)
   Jezik postopka: španščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: A. Aresu in J.R. Vidal Puig, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Španija
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               ugotovitev, da Kraljevina Španija s tem, da glede finančnih storitev, z izjemo zasebnih zavarovanj, ni sprejela zakonov in drugih prepisov potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2002/65/ES (1) z dne 23. septembra 2002 o trženju finančnih storitev potrošnikom na daljavo in o spremembi Direktive Sveta 90/619/EGS (2) ter direktiv 97/7/ES (3) in 98/27/ES (4) oziroma, da, v vsakem primeru o tem ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;

               —

               naložitev plačila stroškov Kraljevini Španiji.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok predpisan za prenos Direktivo 2002/65/EGS v nacionalno pravo se je iztekel 9. oktobra 2004.

      (1)  UL L 271, str. 16.

      (2)  UL L 330, str. 50.

      (3)  UL L 144, str. 19.

      (4)  UL L 166, str. 51.


title: Zadeva C-199/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sodbe Cour d'appel de Bruxelles z dne 28. aprila 2005 v zadevi Evropska skupnost proti državi Belgiji

text:
               23.7.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/26

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sodbe Cour d'appel de Bruxelles z dne 28. aprila 2005 v zadevi Evropska skupnost proti državi Belgiji
   (Zadeva C-199/05)
   (2005/C 182/49)
   Jezik postopka: francoščina
   Cour d'appel de Bruxelles je s sodbo z dne 28. aprila 2005 v zadevi Evropska skupnost proti državi Belgiji, ki jo je sodno tajništvo prejelo dne 9. maja 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Cour d'appel de Bruxelles predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjih vprašanjih:

               1.

               Ali je treba člen 3, drugi odstavek, Protokola o privilegijih in imunitetah Evropskih skupnosti, ki določa, da vlade držav članic sprejmejo ustrezne ukrepe za odpustitev ali povračilo zneskov posrednih davkov in davkov na promet, razlagati tako, da ta v področje uporabe vključuje sorazmerno zaračunano takso za sodbe sodišč, ki so bile izdane na vseh področjih in ki zadevajo odredbo na plačilo ali obračun plačljivih zneskov ali vrednostnih papirjev?

               2.

               Ali je treba člen 3, tretji odstavek, Protokola o privilegijih in imunitetah Evropskih skupnosti, ki določa, da se ne odobri oprostitev za davke ali dajatve, ki so le plačilo za zagotavljanje javnih storitev, razlagati tako, da davek, ki je na koncu postopka naložen stranki, ki ni uspela in mora plačati določen znesek pomeni plačilo za zagotavljanje javnih storitev?


title: Zadeva C-435/08: Sklep predsednika Sodišča z dne 14. maja 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Poljski

text:
               12.9.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 220/30

         Sklep predsednika Sodišča z dne 14. maja 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Poljski
   (Zadeva C-435/08) (1)

   2009/C 220/59

      Jezik postopka: poljščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 301, 22.11.2008.


title: Zadeva C-372/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court (Irska) 6. avgusta 2007 – Nicole Hassett in Cheryl Doherty ter The Medical Defence Union Limited in MDU Services Limited proti Raymondu Howardu in Brianu Davidsonu

text:
               24.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 283/6

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court (Irska) 6. avgusta 2007 – Nicole Hassett in Cheryl Doherty ter The Medical Defence Union Limited in MDU Services Limited proti Raymondu Howardu in Brianu Davidsonu
   (Zadeva C-372/07)
   (2007/C 283/10)
   Jezik postopka: angleščina
   Predložitveno sodišče
   Supreme Court (Irska)
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Nicole Hassett in Cheryl Doherty/The Medical Defence Union Limited in MDU Services Limited

      Toženi stranki: Raymond Howard in Brian Davidson
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali je treba postopke – če zdravniki ustanovijo vzajemno sindikalno združenje v obliki družbe, registrirane na podlagi zakonov ene države članice z namenom nudenja pomoči in jamstva svojim članom, ki opravljajo zdravniški poklic v tej in v drugi državi članici glede opravljanja njihovega poklica, in je zagotovitev take pomoči ali jamstva odvisna od sklepa upravnega odbora te družbe, ki ima pri sprejemanju, v skladu s svojim statutom, absolutno diskrecijsko pravico – v katerih zdravnik, ki opravlja poklic v drugi državi članici, v skladu z navedenim statutom, na podlagi kršitve njegovih pogodbenih pravic ali drugih pravic, ki mu jih daje družba, izpodbija sklep o zavrnitvi pomoči ali odškodnine, šteti kot, da gre za postopke, katerih predmet je veljavnost sklepa organa te družbe za namene člena 22(2) Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1), tako, da imajo sodišča države članice, v kateri ima družba svoj sedež, izključno pristojnost?

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL L 12, str. 1).


title: Zadeva F-127/06: Sklep Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 27. junija 2007 – H proti Svetu

text:
               25.8.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 199/54

         Sklep Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 27. junija 2007 – H proti Svetu
   (Zadeva F-127/06) (1)

   (2007/C 199/105)

      Jezik postopka: francoščina

   Predsednik prvega senata je odredil izbris zadeve zaradi mirne rešitve spora.

      (1)  UL C 326, 30.12.2006, str. 85.


title: Zadeva T-191/17: Tožba, vložena 27. marca 2017 – Boehringer Ingelheim International/Komisija

text:
               6.6.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/27

         Tožba, vložena 27. marca 2017 – Boehringer Ingelheim International/Komisija
   (Zadeva T-191/17)
   (2017/C 178/40)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Boehringer Ingelheim International GmbH (Ingelheim am Rhein, Nemčija) (zastopnik: C. Schoonderbeek, odvetnica)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Izvedbeni sklep Komisije z dne 19. januarja 2017 C(2017)379(final) razglasi za ničen;

               —

               odloči, da učinki Izvedbenega sklepa Komisije ostanejo v veljavi, dokler Evropska komisija ne sprejme novega sklepa; in

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo njenih stroškov in stroškov tožeče stranke.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               S prvim tožbenim razlogom se zatrjuje, da Sklep Komisije z dne 19. januarja 2017 krši člen 12(1) Uredbe (ES) št. 726/2004 ob upoštevanju člena 11 Direktive 2001/83/ES in obvestila vlagateljem zahteve.

               2.

               Z drugim tožbenim razlogom se zatrjuje, da Sklep Komisije z dne 19. januarja 2017 ni v skladu z uporabo upoštevnih določb, smernic in običajnih praks iz drugih primerov, zaradi česar krši načeli enakega obravnavanja in nediskriminacije ter pomeni izkrivljanje konkurence.


title: Zadeva T-305/07: Tožba, vložena 9. avgusta 2007 – Offshore Legends proti UUNT – Acteon (OFFSHORE LEGENDS (v črno-beli tehniki))

text:
               10.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/48

         Tožba, vložena 9. avgusta 2007 – Offshore Legends proti UUNT – Acteon (OFFSHORE LEGENDS (v črno-beli tehniki))
   (Zadeva T-305/07)
   (2007/C 269/87)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Offshore Legends NV (Nevele, Belgija) (zastopnika: P. Maeyaert in N. Clarembeaux, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Acteon SARL (Saint-Tropez, Francija)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               odločba drugega odbora za pritožbe z dne 29. maja 2007 (zadeva R 1031/2006-2) naj se delno razveljavi;

               —

               UUNT naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Tožeča stranka.

      Zadevna znamka Skupnosti: Figurativna znamka „Offshore Legends“ v črno-beli tehniki, za proizvode iz razredov 3, 9, 14, 18, 20, 24, 25, 28 in 35 – prijava št. 3160231.

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Acteon SARL.

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Nacionalna in mednarodna figurativna znamka „Offshore One“ za proizvode iz razredov 16, 18 in 25.

      Odločba oddelka za ugovore: Ugovor se zavrne za vse izpodbijane proizvode.

      Odločba odbora za pritožbe: Delna razveljavitev odločbe oddelka za ugovore v delu, v katerem je bil ugovor zavrnjen za proizvode iz razredov 18 in 25.

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b)Uredbe (ES) št. 40/94 (1), ker naj bi odbor za pritožbe napačno presodil verjetnost zmede, zlasti pa podobnost obravnavanih znamk.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL 1994, L 11, str.1).


title: Zadeva C-95/13 P: Pritožba, ki so jo 26. februarja 2013 Alfier Costruzioni Srl in drugi vložili zoper sklep Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 12. decembra 2012 v zadevi Sacaim SpA in drugi proti Evropski komisiji (T-261/00)

text:
               4.5.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/7

         Pritožba, ki so jo 26. februarja 2013 Alfier Costruzioni Srl in drugi vložili zoper sklep Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 12. decembra 2012 v zadevi Sacaim SpA in drugi proti Evropski komisiji (T-261/00)
   (Zadeva C-95/13 P)
   2013/C 129/14
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Pritožnice: Alfier Costruzioni Srl in drugi (zastopniki: A. Vianello, A. Bortoluzzi in A. Veronese, odvetniki)

      Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Italijanska republika, Sacaim SpA in drugi

      Predlogi

               —

               Razveljavitev ali sprememba izpodbijanega sklepa in naložitev stroškov Komisiji

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnice v utemeljitvi pritožbe navajajo napačno uporabo prava pri uporabi načel, ki jih je Sodišče navedlo v sodbi „Comitato Venezia vuole vivere“ po eni strani z vidika obveznosti obrazložitve odločb Komisije na področju državnih pomoči in po drugi strani z vidika porazdelitve dokaznega bremena v zvezi s predpostavkami iz člena 107(1) PDEU.
   Splošno sodišče naj s sklepom, ki se izpodbija s to pritožbo, ne bi sledilo ugotovitvam Sodišča v sodbi „Comitato Venezia vuole vivere“ z dne 9. junija 2011, v kateri je potrdilo, da odločba Komisije „mora vsebovati vse potrebne elemente, da jo lahko nacionalni organi izvršijo“. Čeprav odločba ne vsebuje potrebnih elementov, da bi jo nacionalni organi lahko izvršili, naj Splošno sodišče ne bi ugotovilo nobene napake v zvezi z metodo, ki jo je Komisija uporabila v sporni odločbi, iz česar bi izhajala pravna napaka.
   Na podlagi načel, ki jih je Sodišče navedlo v sodbi „Comitato Venezia vuole vivere“, mora v postopku povračila pomoči država članica – in torej ne posamezni upravičenec – v vsakem posameznem primeru dokazati obstoj predpostavk iz člena 107(1) PDEU. V obravnavanem primeru pa naj Komisija v izpodbijani odločbi ne bi pojasnila „način“ tega preizkusa; zato naj bi se Italijanska republika, ker naj ne bi imela potrebnih podatkov, da bi v postopku povračila dokazala, ali odobrene ugodnosti upravičencem pomenijo državno pomoč, z zakonom št. 228 z dne 24. decembra 2012 (v členu 1(351) in naslednji) odločila, da prevali dokazno breme v nasprotju s tem, kar je določeno v sodni praksi Unije. Po mnenju italijanskega zakonodajalca bi morala zlasti posamezna podjetja, ki so prejela pomoč, podeljeno v obliki davčnih olajšav, in ne država, dokazati, da zadevne olajšave ne izkrivljajo konkurence, ne vplivajo na trgovino med državami članicami; sicer bi veljala domneva o primernosti dodeljene olajšave, ki lahko izkrivi konkurenco in vpliva na trgovino v Skupnosti. Vse to naj bi bilo v očitnem nasprotju z načeli, ki jih je Sodišče razdelalo v v sodbi „Comitato Venezia vuole vivere“.


title: Zadeva C-605/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) 17. novembra 2015 – Minister Finansów/Aviva Towarzystwo Ubezpieczeń na Życie S.A. w Warszawie

text:
               7.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 90/4

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) 17. novembra 2015 – Minister Finansów/Aviva Towarzystwo Ubezpieczeń na Życie S.A. w Warszawie
   (Zadeva C-605/15)
   (2016/C 090/06)
   Jezik postopka: poljščina

      Predložitveno sodišče

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Minister Finansów

      Tožena stranka: Aviva Towarzystwo Ubezpieczeń na Życie S.A. w Warszawie

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je nacionalna določba o oprostitvi neodvisne skupine oseb od davka na dodano vrednost, ki ne določa nobenih pogojev ali postopkov glede izpolnitve pogoja izkrivljanja konkurence, združljiva s členom 132(1)(f) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1) (v nadaljevanju: Direktiva o davku na dodano vrednost) v povezavi s členom 131 Direktive o davku na dodano vrednost ter načeli učinkovitosti, pravne varnosti in varstva legitimnih pričakovanj?

               2.

               V skladu s katerimi merili je treba presojati, ali je izpolnjen pogoj izkrivljanja konkurence, določen v členu 132(1)(f) Direktive o davku na dodano vrednost?

               3.

               Ali je za odgovor na drugo vprašanje pomembno, da neodvisna skupina oseb opravlja storitve za člane, za katere se uporabljajo pravni redi različnih držav članic?

      (1)  UL EU 2006, L 347, str. 1.


title: Zadeva T-617/13: Tožba, vložena 20. novembra 2013 – AIC proti UUNT – ACV Manufacturing (Heat exchanger inserts)

text:
               25.1.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/35

         Tožba, vložena 20. novembra 2013 – AIC proti UUNT – ACV Manufacturing (Heat exchanger inserts)
   (Zadeva T-617/13)
   2014/C 24/66
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: AIC S.A. (Gdynia, Poljska) (zastopnik: J. Radłowski, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: ACV Manufacturing (Seneffe, Belgija)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               odločbo tretjega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 10. septembra 2013 v zadevi R 688/2012-3 razveljavi;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov tega postopka in postopka pred odborom za pritožbe.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Model Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: model za proizvod, opisan kot „inserts za toplotno izmenjavo“ – registrirani model Skupnosti št. 1 137 152-0002

      Imetnik modela Skupnosti: tožeča stranka

      Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti modela Skupnosti: druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe

      Obrazložitev zahteve za ugotovitev ničnosti: Zatrjevano je bilo, da model ni izpolnjeval zahtev iz člena 4(1) in (2) v povezavi s členoma 5 in 6 ter zlasti s členom 8(1) in (2) Uredbe (ES) št.6/2002.

      Odločba oddelka za izbris: razglasitev ničnosti izpodbijanega modela Skupnosti

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 25(1)(b) v povezavi s členom 4(2) Uredbe (ES) št.6/2002


title: Zadeva C-614/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Craiova (Romunija) 20. novembra 2015 – Rodica Popescu/Direcția Sanitar Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor Gorj

text:
               22.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 68/21

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Craiova (Romunija) 20. novembra 2015 – Rodica Popescu/Direcția Sanitar Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor Gorj
   (Zadeva C-614/15)
   (2016/C 068/27)
   Jezik postopka: romunščina

      Predložitveno sodišče

   Curtea de Apel Craiova

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Rodica Popescu

      Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Direcția Sanitar Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor Gorj

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je to, da je delo osebja v zdravstveno-veterinarski panogi, ki opravlja posebne naloge nadzora, močno odvisno od nadaljnjega delovanja obratov, kakršni so navedeni v točki [5], zadostna utemeljitev za sklepanje zaporednih pogodb o zaposlitvi za določen čas, ki pomeni odstopanje od splošnih predpisov, sprejetih za prenos Direktive 70/1999 (1)?

               2.

               Ali država s tem, da v zakonodaji ohrani posebne določbe, ki v panogi zdravstveno-veterinarskega nadzora dopuščajo sklepanje zaporednih pogodb o zaposlitvi za določen čas, in sicer za zgoraj opisano obdobje, krši obveznost, ki jo je prevzela s prenosom Direktive 70/1999?

      (1)  Direktiva Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 368).


title: Zadeva C-529/14: Sklep Sodišča (deveti senat) z dne 17. decembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Hamburg – Nemčija) – YARA Brunsbüttel GmbH/Hauptzollamt Itzehoe (Predhodno odločanje — Člen 99 Poslovnika Sodišča — Direktiva 2003/96/ES — Obdavčitev energentov in električne energije — Člen 2(4)(b) — Energenti z dvojno rabo — Pojem — Energetski proizvod, ki se uporablja za toplotno obdelavo odpadkov in odpadnih plinov)

text:
               29.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 78/2

         Sklep Sodišča (deveti senat) z dne 17. decembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Hamburg – Nemčija) – YARA Brunsbüttel GmbH/Hauptzollamt Itzehoe
   (Zadeva C-529/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Člen 99 Poslovnika Sodišča - Direktiva 2003/96/ES - Obdavčitev energentov in električne energije - Člen 2(4)(b) - Energenti z dvojno rabo - Pojem - Energetski proizvod, ki se uporablja za toplotno obdelavo odpadkov in odpadnih plinov))
   (2016/C 078/02)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Finanzgericht Hamburg

      Stranki

      Tožeča stranka: YARA Brunsbüttel GmbH

      Tožena stranka: Hauptzollamt Itzehoe

      Izrek

   Člen 2(4)(b) Direktiva Sveta 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2004/75/ES z dne 29. aprila 2004, je treba razlagati tako, da naravni plin, ki se uporabljajo za pregrevanje in za sušenje pare, ki se nato uporabi v postopku proizvodnje amonijaka in, na drugi strani, za termično razgradnjo in odzračevanje odpadnih plinov, nastalih v tem postopku, se ne šteje za energetski proizvod za dvojno rabo, v smislu te določbe, ki je izključen s področja uporabe te direktive. Države članice lahko posledično odobrijo davčne oprostitve na podlagi rabe takšnega energetskega proizvoda samo, če je ta oprostitev v skladu z obveznostmi iz Direktive 2003/96, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2004/75.

      (1)  UL C 65, 23.2.2015.


title: Zadeva T-179/12: Tožba, vložena 20. aprila 2012 – Wirtgen proti UUNT (Oblika vpetja za orodja)

text:
               23.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 184/19

         Tožba, vložena 20. aprila 2012 – Wirtgen proti UUNT (Oblika vpetja za orodja)
   (Zadeva T-179/12)
   2012/C 184/34
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Wirtgen GmbH (Windhagen, Nemčija) (zastopnik: S. Jackermeier, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlogi tožeče stranke

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 15. februarja 2012 v zadevi R 1923/2011-4;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: tridimenzionalna znamka v obliki vpetja za orodja, za proizvode iz razreda 7 – Prijava št. 9 749 631

      Odločba preizkuševalca: zavrnitev prijave

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev členov 37(3), 75, drugi stavek, 63(2), 76(1), prvi stavek, in 77(1) ter člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009


title: Zadeva T-32/11: Tožba, vložena 24. januarja 2011 – Verenigde Douaneagenten proti Komisiji

text:
               2.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 103/23

         Tožba, vložena 24. januarja 2011 – Verenigde Douaneagenten proti Komisiji
   (Zadeva T-32/11)
   2011/C 103/41
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Verenigde Douaneagenten BV (Rotterdam, Nizozemska) (zastopnik: J. van der Meché, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska unija, ki jo zastopa Evropska komisija

      Predlog tožeče stranke

   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               sklep iz spodaj navedenih razlogov razglasi za ničen.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti sklepa Evropske komisije z dne 1. oktobra 2010 z oznako REC 02/09.
   Komisija naj bi na podlagi člena 220(2)(b) Uredbe št. 2913/92 (1) in člena 871 Uredbe št. 2454/93 (2) ugotovila, da je tožeča stranka ravnala v dobri veri in upoštevala vse veljavne predpise glede carinske deklaracije, vendar naj ne bi bila podana nobena napaka pristojnih organov in zato naj naknadne izterjave ne bi bilo mogoče opustiti.
   Tožeča stranka meni, da gre v obravnavanem primeru za napako na podlagi drugega pododstavka člena 220(2)(b) Uredbe št. 2913/92. Ta pododstavek namreč določa, da kadar se ugotovi preferencialni status blaga na podlagi upravnega sodelovanja, v katero so vključeni organi tretje države, velja, da gre pri nepravilnem potrdilu, ki ga izdajo ti organi, za napako. Tako naj bi bilo v obravnavanem primeru.
   Dalje tožeča stranka meni, da morajo nizozemski carinski organi v primeru naknadne izterjave dokazati, da je treba izdajo nepravilnega potrdila pripisati nepravilnosti dejstev, ki jih je predložil izvoznik.
   Po mnenju tožeče stranke je zato treba ugotoviti, da je izdaja nepravilnih potrdil s strani carinskega organa otoka Curaçao napaka v skladu z drugim pododstavkom člena 220(2)(b) Uredbe št. 2913/92.
   Komisija je pri preiskavi ugotovila tudi, da je treba šteti, da tožeča stranka ni ravnala goljufivo niti očitno malomarno, vendar naj ne bi bile podane posebne okoliščine in zato naj odpust dajatev ne bi bil upravičen.
   Tožeča stranka v zvezi s tem navaja, da v izpodbijanem sklepu odločitev o odpustu, sprejeta na podlagi člena 239 Uredbe št. 2913/92, ni bila sprejeta v roku, določenem v členu 907 Uredbe št. 2454/93. Zato tožeča stranka meni, da morajo nizozemski carinski organi ugoditi zahtevku za odpust dajatev.
   Komisija naj pri preiskavi tudi ne bi ravnala po pravilnem postopku, saj naj tožeče stranke ne bi zaslišala niti naj ji ne bi omogočila, da primerno izrazi svoje stališče, kar naj bi bilo po mnenju tožeče stranke v nasprotju z načelom kontradiktornosti iz člena 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.
   Poleg tega tožeča stranka trdi, da so podane posebne okoliščine, ker naj bi bila pri sklicevanju na člen 220(2)(b) Uredbe št. 2913/92 odvisna od dokumentov, ki jih ni imela niti jih ni bila dolžna imeti.

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL L 302, str. 1).

      (2)  Uredba Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL L 253, str. 1).


title: Zadeva C-497/16: Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 2. marca 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Nejvyšší soud České republiky – Češka republika) – kazenski postopek zoper Juraja Sokáča (Predhodno odločanje — Člen 99 Poslovnika Sodišča — Predhodne sestavine za prepovedane droge — Uredba (ES) št. 273/2004 — Člen 2(a) — Pojem „snov s seznama“ — Izključenost zdravil — Direktiva 2001/83/ES — Člen 1, točka 2 — Pojem „zdravilo“ — Zdravilo, ki vsebuje efedrin ali psevdoefedrin — Uredba (ES) št. 111/2005 — Člen 2(a) — Pojem „snov s seznama“ — Priloga — Vključenost zdravil, ki vsebujejo efedrin ali psevdoefedrin — Nevplivanje na področje uporabe Uredbe (ES) št. 273/2004)

text:
               29.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 168/18

         Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 2. marca 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Nejvyšší soud České republiky – Češka republika) – kazenski postopek zoper Juraja Sokáča
   (Zadeva C-497/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Člen 99 Poslovnika Sodišča - Predhodne sestavine za prepovedane droge - Uredba (ES) št. 273/2004 - Člen 2(a) - Pojem „snov s seznama“ - Izključenost zdravil - Direktiva 2001/83/ES - Člen 1, točka 2 - Pojem „zdravilo“ - Zdravilo, ki vsebuje efedrin ali psevdoefedrin - Uredba (ES) št. 111/2005 - Člen 2(a) - Pojem „snov s seznama“ - Priloga - Vključenost zdravil, ki vsebujejo efedrin ali psevdoefedrin - Nevplivanje na področje uporabe Uredbe (ES) št. 273/2004))
   (2017/C 168/23)
   Jezik postopka: češčina

      Predložitveno sodišče

   Nejvyšší soud České republiky

      Stranka v postopku v glavni stvari

   Juraj Sokáč

      Izrek

   „Zdravila“ v smislu člena 1, točka 2, Direktive 2001/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2004/27/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004, ki so sestavljena iz „snovi s seznama“ v smislu člena 2(a) Uredbe (ES) št. 273/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o predhodnih sestavinah pri prepovedanih drogah, kakor je bila spremenjena z Uredbo (EU) št. 1258/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. novembra 2013, kakršni sta efedrin in psevdoefedrin, so še naprej izključena s področja uporabe zadnjenavedene uredbe tudi po začetku veljavnosti Uredbe št. 1258/2013 in Uredbe (EU) št. 1259/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. novembra 2013 o spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 111/2005 o določitvi pravil za nadzor trgovine s predhodnimi sestavinami za prepovedane droge med Skupnostjo in tretjimi državami.

      (1)  UL C 22, 23.1.2017.


title: Zadeva T-179/10: Tožba, vložena 21. aprila 2010 – Zitro IP proti UUNT – Show Ball Informática (BINGO SHOWALL)

text:
               19.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/53

      Tožba, vložena 21. aprila 2010 – Zitro IP proti UUNT – Show Ball Informática (BINGO SHOWALL)
      (Zadeva T-179/10)
      (2010/C 161/83)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Zitro IP Sàrl (Luksemburg) (zastopnik: A. Canela Giménez, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Show Ball Informática Ltda

         Predloga tožeče stranke

                  —

                  Odločba UUNT naj se razveljavi.

                  —

                  UUNT naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

         Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

         Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „BINGO SHOWALL“ (prijava št. 6 059 919) za proizvode in storitve iz razredov 9, 28 in 41

         Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Show Ball Informática Ltda

         Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: figurativna znamka Skupnosti (št. 5 092 275), ki vsebuje besedni element „SHOW BALL“, za proizvode in storitve iz razredov 9 in 42

         Odločba oddelka za ugovore: delna zavrnitev prijave

         Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

         Navajani tožbeni razlogi: Napačna razlaga in uporaba člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 o blagovni znamki Skupnosti.


title: Zadeva T-150/12: Tožba, vložena 2. aprila 2012 – Helenska republika proti Komisiji

text:
               23.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 184/13

         Tožba, vložena 2. aprila 2012 – Helenska republika proti Komisiji
   (Zadeva T-150/12)
   2012/C 184/25
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Helenska republika (zastopniki: I. Chalkias, X. Basakou in A. Vasilopoulou)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Sklep Komisije z dne 25. januarja 2012 C(2011) 9335 final „v zvezi s pomočjo, ki jo je Grčija odobrila proizvajalcem žitaric in zadrugam v tem sektorju (št. SA 27354 (C 36/2010) (ex NN 3/2010 in ex CP 11/2009))“ razglasi za ničen in;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Helenska republika s tožbo predlaga razglasitev ničnosti Sklepa Komisije z dne 25. januarja 2012 C(2011) 9335 final „v zvezi s pomočjo, ki jo je Grčija odobrila proizvajalcem žitaric in zadrugam v tem sektorju (št. SA 27354 (C 36/2010) (ex NN 3/2010 in ex CP 11/2009))“, objavljenega pod številko C(2011) 9335 final.
   V okviru prvega razloga za razglasitev ničnosti tožeča stranka navaja, da izpodbijani sklep ni jasen, saj iz njega ni jasno razvidno i) kaj predstavlja nezakonito pomoč, ii) kako je določen njen znesek, iii) kdo so upravičenci, od katerih bi bilo treba zahtevati povrnitev. Prav tako meni, da ni jasna niti objava preiskave, ki jo je predhodno opravila Komisija, tako da je ogrožena pravna varnost in pravica do obrambe tretjih oseb, kar je v nasprotju s členom 108(2) PDEU v povezavi s členom 6(1) Uredbe Sveta št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 (1).
   V okviru drugega razloga za razglasitev ničnosti tožeča stranka navaja napačno razlago in uporabo člena 107(1) PDEU in napačno presojo dejstev, ker odobrena ukrepa – odobritev poroštva in subvencioniranje obresti – ne izpolnjujeta pogojev, da bi se ju lahko štelo za nezakonito državno pomoč.
   Tožeča stranka v okviru tretjega razloga za razglasitev ničnosti navaja, da je bil izpodbijani sklep sprejet na podlagi napačne presoje dejstev in bistvene kršitve postopka, ker je Komisija z napačno presojo dejstev in neobrazložitvijo in/ali pomanjkljivo obrazložitvijo v izpodbijanem sklepu prišla do sklepa, da sta subvencioniranje obresti in odobritev državnega poroštva za posojilo lokalnim združenjem kmetijskih zadrug nezakonita državna pomoč, ker pomenita selektivno gospodarsko prednost za neposredne in posredne upravičence in bi lahko izkrivljala konkurenco ter vplivala na trgovino med državami članicami.
   V okviru četrtega razloga za razglasitev ničnosti tožeča stranka navaja, da je Komisija napačno razlagala in uporabila člen 107(3)(b) PDEU in je nepravilno izvajala diskrecijsko pravico, ki jo ima na področju državnih pomoči, ker bi bilo plačila v letu 2009 vsekakor treba šteti za združljiva s skupnim trgom zaradi splošno znanih težkih gospodarskih razmer Grčije, veljavnost določbe primarnega prava Evropske unije pa ne sme biti odvisna od veljavnosti sporočila Komisije, kot je začasni okvir Skupnosti za ukrepe državnih pomoči. Prav tako je Komisija s pomanjkljivo obrazložitvijo zavrnila trditev tožeče stranke o izpolnjevanju pogojev iz začasnega okvira Skupnosti za ukrepe državnih pomoči v obravnavanem primeru.
   V okviru petega razloga za razglasitev ničnosti tožeča stranka navaja napačno razlago in uporabo člena 107 PDEU s strani Komisije, ki je v zneske, ki jih je kot nezakonito državno pomoč treba povrniti, neupravičeno vključila a) del obresti, ki v skladu s posojilno pogodbo in ministrskim odlokom št. 56700/B3033/08.12.2008 pomeni prispevek (prispevek v višini 0,12% iz zakona 128/75) in b) provizijo za poroštvo v višini 2 % v korist države, določeno z ministrskim odlokom 2/21304/0025/26.10.2010, ki nista državna pomoč in ju je treba izključiti iz končnega zneska, ki ga je treba povrniti.

      (1)  Uredba Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 339).


title: Zadeva C-492/07: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 22. januarja 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Poljski (Neizpolnitev obveznosti države – Direktiva 2002/21/ES – Elektronska komunikacijska omrežja in storitve – Pojem naročnik )

text:
               21.3.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 69/9

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 22. januarja 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Poljski
   (Zadeva C-492/07) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2002/21/ES - Elektronska komunikacijska omrežja in storitve - Pojem „naročnik“)
   (2009/C 69/14)
   Jezik postopka: poljščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: A. Nijenhuis in K. Mojzesowicz, zastopnika)

      Tožena stranka: Republika Poljska (zastopnik: M. Dowgielewicz, zastopnik)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje ukrepov, potrebnih za uskladitev s členom 2(k) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) (UL L 108, str. 33) – Opredelitev naročnika
   Izrek

               1)

               Republika Poljska s tem, da v svojo zakonodajo ni pravilno prenesla Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) in zlasti njenega člena 2(k) v zvezi z opredelitvijo pojma „naročnik“, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2)

               Republiki Poljski se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 22, 26.1.2008.


title: Zadeva C-562/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tartu Ringkonnakohus (Estonija) 5. decembra 2012 – MTÜ Liivimaa Lihaveis proti Eesti-Läti programmi 2007–2013 Seirekomitee

text:
               9.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/14

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tartu Ringkonnakohus (Estonija) 5. decembra 2012 – MTÜ Liivimaa Lihaveis proti Eesti-Läti programmi 2007–2013 Seirekomitee
   (Zadeva C-562/12)
   2013/C 38/18
   Jezik postopka: estonščina

      Predložitveno sodišče

   Tartu Ringkonnakohus

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka in pritožnik: MTÜ Liivimaa Lihaveis

      Tožena stranka in druga stranka v postopku s pritožbo: Eesti-Läti programmi 2007–2013 Seirekomitee (nadzorni odbor za estonsko-latvijski program 2007–2013)

      Intervenient: Eesti Vabariigi Siseministeerium (Ministrstvo za notranje zadeve Republike Estonije)

      Vprašanja za predhodno odločanje

               (a)

               Ali je poslovnik nadzornega odbora, ki sta ga skupaj ustanovili državi članici – kot je programsko navodilo, ki ga je sprejel nadzorni odbor za estonsko-latvijski program 2007–2013 – ki določa, da odločb nadzornega odbora ni mogoče izpodbijati pred sodiščem (točka 6.6(4) programskega navodila: „The decisions of the Monitoring Committee are not appealable at any place of jurisdiction.“), združljiv s členom 63(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 (1) v povezavi s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah?

               (b)

               Če je treba na vprašanje v točki (a) odgovoriti nikalno, ali je treba člen 267(1)(b) Pogodbe o delovanju Evropske unije razlagati tako, da je točka 6.6(4) programskega navodila, ki ga je sprejel nadzorni odbor za estonsko-latvijski program 2007–2013, akt institucije, organa, urada ali agencije Unije, ki ga je treba razglasiti za neveljavnega?

               (c)

               Če je treba na vprašanje v točki (a) odgovoriti nikalno, ali je treba člen 263(1), drugi stavek, v povezavi s členoma 256(1) in 274 Pogodbe o delovanju Evropske unije razlagati tako, da je za odločanje o tožbah zoper odločbe nadzornega odbora za estonsko-latvijski program 2007–2013 pristojno Splošno sodišče Evropske unije ali sodišče, ki je za to pristojno v skladu z nacionalnim pravom?

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1083/2006 z dne 11. julija 2006 o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu in Kohezijskem skladu in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1260/1999 (UL L 210, str. 25).


title: Zadeva C-202/07 P: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 2. aprila 2009 — France Télécom SA proti Komisiji (Pritožba — Zloraba prevladujočega položaja — Trg storitev širokopasovnega internetnega dostopa — Plenilske cene — Poravnava izgub — Pravica prilagoditve)

text:
               20.6.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 141/2

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 2. aprila 2009 — France Télécom SA proti Komisiji
   (Zadeva C-202/07 P) (1)

   (Pritožba - Zloraba prevladujočega položaja - Trg storitev širokopasovnega internetnega dostopa - Plenilske cene - Poravnava izgub - Pravica prilagoditve)
   2009/C 141/03
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: France Télécom SA (zastopniki: J. Philippe, H. Calvet, O. W. Brouwer, T. Janssens, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: E. Gippini Fournier, zastopnik)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti razširjeni senat) z dne 30. januarja 2007 v zadevi France Télécom proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-340/03, s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo tožbo družbe France Télécom zoper odločbo Komisije z dne 16. julija 2003 glede postopka uporabe člena 82 ES (zadeva COMP/38.233 — Wanadoo Interactive) — Trg storitev širokopasovnega internetnega dostopa — Zloraba prevladujočega položaja — Izrazi plenilskih cen, navezovanja na cene konkurentov in nadomestilo utrpljenih izgub.

      Izrek

               1)

               Pritožba se zavrne.

               2)

               Družbi France Télécom SA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 170, 21.7.2007.


title: Zadeva C-499/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hof van Cassatie van België (Belgija) 10. novembra 2014 – VAD BVBA, Johannes Josephus Maria van Aert/država Belgija

text:
               26.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/12

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hof van Cassatie van België (Belgija) 10. novembra 2014 – VAD BVBA, Johannes Josephus Maria van Aert/država Belgija
   (Zadeva C-499/14)
   (2015/C 026/16)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hof van Cassatie van België

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Vložnika kasacijske pritožbe: VAD BVBA in Johannes Josephus Maria van Aert

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: država Belgija

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba proizvode, pripravljene v kompletih za prodajo na drobno, ki se carinskemu organu prijavijo v ločenih paketih, ker je to upravičeno, pri katerih pa je očitno, da sodijo skupaj in so namenjeni temu, da se v trgovini na drobno ponudijo v prodajo kot enota, tudi tedaj šteti za proizvode, pripravljene v kompletih za prodajo na drobno, v smislu pravila 3(b) splošnih pravil za razlago kombinirane nomenklature iz Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 (1) z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1214/2007 (2) z dne 20. septembra 2007, če se proizvodi po prijavi in z namenom trženja v trgovini na drobno zapakirajo skupaj?

      (1)  UL L 256, str. 1.

      (2)  UL L 286, str. 1.


title: Zadeva C-452/12: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 19. decembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Krefeld – Nemčija) – Nipponkoa Insurance Co. (Europe) Ltd proti Inter-Zuid Transport BV (Pravosodno sodelovanje v civilnih in gospodarskih zadevah — Uredba (ES) št. 44/2001 — Členi 27, 33 in 71 — Litispendenca — Priznavanje in izvrševanje sodnih odločb — Konvencija o pogodbi za mednarodni cestni prevoz blaga (CMR) — Člen 31(2) — Pravila o sočasnosti — Regresni zahtevek — Negativna ugotovitvena tožba — Negativna ugotovitvena sodba)

text:
               22.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 52/19

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 19. decembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Krefeld – Nemčija) – Nipponkoa Insurance Co. (Europe) Ltd proti Inter-Zuid Transport BV
   (Zadeva C-452/12) (1)

   (Pravosodno sodelovanje v civilnih in gospodarskih zadevah - Uredba (ES) št. 44/2001 - Členi 27, 33 in 71 - Litispendenca - Priznavanje in izvrševanje sodnih odločb - Konvencija o pogodbi za mednarodni cestni prevoz blaga (CMR) - Člen 31(2) - Pravila o sočasnosti - Regresni zahtevek - Negativna ugotovitvena tožba - Negativna ugotovitvena sodba)
   2014/C 52/32
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Landgericht Krefeld

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: NIPPONKOA Insurance Co. (Europe) Ltd

      Tožena stranka: Inter-Zuid Transport BV

      Ob udeležbi: DTC Surhuisterveen BV

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Landgericht krefeld – Razlaga členov 27 in 71 Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (Bruselj I) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 42) – Razmerje do Konvencije o pogodbi za mednarodni cestni prevoz blaga (CMR) – Pravila o soobstoju – Litispendenca – Dolžnost razlagati člen 31(2) CMR ob upoštevanju člena 27 Uredbe Bruselj I – Razmerje med odškodninsko tožbo pošiljatelja ali prejemnika in ugotovitveno tožbo prevoznika, katere namen je, da se ugotovi, da ni odgovoren za škodo ali, če se ugotovi, da je, da odgovarja le do nekega najvišjega zneska („negativna ugotovitvena tožba“)

      Izrek

               1.

               Člen 71 Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da se mednarodna konvencija razlaga tako, se spoštovanje ciljev in načel, na katerih temelji navedena uredba, ne zagotovi v vsaj tako ugodnih pogojih, kot so pogoji, določeni s to uredbo.

               2.

               Člen 71 Uredbe št. 44/2001je treba razlagati tako, da nasprotuje razlagi člena 31(2) 12 Konvencija o pogodbi za mednarodni cestni prevoz blaga, podpisana v Ženevi 19. maja 1956, kakor je bila spremenjena s Protokolom, podpisanim v Ženevi 5. julija 1978, v skladu s katero zahtevek iz negativne ugotovitvene tožbe ali negativne ugotovitvene sodbe v eni državi članici ni enak kot regresni zahtevek, ki je bil zaradi iste škode med istimi strankami ali njihovimi pravnimi nasledniki vložen v drugi državi članici.

      (1)  UL C 26, 26.1.2013.


title: Zadeva F-102/11: Sklep Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 30. maja 2013 – Marcuccio proti Komisiji (Javni uslužbenci — Člen 34(1) in (6) Poslovnika — Tožba, ki je bila pravočasno vložena po telefaksu — Lastnoročni podpis, ki se razlikuje od podpisa na izvirniku tožbe, ki je bil poslan po pošti — Prepozna vložitev tožbe — Očitna nedopustnost)

text:
               31.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 252/49

         Sklep Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 30. maja 2013 – Marcuccio proti Komisiji
   (Zadeva F-102/11) (1)

   (Javni uslužbenci - Člen 34(1) in (6) Poslovnika - Tožba, ki je bila pravočasno vložena po telefaksu - Lastnoročni podpis, ki se razlikuje od podpisa na izvirniku tožbe, ki je bil poslan po pošti - Prepozna vložitev tožbe - Očitna nedopustnost)
   2013/C 252/87
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastopnik: G. Cipressa, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: C. Berardis-Kayser in M. J. Baquero Cruz, zastopnika, skupaj z A. Dal Ferrom, odvetnikom)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti implicitne odločbe Komisije, s katero je bilo tožeči stranki zavrnjeno plačilo letnih potnih stroškov od kraja zaposlitve do matičnega kraja za leta od 2005 do 2010.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot očitno nedopustna.

               2.

               L. Marcuccio nosi svoje stroške in stroške Evropske komisije.

      (1)  UL C 126, 28.4.2012, str. 27.


title: Zadeva C-372/04: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne  16. maja 2006  (predlog za sprejetje predhodne odločbe Court of Appeal (Civil Division) — Združeno kraljestvo) — Yvonne Watts, The Queen proti Bedford Primary Care Trust, Secretary of State for Health (Socialna varnost — Nacionalni zdravstveni sistem, ki ga financira država — Stroški zdravljenja, nastali v drugi državi članici — Členi od 48 ES do 50 ES in 152(5) ES — Člen 22 Uredbe (EGS) št. 1408/71)

text:
               15.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 165/6

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 16. maja 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Court of Appeal (Civil Division) — Združeno kraljestvo) — Yvonne Watts, The Queen proti Bedford Primary Care Trust, Secretary of State for Health
   (Zadeva C-372/04) (1)

   (Socialna varnost - Nacionalni zdravstveni sistem, ki ga financira država - Stroški zdravljenja, nastali v drugi državi članici - Členi od 48 ES do 50 ES in 152(5) ES - Člen 22 Uredbe (EGS) št. 1408/71)
   (2006/C 165/11)
   Jezik postopka: angleščina
   Predložitveno sodišče
   Court of Appeal (Civil Division)
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Yvonne Watts, The Queen

      Toženi stranki: Bedford Primary Care Trust, Secretary of State for Health
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Court of Appeal (Civil Division) — Razlaga členov 48, 49, 50, 55 in 152(5) ES in člena 22 Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, kot je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo Sveta (ES) št. 118/97 z dne 2. decembra 1996 (UL 1997, L 28, str. 1), in Uredbe Sveta (EGS) št. 574/72 z dne 21. marca 1972 o določitvi postopka za izvajanje Uredbe (EGS) št. 1408/71, kot je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo Sveta (ES) št. 118/97 — Pogoji za povrnitev bolnišničnih stroškov, nastalih, brez predhodne odobritve, v državi članici, ki ni država članica pristojnega nosilca
   Izrek

               1)

               Člen 22(2), drugi pododstavek, Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, kot je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo Sveta (ES) št. 118/97 z dne 2. decembra 1996, je treba razlagati tako, da mora pristojni nosilec — da lahko odobritev iz odstavka 1(c) tega člena upravičeno zavrne iz razloga obstoja čakalne dobe za bolnišnično zdravljenje — ugotoviti, da to obdobje ne presega časovnega obdobja, sprejemljivega z vidika objektivne medicinske presoje kliničnih potreb zadevne osebe glede na njeno celotno zdravstveno stanje v trenutku vložitve zahteve za odobritev ali ponovitve take zahteve.

               2)

               Člen 49 ES se uporablja v situaciji, kjer oseba, ki zaradi svojega zdravstvenega stanja potrebuje bolnišnično zdravljenje, odide v drugo državo članico in tam prejme tako zdravljenje proti plačilu, ne da bi bilo pri tem treba presojati, ali so storitve bolnišničnega zdravljenja, opravljene v okviru nacionalnega sistema, ki mu pripada ta oseba, storitve v smislu določb o svobodi opravljanja storitev.
               Člen 49 ES je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da je povrnitev stroškov bolnišničnega zdravljenja, zagotovljenega v ustanovi s sedežem v drugi državi članici, pogojena s predhodno odobritvijo pristojnega nosilca.
               Zavrnitev predhodne odobritve ne more temeljiti samo na obstoju čakalnih list, namenjenih načrtovanju in upravljanju bolnišnične ponudbe glede na klinične prednosti, predhodno določene na splošno, ne da bi se opravila medicinsko objektivna presoja zdravstvenega stanja pacienta, njegove anamneze, verjetnega razvoj njegove bolezni, stopnje njegovih bolečin in/ali narave njegove prizadetosti v trenutku vložitve zahteve za odobritev ali ponovitve take zahteve.
               Če čakalna doba, ki izhaja iz takih čakalnih list, presega obdobje, ki je glede na objektivno medicinsko presojo navedenih dejavnikov, primerno, pristojni nosilec ne more zavrniti zahtevane odobritve, sklicujoč se pri tem na obstoj teh čakalnih list, na domnevno porušenje normalnega vrstnega reda prednosti, povezanih s stopnjo nujnosti glede na posamezne primere, na brezplačnost bolnišničnega zdravljenja, zagotovljenega v okviru zadevnega nacionalnega sistema, na obveznost zagotoviti posebna finančna sredstva za povrnitev stroškov načrtovanega zdravljenja v drugi državi članici in/ali na primerjavo stroškov tega zdravljenja s stroški primerljivega zdravljenja v pristojni državi članici.

               3)

               Člen 49 ES je treba razlagati tako, da je pristojni nosilec v primeru, da zakonodaja pristojne države članice določa brezplačnost bolnišničnega zdravljenja, zagotovljenega v okviru nacionalne zdravstvene službe in da zakonodaja države članice — v kateri je bilo pacientu, ki pripada navedeni službi, odobreno ali bi mu moralo biti odobreno bolnišnično zdravljenje na stroške te službe — ne določa celotne povrnitve stroškov navedenega zdravljenja, dolžan pacientu plačati morebitno razliko med objektivno izračunanim stroškom tega enakovrednega zdravljenja v ustanovi, ki pripada zadevni službi, do višine celotnega zneska, plačanega za prejeto zdravljenje v državi članici začasnega bivališča, na eni strani in višino stroškov, ki jo je nosilec te zadnje države članice na podlagi člena 22(1)(c)(i) Uredbe št. 1408/71, kot je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo št. 118/97, dolžan povrniti v imenu pristojnega nosilca v skladu z zakonodajo te države članice, na drugi strani.
               Člen 22(1)(c)(i) Uredbe št. 1408/71 je treba razlagati tako, da se pravica, ki jo ta določba daje pacientu, nanaša izključno na stroške, povezane z zdravstvenim varstvom, ki ga je ta pacient prejel v državi članici začasnega bivališča, in sicer — v primeru bolnišničnega zdravljenja — stroške same zdravniške storitve in stroške, neločljivo povezane z bivanjem pacienta v bolnišnici.
               Člen 49 ES je treba razlagati tako, da ima pacient ki mu je bilo odobreno, da gre na bolnišnično zdravljenje v drugo državo članico, ali čigar zahteva za odobritev je bila zavrnjena, pa se je kasneje izkazalo, da je zavrnitev neupravičena, pravico od pristojnega nosilca zahtevati povrnitev dodatnih stroškov, povezanih s tem čezmejnim potovanjem iz medicinskih razlogov, samo v primeru, da zakonodaja pristojne države članice nacionalnemu sistemu določa obveznost temu ustrezne povrnitve v okviru zdravljenja, zagotovljenega v lokalni ustanovi, ki pripada navedenemu sistemu.

               4)

               Obveznost pristojnega nosilca — ki jo ima le-ta tako na podlagi člena 22 Uredbe št. 1408/71, kot je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo št. 118/97, kot člena 49 ES — da pacientu, ki pripada nacionalni zdravstveni službi, odobri bolnišnično zdravljenje — na stroške tega nosilca — v drugi državi članici, kadar čakalna doba presega z vidika medicinsko objektivne presoje zdravstvenega stanja in kliničnih potreb zadevnega pacienta sprejemljivo obdobje, ne krši člena 152(5) ES.

      (1)  UL C 273, 6.11.2004.


title: Izbris zadeve T-142/04

text:
               11.6.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 143/44

         Izbris zadeve T-142/04 (1)

   (2005/C 143/82)

      (Jezik postopka: nizozemščina)

   S sklepom z dne 11. marca 2005 je predsednik četrtega senata Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti odredil izbris zadeve pod opr. št. T-142/04: Cargill B. V. proti Komisiji Evropskih skupnosti.

      (1)  UL C 168, 26.6.2004.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 26. maja 2005 v zadevi C-301/02 P: Carmine Salvatore Tralli proti Evropski centralni banki (Pritožba — Osebje Evropske centralne banke — Zaposlovanje — Podaljšanje poskusne dobe — Odpustitev med poskusno dobo)

text:
               23.7.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/1

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 26. maja 2005
   v zadevi C-301/02 P: Carmine Salvatore Tralli proti Evropski centralni banki (1)

   (Pritožba - Osebje Evropske centralne banke - Zaposlovanje - Podaljšanje poskusne dobe - Odpustitev med poskusno dobo)
   (2005/C 182/01)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi C-301/02 P, zaradi pritožbe na podlagi člena 49 Statuta ES Sodišča, vložene 26. avgusta 2002, Carmine Salvatore Tralli, ki ga zastopa: N. Pflüger, avocat, druga stranka v postopku je Evropska centralna banka, ki jo zastopata V. Saintot in M. Benisch, zastopnika, skupaj z B. Wägenbaurjem, avocat, je Sodišče (prvi senat), v sestavi P. Jann, predsednik senata, A. Rosas, sodnik, R. Silva de Lapuerta (poročevalka), sodnica, S. von Bahr in K. Schiemann, sodnika, generalni pravobranilec: P. Léger, dne 26. maja 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1)

               Pritožba se zavrne.

               2)

               G. Tralliju se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 289 23.11.2002.


title: Zadeva T-118/11: Tožba, vložena 2. marca 2011 – Attey proti Svetu

text:
               30.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 130/17

         Tožba, vložena 2. marca 2011 – Attey proti Svetu
   (Zadeva T-118/11)
   2011/C 130/30
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Philipp Attey (Abidžan, Slonokoščena obala) (zastopnik: J.-C. Tchikaya, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predloga tožeče stranke

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi ničnost Sklepa Sveta 2011/18/SZVP z dne 14. januarja 2011 o spremembi Sklepa Sveta 2010/656/SZVP o podaljšanju omejevalnih ukrepov proti Slonokoščeni obali in Uredbe Sveta (EU) št. 25/2011 z dne 14. januarja 2011 o spremembi Uredbe (ES) št. 560/2005 o uvedbi posebnih omejevalnih ukrepov zoper nekatere osebe in subjekte glede na razmere v Slonokoščeni obali v delu, v katerem se nanašata na tožečo stranko;

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na očitno napako pri presoji, ker omejevalni ukrepi, sprejeti zoper tožečo stranko – ker naj bi ovirala mirovni in spravni proces v Slonokoščeni obali in ne priznala izida predsedniških volitev – temeljijo na dejstvu, da je tožena stranka napačno štela, da je bil za predsednika Slonokoščene obale izvoljen A. Ouattara, medtem ko je ustavni svet razglasil, da je bil za predsednika izvoljen L. Gbagbo.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na zlorabo pooblastil, ker naj bi izpodbijani akti i) sledili drugemu cilju, kot je tisti iz člena 21 PEU, namreč širjenje demokracije in pravne države drugod po svetu, saj je bil L. Gbagbo za predsednika Slonokoščene obale razglašen na demokratičen način, in ii) kršili Ustanovno listino Združenih narodov, katere spoštovanje zagotavlja Unija, saj naj tožena stranka ne bi spoštovala načela nevmešavanja v notranje zadeve države.

               3.

               Tretji tožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 215(3) PDEU, saj izpodbijani akti naj ne bi vsebovali nikakršnih pravnih jamstev.

               4.

               Četrti tožbeni razlog se nanaša na kršitev Listine Evropske unije o temeljnih pravicah,

                           —

                           ker naj bi bile kršene pravice do obrambe tožeče stranke, saj ji tožena stranka ni posredovala dokazov, zbranih proti njej, s čimer je tožeči stranki onemogočila, da bi s tem v zvezi predstavila svoje stališče, in

                           —

                           ker naj bi bila nesorazmerno kršena pravica tožeče stranke do lastnine.


title: Zadeva F-116/12: Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 9. oktobra 2013 – Wahlström proti Frontex (Javni uslužbenci — Začasni uslužbenec — Ocenjevalno poročilo — Obveznost obrazložitve — Letni pogovor z ocenjevalcem — Določitev ciljev)

text:
               23.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 344/69

         Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 9. oktobra 2013 – Wahlström proti Frontex
   (Zadeva F-116/12) (1)

   (Javni uslužbenci - Začasni uslužbenec - Ocenjevalno poročilo - Obveznost obrazložitve - Letni pogovor z ocenjevalcem - Določitev ciljev)
   2013/C 344/126
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Kari Wahlström (Espoo, Finska) (zastopnik: S. Pappas, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska agencija za upravljanje in operativno sodelovanje na zunanjih mejah držav članic Evropske unije (Frontex) (zastopniki: H. Caniard in S. Vuorensola, zastopnika, skupaj z A. Duronom in D. Waelbroeckom, odvetnikoma)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti ocenjevalnega poročila v zvezi s tožečo stranko in odškodninski zahtevek

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               K. Wahlström nosi lastne stroške in naloži se mu plačilo stroškov Evropske agencije za upravljanje in operativno sodelovanje na zunanjih mejah držav članic Evropske unije.

      (1)  UL C 379, 8.12.2012, str. 39.


title: Zadeva T-308/09: Tožba, vložena 30. julija 2009 – Italija proti Komisiji

text:
               26.9.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 233/19

         Tožba, vložena 30. julija 2009 – Italija proti Komisiji
   (Zadeva T-308/09)
   2009/C 233/36
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Italijanska republika (zastopnik: P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

      Predlog tožeče stranke

               —

               Dopis Evropske komisije – Generalni direktorat za regionalno politiko, št. 4263 z dne 20. maja 2009, katerega predmet je „operativni regionalni program ‚Kampanija‘ 2000-2006. Številka zahteve za plačilo Sysfin 2009/0154 Adonis A/723 z dne 12. januarja 2009“ in ki vsebuje naslednjo odločbo: „Stroški v višini 18 544 968,79 EUR, ki so nastali po 17. maju 2006 v zvezi z ukrepom 1.7, ki se nanaša na deželni sistem upravljanja in uničevanja odpadkov, so nedopustni“, naj se razglasi za ničnega.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so podobne tistim, ki so bili navedeni v zadevi T-99/09, Italija proti Komisiji (1).
   Tožeča stranka uveljavlja zlasti:

               —

               Kršitev členov 32 in 39 Uredbe Sveta (ES) št. 1260/1999 z dne 21. junija 1999 o splošnih določbah o Strukturnih skladih (2), ker je tožeča stranka zmanjšala plačilo stroškov, ki so bili potrjeni za ukrep 1.7, „do odločitve v zadevi T-99/09“, in ker visečnost tožbe zoper ukrepe, ki so bili predhodno sprejeti v postopku plačila, ni navedena med taksativno naštetimi razlogi za zmanjšanje plačil iz Strukturnih skladov, ki so določeni v zgoraj navedenih členih;

               —

               kršitev člena 230 ES. V zvezi s tem zatrjuje, da če se morajo države članice zato, ker so vložile tožbo pri sodišču, dejansko bati zmanjšanja vmesnih plačil, ne morejo več svobodno izvrševati temeljne pravice do sodnega varstva.

      (1)  UL C 102, str. 34, 1.5.2009.

      (2)  UL L 161, str. 1, 26.6.1999.


title: Zadeva T-335/14: Tožba, vložena 13. maja 2014 – Davó Lledó proti UUNT – Administradora y Franquicias América in Inversiones Ged (DoggiS)

text:
               4.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 253/35

         Tožba, vložena 13. maja 2014 – Davó Lledó proti UUNT – Administradora y Franquicias América in Inversiones Ged (DoggiS)
   (Zadeva T-335/14)
   2014/C 253/50
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: José-Manuel Davó Lledó (Cartagena, Španija) (zastopnik: J. V. Gil Martí, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Administradora y Franquicias América, SA e Inversiones Ged Ltda (Santiago de Chile, Čile)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj razveljavi odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 13. marca 2014 v zadevi R 824/2013-1 in posledično potrdi prvotno odločbo oddelka za izbris z dne 18. julija 2013, s katerim je bila zavrnjena zahteva za ugotovitev ničnosti, ki sta jo vložili Administradora y Franquicias América, SA in Inversiones Ged Ltda glede znamke Skupnosti št. 8 894 826 (DoggiS) in jima naloži, da se uskladita s to odločbo in njenimi učinki, ter naj toženi stranki in drugim strankam v postopku pred odborom za pritožbe naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: figurativna znamka z besednim elementom „DoggiS“ za proizvode in storitve iz razredov 29, 30 in 43 – znamka Skupnosti št. 8 894 826

      Imetnik znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Stranki, ki zahtevata ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: Administradora y Franquicias América, SA in Inversiones Ged Ltda

      Obrazložitev zahteve za ugotovitev ničnosti: Zahteva za registracijo znamke je bila vložena v slabi veri.

      Odločba oddelka za izbris: zavrnitev zahteve za ugotovitev ničnosti

      Odločba odbora za pritožbe: ugoditev pritožbi, tako da se v celoti razveljavi odločba oddelka za izbris in registracija izpodbijane znamke Skupnosti

      Navajani tožbeni razlogi:

               —

               kršitev člena 76 Uredbe Sveta št. 207/2009;

               —

               kršitev člena 52(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009


title: Zadeva T-346/10: Tožba, vložena 18. avgusta 2010 – Borax Europe proti ECHA

text:
               23.10.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 288/51

      Tožba, vložena 18. avgusta 2010 – Borax Europe proti ECHA
      (Zadeva T-346/10)
      ()
      (2010/C 288/95)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Borax Europe Ltd (London, Združeno kraljestvo) (zastopnika: K. Nordlander, odvetnik, in H. Pearson, solicitor)

         Tožena stranka: Evropska agencija za kemikalije (ECHA)

         Predlogi tožeče stranke

                  —

                  Ničnostna tožba naj se razglasi za dopustno;

                  —

                  odločba ECHA, s katero so bile nekatere boratne snovi opredeljene kot „izjemno problematične snovi“, ki izpolnjujejo merila iz člena 57(c) Uredbe (ES) št. 1907/2006 („REACH“) (1), in s katero so bile te snovi 18. junija 2010 vključene na seznam potencialno izjemno problematičnih snovi, ki so predmet odobritve (v nadaljevanju: seznam) (v nadaljevanju: izpodbijani akt), naj se razglasi za nično;

                  —

                  ECHA naj se naloži plačilo stroškov tožeče stranke v tem postopku.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti odločbe ECHA, s katero so bile nekatere boratne snovi opredeljene kot „izjemno problematične snovi“, ki izpolnjujejo merila iz člena 57(c) REACH, in s katero so bile te snovi 18. junija 2010 vključene na seznam. Tožeča stranka je za izpodbijani akt izvedela preko sporočila za medije ECHA z dne 18. junija 2010.
      Boratne snovi, katerih vključitev na seznam tožeča stranka z izpodbijanim aktom izpodbija, so: borova kislina, CAS št. 10043-35-3, ES št. 233-139-2; dinatrijev tetraborat, anhidrid; dinatrijev tetraborat dekahidrat; dinatrijev tetraborat pentahidrat (CAS št. 1330-43-4, št. 1303-96-4, št. 12179-04-3, ES št. 215-540-4) (v nadaljevanju: boratne snovi).
      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

         Prvi tožbeni razlog: izpodbijani akt naj se razglasi za ničnega, ker je temeljil na spisih v skladu s Prilogo XV, ki so vsebovali očitne napake, ki so vodile h kršitvi bistvene postopkovne zahteve v členu 59 REACH. V teh spisih je v utemeljitev ravnanja ECHA navedeno, da so boratne snovi trenutno razvrščene v del 3 Priloge VI k Uredbi (ES) št. 1272/2008, kar je dejansko napačno.

         Drugi tožbeni razlog: ECHA je izpodbijani akt sprejela, ne da bi prenehala s svojo nalogo „vsebinske“ presoje, ali boratne snovi izpolnjujejo merila iz člena 57(c) REACH. Zato naj bi ECHA s sprejetjem izpodbijanega akta storila očitno napako pri presoji, prekoračila svoja pooblastila in kršila načelo dobrega upravljanja.

         Tretji tožbeni razlog: končno, boratne snovi ne izpolnjujejo meril iz člena 57(c) REACH za njihovo uvrstitev kot strupenih za razmnoževanje iz kategorij 1 ali 2 Direktive 67/548. Zato naj ne bi bile „izjemno problematične snovi“ in naj bi njihova vključitev na seznam z izpodbijanim aktom kršila člen 59(8) REACH.

         (1)  Uredba (ES) št. 1907/2006 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH), o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije ter spremembi Direktive 1999/45/ES ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES (UL L 396, str. 1)


title: Zadeva T-516/13: Tožba, vložena 16. julija 2014 – CW proti Svetu

text:
               6.10.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 351/9

         Tožba, vložena 16. julija 2014 – CW proti Svetu
   (Zadeva T-516/13)
   2014/C 351/10
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: CW (Pariz, Francija) (zastopnik: A. Tekari, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Izvedbeni sklep Sveta 2013/409/SZVP z dne 30. julija 2013 o izvajanju Sklepa 2011/72/SZVP o omejevalnih ukrepih proti nekaterim osebam in subjektom ob upoštevanju razmer v Tuniziji razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

               —

               Svetu Evropske komisije naloži plačilo zneska 100.000 EUR za povračilo nematerialne in materialne škode, ki je nastala tožeči stranki;

               —

               Svetu Evropske unije poleg plačila lastnih stroškov naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva razloga:

               1.

               Prvi tožbeni razlog: neobstoj pravne podlage, saj naj zato, ker temelji na razlogu, ki ni naveden v členu 1 Sklepa 2011/72/SZVP (1), ki je njegova pravna podlaga, Sklep 2013/409/SZVP (2) ne bi imel pravne podlage.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev lastninske pravice, saj naj bi omejevalni ukrepi, naloženi tožeči stranki, pomenili neupravičeno omejitev njene lastninske pravice.

      (1)  Sklep Sveta 2011/72/SZVP z dne 31. januarja 2011 o omejevalnih ukrepih proti nekaterim osebam in subjektom ob upoštevanju razmer v Tuniziji (UL L 28, str. 62).

      (2)  Izvedbeni sklep Sveta 2013/409/SZVP z dne 30. julija 2013 o izvajanju Sklepa 2011/72/SZVP o omejevalnih ukrepih proti nekaterim osebam in subjektom ob upoštevanju razmer v Tuniziji (UL L 204, str. 52).


title: Zadeva T-353/07: Sodba Sodica prve stopnje z dne 30. novembra 2009  Esber proti UUNT  Coloris Global Coloring Concept (COLORIS) ( Znamka Skupnosti  Postopek z ugovorom  Prijava figurativne znamke Skupnosti COLORIS  Prejnja nacionalna besedna znamka COLORIS  Relativni razlog za zavrnitev  Resna in dejanska uporaba prejnje znamke  Clena 15(2)(a) in 43(2) in (3) Uredbe (ES) t. 40/94 (postala clena 15(1)(a) oziroma 42(2) in (3) Uredbe (ES) t. 207/2009) )

text:
               30.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/47

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 30. novembra 2009 – Esber proti UUNT – Coloris Global Coloring Concept (COLORIS)
   (Zadeva T-353/07) (1)

   („Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti COLORIS - Prejšnja nacionalna besedna znamka COLORIS - Relativni razlog za zavrnitev - Resna in dejanska uporaba prejšnje znamke - Člena 15(2)(a) in 43(2) in (3) Uredbe (ES) št. 40/94 (postala člena 15(1)(a) oziroma 42(2) in (3) Uredbe (ES) št. 207/2009)“)
   2010/C 24/81
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Esber, SA (Burceña-Baracaldo, Španija) (zastopniki: T. Villate Consonni, J. Calderón Chavero in M. Yañez Manglano, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenient pred Sodiščem prve stopnje: Coloris Global Coloring Concept (Villeneuve Loubet, Francija) (zastopnik: K. Manhaeve, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 28. junija 2007 (zadeva R-1060/2006-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Coloris Global Coloring Concept in Esber, SA.

      Izrek

               1.

               Tožbo se zavrne.

               2.

               Družbi Esber, SA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 269, 10.11.2007.


title: Zadeva T-736/14: Tožba, vložena 27. oktobra 2014 – Monster Energy/UUNT – Home Focus (MoMo Monsters)

text:
               15.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 448/36

         Tožba, vložena 27. oktobra 2014 – Monster Energy/UUNT – Home Focus (MoMo Monsters)
   (Zadeva T-736/14)
   (2014/C 448/45)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Monster Energy Company (Corona, Združene države) (zastopnik: P. Brownlow, solicitor)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Home Focus Development Ltd (Tortola, Britanski deviški otoki)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Prijavitelj: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: Besedna znamka „MoMo Monsters“ – Prijava znamke Skupnosti št. 1 0 5 13  372

      Postopek pred UUNT: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba drugega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 7. avgusta 2014 v zadevi R 1167/2013-2

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev členov 8(1)(b) in 8(5) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-381/13: Tožba, vložena 24. julija 2013 – Perfetti Van Melle proti UUNT (DAISY)

text:
               21.9.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 274/20

         Tožba, vložena 24. julija 2013 – Perfetti Van Melle proti UUNT (DAISY)
   (Zadeva T-381/13)
   2013/C 274/33
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Perfetti Van Melle (Lainate, Italija) (zastopnik: P. Testa, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               odločbo prvega odbora za pritožbe z dne 10. aprila 2013 v zadevi R 427/2012-1 razglasi za nično v delu, v katerem je z njo zavrnjena zahteva za registracijo znamke „DAISY“ za te proizvode: slaščice, pecivo, bomboni, karamele, gumijasti bomboni, karamel, žvečilni gumi, želatina (slaščice), lakrice, lizike, toffee, pastile, sladkor, čokolada, kakav;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka Skupnosti „DAISY“ za proizvode iz razreda 30 – prijava znamke Skupnosti št. 10 267 037

      Odločba preizkuševalca: prijava se zavrne

      Odločba odbora za pritožbe: pritožba se zavrne

      Navajani tožbeni razlogi:

               —

               kršitev člena 7(1)(c) Uredbe št. 207/2009, ker beseda „DAISY“ ni opisna;

               —

               kršitev člena 7(1)(c) Uredbe št. 207/2009, ker beseda „DAISY“ ne opisuje bistvene značilnosti proizvoda;

               —

               kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009, ker ima beseda „DAISY“ v zvezi s slaščicami razlikovalni učinek.


title: Zadeva C-333/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 6. julija 2015 – María Pilar Planes Bresco/Comunidad Autónoma de Aragón

text:
               14.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 302/21

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 6. julija 2015 – María Pilar Planes Bresco/Comunidad Autónoma de Aragón
   (Zadeva C-333/15)
   (2015/C 302/26)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Supremo

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: María Pilar Planes Bresco

      Tožena stranka: Comunidad Autónoma de Aragón

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člena 43 in 44 Uredbe Sveta (ES) št. 1782/2003 (1) z dne 29. septembra 2003 razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi, v skladu s katero se iz statusa upravičenega hektarja izključijo vse tiste površine trajnih travnikov, ki jih prijavi kmet in presegajo te, ki so bile upoštevane za določitev običajnih pravic, do katerih je bil upravičen, vključitev teh površin in zato nadomestitev ornih zemljišč s travniki pa je pogojena s tem, da so ti v konkretnem proračunskem letu, za katero se uveljavljajo pravice do plačila, dejansko namenjeni reji živine?
               V primeru nikalnega odgovora na zgornje vprašanje:

               2.

               Ali je treba člen 29 Uredbe Sveta (ES) št. 1782/2003 z dne 29. septembra 2003, ker so z njim plačila iz shem podpor izključena za upravičence do teh plačil, „za katere se ugotovi, da so umetno ustvarili pogoje, ki so potrebni za pridobitev takih plačil, da bi pridobili korist v nasprotju s cilji zadevne sheme podpore“, razlagati tako, da državam članicam ne dovoljuje sprejetja splošnih določb, s katerimi se število „upravičenih hektarov“ (trajnih travnikov) zmanjša s tem, da se objektivizirajo splošni primeri, v katerih se domneva, da je upravičenec umetno ustvaril pogoje za pridobitev plačila, ne da bi se – konkretno in v zvezi z natančno določenim kmetom – ugotavljala dejavnost, ki jo ta izvaja, in njegovo ravnanje?

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1782/2003 z dne 29. septembra 2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete ter o spremembi uredb (EGS) št. 2019/93, (ES) št. 1452/2001, (ES) št. 1453/2001, (ES) št. 1454/2001, (ES) 1868/94, (ES) št. 1251/1999, (ES) št. 1254/1999, (ES) št. 1673/2000, (EGS) št. 2358/71 in (ES) št. 2529/2001 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 40, str. 269).


title: Zadeva F-76/13: Tožba, vložena 9. avgusta 2013 – ZZ proti Komisiji

text:
               5.10.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 291/7

         Tožba, vložena 9. avgusta 2013 – ZZ proti Komisiji
   (Zadeva F-76/13)
   2013/C 291/08
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnika: D. Abreu Caldas in J.-N. Louis, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe, s katero se ugotavlja, da tožeča stranka ni primerna za izbor na razpisu CAST/02/2010, in zavrača predlog PMO za zaposlitev tožeče stranke s pogodbo za pogodbenega uslužbenca.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba organa, pooblaščenega za sklepanje pogodb o zaposlitvi, z dne 8. novembra 2012, s katero se ugotavlja, da tožeča stranka ni primerna za izbor na razpisu CAST2010, in zavrne ponudba pogodbe za pogodbenega uslužbenca funkcionalne skupine III (GFIII) za nedoločen čas, naj se razglasi za nično;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva T-55/05: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 25. januarja 2007 — Rijn Schelde Mondia France proti Komisiji ( Ničnostna tožba — Skupna carinska tarifa — Zahtevek za odpust uvoznih dajatev — Akt, ki posega v položaj — Nedopustnost )

text:
               14.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/37

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 25. januarja 2007 — Rijn Schelde Mondia France proti Komisiji
   (Zadeva T-55/05) (1)

   („Ničnostna tožba - Skupna carinska tarifa - Zahtevek za odpust uvoznih dajatev - Akt, ki posega v položaj - Nedopustnost“)
   (2007/C 82/82)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Rijn Schelde Mondia France SA (Rouen, Francija) (zastopnik: F. Citron, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: X. Lewis in J. Hottiaux, zastopnika)
   Predmet
   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije, ki naj bi jo vseboval dopis z dne 7. oktobra 2004 glede zahtevka za odpust uvoznih dajatev (spis REM 22/01).
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2)

               Tožeča stranka nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Komisija.

      (1)  UL C 93, 16.4.2005.


title: Zadeva T-412/12: Tožba, vložena 17. septembra 2012 – bpost proti Komisiji

text:
               10.11.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 343/20

         Tožba, vložena 17. septembra 2012 – bpost proti Komisiji
   (Zadeva T-412/12)
   2012/C 343/34
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: bpost (Bruselj, Belgija) (zastopnik: D. Geradin, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               naj člene 2, 5, 6 in 7 Sklepa Komisije z dne 25. januarja 2012 glede ukrepa SA.14588 (C 20/2009) Belgije za podjetje De Post – La Poste (zdaj „bpost“), ki je bil objavljen v Uradnem listu EU dne 29. junija 2012 (UL L 170, str. 1), razglasi za nične;

               —

               naj toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

               1.

               V prvem tožbenem razlogu zatrjuje kršitev členov 106(2) PDEU in 107(1) in (3) PDEU, očitno napako presoje in kršitev načela enakega obravnavanja zaradi nepravilnega zaključka, da maloprodajna mreža, ki jo je vzpostavila družba bpost, ni bila posebna storitev splošnega gospodarskega pomena (v nadaljevanju: SSGP), in zaradi ugotovitve, da je bilo nadomestilo, ki ga je prejela od države Belgije za maloprodajno mrežo, čezmerno nadomestilo.

               2.

               V drugem tožbenem razlogu zatrjuje kršitev členov 106(2) PDEU, 107(1) PDEU in 107(3) PDEU in očitno napako pri presoji zaradi napačne ugotovitve, da se stroški maloprodajne mreže, ki nastanejo zaradi obveznosti zagotavljanja univerzalne storitve, ne bi smeli upoštevati pri izračunu dobička rezervnega sektorja univerzalne storitve, ki presega stopnjo zmernega dobička.

               3.

               V tretjem tožbenem razlogu zatrjuje kršitev členov 107 in 106(2) ter kršitev načel sorazmernosti in enakega obravnavanja zaradi napačnega zaključka, da morajo biti neto stroški SSGP, ki ni dostava pošte, kriti s celotim dobičkom iz rezerviranega sektorja univerzalne storitve, kolikor ti dobički presegajo zmeren dobiček.

               4.

               V četrtem tožbenem razlogu zatrjuje kršitev členov 107 PDEU in 106(2) PDEU in kršitev načela prepovedi retroaktivnosti, ker nadomestila, ki so bila družbi bpost v obdobju 1992-2005 premalo plačana, niso bila upoštevana pri kompenzaciji domnevno previsokih nadomestil družbi bpost v obdobju 2006-2010.