title: Sodba Sodišča z dne 24. septembra 2014 v zadevi E-4/14 – Nadzorni organ Efte proti Islandiji (Država pogodbenica ni izpolnila svojih obveznosti – Neizpolnitev obveznosti prenosa v nacionalno zakonodajo – Direktiva 2007/23/ES o dajanju pirotehničnih izdelkov v promet)

text:
               23.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/7

         SODBA SODIŠČA
   z dne 24. septembra 2014
   v zadevi E-4/14
   Nadzorni organ Efte proti Islandiji
   (Država pogodbenica ni izpolnila svojih obveznosti – Neizpolnitev obveznosti prenosa v nacionalno zakonodajo – Direktiva 2007/23/ES o dajanju pirotehničnih izdelkov v promet)
   (2015/C 131/07)
   V zadevi E-4/14, Nadzorni organ Efte proti Islandiji – katere predmet je ZAHTEVEK za ugotovitev, da Islandija, ker v predpisanem roku ni sprejela ali uradno obvestila Nadzornega organa Efte o sprejetju potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz točke 4 poglavja XXIX Priloge II k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2007/23/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. maja 2007 o dajanju pirotehničnih izdelkov v promet), kakor je bil navedenemu sporazumu prilagojen s Protokolom št. 1 k Sporazumu EGP, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 21 navedenega akta in člena 7 Sporazuma EGP – je Sodišče Efte v sestavi: predsednik in sodnik poročevalec Carl Baudenbacher, sodnika Per Christiansen in Páll Hreinsson, 24. septembra 2014 izdalo sodbo,
   katere izrek se glasi:

               1.

               Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz točke 4 poglavja XXIX Priloge II k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2007/23/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. maja 2007 o dajanju pirotehničnih izdelkov v promet), kakor je bil navedenemu sporazumu prilagojen s Protokolom št. 1 k Sporazumu EGP, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 21 navedenega akta in člena 7 Sporazuma EGP.

               2.

               Islandiji se naloži plačilo stroškov postopka.


title: Zadeva T-387/12: Tožba, vložena 4. septembra 2012 – Italija proti Komisiji

text:
               20.10.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/15

         Tožba, vložena 4. septembra 2012 – Italija proti Komisiji
   (Zadeva T-387/12)
   2012/C 319/28
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Italijanska republika (zastopnik: S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi za ničen izvedbeni sklep Komisije z dne 22. junija 2012 št. 2012/336/EU (notificirano pod dokumentarno številko C(2012) 3838) o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije v delu, ki je predmet te tožbe;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Predmet te tožbe je omejen na pavšalne finančne popravke, ki se nanašajo na Italijansko republiko in zadevajo sheme pomoči pridelovalcem paradižnika za predelavo za finančna leta 2006, 2007 in 2008.
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en sam tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev člena 7(4) Uredbe Sveta (ES) št. 1258/1999 z dne 17. maja 1999 o financiranju skupne kmetijske politike (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 25, str. 414) in člena 31 Uredbe Sveta (ES) št. 1290/2005 z dne 21. junija 2005 o financiranju skupne kmetijske politike (UL L 209, str. 1).
   V okviru tega razloga izpodbija uporabo finančnih popravkov v izpodbijani odločbi, ki ustrezajo 2 % odhodkov, pri čemer navaja, da so bili uporabljeni kljub dokazu o neobstoju precejšnje finančne škode, ki ga je Komisija sprejela.
   Tožeča stranka poleg tega izpodbija določitev istih popravkov, ker je njihova konkretna določitev nesorazmerna in očitno nelogična, saj so precej višji od morebitne škode, ki izhaja iz ravnanj, ki se očitajo italijanskim organom.


title: Zadeva C-258/10: Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 4. marca 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Dâmbovița – Romunija) – Nicușor Grigore proti Regia Națională a Pădurilor Romsilva – Direcția Silvică București (Člen 104(3), prvi pododstavek, Poslovnika — Socialna politika — Zaščita varnosti in zdravja delavcev — Direktiva 2003/88/ES — Organizacija delovnega časa — Pojem „delovni čas“ — Pojem „najdaljši tedenski delovni čas“ — Gozdni čuvaj, katerega prožni delovni čas v skladu s pogodbo o zaposlitvi in veljavno kolektivno pogodbo obsega 8 ur dnevno in 40 ur tedensko — Nacionalna ureditev, v skladu s katero je gozdni čuvaj odgovoren za vsako škodo, ki nastane na gozdni parceli, ki jo upravlja — Kvalifikacija — Učinek nadurnega dela na plačo in nadomestila zainteresirane stranke)

text:
               25.6.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 186/9

         Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 4. marca 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Dâmbovița – Romunija) – Nicușor Grigore proti Regia Națională a Pădurilor Romsilva – Direcția Silvică București
   (Zadeva C-258/10) (1)

   (Člen 104(3), prvi pododstavek, Poslovnika - Socialna politika - Zaščita varnosti in zdravja delavcev - Direktiva 2003/88/ES - Organizacija delovnega časa - Pojem „delovni čas“ - Pojem „najdaljši tedenski delovni čas“ - Gozdni čuvaj, katerega prožni delovni čas v skladu s pogodbo o zaposlitvi in veljavno kolektivno pogodbo obsega 8 ur dnevno in 40 ur tedensko - Nacionalna ureditev, v skladu s katero je gozdni čuvaj odgovoren za vsako škodo, ki nastane na gozdni parceli, ki jo upravlja - Kvalifikacija - Učinek nadurnega dela na plačo in nadomestila zainteresirane stranke)
   2011/C 186/15
   Jezik postopka: romunščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Dâmbovița

      Stranki

      Tožeča stranka: Nicușor Grigore

      Tožena stranka: Regia Națională a Pădurilor Romsilva - Direcția Silvică București

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunal Dâmbovița – Razlaga členov 2(1) in 6 Direktive 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa (UL L 299, str. 9) – Pojem „delovni čas“ – Nacionalna ureditev, v skladu s katero je gozdni čuvaj odgovoren za vsako škodo, ki nastane na gozdni parceli, čeprav je v njegovi pogodbi o zaposlitvi določeno, da delovni čas traja osem ur – Pojem „najdaljši tedenski delovni čas“ – Dejanski tedenski delovni čas, ki presega zakonsko določen najdaljši tedenski delovni čas – Učinki na plačo in nadomestila zainteresirane stranke

      Izrek

               1.

               Člena 2(1) Direktive 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa je treba razlagati tako, da za obdobje, v katerem mora gozdni čuvaj, ki ima v skladu s svojo pogodbo o zaposlitvi osemurni dnevni delovni čas, zagotoviti nadzor nad določeno gozdno parcelo, v zvezi s katero je glede na okoliščine odgovoren z disciplinskega, premoženjskega, prekrškovnega ali, glede na konkreten primer, kazenskega vidika za škodo, ugotovljeno na območju, ki ga upravlja, ne glede na čas nastanka te škode, mogoče šteti, da gre za „delovni čas“ v smislu te določbe samo, če narava in obseg gozdarjeve obveznosti nadzora ter odgovornost, ki zanj velja, zahtevajo njegovo fizično prisotnost na delovnem mestu in če mora biti med tem obdobjem na razpolago svojemu delodajalcu. Predložitveno sodišče preuči potrebne dejanske in pravne okoliščine, zlasti z vidika uporabljivega nacionalnega prava, da se presodi, če je tako v tej zadevi.

               2.

               Kvalifikacija obdobja kot „delovni čas“ v smislu člena 2(1) Direktive 2003/88 je neodvisna od tega ali je na razpolago službeno stanovanje na gozdni parceli, ki jo upravlja zadevni gozdar, če ta razpoložljivost ne vključuje tega, da je gozdar zavezan k temu, da se zadržuje na kraju, ki ga določi delodajalec in mu je na razpolago, zato da lahko, če je treba, takoj zagotovi primerne storitve. Predložitveno sodišče preuči ali je tako v zadevi, o kateri odloča.

               3.

               Člen 6 Direktive 2003/88 je treba razlagati tako, da načeloma nasprotuje situaciji, v kateri gozdar kljub temu, da je v pogodbi o zaposlitvi določeno, da je njegov najdaljši delovni čas osem ur na dan, najdaljši tedenski delovni čas pa 40 ur na teden, slednji na podlagi zakonskih obveznosti dejansko zagotavlja nadzor gozdne parcele, za katero je odgovoren, bodisi trajno, bodisi tako, da je v tej določbi določen delovni čas prekoračen. Predložitveno sodišče preuči ali je tako v zadevi, v kateri odloča, in po potrebi preuči ali so v zadevi iz postopka o glavni stvari izpolnjeni pogoji iz člena 17(1) Direktive 2003/88 ali iz člena 22(1), v skladu s katerimi je mogoče odstopanje od člena 6.

               4.

               Direktivo 2003/88 je treba razlagati tako, da obveznost delodajalca za plačilo dohodka ali temu ustreznega zneska za obdobje, v katerem mora gozdar zagotoviti nadzor gozdne parcele, za katero je odgovoren, ne izhaja iz te direktive, temveč zadevnih določb nacionalnega prava.

      (1)  UL C 221, 14.8.2010.


title: Zadeva C-436/15: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 15. junija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – Lietuvos Respublikos aplinkos ministerijos Aplinkos projektų valdymo agentūra/„Alytaus regiono atliekų tvarkymo centras“ UAB (Predhodno odločanje — Zaščita finančnih interesov Evropske unije — Uredba (ES, Euratom) št. 2988/95 — Člen 3(1) — Financiranje iz Kohezijskega sklada — Razvojni projekt regionalnega sistema za ravnanje z odpadki — Nepravilnosti — Pojem „večletni program“ — Zaključek večletnega programa — Zastaralni rok)

text:
               21.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 277/4

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 15. junija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – Lietuvos Respublikos aplinkos ministerijos Aplinkos projektų valdymo agentūra/„Alytaus regiono atliekų tvarkymo centras“ UAB
   (Zadeva C-436/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Zaščita finančnih interesov Evropske unije - Uredba (ES, Euratom) št. 2988/95 - Člen 3(1) - Financiranje iz Kohezijskega sklada - Razvojni projekt regionalnega sistema za ravnanje z odpadki - Nepravilnosti - Pojem „večletni program“ - Zaključek večletnega programa - Zastaralni rok))
   (2017/C 277/04)
   Jezik postopka: litovščina

      Predložitveno sodišče

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Lietuvos Respublikos aplinkos ministerijos Aplinkos projektų valdymo agentūra

      Tožena stranka:„Alytaus regiono atliekų tvarkymo centras“ UAB

      Ob udeležbi: Lietuvos Respublikos finansų ministerija, „Skirnuva“ UAB, „Parama“ UAB, „Alkesta“ UAB, „Dzūkijos statyba“ UAB

      Izrek

               1.

               Projekt, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki vzpostavlja sistem ravnanja z odpadki v določeni regiji in katerega izvajanje je bilo predvideno za več let ter ki bi moral biti financiran s sredstvi Evropske unije, spada v pojem „večletni program“ iz člena 3(1), drugi pododstavek, drugi stavek, Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 z dne 18. decembra 1995 o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti.

               2.

               Člen 3(1) Uredbe št. 2988/95 je treba razlagati tako, da zastaralni rok za nepravilnost, storjeno v okviru „večletnega programa“, kot je zadevni projekt v postopku v glavni stvari, v skladu s členom 3(1), prvi pododstavek, Uredbe št. 2988/95 teče od dneva storitve zadevne nepravilnosti, pri čemer pa v primeru „nadaljevane ali ponavljajoče se“ nepravilnosti zastaralni rok v skladu s členom 3(1), drugi pododstavek, Uredbe št. 2988/95 teče od dneva, ko je nepravilnost prenehala. Dalje, za „večletni program“ se šteje, da je „zaključen“ v smislu člena 3(1), drugi pododstavek, drugi stavek, Uredbe št. 2988/95 na datum, določen za ta program v skladu s pravili, ki ga urejajo. Natančneje, večletni program, urejen z Uredbo Sveta (ES) št. 1164/94 z dne 16. maja 1994 o ustanovitvi Kohezijskega sklada, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1264/1999 z dne 21. junija 1999 in z Uredbo Sveta (ES) št. 1265/1999 z dne 21. junija 1999 ter z Aktom o pogojih pristopa Češke republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Madžarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije in Slovaške republike in prilagoditvi pogodb, na katerih temelji Evropska unija, je treba šteti za „zaključen“ v smislu navedene določbe na datum, ki je v odločbi Evropske komisije o odobritvi tega projekta naveden kot datum za končanje del in za izvršitev plačil upravičenih izdatkov, povezanih s projektom, brez poseganja v morebitno podaljšanje z novo odločbo Komisije v tem smislu.

      (1)  UL C 337, 12.10.2015.


title: Zadeva C-89/06: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki, vložena  14. februarja 2006

text:
               8.4.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/18

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki, vložena 14. februarja 2006
   (Zadeva C-89/06)
   (2006/C 86/34)
   Jezik postopka: portugalščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata António Caeiros in Bernhard Schima, zastopnika, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, je 14. februarja 2006 na Sodišču Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Portugalski republiki.
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da Portugalska republika s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2003/30/ES z dne 8. maja 2003 o pospeševanju rabe biogoriv in drugih obnovljivih goriv v sektorju prevoza (1), ni izpolnila obveznosti iz člena 7(1) te direktive;

               —

               podredno ugotovi, da Portugalska republika s tem, da o zadevnih predpisih ni nemudoma obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz člena 7(1) navedene Direktive 2003/30/ES;

               —

               Portugalski republiki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos te direktive v notranji pravni red se je iztekel 31. decembra 2004.

      (1)  UL L 123, str. 42.


title: Zadeva C-301/11: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 31. januarja 2013 – Evropska komisija proti Kraljevini Nizozemski (Davčna zakonodaja — Prenos davčnega domicila — Svoboda ustanavljanja — Člen 49 PDEU — Obdavčenje nedosežene dodane vrednosti — Takojšnja obdavčitev ob zapustitvi ozemlja)

text:
               23.3.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/4

         Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 31. januarja 2013 – Evropska komisija proti Kraljevini Nizozemski
   (Zadeva C-301/11) (1)

   (Davčna zakonodaja - Prenos davčnega domicila - Svoboda ustanavljanja - Člen 49 PDEU - Obdavčenje nedosežene dodane vrednosti - Takojšnja obdavčitev ob zapustitvi ozemlja)
   2013/C 86/05
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: R. Lyal in W. Roels, agenta)

      Tožena stranka: Kraljevina Nizozemska (zastopniki: C. Wissels, J. Langer in M. de Ree, agenti)

      Intervenientke v podporo toženi stranki: Zvezna republika Nemčija (zastopnika: T. Henze in K. Petersen, agenta), Kraljevina Španija (zastopnik: A. Rubio González, agent), Portugalska republika (zastopnik: L. Inez Fernandes, agent)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Razlaga člena 49 PDEU – Obdavčenje ob izstopu za podjetja, ki se odrečejo davčnemu domicilu na Nizozemskem – Obdavčenje nedosežene dodane vrednosti podjetja ob spremembi sedeža, preselitvi stalne poslovne enote ali njenega premoženja v drugo državo članico.

      Izrek

               1.

               Kraljevina Nizozemska s tem, da je odobrila in v veljavi obdržala nacionalne predpise, ki določajo obdavčenje nedosežene dodane vrednosti podjetja ob preselitvi podjetja oziroma preselitvi statutarnega ali dejanskega sedeža v drugo državo članico, ni izpolnila obveznosti iz člena 49 PDEU.

               2.

               Kraljevini Nizozemski se naloži plačilo stroškov.

               3.

               Zvezna republika Nemčija, Kraljevina Španija in Portugalska republika nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 252, 27.8.2011.


title: Zadeva F-10/16: Tožba, vložena 17. februarja 2016 – ZZ/Evropski varuh človekovih pravic

text:
               30.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 191/51

         Tožba, vložena 17. februarja 2016 – ZZ/Evropski varuh človekovih pravic
   (Zadeva F-10/16)
   (2016/C 191/74)
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: Vasileios A. Christianos, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski varuh človekovih pravic

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe Evropskega varuha človekovih pravic o zavrnitvi kandidature tožeče stranke za delovno mesto generalnega sekretarja urada varuha in naložitev toženi stranki, da plača odškodnino z obrestmi za premoženjsko in nepremoženjsko škodo, ki naj bi nastala tožeči stranki.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti odločbe Evropskega varuha človekovih pravic z dne 9. novembra 2015, s katero je ta zavrnil pritožbo;

               —

               razglasitev ničnosti odločbe z dne 10. aprila 2015, s katero je bil tožeči stranki zavrnjen razgovor, in odločbe z dne 16. julija 2015, s katero je bil na položaj generalnega sekretarja urada Evropskega varuha človekovih pravic imenovan B.G.;

               —

               Evropskemu varuhu človekovih pravic naj se naloži, da tožeči stranki plača 112 472,64 EUR odškodnine za premoženjsko škodo, ki ji je nastala;

               —

               Evropskemu varuhu človekovih pravic naj se naloži, da tožeči stranki plača 30 000 EUR odškodnine za nepremoženjsko škodo, ki ji je nastala;

               —

               Evropskemu varuhu človekovih pravic naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-420/17: Tožba, vložena 12. julija 2017 – Evropska komisija/Francoska republika

text:
               11.9.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 300/25

         Tožba, vložena 12. julija 2017 – Evropska komisija/Francoska republika
   (Zadeva C-420/17)
   (2017/C 300/29)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: O. Beynet, in C. Hermes, agenta)

      Tožena stranka: Francoska republika

      Predlog tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Francoska republika s tem, da ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za uvedbo splošnega sistema varstva vrtnega strnada v okrožju Landes, ni izpolnila obveznosti, ki so ji naložene s členom 5 Direktive 2009/147/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. novembra 2009 o ohranjanju prosto živečih ptic;

               —

               Francoski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija meni, da Francija ni nikoli sprejela doslednih in koordiniranih varstvenih ukrepov, potrebnih za uvedbo sistema varstva vrtnega strnada, zaradi česar ni izpolnila obveznosti, ki izhajajo iz Direktive 2009/147/ES (1).

      (1)  UL L 20, 26.1.2010, str. 7.


title: Zadeva C-458/05: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 13. septembra 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberster Gerichtshof (Avstrija)) – Mohamed Jouini, Okay Gönen, Hasan Bajric, Gerald Huber, Manfred Ortner, Sükran Karacatepe, Franz Mühlberger, Nakil Bakii, Hannes Kranzler, Jürgen Mörth, Anton Schneeberger, Dietmar Susteric, Sascha Wörnhör, Aynur Savci, Elena Peter, Egon Schmöger, Mehmet Yaman, Dejan Preradovic, Andreas Mitter, Wolfgang Sorger, Franz Schachenhofer, Herbert Weiss, Harald Kaineder, Ognen Stajkovski, Jovica Vidovic proti Princess Personal Service GmbH (PPS) (Socialna politika – Direktiva 2001/23/ES – Ohranjanje pravic delavcev – Prenos podjetij – Pojem prenos – Podjetje za začasno zaposlovanje)

text:
               10.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/10

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 13. septembra 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberster Gerichtshof (Avstrija)) – Mohamed Jouini, Okay Gönen, Hasan Bajric, Gerald Huber, Manfred Ortner, Sükran Karacatepe, Franz Mühlberger, Nakil Bakii, Hannes Kranzler, Jürgen Mörth, Anton Schneeberger, Dietmar Susteric, Sascha Wörnhör, Aynur Savci, Elena Peter, Egon Schmöger, Mehmet Yaman, Dejan Preradovic, Andreas Mitter, Wolfgang Sorger, Franz Schachenhofer, Herbert Weiss, Harald Kaineder, Ognen Stajkovski, Jovica Vidovic proti Princess Personal Service GmbH (PPS)
   (Zadeva C-458/05) (1)

   (Socialna politika - Direktiva 2001/23/ES - Ohranjanje pravic delavcev - Prenos podjetij - Pojem „prenos“ - Podjetje za začasno zaposlovanje)
   (2007/C 269/20)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Oberster Gerichtshof
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Mohamed Jouini, Okay Gönen, Hasan Bajric, Gerald Huber, Manfred Ortner, Sükran Karacatepe, Franz Mühlberger, Nakil Bakii, Hannes Kranzler, Jürgen Mörth, Anton Schneeberger, Dietmar Susteric, Sascha Wörnhör, Aynur Savci, Elena Peter, Egon Schmöger, Mehmet Yaman, Dejan Preradovic, Andreas Mitter, Wolfgang Sorger, Franz Schachenhofer, Herbert Weiss, Harald Kaineder, Ognen Stajkovski, Jovica Vidovic

      Tožena stranka: Princess Personal Service GmbH (PPS)
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Oberster Gerichtshof – Razlaga člena 1 Direktive Sveta 2001/23/ES z dne 12. marca 2001 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov (UL L 82, str. 16) – Področje uporabe – Pojem „del obrata“ – Premestitev med dvema podjetjema za začasno zaposlovanje pisarniškega uslužbenca, direktorja agencije, osebe odgovorne za stike s strankami, poslovodje in tretjine začasnih delavcev, skupaj s strankami, ki te delavce najemajo.
   Izrek
   Člen 1(1) Direktive Sveta 2001/23/ES z dne 12. marca 2001 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov je treba razlagati tako, da se ta uporablja, ko je del upravnega osebja in del začasnih delavcev premeščen v drugo podjetje za začasno zaposlovanje, da bi tam opravljali iste dejavnosti za iste stranke in – okoliščina, ki jo mora preveriti predložitveno sodišče – da dejavniki, na katere vpliva prenos, sami zase zadostujejo za opravljanje storitev, ki so značilne za zadevno gospodarsko dejavnost, ne da bi bilo treba uporabiti druga pomembna produkcijska sredstva ali druge dele podjetja.

      (1)  UL C 178, 29.7.2006.


title: Zadeva C-82/15 P: Pritožba, ki jo je PP Nature-Balance Lizenz GmbH vložila 20. februarja 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 11. decembra 2014 v zadevi T-189/13, PP Nature-Balance Lizenz gmbH/Evropska komisija

text:
               20.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 127/11

         Pritožba, ki jo je PP Nature-Balance Lizenz GmbH vložila 20. februarja 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 11. decembra 2014 v zadevi T-189/13, PP Nature-Balance Lizenz gmbH/Evropska komisija
   (Zadeva C-82/15 P)
   (2015/C 127/18)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Pritožnica: PP Nature-Balance Lizenz GmbH (zastopnik: M. Ambrosius, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 11. decembra 2014 v zadevi T-189/13;

               —

               Izpodbijano Izvršitveno odločbo C(2013)369 razglasi za nično v delu, v katerem državam članicam nalaga, naj dovoljenje za promet spremenijo tako, da izbriše lokomotorno indikacijo;

               —

               Komisiji naloži plačilo vseh stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja pet pritožbenih razlogov.
   Prvi pritožbeni razlog: kršitev člena 116 Direktive 2001/83 (1) v povezavi s previdnostnim načelom
   Splošno sodišče se pri ugotovitvi resnih dvomov pri presoji koristi sklicuje na previdnostno načelo. Previdnostno načelo pa naj bi se nanašalo na oceno tveganj in ne na presojo učinkovitosti zdravila.
   Drugi pritožbeni razlog: kršitev člena 116 Direktive 2001/83 v delu, v katerem je Splošno sodišče štiri študije štela za nove informacije
   Nove informacije, ki jih je mogoče upoštevati v okviru postopka na podlagi člena 31 Direktive 2001/83, naj bi bile le tiste, ki so se pojavile po dovoljenju za promet ali njegovem prvem podaljšanju. Splošno sodišče pa meni, da presoja zdravil za uporabo v humani medicini s strani Odbora za zdravila za uporabo v humani medicini (Committee for Medicinal Products for Human use; CHMP) ni odvisna od presoje s strani nacionalnih organov. Zato naj bi bila informacija nova že, če CHMP še ni preučil vprašanja.
   Tretji pritožbeni razlog: kršitev člena 116 Direktive 2001/83 v zvezi s presojo merila neobstoja dokaza učinkovitosti
   Splošno sodišče meni, da že obstoj študij, s katerimi ni mogoče dokazati učinkovitosti, zadostuje za ugotovitev, da zdravilo ni učinkovito ali da je manj učinkovito, kot se je sprva domnevalo. Splošno sodišče naj bi moralo priznati, da je treba v tem kontekstu upoštevati razloge, iz katerih študija ni bila uspešna.
   Četrti pritožbeni razlog: izkrivljanje dokazov
   Splošno sodišče naj bi izkrivilo dokaze z ugotovitvijo, da ni protislovja med oceno tveganj preobčutljivostnih reakcij, ki so jo opravili poročevalec, soporočevalec in SAG-N v postopku preverjanja, in presojo CHMP.
   Peti pritožbeni razlog: kršitev člena 10a Direktive 2001/83 in Priloge k tej direktivi
   Splošno sodišče naj bi kršilo člen 10a Direktive 2001/83 in Prilogo I k tej direktivi s tem, da je domnevalo, da je treba to določbo uporabiti le v okviru postopkov za pridobitev prvega dovoljenja za promet. Poleg tega naj bi bila podana kršitev člena 10a Direktive 2001/83, ker je Splošno sodišče ugotovilo okoliščino, da se je CHMP osredotočil na presojo zgolj 4 študij, medtem ko je obstajalo skupaj več kot 80 študij v zvezi s tolperisonom.

      (1)  Direktiva 2001/83/ES evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 27, str. 69).


title: Zadeva C-554/10 P: Pritožba, ki jo je Lagardère SCA vložila 26. novembra 2010 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 13. septembra 2010 v zadevi T-452/04, Editions Jacob proti Evropski komisiji

text:
               12.2.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/5

         Pritožba, ki jo je Lagardère SCA vložila 26. novembra 2010 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 13. septembra 2010 v zadevi T-452/04, Editions Jacob proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-554/10 P)
   2011/C 46/08
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožnica: Lagardère SCA (zastopniki: A. Winckler, F. de Bure in J.-B. Pinçon, odvetniki)

      Druge stranke v postopku: Éditions Odile Jacob SAS, Evropska komisija, Wendel Investissement SA

      Predlogi

               —

               Sodba Splošnega sodišča z dne 13. septembra 2010 v zadevi T-452/04 naj se v delu, v katerem je bila odločba Evropske komisije z dne 30. julija 2004, s katero je bila družba Wendel Investissement potrjena kot kupec sredstev v okviru postopka nadzora koncentracij št. COMP/M.2978 – Lagardère/Natexis/VUP, razglašena za nično, razveljavi;

               —

               tožba družbe Odile Jakob zoper to odločbo, vložena pred Splošnim sodiščem, naj se zavrne;

               —

               družbi Odile Jacob naj se naloži plačilo vseh stroškov tega postopka na prvi stopnji in v postopku s to pritožbo.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v podporo pritožbi navaja dva pritožbena razloga.
   Družba Lagardère s prvim pritožbenim razlogom Splošnemu sodišču očita, da je napačno uporabilo pravo, s tem ko se je za utemeljitev razglasitve ničnosti odločbe o potrditvi pooblaščenca sklicevalo na ugovor nezakonitosti.
   Z drugim pritožbenim razlogom, razdeljenim na štiri dele, pritožnica zatrjuje, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, s tem ko je razsodilo, da bi prisotnost pooblaščenčevega predstavnika v upravi družbe Editis kot tretje neodvisne osebe lahko upravičila razglasitev odločbe o potrditvi za nično. To izhaja iz izkrivljanja nekaterih dejstev, iz očitno pomanjkljive obrazložitve in napačne uporabe prava: Splošno sodišče naj bi tako napačno uporabilo pravo, s tem ko je napačno razlagalo pojem neodvisnost (prvi del pritožbenega razloga); Splošno sodišče naj v obrazložitvi ne bi pojasnilo, s čim bi obstoječe povezave med pooblaščenčevim predstavnikom in družbo Editis lahko negativno vplivale na vsebino poročila, ki ga je pooblaščenec izročil Komisiji (drugi del pritožbenega razloga); Splošno sodišče naj bi izkrivilo dejstva in izpodbijano sodbo očitno pomanjkljivo obrazložilo, s tem ko je ocenilo, da je pooblaščenčevo poročilo „odločilno vplivalo“ na odločbo o potrditvi (tretji del pritožbenega razloga) in, končno, Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo, s tem ko je razglasilo za nično odločbo o potrditvi, ne da bi pojasnilo, v čem bi bila njena vsebina drugačna, če ne bi prišlo do navedenih nepravilnosti (četrti del pritožbenega razloga).


title: Zadeva T-101/13: Tožba, vložena 14. februarja 2013 – Aer Lingus proti Komisiji

text:
               6.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 101/31

         Tožba, vložena 14. februarja 2013 – Aer Lingus proti Komisiji
   (Zadeva T-101/13)
   2013/C 101/60
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Aer Lingus Ltd (Dublin, Irska) (zastopnika: D. Piccinin, Barrister in A. Burnside, Solicitor)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Sklep Evropske Komisije z dne 14. novembra 2012, sprejet na podlagi točke 1.4.9 zavez, ki jih je International Consolidated Airlines Group (v nadaljevanju: IAG) podala Komisiji kot pogoj za to, da Komisija IAG odobri prevzem družbe British Midlands Limited (v nadaljevanju: bmi) na podlagi Uredbe Sveta št. 139/2004 (1), s katerim so bile ocenjene ponudbe za pristajalne in vzletne slote na letališču Heathrow, ki jih je IAG morala razkriti na podlagi zavez, in je bila ponudba, ki jo je podala družba Virgin Atlantic Airways (v nadaljevanju: Virgin) za slote na liniji London Heathrow – Edinburgh ocenjena bolje kot ponudba, ki jo je za te slote podala družba Aer Lingus Limited (v nadaljevanju: Aer Lingus), razglasi za ničen;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na napačno razlago zavez. Tožeča stranka trdi, da je Komisija napačno razlagala merilo za oceno ponudb, ki je določeno v točki 1.4.10(c) zavez, glede namena letalske družbe, ki je vložila ponudbo, da bo zagotavljala priključne proge ostalim letalskim prevoznikom. Komisija je to merilo razlagala, kot da se nanaša na namen družbe Virgin, da bo potnike na liniji London Heathrow – Edinburgh na lastnih povezanih letih prevažala do oddaljenih namembnih krajev, medtem ko naj bi bilo to merilo omejeno na zagotavljanje tranzitnih potnikov ostalim letalskim prevoznikom.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na neprimerno upoštevanje nasveta skrbnika za spremljanje (2). Tožeča stranka trdi, da Komisija ni zadosti upoštevala nasveta skrbnika za spremljanje in/ali primerno obrazložila, zakaj je ravnala v nasprotju s tem nasvetom, kar zadeva štiri vprašanja:

                           —

                           Komisija ni primerno upoštevala nasveta skrbnika za spremljanje glede prednosti družbe Aer Lingus v zvezi z interliningom ali navedla, zakaj je ravnala v nasprotju z njim;

                           —

                           Komisija ni primerno upoštevala nasveta skrbnika za spremljanje glede prednosti družbe Aer Lingus v zvezi z operativnimi stroški in analizo občutljivosti ali navedla, zakaj je ravnala v nasprotju z njim;

                           —

                           Komisija ni primerno upoštevala nasveta skrbnika za spremljanje o tem, kako je treba skupaj presojati različne ukrepe za namen splošne ocene, ali navedla, zakaj je ravnala v nasprotju z njim; in

                           —

                           Komisija skrbnika za spremljanje ni zaprosila za nasvet v zvezi z relativnimi prednostmi dodelitve slotov v paketu.

               3.

               Tretji tožbeni razlog, ki se nanaša na očitno napako pri presoji. Tožeča stranka trdi, da je Komisija očitno napačno ugotovila, da ponudba družbe Aer Lingus ni vsebovala konkurenčnih pritiskov, ki bi bili vsaj „v osnovi podobni“ konkurenčnim pritiskom v ponudbi družbe Virgin. Komisija je napačno presodila konkurenčne pritiske, zagotavljane s konkurenčnima ponudbama na liniji London Heathrow – Edinburgh, in koristi tega, da bi bile vse linije dodeljene enemu letalskemu prevozniku, v nasprotju s tem, da bi bila linija London Heathrow – Edinburgh dodeljena družbi Aer Lingus, ostale linije pa družbi Virgin.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 139/2004 z dne 20. januarja 2004 o nadzoru koncentracij podjetij (Uredba ES o združitvah) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 3, str. 40).

      (2)  Oseba, imenovana v okviru prevzema družbe bmi s strani družbe AIG, zaradi spremljanja, ali družba AIG izpolnjuje zaveze.


title: Zadeva C-558/15: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 15. decembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal da Relação do Porto – Portugalska) – Alberto José Vieira de Azevedo in drugi/CED Portugal Unipessoal, Lda, Instituto de Seguros de Portugal – Fundo de Garantia Automóvel (Predhodno odločanje — Zavarovanje civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in nadzor obveznosti zavarovanja takšne odgovornosti — Direktiva 2000/26/ES — Člen 4(5) — Zavarovalnica — Pooblaščenec za obravnavo odškodninskih zahtevkov — Zadostna pooblastila za zastopanje — Pasivna legitimacija v postopku pred sodiščem)

text:
               13.2.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/7

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 15. decembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal da Relação do Porto – Portugalska) – Alberto José Vieira de Azevedo in drugi/CED Portugal Unipessoal, Lda, Instituto de Seguros de Portugal – Fundo de Garantia Automóvel
   (Zadeva C-558/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Zavarovanje civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in nadzor obveznosti zavarovanja takšne odgovornosti - Direktiva 2000/26/ES - Člen 4(5) - Zavarovalnica - Pooblaščenec za obravnavo odškodninskih zahtevkov - Zadostna pooblastila za zastopanje - Pasivna legitimacija v postopku pred sodiščem))
   (2017/C 046/08)
   Jezik postopka: portugalščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal da Relação do Porto

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Alberto José Vieira de Azevedo, Maria da Conceição Ferreira da Silva, Carlos Manuel Ferreira Alves, Rui Dinis Ferreira Alves, Vítor José Ferreira Alves

      Toženi stranki: CED Portugal Unipessoal, Lda, Instituto de Seguros de Portugal – Fundo de Garantia Automóvel

      Ob udeležbi: Instituto de Seguros de Portugal – Fundo de Acidentes de Trabalho

      Izrek

   Člen 4 Direktive 2000/26/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. maja 2000 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju avtomobilske odgovornosti, ki spreminja Direktivi Sveta 73/239/EGS in 88/357/EGS (Četrta direktiva o zavarovanju avtomobilske odgovornosti), kakor je bila spremenjena z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/14/ES z dne 11. maja 2005, je treba razlagati tako, da državam članicam ne nalaga, da predvidijo možnost vložitve tožbe zoper samega pooblaščenca za obravnavo odškodninskih zahtevkov, v smislu tega člena, namesto zoper zavarovalnico, ki jo zastopa, pred nacionalnim sodiščem, ki odloča v postopku z odškodninsko tožbo, ki jo je vložil oškodovanec, ki spada na področje uporabe člena 1 Direktive 2006/26, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2005/14.

      (1)  UL C 16, 18.1.2016.


title: Zadeva C-45/11 P: Pritožba, ki jo je Deutsche Bahn AG vložila 2. februarja 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 12. novembra 2010 v zadevi T-404/09, Deutsche Bahn AG proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

text:
               30.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 130/9

         Pritožba, ki jo je Deutsche Bahn AG vložila 2. februarja 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 12. novembra 2010 v zadevi T-404/09, Deutsche Bahn AG proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)
   (Zadeva C-45/11 P)
   2011/C 130/18
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Pritožnica: Deutsche Bahn AG (zastopnik: K. Schmidt-Hern, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) (zastopnik: G. Schneider, zastopnik)

      Predlogi

               —

               Sodba Splošnega sodišča z dne 12. novembra 2010 v zadevi T-404/09 naj se razveljavi;

               —

               odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 23. julija 2009 (pritožbena zadeva R 379/2009-1) naj se razveljavi;

               —

               Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) naj se naložijo stroški postopka na obeh stopnjah.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   S to pritožbo se izpodbija sodba Splošnega sodišča, s katero je to zavrnilo tožbo pritožnice za razveljavitev odločbe prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu z dne 23. julija 2009 o zavrnitvi njene zahteve za registracijo figurativne znamke, ki je sestavljena iz vodoravne kombinacije sive in rdeče barve.
   Pritožnica se v pritožbi sklicuje na kršitev člena 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009, ki temelji na skupaj štirih razlogih.
   Prvič, Splošno sodišče naj bi pri presoji razlikovalnega učinka izhajalo iz drugega znaka kot je prijavljena znamka. Splošno sodišče naj znaka ne bi preizkusilo kot celote, ampak naj bi se oprlo zgolj na nekakšno kombinacijo svetlosive in prometno rdeče barve. V obravnavanem primeru naj ne bi bile upoštevane posebnosti razporeditve barv, čeprav naj bi bilo konkretno zaporedje teh barv v sporni znamki del prijave znamke in naj bi opredeljevalo znak.
   Drugič, Splošno sodišče naj bi pri presoji razlikovalnega učinka prezrlo, za katere konkretne storitve je bila znamka prijavljena, in nesposobnost za varstvo presojalo v zvezi s povsem drugimi proizvodi. Domneven neobstoj razlikovalnega učinka znamke naj bi bil v sodbi izpeljan iz tega, da so nekateri predmeti oziroma proizvodi ponavadi oblikovani v zadevnih barvah (deli lokomotiv in stikalnih omar ob progah, prometni znaki, zapornice in prometni znaki v železniškem prometu, ter vlaki in robovi peronov). Vendar pa naj za te proizvode zadevna znamka ne bila prijavljena. Splošno sodišče ni utemeljilo, zakaj naj bi morebitna nesposobnost za varstvo zadevne znamke za določeno blago s področja prometa ali tirnega prometa utemeljevala tudi nesposobnost za varstvo za tu prijavljeno znamko za storitve.
   Tretjič, Splošno sodišče naj bi pri presoji razlikovalnega učinka znamke izhajalo iz neustrezne pravne podlage, s tem da naj bi enako presojalo razlikovalni učinek znamk za proizvode in za storitve. Prezrlo naj bi, da javnost različnih kategorij znakov ne dojema nujno enako. Medtem ko naj potrošnik ne bi bil navajen tega, da iz barve proizvodov ali njihove embalaže brez grafičnih ali besednih elementov sklepa na izvor proizvodov, ker so proizvodi in embalaža običajno barvni, pa naj bi bil pri storitvah položaj popolnoma drugačen. Ker naj bi bile storitve že po naravi brezbarvne, naj bi potrošniki dojemali barve v povezavi s storitvami popolnoma drugače, kot dojemajo barve v povezavi s proizvodi. Zato naj bi bilo treba razlikovalni učinek barv glede blaga in storitev presojati drugače.
   Četrtič, Splošno sodišče naj bi pri presoji razlikovalnega učinka zadevne znamke izkrivilo dejstva in naj ne bi zadostno obrazložilo sodbe. Brez utemeljitve naj bi predpostavljalo, da se vodoravni barvni pasovi običajno uporabljajo kot dekorativni elementi vlakov. Pri tem naj bi bilo prezrto, da naj bi v obravnavanem primeru šlo za presojo razlikovalnega učinka točno določene barvne znamke, in ne za črte na vagonih na splošno. Splošno sodišče naj bi prav tako prezrlo, da sporna znamka ni bila prijavljena za vagone, ampak za storitve iz razreda 39. Končno naj bi pritožnica izčrpno pojasnila, da naj se barvni elementi na področju tirnega prometa ne bi dojemali kot dekorativni elementi, ampak kot označba izvora. Do teh argumentov pritožnice naj se Splošno sodišče ne bi opredelilo.


title: Zadeva T-194/09: Tožba, vložena 13. maja 2009 — Lan Airlines proti UUNT — Air Nostrum (LÍNEAS AÉREAS DEL MEDITERRÁNEO LAM)

text:
               18.7.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 167/18

         Tožba, vložena 13. maja 2009 — Lan Airlines proti UUNT — Air Nostrum (LÍNEAS AÉREAS DEL MEDITERRÁNEO LAM)
   (Zadeva T-194/09)
   2009/C 167/36
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Lan Airlines, SA (zastopnika: E. Armijo Chávarri in A. Castán Pérez-Gómez, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Air Nostrum, Lineas Aéreas del Mediterráneo, SA (Manises, Španija)

      Predlog tožeče stranke

               —

               Šteje naj se, da je bila s tem dopisom, skupaj s priloženimi dokumenti, pravočasno in formalno ustrezno vložena tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) z dne 19. februarja 2009 v zadevi R 0107/2008-4, in po opravljenem ustreznem postopku naj se s sodbo razveljavi navedena odločba in plačilo stroškov naloži na UUNT.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo S.A.

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „LINEAS AEREAS DEL MEDITERRANEO LAM“ (prijava št. 4 448 061) za storitve iz razreda 39.

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Besedna znamka Skupnosti „LAN“ (št. 3 350 899) za storitve iz razredov 35, 39 in 43; in figurativna znamka Skupnosti, sestavljena iz besede „LAN“, ki jo obkroža zvezda (št. 3 694 957) za storitve iz razreda 39.

      Odločba oddelka za ugovore: Ugovor se v celoti zavrne.

      Odločba odbora za pritožbe: Pritožba se zavrne.

      Navajani tožbeni razlogi: Nepravilna uporaba člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 40/94 (postala Uredba št. 207/2009).


               17.2.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 40/18

         Tožba Bankers' and Securities Dealers' Association of Iceland proti Nadzornemu organu EFTA, vložena dne 23. novembra 2004
   (Zadeva E-9/04)
   (2005/C 40/11)
   Bankers' and Securities Dealers' Association of Iceland, ki ga zastopata Dr. Hans-Jörg Niemeyer, Hengeler Mueller, avenue Cortenbergh 1118, B-1000 Bruselj, in Dr. Ralf Sauer, Hengeler Mueller, Charlottenstraße 35/36, 10117 Berlin, Nemčija, je dne 23. novembra 2004 na Sodišče EFTA vložilo tožbo proti Nadzornemu organu EFTA.
   Vlagatelj Sodišču predlaga, da:

               1.

               razveljavi odločbo Nadzornega organa EFTA z dne 11. avgusta 2004, Odločbo št. 213/04/COL (Icelandic Housing Financing Fund); in

               2.

               Nadzornemu organu EFTA naloži plačilo stroškov postopka.

         Pravno in dejansko ozadje ter tožbeni razlogi, ki so navedeni v podporo:

               —

               Vlagatelj je poslovno združenje vseh islandskih komercialnih bank in deluje kot njihova klirinška banka ter za njih opravlja storitve.

               —

               Icelandic Housing Financing Fund („HFF“) zagotavlja splošna posojila posameznikom za namene gradnje ali nakupa stanovanjskih objektov ter dodatna posojila posameznikom z nižjimi dohodki.

               —

               Vlagatelj trdi, da splošna posojila sodijo med običajne bančne storitve in da je dejanski državni monopol HFF v nasprotju s svobodo opravljanja storitev, pravico do ustanavljanja in prostim pretokom kapitala.

               —

               Odločba Nadzornega organa EFTA št. 213/04/COL z dne 11. avgusta 2004 je sistem HFF razglasila za združljivega s predpisi o državni pomoči v skladu s členom 59(2) EGP.

               —

               Vlagatelj trdi, da je Nadzorni organ EFTA:

                           —

                           kršil svojo obveznost uvedbe formalnega postopka;

                           —

                           kršil bistvene postopkovne zahteve s tem, da ni zagotovil ustreznih razlogov, kot to zahteva člen 16 Sporazuma o nadzoru in sodišču; in

                           —

                           napačno razlagal in uporabljal člen 59(2) EGP.


title: Zadeva T-527/09: Tožba, vložena 6. aprila 2010 – Ayadi proti Komisiji

text:
               5.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/31

         Tožba, vložena 6. aprila 2010 – Ayadi proti Komisiji
   (Zadeva T-527/09)
   2010/C 148/56
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Chafiq Ayadi (zastopniki: H. Miller, Solicitor, B. Emmerson in S. Cox, Barristers)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Uredba Komisije št. 954/2009, naj se razglasi za nično v delu, v katerem se uporablja za tožečo stranko;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka s to tožbo predlaga razglasitev ničnosti Uredbe Komisije (ES) št. 954/2009 z dne 13. oktobra 2009 o 114. spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 881/2002 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte, povezane z Osama bin Ladnom, mrežo Al-Kaida in talibani, v delu v katerem je bila tožeča stranka vpisana na seznam oseb in subjektov, katerih sredstva in gospodarski viri so na podlagi te uredbe zamrznjeni.
   Tožeča stranka v podporo tožbi navaja štiri tožbene razloge.
   Prvič, trdi, da je Komisija zlorabila pooblastila, s tem da je ime tožeče stranke vključila v Prilogo I k Uredbi št. 881/2002, ne da bi natančno in nepristransko preučila upoštevne elemente spisa tožeče stranke.
   Drugič, tožeča stranka trdi, da je bila sporna uredba sprejeta s kršitvijo njene pravico do učinkovitega sodnega nadzora, saj ne temelji na dokazih, zato Sodišče ne more niti začeti izvrševati svoje obveznosti preizkusa dokazov.
   Tretjič, tožeča stranka trdi, da je bila sporna uredba sprejeta s kršitvijo njene pravice do obrambe. Trdi, da Komisija ni predložila nobenega dokaza, temveč je predložila le navedbe iz izjave sankcijskega odbora. Brez kakršnega koli dokaza tožeča stranka Komisiji ne more podati odgovora glede morebitnih pomanjkljivosti ali napačnega razumevanja dokazov.
   Četrtič, tožeča stranka trdi, da izpodbijana uredba, z zamrznitvijo sredstev tožeče stranke, ne le retroaktivno, temveč tudi za nedoločeno prihodnje obdobje, pomeni neutemeljeno omejitev njene lastninske pravice.


title: Zadeva T-649/16: Tožba, vložena 12. septembra 2016 – Bernaldo de Quirós/Komisija

text:
               31.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 402/57

         Tožba, vložena 12. septembra 2016 – Bernaldo de Quirós/Komisija
   (Zadeva T-649/16)
   (2016/C 402/67)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Belén Bernaldo de Quirós (Bruselj, Belgija) (zastopnika: T. Bontinck in A. Guillerme, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sklep organa za imenovanje, v osebi generalne direktorice generalnega direktorata „Izobraževanje in kultura“ Evropske komisije z dne 30. novembra 2015, o prerazporeditvi B. Bernaldo de Quirós z delovnega mesta vodje oddelka „Urada za pripravništvo“ EAC.C.4 na delovno mesto svetovalke za modernizacijo izobraževanja GD EAC.B;

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo vseh stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji in zloraba pooblastil.

                           —

                           Tožeča stranka meni, da izpodbijani sklep vsebuje očitno napako pri presoji v zvezi z interesom službe in enakovrednostjo delovnih mest. Njena premestitev na delovno mesto svetovalke za modernizacijo izobraževanja naj ne bi bila utemeljena z interesom službe, temveč motivirana z namenom njenih nadrejenih, da jo poklicno izolirajo in ji naložijo pričakovano disciplinsko sankcijo. Sklep tako temelji na zlorabi pooblastil, ker je takšna uporaba ob upoštevanju delovnega področja tožeče stranke in nujnosti zasedbe prostega delovnega mesta znotraj GD EAC med drugim v nasprotju z interesom službe.

                           —

                           Prav tako meni, da pri prerazporeditvi ni bilo upoštevano načelo enakovrednosti delovnih mest. Nove delovne naloge, dodeljene tožeči stranki, so po svoji naravi, pomenu in obsegu pod tistim, ki bi bile zaupane svetovalcu v nazivu AD13. Še več, delovno mesto ne ustreza dejanskim potrebam službe, zahtevanim na podlagi člena 2 sklepa C(2008)5029/2.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev pravice do izjave in dolžnosti skrbnega ravnanja uprave.

                           —

                           Tožeča stranka meni, da sklep o prerazporeditvi ni bil sprejet v pogojih, ki zagotavljajo njeno pravico do izjave, saj ni mogla podati koristnega stališča glede osnutka sklepa o prerazporeditvi. K temu se uvršča tudi kršitev dolžnosti skrbnega ravnanja uprave, saj naj organ za imenovanje sploh ne bi upošteval interesov tožeče stranke niti ni objektivno raziskal ravnovesja med službenim interesom in interesi tožeče stranke, zlasti ob upoštevanju prerazporeditve na prosto mesto vodje oddelka.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev sklepa Evropske komisije C(2008) 5029/2 z dne 9. avgusta 2008 o nalogah svetovalca.

                           —

                           Tožeča stranka se sklicuje na kršitev sklepa C(2008) 5029/2, v konsolidirani različici z dne 7. julija 2016, ker naj bi GD EAC presegel kvoto svetovalcev, ki mu je bila dodeljena, ni pa predložil dokaza, da je mesto svetovalca za modernizacijo izobraževanja, na katero je bila prerazporejena tožeča stranka, sploh zakonito.


title: Zadeva C-187/09: Tožba, vložena 26. maja 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska

text:
               18.7.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 167/7

         Tožba, vložena 26. maja 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska
   (Zadeva C-187/09)
   2009/C 167/13
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: O. Beynet in S. Walker, zastopnika)

      Tožena stranka: Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska

      Predloga tožeče stranke

               —

               ugotovi naj se, da Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska, s tem da ni sprejelo zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2006/40/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. maja 2006 o emisijah iz klimatskih naprav v motornih vozilih in spremembi Direktive Sveta 70/156/EGS, oziroma ker v nobenem primeru ni vseh sporočilo Komisiji, ni izpolnilo svojih obveznosti iz te direktive in iz Pogodbe;

               —

               Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Rok za prenos direktive se je iztekel 4. januarja 2008.

      (1)  UL L 161, str. 12.


title: Zadeva C-92/10 P: Pritožba, ki jo je 17. februarja 2010 vložila Media-Saturn-Holding GmbH zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat), z dne 15. decembra 2009 v zadevi Media-Saturn-Holding GmbH proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), T-476/08

text:
               1.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/27

         Pritožba, ki jo je 17. februarja 2010 vložila Media-Saturn-Holding GmbH zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat), z dne 15. decembra 2009 v zadevi Media-Saturn-Holding GmbH proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), T-476/08
   (Zadeva C-92/10 P)
   2010/C 113/42
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Pritožnica: Media-Saturn-Holding GmbH (zastopnika: C.-R. Haarmann in E. Warnke, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlogi pritožnice

               —

               Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 15. decembra 2009 v zadevi T-476/08 naj se v celoti razveljavi,

               —

               odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 28. avgusta 2008 v postopku s pritožbo R 591/2008-4 naj se razveljavi,

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka pred odborom za pritožbe, Splošnim sodiščem Evropske unije in Sodiščem.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Predloženi pritožbeni razlog je usmerjen zoper sodbo Splošnega sodišča, s katero je to zavrnilo tožbo pritožnice za razveljavitev odločbe četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu z dne 28. avgusta 2008 o zavrnitvi njenega predloga za registracijo figurativne znamke „BEST BUY“. Pritožnica trdi, da je Splošno sodišče pravno napačno in netočno razlagalo absolutno prepoved za znamke, ki nimajo nobenega razlikovalnega učinka, ki je določena v členu 7(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti. Pritožbeni razlog je razčlenjen v te tri dele:
   Prvič, Splošno sodišče naj bi neobstoj razlikovalnega učinka nedopustno izpeljalo iz presoje druge znamke kot tiste, ki je bila dejansko prijavljena. Pri preizkusu razlikovalnega učinka naj bi izhajalo iz znaka, ki vsebuje besedni element „BEST BUY“ v pravilno napisani obliki in je bil predmet drugega postopka pred Splošnim sodiščem. V nasprotju s tem drugim znakom naj bi na podlagi postavitve poudarjene črke „B“, ki tvori prvi črki besed „BEST“ in „BUY“, pri prijavljeni znamki pritožnice domnevni besedni element „BEST BUY“ nastal šele po miselni vmesni fazi. Ker bi razlikovalni presežek, ki sledi iz drugačnega, nepravilnega načina pisanja, lahko zadostoval kot minimum razlikovalnega učinka, se Splošno sodišče pri presoji razlikovalnega učinka ni smelo opirati na prejšnjo odločitev, ki se nanaša na znak, ki nima te posebnosti.
   Drugič, Splošno sodišče naj ne bi upoštevalo načela, da mora biti potrditev ali zanikanje razlikovalnega učinka mešane znamke odvisna od presoje znamke v celoti. Pri izpodbijani sodbi ni te skupne obravnave. Splošno sodišče naj bi za vsak element posebej preučilo, ali lahko sam znaku omogoči razlikovalni učinek, kar je bilo nato samodejno zanikano takrat, kadar sestavina po mnenju Splošnega sodišča sama po sebi ni imela razlikovalnega učinka. Preučitev znamke v celoti, ki ne bi mogla izključiti, da vsota elementov, ki vsak zase ne morejo biti varovani, pomeni v celoti gledano znamko, ki jo je mogoče varovati, naj ne bi bila izvršena.
   Tretjič, Splošno sodišče naj bi pri presoji razlikovalnega učinka uporabilo prestrogo merilo. Pustilo naj bi zaznavanje znamke „v prvi vrsti“ kot reklamni slogan, da se potrdi ovira za prijavo znamke iz člena 7(1)(b) Uredbe o znamki Skupnosti. To pa naj bi bila napačna presoja pravnih načel iz člena 7(1)(b) Uredbe o znamki Skupnosti, kot jih je Splošno sodišče konkretiziralo. Priporočen pomen besedne znamke naj ne bi izključeval, da je lahko kljub temu primerna, da pri uporabnikih zagotavlja izvor označenih proizvodov ali storitev. Tako znamko bi javnost lahko zaznavala hkrati kot reklamni slogan in tovarniško označbo izvora. Tu bi moralo Splošno sodišče vsaj navesti razloge, zakaj to pri prijavljeni znamki kljub temu ni tako.


title: Zadeva C-362/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal d'instance du VII ème arrondissement de Paris (Francija) 2. avgusta 2007 – Kip Europe SA, Kip UK Ltd, Caretrex Logistiek BV, Utax GmbH proti Administration des douanes – Direction générale des douanes et droits indirects

text:
               10.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/21

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal d'instance du VIIème arrondissement de Paris (Francija) 2. avgusta 2007 – Kip Europe SA, Kip UK Ltd, Caretrex Logistiek BV, Utax GmbH proti Administration des douanes – Direction générale des douanes et droits indirects
   (Zadeva C-362/07)
   (2007/C 269/42)
   Jezik postopka: francoščina
   Predložitveno sodišče
   Tribunal d'instance du VIIème arrondissement de Paris
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Kip Europe SA, Kip UK Ltd, Caretrex Logistiek BV, Utax GmbH

      Tožena stranka: Administration des douanes – Direction générale des douanes et droits indirects
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1)

               Ali funkcija kopiranja pri večnamenski napravi kot je ta, opisana v zadevnem postopku, ki je namenjena za delovanje v neposredni ali mrežni povezavi z enim računalnikom ali več, pri čemer pa lahko za delovanje funkcije kopiranja deluje samostojno, predstavlja „[funkcijo, drugačno od obdelave podatkov]“ v smislu Poglavja 85, opomba 5(E), kombinirane nomenklature?

               2)

               V primeru pritrdilnega odgovora na prvo vprašanje, ali obstoj te specifične funkcije, za katero je izrecno ugotovljeno, da blagu ne daje bistvene lastnosti, izključuje uvrstitev v Poglavje 84 ob uporabi opombe 5(E), čeprav obstajajo funkcije tiskalnika in optičnega bralnika, ki so relevantne za obdelavo podatkov?

               3)

               Ali se ne bi morala v tem primeru uvrstitev opraviti na podlagi splošnega pravila 3(b), če gre za opremo sestavljeno iz treh fizično ločenih enot (tiskalnika, optičnega bralnika in računalnika)?

               4)

               Bolj splošno, ali se mora glede na pravilno razlago harmoniziranega sistema in kombinirane nomenklature tiskalnike, kot so ti, opisani v zadevnem postopku, uvrstiti pod tarifno številko 8471 60 ali 9009 12 00?

               5)

               Ali ni Uredba Komisije (ES) št. 400/2006 z dne 8. marca 2006 (1) neveljavna, predvsem ker je v nasprotju s harmoniziranim sistemom, kombinirano nomenklaturo in odstavkoma 1 in 3(b) Splošnih pravil za razlago harmoniziranega sistema in kombinirane nomenklature, v kolikor je obrazložena s sklicevanjem na pojem „funkcije, ki daje aparatu njegovo bistveno lastnost“ in ker tiskalnike, kot so opisani, uvršča pod tarifno številko 9009 12 00?

      (1)  Uredba Komisije (ES) št. 400/2006 z dne 8. marca 2006 o uvrstitvi določenega blaga v kombinirano nomenklaturo (UL L 70, str. 9).


title: Zadeva T-312/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. maja 2016 – Market Watch/EUIPO – Glaxo Group (MITOCHRON) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Evropske unije MITOCHRON — Prejšnja nacionalna besedna znamka MIVACRON — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               27.6.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 232/19

         Sodba Splošnega sodišča z dne 13. maja 2016 – Market Watch/EUIPO – Glaxo Group (MITOCHRON)
   (Zadeva T-312/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Evropske unije MITOCHRON - Prejšnja nacionalna besedna znamka MIVACRON - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2016/C 232/25)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Market Watch Franchise & Consulting, Inc. (Freeport, Bahami) (zastopnik: J. Korab, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: S. Bonne, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe pri EUIPO, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Glaxo Group Ltd (Brentford, Združeno kraljestvo) (zastopnika: S. Malynicz, barrister, in A. Smith, solicitor)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 20. marca 2015 (zadeva R 507/2014-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Glaxo Group Ltd, in Market Watch Franchise & Consulting, Inc.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Market Watch Franchise & Consulting, Inc. se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 270, 17.8.2015.


title: Zadeva C-634/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Avstrija) 30. novembra 2016 – Susanne Sokoll-Seebacher in Manfred Naderhirn

text:
               5.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 326/7

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Avstrija) 30. novembra 2016 – Susanne Sokoll-Seebacher in Manfred Naderhirn
   (Zadeva C-634/15)
   (2016/C 326/12)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnika: Susanne Sokoll-Seebacher, Manfred Naderhirn

      Druge stranke: Agnes Hemetsberger, Mag. Jungwirth in Mag. Fabian OHG in drugi
   S sklepom z dne 30. junija 2016 je Sodišče (osmi senat) razsodilo:
   Sodba z dne 13. februarja 2014, Sokoll-Seebacher (C-367/12, EU:C:2014:68), se razlaga tako, da se merila iz nacionalnega predpisa, ki je sporen v postopku v glavni stvari, v zvezi s togo mejo števila „oseb, ki jih je treba še naprej preskrbovati“, pri preučitvi potrebe po vzpostavitvi nove javne lekarne, ne sme na splošno uporabiti v nobenem konkretnem primeru, ki ga je treba preučiti.


title: Zadeva C-583/08 P: Pritožba, ki jo je 24. decembra 2008 Christos Gogos vložil zoper sodbo Sodišča prve stopnje (četrti senat), razglašeno 15. oktobra 2008 v zadevi T-66/04, Christos Gogos proti Komisiji Evropskih skupnosti

text:
               21.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 44/39

         Pritožba, ki jo je 24. decembra 2008 Christos Gogos vložil zoper sodbo Sodišča prve stopnje (četrti senat), razglašeno 15. oktobra 2008 v zadevi T-66/04, Christos Gogos proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva C-583/08 P)
   (2009/C 44/67)
   Jezik postopka: grščina
   Stranki

      Pritožnik: Christos Gogos (zastopnika: N. Korogiannakis in P. Katsimanis, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi pritožnice:

               —

               Sodba Sodišča prve stopnje naj se razveljavi;

               —

               odločba o razvrstitvi pritožnika v naziv A 7 in odločba z dne 24. novembra 2003 o zavrnitvi njegove pritožbe naj se razglasita za nični;

               —

               Sodišče naj uveljavi svojo pristojnost za odločanje v sporu polne jurisdikcije in pritožniku prizna 538 121,79 EUR odškodnine iz naslova gospodarske škode, ki mu je nastala zaradi nezakonitega ravnanja Komisije v obliki odločbe, ki posega v položaj, škode, katere učinki bodi zaradi upravne reforme trajali vse življenje pritožnika;

               —

               pritožniku se naj prizna 50 000 EUR odškodnine za zamudo pri sprejetju odločbe na prvi stopnji;

               —

               toženi stranki se naj naloži plačilo stroškov, ki so tožeči stranki nastali v postopku pred Sodiščem prve stopnje in v pritožbenem postopku.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožnik Christos Gogos s pritožbo zoper sodbo z dne 15. oktobra 2008 v zadevi T-66/04, Christos Gogos proti Evropski komisiji, najprej uveljavlja dva razloga v utemeljitev svojega predloga za razveljavitev sodbe Sodišča prve stopnje:
   Prvič, pritožnik zatrjuje neobstoj in nezadostnost obrazložitve v zvezi s petimi od šestih razlogov za razglasitev ničnosti, ki jih je navedel na prvi stopnji.
   Drugič, pritožnik zatrjuje, da dolgo trajanje postopka pred Sodiščem prve stopnje ni utemeljeno z objektivnimi razlogi. Poleg tega naj bi mu zaradi te zamude nastala gospodarska in nepremoženjska škoda.


title: Zadeva C-228/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Commissione Tributaria di Primo Grado di Trento (Italija) z dne 21. marca 2005 v zadevi Stradasfalti Srl proti Agenzia Entrate Ufficio Trento

text:
               6.8.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 193/16

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Commissione Tributaria di Primo Grado di Trento (Italija) z dne 21. marca 2005 v zadevi Stradasfalti Srl proti Agenzia Entrate Ufficio Trento
   (Zadeva C-228/05)
   (2005/C 193/25)
   Jezik postopka: italijanščina
   Commissione Tributaria di Primo Grado di Trento, (Italija) je s sklepom z dne 21. marca 2005 v zadevi Stradasfalti Srl proti Agenzia Entrate Ufficio Trento, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 24. maja 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložilo predlog za sprejem predhodne odločbe glede naslednjih vprašanj:

               1)

               Ali je treba prvi stavek člena 17(7) Šeste direktive Sveta z dne 17.5.1977 št. 77/388/EGS (1) o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih — Skupni sistem davka na dodano vrednost v povezavi s točko 2 istega člena razlagati tako, da:

                           a)

                           navedeni člen nasprotuje temu, da bi bilo mogoče šteti za „posvetovanje odbora za DDV“ v skladu s členom 29 navedene direktive samo obvestilo države članice o sprejetju nacionalne pravne norme, kakršna je vsebovana v obravnavanem členu 19a(1)(c) in (d) D.P.R. št. 633/72 in nadaljnja podaljšanja veljavnosti le-tega, ki omejuje pravico do odbitka vstopnega davka v zvezi z uporabo in vzdrževanjem stvari iz člena 17(2), in s katero se je odbor za DDV le seznanil;

                           b)

                           navedeni člen prav tako nasprotuje temu, da bi bilo mogoče šteti za ukrep, ki spada na področje uporabe tega člena, kakršenkoli ukrep, ki omejuje pravico do odbitka DDV za nakup, uporabo in vzdrževanjem stvari iz točke a, ki je bil uveden pred posvetovanjem odbora za DDV in katere je zakonodajalec ohranjal v veljavi s številnimi podaljšanji, ki so se verižno in nepretrgoma ponavljala več kot 25 let;

                           c)

                           v primeru pritrdilnega odgovora na vprašanje pod 1b, se Sodišče prosi, da navede merila, na podlagi katerih je mogoče določiti najdaljše obdobje podaljšanj v povezavi z v členu 17(7) Šeste direktive navedenimi cikličnimi gospodarskimi razlogi; oziroma opredeli, ali neupoštevanje začasnega značaja odstopanj(ki se ponavljajo v času) daje davčnemu zavezancu pravico do odbitja vstopnega davka;

               2)

               Sodišče naj odloči, ali je treba člen 17(2) navedene direktive, če bi se izkazalo, da zahteve in pogoji postopka po zgoraj navedenem členu 17(7) niso bili spoštovani, razlagati tako, da ta nasprotuje temu, da bi nacionalna pravna norma ali upravna praksa, ki jo je država članica uvedla po začetku veljavnosti Šeste direktive (dne 1. januarja 1979 za Italijo), lahko objektivno in brez časovnih omejitev uvedla omejitev odbitja vstopnega davka za nakup, uporabo in vzdrževanjem določenih motornih vozil.

      (1)  Uradni list št. 145 z dne 13.6.1977, str. 1.


title: Zadeva C-433/10 P: Sklep Sodišča z dne 31. marca 2011 – Volker Mauerhofer proti Evropski komisiji (Pritožba — Projekt v Bosni in Hercegovini, ki ga podpira Unija — Pogodbe, sklenjene med Komisijo in konzorcijem ter med konzorcijem in strokovnjaki — Sklep Komisije o spremembi njene pogodbe z navedenim konzorcijem — Tožba za razglasitev ničnosti tega sklepa, ki jo je vložil eden od strokovnjakov — Dopustnost — Odškodninska tožba — Nepogodbena odgovornost Unije — Vzročna zveza med sklepom Komisije in škodo, ki je navedenemu strokovnjaku domnevno nastala)

text:
               27.8.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 252/11

         Sklep Sodišča z dne 31. marca 2011 – Volker Mauerhofer proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-433/10 P) (1)

   (Pritožba - Projekt v Bosni in Hercegovini, ki ga podpira Unija - Pogodbe, sklenjene med Komisijo in konzorcijem ter med konzorcijem in strokovnjaki - Sklep Komisije o spremembi njene pogodbe z navedenim konzorcijem - Tožba za razglasitev ničnosti tega sklepa, ki jo je vložil eden od strokovnjakov - Dopustnost - Odškodninska tožba - Nepogodbena odgovornost Unije - Vzročna zveza med sklepom Komisije in škodo, ki je navedenemu strokovnjaku domnevno nastala)
   2011/C 252/21
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnik: Volker Mauerhofer (zastopnik: J. Schartmüller, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnik: S. Boelaert, zastopnik)

      Predmet

   Pritožba, vložena zoper sklep Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 29. junija 2010 v zadevi Mauerhofer proti Komisiji (T-515/08), s katerim je Splošno sodišče zavrnilo tožbo za razglasitev ničnosti sklepa Komisije z dne 9. septembra 2008 o zmanjšanju števila plačanih delovnih dni, priznanih tožeči stranki za izvršitev nalog na podlagi pogodbe o strokovnem mnenju (pogodba št. MC/5043/025/001/2008 – „Value Chain Mapping Analysis“), sklenjene z osebo, odgovorno za projekt, ki je bil na podlagi okvirne pogodbe EuropeAid/123314/C/SER/multi – sklop 5 – „Študije, ocene in predstavitve na področju gospodarstva, podjetij in regijskega ekonomskega vključevanja“ izveden v Bosni in Hercegovini – Neobstoj izpodbojnega akta

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               V. Mauerhoferju se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 301, 6.11.2010.


title: Zadeva C-111/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Regeringsrätten z dne 24. februarja 2005 v zadevi Aktiebolaget NN proti Skatterverket

text:
               30.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 106/19

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Regeringsrätten z dne 24. februarja 2005 v zadevi Aktiebolaget NN proti Skatterverket
   (Zadeva C-111/05)
   (2005/C 106/38)
   Jezik postopka: švedščina
   Regeringsrätten je s sklepom z dne 24. februarja 2005 v zadevi Aktiebolaget NN proti Skatterverket, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 4. marca 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Regeringsrätten predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjih vprašanjih:

               1.

               Ali je mogoče obdavčljiv posel dobave in vgraditve kabla, ki teče med ozemljema dveh držav članic in tudi izven ozemlja Skupnosti in pri katerem je očitno nastal večji del skupnih stroškov, šteti kot dobavo blaga za namene določb direktive (1), glede na kraj izvršitve obdavčljivega posla?

               2.

               Če je tak posel namesto tega potrebno šteti kot izvršitev storitve, ali je treba tako storitev obravnavati, kot da je povezana z nepremičninami, da je potrebno kraj storitve določiti v skladu s členom 9(2)(a)?

               3.

               Če je odgovor na prvo ali drugo vprašanje pritrdilen, ali je člen 8(1)(a) oziroma člen 9(2)(a) potrebno razlagati v smislu, da mora biti posel razdeljen na podlagi ozemeljske umestitve kabla?

               4.

               Če je odgovor na tretje vprašanje pritrdilen, ali je treba člen 8(1)(a) oziroma člen 9(2)(a) in člena 2(1) in 3(1) razumeti v smislu, da davka na dodano vrednost ni potrebno plačati za tisti del dobav blaga in storitev, ki se nanašajo na ozemlje zunaj Skupnosti?

      (1)  Šesta Direktiva Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih - Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, 13.6.1977, str. 1).


title: Zadeva T-219/05: Tožba Marte Andreasen proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 6. junija 2005

text:
               20.8.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/25

         Tožba Marte Andreasen proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 6. junija 2005
   (Zadeva T-219/05)
   (2005/C 205/47)
   Jezik postopka: francoščina
   Marta Andreasen, stanujoča v Barceloni (Španija), ki jo zastopata Julien Leclère in Jean-Marie Verlaine, avocats, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, je dne 6. junija 2005 na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično odločbo Evropske komisije z dne 13. oktobra 2004 o odstavitvi (SEC 2004 12 57 FINAL), sprejeto v zadevi Andreasen Marta proti Komisiji, in tožeči stranki zaradi kršitve člena 6(1) Evropske konvencije za zaščito človekovih pravic in členov 6, 9, 10 in 24 Priloge IX Kadrovskih predpisov za evropske uradnike vrne delovno mesto uradnika enakega položaja in naziva (in sicer A2 — AD15);

               —

               zaradi finančne škode, ki jo je utrpela tožeča stranka, naloži Komisiji Evropskih skupnosti plačilo odškodnine v znesku plač, ki so zapadle od uveljavitve izpodbijane odločbe do dneva sodbe, ki jo bo razglasilo to Sodišče prve stopnje, in sicer 12.300 evrov na vsak pretekli mesec;

               —

               naloži Komisiji Evropskih skupnosti plačilo zneska 1.000.000 evrov kot nadomestilo za utrpelo nepremoženjsko škodo;

               —

               podredno, če bo Sodišče prve stopnje moralo presoditi, da temeljni predlog tožeče stranke ni upravičen, naloži Komisiji Evropskih skupnosti plačilo celotnega zneska, enakega znesku:

                           (i)

                           celote plač tožeče stranke, ki bodo zapadle do 65. leta starosti (uradna starost za pokojnino);

                           (ii)

                           ustreznega prispevka v pokojninski sklad tožeče stranke;

                           (iii)

                           1.000.000 evrov kot nadomestila za nepremoženjsko škodo;

               —

               naloži Komisiji plačilo zneska 12.000 evrov v korist tožeče stranke zaradi izdatkov, ki jih je priglasila tožeča stranka in niso zajeti v stroških;

               —

               naloži Komisiji plačilo vseh izdatkov in stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka je bila z odločbo z dne 11. decembra 2001 imenovana na delovni mesti računovodje Komisije in izvršnega direktorja za proračun. Dne 22. maja 2002 ji je bilo odvzeto delovno mesto računovodje. Njena odstavitev je začela učinkovati dne 28. avgusta 2002 in zoper njo je bil uveden disciplinski postopek. Disciplinska komisija je bila ustanovljena marca 2004. V skladu s priporočili te komisije je bila tožeča stranka z izpodbijano odločbo odstavljena z njenih delovnih mest.
   S prvim tožbenim predlogom tožeča stranka uveljavlja ničnost postopka, ki je privedel do njene odstavitve, ker v tem primeru niso bili izpolnjeni pogoji nepristranskosti in neodvisnosti iz člena 8 Priloge IX Kadrovskih predpisov, kot tudi iz člena 6 Evropske konvencije za zaščito človekovih pravic. V tem smislu trdi, na eni strani, da so bili člani disciplinske komisije, ki so jo obtožili, člani organa, pristojnega za imenovanja, ki je odločil o njeni odstavitvi, in na drugi strani, da naj bi bila disciplinska komisija, z eno izjemo, sestavljena zgolj iz uradnikov Komisije.
   Z drugim tožbenim razlogom tožeča stranka navaja najprej, da naj bi odločba o njeni odstavitvi pomenila drugi disciplinski ukrep zoper njo, ki temelji na enakih dejstvih, ki naj bi bili pripeljali do njene odstavitve, in zato naložen s kršitvijo člena 9 Priloge IX Kadrovskih predpisov. V okviru istega tožbenega razloga uveljavlja domnevno prekoračitev rokov, ki jih predpisuje člen 24 iste priloge. Po mnenju tožeče stranke naj bi ta prekoračitev ravno tako pomenila kršitev člena 6 Evropske konvencije za zaščito človekovih pravic. Razen tega tožeča stranka uveljavlja neobrazložitev izpodbijane odločbe, kot tudi domnevno nesorazmernost, ki ji je bil naložen.


title: Zadeva T-262/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 15. junija 2017 – Kiselev/Svet (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi v zvezi z ukrepi, ki spodkopavajo ali ogrožajo Ukrajino — Zamrznitev sredstev — Omejitve vstopa na ozemlje držav članic — Fizične osebe, ki dejavno podpirajo ukrepe ali politike, ki spodkopavajo ali ogrožajo Ukrajino — Obveznost obrazložitve — Očitna napaka pri presoji — Svoboda izražanja — Sorazmernost — Pravica do obrambe)

text:
               31.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 249/23

         Sodba Splošnega sodišča z dne 15. junija 2017 – Kiselev/Svet
   (Zadeva T-262/15) (1)

   ((Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi v zvezi z ukrepi, ki spodkopavajo ali ogrožajo Ukrajino - Zamrznitev sredstev - Omejitve vstopa na ozemlje držav članic - Fizične osebe, ki dejavno podpirajo ukrepe ali politike, ki spodkopavajo ali ogrožajo Ukrajino - Obveznost obrazložitve - Očitna napaka pri presoji - Svoboda izražanja - Sorazmernost - Pravica do obrambe))
   (2017/C 249/35)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Dmitrii Konstantinovich Kiselev (Korolev, Rusija) (zastopniki: J. Linneker, solicitor, T. Otty, barrister, in B. Kennelly, QC)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: V. Piessevaux in J.-P. Hix, agenta)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti, prvič, Sklepa Sveta (SZVP) 2015/432 z dne 13. marca 2015 o spremembi Sklepa 2014/145/SZVP o omejevalnih ukrepih v zvezi z ukrepi, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2015, L 70, str. 47) in Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2015/427 z dne 13. marca 2015 o izvajanju Uredbe (EU) št. 269/2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2015, L 70, str. 1), drugič, Sklepa Sveta (SZVP) 2015/1524 z dne 14. septembra 2015 o spremembi Sklepa 2014/145/SZVP o omejevalnih ukrepih v zvezi z ukrepi, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2015, L 239, str. 157) in Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2015/1514 z dne 14. septembra 2015 o izvajanju Uredbe (EU) št. 269/2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2015, L 239, str. 30), in tretjič, Sklepa Sveta (SZVP) 2016/359 z dne 10. marca 2016 o spremembi Sklepa 2014/145/SZVP o omejevalnih ukrepih v zvezi z ukrepi, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2016, L 67, str. 37) in Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2016/353 z dne 10. marca 2016 o izvajanju Uredbe (EU) št. 269/2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2016, L 67, str. 1), v delih, v katerih se ti akti nanašajo na tožečo stranko.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Dmitriiju Konstantinovichu Kiselevu se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 294, 7.9.2015.


title: Zadeva C-541/11: Predlog za sprejem predhodne odločbe, ki ga je vložilo 25/10/2011 Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Republika Slovenija) – Jožef Grilc/Slovensko zavarovalno združenje GIZ

text:
               28.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/31

      Predlog za sprejem predhodne odločbe, ki ga je vložilo 25/10/2011 Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Republika Slovenija) – Jožef Grilc/Slovensko zavarovalno združenje GIZ
      (Zadeva C-541/11)
      (2012/C 25/54)
      Jezik postopka: slovenščina

         Predložitveno sodišče

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Jožef Grilc

         Tožena stranka: Slovensko zavarovalno združenje GIZ

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba določbo drugega odstavka 1. točke 6. člena Direktive 2000/26/ES (1) razlagati tako, da je odškodninski organ v državi članici stalnega prebivališča oškodovanca pasivno stvarno legitimiran v sodnem postopku, v katerem oškodovanec, ki mu je nastala škoda kot posledica prometne nesreče v državi članici, ki ni država članica njegovega stalnega prebivališča, in jo je povzročila uporaba vozila, ki je zavarovano v državi članici in je običajno v državi članici, zahteva plačilo odškodnine, če v treh mesecih po tem, ko je oškodovanec naslovil odškodninski zahtevek na zavarovalnico vozila, ki je povzročilo prometno nesrečo, ali na njenega pooblaščenca za obravnavo odškodninskih zahtevkov, zavarovalnica ali njen pooblaščenec za obravnavo odškodninskih zahtevkov nista dala utemeljenega odgovora na odškodninski zahtevek?

         (1)  UL L 181, str. 65.


title: Združeni zadevi T-57/04 in T-71/04: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 12. junija 2007 – Budějovický Budvar in Anheuser-Busch proti UUNT (AB GENUINE Budweiser KING OF BEERS) ( Znamka Skupnosti – Postopek z ugovorom – Prijava figurativne znamke Skupnosti, ki vsebuje izraze AB , genuine , budweiser , king of beers – Prejšnja mednarodna besedna znamka BUDWEISER – Označbe porekla, registrirane na podlagi Lizbonskega aranžmaja – Člen 8(1)(b) in (4) Uredbe (ES) št. 40/94 – Sprejetje in delna zavrnitev ugovora )

text:
               21.7.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 170/19

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 12. junija 2007 – Budějovický Budvar in Anheuser-Busch proti UUNT (AB GENUINE Budweiser KING OF BEERS)
   (Združeni zadevi T-57/04 in T-71/04) (1)

   („Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti, ki vsebuje izraze ‚AB‘, ‚genuine‘, ‚budweiser‘, ‚king of beers‘ - Prejšnja mednarodna besedna znamka BUDWEISER - Označbe porekla, registrirane na podlagi Lizbonskega aranžmaja - Člen 8(1)(b) in (4) Uredbe (ES) št. 40/94 - Sprejetje in delna zavrnitev ugovora“)
   (2007/C 170/35)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka v zadevi T-57/04: Budějovický Budvar, národní podnik (České Budějovice, Češka republika) (zastopnik: F. Fajgenbaum, odvetnik)

      Tožeča stranka v zadevi T-71/04: Anheuser-Busch, Inc. (Saint Louis, Missouri, Združene države) (zastopniki: sprva V. von Bomhard, A. Renck, A. Pohlmann, D. Ohlart in B. Goebel, nato V. von Bomhard, A. Renck, D. Ohlgart in B. Goebel, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: A. Folliard-Monguiral in I. de Medrano Caballero, zastopnika)

      Drugi stranki pred odborom za pritožbe, intervenientki pred Sodiščem prve stopnje: Anheuser-Busch, Inc. (v zadevi T-57/04) in Budějovický Budvar, národní podnik (v zadevi T-71/04)
   Predmet
   Predlog za razveljavitev odločbe drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 3. decembra 2003 (zadevi R 1024/2001-2 in R 1000/2001-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Budějovický Budvar, národní podnik in Anheuser-Busch, Inc.
   Izrek

               1)

               V zadevi T 57/04:

                           —

                           tožba se zavrne;

                           —

                           družbi Budějovický Budvar, národní podnik se naloži plačilo stroškov.

               2)

               V zadevi T 71/04:

                           —

                           postopek se ustavi;

                           —

                           družbi Anheuser-Busch, Inc. se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 94, 17.4.2004.


title: Zadeva T-276/07: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. decembra 2010 – Martin proti Parlamentu (Uredba, ki se nanaša na stroške in nadomestila članov Evropskega parlamenta — Vračilo neupravičeno izplačanih zneskov)

text:
               5.2.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/10

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. decembra 2010 – Martin proti Parlamentu
   (Zadeva T-276/07) (1)

   (Uredba, ki se nanaša na stroške in nadomestila članov Evropskega parlamenta - Vračilo neupravičeno izplačanih zneskov)
   2011/C 38/13
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Hans-Peter Martin (Dunaj, Avstrija) (zastopniki: É. Boigelot, T. Bontinck in S. Woog, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropski parlament (zastopniki: sprva H. Krück, D. Moore in C. Karamarcos, nato H. Krück, D. Moore in M. Windisch, zastopniki)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe generalnega sekretarja Evropskega parlamenta z dne 10. maja 2007 in po potrebi opomina generalnega direktorja za finance Parlamenta z dne 13. junija 2007, ki je bi sprejet za izvršitev odločbe z dne 10. maja 2007, ter, če je to potrebno, vseh odločb za izvršitev zgoraj navedenih aktov, ki so bile sprejete v postopku.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Hans-Petru Martinu se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 211, 8.9.2007.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 18. novembra 2004 v zadevi C-284/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Bundesarbeitsgericht): Land Brandenburg proti Ursuli Sass (Socialna politika — Delavci in delavke — Člen 141 ES — Enakost na področju plač — Direktiva 76/207/EGS — Enako obravnavanje — Porodniški dopust — Napredovanje v višji plačilni razred — Neupoštevanje celotnega porodniškega dopusta, ki je izkoriščen v nekdanji Demokratični republiki Nemčiji)

text:
               8.1.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/6

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 18. novembra 2004
   v zadevi C-284/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Bundesarbeitsgericht): Land Brandenburg proti Ursuli Sass (1)

   (Socialna politika - Delavci in delavke - Člen 141 ES - Enakost na področju plač - Direktiva 76/207/EGS - Enako obravnavanje - Porodniški dopust - Napredovanje v višji plačilni razred - Neupoštevanje celotnega porodniškega dopusta, ki je izkoriščen v nekdanji Demokratični republiki Nemčiji)
   (2005/C 6/10)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi C-284/02, katere predmet je predlog za sprejem predhodne določbe na podlagi člena 234 ES, naslovljen na Sodišče s sklepom Bundesarbeitsgericht (Nemčija) z dne 21. marca, ki je prispel na Sodišče dne 2. avgusta 2002, v postopku v glavni stvari, ki poteka med Land Brandenburg in Ursulo Sass, je Sodišče (prvi senat) v sestavi P. Jann, predsednik, A. Rosas (poročevalec), R. Silva de Lapuerta, sodnica, K. Lenaerts in S. von Bahr, sodnika, generalni pravobranilec: L.A. Geelhoed, sodni tajnik: F. Contet, glavna administratorka, dne 18. novembra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:
   Direktiva Sveta 76/207/EGS z dne 9. februarja 1976 o izvrševanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zvezi z dostopom do zaposlitve, poklicnega usposabljanja in napredovanja ter delovnih pogojev, nasprotuje ureditvi v kolektivni pogodbi, kot je Bundes-Angestelltentarifvertrag-Ost (kolektivna pogodba za uslužbence v javnem sektorju nekdanje vzhodne Nemčije), v skladu s katero se čas, ko je bila delavka na porodniškem dopustu po predpisih nekdanje Nemške demokratične republike, ne šteje v obdobje poskusnega dela, kolikor presega obdobje varstva po pravu Zvezne republike Nemčije, na katero se sklicuje kolektivna pogodba, če cilji in namen dopustov ustrezajo ciljem varstva žensk v nosečnosti in materinstvu, določenih v členu 2(3) navedene direktive. Nacionalno sodišče ima nalogo, da presodi, ali so ti pogoji izpolnjeni.

      (1)  UL C 261, 26.10.2002.


title: Zadeva T-341/16: Sklep Splošnega sodišča z dne 4. maja 2017 – De Masi/Komisija (Ničnostna tožba — Dostop do dokumentov — Prošnja za dostop v okviru medinstitucionalnega sodelovanja na podlagi člena 230 PDEU — Dokumenti v zvezi z delom skupine „Kodeks ravnanja (obdavčitev podjetij)“, ki jo je oblikoval Svet — Akt, zoper katerega ni pravnega sredstva — Nedopustnost)

text:
               10.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 221/28

         Sklep Splošnega sodišča z dne 4. maja 2017 – De Masi/Komisija
   (Zadeva T-341/16) (1)

   ((Ničnostna tožba - Dostop do dokumentov - Prošnja za dostop v okviru medinstitucionalnega sodelovanja na podlagi člena 230 PDEU - Dokumenti v zvezi z delom skupine „Kodeks ravnanja (obdavčitev podjetij)“, ki jo je oblikoval Svet - Akt, zoper katerega ni pravnega sredstva - Nedopustnost))
   (2017/C 221/40)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Fabio De Masi (Bruselj, Belgija) (zastopnik: A. Fischer-Lescano, profesor)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: F. Erlbacher in J. Baquero Cruz, agenta)

      Predmet

   Predlog, vložen na podlagi člena 263 PDEU, za razglasitev ničnosti odločbe, ki naj bi bila vsebovana v dopisu Komisije z dne 8. junija 2016, s katerim je bilo odgovorjeno na zahtevo predsednika posebnega odbora Evropskega parlamenta za davčna stališča in druge ukrepe podobne narave ali s podobnim učinkom (TAXE2) za celovit dostop do dokumentov skupine „Kodeks ravnanja (obdavčitev podjetij)“.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2.

               Fabio De Masi nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

      (1)  UL C 287, 8.8.2016.


title: Izbris zadeve T-67/97

text:
               3.9.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 217/63

         Izbris zadeve T-67/97 (1)

   (2005/C 217/133)

      (Jezik postopka: nizozemščina)

   S sklepom z dne 16. junija 2005 je predsednik petega senata Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti odredil izbris zadeve pod opr. št. T-67/97, J.P.M. Wolfs proti Svetu Evropske unije in Komisiji Evropskih skupnosti.

      (1)  UL C 142, 10.5.1997.


title: Zadeva T-123/05: Tožba Olivierja Chassagna proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 11. marca 2005

text:
               14.5.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 115/36

         Tožba Olivierja Chassagna proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 11. marca 2005
   (Zadeva T-123/05)
   (2005/C 115/65)
   Jezik postopka: francoščina
   Olivier Chassagne, stanujoč v Bruslju, ki ga zastopata Stéphane Rodrigues in Yola Minatchy, avocats, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, je dne 11. marca 2005 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložil tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               1.

               razglasi za nično odločbo OPI z dne 9. decembra 2004, ki vsebuje odgovor na pritožbo tožeče stranke z dne 28. maja 2004 in temu organu naloži, da sprejme vse ukrepe, ki jih nalaga ugotovitev ničnosti,

               2.

               razsodi, da je kakršnakoli neupravičena in objektivno neutemeljena diskriminacija, na podlagi kraja izvora, v geografskem smislu in/ali kraja zaposlitve na evropskem kontinentu, ne glede na to pripadnost, nezakonita, in zato za nezakonit razglasi člen 8(4) Priloge VII starih Kadrovskih predpisov,

               3.

               ne glede na zgoraj navedeno ponovno opozori, da je na podlagi člena 299(2) Pogodbe ES Réunion sestavni del Skupnosti in zanj, s pristopom njegove države članice, ravno tako veljata Pogodba Euratom in Pogodba o Evropski Uniji in poudari, da imajo evropski uradniki, ki izhajajo iz takega ozemlja, v tem pogledu pravico do enakega obravnavanja v primerjavi s tistimi, ki izhajajo iz evropskega ozemlja države članice v geografskem smislu.

               4.

               tožeči stranki prisodi simbolični evro za nadomestitev pretrpljene nepremoženjske škode in znesek 7.200 evrov za povrnitev nastale premoženjske škode

               5.

               toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka izpodbija odločbo Komisije, s katero ji kot uradniku, ki izhaja iz francoskega čezmorskega departmaja, ni priznala ugodnosti iz člena 8(1) do (3) Priloge VII Kadrovskih predpisov, kot so veljali pred 1. majem 2004.
   V utemeljitev svoje tožbe se tožeča stranka sklicuje na nezakonitost pravne podlage izpodbijane odločbe, in sicer člena 8(4) Priloge VII starih Kadrovskih predpisov za uradnike. Po mnenju tožeče stranke je ta določba neveljavna zaradi odsotnosti obrazložitve, je diskriminatorna in krši člen 21(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.
   Tožeča stranka se poleg tega sklicuje na kršitev obveznosti obrazložitve in kršitev večih pravil in splošnih načel prava Skupnosti, kot so dolžnost skrbi za blaginjo uradnikov, kot tudi očitno napačna presoja, načelo enakega obravnavanja in načelo dobre uprave.


title: Zadeva T-245/12: Tožba, vložena 4. junija 2012 – Gamesa Eólica proti UUNT – Enercon (vodoravna kombinacija zelenih barv)

text:
               11.8.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 243/24

         Tožba, vložena 4. junija 2012 – Gamesa Eólica proti UUNT – Enercon (vodoravna kombinacija zelenih barv)
   (Zadeva T-245/12)
   2012/C 243/43
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Gamesa Eólica, SL (Sarriguren, Španija) (zastopnika: E. Armijo Chávarri in A. Sanz Cerralbo, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Enercon GmbH (Aurich, Nemčija)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 1. marca 2012 v zadevi R 260/2011-1;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: figurativna znamka, ki predstavlja vodoravno kombinacijo zelenih barv, za proizvode iz razreda 7 – registracija znamke Skupnosti št. 2346542

      Imetnik znamke Skupnosti: druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe

      Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Obrazložitev zahteve za ugotovitev ničnosti: stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti, se v utemeljitev svoje zahteve sklicuje na člen 52(1)(a) in na člen 52(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009

      Odločba oddelka za izbris: ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti

      Odločba odbora za pritožbe: razveljavitev izpodbijane odločbe in zavrnitev zahteve za ugotovitev ničnosti

      Navajani tožbeni razlogi:

               —

               kršitev člena 7(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009;

               —

               kršitev člena 62 Uredbe o znamki Skupnosti in

               —

               kršitev člena 52(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009.


title: Zadeva C-153/16: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 6. aprila 2017 – Evropska komisija/Republika Slovenija (Neizpolnitev obveznosti države — Neustrezno skladiščenje velike količine izrabljenih gum — Odlagališče, ki ne izpolnjuje zahtev iz direktiv 2008/98/ES in 1999/31/ES — Stalna in vztrajna nevarnost za okolje in zdravje ljudi)

text:
               29.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 168/16

         Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 6. aprila 2017 – Evropska komisija/Republika Slovenija
   (Zadeva C-153/16) (1)

   ((Neizpolnitev obveznosti države - Neustrezno skladiščenje velike količine izrabljenih gum - Odlagališče, ki ne izpolnjuje zahtev iz direktiv 2008/98/ES in 1999/31/ES - Stalna in vztrajna nevarnost za okolje in zdravje ljudi))
   (2017/C 168/20)
   Jezik postopka: slovenščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: E. Sanfrutos Cano in D. Kukovec, agenta)

      Tožena stranka: Republika Slovenija (zastopnica: A. Grum, agentka)

      Izrek

               1.

               Republika Slovenija s tem, da je v gramozni jami na ozemlju občine Lovrenc na Dravskem polju (Slovenija) dopuščala stalno in vztrajno nevarnost za okolje in zdravje ljudi zaradi neustreznega skladiščenja velike količine izrabljenih gum, mešanja teh gum z drugimi odpadki in njihovega odlaganja v nasprotju z zahtevami Direktive Sveta 1999/31/ES z dne 26. aprila 1999 o odlaganju odpadkov na odlagališčih, ni izpolnila obveznosti iz člena 5(3)(d) te direktive ter členov 12, 13 in 36(1) Direktive 2008/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 o odpadkih in razveljavitvi nekaterih direktiv.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Republika Slovenija nosi svoje stroške in dve tretjini stroškov Evropske komisije.

               4.

               Evropska komisija nosi tretjino svojih stroškov.

      (1)  UL C 222, 20.6.2016.