title: Zadeva T-576/14: Tožba, vložena 28. julija 2014 – Larymnis LARKO proti Komisiji

text:
               10.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 395/53

      Tožba, vložena 28. julija 2014 – Larymnis LARKO proti Komisiji
      (Zadeva T-576/14)
      (2014/C 395/66)
      Jezik postopka: grščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Elliniki Metalleftiki kai Metallourgiki Larymnis LARKO A.E. (Kallithea Attikis, Grečija) (zastopnik: B. Koulouris, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Sklep Komisije z dne 27. marca 2014 (SG-Greffe(2014) D/4621/28/03/2014) v zvezi s prodajo nekaterih sredstev delniške družbe „Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki Anonimi Eteria NEA LARKO“ (v nadaljevanju: NEA LARKO), številka SA.37954 (2013/N) (EE 23/05/2014, C 156), naslovljen na Helensko republiko, razglasi za ničen;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo postopkovnih stroškov tožeče stranke.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe trdi, da ima izrazit pravni interes, da zahteva razglasitev ničnosti izpodbijanega sklepa, saj se ta neposredno in posamično nanaša tako nanjo, kot na njegove naslovnike, in, drugič, navaja tri tožbene.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 108(2) PDEU in člena 14 Uredbe št. 659/1999 (1). Tožeča stranka trdi, da je Komisija z izpodbijanim aktom ugotovila, da naj prodaja določenih sredstev družbe NEA LARKO s strani grške države ne bi imela za posledico gospodarsko kontinuiteto med navedeno družbo in lastnikom ali lastniki prodajanih sredstev. Tožeča stranka zlasti izpodbija, da prodajana sredstva predstavljajo le zanemarljiv del dejavnosti družbe NEA LARKO, glede na to, da ta dejansko pomenijo glavni del njene dejavnosti in sredstva, ki so ostala v njeni lasti naj bi imela bistveno zmanjšan ekonomski pomen in naj jih kot takih ne bi bilo mogoče ovrednotiti. Na primer v obratu v Larimni (katerega prodaja je del načrta privatizacije) je združena celotna rudarska proizvodnja družbe NEA LARKO v celotni Grčiji, ki se predeluje le v tem obratu. Drugič, izpodbijani sklep je napačen tudi v delu, v katerem je z njim ugotovljeno, da sredstva, ki se bodo prodajala na dražbi, niso v lasti družbe NEA LARKO, temveč grške države, kar ima za posledico, da dejansko rudarski objekt v Larimni, skupaj z drugimi objekti za predelavo rudnin in pomožnimi objekti, nikoli ne bodo postali last grške države, temveč bodo ostali v lasti družbe NEA LARKO tudi po možni razvezi pogodbe o zakupu rudninskih pravic, saj slednji v celoti pripadajo. Neposredna posledica zgornjih ugotovitev je, da bo upravljanje družbe NEA LARKO zagotavljal novi kupec, zaradi česar slednji ne more biti oprošen obveznosti, da tožeči stranki plača tisto, kar bi ji morala plačati družba NEA LARKO.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog temelji na kršitvi člena 296(2) PDEU. Tožeča stranka trdi, da izpodbijani sklep ni dovolj obrazložen, saj v njem sploh ni opravljena preučitev, ali je prenos zadevnih sredstev, zaradi izvajanja privatizacijskega načrta, ki ga je upoštevala Komisija, izkrivljal ali bi lahko izkrivljal konkurenco. Poleg tega Komisija ni preučila samega trga in idustrijskega sektorja. Omejila se je na navedbe grške vlade, ne da bi jih preizkusila kot bi jih morala. Podrobneje ni preučila niti mnenj, ki jih je v zvezi s tem podala družba NEA LARKO, čeprav se sklep na slednjo neposredno nanaša, s čimer je kršila njene temeljne pravice, zlasti pravico do enakega obravnavanja glede na grško vlado, legitimno pričakovanje glede organov Unije in pravico do zaslišanja pred sprejetjem sklepa, ki se nanaša nanjo.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog temelji na trditvi, da sporni sklep vsebuje protislovne navedbe, zaradi katerih je sklep neutemeljen in nezakonit. Tožeča stranka v bistvu trdi, da medtem ko Komisija v sklepu navaja, da je v celoti preučila vse elemente prodaje, saj razvezo pogodbe o zakupu rudninskih pravic veže na istočasno prodajo na dražbi in izvajanje načrta sort out, posledično daje veliko pomen knjigovodski vrednosti, in nazadnje ugotavlja, da zato, ker je razmerje – tudi če je nepravilno – med sredstvi, ki se prodajajo, in tistimi, ki ostajajo, z računovodskega vidika 1 proti 3, ni kontinuitete gospodarskih dejavnosti. Komisija prav tako ni obrazložila zakaj je štela, da se pogodbe o zaposlitvi sklenjene z osebjem družbe NEA LARKO ne prenesejo v prodajni sektor, s čimer je bistveno kršila „acquis communautaire“ v zvezi s tem.

         (1)  Uredba Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 339).


title: Zadeva T-228/13: Tožba, vložena 19. aprila 2013 – NIIT Insurance Technologies proti UUNT (EXACT)

text:
               29.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 189/26

         Tožba, vložena 19. aprila 2013 – NIIT Insurance Technologies proti UUNT (EXACT)
   (Zadeva T-228/13)
   2013/C 189/55
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: NIIT Insurance Technologies Ltd (London, Združeno kraljestvo) (zastopnik: M. Wirtz, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               odločbo četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 18. februarja 2013 v zadevi R 1307/2012-4, ki se nanaša na prijavo znamke Skupnosti št. 010355501, beseda: EXACT, in sklep oddelka UUNT za znamke z dne 29. maja 2012, ki se nanaša na prijavo znamke Skupnosti št. 010355501, beseda: EXACT, razveljavi v delu, v katerem je bilo zavrnjeno varstvo znamke;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka EXACT za proizvode in storitve iz razredov 9, 16 in 42 – prijava znamke Skupnosti št. 10355501

      Odločba preizkuševalca: delna zavrnitev prijave

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi:

               —

               kršitev člena 7(1)(c) Uredbe št. 207/2009;

               —

               kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009;

               —

               kršitev člena 83 Uredbe št. 207/2009 v povezavi z načelom enakega obravnavanja in členoma 6 in 14 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, podpisane v Rimu 4. novembra 1950, kakor je bila spremenjena s Protokolom št. 11, ki je začel veljati 1. novembra 1998;

               —

               kršitev člena 56 Pogodbe o delovanju Evropske unije.


title: Zadeva C-385/08: Tožba, vložena 2. septembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Poljski

text:
               6.12.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 313/12

         Tožba, vložena 2. septembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Poljski
   (Zadeva C-385/08)
   (2008/C 313/18)
   Jezik postopka: poljščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. Šimerdová in K. Herrmann, zastopnika)

      Tožena stranka: Republika Poljska
   Predlogi tožeče stranke:
   Komisija predlaga,

               —

               naj se ugotovi, da Republika Poljska, s tem da je ohranila v veljavi dovoljenje za promet z generičnimi zdravili referenčnega zdravila Plavix, ni izpolnila obveznosti iz člena 6(1) Direktive 2001/83/ES (1) v povezavi s členom 13(4) Uredbe (EGS) št. 2309/93 (2) ter iz členov 89 in 90 Uredbe (ES) št. 726/2004 (3);

               —

               naj se ugotovi, da Republika Poljska, s tem da je po 1. maju 2004 dala v promet zdravila, za katera dovoljenje za promet ni bilo izdano v skladu s členom 6(1) Direktive 2001/83, oziroma je promet z njimi še naprej dovolila, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;

               —

               naj se Republiki Poljski naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Po mnenju Komisije dovoljenje za promet z zdravili, ki so bila predmet odločb ministra za zdravje Republike Poljske v obdobju od januarja do aprila 2004, ki so vsebovale dodatna priporočila ali so določale dodatne preiskave, ne more spadati v prehodno obdobje, določeno v točki 1.5 Priloge XII k Aktu o pogojih pristopa Republike Poljske k EU, ker pri obeh odločbah ministra za zdravje ni šlo za dovoljenja za promet, ki so bila izdana pred 1. majem 2004, v smislu točke 1.5 Priloge XII k Aktu. Dajanje spornih zdravil v promet bi zato moralo potekati na podlagi dovoljenja za promet, izdanega v skladu z Direktivo 2001/83 ali Uredbo št. 2309/93.
   Poleg tega dajanje generičnega zdravila referenčnega zdravila Plavix v promet ne more spadati v prehodno obdobje, določeno v točki 1.5 Priloge XII k Aktu o pristopu, ker se tam predvidena odstopanje nanašajo izključno na zahteve glede varnost, kakovosti in učinkovitosti v skladu z Direktivo 2001/83, ne pa na desetletno obdobje zaščite, določeno v členu 13(4) Uredbe št. 2309/93 ter členih 89 in 90 Uredbe št. 726/2004.

      (1)  Direktiva 2001/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini (UL L 311, str. od 67 do 128).

      (2)  Uredba Sveta (EGS) št. 2309/93 z dne 22. julija 1993, ki določa postopke Skupnosti za pridobitev dovoljenja za promet in nadzor zdravil za uporabo v humani medicini in za uporabo v veterini ter ustanavlja Evropsko agencijo za vrednotenje zdravil (UL L 214, str. od 1 do 21).

      (3)  Uredba (ES) št. 726/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o postopkih Skupnosti za pridobitev dovoljenja za promet in nadzor zdravil za humano in veterinarsko uporabo ter o ustanovitvi Evropske agencije za zdravila (UL L 136, str. od 1 do 33).


title: Zadeva T-417/08: Tožba, vložena 29. septembra 2008 – SPA proti Komisiji

text:
               6.12.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 313/41

         Tožba, vložena 29. septembra 2008 – SPA proti Komisiji
   (Zadeva T-417/08)
   (2008/C 313/74)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Sociedade Portuguesa de Autores CRL (SPA) (Lizbona, Portugalska) (zastopnik: M. Favart, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predloga tožeče stranke

               —

               Člen 3 Odločbe Komisije z dne 16. julija 2008 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 ES in člena 53 Sporazuma EGP (Zadeva COMP/C2/38.698 – CISAC) naj se razglasi za ničnega; in

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka s to tožbo v skladu s členom 230 ES predlaga delno razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2008) 3435 konč. z dne 16. julija 2008 (Zadeva COMP/C2/38.698 – CISAC) v zvezi s postopkom na podlagi členav 81 ES in člena 53 Sporazuma EGP. Tožeča stranka v bistvu izpodbija ugotovitve Komisije iz člena 3 izpodbijane odločbe, da pomenijo ozemeljske omejitve v okviru pogodb o vzajemnem predstavništvu, sklenjenih med kolektivnimi združenji avtorjev, usklajeno ravnanje, ki pomeni kršitev člena 81 ES in člena 53 Sporazuma EGP.
   Tožbeni razlogi in trditve so enake tistim, ki jih je uveljavlja tožeča stranka v zadevi IMRO proti Komisiji, T-415/08.


title: Zadeva C-605/13 P: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 21. aprila 2015 – Issam Anbouba/Svet Evropske unije (Pritožba — Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi proti Sirski arabski republiki — Ukrepi proti osebam in subjektom, ki izkoriščajo režim — Dokaz o utemeljenosti uvrstitve na seznam — Sklop indicev)

text:
               22.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/6

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 21. aprila 2015 – Issam Anbouba/Svet Evropske unije
   (Zadeva C-605/13 P) (1)

   ((Pritožba - Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi proti Sirski arabski republiki - Ukrepi proti osebam in subjektom, ki izkoriščajo režim - Dokaz o utemeljenosti uvrstitve na seznam - Sklop indicev))
   (2015/C 205/07)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožnik: Issam Anbouba (zastopniki: M.-A. Bastin, J.-M. Salva in S. Orlandi, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Svet Evropske unije (zastopniki: A. Vitro, R. Liudvinaviciute in M.-M. Joséphidès, agenti)

      Intervenientka v podporo tožene stranke: Evropska komisija (zastopnika: S. Pardo Quintillán in F. Castillo de la Torre, agenta)

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Issam Anbouba poleg svojih stroškov nosi tudi stroške, ki jih je priglasil Svet Evropske unije.

               3.

               Evropska komisija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 45, 15.2.2014.


title: Zadeva T-127/07 P: Pritožba, ki jo je 20. aprila 2007 vložil F. Bligny zoper sklep, ki ga je 15. februarja 2007 razglasilo Sodišče za uslužbence v zadevi F-142/06, Bligny proti Komisiji

text:
               23.6.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 140/34

         Pritožba, ki jo je 20. aprila 2007 vložil F. Bligny zoper sklep, ki ga je 15. februarja 2007 razglasilo Sodišče za uslužbence v zadevi F-142/06, Bligny proti Komisiji
   (Zadeva T-127/07 P)
   (2007/C 140/57)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Pritožnik: Francesco Bligny (Tassin-la-Demi-Lune, Francija) (zastopnik: P. Lebel-Nourissat, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi pritožnika:

               —

               ugotovi naj se, da je Sodišče za uslužbence (SDU) pri obrazcu za prijavo glede obveznosti kandidata, da priloži potrdilo o državljanstvu, storilo očitno napako pri presoji;

               —

               ugotovi naj se, da SDU ni odgovorilo na tožbene razloge pritožnika glede kršenja načel zaupanja v pravo in dobrega upravljanja, ki ju je dolžna spoštovati komisija natečaja EPSO AD/26/05;

               —

               posledično naj se za ničnega razglasi sklep SDU z dne 15. februarja 2007 v zadevi F-142/06;

               —

               po vnovični presoji naj se za nično razglasi odločba komisije natečaja EPSO/AD/26/05 z dne 7. decembra 2006 in odločba z dne 23. decembra 2006, s katero je bil pritožniku zavrnjen pristop k natečaju in torej ocenjevanje njegovega pisnega preizkusa, in naj se za protipravnega razglasi obrazec za prijavo, objavljen 15. maja 2006 na internetni strani EPSO za kandidate natečaja;

               —

               podredno, naj se zadeva vrne v odločanje SDU in komisiji naloži plačilo celotnih stroškov postopka.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožnik v pritožbi predlaga razveljavitev sklepa Sodišča za uslužbence, s katerim je bila kot očitno neutemeljena zavrnjena njegova tožba, s katero je predlagal razglasitev ničnosti odločbe natečajne komisije, ki je zavrnila ocenjevanje njegovega pisnega preizkusa, ker njegov obrazec za prijavo ni vseboval potrdila o državljanstvu.
   V utemeljitev pritožbe pritožnik navaja, da je SDU izkrivilo predložena dejstva, si zato slabo razložilo obrazec, ki ga mora izpolniti kandidat, kar je privedlo do napake pri presoji akta. Poleg tega se sklicuje na nezadostno obrazložitev izpodbijanega sklepa, ker naj bi SDU ne odgovorilo na vse tožbene razloge in predloge tožeče stranke na prvi stopnji.


title: Zadeva T-527/09 RENV: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. aprila 2015 – Ayadi/Komisija (Vrnitev po razveljavitvi — Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi za osebe in subjekte, povezane z Osamo bin Ladnom, mrežo Al Kaida in talibani — Uredba (ES) št. 881/2002 — Zamrznitev sredstev in gospodarskih virov osebe, vključene na seznam, ki ga je sestavil organ Združenih narodov — Vključitev imena te osebe na seznam iz Priloge I k Uredbi (ES) št. 881/2002 — Ničnostna tožba — Temeljne pravice — Pravice obrambe — Pravica do učinkovitega sodnega varstva — Pravica do spoštovanja lastnine)

text:
               1.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/11

         Sodba Splošnega sodišča z dne 14. aprila 2015 – Ayadi/Komisija
   (Zadeva T-527/09 RENV) (1)

   ((Vrnitev po razveljavitvi - Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi za osebe in subjekte, povezane z Osamo bin Ladnom, mrežo Al Kaida in talibani - Uredba (ES) št. 881/2002 - Zamrznitev sredstev in gospodarskih virov osebe, vključene na seznam, ki ga je sestavil organ Združenih narodov - Vključitev imena te osebe na seznam iz Priloge I k Uredbi (ES) št. 881/2002 - Ničnostna tožba - Temeljne pravice - Pravice obrambe - Pravica do učinkovitega sodnega varstva - Pravica do spoštovanja lastnine))
   (2015/C 178/12)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Chafiq Ayadi (Dublin, Irska) (zastopniki: H. Miller, solicitor, P. Moser, QC, E. Grieves, barrister, in R. Graham, solicitor)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: E. Paasivirta, T. Scharf in M. Konstantinidis, zastopniki)

      Intervenientki v podporo toženi stranki: Irska (zastopniki: E. Creedon, zastopnik, sprva skupaj z E. Reganom in N. Traversom, SC, nato z N. Traversom) in Svet Evropske unije (zastopnika: E. Finnegan in G. Étienne, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Uredbe Komisije (ES) št. 954/2009 z dne 13. oktobra 2009 o 114. spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 881/2002 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte, povezane z Osama bin Ladnom, mrežo Al-Kaida in talibani (UL L 269, str. 20) v delu, v katerem se ta akt nanaša na tožečo stranko.

      Izrek

               1.

               Uredba Komisije (ES) št. 954/2009 z dne 13. oktobra 2009 o 114. spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 881/2002 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte, povezane z Osama bin Ladnom, mrežo Al-Kaida in talibani se v delu, v katerem se nanaša na Chafiqa Ayadija, razglasi za nično.

               2.

               Evropska komisija poleg svojih stroškov nosi stroške, ki jih je priglasil Chafiq Ayadi, in stroške, ki jih je priglasilo Splošno sodišče iz naslova pravne pomoči.

               3.

               Irska in Svet Evropske unije nosita svoje stroške.

      (1)  UL C 148, 5.6.2010.


title: Zadeva C-644/13 P: Pritožba, ki jo je Villeroy in Boch 5. decembra 2013 vložila zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 16. septembra 2013 v združenih zadevah Villeroy in Boch Austria in drugi proti Komisiji (T-373/10, T-374/10, T-382/10 in T-402/10)

text:
               15.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/24

         Pritožba, ki jo je Villeroy in Boch 5. decembra 2013 vložila zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 16. septembra 2013 v združenih zadevah Villeroy in Boch Austria in drugi proti Komisiji (T-373/10, T-374/10, T-382/10 in T-402/10)
   (Zadeva C-644/13 P)
   2014/C 45/41
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnica: Villeroy in Boch (zastopnik: J. Philippe, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

               —

               Sodba Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 16. septembra 2013 v združenih zadevah T-373/10, T-374/10, T-382/10 in T-402/10 naj se v celoti razveljavi v delu, v katerem je zavrnjena tožba pritožnice;

               —

               podredno, sodba Splošnega sodišča z dne 16. septembra 2013 naj se delno razveljavi;

               —

               podredno, globa, naložena pritožnici v členu 2 izpodbijanega sklepa z dne 23. junija 2010, naj se zniža;

               —

               še podredno, zadeva naj se vrne v razsojanje Splošnemu sodišču, da ponovno odloči;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v utemeljitev te pritožbe navaja štiri pritožbene razloge.
   S prvim pritožbenim razlogom navaja protislovje v presoji dokazov, ki jo je Splošno sodišče opravilo glede vseh dejstev v Franciji. Splošno sodišče naj bi namreč v izpodbijani sodbi tri dokaze presojalo v (celo v diametralnem) nasprotju s presojo istih dokazov v vzporednih združenih zadevah T-379/10 in T-381/10 (Sanitec) ter T-380/10 (Wabco proti Ideal Standard), v katerih je bilo tožečim strankam naloženo plačilo stroškov glede Francije. Po mnenju pritožnice v tej pritožbi naj bi takšno temeljno protislovje, ki naj bi se kazalo v nasprotujočih si ugotovitvah glede istih dokazov, ogrožalo načelo enakega obravnavanja in načelo in dubio pro reo ter škodovalo tudi logični in pravni doslednosti sodbe Splošnega sodišča.
   Pritožnica z drugim pritožbenim razlogom Splošnemu sodišču očita, da je napačno uporabilo pravo. Splošno sodišče naj bi namreč za to, da je kršitev kvalificiralo za zapleteno in trajajočo, umetno združilo akte, ki so bili glede dejstev pravno različni in neodvisni. Poleg tega naj Splošno sodišče ne bi upoštevalo, da ni bilo nikakršnega razmerja komplementarnosti med akti, ki jih je vendarle presojalo skupaj.
   Pritožnica s tretjim pritožbenim razlogom prereka stopnjo nadzora, ki ga je opravilo Splošno sodišče, ki naj bi se omejilo le na omejen nadzor in naj s tem ne bi v celoti izčrpalo svoje pristojnosti za nadzor in svojega pooblastila za preizkus. Pritožnica iz tega sklepa na kršitev pravice do poštenega sojenja.
   Pritožnica s četrtim pritožbenim razlogom meni, da naložena sankcija ni sorazmerna.


title: Zadeva F-60/05: Sklep Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 21. februarja 2008 – Vande Velde proti Komisiji (Javni uslužbenci – Pogodbeni uslužbenec – Prepozna pritožba – Očitno nedopustna tožba)

text:
               30.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/60

         Sklep Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 21. februarja 2008 – Vande Velde proti Komisiji
   (Zadeva F-60/05) (1)

   (Javni uslužbenci - Pogodbeni uslužbenec - Prepozna pritožba - Očitno nedopustna tožba)
   (2008/C 223/112)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Patricke Vande Velde (Linkebeek, Belgija) (zastopnik: L. Vogel, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: J. Currall in G. Berscheid, zastopnika)
   Intervenientka v podporo toženi stranki: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Arpio Santacruz in I. Sulce, zastopnika)
   Predmet zadeve
   Javni uslužbenci – Na eni strani razglasitev ničnosti odločbe Komisije o zavrnitvi zahteve, ki jo je vložila tožeča stranka, bivši pomožni uslužbenec, zoper odločbo, ki je določila njeno razporeditev in plačilo kot pogodbenemu uslužbencu, ter na drugi strani odškodninski zahtevek (prej T-268/05).
   Izrek sklepa

               1)

               Tožba se zavrže kot očitno nedopustna.

               2)

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 229, 17.09.2005, str. 30 (zadeva sprva vpisana v vpisnik pri Sodišči prve stopnje Evropskih skupnosti pod št. T-268/05 in odstopljena Sodišču za uslužbence Evropske unije s sklepom z dne 15. 12. 2005).


title: Zadeva T-211/15 P: Pritožba, ki jo je 27. aprila 2015 vložil Claudio Necci zoper sklep, ki ga je 25. marca 2015 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi Necci/Komisija, F-5/15,

text:
               22.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/38

         Pritožba, ki jo je 27. aprila 2015 vložil Claudio Necci zoper sklep, ki ga je 25. marca 2015 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi Necci/Komisija, F-5/15,
   (Zadeva T-211/15 P)
   (2015/C 205/51)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnik: Claudio Necci (Auderghem, Belgija) (zastopnika: S. Orlandi in T. Martin, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnik Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               razveljavitev sklepa Sodišča za uslužbence Evropske unije z dne 25. marca 2015 v zadevi F-5/15 (Necci/Komisija);

               —

               zadevo vrne v razsojanje Sodišču za uslužbence Evropske unije.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnik v utemeljitev pritožbe navaja dva pritožbena razloga.

               1.

               Prvi pritožbeni razlog: kršitev pravice do učinkovitega sodnega varstva, ker je Sodišče za uslužbence zavrglo ničnostno tožbo pritožnika iz razloga nedopustnosti, ki naj bi jo napačno opredelil kot „očitna“.

               2.

               Drugi pritožbeni razlog: Sodišče za uslužbence je napačno uporabilo pravo s tem, da je štelo, da je rok za vložitev pritožbe v smislu člena 90 Kadrovskih predpisov začel teči s prejetjem predloga za priznanje pokojninske dobe in ne od takrat, ko je uslužbenec sprejel ta predlog.


title: Zadeva T-217/11: Tožba, vložena 18. aprila 2011 – Staelen proti varuhu človekovih pravic

text:
               9.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 204/24

         Tožba, vložena 18. aprila 2011 – Staelen proti varuhu človekovih pravic
   (Zadeva T-217/11)
   2011/C 204/44
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Claire Staelen (Bridel, Luksemburg) (zastopnika: L. Levi in M. Vandenbussche, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropski varuh človekovih pravic

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               varuhu naloži, naj tožeči stranki plača 559 382,13 EUR neto za povrnitev v preteklosti nastale premoženjske škode skupaj z zamudnimi obrestmi, izračunanimi na podlagi obrestne mere Evropske centralne banke in povečanimi za dve točki;

               —

               varuhu naloži, naj v pokojninski sklad Skupnosti vplača prispevke za pokojninsko zavarovanje v korist tožeče stranke, ki ustrezajo osnovnim plačam, izračunanim za obdobje od junija 2005 do aprila 2011, in sicer na podlagi skupnega zneska 482 225,97 EUR;

               —

               varuhu naloži, naj tožeči stranki mesečno, od maja 2011 do marca 2026, izplačuje neto zneske, ki ustrezajo plačam uradnikov iz funkcionalne skupine AD – izhajajoč iz naziva AD 9, razred 2, drugo leto, ob upoštevanju običajne kariere uradnika istega razreda – skupaj z ustreznimi prispevki za pokojninsko zavarovanje v korist tožeče stranke in prispevki za zdravstveno zavarovanje;

               —

               varuhu naloži, naj tožeči stranki plača 50 000 EUR za povrnitev nepremoženjske škode;

               —

               varuhu naloži plačilo vseh stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   V utemeljitev tožbe tožeča stranka navaja štiri tožbene razloge:

               1.

               Prvi tožbeni razlog je to, da niso bile izvedene vse preiskave, ki bi bile utemeljene za razjasnitev vseh morebitnih nepravilnosti pri vodenju spisa tožeče stranke s strani Evropskega parlamenta. Tožeča stranka toženi stranki očita nepravilno ravnanje in posledično kršitev člena 3(1) Sklepa Evropskega parlamenta z dne 9. marca 1994 o pravilih in splošnih pogojih, ki urejajo opravljanje funkcije varuha človekovih pravic (94/262/ESPJ, ES, Euratom) (UL L 113, 1994, str. 15).

               2.

               Drugi tožbeni razlog je očitna napaka pri presoji, ker naj bi tožena stranka prekoračila diskrecijsko pravico, s katero razpolaga pri preizkusu utemeljenosti pritožbe, in ker naj bi pri opravljanju svojih nalog storila napako, zaradi katere naj bi tožeči stranki nastala škoda.

               3.

               Tretji tožbeni razlog je neobstoj nepristranskosti, objektivnosti in neodvisnosti, ravnanje v slabi veri in zloraba pooblastil, ker naj bi tožena stranka, prvič, sklenila dogovor z Evropskim parlamentom, in drugič, ker naj bi se neupravičeno izognila osrednjim vprašanjem glede vložene pritožbe.

               4.

               Četrti tožbeni razlog je kršitev načel skrbnega ravnanja in dobrega upravljanja. Tožeča stranka toženi stranki očita, prvič, da ni upoštevala vseh elementov, ki bi pri preučitvi položaja tožeče stranke lahko vplivali na njeno odločitev, drugič, da ni želela posredovati dokumentov, na podlagi katerih je tožena stranka sprejela svojo odločitev, in tretjič, da je prekoračila razumno trajanje postopka.


title: Izbris zadeve C-384/03

text:
               23.7.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/33

         Izbris zadeve C-384/03 (1)

   (2005/C 182/59)

      (Jezik postopka: španščina)

   S sklepom z dne 28. aprila 2005 je predsednik Sodišča Evropskih skupnosti odredil izbris zadeve pod opr. št. C-384/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji.

      (1)  UL C 264, 1.11.2003.


title: Zadeva C-204/07 P: Pritožba, ki jo je vložil C.A.S. SpA 16. aprila 2007 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti senat), z dne 6. februarja 2007 v zadevi T-23/03, C.A.S. SpA proti Komisiji Evropskih skupnosti

text:
               23.6.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 140/13

         Pritožba, ki jo je vložil C.A.S. SpA 16. aprila 2007 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti senat), z dne 6. februarja 2007 v zadevi T-23/03, C.A.S. SpA proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva C-204/07 P)
   (2007/C 140/22)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Pritožnica: C.A.S. SpA (zastopnik: D. Ehle, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi pritožnice:

               —

               razveljavi naj se sodbo Sodišča prve stopnje z dne 6. februarja 2007 v zadevi T-23/03 (1);

               —

               ugodi naj se predlogom vloženim na prvi stopnji oziroma, glede na okoliščine primera, zadevo vrne Sodišču prve stopnje, da po temelju odloči o sporu;

               —

               ugodi naj se ukrepom procesnega vodstva, ki jih je predlagala tožeča stranka z vlogami z dne 28. januarja 2003, 4. avgusta 2003 in 11. avgusta 2003;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov na prvi stopnji.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka utemeljuje svojo pritožbo s sledečimi devetimi pritožbenimi razlogi, na podlagi katerih šteje izpodbijano sodbo za napačno:

      Prvi pritožbeni razlog: zadeva izključno pristojnost turških organov, kot jo je predpostavljalo Sodišče prve stopnje, za ugotavljanje, ali so potrdila ATR1, ki so jih izdali in so bila predložena pri uvoznem carinskem nadzoru „pristna“ ali „lažna“ oz. „točna“ ali „nepravilna“. Tožeča stranka meni, da v primerih, kadar obstajajo zadostni in utemeljeni razlogi za sodelovanje pristojnih carinskih organov države izvoznice pri nepravilni izdelavi potrdil (izročitev obrazcev, štampiljk in podpisov), kakor tudi pri izvoznem carinskem nadzoru blaga na podlagi teh potrdil, preneha izključna pristojnost carinskih organov države izvoznice. Izjave, ki so jih v zvezi s potrdili dali turški organi kasneje, naj ne bi bilo mogoče upoštevati kot verodostojne in edine odločilne.

      Z drugim pritožbenim razlogom tožeča stranka nasprotuje ugotovitvi v izpodbijani sodbi, o obsegu pravic tožeče stranke do pregleda spisa in obrambe. Pravica do pregleda spisa se naj ne bi nanašala zgolj na dokumente, ki jih je Komisija uporabila in s katerimi je utemeljila svojo izpodbijano odločbo. Pravica do pregleda spisa bi naj obsegala tudi vse ostale dokumente, ki so ali niso zaupne narave, in ki bi lahko bili pomembni za oceno dejanske in pravne trditve tožeče stranke.
   Tožeča stranka navaja kot tretji pritožbeni razlog, da ji je Sodišče prve stopnje naložilo polno dokazno breme za tiste dejanske okoliščine, ki bi upravičile „posebni primer“ v smislu člena 239 CZS in člena 905 Uredbe za izvajanje CZS. Tožeča stranka meni, da v določenih primerih obstaja obratno dokazno breme ali vsaj zmanjšano dokazno breme. V nobenem primeru naj ne bi tožeča stranka nosila dokaznega bremena za določena dejanska stanja v tretjih državah (v tem primeru: Turčija), ki bi jih Komisija/OLAF, v okviru možnosti, ki jih imata na razpolago, lahko najbolje raziskala in morala raziskati. Enako velja za dejanska stanja, ki so v delovnem in interesnem področju Evropske Komisije.
   Tožeča stranka kot četrti pritožbeni razlog navaja, da je Sodišče prve stopnje ravnalo nepravilno tudi z vidika polnega dokaznega bremena, ki je tožeči stranki naloženo v sodbi, ker ni ugodilo ukrepom procesnega vodstva, ki jih je predlagala tožeča stranka, zlasti predlaganim pripravljalnim ukrepom. Namesto tega naj bi bili dokazni predlogi zavrnjeni kot brezpredmetni.
   Kot peti pritožbeni razlog tožeča stranka navaja, da je Sodišče prve stopnje pravno napačno razlagalo in opredelilo vse listine, ki jih je predložila tožeča stranka, kakor tudi dejstva in indice, ki izpričujejo o sodelovanju turških organov pri (domnevno) „lažnih“ (dejansko pa „nepravilnih“) potrdilih ATR1. Zaradi tega naj bi tudi prispelo do pravno napačnih posledic. Obenem naj Sodišče prve stopnje ne bi upoštevalo bistvena dejstva v skladu z jasnimi trditvami tožeče stranke.
   S šestim pritožbenim razlogom se uveljavlja opustitev Sodišča prve stopnje, opredeliti ravnanje Komisije, ki se ni obrnila na Pridružitveni svet/carinski odbor, kot nepravilno.

      Sedmi pritožbeni razlog se nanaša na dejstvo, da naj Sodišče prve stopnje ne bi upoštevalo pravnega interesa tožeče stranke na razglasitev ničnosti delno izpodbijane odločbe Komisije z vidika določenega potrdila ATR.
   V osmem pritožbenem razlogu se Sodišču prve stopnje očita, da v zvezi s konkretnim primerom, ni pravno pravilno preudarilo o pravičnosti in tveganju. S tem naj Sodišče prve stopnje ne bi upoštevalo, da bi celo ob predpostavki lažnih potrdil ATR1, z vidika hudih kršitev turških organov in Komisije glede na razmerje med tržnimi udeležence in upravo, bilo nepravično, da bi morala tožeča stranka kot tržni udeleženec, nositi škodo, ki ji je sicer ob pravilnem poteku, ne bi bilo treba.

      Deveti pritožbeni razlog predstavlja očitek tožeče stranke, da je v izpodbijani sodbi ob uporabi člena 220(2)(b) CZS na podlagi predstavljenih in ugotovljenih dejstev, aktivno sodelovanje turškega carinskega organa pri izdaji in uporabi 32-ih spornih potrdil ATR1 bilo zavrnjeno.

      (1)  UL C 82, str. 30.


title: Zadeva T-448/17: Tožba, vložena 18. julija 2017 – Sevenfriday/EUIPO – Seven (SEVENFRIDAY)

text:
               11.9.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 300/35

         Tožba, vložena 18. julija 2017 – Sevenfriday/EUIPO – Seven (SEVENFRIDAY)
   (Zadeva T-448/17)
   (2017/C 300/43)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Sevenfriday AG (Zürich, Švica) (zastopniki: M. Mostardini, F. Mellucci, S. Pallavicini in G. Bellomo, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Seven SpA (Leinì, Italija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Evropske unije „SEVENFRIDAY“ – Prijava št. 12 915 021

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 2. maja 2017 v zadevi R 2291/2016-2

      Tožbeni predlog

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:
   razveljavi izpodbijano odločbo v delu, v katerem je zavrnilo pritožbo, ki jo je družba Sevenfriday AG vložila zoper odločbo B2400482 z dne 7. oktobra 2016 in posledično dovoli nadaljevanje postopka prijave št. 1105144 kot znamke Evropske unije.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009


title: Zadeva C-349/09: Sklep predsednika tretjega senata Sodišča z dne 14. decembra 2010 – Evropska komisija proti Republiki Poljski

text:
               19.3.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 89/12

         Sklep predsednika tretjega senata Sodišča z dne 14. decembra 2010 – Evropska komisija proti Republiki Poljski
   (Zadeva C-349/09) (1)

   2011/C 89/23
   Jezik postopka: poljščina
   Predsednik tretjega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 312, 19.12.2009.


title: Zadeva C-312/14: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 3. decembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Ráckevei Járásbíróság – Madžarska) – Banif Plus Bank Zrt./Márton Lantos, Mártonné Lantos (Predhodno odločanje — Direktiva 2004/39/ES — Člena 4(1) in 19(4), (5) in (9) — Trgi finančnih instrumentov — Pojem, investicijske storitve in dejavnosti‘ — Določbe za zagotovitev zaščite vlagateljev — Obveznosti v zvezi z vodenjem poslov pri zagotavljanju investicijskih storitev za stranke — Obveznost ocenitve primernosti in ustreznosti storitve, ki se opravi — Posledice nespoštovanja te obveznosti za pogodbe — Pogodba o potrošniškem kreditu — Kredit, izražen v tuji valuti — Izplačilo in vračilo kredita v nacionalni valuti — Pogoji, ki se nanašajo na menjalni tečaj)

text:
               1.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/6

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 3. decembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Ráckevei Járásbíróság – Madžarska) – Banif Plus Bank Zrt./Márton Lantos, Mártonné Lantos
   (Zadeva C-312/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Direktiva 2004/39/ES - Člena 4(1) in 19(4), (5) in (9) - Trgi finančnih instrumentov - Pojem, investicijske storitve in dejavnosti‘ - Določbe za zagotovitev zaščite vlagateljev - Obveznosti v zvezi z vodenjem poslov pri zagotavljanju investicijskih storitev za stranke - Obveznost ocenitve primernosti in ustreznosti storitve, ki se opravi - Posledice nespoštovanja te obveznosti za pogodbe - Pogodba o potrošniškem kreditu - Kredit, izražen v tuji valuti - Izplačilo in vračilo kredita v nacionalni valuti - Pogoji, ki se nanašajo na menjalni tečaj))
   (2016/C 038/07)
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Ráckevei Járásbíróság

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Banif Plus Bank Zrt.

      Tožena stranka: Márton Lantos, Mártonné Lantos

      Izrek

   Člen 4(1), točka 2, Direktive 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o trgih finančnih instrumentov in o spremembah direktiv Sveta 85/611/EGS, 93/6/EGS in Direktive 2000/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter o razveljavitvi Direktive Sveta 93/22/EGS je treba razlagati tako, da nekatere menjalniške transakcije, ki jih opravi kreditna institucija v skladu z določbami pogodbe o kreditu, izraženem v tuji valuti, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, s katerimi je znesek kredita določen po nakupnem tečaju tuje valute, ki se uporablja ob izplačilu sredstev, zneski mesečnih obrokov pa so določeni po prodajnem tečaju te tuje valute, ki se uporablja ob izračunu vsakega mesečnega obroka – kar mora preveriti predložitveno sodišče – ne pomenijo investicijske storitve ali dejavnosti v smislu te določbe.

      (1)  UL C 303, 8.9.2014.


title: Razporeditev A. Popescuja v senate

text:
               18.12.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 346/2

         Razporeditev A. Popescuja v senate
   2010/C 346/03
   Splošno sodišče je na občni seji 29. novembra 2010, potem ko je sodniško funkcijo prevzel A. Popescu, odločilo, da spremeni sklep občne seje z dne 20. septembra 2010 o razporeditvi sodnikov v senate, kakor je bil spremenjen s sklepom z dne 26. oktobra 2010.
   Za obdobje od 29. novembra 2010 do nastopa službe bolgarskega člana so sestave senatov take:

         Drugi razširjeni senat v sestavi petih sodnikov:

   N. J. Forwood, predsednik senata, F. Dehousse, sodnik, I. Wiszniewska-Białecka, sodnica, M. Prek, J. Schwarcz in A. Popescu, sodniki.

         Drugi senat v sestavi treh sodnikov:

   N. J. Forwood, predsednik senata;

               (a)

               F. Dehousse in A. Popescu, sodnika;

               (b)

               F. Dehousse in J. Schwarcz, sodnika;

               (c)

               J. Schwarcz in A. Popescu, sodnika.

         Sedmi razširjeni senat v sestavi petih sodnikov:

   A. Dittrich, predsednik senata, F. Dehousse, sodnik, I. Wiszniewska-Białecka, sodnica, M. Prek, J. Schwarcz in A. Popescu, sodniki.


title: Zadeva T-398/07: Sodba Splošnega sodišča z dne 29. marca 2012 – Španija proti Komisiji (Konkurenca — Zloraba prevladujočega položaja — Španski trgi širokopasovnega dostopa do interneta — Odločba o ugotovitvi kršitve člena 82 ES — Določitev cen — Cenovne škarje — Lojalno sodelovanje — Uporaba člena 82 ES ultra vires — Pravna varnost — Varstvo legitimnih pričakovanj)

text:
               12.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 138/13

         Sodba Splošnega sodišča z dne 29. marca 2012 – Španija proti Komisiji
   (Zadeva T-398/07) (1)

   (Konkurenca - Zloraba prevladujočega položaja - Španski trgi širokopasovnega dostopa do interneta - Odločba o ugotovitvi kršitve člena 82 ES - Določitev cen - Cenovne škarje - Lojalno sodelovanje - Uporaba člena 82 ES ultra vires - Pravna varnost - Varstvo legitimnih pričakovanj)
   2012/C 138/22
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Kraljevina Španija (zastopnik: N. Díaz Abad, abogado del Estado)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: F. Castillo de la Torre, É. Gippini Fournier in K. Mojzesowicz, zastopniki)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2007) 3196 konč. z dne 4. julija 2007 v zvezi s postopkom na podlagi člena 82 [ES] (zadeva št. COMP/38.784 – Wanadoo España/Telefónica).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Kraljevini Španiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 8, 12.1.2008.


title: Zadeva T-514/14: Tožba, vložena 9. julija 2014 – Hispavima proti Komisiji

text:
               8.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 303/49

         Tožba, vložena 9. julija 2014 – Hispavima proti Komisiji
   (Zadeva T-514/14)
   2014/C 303/57
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Hispavima, SL (Murcia, Španija) (zastopniki: A. Ward, A. Barba in J. Torrecilla, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               na podlagi člena 263 PDEU izpodbijan sklep razglasi za ničen v delu, v katerem je z njim razglašen obstoj državne pomoči in od investitorjev v gospodarskih interesnih združenjih (GIZ) zahtevano njeno vračilo;

               —

               podredno, ugodi navedenim predlogom in ne upošteva naloga za vračilo domnevnih pomoči iz člena 4.1 in fine Sklepa, ker je v nasprotju z načeli pravne varnosti in zaupanja v pravo, saj v nobenem primeru ni mogoče naložiti vračila na datum pred objavo sklepa o začetku postopka v ULEU, torej 21. septembra 2011; poleg tega naj prizna obstoj varstva zaupanja v pravo tistim GIS, ki so izpolnjevali objektivne pogoje za uporabo spornih davčnih ugodnosti pred objavo Sklepa z dne 2006 v ULEU;

               —

               razglasi delno ničnost člena 2 Sklepa in razglasi, da metodologija, predlagana v točkah 263 in 269 Sklepa za določitev domnevne prednosti, ki jo morajo investitorji vrniti, ni v skladu s pravom in bi morala vključevati nekatere odbitke, ki niso bili upoštevani;

               —

               razglasi delno ničnost člena 4.1 Sklepa, ker naj bi Komisija očitno prekoračila svoja pooblastila s tem, da je v členu 4.1 Sklepa razglasila ničnost pogodbenih določil, ki so določale povračilo škode v korist investitorjem, če bi bile davčne prednosti španskega sistema poslovnega najema razglašene za nezakonito državno pomoč in

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so podobni kot v postopku Duro Felguera/Komisija, T-401/14, Bankia/Komisija, T-700/13 in Derivados del Flúor/Komisija, T-500/14.


title: Zadeva C-41/10: Tožba, vložena 25. januarja 2010 – Evropska komisija proti Kraljevini Belgiji

text:
               27.3.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 80/19

         Tožba, vložena 25. januarja 2010 – Evropska komisija proti Kraljevini Belgiji
   (Zadeva C-41/10)
   2010/C 80/34
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: G. Rozet in N. Yerrell, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Belgija

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Kraljevina Belgija, s tem da ni pravilno in v celoti prenesla direktiv 73/239/EGS (1) in 92/49/EGS (2), ni izpolnila obveznosti iz členov 6, 8, 15, 16 in 17 Prve direktive 73/239/EGS ter členov 20, 21 in 22 Tretje direktive 92/49/EGS;

               —

               Kraljevini Belgiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija s to tožbo zatrjuje, da dejavnosti belgijskih vzajemnih zavarovalnic na področju dodatnega zdravstvenega zavarovanja, ki ne spada v sistem obveznega socialnega varstva, ni v skladu s Prvo in Tretjo direktivo o premoženjskem zavarovanju. Ker so namreč vzajemne zavarovalnice na trgu dodatnih zdravstvenih zavarovanj v neposredni konkurenci z zavarovalnimi družbami, mora zanje veljati enaka pravna ureditev kot za slednje. Tožeča stranka v zvezi s tem izpodbija trditev tožene stranke, da storitve dodatnega zdravstvenega zavarovanja, ki jih ponujajo vzajemne zavarovalnice, spadajo med izjeme iz člena 2(1)(d) Prve direktive in zatrjuje, da kritje iz naslova dodatnega zavarovanja ne more biti izenačeno z „zavarovanjem v okviru sistema obveznega socialnega varstva“.
   Komisija trdi, prvič, da določba člena 6 Prve direktive zahteva, da se pred opravljanjem dejavnosti neposrednega zavarovanja pridobi uradno dovoljenje, za katero se zaprosi pri pristojnem organu države članice, na ozemlju katere je sedež podjetja. Belgijske vzajemne zavarovalnice pa naj ne bi pridobile dovoljenja v skladu z navedeno določbo za svoje dejavnosti na področju dodatnega zdravstvenega zavarovanja.
   Drugič, tožeča stranka toženi očita kršitev člena 8(1)(a) Prve direktive, ker vzajemne zavarovalnice nimajo zahtevane pravnoorganizacijske oblike za zavarovalno družbo v Belgiji. Poleg tega naj bi bile vzajemne zavarovalnice pooblaščene za izvajanje širokega spektra dejavnosti, ki niso neposredno povezane z njihovo zavarovalno dejavnostjo, medtem ko člen 8(1)(b) določa, da mora podjetje svojo poslovno dejavnost omejiti na zavarovalne posle in transakcije, ki iz njih neposredno izvirajo, pri čemer so izključene vse druge poslovne dejavnosti. Belgijska zakonodaja naj bi bila sporna tudi z vidika člena 8(1)(c), v delu v katerem ta določa, da mora podjetje predložiti poslovni načrt skladno z določbami člena 9 Direktive. Vzajemne zavarovalnice pa niso predložile nobenega takega načrta v zvezi s svojimi dejavnostmi dodatnega zdravstvenega zavarovanja. Nazadnje, belgijske vzajemne zavarovalnice naj v nasprotju z zahtevo iz člena 8(1)(d) Prve direktive ne bi bile dolžne razpolagati z zajamčenim kapitalom.
   Tretjič, Komisija trdi, da morajo vzajemne družbe v skladu s členom 13 in naslednjimi Prve direktive (zlasti členi 16, 16a in 17) ter s členi 15 in od 20 do 22 Tretje direktive oblikovati zadostne zavarovalno-tehnične rezervacije za dejavnost dodatnega zdravstvenega zavarovanja in zadosten minimalni kapital za vse svoje dejavnosti. V Belgiji pa naj bi bil minimalni kapital za dodatna zdravstvena zavarovanja vzajemnih zavarovalnic uveden šele leta 2002 in naj bi izračun tega kapitala odstopal od tistega, ki je določen s Prvo direktivo.

      (1)  Prva Direktiva Sveta z dne 24. junija 1973 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti neposrednega zavarovanja razen življenjskega zavarovanja (UL L 228, str. 3).

      (2)  Direktiva Sveta 92/49/EGS z dne 18. junija 1992 o spremembah Direktiv 73/239/EGS in 88/357/EGS in o uskladitvi zakonov in drugih predpisov o neposrednem zavarovanju razen življenjskega zavarovanja (tretja direktiva o premoženjskem zavarovanju) (UL L 228, str. 1).


title: Zadeva C-103/10: Sklep predsednika Sodišča z dne 9. novembra 2010 – Evropska komisija proti Portugalski republiki

text:
               29.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/31

         Sklep predsednika Sodišča z dne 9. novembra 2010 – Evropska komisija proti Portugalski republiki
   (Zadeva C-103/10) (1)

   ()
   2011/C 30/52
   Jezik postopka: portugalščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 113, 1.5.2010.


title: Zadeva T-514/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 23. januarja 2014 – NCL proti UUNT (NORWEGIAN BREAKAWAY) (Znamka Skupnosti — Prijava besedne znamke Skupnosti NORWEGIAN BREAKAWAY — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Neobstoj razlikovalnega učinka — Člen 7(1)(b) in (c) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               8.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 71/19

      Sodba Splošnega sodišča z dne 23. januarja 2014 – NCL proti UUNT (NORWEGIAN BREAKAWAY)
      (Zadeva T-514/12) (1)

      (Znamka Skupnosti - Prijava besedne znamke Skupnosti NORWEGIAN BREAKAWAY - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) in (c) Uredbe (ES) št. 207/2009)
      (2014/C 71/33)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: NCL Corporation Ltd (Miami, Florida, Združene države) (zastopnik: N. Grüger, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Schifko, zastopnik)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 12. septembra 2012 (zadeva R 1017/2012-4) v zvezi z zahtevo za registracijo besednega znaka NORWEGIAN BREAKAWAY kot znamke Skupnosti.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družba NCL Corporation Ltd nosi svoje stroške in stroške Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT).

         (1)  UL C 26, 26.1.2013.


title: Zadeva T-482/10: Tožba, vložena 4. oktobra 2010 – Département du Gers proti Komisiji

text:
               18.12.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 346/50

         Tožba, vložena 4. oktobra 2010 – Département du Gers proti Komisiji
   (Zadeva T-482/10)
   ()
   2010/C 346/99
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Département du Gers (Auch, Francija) (zastopnika: S. Mabile in J.-P. Mignard, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga tožeče stranke

               —

               Sklep Evropske komisije 2010/432/EU z dne 28. julija 2010 o odobritvi dajanja na trg proizvodov, ki vsebujejo gensko spremenjeno koruzo 1507x59122 (DAS-Ø15Ø7-1xDAS-59122-7), so iz nje sestavljeni ali proizvedeni, v skladu z Uredbo (ES) št. 1829/2003 Evropskega parlamenta in Sveta naj se razglasi za ničen;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo vseh stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožbeni razlogi in bistvene trditve, na katere se sklicuje tožeča stranka, so enaki ali v bistvenem podobni tem, ki so navajani v okviru zadeve Département du Gers proti Komisiji (T-478/10).


title: Zadeva T-175/13: Sklep Splošnega sodišča z dne 28. aprila 2014 – Omega proti UUNT – Omega Engineering (Ω OMEGA)

text:
               24.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 194/38

         Sklep Splošnega sodišča z dne 28. aprila 2014 – Omega proti UUNT – Omega Engineering (Ω OMEGA)
   (Zadeva T-175/13) (1)

   2014/C 194/53
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednica drugega senata je odredila izbris zadeve.

      (1)  UL C 147, 25.5.2013


title: Zadeva C-332/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Kúria (Madžarska) 19. junija 2013 – Ferenc Weigl proti Nemzeti Innovációs Hivatal

text:
               21.9.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 274/3

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Kúria (Madžarska) 19. junija 2013 – Ferenc Weigl proti Nemzeti Innovációs Hivatal
   (Zadeva C-332/13)
   2013/C 274/05
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Kúria

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Ferenc Weigl

      Tožena stranka: Nemzeti Innovációs Hivatal

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali se Listina Evropske unije o temeljnih pravicah uporablja za pravna razmerja državnih uslužbencev in javnih uslužbencev?

               2.

               Ali je treba člen 30 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da je treba v njem vsebovano določbo v zvezi s varstvom pred neupravičeno odpustitvijo uporabiti ne glede na to, da država članica člena 24 spremenjene Evropske socialne listine ne priznava kot zavezujočega?

               3.

               Če je tako, ali je treba člen 30 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da je treba s pojmom „neupravičena odpustitev“ enačiti določbo države članice, na podlagi katere ob odpustitvi državnega uslužbenca ni treba podati obrazložitve odločbe o odpovedi pogodbe o zaposlitvi?

               4.

               Ali je treba izraz „v skladu s pravom Unije ter nacionalnimi zakonodajami in običaji“ iz člena 30 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da lahko država članica z zakonom določi posebno skupino oseb, za katere v primeru prenehanja delovnega razmerja ni treba uporabiti člena 30 Listine?

               5.

               Ali je treba glede na odgovore na drugo, tretje in četrto vprašanje člen 51(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, kar zadeva državne uslužbence, razlagati tako, da morajo nacionalna sodišča opustiti uporabo nacionalnih predpisov, ki so v nasprotju s členom 30 te listine?


title: Zadeva T-347/06: Sodba Splošnega sodišča z dne 27. septembra 2012 – Nynäs Petroleum in Nynas Belgium proti Komisiji (Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Nizozemski trg bitumna za tlakovanje cest — Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES — Pripis odgovornosti za kršitveno ravnanje — Globe — Sodelovanje v upravnem postopku — Znatna dodana vrednost — Enako obravnavanje)

text:
               17.11.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 355/14

         Sodba Splošnega sodišča z dne 27. septembra 2012 – Nynäs Petroleum in Nynas Belgium proti Komisiji
   (Zadeva T-347/06) (1)

   (Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Nizozemski trg bitumna za tlakovanje cest - Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES - Pripis odgovornosti za kršitveno ravnanje - Globe - Sodelovanje v upravnem postopku - Znatna dodana vrednost - Enako obravnavanje)
   2012/C 355/25
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Nynäs Petroleum AB (Stockholm, Švedska) in Nynas Belgium AB (Stockholm) (zastopniki: A. Howard, barrister, M. Dean in D. McGowan, solicitors)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: F. Castillo de la Torre, zastopnik, skupaj z de L. Gyselnom, odvetnikom)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2006) 4090 final z dne 13. septembra 2006 v zvezi s postopkom po členu 81 (ES) (Zadeva COMP/F/38.456 – Bitumen (NL)) in, podredno, zahtevek za zmanjšanje zneska globe, ki je bila tožečima strankama naložena z zadevno odločbo.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Nynäs Petroleum AB in Nynas Belgium AB se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 20, 27.1.2007.


title: Zadeva T-405/05: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 15. oktobra 2008 – Powerserv Personalservice proti UUNT – Manpower (MANPOWER) ( Znamka Skupnosti – Postopek za izbris – Besedna znamka Skupnosti MANPOWER – Absolutni razlogi za zavrnitev – Opisna narava – Delna sprememba – Razlikovalni učinek, pridobljen z uporabo – Členi 7(1)(c), 51(1) in (2) ter 63(3) Uredbe (ES) št. 40/94 )

text:
               6.12.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 313/28

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 15. oktobra 2008 – Powerserv Personalservice proti UUNT – Manpower (MANPOWER)
   (Zadeva T-405/05) (1)

   („Znamka Skupnosti - Postopek za izbris - Besedna znamka Skupnosti MANPOWER - Absolutni razlogi za zavrnitev - Opisna narava - Delna sprememba - Razlikovalni učinek, pridobljen z uporabo - Členi 7(1)(c), 51(1) in (2) ter 63(3) Uredbe (ES) št. 40/94“)
   (2008/C 313/49)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Powerserv Personalservice GmbH, nekdaj Manpower Personalservice GmbH (Sankt Pölten, Avstrija) (zastopnik: B. Kuchar, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: G. Schneider, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenient pred Sodiščem prve stopnje: Manpower, Inc. (Milwaukee, Wisconsin, Združene države) (zastopniki: sprva R. Moscona, solicitor, nato R. Moscona in A. Bryson, barrister, in nazadnje A. Bryson in V. Marsland, solicitor)
   Predmet
   Tožba za razveljavitev odločbe četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 22. julija 2005 (zadeva R 499/2004-4) o zahtevi za ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti MANPOWER št. 76059.
   Izrek

               1.

               Odločba četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 22. julija 2005 (zadeva R 499/2004-4) o zahtevi za ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti MANPOWER št. 76059 se spremeni, tako da navedena znamka ni opisna za proizvode in storitve, za katere je bila registrirana na Nizozemskem, Švedskem, Finskem in Danskem. Izrek te odločbe ostaja veljaven.

               2.

               Predlog družbe Manpower Inc., ki se nanaša na spremembo zgoraj navedene odločbe odbora za pritožbe, se v preostalem delu zavrne.

               3.

               Tožba se zavrne.

               4.

               Družbi Powerserv Personalservice GmbH se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 22, 28.1.2006.


title: Zadeva C-146/06: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Commissione tributaria di secondo grado di Trento  17. marca 2006  — Fendt Italiana Srl proti Agenzia Dogane Ufficio Dogane di Trento

text:
               17.6.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 143/23

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Commissione tributaria di secondo grado di Trento 17. marca 2006 — Fendt Italiana Srl proti Agenzia Dogane Ufficio Dogane di Trento
   (Zadeva C-146/06)
   (2006/C 143/41)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predložitveno sodišče
   Commissione tributaria di secondo grado di Trento
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Fendt Italiana Srl

      Tožena stranka: Agenzia Dogane Ufficio Dogane di Trento
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali je davčni režim, ki izhaja iz člena 62 zakonodajnega dekreta št. 504/95, združljiv z Direktivo št. 2003/96/ES (1), ki je prestrukturirala celoten okvir Skupnosti za obdavčitev energentov, medtem ko se slednji uporabljajo v drugačne namene in ne kot pogonsko gorivo ali gorivo za ogrevanje?

      (1)  UL L 283, str. 51.


title: Zadeva T-498/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 8. marca 2013 – Mayer Naman proti UUNT – Daniel e Mayer (David Mayer) (Znamka Skupnosti — Postopek za ugotovitev ničnosti — Figurativna znamka Skupnosti David Mayer — Prejšnja nacionalna besedna znamka DANIEL & MAYER MADE IN ITALY — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člena 8(1)(b) in 53(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Zahteva za dokaz o resni uporabi prejšnje znamke, ki je bila prvič predložena pri odboru za pritožbe — Zamuda — člen 57(2) in (3) Uredbe št. 207/2009)

text:
               20.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 114/32

         Sodba Splošnega sodišča z dne 8. marca 2013 – Mayer Naman proti UUNT – Daniel e Mayer (David Mayer)
   (Zadeva T-498/10) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek za ugotovitev ničnosti - Figurativna znamka Skupnosti David Mayer - Prejšnja nacionalna besedna znamka DANIEL & MAYER MADE IN ITALY - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člena 8(1)(b) in 53(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Zahteva za dokaz o resni uporabi prejšnje znamke, ki je bila prvič predložena pri odboru za pritožbe - Zamuda - člen 57(2) in (3) Uredbe št. 207/2009)
   2013/C 114/50
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeča stranka: David Mayer Naman (Rim, Italija) (zastopniki: sprva S. Sutti, S. Cazzaniga in V. Fedele, nato V. Fedele in M. Spolidoro, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: P. Bullock, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Daniel e Mayer Srl (Milano, Italija) (zastopnika: M. Andreolini in A. Parini, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 26. julija 2010 (zadeva R 413/2009-1) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med družbo Daniel e Mayer Srl in Davidom Mayerjem Namanom.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Davidu Mayerju Namanu se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 346, 18.12.2010.


title: Zadeva T-471/13: Tožba, vložena 30. avgusta 2013 – Xellia Pharmaceuticals in Zoetis Products proti Komisiji

text:
               9.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 325/47

         Tožba, vložena 30. avgusta 2013 – Xellia Pharmaceuticals in Zoetis Products proti Komisiji
   (Zadeva T-471/13)
   2013/C 325/75
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Xellia Pharmaceuticals ApS (Kopenhagen, Danska) in Zoetis Products, LLC (New Jersey, Združene države) (zastopnik: D. Hull, Solicitor)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

               —

               člene 1(3), 2(3) in 3 Sklepa Komisije C(2013) 3803 final z dne 19. junija 2013 (COMP/39.229 – Lundbeck) razglasi za nične v delu, v katerem se nanašajo na tožeči stranki; ali

               —

               podredno, člen 1(3) Sklepa razglasi za delno ničnega in zniža naloženo globo; in

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata osem tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji zaradi ugotovitve, da omejitve v sporazumnem dogovoru presegajo obseg patentov družbe Lundbeck.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: napačna uporaba prava zaradi uporabe napačnega pravnega standarda za ugotovitev, ali je bila družba Alpharma potencialna konkurentka, in očitna napaka pri presoji, da je družba Alpharma bila potencialna konkurentka.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: očitno napačna presoja zaradi ugotovitve, da sporazumni dogovor pomeni omejevanje konkurence „kot cilj“.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: napačna uporaba prava zaradi ugotovitve omejevanja konkurence v smislu člena 101 PDEU kljub temu, da je iz samega sporazumnega dogovora razvidna izključevalnost patentov družbe Lundbeck, ki se mora s pravnega vidika domnevati za pravilno.

               5.

               Peti tožbeni razlog: kršitev pravice tožečih strank do obrambe, ker so bile prepozno obveščene o (i) obstoju preiskave in (ii) posebnih ugovorih Komisije.

               6.

               Šesti tožbeni razlog: kršitev načela prepovedi diskriminacije zaradi naslovitve Sklepa na družbo Zoetis.

               7.

               Sedmi tožbeni razlog: napačna uporaba prava pri izračunu globe, ne da bi se upoštevala omejena teža zatrjevane kršitve, in očitna napaka pri presoji zaradi odmere sorazmerno višje globe od tiste, ki je bila naložena družbi Lundbeck, in neupoštevanje pravne negotovosti, manjše resnosti kršitve in geografskega obsega.

               8.

               Osmi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji zaradi uporabe 10-odstotne zgornje meje za družbo A.L. Industrier, ki temelji na njenem prometu iz leta 2011, namesto da bi temeljila na bistveno višjem prometu iz leta 2012, zaradi česar sta tožeči stranki morali plačati sorazmerno večji del globe.


title: Zadeva T-376/15: Tožba, vložena 28. aprila 2016 – KK/EASME

text:
               4.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 243/33

         Tožba, vložena 28. aprila 2016 – KK/EASME
   (Zadeva T-376/15)
   (2016/C 243/35)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: KK (Pariz, Francija) (zastopnik: J.-P. Spitzer, odvetnik)

      Tožena stranka: Izvajalska agencija za mala in srednja podjetja (EASME)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               odločbo z dne 15. junija 2015, s katero je EASME zavrnila predlog tožeče stranke, razglasi za nično;

               —

               EASME naloži plačilo zneska 50 000 EUR za nadomestilo za izgubo priložnosti in 90 800 EUR za povračilo materialne škode, ki jo je utrpela tožeča stranka;

               —

               EASME naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri razloge, s katerimi utemeljuje predlog za razglasitev ničnosti.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: tehnična nedostopnost spletnega mesta, na katerem bi morala tožeča stranka vložiti predlog v zvezi z razpisom za zbiranje predlogov in povezanih dejavnosti iz okvirnega programa Obzorje 2020 – Okvirni program za raziskave in inovacije (2014–2020).

               2.

               Drugi tožbeni razlog: tožeča stranka naj ob vložitvi svojega predloga v nasprotju s trditvami EASME ne bi goljufivo podpisala zaveze.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: zavrnitev predloga, ki ga je vložila tožeča stranka, naj bi bila v nasprotju s pravili natečaja.

         Tožeča stranka navaja tudi dva tožbena razloga v utemeljitev odškodninskih zahtevkov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: materialna škoda, ki naj bi tožeči stranki nastala zaradi izgube priložnosti.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: materialna škoda, ki naj bi tožeči stranki nastala zaradi časa, potrebnega za odgovor na javni razpis.


title: Zadeva C-460/07: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 23. aprila 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgerichtshof — Avstrija) — Sandra Puffer proti Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Linz (Šesta direktiva o DDV — Člen 17(2) in (6) — Pravica do odbitka vstopnega davka — Gradbeni stroški stavbe, ki je del poslovnih sredstev davčnega zavezanca — Člen 6(2) — Uporaba dela stavbe za zasebne namene — Denarna prednost v primerjavi z osebami, ki niso davčni zavezanci — Enako obravnavanje — Državna pomoč v skladu s členom 87 ES — Izključitev pravice do odbitka)

text:
               20.6.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 141/13

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 23. aprila 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgerichtshof — Avstrija) — Sandra Puffer proti Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Linz
   (Zadeva C-460/07) (1)

   (Šesta direktiva o DDV - Člen 17(2) in (6) - Pravica do odbitka vstopnega davka - Gradbeni stroški stavbe, ki je del poslovnih sredstev davčnega zavezanca - Člen 6(2) - Uporaba dela stavbe za zasebne namene - Denarna prednost v primerjavi z osebami, ki niso davčni zavezanci - Enako obravnavanje - Državna pomoč v skladu s členom 87 ES - Izključitev pravice do odbitka)
   2009/C 141/20
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Verwaltungsgerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Sandra Puffer

      Tožena stranka: Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Linz

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Verwaltungsgerichtshof — Razlaga člena 87 ES in člena 17(6) Direktive 77/388/EGS: Šesta direktiva Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih — Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1) — Odbitek zneska vstopnega davka na dodano vrednost za izgradnjo stavbe, ki se v prvi vrsti uporablja v zasebne namene, v ostalem pa je namenjena obdavčljivi oddaji v najem — Nacionalni predpis, ki zasebno uporabo obravnava kot oproščeno storitev in v različici, ki se je uporabljala ob začetku veljavnosti Direktive, izključuje pravico do odbitka vstopnega davka za dele stavbe, ki se uporabljajo za zasebne potrebe davčnega zavezanca — Veljavnost Direktive 77/388/EGS, in posebej njenega člena 17 v delu, v katerem ustvarja davčno ugodnost pri pridobitvi stanovanjske hiše za davčne zavezance, ki svojo nepremičnino, četudi v neznatnem delu, uporabljajo v poslovne namene, v razmerju do drugih davčnih zavezancev in državljanov drugih držav članic

      Izrek

               1)

               Člena 17(2)(a) in 6(2)(a) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih — Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero zaradi dejstva, da imajo na podlagi njunih določb davčni zavezanci, zaradi pravice do takojšnjega odbitka celotnega vstopnega DDV na stroške gradnje nepremičnine v mešani uporabi in naknadne, sorazmerne obdavčitve zasebne uporabe te nepremičnine, finančno prednost v primerjavi z osebami, ki niso davčni zavezanci, in davčnimi zavezanci, ki svoje nepremičnine uporabljajo le za zasebne stanovanjske namene, nista v nasprotju s splošnim Skupnostnim načelom enakega obravnavanja.

               2)

               Člen 87(1) ES je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalnemu ukrepu za prenos člena 17(2)(a) Šeste direktive 77/388, ki določa, da imajo pravico do odbitka vstopnega DDV le tisti davčni zavezanci, ki opravljajo obdavčljive transakcije, ne pa tudi tisti, ki opravljajo le oproščene transakcije, če zaradi tega ukrepa finančna prednost nastane samo za davčne zavezance, ki opravljajo obdavčljive transakcije.

               3)

               Člen 17(6) Šeste direktive 77/388 je treba razlagati tako, da se odstopanje, ki ga določa, ne uporablja za nacionalno določbo, ki spreminja zakonodajo, veljavno na dan začetka veljavnosti te direktive, in ki temelji na drugačni logiki kot predhodna zakonodaja ter določa nove postopke. V zvezi s tem ni pomembno, ali je nacionalni zakonodajalec sprejel spremembo na podlagi pravilne ali nepravilne razlage prava Skupnosti. Odgovor na vprašanje, ali takšna sprememba nacionalne določbe glede uporabe člena 17(6), drugi pododstavek, Šeste direktive vpliva tudi na drugo nacionalno določbo, je odvisen od tega, ali se te nacionalne določbe uporabljajo v povezavi z drugimi ali samostojno, o čemer odloči zadevno nacionalno sodišče.

      (1)  UL C 315, 22.12.2007.


title: Zadeva F-109/14: Tožba, vložena 13. oktobra 2014 – ZZ/Komisija

text:
               12.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 7/54

         Tožba, vložena 13. oktobra 2014 – ZZ/Komisija
   (Zadeva F-109/14)
   (2015/C 007/66)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: L. M. Ribolzi, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe Komisije o zavrnitvi prošnje za zvišanje družinske pokojnine razvezane žene pokojnega uradnika.

      Predloga tožeče stranke

               —

               Komisiji naj se naloži, da tožeči stranki plača 35 % družinske pokojnine po pokojniku, kar je ob smrti znašalo 2  857,40 EUR, od tega dne skupaj z zapadlimi obrestmi na neizplačane zneske;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva F-22/11: Tožba, vložena 28. februarja 2011 – Conticchio proti Komisiji

text:
               7.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/31

         Tožba, vložena 28. februarja 2011 – Conticchio proti Komisiji
   (Zadeva F-22/11)
   2011/C 139/58
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Rosella Conticchio (Rim, Italija) (zastopnika: R. Giuffridda in A. Tortora, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe o določitvi pokojninskih pravic tožeče stranke v delu v katerem ji je bila priznana starostna pokojnina z nazivom AST7/1 namesto z nazivom AST7/2.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba št. R/489/10 izdana dne 18. novembre 2010 in vročena dne 24. novembre 2010, s katero je OPI zavrnil ugovor, naj se razglasi za nično;

               —

               v korist tožeče stranke naj se odobri prehod z naziva AST/1 na AST/2 z retroaktivnim učinkom;

               —

               ponovno naj se določi znesek pokojnine do katere je upravičena tožeča stranka, tako da se ta znesek poveča za približno 170 EUR na mesec;

               —

               organu, ki izplačuje pokojnino, do katere je upravičena R. Conticchio naj se naloži, da tožeči stranki povrne dolgovani znesek, preračunan od 1. junija 2010 do dneva dejanskega izplačila, skupaj z obrestmi, revalorizacijo zneska in zakonskimi dodatki;

               —

               Evropski komisiji naj se naloži obveznost, da tožeči stranki povrne zneske, ki jih bo da ta neupravičeno plačala v zvezi z odkupom pokojninskih pravic;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-135/11 P: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 21. junija 2012 – IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH proti Evropski komisiji, Kraljevini Danski, Republiki Finski, Kraljevini Švedski (Pritožba — Dostop javnosti do dokumentov institucij — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Člen 4(5) — Obseg — Dokumenti, ki izvirajo iz države članice — Nasprotovanje te države razkritju teh dokumentov — Obseg nadzora, ki ga opravita institucija in sodišče Unije nad razlogi za nasprotovanje, ki jih uveljavlja država članica — Predložitev spornega dokumenta pred sodiščem Unije)

text:
               18.8.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 250/6

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 21. junija 2012 – IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH proti Evropski komisiji, Kraljevini Danski, Republiki Finski, Kraljevini Švedski
   (Zadeva C-135/11 P) (1)

   (Pritožba - Dostop javnosti do dokumentov institucij - Uredba (ES) št. 1049/2001 - Člen 4(5) - Obseg - Dokumenti, ki izvirajo iz države članice - Nasprotovanje te države razkritju teh dokumentov - Obseg nadzora, ki ga opravita institucija in sodišče Unije nad razlogi za nasprotovanje, ki jih uveljavlja država članica - Predložitev spornega dokumenta pred sodiščem Unije)
   2012/C 250/10
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH (zastopnika: S. Crosby in S. Santoro, odvetnika)

      Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Kraljevina Danska, Republika Finska, Kraljevina Švedska (zastopnika: C. O'Reilly in P. Costa de Oliveira, zastopnika)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 13. januarja 2011 v zadevi IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds proti Komisiji (T-362/08), s katero je Splošno sodišče zavrnilo tožbo za razglasitev ničnosti Odločbe Evropske komisije z dne 19. junija 2008 o delni zavrnitvi dostopa pritožnice do dokumenta, ki so ga Komisiji posredovali nemški organi v okviru postopka ukinitve območja varstva na podlagi Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102)

      Izrek

               1.

               Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 13. januarja 2011 v zadevi IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds proti Komisiji (T-362/08) se razveljavi.

               2.

               Zadeva se vrne Splošnemu sodišču Evropske unije, da to odloči o tožbi, ki jo je vložila IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH za razglasitev ničnosti Odločbe Evropske komisije z dne 19. junija 2008 o zavrnitvi dostopa pritožnice do dokumenta, ki so ga Evropski komisiji posredovali nemški organi v okviru postopka ukinitve območja varstva na podlagi Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst.

               3.

               Odločitev o stroških se pridrži.

      (1)  UL C 179, 18.6.2011.


title: Zadeva C-127/06: Tožba, vložena  3. marca 2006  — Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg

text:
               6.5.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 108/8

         Tožba, vložena 3. marca 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg
   (Zadeva C-127/06)
   (2006/C 108/14)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: A. Aresu, zastopnik)

      Tožena stranka: Veliko vojvodstvo Luksemburg
   Predlogi tožeče stranke

               —

               ugotovi naj se, da Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, da ni sprejelo zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2002/65/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. septembra 2002 o trženju finančnih storitev potrošnikom na daljavo in o spremembi Direktive Sveta 90/619/EGS ter direktiv 97/7/ES in 98/27/ES (1), in v vsakem primeru s tem, da teh predpisov ni sporočilo Komisiji, ni izpolnilo obveznosti iz člena 21(1) te direktive;

               —

               Velikemu vojvodstvu Luksemburg naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve:
   Rok za prenos direktive 2002/65/ES se je iztekel 9. oktobra 2004.

      (1)  UL L 271, str. 16.


title: Zadeva C-448/11 P: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 5. decembra 2013 – SNIA Spa, v postopku zaradi insolventnosti proti Evropski komisiji (Pritožba — Omejevalni sporazumi — Evropski trg vodikovega peroksida in natrijevega perborata — Odločba o kršitvi člena 81 ES — Pripis odgovornosti na področju konkurence — Merilo gospodarske kontinuitete — Kršitev pravice do obrambe — Obveznost obrazložitve)

text:
               15.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/5

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 5. decembra 2013 – SNIA Spa, v postopku zaradi insolventnosti proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-448/11 P) (1)

   (Pritožba - Omejevalni sporazumi - Evropski trg vodikovega peroksida in natrijevega perborata - Odločba o kršitvi člena 81 ES - Pripis odgovornosti na področju konkurence - Merilo gospodarske kontinuitete - Kršitev pravice do obrambe - Obveznost obrazložitve)
   2014/C 45/08
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Pritožnica: SNIA Spa, v postopku zaradi insolventnosti (zastopniki: A. Santa Maria, C. Biscaretti di Ruffia in E. Gambaro, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopniki: V. Di Bucci, L Malferrari in B. Gencarelli, agenti)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti razširjeni senat) z dne 16. junija 2011 v zadevi SNIA proti Komisiji (T-194/06), s katero je Splošno sodišče zavrnilo predlog za razglasitev delne ničnosti odločbe Komisije C(2006) 1766 final z dne 3. maja 2006 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/F/38.620 – Vodikov peroksid in perborat) v delu, v katerem je Komisija naložila globo solidarno družbama Caffaro Srl in družbi SNIA SpA – Pravila v zvezi s pripisom odgovornosti za protikonkurenčna ravnanja v primeru pripojitve – Kršitev pravice do obrambe in obveznosti obrazložitve

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Družbi SNIA SpA, v postopku zaradi insolventnosti, se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 311, 22.10.2011.


title: Zadeva C-286/12: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 6. novembra 2012 – Evropska komisija proti Madžarski (Neizpolnitev obveznosti države — Socialna politika — Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu — Direktiva 2000/78/ES — Člena 2 in 6(1) — Nacionalna ureditev, ki nalaga upokojitev sodnikov, državnih tožilcev in notarjev ob dopolnitvi 62 let starosti — Legitimni cilji, ki upravičujejo različno obravnavanje v primerjavi z delavci, mlajšimi od 62 let — Sorazmernost trajanja prehodnega obdobja)

text:
               12.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 9/22

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 6. novembra 2012 – Evropska komisija proti Madžarski
   (Zadeva C-286/12) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Socialna politika - Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu - Direktiva 2000/78/ES - Člena 2 in 6(1) - Nacionalna ureditev, ki nalaga upokojitev sodnikov, državnih tožilcev in notarjev ob dopolnitvi 62 let starosti - Legitimni cilji, ki upravičujejo različno obravnavanje v primerjavi z delavci, mlajšimi od 62 let - Sorazmernost trajanja prehodnega obdobja)
   2013/C 9/35
   Jezik postopka: madžarščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Enegren in K. Talabér-Ritz, agenta)

      Tožena stranka: Madžarska (zastopnik: M.Z. Fehér, agent)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 2 in 6(1) Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL L 303, str. 16) - Nacionalna ureditev, ki nalaga upokojitev sodnikov, državnih tožilcev in notarjev ob dopolnitvi 62 let starosti – Neobstoj legitimnih ciljev, ki upravičujejo to različno obravnavanje v primerjavi z delavci, mlajšimi od 62 let - Nesorazmernost trajanja prehodnega obdobja (eno leto)

      Izrek

               1.

               Madžarska s tem, da je sprejela nacionalno ureditev, ki določa upokojitev sodnikov, državnih tožilcev in notarjev ob dopolnitvi 62 let starosti – kar pomeni različno obravnavanje zaradi starosti, ki ni sorazmerno z zastavljenimi cilji – ni izpolnila obveznosti, ki jih ima v skladu s členoma 2 in 6(1) Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu.

               2.

               Republiki Madžarski se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 217, 21.7.2012.


title: Zadeva C-576/10: Tožba, vložena 9. decembra 2010 – Evropska komisija proti Kraljevini Nizozemski

text:
               19.2.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 55/19

         Tožba, vložena 9. decembra 2010 – Evropska komisija proti Kraljevini Nizozemski
   (Zadeva C-576/10)
   2011/C 55/34
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: M. van Beek in C. Zadra, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Nizozemska

      Predloga tožeče stranke

   Tožeča stranka predlaga, naj Sodišče:

               —

               ugotovi, da Kraljevina Nizozemska zaradi kršitve prava Evropske unije o javnih naročilih, zlasti kršitve Direktive 2004/18/ES (1) v zvezi s koncesijsko pogodbo za gradnjo, ki jo je dodelila občina Eindhoven, ni izpolnila obveznosti iz člena 2 in naslova III Direktive 2004/18/ES;

               —

               Kraljevini Nizozemski naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija meni, da je pogodba o sodelovanju, ki jo je 11. junija 2007 sklenila občina Eindhoven z družbo Hurks Bouw en Vastgoed B.V., koncesijska pogodba za gradnjo v smislu člena 1(3) Direktive 2004/18/ES.
   Ker okvirna vrednost koncesijske pogodbe za gradnjo presega prag, ki se uporabi, bi jo bilo treba dodeliti v skladu z Direktivo 2004/18/ES, zlasti pa v skladu s členom 2 in njenim naslovom III. Dalje bi bilo treba javno naročilo gradenj, dodeljeno družbi Hurks Bouw en Vastgoed B.V., katerega okvirna vrednost je višja od praga, ki se uporabi, objaviti v skladu s členi od 63 do 65 Direktive 2004118/ES.
   Na podlagi tega, da občina Eindhoven pri dodelitvi obravnavane koncesijske pogodbe za gradnje družbi Hurks Bouw en Vastgoed B.V. ni uporabila Direktive 2004/18/ES, zlasti ne člena 2 in njenega naslova III, Komisija sklepa, da gre za kršitev Direktive.
   Glede na to Komisija ugotavlja, da Kraljevina Nizozemska v zvezi s koncesijsko pogodbo za gradnje, ki jo je dodelila občina Eindhoven, ni izpolnila obveznosti na podlagi prava Evropske unije o javnih naročilih, zlasti ne iz člena 2 in naslova III Direktive 2004/18/ES.

      (1)  Direktiva 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (UL L 134, str. 114).


title: Zadeva C-24/10: Tožba, vložena 14. januarja 2010 – Evropska komisija proti Helenski republiki

text:
               13.3.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/41

         Tožba, vložena 14. januarja 2010 – Evropska komisija proti Helenski republiki
   (Zadeva C-24/10)
   2010/C 63/64
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: M. Karanassou-Apostolopoulou in G. Braun, zastopnika)

      Tožena stranka: Helenska republika

      Predloga tožeče stranke

   Komisija predlaga,

               —

               naj se ugotovi, da Helenska republika s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2006/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2006 o spremembi direktiv Sveta 78/660/EGS o letnih računovodskih izkazih posameznih vrst družb, 83/349/EGS o konsolidiranih računovodskih izkazih, 86/635/EGS o letnih računovodskih izkazih in konsolidiranih računovodskih izkazih bank in drugih finančnih institucij ter 91/674/EGS o letnih računovodskih izkazih in konsolidiranih računovodskih izkazih zavarovalnic (1), vsekakor pa s tem, da jih ni sporočila Komisiji, ni izpolnila svojih obveznosti iz te direktive;

               —

               naj se Helenski republiki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Rok za prenos Direktive 2006/46 v nacionalno pravo je iztekel 5. septembra 2008.

      (1)  UL L 224, 16.8.2006, str. 1.


title: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 20. aprila 2005 v zadevi T-273/02 Krüger GmbH & Co. KG proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti CALPICO — Prejšnja nacionalna znamka CALYPSO — Člen 8(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 — Pravica biti slišan)

text:
               25.6.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/12

      SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 20. aprila 2005
   v zadevi T-273/02 Krüger GmbH & Co. KG proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti CALPICO - Prejšnja nacionalna znamka CALYPSO - Člen 8(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 - Pravica biti slišan)
   (2005/C 155/24)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi T-273/02 Krüger GmbH & Co. KG, s sedežem v Bergisch Gladbachu (Nemčija), ki jo zastopa S. von Petersdorff-Campen, avocat, proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) (zastopnik: G. Schneider), druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe UUNT, interveniet pred Sodiščem prve stopnje je bila Calpis Co. Ltd, s sedežem v Tokiju (Japonska), ki jo zastopata O. Jüngst in M. Schork, avocats, zaradi pritožbe zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 25. junija 2002 (zadeva R 484/2000-1), v zvezi s postopkom z ugovorom med Calpis Co. Ltd in Krüger GmbH & Co. KG, je Sodišče prve stopnje (četrti senat), v sestavi H. Legal, predsednik, P. Mengozzi in I. Wisniewska-Białecka, sodniki; sodni tajnik: I. Natsinas (administrator), dne 20. aprila 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1

               Tožba se zavrne.

               2

               Tožeči stranki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 274, 9.11.2002.


title: Združeni zadevi T-200/03 in T-313/03: Sodba Sodišča prve stopnje z dne  21. februarja 2006  — V proti Komisiji ( Uradniki — Odpust zaradi nesposobnosti — Člen 51 Kadrovskih predpisov — Kršitev pooblastila za odločanje po prostem preudarku — Zloraba pooblastil — Dolžna skrbnost — Pravice obrambe — Sorazmernost — Enako obravnavanje — Obrazložitev — Ocenjevalno poročilo — Dopustnost — Pravni interes )

text:
               22.4.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/11

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 21. februarja 2006 — V proti Komisiji
   (Združeni zadevi T-200/03 in T-313/03) (1)

   („Uradniki - Odpust zaradi nesposobnosti - Člen 51 Kadrovskih predpisov - Kršitev pooblastila za odločanje po prostem preudarku - Zloraba pooblastil - Dolžna skrbnost - Pravice obrambe - Sorazmernost - Enako obravnavanje - Obrazložitev - Ocenjevalno poročilo - Dopustnost - Pravni interes“)
   (2006/C 96/20)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: V (Overijse, Belgija) (Zastopnik: C. Mourato, avocat)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (Zastopnik: J. Currall, zastopnik)
   Predmet zadeve
   Po eni strani predlog za razglasitev ničnosti odločbe, s katero je organ, pristojen za imenovanja, tožečo stranko odpustil zaradi nesposobnosti in po drugi strani predlog za razglasitev ničnosti ocenjevalnega poročila tožeče stranke za obdobje 1999/2001.
   Izrek sodbe

               1)

               Tožbi T-200/03 in T-313/03 se zavrneta.

               2)

               Vsaka stranka nosi stroške, ki jih je predložila v okviru tega postopka in v postopku za izdajo začasne odredbe.

      (1)  UL C 200, 23.8.2003.


title: Zadeva T-22/11: Tožba, vložena 19. januarja 2011 – Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband proti Komisiji

text:
               5.3.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 72/28

         Tožba, vložena 19. januarja 2011 – Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband proti Komisiji
   (Zadeva T-22/11)
   2011/C 72/45
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband (Münster, Nemčija) (zastopnika: I. Liebach in A. Rosenfeld, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlog

   Tožeča stranka predlaga,

               —

               naj se Sklep Komisije z dne 21. decembra 2010, C(2010) 9525 konč., državna pomoč, MC 8/2009 in C-43/2009 – Nemčija – WestLB, razglasi za delno ničen in sicer v delu v katerem je z njim zavrnjen predlog Nemčije z dne 28. oktobra 2010 za podaljšanje roka za odprodajo Westdeutschen Immobilienbank AG in opustitev novih dejavnosti te družbe po 15. februarju 2011;

               —

               podredno Sklep Komisije z dne 21. decembra 2010, C(2010) 9525 konč., državna pomoč, MC 8/2009 in C-43/2009 – Nemčija – WestLB naj se razglasi za delno ničen in sicer v delu v katerem je Komisija implicitno odločila, da je Nemčija vložila le en predlog za podaljšanje roka za odprodajo Westdeutschen Immobilienbank AG in opustitev novih dejavnosti te družbe do 15. februarja 2011, zaradi česar ni mogoče odločiti od podaljšanju po tem datumu;

               —

               naj se Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   V utemeljitev tožbe tožeča stranka navaja pet tožbenih razlogov.
   1.   Prvi tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve iz člena 296(2) PDEU
   Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da Komisija ni obrazložila zakaj je dva predloga Nemčije za podaljšanje roka združila v en sam predlog.
   Poleg tega naj Komisija ne bi obrazložila zakaj niso izpolnjeni pogoji za podaljšanje roka iz člena 2(2) Odločbe Komisije C(2009) 3900 konč. kor., z dne 12. maja 2009 o državnih pomočeh, ki jih namerava Nemčija nameniti za prestrukturiranje WestLB AG (C-43/2008 [N 390/2008]) (v nadaljevanju Odločba z dne 12. maja 2009).
   2.   Drugi tožbeni razlog: napačna presoja in zloraba pooblastil
   Tožeča stranka v zvezi s tem navaja, da je Komisija svojo diskrecijsko odločitev glede podaljšanja roka oprla na napačno ugotovljeno dejansko stanje. Po mnenju tožeče stranke se v izpodbijanem sklepu napačno predpostavlja, da je bilo podaljšanje roka predlagano le do 15. februarja 2011 oziroma implicitno ugotavlja, da o predlogu za podaljšanje po tem datumu ni treba odločiti.
   Tožeča stranka tudi trdi, da Komisija ni uporabila možnosti za podaljšanje roka, ki je izrecno predvidena v členu 2(2) Odločbe z dne 12. maja 2009, kljub temu da so bili pogoji izpolnjeni. Namesto tega naj bi se Komisija sklicevala na nezapisano, sui generis, pravico do podaljšanja, ki nima nobene pravne podlage in katere pogoji so predvsem v celoti nejasni.
   3.   Tretji tožbeni razlog: Kršitev načela sorazmernosti
   Tožeča stranka v zvezi s tem med drugim navaja, da je odločitev Komisije glede opustitve novih dejavnosti Westdeutschen Immobilienbank AG s 15. februarjem 2011 glede na s tem povezane slabosti, nesorazmerna.
   4.   Četrti tožbeni razlog: kršitev načela enakega obravnavanja
   V zvezi s tem tožeča stranka zatrjuje, da je Komisija v drugih primerih povezanih s finančno krizo v katerih so bile finančnim institucijam dodeljene bistveno večje pomoči, določila bistveno daljše roke za odprodajo deležev in družb za nepremičninske naložbe.
   5.   Peti tožbeni razlog: kršitev člena 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in načela dobrega upravljanja
   V okviru petega tožbenega razloga tožeča stranka navaja, da Komisija nima pravice, da predloge držav članic razlaga v nasprotju z njihovim besedilom, namenom in ciljem niti da na podlagi take razlage sprejme odločitev.