title: Zadeva C-348/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal d'instance de Paris (Francija) 4. julija 2011 – Thomson Sales Europe SA proti Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières)

text:
               24.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/5

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal d'instance de Paris (Francija) 4. julija 2011 – Thomson Sales Europe SA proti Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières)
   (Zadeva C-348/11)
   2011/C 282/09
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal d'instance de Paris

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Thomson Sales Europe SA

      Tožena stranka: Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières)

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je preiskava, ki jo je OLAF opravil na Tajskem na podlagi določb o preferencialnem poreklu, neveljavna, saj je v nasprotju z mednarodnim pravom, in sicer z načelom popolne suverenosti in Deklaracijo o nedopustnosti vmešavanja v notranje zadeve držav ter zaščiti njihove neodvisnosti in suverenosti, ki jo je generalna skupščina OZN sprejela 21. decembra 1965?

               2.

               Ali je preiskava, ki jo je OLAF opravil na Tajskem na podlagi določb o preferencialnem poreklu, neveljavna, ker OLAF – kot v tej zadevi – ni strogo upošteval določb člena 94 Uredbe o izvajanju carinskega zakonika Skupnosti?

               3.

               Ali je preiskava, ki jo je OLAF opravil na Tajskem, neveljavna in ali se lahko informacije, ki jih je zbral med preiskavo, uporabijo za izpodbijanje porekla po običajnem pravu, čeprav:

                           —

                           so se informacije zahtevale v okviru preiskave o preferencialnem poreklu;

                           —

                           je OLAF kršil predpise Skupnosti in zlasti Uredbo (ES) št. 1073/1999 (1), ker predvsem ni ravnal „v skladu z veljavnimi sporazumi o sodelovanju tudi v tretjih državah“;

                           —

                           se lokalni pristojni organ ni pravno zavezal, da bo zagotovil pomoč;

                           —

                           pridobljene informacije niso bile sporočene ob soglasju lokalnega pristojnega organa niti v skladu z notranjimi predpisi o posredovanju osebnih podatkov tretjim državam;

                           —

                           je bila preiskava opravljena neuradno, popolnoma zaupno in brez upoštevanja pravice do obrambe?

               4.

               Ali sta Uredba Sveta (ES) št. 710/95 z dne 27. marca 1995 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve za uvoz barvnih televizijskih sprejemnikov s poreklom iz Malezije, Ljudske republike Kitajske, Republike Koreje, Singapurja in Tajske (2) in Uredba Sveta št. 2584/98 z dne 27. novembra 1998 (3) o spremembi navedene uredbe neveljavni, ker uporaba ničelne nastavitve pri izračunu tehtane povprečne stopnje dampinga ni bila omenjena niti v uvodnih izjavah teh uredb niti v uvodnih izjavah prejšnje uredbe, to je Uredbe Komisije (ES) št. 2376/94 z dne 27. septembra 1994 o uvedbi začasne protidampinške dajatve za uvoz barvnih televizijskih sprejemnikov s poreklom iz Malezije, Ljudske republike Kitajske, Republike Koreje, Singapurja in Tajske (4)?

               5.

               Ali sta Uredba Sveta (ES) št. 710/95 z dne 27. marca 1995 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve za uvoz barvnih televizijskih sprejemnikov s poreklom iz Malezije, Ljudske republike Kitajske, Republike Koreje, Singapurja in Tajske in Uredba Sveta št. 2584/98 z dne 27. novembra 1998 o spremembi navedene uredbe neveljavni, ker je Svet Evropske unije za določitev stopnje dampinga za proizvod, ki je bil predmet preiskave, uporabil metodo ničelne nastavitve negativnih stopenj dampinga za vsako vrsto zadevnih proizvodov?

      (1)  Uredba (ES) št. 1073/1999 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. maja 1999 o preiskavah, ki jih izvaja Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF) (UL L 136, str. 1).

      (2)  UL L 73, str. 3.

      (3)  UL L 324, str. 1.

      (4)  UL L 255, str. 50.


title: Zadeva C-696/15 P: Pritožba, ki jo je Češka republika vložila 23. decembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 8. oktobra 2015 v združenih zadevah T-659/13 in T-660/13, Češka republika/Komisija

text:
               29.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 78/8

         Pritožba, ki jo je Češka republika vložila 23. decembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 8. oktobra 2015 v združenih zadevah T-659/13 in T-660/13, Češka republika/Komisija
   (Zadeva C-696/15 P)
   (2016/C 078/09)
   Jezik postopka: češčina

      Stranki

      Pritožnica: Češka republika (zastopniki: M. Smolek, J. Vláčil in T. Müller, agenta)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

               —

               izpodbijana sodba naj se razveljavi,

               —

               Uredba št. 885/2013 (1) in Uredba št. 886/2013 (2) naj se razglasita za nični v celoti, in

               —

               Evropski komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Podredno

               —

               izpodbijana sodba naj se razveljavi,

               —

               členi 3(1), 8 in 9(1)(a) Uredbe št. 885/2013 ter členi 5(1), 9 in 10(1)(a) Uredbe št. 886/2013 naj se razglasijo za nične, in

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica navaja tri pritožbene razloge.
   Prvi pritožbeni razlog: kršitev načela pravne varnosti. Splošno sodišče naj bi v izpodbijani sodbi napačno uporabilo pravo, ker je sklenilo, da se obveznosti na podlagi Uredbe št. 885/2013 in Uredbe št. 886/2013 ne uporabljajo za države članice, ki se še niso odločile za uvedbo aplikacij in storitev inteligentnih prometnih sistemov na svojem ozemlju, čeprav ta sklep ne izhaja in teh uredb.
   Drugi pritožbeni razlog: kršitev člena 13(2) Pogodbe o Evropski uniji v povezavi s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije. Splošno sodišče naj bi v izpodbijani sodbi napačno uporabilo pravo, ker je sklenilo, da ima Komisija pri sprejemanju aktov na podlagi izvedbenih pooblastil dovolj široko diskrecijsko pravico, da ji ni treba ostati znotraj meja posebnih določb o prenosu pooblastila.
   Tretji pritožbeni razlog: postopkovne napake pred Splošnim sodiščem. Splošno sodišče naj bi v izpodbijani sodbi močno izkrivilo več trditev, ki jih je navedla Češka republika, nekaterih trditev Češke republike pa naj sploh ne bi obravnavalo. Te postopkovne napake naj bi bistveno vplivale na presojo tožbenih razlogov, ki jo je opravilo Splošno sodišče.

      (1)  UL L 247, str. 1.

      (2)  UL L 247, str. 6.


title: Zadeva C-444/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour d'appel de Mons (Belgija) 8. avgusta 2016 – Immo Chiaradia SPRL/État belge

text:
               7.11.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 410/5

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour d'appel de Mons (Belgija) 8. avgusta 2016 – Immo Chiaradia SPRL/État belge
   (Zadeva C-444/16)
   (2016/C 410/05)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour d'appel de Mons

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnik (tožeča stranka na prvi stopnji): Immo Chiaradia SPRL

      Nasprotna stranka (tožena stranka na prvi stopnji): État belge

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je s pravili za izdelavo računovodskih izkazov iz Četrte direktive Sveta z dne 25. julija 1978 o letnih računovodskih izkazih posameznih vrst družb (Direktiva 78/660/EGS, UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 21), v katerih je določeno:

               —

               letni računovodski izkazi prikazujejo resnično in pošteno sliko sredstev in obveznosti, finančnega stanja in dobička ali izgube družbe (člen 2(3) direktive);

               —

               Dolgoročne rezervacije za obveznosti in stroške so namenjene pokrivanju izgub ali dolgov, katerih narava je jasno opredeljena in za katere je na dan bilance stanja verjetno, da bodo nastali, ali gotovo, da bodo nastali, vendar ni znan znesek ali dan, kdaj se bodo pojavili (člen 20(1) direktive);

               —

               vrednotenje se mora opraviti na preudarni osnovi, še zlasti:
               vključijo se lahko le dobički na dan bilance stanja;
               upoštevane morajo biti vse predvidljive obveznosti in morebitne izgube, ki izhajajo iz poslovnega leta ali predhodnega leta, tudi če postanejo takšne obveznosti in izgube očitne šele med dnem bilance stanja in dnem, ko je bilanca sestavljena (člen 31(1)(c)(aa) in (bb) direktive);

               —

               upoštevani morajo biti prihodki in odhodki v poslovnem letu, ne glede na dan prejema ali plačila takšnega prihodka ali odhodkov (člen 31(1)(d) direktive);

               —

               sestavine postavk sredstev in obveznosti morajo biti vrednotene ločeno (člen 31(1)(e) direktive),

         skladno ravnanje družbe izdajateljice delniške opcije, ki ceno prodaje opcije vknjiži med prihodke v davčnem obdobju, ko je bila ta opcija izvršena ali ko je dospela, s čimer upošteva tveganje, ki ga izdajatelj opcije nosi na podlagi sprejete zaveze, [in ne] v davčnem obdobju, v katerem opcijo proda in zanjo dokončno prejme kupnino, pri čemer se tveganje, ki ga nosi izdajatelj opcije, ovrednoti ločeno, tako da se vknjiži rezervacija?


title: Zadeva T-323/13: Tožba, vložena 14. junija 2013 – Pure Fishing proti UUNT – Łabowicz (NANOFIL)

text:
               31.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 252/31

         Tožba, vložena 14. junija 2013 – Pure Fishing proti UUNT – Łabowicz (NANOFIL)
   (Zadeva T-323/13)
   2013/C 252/52
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Pure Fishing, Inc. (Spirit Lake, Združene države) (zastopnik: J. Dickerson, solicitor)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Edward Łabowicz (Kłodzko, Poljska)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               odločbo odbora za pritožbe v zadevi št. R 1241/2012-2 razveljavi;

               —

               dovoli registracijo znamke Skupnosti iz prijave št. 9611872; in

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „NANOFIL“ za proizvode iz razreda 28 – prijava znamke Skupnosti št. 9611872

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Navajana znamka ali znak: figurativna znamka Skupnosti „NANO“ registrirana za proizvode iz razreda 28

      Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009


title: Zadeva C-333/08: Tožba, vložena 18. julija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki

text:
               8.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 285/16

         Tožba, vložena 18. julija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki
   (Zadeva C-333/08)
   (2008/C 285/27)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: B. Stromsky, zastopnik)

      Tožena stranka: Francoska republika
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da Francoska republika, s tem da je za pomožna tehnološka sredstva in živila, pri pripravi katerih so bila uporabljena pomožna tehnološka sredstva s poreklom iz drugih držav članic, ki se v teh državah zakonito proizvajajo in/ali tržijo, predpisala sistem predhodnih dovoljenj, v katerem ni upoštevano načelo sorazmernosti, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 28 ES;

               —

               Francoski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Komisija v svoji tožbi nasprotuje trgovinskim omejitvam, ki veljajo v francoski ureditvi pomožnih tehnoloških sredstev. Ureditev, na podlagi katere je bil uveden sistem predhodnih dovoljenj za ta sredstva in živila, pri pripravi katerih so bila uporabljena pomožna tehnološka sredstva s poreklom iz drugih držav članic, ki se v teh državah zakonito proizvajajo in/ali tržijo, naj bi namreč otežila in podražila trženje teh živil ter pomožnih sredstev in s tem omejevala trgovino v Skupnosti.
   Komisija meni, da bi bilo sistem predhodnih dovoljenj pod določenimi pogoji mogoče upravičiti z vidika javnega zdravja, vendar bi moral vsekakor ustrezati merilu sorazmernosti in izpolnjevati pogoje, ki jih je izoblikovala sodna praksa, zlasti pogoje iz sodbe Sodišča z dne 5. februarja 2004 v zadevi Komisija proti Franciji (C-24/00). V obravnavanem primeru pa naj ne bi bilo izpolnjenih več od teh pogojev, saj postopek, ki ga predpisuje zadevna zakonodaja, ni niti lahko dostopen niti hiter, poleg tega pa v primeru zavrnitve dovoljenja ni dovoljena pritožba v okviru sodnega postopka.


title: Zadeva C-49/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 31. januarja 2012 vložilo Østre Landsret (Danska) – The Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs proti Sunico ApS, M & B Holding ApS, Sunil Kumar Harwani

text:
               21.4.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 118/11

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 31. januarja 2012 vložilo Østre Landsret (Danska) – The Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs proti Sunico ApS, M & B Holding ApS, Sunil Kumar Harwani
   (Zadeva C-49/12)
   2012/C 118/17
   Jezik postopka: danščina

      Predložitveno sodišče

   Østre Landsret (Danska)

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnik: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

      Nasprotne stranke: Sunico ApS, M & B Holding ApS, Sunil Kumar Harwani

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člen 1 Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 (1) z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah razlagati tako, da se področje uporabe razširja na primere, ko organi države članice vložijo odškodninsko tožbo proti podjetjem in fizičnim osebam v drugi državi članici na podlagi domneve o protipravnem dogovoru z goljufivim namenom – kot ga opredeljuje nacionalno pravo prve države članice – v zvezi z neplačilom DDV, ki je dolgovan v prvi državi članici?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 42.


title: Zadeva C-454/14: Tožba, vložena 30. septembra 2014 – Evropska komisija/Kraljevina Španija

text:
               15.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 448/9

         Tožba, vložena 30. septembra 2014 – Evropska komisija/Kraljevina Španija
   (Zadeva C-454/14)
   (2014/C 448/12)
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: L. Pignataro-Nolin, E. Sanfrutos Cano in D. Loma-Osorio Lerena, agenti)

      Tožena stranka: Kraljevina Španija

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Kraljevina Španija, s tem da za nobeno od odlagališč, navedenih v točki 26 te tožbe (odlagališča za nenevarne odpadke v Ortuelli, Baskija, in v Zuriti in Juan Grandu, Kanarski otoki), ni sprejela ustreznih ukrepov za to, da bi upravljalec sprejel načrt prilagoditve odlagališča in da bi se zagotovila celotna izvršitev tega načrta v skladu z zahtevami iz Direktive, z izjemo tistih, navedenih v točki 1 Priloge I, in sicer v osmih letih po datumu, določenem v členu 18(1) Direktive Sveta 1999/31/ES (1) z dne 26. aprila 1999 o odlaganju odpadkov na odlagališčih, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima za vsako od navedenih odlagališč na podlagi člena 14(c) navedene direktive;

               —

               ugotovi naj se, da Kraljevina Španija, s tem da za nobeno od odlagališč, navedenih v točki 37 te tožbe (9 odlagališč za nenevarne odpadke (Vélez Rubio (Almerija), Alcolea de Cinca (Huesca), Sariñena (Huesca), Tamarite de Litera (Huesca), Somontano – Barbastro (Huesca), Barranco de Sedases (Fraga, Huesca), Barranco Seco (Puntallana, La Palma), Jumilla (Murcia) in Legazpia (Guipuzkoa)) in 19 odlagališč inertnih odpadkov (Sierra Valleja (Arcos de la Frontera, Cadiz), Carretera Pantano del Rumblar (Baños de la Encina, Jaén), Barranco de la Cueva (Bélmez de la Moraleda, Jaén), Cerrajón (Castillo de Locubín, Jaén), Las Canteras (Jimena y Bedmar, Jaén), Hoya del Pino (Siles, Jaén), Bellavista (Finca El Coronel, Alcalá de Guadaira, Sevilla), El Patarín (Alcalá de Guadaira, Sevilla), Carretera de Arahal-Morón de la Frontera (Arahal, Sevilla), Carretera de Almadén de la Plata (Cazalla de la Sierra, Sevilla), El Chaparral (Écija, Sevilla), Carretera A-92, KM 57,5 (Morón de la Frontera, Sevilla), Carretera 3118 Fuente Leona – Cumbres mayores (Colina Barragona, Huelva), Llanos del Campo (Grazalema – Benamahoma, Cadiz) Andrada Baja (Alcalá de Guadaira, Sevilla), Las Zorreras (Aldeira, Granada), Carretera de los Villares (Andújar, Jaén) La Chacona (Cabra, Cordoba) in el Chaparral – La Sombrerera (Puerto Serrano, Cadiz))) ni sprejela potrebnih ukrepov za čimprejšnje zaprtje – v skladu s členom 7(g) in členom 13 Direktive 1993/31 – odlagališč, ki jim v skladu s členom 8 ni bilo izdano dovoljenje za nadaljnje obratovanje, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima za vsako od navedenih odlagališč na podlagi člena 14(b) navedene direktive;

               —

               Kraljevini Španiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Preiskave, ki jih je Komisija opravila med postopkom za ugotavljanje kršitev 2001/2071, in analize odgovorov španskih organov so omogočile dokazati, da obveznosti iz člena 14(a), (b) in (c) Direktive 1999/31, navedene v uradnem opominu, niso izpolnjene.
   Ta tožba poleg tega zadeva odlagališče odpadkov iz Barrance de Sedases, ki je predmet postopka za ugotavljanje kršitev 2012/4068 in na katero se navezuje predhodni postopek, in sicer ker Kraljevina Španija v zvezi s tem odlagališčem ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 14(b) Direktive 1999/31.
   Analiza navedenih odgovorov je Komisiji omogočila, da iz postopka izključi 45 odlagališč, za katera se bodisi ne more šteti, da so obstajala 16. julija 2001, ali za katera so bila izdana dovoljenja in se z njimi upravlja v skladu z določbami Direktive 1999/31. Vendar se je Komisija, upoštevajoč, da neizpolnitev obveznosti še traja – španski organi niti v enem primeru niso sprejeli ustreznih ukrepov za to, da bi upravljalec sprejel načrt prilagoditve odlagališča in da bi se zagotovila celotna izvršitev tega načrta v skladu z zahtevami iz Direktive, v drugih primerih pa niso sprejeli ustreznih ukrepov za čimprejšnje zaprtje odlagališč, ki jim ni bilo izdano dovoljenje za nadaljnje obratovanje, s čimer Kraljevina Španija ni izpolnila obveznosti na podlagi člena 14(c) in (b) navedene Direktive 1999/31 –, odločila pri Sodišču vložiti to tožbo.

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 4, str. 228.


title: Zadeva T-444/08: Tožba, vložena 29. septembra 2008 – FIFA proti UUNT – Ferrero (WORLD CUP 2006)

text:
               6.12.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 313/49

         Tožba, vložena 29. septembra 2008 – FIFA proti UUNT – Ferrero (WORLD CUP 2006)
   (Zadeva T-444/08)
   (2008/C 313/88)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Fédération Internationale de Football Association (FIFA) (Zürich, Švica) (zastopniki: D. Alexander, QC, A. Barav, barrister, R. Buchel in C. Rassmann, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Ferrero OHG mbH (Standtallendorf, Nemčija)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Popolnoma ali delno naj se razveljavi odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 20. junija 2008 v zadevi R 1470/2005-1; in

               —

               UUNT naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Znamka Skupnosti, ki je predmet predloga za razglasitev ničnosti: Besedna znamka „WORLD CUP 2006“ za storitve in proizvode iz razredov 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 15, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41 in 42 – Registrirana znamka Skupnosti št. 2 152 817

      Imetnik znamke Skupnosti: Tožeča stranka

      Stranka, ki predlaga razglasitev ničnosti znamke Skupnosti: Druga stranka pred odborom za pritožbe

      Odločba oddelka za izbris: Zavrnitev predloga za razglasitev ničnosti

      Odločba odbora za pritožbe: Razveljavitev odločbe oddelka za izbris

      Navajani tožbeni razlogi: (i) Kršitev členov 73 in 74(1) Uredbe Sveta št. 40/94, ker je odbor za pritožbe svojo odločbo v veliki meri utemeljil na členu 71(1)(c) Uredbe Sveta št. 40/94, ki je določba, na katero se druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe ni sklicevala niti se nanjo ni oprl oddelek za izbris; (ii) podredno, kršitev člena 7(1)(c) Uredbe Sveta št. 40/94, ker odbor za pritožbe registrirane znamke Skupnosti, ki je predmet predloga za razglasitev ničnosti, ni obravnaval kot celote s stališča povprečnega potrošnika in ni uporabil ustrezne določbe, ki bi se nanašala na presojo opisnosti zadevnih proizvodov in/ali storitev, na katere se nanaša zahteva za registracijo; (iii) kršitev člena 7(1)(b) Uredbe Sveta 40/94, ker je odbor za pritožbe napačno ugotovil, da registrirana znamka Skupnosti, ki je predmet predloga za razglasitev ničnosti, nima potrebnega razlikovalnega učinka; in (iv) kršitev členov 7(3) in 51(2) Uredbe Sveta št. 40/94, ker je odbor za pritožbe napačno ugotovil, da registrirana znamka Skupnosti, ki je predmet predloga za razglasitev ničnosti, ni pridobila razlikovalnega učinka za storitve iz razreda 41.


title: Zadeva T-14/12: Tožba, vložena 10. januarja 2012 – Kazino Parnithas proti Komisiji

text:
               3.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 65/19

         Tožba, vložena 10. januarja 2012 – Kazino Parnithas proti Komisiji
   (Zadeva T-14/12)
   2012/C 65/37
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Elliniko Kazino Parnithas AE (Maroussi, Grčija) (zastopniki: F. Carlin, barrister, N. Niejahr, Q. Azau, F. Spyropoulos, I. Dryllerakis in K. Spyropoulos, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               naj razglasi za ničen Sklep Komisije z dne 24. maja 2011 o državni pomoči Grčije nekaterim grškim igralnicam (državna pomoč C 16/10 (ex NN 22/10, ex CP 318/09)) (2011/716/EU) (UL L 285, str. 25);

               —

               podredno, naj izpodbijani sklep razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko; ali,

               —

               še bolj podredno, naj izpodbijani sklep razglasi za ničen v delu, v katerem odreja izterjavo pomoči od tožeče stranke; in

               —

               naj toženi stranki naloži plačilo njenih stroškov in stroškov tožeče stranke v zvezi s temi postopki.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               V prvem tožbenem razlogu zatrjuje, da je tožena stranka kršila člen 107(1) PDEU, ker je ugotovila, da je zadevni ukrep državna pomoč, in sicer na podlagi:

                           —

                           navedbe, da je bila tožeča stranka deležna ekonomske prednosti v obliki „davčne diskriminacije“ v znesku 7,20 EUR na vstopnino;

                           —

                           ugotovitve, da je ukrep predstavljal izgubo javnega prihodka;

                           —

                           mnenja, da je bil ukrep selektiven v korist tožeče stranke; in

                           —

                           zaključka, da je ukrep izkrivljal konkurenco in vplival na trgovino med državami članicami.

               2.

               V drugem tožbenem razlogu zatrjuje, da je tožena stranka s tem, da ni podala ustrezne obrazložitve, ki bi tožeči stranki omogočila razumeti, Sodišču pa preveriti razloge, na podlagi katerih je ugotovila, da naj bi bila tožeča stranka deležna selektivne prednosti, da naj bi takšna prednost vključevala izgubo javnega prihodka in bi lahko izkrivljala konkurenco ter vplivala na trgovino med državami članicami, kršila člen 296 PDEU.

               3.

               V četrtem tožbenem razlogu zatrjuje, da izpodbijani sklep v delu, v katerem odreja izterjavo pomoči od tožeče stranke, krši:

                           —

                           člen 14(1), prvi stavek, Uredbe Sveta (ES) 659/1999 (1), v skladu s katerim se mora vračilo nanašati na pomoč, ki jo je prejel upravičenec, ker tožena stranka v izpodbijanem sklepu ni pravilno opredelila zneska pomoči, ki naj bi ga prejela tožeča stranka, in

                           —

                           člen 14(1), drugi stavek, Uredbe Sveta (ES) 659/1999, ker je vračilo pomoči v nasprotju s splošnimi načeli prava EU, in sicer z načelom upravičenih pričakovanj, načelom pravne varnosti in načelom sorazmernosti.

      (1)  Uredba Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 339).


title: Zadeva T-170/11: Tožba, vložena 17. marca 2011 – Rivella International proti UUNT – Baskaya di Baskaya & C. (BASKAYA)

text:
               14.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 145/34

         Tožba, vložena 17. marca 2011 – Rivella International proti UUNT – Baskaya di Baskaya & C. (BASKAYA)
   (Zadeva T-170/11)
   2011/C 145/57
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Rivella International AG (Rothrist, Švica) (zastopniki: C. Spintig, U. Sander in H. Förster, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Baskaya di Baskaya & C. s.a.s. (Grosseto, Italija)

      Predloga

               —

               Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 10. januarja 2011 v zadevi R 534/2010-4 naj se razveljavi;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Baskaya di Baskaya & C. s.a.s.

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka z besednim elementom „BASKAYA“ za proizvode iz razredov 29, 30 in 32

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Navajana znamka ali znak: mednarodna registrirana figurativna znamka z besednim elementom „Passaia“ za proizvode iz razreda 32

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 42(2) in (3) Uredbe (ES) št. 207/2009 (1), ker odbor za pritožbe ni uporabil člena 5 nemško-švicarskega sporazuma z dne 13. aprila 1892 o vzajemnem varstvu patentov, modelov in znamk ter tako pravno napačno ni upošteval dokazov o uporabi, ki jih je predložila tožeča stranka.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL 2009, L 78, str. 1).


title: Zadeva C-274/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgerichts Düsseldorf (Nemčija) 13. maja 2016 – flightright GmbH/Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA

text:
               19.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 343/22

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgerichts Düsseldorf (Nemčija) 13. maja 2016 – flightright GmbH/Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA
   (Zadeva C-274/16)
   (2016/C 343/33)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Amtsgericht Düsseldorf

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: flightright GmbH

      Tožena stranka: Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je pri prevozu potnikov na letalski liniji, sestavljeni iz dveh letov in brez omembe vrednega postanka na prestopnem letališču, treba šteti, da je kraj prihoda, kjer se konča drugi del poti, kraj izpolnitve v skladu s členom 7, točka 1(a), Uredbe (ES) 1215/2012 (1), če se tožba nanaša na letalskega prevoznika, ki je opravil prvi del poti in kjer je prišlo do nepravilnosti, prevoz na drugem delu poti pa je opravil drug letalski prevoznik?

      (1)  Uredba (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL L 351, str. 1).


title: Zadeva T-12/17: Tožba, vložena 11. januarja 2017 – Mellifera/Komisija

text:
               27.2.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/40

         Tožba, vložena 11. januarja 2017 – Mellifera/Komisija
   (Zadeva T-12/17)
   (2017/C 063/52)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung (Rosenfeld, Nemčija) (zastopnik: A. Willand, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               za ničnega razglasi sklep Komisije Ares (2016) 6306335 z dne 8. novembra 2016, ki ga je tožeča stranka prejela 11. novembra 2016;

               —

               Komisiji odredi, naj ponovno odloči glede utemeljenosti zahtevka tožeče stranke za notranjo revizijo Izvedbene uredbe (EU) 2016/1096 o podaljšanju dovoljenja za glifosat;

               —

               Toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 10(1), v povezavi s členom 2(1)(g) Uredbe (ES) št. 1367/2006 (1) in Aarhuške konvencije (2)

               Tožeča stranka v okviru prvega tožbenega razloga navaja, da je podaljšanje dovoljenja za aktivno snov glifosat upravni akt, ki bi ga bilo mogoče preizkusiti v postopku, v skladu s členom 10(1) Uredbe (ES) št. 1367/2006.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 17 Uredbe (ES) št. 1107/2009 (3)

               Tožeča stranka trdi, da Komisija ni bila pristojna za podaljšanje dovoljenja za aktivno snov glifosat na podlagi navedene določbe, saj te ureditve v tem primeru sploh ni mogoče uporabiti.

      (1)  Uredba (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti (UL L 264, 25.9.2006, str. 13).

      (2)  Konvencija Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (UNECE) o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah.

      (3)  Uredba (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet in razveljavitvi direktiv Sveta 79/117/EGS in 91/414/EGS (UL L 309, 24.11.2009, str. 1).


title: Zadeva T-145/13: Tožba, vložena 13. marca 2013 – Ningbo Qixin Solar Electrical Appliance proti Komisiji

text:
               27.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 123/24

         Tožba, vložena 13. marca 2013 – Ningbo Qixin Solar Electrical Appliance proti Komisiji
   (Zadeva T-145/13)
   2013/C 123/42
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Ningbo Qixin Solar Electrical Appliance (Zhejiang, Kitajska) (zastopnika: V. Akritidis in Y. Melin, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               na podlagi člena 263 Pogodbe o delovanju Evropske unije za nično razglasi odločbo Evropske komisije, ki je bila sporočena z dopisom št. H4/JN/Ref.t13.000011 z dne 3. januarja 2013 in s katero je bila tožeča stranka obveščena o tem, da Komisija ne bo preučila njene prošnje za priznanje statusa podjetja, ki se razvija v tržnem gospodarstvu, vložene na podlagi člena 2(7)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009, v okviru protidampinškega postopka v zvezi z uvozom fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, začetega 6. septembra 2012 (AD 590);

               —

               na podlagi člena 277 Pogodbe o delovanju Evropske unije razglasi, da se Uredba (EU) št. 1168/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL L 344, str. 1) ne uporabi v delu, ki se nanaša na tožečo stranko;

               —

               in zato Komisiji ter morebitnim intervenientkam naloži plačilo vseh stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe zatrjuje en sam tožbeni razlog, ki je enak tistemu iz zadeve Zhejiang Heda Solar Technology proti Komisiji, T-143/13.


title: Zadeva C-192/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Centrale Raad van Beroep z dne 22. aprila 2005 v zadevi K. Tas-Hagen in R.A. Tas proti Raadskamer WUBO van de Pensioen -en Uitkeringsraad

text:
               23.7.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/24

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Centrale Raad van Beroep z dne 22. aprila 2005 v zadevi K. Tas-Hagen in R.A. Tas proti Raadskamer WUBO van de Pensioen -en Uitkeringsraad
   (Zadeva C-192/05)
   (2005/C 182/44)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Centrale Raad van Beroep (Nizozemska) je s sklepom z dne 22. aprila 2005 v zadevi K. Tas-Hagen in R.A. Tas proti Raadskamer WUBO van de Pensioen -en Uitkeringsraad, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 29. aprila 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Centrale Raad van Beroep predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjem vprašanju:
   Ali pravo Skupnosti, zlasti člen 18 ES, nasprotuje nacionalni zakonodaji, ki v okoliščinah, kot so te v postopku v glavni stvari, zavrača odobritev dajtve za civilne žrtve vojne, izključno zaradi tega, ker prizadeta stranka, ki ima državljanstvo zadevne države članice, ob oddaji prošnje ne živi na ozemlju te države članice, temveč v drugi državi članici?


title: Zadeva C-93/14: Sklep predsednika Sodišča z dne 9. septembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Audiencia Provincial de Navarra – Španija) – Miguel Angel Zurbano Belaza, Antonia Artieda Soria proti Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

text:
               1.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 431/16

         Sklep predsednika Sodišča z dne 9. septembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Audiencia Provincial de Navarra – Španija) – Miguel Angel Zurbano Belaza, Antonia Artieda Soria proti Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA
   (Zadeva C-93/14) (1)

   (2014/C 431/24)
   Jezik postopka: španščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 151, 19.5.2014.


title: Zadeva C-262/09: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 30. junija 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Köln – Nemčija) – Wienand Meilicke, Heidi Christa Weyde, Marina Stöffler proti Finanzamt Bonn-Innenstadt (Prosti pretok kapitala — Dohodnina — Potrdilo o dejanskem plačilu davka od dohodkov pravnih oseb, ki se nanaša na tuje dividende — Preprečevanje dvojnega obdavčevanja dividend — Davčni odbitek za dividende, ki so jih izplačale družbe rezidentke — Dokazi, zahtevani glede tujega davka, ki ga je mogoče odbiti)

text:
               27.8.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 252/3

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 30. junija 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Köln – Nemčija) – Wienand Meilicke, Heidi Christa Weyde, Marina Stöffler proti Finanzamt Bonn-Innenstadt
   (Zadeva C-262/09) (1)

   (Prosti pretok kapitala - Dohodnina - Potrdilo o dejanskem plačilu davka od dohodkov pravnih oseb, ki se nanaša na tuje dividende - Preprečevanje dvojnega obdavčevanja dividend - Davčni odbitek za dividende, ki so jih izplačale družbe rezidentke - Dokazi, zahtevani glede tujega davka, ki ga je mogoče odbiti)
   2011/C 252/03
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Finanzgericht Köln

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Wienand Meilicke, Heidi Christa Weyde, Marina Stöffler

      Tožena stranka: Finanzamt Bonn-Innenstadt

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Finanzgericht Köln – Razlaga členov 56 ES in 58(1)(a) in (3) ES ter načel učinkovitosti in polnega učinka – Delnice, ki jih izplača družba s sedežem v eni državi članici, osebi, ki je zavezanec v drugi državi članici – Združljivost s pravom Skupnosti sistema obdavčitve dohodnine druge države članice, ki po eni strani določa „davčni odbitek“, ki ustreza 3/7 bruto dividend, čeprav za družbo s sedežem v drugi državi članici davka od dohodkov pravnih oseb, ki bremeni te dividende, praktično ni mogoče ugotoviti, in ki po drugi strani pogojuje ta „davčni odbitek“ s predložitvijo potrdila, ki se nanaša na davek od dohodkov pravnih oseb in ki je izdano v skladu z njenim davčnim pravom, čeprav je za zavezanca praktično nemogoče, da ga predloži za družbo s sedežem v drugi državi članici

      Izrek

               1.

               Člena 56 ES in 58 ES nasprotujeta temu, da se za izračun zneska davčnega odbitka, do katerega je upravičen delničar, ki je neomejeno davčno zavezan v državi članici, v zvezi z dividendami, ki jih izplača kapitalska družba s sedežem v drugi državi članici, ob nepredložitvi dokazov, ki so zahtevani z zakonodajo prve države članice, uporabi določba, kot je člen 36(2), drugi stavek, točka 3, zakona o dohodnini (Einkommensteuergesetz) z dne 7. septembra 1990, kakor je bil spremenjen z zakonom z dne 13. septembra 1993, v skladu s katero se davek od dohodkov pravnih oseb, ki bremeni tuje dividende, odbije od dohodnine delničarja v višini deleža davka od dohodkov pravnih oseb, ki bremeni bruto dividende, ki jih izplačajo družbe prve države članice.
               Izračun davčnega odbitka je treba opraviti sorazmerno s stopnjo obdavčitve dobička, plačanega na podlagi davka od dohodkov pravnih oseb, ki se uporablja za družbo, ki izplača dividende, v skladu s pravom države članice, v kateri ima sedež, ne da bi znesek, ki ga je treba odbiti, mogel preseči znesek dohodnine, ki jo je treba plačati od dividend, ki jih je prejel upravičeni delničar v državi članici, v kateri je neomejeno davčno zavezan.

               2.

               Glede tega, kako natančni morajo biti dokazi, ki so zahtevani za pravico do davčnega odbitka v zvezi z delnicami, ki jih je izplačala kapitalska družba s sedežem v drugi državi članici kot tisti, v kateri je upravičenec neomejeno davčno zavezan, je treba člena 56 ES in 58 ES razlagati tako, da nasprotujeta uporabi določbe, kot je člen 36(2), drugi stavek, točka 3, četrti stavek, točka (b), zakona o dohodnini z dne 7. septembra 1990, kakor je bil spremenjen z zakonom z dne 13. septembra 1993, na podlagi katere morata biti natančnost in oblika predložitve dokazov, ki jih mora predložiti tak upravičenec, enaki tistima, ki se zahtevata, če ima družba, ki izplača dividende, sedež v državi članici obdavčitve tega upravičenca.
               Davčni organi te zadnje države članice imajo pravico, da od navedenega upravičenca zahtevajo predložitev dokazov, ki jim omogočajo jasno in natančno preverjanje, ali so izpolnjeni pogoji za pridobitev davčnega odbitka, določenega v nacionalni zakonodaji, ne da bi bilo mogoče ta davčni odbitek oceniti.

               3.

               Načelo učinkovitosti nasprotuje nacionalni ureditvi – kot je člen 175(2), drugi stavek, zakona o davkih (Abgabenordnung), kakor je bil spremenjen z zakonom za prenos direktiv Evropske unije v notranje davčno pravo in o spremembi drugih predpisov (Gesetz zur Umsetzung von EU-Richtlinien in nationales Steuerrecht und zur Änderung weiterer Vorschriften), v povezavi s členom 97(9), tretji pododstavek, zakona o izvajanju zakona o davkih (Einführungsgesetz zur Abgabenordnung) z dne 14. decembra 1976, kakor je bil spremenjen – ki retroaktivno in brez določitve prehodnega roka onemogoča pridobitev odbitja tujega davka družb, ki je bremenil dividende, ki jih je izplačala kapitalska družba s sedežem v drugi državi članici, s predložitvijo bodisi potrdila o plačilu tega davka skladno z zahtevami iz zakonodaje države članice, v kateri je upravičenec do teh dividend neomejeno davčno zavezan, bodisi dokazov, ki davčnim organom te države članice omogočajo jasno in natančno preverjanje, ali so izpolnjeni pogoji za pridobitev davčnega odbitka. Predložitveno sodišče mora določiti, kaj je razumen rok za predložitev navedenega potrdila ali navedenih dokazov.

      (1)  UL C 267, 7.11.2009.


title: Zadeva C-387/11: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 25. oktobra 2012 – Evropska komisija proti Kraljevini Belgiji (Neizpolnitev obveznosti države — Člena 49 PDEU in 63 PDEU — Člena 31 in 40 Sporazuma EGP — Obdavčitev dohodkov iz kapitala in premičnega premoženja — Investicijske družbe rezidentke in nerezidentke — Davčni odtegljaj — Odbitek davčnega odtegljaja — Oprostitev dohodkov iz kapitala in premičnega premoženja — Diskriminacija — Utemeljitev)

text:
               22.12.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 399/6

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 25. oktobra 2012 – Evropska komisija proti Kraljevini Belgiji
   (Zadeva C-387/11) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Člena 49 PDEU in 63 PDEU - Člena 31 in 40 Sporazuma EGP - Obdavčitev dohodkov iz kapitala in premičnega premoženja - Investicijske družbe rezidentke in nerezidentke - Davčni odtegljaj - Odbitek davčnega odtegljaja - Oprostitev dohodkov iz kapitala in premičnega premoženja - Diskriminacija - Utemeljitev)
   2012/C 399/09
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: W. Mölls in C. Soulay, agenta)

      Tožena stranka: Kraljevina Belgija (zastopnika: J.-C. Halleux in M. Jacobs, agenta)

      Intervenientka v podporo toženi stranki: Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopnik: S. Behzadi-Spencer, agent)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 49 in 63 PDEU ter členov 31 in 40 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru – Obdavčitev dohodkov iz kapitala in premičnega premoženja – Oprostitev v korist investicijskih družb – Nacionalna ureditev, s katero je določen pri viru odtegnjen davek od dohodkov iz kapitala in premičnega premoženja („davčni odtegljaj“) – Diskriminacija tujih investicijskih družb, ki na nacionalnem ozemlju nimajo stalne poslovne enote, ker ne morejo zahtevati vračila zneska, plačanega iz naslova davčnega odtegljaja – Neobstoj utemeljitve

      Izrek

               1.

               Kraljevina Belgija s tem, da je ohranila različna pravila za obdavčitev dohodkov iz kapitala in premičnega premoženja glede na to, ali jih ustvarijo investicijske družbe rezidentke ali investicijske družbe nerezidentke, ki nimajo stalne poslovne enote v Kraljevini Belgiji, ni izpolnila obveznosti iz členov 49 PDEU in 63 PDEU ter členov 31 in 40 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru z dne 2. maja 1992.

               2.

               Kraljevini Belgiji se naloži plačilo stroškov.

               3.

               Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 305, 15.10.2011.


title: Zadeva F-109/07: Sklep Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 12. decembra 2007 – Kerelov proti Komisiji (Uradniki – Očitna nedopustnost – Člen 44(1)(c) Poslovnika Sodišča prve stopnje)

text:
               8.3.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 64/64

         Sklep Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 12. decembra 2007 – Kerelov proti Komisiji
   (Zadeva F-109/07)
   (Uradniki - Očitna nedopustnost - Člen 44(1)(c) Poslovnika Sodišča prve stopnje)
   (2008/C 64/104)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Georgi Kerelov (Pazardzhik, Bolgarija) (zastopnik: A. Kerelov, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predmet zadeve
   Razglasitev ničnosti odločbe EPSO z dne 2.2.2007 o tem, da se tožeči stranki ne sporoči podatkov in dokumentov v zvezi z natečajem, in povračilo škode, ki naj bi jo slednja utrpela.
   Izrek sklepa

               1.

               Tožba se zavrže kot očitno nedopustna.

               2.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.


title: Zadeva C-196/07: Tožba, vložena 11. aprila 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji

text:
               7.7.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/10

         Tožba, vložena 11. aprila 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji
   (Zadeva C-196/07)
   (2007/C 155/18)
   Jezik postopka: španščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: V. Di Bucci in E. Gippini Fournie)

      Tožena stranka: Kraljevina Španija
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               Naj se ugotovi, da Kraljevina Španija s tem, da ni nemudoma umaknila več pogojev, določenih z Odločbo Comisión Nacional de la Energía (v nadaljevanju: CNE) (pogoji od 1 do 6, 8 in 17), ki so bili s členom 1 Odločbe Komisije C(2006)4279 konč. z dne 26. septembra 2006 (zadeva št. COMP/M.4197 – E.ON/Endesa) razglašeni za nezdružljive s pravom Skupnosti, in s tem, da najkasneje do 19. januarja 2007 ni umaknila pogojev, določenih z Odločbo ministra (spremenjeni pogoji 1, 10, 11 in 15), ki so bili razglašeni za nezdružljive s pravom Skupnosti s členom 1 Odločbe Komisije C(2006)7039 konč. z dne 20. decembra 2006 (zadeva št. COMP/M.4197 – E.ON/Endesa), ni izpolnila obveznosti iz člena 2 obeh odločb.

               —

               Kraljevini Španiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Španske oblasti niso umaknile več pogojev, določenih z Odločbo CNE) (pogoji od 1 do 6, 8 in 17), ki so bili s členom 1 Odločbe Komisije z dne 26. septembra 2006 razglašeni za nezdružljive s pravom Skupnosti in niso umaknile spremenjenih pogojev, določenih z Odločbo ministra (spremenjeni pogoji 1, 10, 11 in 15), ki so bili razglašeni za nezdružljive s pravom Skupnosti s členom 1 z drugo Odločbo Komisije z dne 20. decembra 2006.
   Prva odločba zavezuje Kraljevino Španijo, da „nemudoma“ umakne zadevne pogoje. Z iztekom roka, ki ga je določila Komisija za ravnanje v skladu z obrazloženim mnenjem, je preteklo skoraj šest mesecev od vročitve prve odločbe, tako da je postalo jasno, da Kraljevina Španija ni „nemudoma“ izpolnila obveznosti iz člena 2.
   Rok 19. januar 2007 za spoštovanje druge odločbe Komisije se je iztekel, ne da bi Kraljevina Španija umaknila pogoje, ki so bili z omenjeno odločbo razglašeni za nezdružljive s pravom Skupnosti.
   Iz tega izhaja, da Kraljevina Španija ni izpolnila obveznosti iz člena 2 prve odločbe Komisije in člen 2 druge odločbe Komisije.


title: Zadeva T-462/10: Tožba, vložena 27. septembra 2010 – Flaherty proti Komisiji

text:
               4.12.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 328/43

         Tožba, vložena 27. septembra 2010 – Flaherty proti Komisiji
   (Zadeva T-462/10)
   ()
   2010/C 328/71
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Thomas Flaherty (Kilronan, Irska) (zastopniki: A. Collins SC, N. Travers, barrister, in D. Barry, solicitor)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlog tožeče stranke

               —

               Za ničnega naj se razglasi Sklep Komisije C(2010) 4764 z dne 13. julija 2010, ki je bil v obliki dopisa vročen Irski, s katerim je bila zavrnjena zahteva za povečanje zmogljivosti predlaganega novega plovila s pelagičnimi vlečnimi mrežami, ki bi nadomestilo MFV Westward Isle, in ki je bil sprejet za nadomestitev odločitve o tej zahtevi iz Odločbe Komisije št. 2003/245 z dne 4. aprila 2003 o zahtevah, ki jih je prejela Komisija, za povečanje ciljev VULP IV zaradi izboljšav glede varnosti, pomorske navigacije, higiene, kakovosti proizvodov in delovnih pogojev za plovila, katerih skupna dolžina znaša več kot 12 metrov (UL L 90, str. 48), ki je bila v delu, ki se nanaša na tožečo stranko, razglašena za nično s sodbo Sodišča z dne 17. aprila 2008 v združenih zadevah Flaherty in drugi proti Komisiji, C-373/06 P, C-379/06 P in C-382/06 P, ZOdl., str. I-2649, in

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka s tožbo na podlagi člena 263 PDEU predlaga razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2010) 4764 z dne 13. julija 2010, ki je bil v obliki dopisa vročen Irski, s katerim je bila zavrnjena zahteva za povečanje zmogljivosti predlaganega novega plovila s pelagičnimi vlečnimi mrežami, ki bi nadomestilo MFV Westward Isle, in ki je bil sprejet za nadomestitev odločitve o tej zahtevi iz Odločbe Komisije št. 2003/245 z dne 4. aprila 2003 o zahtevah, ki jih je prejela Komisija, za povečanje ciljev VULP IV zaradi izboljšav glede varnosti, pomorske navigacije, higiene, kakovosti proizvodov in delovnih pogojev za plovila, katerih skupna dolžina znaša več kot 12 metrov (UL L 90, str. 48), ki je bila v delu, ki se nanaša na tožečo stranko, razglašena za nično s sodbo Sodišča z dne 17. aprila 2008 v združenih zadevah Flaherty in drugi proti Komisiji, C-373/06 P, C-379/06 P in C-382/06 P, ZOdl., str. I-2649.
   Tožeča stranka za utemeljitev tožbe navaja naslednje tožbene razloge:

               Prvič, tožeča stranka trdi, da je tožena stranka ravnala brez pravne podlage. Člen 4(2) Odločbe Sveta št. 97/413/ES z dne 26. junija 1997 o ciljih in podrobnih pravilih za prestrukturiranje ribiškega sektorja Skupnosti za obdobje od 1. januarja 1997 do 31. decembra 2001, da bi se doseglo trajno ravnovesje med viri in njihovim izkoriščanjem (UL L 175, str. 27), še naprej zagotavlja ustrezno pravno podlago za izpodbijani sklep in zato Komisija domnevno ni imela pravne podlage za sprejetje sklepa kot ad hoc sklepa.

               Drugič, tožeča stranka trdi, da je Komisija storila bistveno kršitev postopka. Navaja, da bi bilo treba izpodbijani sklep v skladu z Odločbo Sveta 97/413/ES sprejeti v skladu s postopkom upravljalnega odbora in da je Komisija s tem, da se je odločila za sprejetje sklepa kot ad hoc sklepa, storila bistveno kršitev postopka.

               Tretjič, tožeča stranka trdi, da je Komisija z napačno razlago člena 4(2) Odločbe Sveta 97/413/ES prekoračila pooblastila, zlasti s tem, da se je oprla na neupoštevna merila in da ni upoštevala opredelitve „ribolovnega napora“ iz Odločbe Sveta št. 97/413/ES in iz ribiške zakonodaje Skupnosti, ki se je uporabljala v času zahteve tožeče stranke za varno tonažo iz decembra 2001.

               Poleg tega tožeča stranka trdi, da izpodbijani sklep vsebuje več očitnih napak pri presoji zahteve tožeče stranke za varno tonažo. Navaja, da je odločitev Komisije, da zavrne zahtevo tožeče stranke zaradi večje prostornine pod glavnim krovom predlaganega novega plovila v primerjavi z Westward Isle, očitno napačna, tako kot je napačna tudi njena predpostavka, da bo „ribolovni napor“ predlaganega novega plovila večji od ribolovnega napora Westward Isle.

               Nazadnje tožeča stranka trdi, da je Komisija kršila pravico do enakega obravnavanja. Navaja, da zavrnitev zahteve zaradi večje prostornine pod glavnim krovom predlaganega novega plovila predstavlja očitno različno obravnavanje, ki pomeni nedovoljeno diskriminacijo tožeče stranke glede na popolnoma drugačen pristop pri obravnavi nekaterih zahtev za dodatno varno tonažo, katerim je bilo ugodeno z Odločbo Komisije št. 2003/245, kakor tudi v zvezi z eno izmed zahtev, ki je bila sprva s to odločbo zavrnjena, nato pa odobrena s Sklepom Komisije C(2010) 4765 z dne 13. julija 2010.


title: Zadeva C-386/06: Sklep predsednika Sodišča z dne 22. marca 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Commissione tributaria provinciale di Milano – Italija) – Bakemark Italia Srl proti Agenzia Entrate Ufficio Milano 1

text:
               28.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/29

         Sklep predsednika Sodišča z dne 22. marca 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Commissione tributaria provinciale di Milano – Italija) – Bakemark Italia Srl proti Agenzia Entrate Ufficio Milano 1
   (Zadeva C-386/06) (1)

   (2007/C 96/60)

      Jezik postopka: italijanščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 294, 2.12.2006.


title: Zadeva T-571/10: Tožba, vložena 16. decembra 2010 – Fabryka Łożysk Tocznych Kraśnik proti UUNT HABM – Impexmetal (FŁT-1)

text:
               26.2.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/28

         Tožba, vložena 16. decembra 2010 – Fabryka Łożysk Tocznych Kraśnik proti UUNT HABM – Impexmetal (FŁT-1)
   (Zadeva T-571/10)
   2011/C 63/54
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: poljščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. (Kraśnik, Poljska) (zastopnik: J. Sieklucki, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Impexmetal S.A.

      Predloga tožeče stranke

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi celotno odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 6. oktobra 2010 v zadevi R 1387/2009-1;

               —

               toženi stranki in družbi IMPEXMETAL S.A. naloži plačilo stroškov, vključno s stroški, ki so tožeči stranki nastali v postopki pred odborom za pritožbe in oddelkom za ugovore Urada za usklajevanje na notranjem trgu.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka „FŁT-1“ (za registracijo št. 5026372) za proizvode iz razreda 7

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: IMPEXMETAL S.A.

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: blagovna znamka „FŁT“ in nacionalne besedne in figurativne znamke „FŁT“ za proizvode iz razreda 7

      Odločba oddelka za ugovore: Ugovoru se delno ugodi in zavrne se registracija znamke za nekatere proizvode iz razreda 7

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe zoper odločbo oddelka za ugovore

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 (1) zaradi nepravilne presoje podobnosti nasprotujočih si znakov; neupoštevanje dejstva, da je prijavljena znamka del firme tožeče stranke, ki se je uporabljala že dolgo pred prijavo, in da je zgodovinsko utemeljen razpoznavni znak tožeče stranke; neupoštevanje dolgotrajnega in mirnega soobstoja prijavljene znamke in znamk, navajanih v postopku z ugovorom

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (Kodificirano besedilo) (UL L 78, str. 1).


title: Zadeva C-463/15 PPU: Sklep Sodišča (četrti senat) z dne 25. septembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank Amsterdam – Nizozemska) – Openbaar Ministerie/A. (Predhodno odločanje — Nujni postopek predhodnega odločanja — Člen 99 Poslovnika Sodišča — Policijsko in pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah — Okvirni sklep 2002/584/PNZ — Evropski nalog za prijetje — Člena 2(4) in 4, točka 1 — Pogoji za izvršitev — Nacionalno kazensko pravo, ki izvršitev evropskega naloga za prijetje pogojuje, poleg z dvojno kaznivostjo, s tem, da sta za kaznivo dejanje v skladu s pravom izvršitvene države članice zagrožena zaporna kazen ali ukrep odvzema prostosti z najvišjo mero najmanj dvanajst mesecev)

text:
               1.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/20

         Sklep Sodišča (četrti senat) z dne 25. septembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank Amsterdam – Nizozemska) – Openbaar Ministerie/A.
   (Zadeva C-463/15 PPU) (1)

   ((Predhodno odločanje - Nujni postopek predhodnega odločanja - Člen 99 Poslovnika Sodišča - Policijsko in pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah - Okvirni sklep 2002/584/PNZ - Evropski nalog za prijetje - Člena 2(4) in 4, točka 1 - Pogoji za izvršitev - Nacionalno kazensko pravo, ki izvršitev evropskega naloga za prijetje pogojuje, poleg z dvojno kaznivostjo, s tem, da sta za kaznivo dejanje v skladu s pravom izvršitvene države članice zagrožena zaporna kazen ali ukrep odvzema prostosti z najvišjo mero najmanj dvanajst mesecev))
   (2016/C 038/29)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Rechtbank Amsterdam

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Openbaar Ministerie

      Tožena stranka: A.

      Izrek

   Člena 2(4) in 4, točka 1, Okvirnega sklepa Sveta 2002/584/PNZ z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami, kakor je bil spremenjen z Okvirnim sklepom Sveta 2009/299/PNZ z dne 26. februarja 2009, je treba razlagati tako, da nasprotujeta temu, da je predaja na podlagi evropskega naloga za prijetje v izvršitveni državi članici pogojena ne le s tem, da je ravnanje, za katero je bil izdan ta nalog za prijetje, v pravu te države članice opredeljeno kot kaznivo dejanje, temveč tudi s tem, da je zanj v skladu z istim pravom najvišja zagrožena zaporna kazen najmanj dvanajst mesecev.

      (1)  UL C 363, 3.11.2015.


title: Zadeva T-292/02: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 11. junija 2009 — Confservizi proti Komisiji ( Državne pomoči — Sistem pomoči, ki so jih italijanski organi v obliki davčnih oprostitev in posojil po ugodnejši obrestni meri dodelili nekaterim javnim storitvenim podjetjem — Odločba, s katero so bile pomoči razglašene za nezdružljive s skupnim trgom — Ničnostna tožba — Združenje podjetij — Neobstoj posamičnega zadevanja — Nedopustnost )

text:
               1.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 180/37

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 11. junija 2009 — Confservizi proti Komisiji
   (Zadeva T-292/02) (1)

   („Državne pomoči - Sistem pomoči, ki so jih italijanski organi v obliki davčnih oprostitev in posojil po ugodnejši obrestni meri dodelili nekaterim javnim storitvenim podjetjem - Odločba, s katero so bile pomoči razglašene za nezdružljive s skupnim trgom - Ničnostna tožba - Združenje podjetij - Neobstoj posamičnega zadevanja - Nedopustnost“)
   2009/C 180/67
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Confederazione Nazionale dei Servizi (Confservizi) (Rim, Italija) (zastopniki: C. Tessarolo, A. Vianello, S. Gobbato in F. Spitaleri, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: V. Di Bucci, zastopnik)

      Intervenientka v podporo predlogom tožene stranke: Associazione Nazionale fra gli Industriali degli Acquedotti — Anfida (Rim, Italija) (zastopnik: P. Alberti, odvetnik)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti členov 2 in 3 Odločbe Komisije 2003/193/ES z dne 5. junija 2002 o državni pomoči, ki jo je Italija v obliki davčnih oprostitev in posojil pod ugodnejšimi pogoji dodelila javnim storitvenim podjetjem v večinski javni lasti (UL 2003, L 77, str. 21).

      Izrek

               1)

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2)

               Confederazione Nazionale di Servizi (Confservizi) nosi svoje stroške in plača stroške Komisije.

               3)

               Associazione Nazionale fra gli Industriali degli Acquedotti — Anfida nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 274, 9.11.2002.


title: Zadeva C-186/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Münster (Nemčija) 24. aprila 2015 – Kreissparkasse Wiedenbrück/Finanzamt Wiedenbrück

text:
               3.8.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 254/5

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Münster (Nemčija) 24. aprila 2015 – Kreissparkasse Wiedenbrück/Finanzamt Wiedenbrück
   (Zadeva C-186/15)
   (2015/C 254/06)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Finanzgericht Münster

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Kreissparkasse Wiedenbrück

      Tožena stranka: Finanzamt Wiedenbrück

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali so države članice dolžne uporabiti pravilo zaokroževanja iz člena 175(1) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1), če je odbitni delež izračunan po eni izmed posebnih metod iz člena 173(2)(a), (b), (c) ali (d) te direktive?

               2.

               Ali so države članice dolžne uporabiti pravilo zaokroževanja iz člena 175(1) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost v primeru popravka davka v skladu s členom 184 in naslednjimi Direktive Sveta 2006/112/ES, če je odbitni delež v smislu člena 175(1) te direktive izračunan po eni izmed posebnih metod iz člena 173(2)(a), (b), (c) ali (d) te direktive oz. po členu 17(5)(3)(a), (b), (c) ali (d) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero?

               3.

               Ali so države članice dolžne izvesti popravke odbitkov v skladu s členom 184 in naslednjimi Direktive Sveta 2006/112/ES z uporabo pravila zaokroževanja – 2. vprašanje – tako, da je treba znesek davka, ki se ga mora popraviti, v korist davčnega zavezanca zaokrožiti na polni odstotek navzgor ali navzdol?

      (1)  UL L 347, str. 1.


title: Zadeva T-351/17: Tožba, vložena 2. junija 2017 – Nike European Operations Netherlands in drugi/Komisija

text:
               31.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 249/40

         Tožba, vložena 2. junija 2017 – Nike European Operations Netherlands in drugi/Komisija
   (Zadeva T-351/17)
   (2017/C 249/54)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Nike European Operations Netherlands BV (Hilversum, Nizozemska), Hugo Boss AG (Metzingen, Nemčija), Timberland Europe BV (Almelo, Nizozemska), New Balance Athletic Shoes (UK) Ltd (Warrington, Združeno kraljestvo), Wolverine Europe BV (Amsterdam, Nizozemska) in Wolverine Europe Ltd (London, Združeno kraljestvo) (zastopnika: E. Vermulst in J. Cornelis, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2017/423 z dne 9. marca 2017 o ponovni uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Vietnama, ki jo proizvajajo družbe Fujian Viscap Shoes Co. Ltd, Vietnam Ching Luh Shoes Co. Ltd, Vinh Thong Producing-Trading-Service Co. Ltd, Qingdao Tae Kwang Shoes Co. Ltd, Maystar Footwear Co. Ltd, Lien Phat Company Ltd, Qingdao Sewon Shoes Co. Ltd, Panyu Pegasus Footwear Co. Ltd., PanYu Leader Footwear Corporation, Panyu Hsieh Da Rubber Co. Ltd., An Loc Joint Stock Company, Qingdao Changshin Shoes Company Limited, Chang Shin Vietnam Co Ltd., Samyang Vietnam Co Ltd., Qingdao Samho Shoes Co. Ltd., Min Yuan, Chau Giang Company Limited, Foshan Shunde Fong Ben Footwear Industrial Co. Ltd. in Dongguan Texas Shoes Limited Co., ter o izvajanju sodbe Sodišča v združenih zadevah C-659/13 in C-34/14 (UL 2017, L 64, str. 72) razglasi za nično;

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo štiri razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: Evropska komisija naj ne bi imela pravne pristojnosti za sprejetje izpodbijane uredbe.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: ponovno odprtje končanega postopka v zvezi z obutvijo in retroaktivna naložitev ugasnjenih protidampinških dajatev z izpodbijano uredbo (i) naj ne bi imela pravne podlage, naj bi temeljila na očitno napačni uporabi člena 266 PDEU in osnovne uredbe (1) ter pomenila kršitev člena 9(4) osnovne uredbe, (ii) naj ne bi bila v skladu z načeli varstva legitimnih pričakovanj, pravne varnosti in prepovedi retroaktivnosti, kar zadeva tožeče stranke, in (iii) naj bi temeljila na napačni uporabi člena 266 PDEU in zlorabi pooblastil Evropske komisije ter naj bi pomenila kršitev člena 5(4) PEU.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: retroaktivna naložitev protidampinške dajatve dobaviteljem tožečih strank, ki onemogoča povračilo tožečim strankam, naj bi pomenila kršitev načela prepovedi diskriminacije.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: Evropska komisija naj bi zlorabila pooblastila pri preizkusu zahtevkov za tržnogospodarsko obravnavo in za individualno obravnavo ter naj bi kršila načelo prepovedi diskriminacije.

      (1)  Uredba (EU) 2016/1037 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2016 o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske unije (UL 2016, L 176, str. 21).


title: Zadeva T-105/04: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 12. decembra 2007 – Sandoz proti Komisiji

text:
               9.2.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 37/33

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 12. decembra 2007 – Sandoz proti Komisiji
   (Zadeva T-105/04) (1)

   (2008/C 37/53)

      Jezik postopka: angleščina

   Predsednik šestega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 106, 30.4.2004.


title: Zadeva T-657/16: Tožba, vložena 17. septembra 2016 – Márquez Alentà/EUIPO — Fiesta Hotels & Resorts (Ponazoritev mravlje)

text:
               7.11.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 410/24

         Tožba, vložena 17. septembra 2016 – Márquez Alentà/EUIPO — Fiesta Hotels & Resorts (Ponazoritev mravlje)
   (Zadeva T-657/16)
   (2016/C 410/34)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Marc Márquez Alentà (Cervera, Španija) (zastopnik: J. Carbonell Callicó, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Fiesta Hotels & Resorts, SL (Ibiza, Španija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka EU (Ponazoritev mravlje) – Prijava št. 12 715 661

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 30. junija 2016 v zadevi R 1242/2015-1

      Tožbeni predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi v delu, v katerem se nanaša na delno ugoditev pritožbi R 1242/2015-1 in ugovoru za nekatere prijavljene proizvode iz razreda 16 in storitve iz razreda 35;

               —

               posledično potrdi odločbo oddelka za ugovore in odobri podelitev prijavljene znamke za vse zadevne proizvode in storitve iz razredov 16, 35, 41 in 43;

               —

               toženi stranki v skladu s členom 87(2) Uredbe o znamki Skupnosti naloži stroške postopka.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(a) in (b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-87/08: Tožba, vložena 18. februarja 2008 – Republika Ciper proti Komisiji

text:
               7.6.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 142/27

         Tožba, vložena 18. februarja 2008 – Republika Ciper proti Komisiji
   (Zadeva T-87/08)
   (2008/C 142/48)
   Jezik postopka: grščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Republika Ciper (zastopnik: P. Kliridis)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti obvestila EuropeAid/126225/C/SER/CY za oddajo javnega naročila, naslovljenega „Technical Assistance for engineering works for waste management infrastructure and rehabilitation of dumping sites in the northern part of Cyprus“, ki je bilo objavljeno le v angleškem jeziku na spletni strani http://ec.europa.eu/europaid/tender/data/ 8. decembra 2007 ali okoli tega datuma oziroma razglasitev ničnosti členov 5 in 28.2 tega obvestila;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka trdi, da je sporno obvestilo nezakonito iz naslednjih razlogov:

               —

               prvič, Komisija je s tem, ko je objavila obvestilo, prekoračila pooblastila in/ali kršila pravno podlago za svojo odločitev, zlasti Uredbo Sveta (ES) št. 389/2006 z dne 27. februarja 2006 o oblikovanju instrumenta finančne podpore za spodbujanje gospodarskega razvoja turške skupnosti na Cipru in o spremembah Uredbe Sveta (ES) št. 2667/2000 o Evropski agenciji za obnovo (1),

               —

               drugič, ker je zadevno obvestilo v nasprotju in/ali ni v skladu s členom 229 ES, kot je bil spremenjen s členom 19 Akta o pogojih pristopa Češke republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Madžarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije in Slovaške republike (2) (v nadaljevanju: Akt o pristopu iz leta 2003) ter s protokolom št. 10 o Cipru k Aktu o pristopu iz leta 2003 (3), in

               —

               tretjič, ker je obvestilo v nasprotju in/ali ni v skladu z obveznostmi iz zavezujočih določb mednarodnega prava in iz resolucij 541 (1983) in 550 (1984) Varnostnega sveta Združenih narodov, in

               —

               četrtič, ker obvestilo ni bilo objavljeno v Uradnem listu.

      (1)  UL L 65, 7.3.2006, str. 5.

      (2)  UL L 236, 23.9.2003, str. 33.

      (3)  UL L 236, 23.9.2003, str. 955.


title: Zadeva C-578/16 PPU: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 16. februarja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Vrhovnega sodišča Republike Slovenije – Slovenija) – C. K., H. F., A. S./Republika Slovenija („Predhodno odločanje — Območje svobode, varnosti in pravice — Meje, azil in priseljevanje — Dublinski sistem — Uredba (EU) št. 604/2013 — Člen 4 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah — Nečloveško ali ponižujoče ravnanje — Predaja hudo bolnega prosilca za azil državi, ki je odgovorna za obravnavo njegove prošnje — Neobstoj utemeljene domneve o obstoju izkazanih sistemskih pomanjkljivosti v tej državi članici — Obveznosti države članice, ki mora opraviti predajo)

text:
               10.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/11

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 16. februarja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Vrhovnega sodišča Republike Slovenije – Slovenija) – C. K., H. F., A. S./Republika Slovenija
   (Zadeva C-578/16 PPU) (1)

   ((„Predhodno odločanje - Območje svobode, varnosti in pravice - Meje, azil in priseljevanje - Dublinski sistem - Uredba (EU) št. 604/2013 - Člen 4 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah - Nečloveško ali ponižujoče ravnanje - Predaja hudo bolnega prosilca za azil državi, ki je odgovorna za obravnavo njegove prošnje - Neobstoj utemeljene domneve o obstoju izkazanih sistemskih pomanjkljivosti v tej državi članici - Obveznosti države članice, ki mora opraviti predajo))
   (2017/C 112/16)
   Jezik postopka: slovenščina

      Predložitveno sodišče

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: C. K., H. F., A. S.

      Tožena stranka: Republika Slovenija

      Izrek

               1.

               Člen 17(1) Uredbe (EU) št. 604/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva je treba razlagati tako, da vprašanje uporabe „diskrecijske klavzule“ iz te določbe s strani države članice ne spada zgolj v okvir nacionalnega prava in razlage, ki jo v zvezi s tem poda ustavno sodišče te države članice, temveč pomeni vprašanje glede razlage prava Unije v smislu člena 267 PDEU.

               2.

               Člen 4 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da:

                           —

                           tudi če ni podana utemeljena domneva o obstoju sistemskih pomanjkljivosti v državi članici, odgovorni za obravnavo prošnje za azil, je predajo prosilca za azil v okviru Uredbe št. 604/2013 mogoče opraviti le v okoliščinah, v katerih ta predaja ne more povzročiti dejanske in izkazane nevarnosti, da bi se z zadevno osebo ravnalo nečloveško ali ponižujoče v smislu tega člena;

                           —

                           bi v okoliščinah, v katerih bi predaja prosilca za azil s posebej hudo duševno ali fizično boleznijo povzročila dejansko in izkazano nevarnost za znatno in nepopravljivo poslabšanje zdravstvenega stanja zadevne osebe, ta predaja pomenila nečloveško in ponižujoče ravnanje v smislu navedenega člena;

                           —

                           morajo organi države članice, ki mora opraviti predajo, in glede na okoliščine primera njena sodišča odpraviti vsakršen resen pomislek v zvezi z učinkom predaje na zdravstveno stanje zadevne osebe s tem, da sprejmejo potrebne preventivne ukrepe, da bo predaja te osebe potekala na način, ki bo omogočal ustrezno in zadostno varstvo njenega zdravstvenega stanja. Če ob upoštevanju posebne resnosti bolezni zadevnega prosilca za azil sprejetje navedenih preventivnih ukrepov ne bi zadostovalo za zagotovitev, da njegova predaja ne bo povzročila dejanske nevarnosti za znatno in nepopravljivo poslabšanje njegovega zdravstvenega stanja, morajo organi zadevne države članice odložiti izvršitev predaje zadevne osebe za tako dolgo, dokler ji njeno stanje ne bo omogočalo, da bo zmožna za tako predajo, in

                           —

                           bi se glede na okoliščine primera država članica, ki je podala zahtevo, če bi ugotovila, da se zdravstveno stanje zadevnega prosilca za azil kratkoročno ne bo izboljšalo ali da bi se zaradi dolgotrajne prekinitve postopka stanje zadevne osebe lahko poslabšalo, lahko odločila, da bo sama obravnavala njeno prošnjo z uporabo „diskrecijske klavzule“ iz člena 17(1) Uredbe št. 604/2013.

         Člena 17(1) Uredbe št. 604/2013 v povezavi s členom 4 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ni mogoče razlagati tako, da v okoliščinah, kakršne so te v postopku v glavni stvari, državo članico zavezuje, da navedeno klavzulo uporabi.

      (1)  UL C 22, 23.1.2017.


title: Zadeva T-255/08: Sodba Splošnega sodišča z dne 22. junija 2010 – Montero Padilla proti UUNT – Padilla Requena (JOSE PADILLA) ( „Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti JOSE PADILLA — Prejšnje znamke in prejšnji znak JOSE PADILLA — Relativni razlogi za zavrnitev — Neobstoj nedvomno znane znamke v smislu člena 6 Pariške konvencije in znamke z ugledom — Člen 8(2)(c) in (5) Uredbe (ES) št. 40/94 (postala člen 8(2)(c) in (5) Uredbe (ES) št. 207/2009) — Neobstoj prejšnjega znaka, ki se uporablja v gospodarskem prometu — Člen 8(4) Uredbe št. 40/94 (postal člen 8(4) Uredbe št. 207/2009)“ )

text:
               31.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/34

         Sodba Splošnega sodišča z dne 22. junija 2010 – Montero Padilla proti UUNT – Padilla Requena (JOSE PADILLA)
   (Zadeva T-255/08) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti JOSE PADILLA - Prejšnje znamke in prejšnji znak JOSE PADILLA - Relativni razlogi za zavrnitev - Neobstoj nedvomno znane znamke v smislu člena 6 Pariške konvencije in znamke z ugledom - Člen 8(2)(c) in (5) Uredbe (ES) št. 40/94 (postala člen 8(2)(c) in (5) Uredbe (ES) št. 207/2009) - Neobstoj prejšnjega znaka, ki se uporablja v gospodarskem prometu - Člen 8(4) Uredbe št. 40/94 (postal člen 8(4) Uredbe št. 207/2009))
   2010/C 209/50
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Eugenia Montero Padilla (Madrid, Španija) (zastopniki: sprva G. Aguillaume Gandasegui in P. Linde Puelles, nato A. Salerno in M. Di Stefano, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: J. F. Crespo Carrillo, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenient v postopku pred Splošnim sodiščem: José María Padilla Requena (Santa Eulalia, Španija) (zastopnika: J. F. Gallego Jiménez in J. R. Gil Cantons, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 1. marca 2008 (zadeva R 516/2007 2) v zvezi s postopkom z ugovorom med Eugenio Montero Padilla in Joséjem Marío Padillo Requeno.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Eugenia Montero Padilla nosi lastne stroške, stroške Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) in stroške Joséja Maríe Padille Requene.

      (1)  UL C 209, 15.8.2008.


title: Zadeva F-132/15: Tožba, vložena 12. oktobra 2015 – ZZ/Komisija

text:
               7.12.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 406/46

         Tožba, vložena 12. oktobra 2015 – ZZ/Komisija
   (Zadeva F-132/15)
   (2015/C 406/49)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnika: J.-N. Louis in N. de Montigny, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti sklepa Komisije o uporabi določbe o zdravstvenem pridržku iz člena 32 PZDU z učinkom za nazaj od dneva, ko je tožeča stranka nastopila delo pri Komisiji, in o prenehanju jamstev, kar zadeva invalidnost ali smrt, in razglasitev ničnosti sklepa o tem, da se tožečo stranko za šest let, šteto od dneva prenehanja njene zadnje pogodbe, izključi iz zaposlovanja Komisije.

      Predloga tožeče stranke

               —

               Sklep OPSP, ki se po eni strani nanaša na to, da se zoper tožečo stranko z učinkom za nazaj uporabi določba o zdravstvenem pridržku iz člena 32 PZDU in da prenehajo jamstva, kar zadeva invalidnost ali smrt, in po drugi strani na to, da se tožečo stranko za šest let izključi iz zaposlovanja Komisije, naj se razglasi za ničen.

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.


title: Sodba Sodišča (občna seja) z dne 19. oktobra 2004 v zadevi C-200/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Immigration Appellate Authority): Kunqian Catherine Zhu, Man Lavette Chen proti Secretary of State for the Home Dep (Pravica do prebivanja — Otrok, državljan ene države članice, ki prebiva v drugi državi članici — Starši, državljani države nečlanice — Pravica matere do prebivanja v drugi državi članici)

text:
               4.12.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 300/7

      SODBA SODIŠČA

   (občna seja)
   z dne 19. oktobra 2004
   v zadevi C-200/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Immigration Appellate Authority): Kunqian Catherine Zhu, Man Lavette Chen proti Secretary of State for the Home Dep (1)

   (Pravica do prebivanja - Otrok, državljan ene države članice, ki prebiva v drugi državi članici - Starši, državljani države nečlanice - Pravica matere do prebivanja v drugi državi članici)
   (2004/C 300/13)
   Jezik postopka: angleščina
   V zadevi C-200/02, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, naslovljen na Sodišče s sklepom Immigration Appellate Authority (Združeno kraljestvo) z dne 27. maja 2002, ki je na Sodišče prispel dne 30. maja 2002, v postopku v glavni stvari, ki poteka med Kunqian Catherine Zhu, Man Lavette Chen in Secretary of State for the Home Dep, je Sodišče (občna seja), v sestavi V. Skouris, predsednik, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, sodniki, R. Silva de Lapuerta, sodnica, in K. Lenaerts, sodnik, predsedniki senatov, C. Gulmann in R. Schintgen, sodnika, N. Colneric, sodnica, S. von Bahr in J. N. Cunha Rodrigues (poročevalec), sodnika, generalni pravobranilec: A. Tizzano, sodni tajnik: L. Hewlett, glavna administratorka, dne 19. oktobra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:
   Člen 18 ES in Direktiva Sveta 90/364/EGS z dne 28. junija 1990 o pravici do prebivanja podeljujeta v okoliščinah, ki so enake kot v postopku v glavni stvari, mladoletniku otroku, državljanu države članice, s primernim zdravstvenim zavarovanjem in v oskrbi starša, državljana tretje države, ki ima zadostna sredstva, ki zagotavljajo, da ta mladoletnik ne obremenjuje sistema socialne pomoči države članice gostiteljice, v tej državi pravico do prebivanja za nedoločen čas. V takih okoliščinah te iste določbe omogočajo staršu, ki za mladoletnika dejansko skrbi, da z otrokom prebiva v državi članici gostiteljici.

      (1)  UL C 180, 27.7.2002.


title: Zadeva C-39/10: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 10. maja 2012 – Evropska komisija proti Republiki Estoniji (Neizpolnitev obveznosti države — Prosto gibanje delavcev — Dohodnina — Olajšava — Starostne pokojnine — Vpliv na nizke pokojnine — Diskriminacija med davčnimi zavezanci rezidenti in nerezidenti)

text:
               30.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 194/2

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 10. maja 2012 – Evropska komisija proti Republiki Estoniji
   (Zadeva C-39/10) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Prosto gibanje delavcev - Dohodnina - Olajšava - Starostne pokojnine - Vpliv na nizke pokojnine - Diskriminacija med davčnimi zavezanci rezidenti in nerezidenti)
   2012/C 194/02
   Jezik postopka: estonščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: W. Mölls, K. Saaremäel-Stoilov in R. Lyal, zastopniki)

      Tožena stranka: Republika Estonija (zastopnik: M. Linntam, zastopnik)

      Intervenientke v podporo tožene stranke: Kraljevina Španija (zastopnika: M. Muñoz Pérez in A. Rubio Gonzáles, zastopnika), Portugalska republika, (zastopnik: L. Inez Fernandes, zastopnik), Kraljevina Švedska (zastopnik: A. Falk, zastopnik), Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopnik: S. Ossowski, zastopnik), Zvezna republika Nemčija (zastopnik: J. Möller, C. Blaschke in B. Klein, zastopniki)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev člena 45 PDEU in člena 28 Sporazuma EGP – Davek na dohodek iz naslova starostne pokojnine – Nacionalna zakonodaja, ki ne določa možnosti oprostitve davka na dohodek za nerezidente, katerih skupni dohodek je tako nizek, da bi bili upravičeni do oprostitve davka na dohodek, če bi bili davčni zavezanci rezidenti.

      Izrek

               1.

               Republika Estonija s tem, da upokojencem nerezidentom ne priznava olajšav, ki so določene z zakonom o dohodnini (tulumaksuseadus) z dne 15. decembra 1999, kakor je bil spremenjen z zakonom z dne 26. novembra 2009, ko ti zaradi nizkega zneska svojih pokojnin v skladu z davčno ureditvijo države članice stalnega prebivališča niso zavezanci za plačilo davka v zadnjenavedeni državi članici, ni izpolnila obveznosti iz člena 45 PDEU in člena 28 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru z dne 2. maja 1992.

               2.

               Republiki Estoniji se naloži plačilo stroškov.

               3.

               Kraljevina Španija, Portugalska republika, Kraljevina Švedska, Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska in Zvezna republika Nemčija nosijo vsak svoje stroške.

      (1)  UL C 63, 13.3.2010.


title: Zadeva T-331/11: Tožba, vložena 16. junija 2011 – Besselink proti Svetu

text:
               13.8.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 238/35

         Tožba, vložena 16. junija 2011 – Besselink proti Svetu
   (Zadeva T-331/11)
   2011/C 238/60
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Leonard Besselink (Utrecht, Nizozemska) (zastopnika: O. Brouwer in J. Blockx, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predloga

               —

               Za ničnega naj se razglasi sklep Sveta z dne 1. aprila 2011, s katerim je bil v skladu z Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL 2001, L 145, str. 43) zavrnjen popoln dostop do dokumenta 9689/10, ki je bil tožeči stranki sporočen 7. aprila 2011 v dopisu z oznako „04/c/01/11“; in

               —

               Svetu naj se na podlagi člena 87 Poslovnika Splošnega sodišča naloži plačilo stroškov tožeče stranke, vključno s stroški morebitnih intervenientov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka za utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog je, da izpodbijani sklep temelji na nepravilni razlagi in uporabi člena 4(1)(a), tretja alinea, Uredbe (ES) št. 1049/2001, ki zadeva varstvo javnega interesa v zvezi z mednarodnimi odnosi, ker:

                           —

                           Svet nepravilno ni upošteval ustavne narave dokumenta, do katerega tožeča stranka zahteva dostop;

                           —

                           tožeča stranka meni, da je dostop do dokumenta 9689/10 dovoljen tudi na podlagi svobode izražanja iz člena 11 Listine o temeljnih pravicah Evropske unije;

                           —

                           Svet ni upošteval posebnih okoliščin in predmeta te zadeve; in

                           —

                           Svet se je nepravilno skliceval na hipotetične negativne posledice razkritja za prihodnja pogajanja Unije.

               2.

               Drugi tožbeni razlog je, da je bil napačno uporabljen člen 4(6) Uredbe (ES) št. 1049/2001 in da je bilo kršeno načelo sorazmernosti, ker Svet ni preučil, ali je primerno dovoliti delni dostop in omejiti zavrnitev dostopa na dele dokumentov, za katere je bilo to primerno in nujno potrebno.

               3.

               Tretji pritožbeni razlog je, da Svet ni izpolnil svoje obveznosti navesti zadostne in primerne razloge za izpodbijani sklep.


title: Zadeva F-53/13: Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 26. februarja 2014 – Diamantopoulos proti ESZD (Javni uslužbenci — Uradniki — Napredovanje — Odločba, da tožeča stranka ne napreduje v naziv DV 12 — Implicitna odločba o zavrnitvi pritožbe — Eksplicitna odločba o zavrnitvi pritožbe, ki je bila vložena po tožbi — Obrazložitev)

text:
               7.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 102/44

         Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 26. februarja 2014 – Diamantopoulos proti ESZD
   (Zadeva F-53/13) (1)

   ((Javni uslužbenci - Uradniki - Napredovanje - Odločba, da tožeča stranka ne napreduje v naziv DV 12 - Implicitna odločba o zavrnitvi pritožbe - Eksplicitna odločba o zavrnitvi pritožbe, ki je bila vložena po tožbi - Obrazložitev))
   2014/C 102/64
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Alkis Diamantopoulos (Bruselj, Belgija) (zastopniki: S. Orlandi, J.-N. Louis in D. Abreu Caldas, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska služba za zunanje delovanje (ESZD) (zastopnika: S. Marquardt in E. Chaboureau, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe, v skladu s katero tožeča stranka v napredovalnem obdobju 2012 ne napreduje v naziv AD12

      Izrek

               1.

               Odločba Evropske službe za zunanje delovanje, da M. Diamantopoulos v napredovalnem obdobju 2012 ne napreduje v naziv AD12, se razglasi za nično.

               2.

               Evropska služba za zunanje delovanje nosi svoje stroške in stroške A. Diamantopoulosa.

      (1)  UL C 215, 27.7.2013, str. 20.


title: Zadeva C-137/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Belgija) 15. marca 2010 – Evropski skupnosti proti Regiji Regija Bruselj–glavno mesto

text:
               5.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/15

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Belgija) 15. marca 2010 – Evropski skupnosti proti Regiji Regija Bruselj–glavno mesto
   (Zadeva C-137/10)
   2010/C 148/24
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Conseil d'État

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Evropski skupnosti

      Tožena stranka: Regija Bruselj–glavno mesto

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 282 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti izraz „v ta namen jo zastopa Komisija“ iz drugega stavka tega člena razlagati tako, da je institucija zakonito pooblaščena za zastopanje Skupnosti zaradi preprostega obstoja pooblastila, s katerim je Komisija na to institucijo prenesla svoje pristojnosti za zastopanje Skupnosti pred sodiščem, ne glede na to, ali je bila v tem pooblastilu poimensko določena fizična oseba, pooblaščena za zastopanje pooblaščene institucije, ali ne?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali lahko nacionalno sodišče, kot je Conseil d'Etat, preveri dopustnost tožbe evropske institucije, ki jo je Komisija ustrezno pooblastila za začetek postopkov pred sodiščem v smislu člena 282, drugi stavek, Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, tako da preuči, ali to institucijo zastopa ustrezna fizična oseba, ki je pooblaščena za vložitev tožbe na nacionalno sodišče?

               3.

               Podredno, in če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen, ali je treba člen 207(2), prvi pododstavek, prvi stavek, Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti izraz „temu pa pomaga namestnik generalnega sekretarja, ki je odgovoren za organizacijsko vodenje generalnega sekretariata“ razlagati tako, da lahko namestnik generalnega sekretariata Sveta zakonito zastopa Svet za namene vložitve tožbe pri nacionalnih sodnih organih?