title: Zadeva T-245/19: Tožba, vložena 10. aprila 2019 – Uzina Metalurgica Moldoveneasca/Komisija

text:
               8.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/54

      Tožba, vložena 10. aprila 2019 – Uzina Metalurgica Moldoveneasca/Komisija
      (Zadeva T-245/19)
      (2019/C 230/68)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Uzina Metalurgica Moldoveneasca OAO (Rîbnița, Moldavija) (zastopnika: P. Vander Schueren in E. Gergondet, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  tožbo razglasi za dopustno;

                  —

                  Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2019/159 z dne 31. januarja 2019 (1) razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, in

                  —

                  plačilo stroškov naloži toženi stranki.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja osem razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: Izvedbena uredba Komisije 2019/159 naj bi temeljila na očitni napaki pri presoji in bi naj pomenila kršitev načel enakosti in prepovedi diskriminacije, ker uvaja dokončne zaščitne ukrepe za uvoz iz Moldavije, medtem ko naj bi bil primerljiv uvoz iz držav, ki so članice Evropskega gospodarskega prostora, izključen.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: z Izvedbeno uredbo Komisije 2019/159 naj bi bil kršen člen 18 Uredbe (EU) 2015/478 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2015 (2), ker se z njo uvajajo dokončni zaščitni ukrepi za uvoz iz Moldavije, čeprav bi moral biti uvoz iz držav v razvoju, kot je Moldavija, izključen iz uporabe takšnih ukrepov.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: podredno, tožena stranka naj bi kršila načeli dobrega upravljanja in varstva legitimnih pričakovanj, storila naj bi očitno napako pri presoji ter naj bi kršila člen 16 Uredbe 2015/478, ker naj ne bi preučila, ali so bili pogoji za uvedbo zaščitnih ukrepov izpolnjeni za vsako kategorijo izdelkov, ki tvorijo zadevni izdelek, ločeno.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: tožena stranka naj bi storila očitno napako pri presoji, kršila dolžnost skrbnega ravnanja ter kršila člen 9(1)(a) in člen 16 Uredbe 2015/478, ker je menila, da povečan uvoz izdelkov v Evropsko unijo upravičuje uvedbo zaščitnih ukrepov.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: tožena stranka naj bi pri tem, ko je ugotovila obstoj tveganja za nastanek resne škode, storila očitno napako pri presoji, kršila načelo dobrega upravljanja in dolžnost skrbnega ravnanja ter ravnala v nasprotju s členom 5(2), členom 9(2) in členom 16 uredbe 2015/478.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: tožena stranka naj bi storila očitno napako pri presoji in kršila člen 16 Uredbe 2015/478, ker naj ne bi dokazala, da se je uvoz povečal do te mere, da je grozil, da bo povzročil resno škodo industriji Evropske unije, poleg tega pa naj ne bi upoštevala drugih elementov, s katerimi bi bilo mogoče upravičiti zatrjevano tveganje za nastanek resne škode.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog: z Izvedbeno uredbo Komisije 2019/159 naj bi bil kršen člen 16 Uredbe 2015/478, ker naj tožena stranka ne bi imela pristojnosti in bi naj ravnala v nasprotju s členom 5(1) Uredbe 2015/478, ko je po uradni dolžnosti začela preiskavo, ki je pripeljala do sprejetja Izvedbene uredbe Komisije 2019/159.

                  8.

                  Osmi tožbeni razlog: tožena stranka je kršila pravico tožeče stranke do poštenega sojenja, ker ni razkrila bistvenih informacij v zvezi s spremembo uvoza in položajem glede škode, povzročene industriji Evropske unije.

         (1)  Izvedbena uredba Komisije (EU) 2019/159 z dne 31. januarja 2019 o uvedbi dokončnih zaščitnih ukrepov proti uvozu nekaterih izdelkov iz jekla (UL 2019, L 31, str. 27).

         (2)  Uredba (EU) 2015/478 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2015 o skupnih pravilih za uvoz (UL 2015, L 83, str. 16).


title: Zadeva T-266/19: Tožba, vložena 20. aprila 2019 – gastivo portal/EUIPO - La Fourchette (Prikaz vilice na zeleni podlagi)

text:
               8.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/55

      Tožba, vložena 20. aprila 2019 – gastivo portal/EUIPO - La Fourchette (Prikaz vilice na zeleni podlagi)
      (Zadeva T-266/19)
      (2019/C 230/69)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: gastivo portal GmbH (Bremen, Nemčija) (zastopniki: O. Spieker, A. Schönfleisch, N. Willich in N. Achilles, odvetniki)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: La Fourchette SAS (Pariz, Francija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

         Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Evropske unije (Prikaz vilice na zeleni podlagi) – prijava št. 15 474 356

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 20. februarja 2019 v zadevi R 1213/2018-4

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  EUIPO in drugi stranki postopka pred odborom za pritožbe naloži plačilo stroškov, vključno s stroški, ki jih je tožeča stranka imela pred odborom za pritožbe.

         Navajana tožbena razloga

                  —

                  Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev člena 46(1) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-267/19: Tožba, vložena 20. aprila 2019 – gastivo portal/EUIPO – La Fourchette (Upodobitev vilice na zeleni podlagi)

text:
               8.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/56

      Tožba, vložena 20. aprila 2019 – gastivo portal/EUIPO – La Fourchette (Upodobitev vilice na zeleni podlagi)
      (Zadeva T-267/19)
      (2019/C 230/70)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: gastivo portal GmbH (Bremen, Nemčija) (zastopniki: O. Spieker, A. Schönfleisch, N. Willich in N. Achilles, odvetniki)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: La Fourchette SAS (Pariz, Francija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

         Zadevna sporna znamka: prijava figurativne znamke Evropske unije (Upodobitev vilice na zeleni podlagi) – prijava št. 15 474 356

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 20. februarja 2019 v zadevi R 1211/2018-4

         Tožbeni predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  EUIPO in drugi stranki v postopku pred odborom za pritožbe naloži plačilo stroškov, vključno s stroški, ki jih je morala tožeča stranka priglasiti pred odborom za pritožbe.

         Navajana tožbena razloga

                  —

                  Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev člena 46(1) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-294/19: Tožba, vložena 4. maja 2019 – Vanhoudt in drugi/EIB

text:
               8.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/57

      Tožba, vložena 4. maja 2019 – Vanhoudt in drugi/EIB
      (Zadeva T-294/19)
      (2019/C 230/71)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeče stranke: Patrick Vanhoudt (Gonderange, Luksemburg) in devet drugih tožečih strank (zastopnik: A. Haines, Barrister)

         Tožena stranka: Evropska investicijska banka (EIB)

         Predlogi

      Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

                  —

                  sklep EIB z dne 31. januarja 2019 o zavrnitvi kompenzacije tožečim strankam za nenadomeščene izgube in o zavrnitvi dostopa do simulacijskega orodja SPAC in njegovih rezultatov razglasi za ničen;

                  —

                  dalje ali podredno EIB naloži, naj tožečim strankam plača nadomestilo za nepremoženjsko škodo, ki izhaja iz odločitve EIB, da ne dovoli dostopa do simulacijskega orodja SPAC in/ali njegovih rezultatov;

                  —

                  EIB odredi, da razkrije podatke o aktuarskem simulacijskem orodju SPAC in njegove rezultate v obliki izpisov aktuarskih simulacij, tako da lahko tožeče stranke ocenijo svoje nenadomeščene izgube in s tem ustreznost ali neustreznost kompenzacijskih ukrepov, ki jih je EIB v zvezi z njimi sprejela zaradi reform glede njihovih pokojnin in plačila;

                  —

                  EIB naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeče stranke v utemeljitev tožbe kar zadeva predlog za razglasitev ničnosti navajajo štiri razloge in spodaj navedene razloge v zvezi z njihovim predlogom, naj Splošno sodišče odredi možnost dostopa do tega simulacijskega orodja in njegovih rezultatov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog glede predloga za razglasitev ničnosti je kršitev točk 9, 10 in od 14 do 18 Memoranduma o soglasju in priloženega spremnega pisma, ki je bil 18. maja 2009 sklenjen med EIB in njenimi predstavniki zaposlenih.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog glede predloga za razglasitev ničnosti je kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog glede predloga za razglasitev ničnosti je kršitev pravice do učinkovitega pravnega sredstva, dobrega upravljanja in preglednosti.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog glede predloga za razglasitev ničnosti je kršitev dostopa do osebnih podatkov.

            V zvezi z zahtevkom za dostop do navedenega simulacijskega orodja in njegovih rezultatov tožeče stranke nadalje navajajo kot sledi.

                  —

                  To, da EIB ni razkrila podatkov o aktuarskem simulacijskem orodju SPAC, krši člene 41, 42 in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člen 15(1) in15(3) PDEU;

                  —

                  EIB krši pravico tožečih strank, da dostopajo do osebnih podatkov, v nasprotju s členoma 14 in 17 Uredbe (EU) 2018/1725 Evropskega parlamenta in Sveta. (1)

         (1)  Uredba (EU) 2018/1725 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2018 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah, organih, uradih in agencijah Unije in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 45/2001 in Sklepa št. 1247/2002/ES (UL 2018 L 295, str. 39).


title: Zadeva T-299/19: Tožba, vložena 9. maja 2019 – VG/Komisija

text:
               8.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/58

      Tožba, vložena 9. maja 2019 – VG/Komisija
      (Zadeva T-299/19)
      (2019/C 230/72)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: VG (zastopnik: L. Levi, avocat)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi za nično odločbo z dne 6. marca 2019, ki je bila sprejeta za izvršitev sodbe Splošnega sodišča z dne 27. novembra 2018 v združenih zadevah T-314/16 in T-435/16, VG proti Komisiji, v delu, v katerem se tožeči stranki zavrne posredovanje nekaterih osebnih podatkov;

                  —

                  toženi stranki naloži odškodnino za nastalo nepremoženjsko škod, ki je bila ex aequo et bono ocenjena na 20 000 EUR;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev člena 266 PDEU in pravnomočnosti sodbe Splošnega sodišča z dne 27. novembra 2018, VG/Komisija (T-314/16 in T-435/16, EU:T:2018:841).
      Tožeča stranka zahteva tudi odškodnino za nastalo nepremoženjsko škodo, ki ji je nastala zaradi zavrnitve, ki jo vsebuje odločba z dne 6. marca 2019.


title: Zadeva T-305/19: Tožba, vložena 14. maja 2019 – Welmax +/EUIPO - Valmex Medical Imaging (welmax)

text:
               8.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/59

      Tožba, vložena 14. maja 2019 – Welmax +/EUIPO - Valmex Medical Imaging (welmax)
      (Zadeva T-305/19)
      (2019/C 230/73)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: poljščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Welmax + sp. z o. o. sp.k. (Poznań, Poljska) (zastopnik: M. Machyński, radca prawny)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Valmex Medical Imaging GmbH (Augsburg, Nemčija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Imetnik sporne znamke: tožeča stranka

         Zadevna sporna znamka: mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija, znamke „welmax“ – mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija, št. 1 342 786

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 22. marca 2019 v zadevi R 2245/2018-5

         Tožbeni predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  v celoti razveljavi izpodbijano odločbo in dokončno odloči o zadevi;

                  —

                  v primeru, če bodo za to izpolnjene predpostavke, izda zamudno sodbo;

                  —

                  EUIPO v skladu z upoštevnimi pravnimi določbami naloži, naj tožeči stranki povrne stroške postopka pred Splošnim sodiščem, vključno s stroški zastopanja.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  Napačno ugotovljeno dejansko stanje, na katerem temelji izdana odločba, in sicer glede ugotovitve, da je bila odločba, zoper katero je v skladu s predpisi možna pritožba, tožeči stranki vročena 20. julija 2018 (domnevno s priporočeno pošto), čeprav je bila vsebina te odločbe tožeči stranki vročena 21. septembra 2018, in to po predhodni izmenjavi elektronskih sporočil in predlogu, ki ga je v zvezi s tem tožeča stranka podala enemu od zaposlenih pri EUIPO;

                  —

                  kršitev člena 68(1) Uredbe 2017/1001;

                  —

                  kršitev člena 68(1) Uredbe 2017/1001 v povezavi s členom 23(3) Delegirane uredbe 2018/625.


title: Zadeva T-307/19: Tožba, vložena 20. maja 2019 – SQlab/EUIPO (Innerbarend)

text:
               8.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/60

      Tožba, vložena 20. maja 2019 – SQlab/EUIPO (Innerbarend)
      (Zadeva T-307/19)
      (2019/C 230/74)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: SQlab GmbH (Taufkirchen, Nemčija) (zastopnik: A. Koelle, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Zadevna sporna znamka: prijava besedne znamke Evropske unije Innerbarend – prijava št. 15 442 635

         Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 18. marca 2019 v zadevi R 2180/2018-4

         Tožbeni predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  izpodbijano odločbo spremeni tako, da je pritožba utemeljena in da je treba znamko Evropske unije „Innerbarend“ registrirati v razred 12;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  Kršitev člena 7(1)(c) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev člena 7(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-308/19: Tožba, vložena 17. maja 2019 – BU/Komisija

text:
               8.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/61

      Tožba, vložena 17. maja 2019 – BU/Komisija
      (Zadeva T-308/19)
      (2019/C 230/75)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranki

         Tožeča stranka: BU (zastopnik: E. Bonanni, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Za ničen razglasi sklep z dne 11. junija 2019, s katerim je Komisija napovedala in odločila, da bo ustanovila novo zdravniško komisijo za ponovno izdajo mnenja glede zahtevanega priznanja poslabšanja poklicne bolezni tožeče stranke;

                  —

                  odredi, da je treba sklep o zahtevanem priznanju poslabšanja sprejeti na podlagi mnenja, ki ga je 8. januarja 2014 že izdala prejšnja zdravniška komisija, ter pri tem ne upoštevati določbe iz člena 12 Pravil o zavarovanju za primer nesreče in poklicne bolezni uradnikov Evropskih skupnosti, ki so veljala pred 1. januarjem 2006 (REG), kot je bilo priznano v popravljenem pooblastilu z dne 11. januarja 2019, za namene naložitve Komisiji plačila zneska 639.431,37 EUR, od česar je bilo 98.372,51 EUR že izplačanih, v skladu z odškodnino iz člena 14 REG, oziroma odredi primerljivo obveznost;

                  —

                  Komisiji naloži plačilo 5 000 EUR za vsak mesec zamude pri sprejetju ukrepa;

                  —

                  Komisiji naloži vračilo zneska 100 000 EUR zaradi nezakonite izdaje pooblastila št. z dne 25. januarja 2018, s čimer sta bili kršeni sodbi T–551/16 in T–212/01;

                  —

                  Komisiji naloži vračilo zneska 50 000 EUR zaradi neuporabe tabele za honorarje zdravnikov, ki so imenovani in jih je treba imenovati;

                  —

                  Komisiji naloži vračilo zneska 100 000 EUR zaradi neupravičene zamude pri končanju upravnega dela postopka;

                  —

                  Komisiji naloži vračilo zneska 1 000 000 EUR zaradi sramotnega ravnanja zdravnika AB, kot neposredno zaposlenega pri OPI, ki ni neodvisen, v zvezi z njegovimi opisanimi spornimi ravnanji;

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v bistvu predlaga obsodbo Komisije, ker ta ni sprejela odločitve o tem, da ji izplača znesek 639.421,37 EUR, od česar je bilo 98.372,51 EUR že izplačanih, ki pomeni odškodnino, določeno v skladu s členom 14 REG po mnenju zdravniške komisije z dne 8. januarja 2014, v okviru zahteve za priznanje poslabšanja njene poklicne bolezni z dne 7. junija 2000.
      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja:

                  1.

                  Kršitev člena 266 PDEU in obveznosti izpolnitve sodbe, ker naj Komisija ne bi izpolnila sodb v zadevah T-212/01 in T-551/16, kar zadeva napačno mešanico med invalidnostjo v pravem pomenu in nadomestilom, ki je določeno v členu 14 REG.

                  2.

                  Zlorabo pooblastil v obravnavanem primeru.

                  3.

                  Kršitev člena 73 Statuta in sodne prakse Evropske unije na področju zdravniške komisije.

                  4.

                  Kršitev načela razumnega trajanja postopka.


title: Zadeva T-312/19: Tožba, vložena 21. maja 2019 – Wilhelm Sihn jr./EUIPO – Golden Frog (CHAMELEON)

text:
               8.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/63

      Tožba, vložena 21. maja 2019 – Wilhelm Sihn jr./EUIPO – Golden Frog (CHAMELEON)
      (Zadeva T-312/19)
      (2019/C 230/76)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Wilhelm Sihn jr. (Niefern-Öschelbronn, Nemčija) (zastopnik: H. Twelmeier, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Golden Frog GmbH (Meggen, Švica)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

         Zadevna sporna znamka: prijava besedne znamke Evropske unije CHAMELEON – zahteva za registracijo št. 12567 269

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 7. marca 2019 v zadevi R 1551/2018-4

         Tožbeni predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi

                  —

                  EUIPO naloži, naj plača svoje stroške in plača stroške družbe Wilhelm Sihn jr. GmbH & Co. KG;

                  —

                  Golden Frog GmbH naloži, naj v primeru intervencije nosi svoje stroške.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  Kršitev člena 95(2) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  Kršitev člena 27(4) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625;

                  —

                  Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-314/19: Tožba, vložena 22. maja 2019 – Fundación Tecnalia Research & Innovation/Komisija

text:
               8.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/64

      Tožba, vložena 22. maja 2019 – Fundación Tecnalia Research & Innovation/Komisija
      (Zadeva T-314/19)
      (2019/C 230/77)
      Jezik postopka: španščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Fundación Tecnalia Research & Innovation (Donostia-San Sebastián, Španija) (zastopnika: P. Palacios Pesquera in M. Ríus Coma, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  ugotovi, da so ta tožba in v njej navedeni tožbeni razlogi dopustni;

                  —

                  ugotovi, da so tožbeni razlogi utemeljeni in zato:

                              a)

                              ugotovi, da ni razloga za ukinitev projekta BreadGuard, zato naj se s tem povezan kontradiktoren postopek ustavi.

                              b)

                              Podredno naj Komisiji naloži, naj plača zneske, ki ustrezajo vsem delom, ki jih je družba TECNALIA dejansko opravila, in naj ne zahteva vračila zneskov pomoči, ki so bile dodeljene za projekt BreadGuard in ki jih je družba TECNALIA prejela za izvršitev projekta.

                              c)

                              Še bolj podredno naj odpravi učinke odločbe o ukinitvi projekta in naj odredi ponovno odprtje kontradiktornega postopka, dokler se ne odpravijo napake, ki jih je opazila in na katere je opozorila družba TECNALIA, v skladu s predlogi, navedenimi v tožbi.

                              d)

                              Vsekakor naj ugotovi, da družba TECNALIA ni storila nobene hude poklicne napake.

                  —

                  Generalnemu direktoratu Evropske unije za raziskave in inovacije naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Ta tožba je vložena zoper odločbo, ki je bila sprejeta v kontradiktornem postopku v zvezi s projektom FP7-KBBE-2013-613647 BREADGUARD Grant Agreement in ki je bila predmet Request for Redress (pritožbe), ki je bila z obvestilom z dne 22. marca 2019 zavrnjena.
      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: družba TECNALIA ni kršila Grant Agreement

                              —

                              Tožeča stranka v zvezi s tem navaja, da gre za zlorabo Grant Agreement, ker je bila družbi TECNALIA očitana kršitev členov II.38(1)(b), I.38(1)(c), II.38(1)(f) in II.38(1)(1) Grant Agreement, pri čemer sploh ni bilo dokazano, da družba TECNALIA ni izvršila vsebine Grant Agreement kar zadeva vse nepravilnosti in kršitve, ki so ji bile očitane v odločbi o ukinitvi.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: zloraba člena II.38 Grant Agreement

                              —

                              Tožeča stranka se v zvezi s tem sklicuje na zlorabo člena II.38.1.1 Grant Agreement, ker je bilo ugotovljeno, da je družba TECNALIA storila hudo poklicno napako.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: zloraba člena II.38(1)(1) priloge II h Grant Agreement

                              —

                              Tožeča stranka se v zvezi s tem sklicuje na zlorabo člena II.38 Grant Agreement, ker je bilo odrejeno, naj se projekt BreadGuard ukine, odgovornost pa pripisana konzorciju kot celoti.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: kršitev člena II.23.5 priloge II h Grant Agreement

                              —

                              Tožeča stranka se v zvezi s tem sklicuje na kršitev vsebine priloge II h Grant Agreement v zvezi s projektom BreadGuard, ker Evropska komisija ni sporočila, kdo so neodvisni strokovnjaki, ki so potrdili izvedenska mnenja, na katerih temelji izpodbijana odločba, s čimer je bilo družbi TECNALIA onemogočeno izpodbijanje teh mnenj.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: neupoštevnost priznanja dejstev s strani enega od upravičencev

                              —

                              Tožeča stranka se v zvezi s tem sklicuje na neupoštevnost trditev, ki jih je v kontradiktornem postopku predložila Univerza v Kasselu kot ena od upravičenk projektov BreadGuard in FoodWatch.


title: Zadeva T-419/18: Sklep Splošnega sodišča z dne 7. maja 2019 – Crédit agricole in Crédit agricole Corporate and Investment Bank/Komisija

text:
               8.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/65

      Sklep Splošnega sodišča z dne 7. maja 2019 – Crédit agricole in Crédit agricole Corporate and Investment Bank/Komisija
      (Zadeva T-419/18) (1)

      (2019/C 230/78)
      Jezik postopka: francoščina
      Predsednik drugega senata je odredil izbris zadeve.

         (1)  UL C 319, 10.9.2018.


title: Zadeva T-699/18: Sklep Splošnega sodišča z dne 6. maja 2019 – Apera Capital Master/EUIPO – Altera Capital (APERA CAPITAL)

text:
               8.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/66

      Sklep Splošnega sodišča z dne 6. maja 2019 – Apera Capital Master/EUIPO – Altera Capital (APERA CAPITAL)
      (Zadeva T-699/18) (1)

      (2019/C 230/79)
      Jezik postopka: angleščina
      Predsednik tretjega senata je odredil izbris zadeve.

         (1)  UL C 44, 4.2.2019.


               14.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 429/29

         Zahtevek za svetovalno mnenje Sodišča Efte, ki ga je dne 30. junija 2017 vložil Héraðsdómur Reykjavíkur v zadevi Fjarskipti hf. proti Síminn hf.
   (Zadeva E-6/17)
   (2017/C 429/13)
   Pri sodišču Efte je bil z dopisom z dne 30. junija 2017, ki ga je poslalo sodišče Héraðsdómur Reykjavíkur (Okrožno sodišče v Reykjaviku) in ga je tajništvo Sodišča Efte prejelo 19. julija 2017, vložen zahtevek za svetovalno mnenje v zadevi Fjarskipti hf. proti Síminn hf. glede naslednjih vprašanj:

               1.

               Ali to, da ima fizična ali pravna oseba v državi Efte pravico sklicevati se na člen 54 Sporazuma EGS pred nacionalnimi sodišči, da bi zahtevala odškodnino za kršitev prepovedi iz te določbe, sodi v okvir učinkovitega izvajanja Sporazuma EGP?

               2.

               Ali je pri ugotavljanju izpolnjevanja pogojev za odškodninski zahtevek zaradi kršitev pravil o konkurenci, bistvenega pomena, da so pristojni organi pravnomočno odločili o kršitvi člena 54 Sporazuma EGP?

               3.

               Ali to, da podjetje s prevladujočim položajem na veleprodajnem trgu določa cene zaključevanja klicev, ki veljajo za njegove konkurente, na tak način, da maloprodajni oddelki podjetja s prevladujočim položajem ne bi mogli imeti dobička iz prodaje telefonskih klicev v okviru svojega sistema, če bi morali nositi stroške njihove prodaje v istih okoliščinah, kadar je podjetje s prevladujočim položajem prav tako zavezano kupiti zaključevanje klicev od navedenih konkurentov po višji ceni od tiste, po kateri jo proda svojim konkurentom, velja za nezakonito omejitev marž, ki krši člen 54 Sporazuma EGS?

               4.

               Ali je dejstvo, da ima podjetje prevladujoči položaj na upoštevnem veleprodajnem trgu, dovolj, da to podjetje velja za krivo uporabe nezakonite omejitve marž, kar pomeni kršitev člena 54 EGP, ali mora podjetje imeti prevladujoči položaj tudi na upoštevnem maloprodajnem trgu?


title: Zadeva T-667/17: Tožba, vložena 21. septembra 2017 – Alkarim for Trade and Industry/Svet

text:
               18.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 437/33

         Tožba, vložena 21. septembra 2017 – Alkarim for Trade and Industry/Svet
   (Zadeva T-667/17)
   (2017/C 437/41)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Alkarim for Trade and Industry LLC (Tal Kurdi, Sirija) (zastopnika: J. P. Buyle in L. Cloquet, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Sklep (SZVP) 2017/1245 z dne 10. Julija 2017 o izvajanju Sklepa 2013/255/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji v delu, ki se nanaša na tožečo stranko, razglasi za ničen;

               —

               Izvedbeno Uredbo Sveta (EU) 2017/1241 z dne 10. Julija 2017 o izvajanju Uredbe (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, razglasi za nično;

               —

               Svetu naloži plačilo vseh stroškov na tej stopnji, vključno s stroški tožeče stranke.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na očitno napačno presojo dejstev, saj Svet ni predložil nikakršnega dokaza o tem, da je tožeča stranka mednarodno priznan sirski konglomerat.
               Tožeča stranka meni, da se s to ugotovitvijo, ki je popolnoma napačna, kažejo številne vsebinske nepravilnosti v pristopu Sveta.
               Tožeča stranka meni tudi, da je dokazala, da ni veliko podjetje, temveč ustreza opredelitvi majhnega ali srednjega podjetja v skladu z zakonodajo Unije ter nima nikakršnega mednarodnega ugleda.
               Po njenem mnenju Svet ni upošteval niti sodbe z dne 6. aprila 2017, Alkarim for Trade and Industry/Svet (T-35/15, neobjavljena, EU:T:2017:262), niti sodbe z dne 11. maja 2017 Abdulkarim/Svet (T-304/15, neobjavljena, EU:T:2017:327), v katerih je Splošno sodišče za nične razglasilo sankcije, izrečene zoper tožečo stranko in Waela Abdulkarima, zaradi očitnih napak pri presoji, ki jih je storil Svet.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na kršitev splošnega načela sorazmernosti, saj:

                           —

                           naj bi izpodbijani ukrepi tožeči stranki onemogočali opravljanje mednarodne trgovine glede na to, da opravlja večino poslov z evropskimi dobavitelji in strankami;

                           —

                           saj naj bi izpodbijani ukrepi poleg tega povzročili brezpredmetnost številnih preteklih in sedanjih pogodb ter naj bi zaradi njih tožeča stranka neupravičeno postala pogodbeno in kvazi deliktno odgovorna v razmerju do svojih strank in sopogodbenikov. Tožeča stranka meni, da je taka sankcija popolnoma nesorazmerna.

               3.

               Tretji tožbeni razlog se nanaša na nesorazmerno kršitev lastninske pravice in pravice opravljanja poklicne dejavnosti, saj naj bi Svet s sprejetimi sankcijami gotovo posegel v lastninsko pravico tožeče stranke ter njeno pravico opravljanja gospodarske dejavnosti, s čimer pa naj bi bil kršen Dodatni protokol Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Tožeča stranka meni, da se ji ne more preprečiti, da bi mirno uživala svoje premoženje in svojo gospodarsko svobodo, kar pa naj bi utemeljevalo razglasitev ničnosti izpodbijanih ukrepov v delu, v katerem se ti nanjo nanašajo.

               4.

               Četrti tožbeni razlog se nanaša na zlorabo pooblastil, saj naj ukrepi, ki jih je sprejel Svet, ne bi nikakor vplivali na sirski režim ter naj bi bila tožeča stranka ves čas neodvisna od oblasti. Tako ta meni, da sankcije, ki jih je sprejel Svet, nimajo podlage in zanj ni dokazov ter niso usmerjene zoper sirski režim temveč zgolj zoper tožečo stranko, iz razlogov, ki ji niso znani.

         Peti tožbeni razlog se nanaša na kršitev obveznosti obrazložitve, ki je določena v členu 296, drugi odstavek, Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU). Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da je obrazložitev Sveta, navedena v podporo izpodbijanih ukrepov, nepopolna ter ne vključuje nobenega konkretnega in upoštevnega elementa, na podlagi katerega bi lahko ugotovila, zakaj se šteje za „mednarodno priznan sirski konglomerat, povezan z Waelom Abdulkarimom, ki je uvrščen na seznam kot v Siriji delujoči vodilni poslovnež“.


title: Zadeva T-628/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 7. novembra 2017 – Frame/EUIPO – Bianca-Moden (BiancalunA) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Evropske unije BiancalunA – Zavrnitev — Prejšnja nacionalna figurativna znamka bianca — Relativni razlog za zavrnitev — Neobstoj verjetnosti zmede — Enakost proizvodov — Podobnost znakov — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001))

text:
               18.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 437/26

         Sodba Splošnega sodišča z dne 7. novembra 2017 – Frame/EUIPO – Bianca-Moden (BiancalunA)
   (Zadeva T-628/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije BiancalunA – Zavrnitev - Prejšnja nacionalna figurativna znamka bianca - Relativni razlog za zavrnitev - Neobstoj verjetnosti zmede - Enakost proizvodov - Podobnost znakov - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)))
   (2017/C 437/31)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Frame Srl (San Giuseppe Vesuviano, Italija) (zastopniki: E. Montelione, M. Borghese in R. Giordano, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: S. Bonne, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Bianca-Moden GmbH & Co. KG (Ochtrup, Nemčija) (Zastopnik: P. Lange, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 7. avgusta 2015 (zadeva R 2720/2014-5) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Bianca-Moden in Frame.

      Izrek

               1.

               Odločba petega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 7. avgusta 2015 (zadeva R 2720/2014-5) se razveljavi.

               2.

               EUIPO nosi svoje stroške in plača stroške, ki jih je priglasila družba Frame Srl.

               3.

               Družba Bianca-Moden GmbH & Co. KG nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 7, 11.1.2016.


title: Zadeva T-698/17: Tožba, vložena 11. oktobra 2017 – Man Truck & Bus/EUIPO – Halla Holdings (MANDO)

text:
               18.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 437/35

         Tožba, vložena 11. oktobra 2017 – Man Truck & Bus/EUIPO – Halla Holdings (MANDO)
   (Zadeva T-698/17)
   (2017/C 437/42)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Man Truck & Bus AG (München, Nemčija) (zastopnik: C. Röhl, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Halla Holdings Corp. (Yongin-si, Koreja)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Skupnosti „MANDO“ – Prijava št. 11 276 144

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 13/07/2017 v zadevi R 1919/2016-1

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-389/15: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 25. oktobra 2017 – Evropska Komisija/Svet Evropske unije (Ničnostna tožba — Sklep Sveta o odobritvi začetka pogajanj o revidiranem Lizbonskem sporazumu o označbah porekla in geografskih označbah — Člen 3(1) PDEU — Izključna pristojnost Unije — Skupna trgovinska politika — Člen 207(1) PDEU — Trgovinski vidiki intelektualne lastnine)

text:
               18.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 437/2

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 25. oktobra 2017 – Evropska Komisija/Svet Evropske unije
   (Zadeva C-389/15) (1)

   ((Ničnostna tožba - Sklep Sveta o odobritvi začetka pogajanj o revidiranem Lizbonskem sporazumu o označbah porekla in geografskih označbah - Člen 3(1) PDEU - Izključna pristojnost Unije - Skupna trgovinska politika - Člen 207(1) PDEU - Trgovinski vidiki intelektualne lastnine))
   (2017/C 437/02)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Evropska Komisija (zastopniki: F. Castillo de la Torre, J. Guillem Carrau, B. Hartmann, A. Lewis in M. Kocjan, agenti)

      Intervenient v podporo tožečeh stranke: Evropski parlament (zastopniki: J. Etienne, A. Neergaard in R. Passos, agenti)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Balta in F. Florindo Gijón, agenta)

      Intervenienti v podporo tožene stranke: Češka republika (zastopniki: M. Hedvábná in K. Najmanová, M. Smolek in J. Vláčil, agenti), Zvezna republika Nemčija (zastopnika: T. Henze in J. Techert, agenta), Helenska republika (zastopnik: M. Tassopoulou, agent), Kraljevina Španija (zastopnik: M. A. Sampol Pucurull, agent), Francoska republika (zastopniki: G. de Bergues, D. Colas, F. Fize, B. Fodda in D. Segoin, agenti), Italijanska republika (zastopnika: G. Palmieri, agent, skupaj s S. Fiorentino, avvocato dello Stato), Madžarska (zastopniki: M. Bóra, M. Z. Fehér in G. Koós, agenti), Kraljevina Nizozemska (zastopniki: M. Bulterman, M. Gijzen in B. Koopman, agenti), Republika Avstrija (zastopnik: C. Pesendorfer, agent), Portugalska republika (zastopniki: M. Figueiredo, L. Inez Fernandes in M. L. Duarte, agenti), Slovaška republika (zastopnik: M. Kianička, agent), Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopnika: C. Brodie in D. Robertson, agenta)

      Izrek

               1.

               Sklep Sveta 8512/15 z dne 7. maja 2015 o odobritvi začetka pogajanj o revidiranem Lizbonskem sporazumu o označbah porekla in geografskih označbah, kar zadeva vprašanja, ki spadajo v pristojnost Evropske unije, se razglasi za ničen.

               2.

               Učinki Sklepa 8512/15 se ohranijo do začetka veljavnosti – v razumnem roku, ki ne sme biti več kot šest mesecev od datuma razglasitve te sodbe – sklepa Sveta Evropske unije na podlagi členov 207 in 218 PDEU.

               3.

               Svetu Evropske unije se naloži plačilo stroškov.

               4.

               Češka republika, Zvezna republika Nemčija, Helenska republika, Kraljevina Španija, Francoska republika, Italijanska republika, Madžarska, Kraljevina Nizozemska, Republika Avstrija, Portugalska republika, Slovaška republika, Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska in Evropski parlament nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 311, 21.9.2015.


title: Zadeva C-558/17 P: Pritožba, ki jo je OZ vložil 22. septembra 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 13. julija 2017 v zadevi T-607/16, OZ/Evropska investicijska banka

text:
               18.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 437/17

         Pritožba, ki jo je OZ vložil 22. septembra 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 13. julija 2017 v zadevi T-607/16, OZ/Evropska investicijska banka
   (Zadeva C-558/17 P)
   (2017/C 437/21)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnik: OZ (zastopnik: B. Maréchal, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska investicijska banka

      Predlog

   Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano sodbo v zadevi T-607/16 v celoti;

               —

               razglasi za nično odločbo dr. Wernerja Hoyerja, predsednika EIB, z dne 16. oktobra 2015, sprejeto v okviru postopka glede dostojanstva na delovnem mestu, uvedenega na predlog OZ z dne 20. maja 2015 v zvezi z nadrejenim F, v katerem je potekala preiskava odbora za preiskave, in razglasi za nično poročilo z dne 14. septembra 2015 v zvezi s predlogom, ki ga je vložil OZ, v katerem je bila pritožba OZ zavrnjena, dodana pa so bila neprimerna priporočila;

               —

               naloži EIB plačilo nadomestila za zdravstvene stroške zaradi škode, ki naj bi nastala OZ, v višini (i) 977 EUR (vključno z DDV) in (ii) začasni znesek 5 850 EUR za bodoče zdravstvene stroške;

               —

               naloži EIB plačilo odškodnine za nastalo nepremoženjsko škodo v višini 20 000 EUR;

               —

               naloži EIB plačilo odvetniških honorarjev za zadevne postopke v višini 35 100 EUR (vključno z DDV);

               —

               naloži EIB plačilo stroškov tega pritožbenega postopka in postopka pred Splošnim sodiščem;

               —

               odredi, da EIB ponovno začne postopek glede dostojanstva na delovnem mestu in/ali da predsednik EIB izda novo odločbo.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnik Sodišču predlaga, naj razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 13. julija 2017, OZ/Evropska investicijska banka (zadeva T-607/16), s katero je Splošno sodišče zavrnilo tožbo za razglasitev ničnosti odločbe predsednika EIB z dne 16. oktobra 2015, izdane v okviru postopka preiskave v zvezi z dostojanstvom na delovnem mestu, ki jo je začel OZ s predlogom v zvezi z dostojanstvom na delovnem mestu z dne 20. maja 2015, ki se nanaša na F in obtožbe spolnega nadlegovanja, ki jih je preiskal odbor za preiskave, in v zvezi razglasitvijo ničnosti poročila odbora za preiskave z dne 14. septembra 2015, ki se nanaša na predlog glede dostojanstva na delovnem mestu, ki ga je vložil OZ 20. maja 2015 (v nadaljevanju: sporna odločba in poročilo).
   Zadeva se nanaša na obtožbe spolnega nadlegovanja, ki jih je podal OZ v zvezi z nadrejenim F, nadlegovanje pa naj bi potekalo med letoma 2011 in 2014 ter naj bi privedlo do tega, da je OZ 20. maja 2015 začel prvotni postopek glede dostojanstva na delovnem mestu.
   V skladu s postopkom glede dostojanstva na delovnem mestu je odbor za preiskave 14. septembra 2014 izdal poročilo, na podlagi katerega je predsednik EIB 16. oktobra 2015 izdal odločbo.
   Pritožnik trdi: (i) da je prišlo do več nepravilnosti med postopkom preiskave, zlasti v zvezi s kršitvami pravice OZ do poštenega sojenja (kot izhaja iz člena 6 Evropske konvencije o človekovih pravicah (v nadaljevanju: EKČP) in člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina)), ter (ii) da tako poročilo kot odločba vsebujeta več elementov, ki niso upoštevni za obravnavanje pritožbe OZ glede spolnega nadlegovanja in se nanašajo na zasebno življenje OZ ter bi jih bilo treba zato odstraniti, ali pa niso upoštevni in presegajo obseg preiskave.
   Potem ko je OZ neuspešno poskušal doseči sporazumno rešitev spora, zlasti z uvedbo spravnega postopka na podlagi člena 41 Kadrovskih predpisov Evropske investicijske banke (katerega neuspeh je bil ugotovljen 22. aprila 2016), je prek svojega odvetnika Benoita Maréchala vložil tožbo pri Sodišču za uslužbence Evropske unije za razglasitev ničnosti odločbe in poročila.
   Splošno sodišče je s sodbo z dne 13. julija 2017 tožbo zavrnilo. Splošno sodišče je menilo, da Evropska investicijska banka ni ravnala nezakonito glede OZ v okviru postopka za preiskavo spolnega nadlegovanja in je zavrnilo odškodninski zahtevek.
   OZ je vložil to pritožbo z obrazložitvijo, da je Splošno sodišče kršilo pravo Evropske unije in poskuša dokazati odgovornost EIB.

               —

               Prvi pritožbeni razlog: kršitev postopka glede dostojanstva na delovnem mestu ter člena 6 EKČP in člena 47 Listine: načelo pravice OZ, do poštenega sojenja v skladu s členom 6 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin in člena 47 Listine o temeljnih pravicah Evropske unije naj bi bilo kršeno med preiskavo pritožbe o spolnem nadlegovanju.

               —

               Drugi pritožbeni razlog: kršitev člena 8 EKČP in člena 7 Listine: vključitev neupoštevnih elementov in opomb v poročilo in odločbo predsednika EIB – kršitev pravice OZ do spoštovanja zasebnosti.

               —

               Tretji pritožbeni razlog: odrekanja sodnega varstva, ker naj Splošno sodišče ne bi odločalo na podlagi navedenih dejstev in pravne podlage.


title: Zadeva C-195/16: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 26. oktobra 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Amtsgericht Kehl – Nemčija) – kazenski postopek proti I (Predhodno odločanje — Prevoz — Vozniško dovoljenje — Direktiva 2006/126/ES — Člen 2(1) — Vzajemno priznavanje vozniških dovoljenj — Pojem „vozniško dovoljenje“ — Potrdilo o opravljenem vozniškem izpitu (CEPC), na podlagi katerega lahko njegov imetnik na ozemlju države članice, ki ga je izdala, vozi do izdaje dokončnega dovoljenja — Primer, v katerem imetnik CEPC vozi vozilo na ozemlju druge države članice — Obveznost priznavanja CEPC — Sankcije, naložene imetniku CEPC zaradi vožnje vozila zunaj ozemlja države članice, ki je izdala navedeno CEPC — Sorazmernost)

text:
               18.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 437/8

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 26. oktobra 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Amtsgericht Kehl – Nemčija) – kazenski postopek proti I
   (Zadeva C-195/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Prevoz - Vozniško dovoljenje - Direktiva 2006/126/ES - Člen 2(1) - Vzajemno priznavanje vozniških dovoljenj - Pojem „vozniško dovoljenje“ - Potrdilo o opravljenem vozniškem izpitu (CEPC), na podlagi katerega lahko njegov imetnik na ozemlju države članice, ki ga je izdala, vozi do izdaje dokončnega dovoljenja - Primer, v katerem imetnik CEPC vozi vozilo na ozemlju druge države članice - Obveznost priznavanja CEPC - Sankcije, naložene imetniku CEPC zaradi vožnje vozila zunaj ozemlja države članice, ki je izdala navedeno CEPC - Sorazmernost))
   (2017/C 437/11)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Amtsgericht Kehl

      Stranka v postopku v glavni stvari

   I

      Ob udeležbi: Staatsanwaltschaft Offenburg

      Izrek

               1.

               Člen 2(1) Direktive 2006/126/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o vozniških dovoljenjih ter člene 18, 21, 45, 49 in 56 PDEU je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo predpisom države članice, v skladu s katerimi tej državi članici ni treba priznati potrdila, izdanega v drugi državi članici, s katerim se potrjuje obstoj pravice njegovega imetnika do vožnje, če to potrdilo ne izpolnjuje zahtev glede vzorca vozniškega dovoljenja iz te direktive, tudi če imetnik navedenega potrdila izpolnjuje pogoje, ki so s to direktivo določeni za izdajo vozniškega dovoljenja.

               2.

               Člen 2(1) Direktive 2006/126 ter člene 21, 45, 49 in 56 PDEU je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo temu, da država članica naloži sankcijo osebi, ki kljub temu, da je izpolnila pogoje za izdajo vozniškega dovoljenja, določene s to direktivo, na njenem ozemlju vozi motorno vozilo brez vozniškega dovoljenja, ki bi ustrezalo zahtevam glede vzorca vozniškega dovoljenja iz navedene direktive, in ki lahko med čakanjem na to, da druga država članica izda tako vozniško dovoljenje, obstoj svoje pravice do vožnje, pridobljene v navedeni drugi državi članici, dokaže samo z začasnim potrdilom, ki ga je ta izdala, če ta sankcija ni nesorazmerna glede na težo zadevnih dejanj. Predložitveno sodišče mora tako v okviru presoje teže kršitve, ki jo je storila zadevna oseba, in strogosti sankcije, ki ji jo je treba naložiti, kot morebitno olajševalno okoliščino upoštevati, da je zadevna oseba v drugi državi članici pridobila pravico do vožnje, ki je izkazana z obstojem potrdila, ki ga je izdala navedena druga država članica in ki ga bo pred iztekom njegove veljavnosti na zahtevo zadevne osebe načeloma nadomestilo vozniško dovoljenje, ki ustreza zahtevam glede vzorca vozniškega dovoljenja iz Direktive 2006/126. Navedeno sodišče mora v okviru svoje analize tudi preučiti, kakšno nevarnost je zadevna oseba dejansko pomenila za prometno varnost na ozemlju države članice.

      (1)  UL C 260, 18.7.2016.


title: Zadeva T-42/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 8. novembra 2017 – De Nicola/Svet in Sodišče Evropske unije (Nepogodbena odgovornost — Javni uslužbenci — Zaposleni pri EIB — Direktive o laserski terapiji — Člen 47 Listine o temeljnih pravicah — Razumni rok — Nespoštovanje pravil poštenega sojenja — Premoženjska škoda — Nepremoženjska škoda — Predlogi, ki jih je tožeča stranka navedla v okviru zadeve pred Sodiščem za uslužbence — Delni odstop zadeve Splošnemu sodišču)

text:
               18.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 437/27

         Sodba Splošnega sodišča z dne 8. novembra 2017 – De Nicola/Svet in Sodišče Evropske unije
   (Zadeva T-42/16) (1)

   ((Nepogodbena odgovornost - Javni uslužbenci - Zaposleni pri EIB - Direktive o laserski terapiji - Člen 47 Listine o temeljnih pravicah - Razumni rok - Nespoštovanje pravil poštenega sojenja - Premoženjska škoda - Nepremoženjska škoda - Predlogi, ki jih je tožeča stranka navedla v okviru zadeve pred Sodiščem za uslužbence - Delni odstop zadeve Splošnemu sodišču))
   (2017/C 437/32)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Carlo De Nicola (Strassen, Luxembourg) (zastopniki: sprva L. Isola in G. Isola, nato G. Ferabecoli, odvetniki)

      Toženi stranki: Svet Evropske unije (zastopnika: E. Rebasti in M. Veiga, agenta) in Sodišče Evropske unije (zastopniki: sprva J. Inghelram, P. Giusta in L. Tonini Alabiso, nato J. Inghelram, agenti)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 268 PDEU za povračilo škode, ki naj bi tožeči stranki nastala zaradi, prvič, sprejetja nekaterih direktiv o laserski terapiji s strani zakonodajalca Unije, drugič, domnevno predolgega trajanja postopkov pred Sodiščem za uslužbence Evropske unije in Splošnim sodiščem v zvezi z njenim zahtevkom za povračilo stroškov zdravljenja, povezanih z lasersko terapijo, tretjič, domnevne nepoštenosti teh postopkov, in četrtič, številnih pravnih sredstev, ki jih je morala vložiti zaradi ravnanja Sodišča za uslužbence in Splošnega sodišča.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Carlu De Nicoli se naloži plačilo stroškov tega postopka pred Splošnim sodiščem Evropske unije in pred Sodiščem za uslužbence Evropske unije.

      (1)  UL C 279, 24.8.2015 (zadeva prvotno registrirana pri Sodišču za uslužbence Evropske unije pod številko F-82/15).


title: Zadeva T-703/17: Tožba, vložena 12. oktobra 2017 – Ciper/EUIPO – Papouis Dairies (Papouis Halloumi)

text:
               18.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 437/35

         Tožba, vložena 12. oktobra 2017 – Ciper/EUIPO – Papouis Dairies (Papouis Halloumi)
   (Zadeva T-703/17)
   (2017/C 437/43)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Republika Ciper (zastopnika: V. Marsland, solicitor, in S. Malynicz, QC)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Papouis Dairies LTD (Nikozija, Ciper)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka EU v barvah, ki vsebuje besedna elementa „Papouis Halloumi“ – Zahteva za registracijo št. 11 176 344

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 3. avgusta 2017 v zadevi R 2924/2014-4

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi;

               —

               EUIPO in drugi stranki naloži plačilo svojih stroškov in stroškov tožeče stranke.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-562/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Audiencia Nacional (Španija) 25. septembra 2017 – Nestrade S.A./Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT) in Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)

text:
               18.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 437/19

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Audiencia Nacional (Španija) 25. septembra 2017 – Nestrade S.A./Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT) in Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)
   (Zadeva C-562/17)
   (2017/C 437/22)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Audiencia Nacional

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Nestrade S.A.

      Toženi stranki: Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT) in Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je mogoče prilagoditi sodno prakso Petroma (zadeva C-271/12) (1) tako, da se lahko dopusti vračilo DDV, ki ga zahteva podjetje, ki nima sedeža v Uniji, čeprav je že bila izdana odločba nacionalnega davčnega organa, s katero je bilo zavrnjeno navedeno vračilo, ker podjetje ni odgovorilo na zahtevo po informacijah v zvezi z identifikacijsko številko za DDV, če se upošteva, da je uprava imela navedeno informacijo takrat na voljo, saj jo je tožeča stranka posredovala v odgovor na druge zahteve?

               2.

               Če je odgovor na navedeno vprašanje pritrdilen:
               Ali je mogoče šteti, da retroaktivna uporaba sodne prakse Senatex (zadeva C-518/14) (2) zahteva razveljavitev upravnega akta, s katerim je bilo zavrnjeno plačilo navedenega DDV, glede na to, da se je z navedenim aktom zgolj potrdila predhodna pravnomočna upravna odločba, s katero je bilo zavrnjeno vračilo, ki jo je izdala AEAT na podlagi postopka, ki ni postopek, določen z zakonom za tak primer, in ki je poleg tega omejila pravice vlagatelja zahtevka za vračilo ter s tem povzročila kršitev pravice do obrambe?

      (1)  Sodba z dne 8. maja 2013 v zadevi Petroma Transports in drugi, C-271/12, EU:C:2013:297.

      (2)  Sodba z dne 15. septembra 2016 v zadevi Senatex, C-518/14, EU:C:2016:691.


title: Zadeva T-99/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 8. novembra 2017 – De Nicola/Sodišče Evropske unije (Nepogodbena odgovornost — Javni uslužbenci — Zaposleni pri EIB — Psihično nasilje — Nespoštovanje pravil poštenega sojenja — Člen 47 Listine o temeljnih pravicah — Razumni rok — Odškodninski zahtevki v okviru tožbe pred Sodiščem za uslužbence — Delni odstop zadeve Splošnemu sodišču)

text:
               18.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 437/28

         Sodba Splošnega sodišča z dne 8. novembra 2017 – De Nicola/Sodišče Evropske unije
   (Zadeva T-99/16) (1)

   ((Nepogodbena odgovornost - Javni uslužbenci - Zaposleni pri EIB - Psihično nasilje - Nespoštovanje pravil poštenega sojenja - Člen 47 Listine o temeljnih pravicah - Razumni rok - Odškodninski zahtevki v okviru tožbe pred Sodiščem za uslužbence - Delni odstop zadeve Splošnemu sodišču))
   (2017/C 437/33)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburg) (zastopniki: sprva L. Isola in G. Isola, nato G. Ferabecoli, odvetniki)

      Tožena stranka: Sodišče Evropske unije (zastopniki: sprva J. Inghelram, P. Giusta in L. Tonini Alabiso, nato J. Inghelram, agenti)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 268 PDEU za povračilo škode, ki naj bi tožeči stranki nastala zaradi, prvič, psihičnega nasilja s strani Evropske investicijske banke (EIB) in domnevnih nepoštenih postopkov pred Sodiščem za uslužbence Evropske unije in Splošnim sodiščem, v katerih je tožeča stranka sodelovala, in drugič, domnevno predolgega trajanja navedenih postopkov.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Carlu De Nicoli se naloži plačilo stroškov tega postopka pred Splošnim sodiščem Evropske unije in pred Sodiščem za uslužbence Evropske unije.

      (1)  UL C 414, 14.12.2015 (zadeva prvotno registrirana pri Sodišču za uslužbence Evropske unije pod številko F-100/15).


title: Zadeva C-575/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d’État (Francija) 28. septembra 2017 – Sofina SA, Rebelco SA, Sidro SA/Ministre de l’Action et des Comptes publics

text:
               18.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 437/19

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d’État (Francija) 28. septembra 2017 – Sofina SA, Rebelco SA, Sidro SA/Ministre de l’Action et des Comptes publics
   (Zadeva C-575/17)
   (2017/C 437/23)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Conseil d’État

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Vlagateljice kasacijskih pritožb: Sofina SA, Rebelco SA, Sidro SA

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Ministre de l’Action et des Comptes publics

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člena 56 in 58 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, ki sta postala člena 63 in 65 Pogodbe o delovanju Evropske unije, razlagati tako, da finančna neugodnost, ki izhaja iz tega, da se za dividende, izplačane družbam nerezidentkam, ki poslujejo z izgubo, uporablja davčni odtegljaj, medtem ko so družbe rezidentke, ki poslujejo z izgubo, od zneska prejetih dividend obdavčene šele v davčnem letu, ko morebiti spet ustvarijo dobiček, sama po sebi pomeni razliko v obravnavanju, pri kateri gre za omejitev prostega pretoka kapitala?

               2.

               Ali bi bilo morebitno omejitev prostega pretoka kapitala, navedeno v prejšnjem vprašanju, glede na zahteve iz členov 56 in 58 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, ki sta postala člena 63 in 65 Pogodbe o delovanju Evropske unije, mogoče šteti za utemeljeno z nujnostjo zagotovitve učinkovitega pobiranja davkov, ker družbe nerezidentke niso pod nadzorom francoske davčne uprave, ali tudi s potrebo po ohranitvi delitve davčne pristojnosti med državami članicami?

               3.

               Če je uporabo izpodbijanega davčnega odtegljaja z vidika prostega pretoka kapitala načeloma mogoče dopustiti:

                           —

                           ali ta člena nasprotujeta pobiranju davčnega odtegljaja od dividend, ki jih družba rezidentka izplača družbi nerezidentki iz druge države članice, ki posluje z izgubo, kadar zadnjenavedena družba preneha opravljati dejavnost, ne da bi spet ustvarila dobiček, medtem ko družba rezidentka, ki je v takem položaju, dejansko ni obdavčena od zneska teh dividend?

                           —

                           ali je treba ta člena razlagati tako, da je treba ob obstoju davčnih pravil, na podlagi katerih so dividende obravnavane različno glede na to, ali se izplačajo rezidentom ali nerezidentom, primerjati efektivno davčno obremenitev, ki bremeni oboje te družbe iz naslova teh dividend, tako da bi bilo omejitev prostega pretoka kapitala – ki je posledica tega, da je s temi pravili zgolj za nerezidente izključen odbitek stroškov, ki so neposredno povezani s prejemom dividend – mogoče šteti za utemeljeno z razliko med stopnjo obdavčitve po splošni ureditvi, ki je v okviru poznejšega davčnega leta naložena rezidentom, in stopnjo davčnega odtegljaja od dividend, izplačanih nerezidentom, če se s to razliko glede na znesek plačanega davka izravna razlika v davčni osnovi?


title: Zadeva T-708/17: Tožba, vložena 12. oktobra 2017 – OBS Újpest/Komisija

text:
               18.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 437/36

         Tožba, vložena 12. oktobra 2017 – OBS Újpest/Komisija
   (Zadeva T-708/17)
   (2017/C 437/44)
   Jezik postopka: madžarščina

      Stranki

      Tožeča stranka: OPS Újpesti Csökkentmunkaképességűek Ipari és Kereskedelmi Kft. (Budimpešta, Madžarska) (zastopnik: L. Szabó, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               primarno ugotovi, da v Sklepu Komisije SA.29432 – CP 290/2009 – Madžarska – „Zaradi diskriminatorne ureditve domnevno nezakonita pomoč za zaposlovanje invalidov“ z dne 20. julija 2011 in Sklepu Komisije SA.45498 (FC/2016) – „Ugovor družbe OPS Újpest-lift Kft. v zvezi z državnimi pomočmi, med letoma 2006 in 2012 dodeljenimi družbam, ki zaposlujejo invalidne delavce“, z dne 25. januarja 2017 (v nadaljevanju: izpodbijana sklepa) združljivost državne pomoči ni ugotovljena na podlagi člena 107(1) PDEU;

               —

               podredno ugotovi, da se izpodbijana sklepa v postopku z odškodninsko tožbo, ki ga je tožeča stranka sprožila proti Emberi Erőforrások Minisztériuma (ministrstvo za človeške vire, Madžarska) in se je pri Fővárosi Törvényszék (sodišče glavnega mesta, Madžarska) sprva vodil pod opr. št. 28. P. 21.072/2016 in kasneje pod opr. št. 28. P. 21.143/2017, ne štejeta za pravno zavezujoča akta za tožečo stranko, ker ta odškodninski zahtevek utemeljuje na kršitvi člena 107(1) PDEU in ne člena 107(3) PDEU;

               —

               če se izpodbijana sklepa v postopku z odškodninsko tožbo, ki temelji na kršitvi člena 107(1) PDEU, štejeta za pravno zavezujoča akta za tožečo stranko, ugotovi, da sta izpodbijana sklepa nična, ker državna pomoč, ki so jo dodelili madžarski organi, krši člen 107(1) PDEU.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja po en tožbeni razlog za vsak tožbeni zahtevek.

               1.

               Tožbeni razlog za prvi tožbeni zahtevek

                           —

                           v izpodbijanih sklepih združljivost državne pomoči ni ugotovljena na podlagi člena 107(1) PDEU; navedena sklepa se zato v okviru postopka z odškodninsko tožbo, ki ga je tožeča stranka proti Emberi Erőforrások Minisztériuma (ministrstvo za človeške vire, Madžarska) sprožila pri Fővárosi Törvényszék (sodišče glavnega mesta, Madžarska), ne štejeta za pravno zavezujoča akta.

               2.

               Tožbeni razlog za drugi tožbeni zahtevek

                           —

                           Komisija je v izpodbijanih sklepih združljivost državne pomoči ugotovila na podlagi člena 107(3) PDEU in ne člena 107(1) PDEU, na katerega se je sklicevala tožeča stranka. Zato ta sklepa nista upoštevna glede pravne podlage zahtevka, ki se uveljavlja v postopku z odškodninsko tožbo pri Fővárosi Törvényszék (sodišče glavnega mesta, Madžarska), in se ne štejeta za pravno zavezujoča akta za tožečo stranko.

               3.

               Tožbeni razlog za tretji tožbeni zahtevek

                           —

                           Po mnenju tožeče stranke sta izpodbijana sklepa nična, ker so madžarski organi dodelili nezakonito državno pomoč, ki krši člen 107(1) PDEU in o kateri bi bilo treba v skladu s členom 108(3) PDEU obvestiti Komisijo. Tožeča stranka se v utemeljitev nezakonitosti pomoči sklicuje na Obvestilo Komisije o pojmu državne pomoči po členu 107(1) [PDEU] (1) in Uredbo Komisije (ES) št. 800/2008 z dne 6. avgusta 2008 o razglasitvi nekaterih vrst pomoči za združljive s skupnim trgom z uporabo členov [107 in 108 PDEU] (Uredba o splošnih skupinskih izjemah) (2).

      (1)  UL 2016, C 262, str. 1.

      (2)  UL 2008, L 214, str. 3.


title: Zadeva T-144/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 7. novembra 2017 – Mundipharma/EUIPO – Multipharma (MULTIPHARMA) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Evropske unije MULTIPHARMA — Prejšnja znamka Evropske unije MUNDIPHARMA — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               18.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 437/29

         Sodba Splošnega sodišča z dne 7. novembra 2017 – Mundipharma/EUIPO – Multipharma (MULTIPHARMA)
   (Zadeva T-144/16) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Evropske unije MULTIPHARMA - Prejšnja znamka Evropske unije MUNDIPHARMA - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2017/C 437/34)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Mundipharma AG (Basel, Švica) (zastopnik: F. Nielsen, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: H. Kunz, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Multipharma SA (Luxembourg, Luksemburg) (Zastopnika: P. Goldenbaum in I. Rohr, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 22. januarja 2016 (zadeva R 2950/2014-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Mundipharma in Multipharma.

      Izrek

               1.

               Odločba prvega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 22. januarja 2016 (zadeva R 2950/2014-1) se razveljavi.

               2.

               EUIPO nosi svoje stroške in plača stroške, ki jih je priglasila družba Mundipharma AG, vključno z nujnimi stroški, ki jih je družba Mundipharma priglasila za postopek pred odborom EUIPO za pritožbe.

               3.

               Družba Multipharma SA nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 191, 30.5.2016.


title: Zadeva T-709/17: Tožba, vložena 13. oktobra 2017 – M Sansz/Komisija

text:
               18.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 437/37

         Tožba, vložena 13. oktobra 2017 – M Sansz/Komisija
   (Zadeva T-709/17)
   (2017/C 437/45)
   Jezik postopka: madžarščina

      Stranki

      Tožeča stranka: M-Sansz Kereskedelmi, Termelő és Szolgáltató Kft. (Pécs, Madžarska) (zastopnik: L. Szabó, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               primarno ugotovi, da v Sklepu Komisije SA.29432 – CP 290/2009 – Madžarska – „Zaradi diskriminatorne ureditve domnevno nezakonita pomoč za zaposlovanje invalidov“ z dne 20. julija 2011 in Sklepu Komisije SA.45498 (FC/2016) – „Ugovor družbe OPS Újpest-lift Kft. v zvezi z državnimi pomočmi, med letoma 2006 in 2012 dodeljenimi družbam, ki zaposlujejo invalidne delavce“, z dne 25. januarja 2017 (v nadaljevanju: izpodbijana sklepa) združljivost državne pomoči ni ugotovljena na podlagi člena 107(1) PDEU;

               —

               podredno ugotovi, da se izpodbijana sklepa v postopku z odškodninsko tožbo, ki ga je tožeča stranka sprožila proti Emberi Erőforrások Minisztériuma (ministrstvo za človeške vire, Madžarska) in se pri Fővárosi Törvényszék (sodišče glavnega mesta, Madžarska) vodi pod opr. št. 23. P. 25.843/2016, ne štejeta za pravno zavezujoča akta za tožečo stranko, zaradi česar tožeča stranka ni stranka, na katero se predpis neposredno in posamično nanaša, saj odškodninski zahtevek utemeljuje na kršitvi člena 107(1) PDEU in ne člena 107(3) PDEU;

               —

               če se izpodbijana sklepa v postopku z odškodninsko tožbo, ki temelji na kršitvi člena 107(1) PDEU, štejeta za pravno zavezujoča akta za tožečo stranko, ugotovi, da sta izpodbijana sklepa nična, ker državna pomoč, ki so jo dodelili madžarski organi, krši člen 107(1) PDEU.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja po en tožbeni razlog za vsak tožbeni zahtevek.

               1.

               Tožbeni razlog za prvi tožbeni zahtevek

                           —

                           v izpodbijanih sklepih združljivost državne pomoči ni ugotovljena na podlagi člena 107(1) PDEU; navedena sklepa se zato v okviru postopka z odškodninsko tožbo, ki ga je tožeča stranka proti Emberi Erőforrások Minisztériuma (ministrstvo za človeške vire, Madžarska) sprožila pri Fővárosi Törvényszék (sodišče glavnega mesta, Madžarska), ne štejeta za pravno zavezujoča akta.

               2.

               Tožbeni razlog za drugi tožbeni zahtevek

                           —

                           Komisija je v izpodbijanih sklepih združljivost državne pomoči ugotovila na podlagi člena 107(3) PDEU in ne člena 107(1) PDEU, na katerega se je sklicevala tožeča stranka. Zato ta sklepa nista upoštevna glede pravne podlage zahtevka, ki se uveljavlja v postopku z odškodninsko tožbo pri Fővárosi Törvényszék (sodišče glavnega mesta, Madžarska), in se ne štejeta za pravno zavezujoča akta za tožečo stranko.

               3.

               Tožbeni razlog za tretji tožbeni zahtevek

                           —

                           Po mnenju tožeče stranke sta izpodbijana sklepa nična, ker so madžarski organi dodelili nezakonito državno pomoč, ki krši člen 107(1) PDEU in o kateri bi bilo treba v skladu s členom 108(3) PDEU obvestiti Komisijo. Tožeča stranka se v utemeljitev nezakonitosti pomoči sklicuje na Obvestilo Komisije o pojmu državne pomoči po členu 107(1) [PDEU] (1) in Uredbo Komisije (ES) št. 800/2008 z dne 6. avgusta 2008 o razglasitvi nekaterih vrst pomoči za združljive s skupnim trgom z uporabo členov [107 in 108 PDEU] (Uredba o splošnih skupinskih izjemah) (2).

      (1)  UL 2016, C 262, str. 1.

      (2)  UL 2008, L 214, str. 3.


title: Zadeva C-590/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation (Francija) 12. oktobra 2017 – Henri Pouvin, Marie Dijoux, poročena Pouvin/Electricité de France (EDF)

text:
               18.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 437/20

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation (Francija) 12. oktobra 2017 – Henri Pouvin, Marie Dijoux, poročena Pouvin/Electricité de France (EDF)
   (Zadeva C-590/17)
   (2017/C 437/24)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour de cassation

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Vlagatelja kasacijske pritožbe: Henri Pouvin, Marie Dijoux, poročena Pouvin

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Electricité de France (EDF)

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 2 Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (1) razlagati tako, da družba, kot je EDF, ko odobri zaposlenemu nepremičninsko posojilo v okviru mehanizma pomoči pri lastništvu stanovanja, do katerega so upravičeni samo člani osebja družbe, deluje kot prodajalec ali ponudnik?

               2.

               Ali je treba člen 2 zgoraj navedene direktive razlagati tako, da družba, kot je EDF, ko odobri tako nepremičninsko posojilo zakoncu zaposlenega, ki ni član osebja navedene družbe, vendar nastopa kot solidarno odgovoren posojilojemalec, deluje kot prodajalec ali ponudnik?

               3.

               Ali je treba člen 2 zgoraj navedene direktive razlagati tako, da zaposleni v družbi, kot je EDF, ki pri njej vzame tako nepremičninsko posojilo, deluje kot potrošnik?

               4.

               Ali je treba člen 2 zgoraj navedene direktive razlagati tako, da zakonec tega zaposlenega, ki vzame isto posojilo ne kot oseba, zaposlena v tej družbi, temveč kot solidarno odgovoren posojilojemalec, deluje kot potrošnik?

      (1)  UL L 95, str. 29.


title: Zadeva C-467/15 P: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 25. oktobra 2017 – Evropska komisija/Italijanska Republika (Pritožba — Državne pomoči — Pomoč, ki jo je Italijanska republika dodelila proizvajalcem mleka — Shema pomoči v zvezi z vračilom dajatve na mleko — Pogojna odločba — Odločba, ki jo sprejme Svet Evropske unije na podlagi člena 108(2), tretji pododstavek, PDEU — Uredba (ES) št. 659/1999 — Člen 1(b) in (c) — Obstoječa pomoč — Nova pomoč — Pojmi — Sprememba obstoječe pomoči s kršitvijo pogoja, ki zagotavlja združljivost pomoči z notranjim trgom)

text:
               18.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 437/3

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 25. oktobra 2017 – Evropska komisija/Italijanska Republika
   (Zadeva C-467/15 P) (1)

   ((Pritožba - Državne pomoči - Pomoč, ki jo je Italijanska republika dodelila proizvajalcem mleka - Shema pomoči v zvezi z vračilom dajatve na mleko - Pogojna odločba - Odločba, ki jo sprejme Svet Evropske unije na podlagi člena 108(2), tretji pododstavek, PDEU - Uredba (ES) št. 659/1999 - Člen 1(b) in (c) - Obstoječa pomoč - Nova pomoč - Pojmi - Sprememba obstoječe pomoči s kršitvijo pogoja, ki zagotavlja združljivost pomoči z notranjim trgom))
   (2017/C 437/03)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Pritožnik: Evropska komisija (zastopnika: V. Di Bucci in P. Němečková, agenta)

      Druga stranka v postopku: Italijanska Republika (zastopniki: G. Palmieri, agentka, skupaj s S. Fiorentinom in P. Grassom, agentoma)

      Izrek

               1.

               Točke 1, 2 in 4 izreka sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 24. junija 2015, Italija/Komisija (T-527/13, EU:T:2015:429), se razveljavijo.

               2.

               Tožba, ki jo je Italijanska republika vložila pri Splošnem sodišču Evropske unije v zadevi T-527/13, se zavrne.

               3.

               Italijanska republika poleg svojih stroškov nosi stroške Evropske komisije v zvezi s postopkom na prvi stopnji in pritožbenim postopkom.

      (1)  UL C 406, 7.12.2015.


title: Zadeva C-595/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation (Francija) 16. oktobra 2017 – Apple Sales International, Apple Inc., Apple retail France EURL/MJA, likvidacijska upraviteljica družbe eBizcuss.com (eBizcuss)

text:
               18.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 437/21

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation (Francija) 16. oktobra 2017 – Apple Sales International, Apple Inc., Apple retail France EURL/MJA, likvidacijska upraviteljica družbe eBizcuss.com (eBizcuss)
   (Zadeva C-595/17)
   (2017/C 437/25)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour de cassation

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Vlagateljice kasacijske pritožbe: Apple Sales International, Apple Inc., Apple retail France EURL

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: MJA, likvidacijska upraviteljica družbe eBizcuss.com (eBizcuss)

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 23 Uredbe št. 44/2001 (1) razlagati tako, da nacionalnemu sodišču, pri katerem distributer vloži odškodninsko tožbo proti dobavitelju na podlagi člena 102 Pogodbe o delovanju Evropske unije, omogoča uporabo klavzule o sodni pristojnosti, določene v pogodbi med strankami?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je treba člen 23 Uredbe št. 44/2001 razlagati tako, da nacionalnemu sodišču, pri katerem distributer vloži odškodninsko tožbo proti dobavitelju na podlagi člena 102 Pogodbe o delovanju Evropske unije, omogoča uporabo klavzule o sodni pristojnosti, ki jo vsebuje pogodba med strankami, tudi če se navedena klavzula ni izrecno nanašala na spore v zvezi z odgovornostjo, nastalo zaradi kršitve konkurenčnega prava?

               3.

               Ali je treba člen 23 Uredbe št. 44/2001 razlagati tako, da nacionalnemu sodišču, pri katerem distributer vloži odškodninsko tožbo proti dobavitelju na podlagi člena 102 Pogodbe o delovanju Evropske unije, omogoča, da ne uporabi klavzule o sodni pristojnosti, določene v pogodbi med strankami, če nacionalni ali evropski organ za varstvo konkurence ni ugotovil nobene kršitve konkurenčnega prava?

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL L 12, str. 1).


title: Zadeva C-201/16: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 25. oktobra 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgerichtshof – Avstrija) – Majid Shiri, znan tudi kot Madzhdi Shiri (Predhodno odločanje — Uredba (EU) št. 604/2013 — Določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države — Člen 27 — Pravno sredstvo — Obseg sodnega nadzora — Člen 29 — Rok za izvedbo predaje — Neizvedba predaje v predpisanem roku — Obveznosti odgovorne države članice — Prenos odgovornosti — Zahteva po odločitvi odgovorne države članice)

text:
               18.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 437/9

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 25. oktobra 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgerichtshof – Avstrija) – Majid Shiri, znan tudi kot Madzhdi Shiri
   (Zadeva C-201/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Uredba (EU) št. 604/2013 - Določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države - Člen 27 - Pravno sredstvo - Obseg sodnega nadzora - Člen 29 - Rok za izvedbo predaje - Neizvedba predaje v predpisanem roku - Obveznosti odgovorne države članice - Prenos odgovornosti - Zahteva po odločitvi odgovorne države članice))
   (2017/C 437/12)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Verwaltungsgerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

   Majid Shiri, znan tudi kot Madzhdi Shiri

      Ob udeležbi: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

      Izrek

               1.

               Člen 29(2) Uredbe (EU) št. 604/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva je treba razlagati tako, da če se predaja ne izvrši v šestmesečnem roku, opredeljenem v členu 29(1) in (2) te uredbe, se odgovornost v celoti prenese na državo članico, ki daje zahtevo, ne da bi morala odgovorna država članica odkloniti sprejem ali ponovni sprejem zadevne osebe.

               2.

               Člen 27(1) Uredbe št. 604/2013 v povezavi z uvodno izjavo 19 te uredbe in člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da mora imeti prosilec za mednarodno zaščito na voljo učinkovito in hitro pravno sredstvo, ki mu omogoča, da se sklicuje na iztek šestmesečnega roka, kot je opredeljen v členu 29(1) in (2) navedene uredbe, pri čemer do tega izteka pride po sprejetju odločbe o predaji. Pravica takega prosilca, določena z nacionalno ureditvijo, kot je ta v postopku v glavni stvari, da se v okviru pritožbe zoper odločbo o predaji, sprejeto glede njega, sklicuje na okoliščine, ki so nastale po sprejetju te odločbe, izpolnjuje to obveznost po določitvi učinkovitega in hitrega pravnega sredstva.

      (1)  UL C 260, 18.7.2016.


title: Zadeva C-596/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 16. oktobra 2017 – Japan Tobacco International SA, Japan Tobacco International France SAS/Premier ministre, Ministre de l'Action et des Comptes publics, Ministre des Solidarités et de la Santé

text:
               18.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 437/22

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 16. oktobra 2017 – Japan Tobacco International SA, Japan Tobacco International France SAS/Premier ministre, Ministre de l'Action et des Comptes publics, Ministre des Solidarités et de la Santé
   (Zadeva C-596/17)
   (2017/C 437/26)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Conseil d'État

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Japan Tobacco International SA, Japan Tobacco International France SAS

      Tožene stranke: Premier ministre, Ministre de l'Action et des Comptes publics, Ministre des Solidarités et de la Santé

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba Direktivo 2015/64/EU z dne 21. junija 2011 (1) razlagati tako, da je z njo – ob upoštevanju opredelitev tobačnih izdelkov iz členov 2, 3 in 4 te direktive – urejena tudi cena zapakiranih tobačnih izdelkov?

               2.

               Če je treba na prejšnje vprašanje odgovoriti pritrdilno, ali je treba člen 15 Direktive z dne 21. junija 2011 v delu, v katerem je z njim določeno načelo svobode določanja cen tobačnih izdelkov, razlagati tako, da prepoveduje pravilo o določanju cen teh izdelkov za 1 000 enot ali 1 000 gramov, ki učinkuje tako, da se proizvajalcem tobačnih izdelkov prepove spreminjati svoje cene glede na morebitne razlike v stroških pakiranja teh izdelkov?

      (1)  Direktiva Sveta 2011/64/EU z dne 21. junija 2011 o strukturi in stopnjah trošarine, ki velja za tobačne izdelke (UL 2011, L 176, str. 24).


title: Združeni zadevi C-593/15 P in C-594/15 P: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 25. oktobra 2017 – Slovaška republika/Evropska komisija (Pritožba — Lastna sredstva Evropske unije — Sklep 2007/436/ES — Finančna odgovornost držav članic — Izguba nekaterih uvoznih dajatev — Obveznost plačila zneska, ki ustreza izgubi, Evropski komisiji — Ničnostna tožba — Dopustnost — Dopis Evropske komisije — Pojem „izpodbojni akt“)

text:
               18.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 437/3

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 25. oktobra 2017 – Slovaška republika/Evropska komisija
   (Združeni zadevi C-593/15 P in C-594/15 P) (1)

   ((Pritožba - Lastna sredstva Evropske unije - Sklep 2007/436/ES - Finančna odgovornost držav članic - Izguba nekaterih uvoznih dajatev - Obveznost plačila zneska, ki ustreza izgubi, Evropski komisiji - Ničnostna tožba - Dopustnost - Dopis Evropske komisije - Pojem „izpodbojni akt“))
   (2017/C 437/04)
   Jezik postopka: slovaščina

      Stranke

      Pritožnica: Slovaška republika (zastopnica: B. Ricziová, agentka)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopniki: A. Caeiros, A. Tokár, G.-D. Balan in Z. Malůšková, agenti)

      Intervenientke v podporo pritožnice: Češka republika (zastopniki: M. Smolek, J. Vláčil in T. Müller, agenti), Zvezna republika Nemčija (zastopnika: T. Henze in K. Stranz, agenta), Romunija (zastopniki: R.-H. Radu, M. Chicu in A. Wellman, agenti)

      Izrek

               1.

               Pritožbi se zavrneta.

               2.

               Slovaška republika nosi svoje stroške in stroške Evropske komisije.

               3.

               Češka republika, Zvezna republika Nemčija in Romunija nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 27, 25.1.2016.


title: Zadeva C-600/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Giudice di pace di Roma (Italija) 16. oktobra 2017 – Pina Cipollone/Ministero della Giustizia

text:
               18.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 437/22

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Giudice di pace di Roma (Italija) 16. oktobra 2017 – Pina Cipollone/Ministero della Giustizia
   (Zadeva C-600/17)
   (2017/C 437/27)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Giudice di pace di Roma

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Pina Cipollone

      Tožena stranka: Ministero della Giustizia

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali dejavnost opravljanja službe tožečega mirovnega sodnika spada pod pojem „delavec, zaposlen za določen čas“, iz členov 1(3) in 7 Direktive 2003/88 (1) v povezavi z določbo 2 okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sprejetega k Direktivi 1999/70 (2), in členom 31(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je mogoče za uporabo določbe 4 okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sprejetega k Direktivi 1999/70, „magistrato ordinario“ oziroma „togato“ (sodnika, zaposlenega za nedoločen čas) šteti za delavca, zaposlenega za nedoločen čas, primerljivega z delavcem, zaposlenim za določen čas kot mirovnim sodnikom?

               3.

               Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen, ali so razlike med postopkom zaposlovanja rednih sodnikov za nedoločen čas in izbirnimi postopki, določenimi z zakonom za zaposlovanje mirovnih sodnikov za določen čas, objektivni razlog v smislu določbe 4, točki 1 in/ali 4, okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sprejetega k Direktivi 1999/70/ES, s katerim je mogoče utemeljiti, da Suprema Corte di Cassazione a Sezioni Unite v sodbi, št. 13721/2017, in Consiglio di Stato v mnenju z dne 8. aprila 2017, št. 464/2017, nista uporabila „veljavnega prava“ za mirovne sodnike, kakršen je v obravnavanem primeru tožeče delavke, zaposlen za določen čas, in enakih delovnih pogojev, kot se uporabljajo za primerljive redne sodnike, zaposlene za nedoločen čas, pa tudi neuporabo preventivnih in sankcijskih ukrepov proti zlorabi pogodb za določen čas iz določbe 5 navedenega sporazuma, sprejetega k Direktivi 1999/70/ES, in nacionalnih izvedbenih pravil? Pri tem v italijanski, niti ustavni, pravni ureditvi ni predpisov, s katerimi bi bilo mogoče upravičiti diskriminacijo, povezano z delovnimi pogoji, in popolno prepoved spremembe zaposlitve mirovnih sodnikov v zaposlitev za nedoločen čas, niti z vidika prejšnjega nacionalnega predpisa (zakon št. 217/1974), s katerim sta bili že določeni primerjava poznejših delovnih pogojev in stabilizacija sodnikov, zaposlenih za določen čas (natančneje nižjih sodnikov)?

               4.

               Kakor koli, ali je v položaju, kakršen je obravnavani, v nasprotju s členom 47(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter pojmom neodvisnega in nepristranskega sodišča iz prava Evropske unije to, da je treba šteti, da mirovni sodnik, v interesu katerega, v abstraktnem smislu, je, da se spor reši v korist tožeče stranke, ki kot izključno poklicno dejavnost opravlja enake sodne funkcije, lahko nadomesti sodišče, ki je v Italiji pristojno za rešitev delovnopravnih sporov na splošno oziroma sporov v zvezi z rednimi sodniki, ker je najvišji nacionalni sodni organ – Corte di Cassazione na občni seji – odrekel zagotovitev učinkovitega varstva zahtevanih pravic, ki so varovane na podlagi ureditve Skupnosti, in s tem sodišču, ki bi bilo sicer pristojno (Tribunale del lavoro (delovno sodišče) ali Tribunale amministrativo regionale (deželno upravno sodišče)), naložilo, naj se na morebitno zahtevo izreče za nepristojno, čeprav je podlaga navedene pravice – nadomestila za dopust, kakor se zahteva s tožbo – pravo Evropske unije, ki je zavezujoče in ki prevlada nad ureditvijo italijanske države? Če Sodišče ugotovi, da je bil kršen člen 47 Listine, se poleg tega predlaga navedba notranjih ukrepov za preprečitev, da bi kršitev predpisa primarnega prava Unije v obravnavanem primeru pripeljala tudi do popolnega odreka – v nacionalni ureditvi – varstva temeljnih pravic, zagotovljenih s pravom Unije.

      (1)  Direktiva 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 381).

      (2)  Direktiva Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 368).


title: Zadeva T-754/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 8. novembra 2017 – Oakley/EUIPO – Xuebo Ye (Upodobitev prekinjene elipse) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Zahteva za registracijo figurativne znamke Evropske unije, ki upodablja obris v obliki prekinjene elipse — Prejšnja figurativna znamka Evropske unije, ki upodablja elipso — Relativni razlogi za zavrnitev — Člen 8(1)(b) in (5) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) in (5) Uredbe (EU) 2017/1001))

text:
               18.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 437/29

         Sodba Splošnega sodišča z dne 8. novembra 2017 – Oakley/EUIPO – Xuebo Ye (Upodobitev prekinjene elipse)
   (Zadeva T-754/16) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Zahteva za registracijo figurativne znamke Evropske unije, ki upodablja obris v obliki prekinjene elipse - Prejšnja figurativna znamka Evropske unije, ki upodablja elipso - Relativni razlogi za zavrnitev - Člen 8(1)(b) in (5) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) in (5) Uredbe (EU) 2017/1001)))
   (2017/C 437/35)
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Oakley, Inc. (Foothill Ranch, Kalifornija, Združene države) (zastopnika: E. Ochoa Santamaría in V. Rodríguez Pombo, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnica: S. Palmero Cabezas, agentka)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Xuebo Ye (Wenzhou, Kitajska)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora EUIPO za pritožbe z dne 31. avgusta 2016 (zadeva R 2608/2015-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Oakley in Xuebo Ye.

      Izrek

               1.

               Odločba četrtega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 31. avgusta 2016 (zadeva R 2608/2015-4) se razveljavi v delu, v katerem je z njo potrjena odločba oddelka za ugovore in zavrnjen ugovor, ki temelji na razlogu iz člena 8(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2017 o blagovni znamki Evropske unije

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 14, 16.1.2017.


title: Zadeva C-602/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de première instance de Liège (Belgija) 19. oktobra 2017 – Benoît Sauvage, Kristel Lejeune/État belge

text:
               18.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 437/23

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de première instance de Liège (Belgija) 19. oktobra 2017 – Benoît Sauvage, Kristel Lejeune/État belge
   (Zadeva C-602/17)
   (2017/C 437/28)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal de première instance de Liège

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Benoît Sauvage, Kristel Lejeune

      Tožena stranka: État belge

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali člen 15(1) konvencije o izogibanju dvojnega obdavčenja, ki sta jo 17. septembra 1970 sklenila Belgija in Veliko vojvodstvo Luksemburg – če se razlaga, kot da omogoča omejitev davčne pristojnosti, ki jo ima država vira, kar zadeva osebne prejemke zaposlenega, ki je rezident Belgije, vendar svoje dejavnosti opravlja za luksemburškega delodajalca, sorazmerno glede na dejavnost, ki se opravlja na ozemlju Luksemburga, kot da omogoča, da se državi stalnega prebivališča dodeli davčno pristojnost glede preostanka osebnih prejemkov, ki se nanašajo na dejavnosti, opravljene zunaj luksemburškega ozemlja, kot da zahteva stalno in vsakodnevno fizično navzočnost zaposlenega na sedežu delodajalca, čeprav na podlagi sodne presoje, opravljene prožno na podlagi objektivnih in preverljivih elementov, ni sporno, da ta redno hodi tja, ter kot da se z njim od sodišč zahteva presoja obstoja in obsega storitev, opravljenih na eni in drugi strani za vsak dan posebej, da se na podlagi tega izračuna sorazmerni delež od 220 delovnih dni – krši člen 45 Pogodbe o delovanju Evropske unije, ker pomeni davčno oviro, ki odvrača od čezmejnih dejavnosti, ter splošno načelo pravne varnosti, ker ne določa stabilne ureditve z varnostnimi mehanizmi za oprostitev plačila davka vseh osebnih prejemkov, ki jih belgijski rezident prejme na podlagi pogodbe z delodajalcem s sedežem dejanske uprave v Velikem vojvodstvu Luksemburg, in ga tako izpostavlja tveganju, da bodo njegovi dohodki v celoti ali delno dvojno obdavčeni in da se bo zanj uporabljala nepredvidljiva ureditev, ki ne zagotavlja nobene pravne varnosti?


title: Zadeva T-710/17: Tožba, vložena 13. oktobra 2017 – Lux-Rehab Non-Profit/Komisija

text:
               18.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 437/38

         Tožba, vložena 13. oktobra 2017 – Lux-Rehab Non-Profit/Komisija
   (Zadeva T-710/17)
   (2017/C 437/46)
   Jezik postopka: madžarščina

      Stranki

      Tožeča stranka: LUX-REHAB Foglalkoztató Non-Profit Kft. (Szombathely, Madžarska) (zastopnik: L. Szábo, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               primarno ugotovi, da v Sklepu Komisije SA.29432 – CP 290/2009 – Madžarska – „Zaradi diskriminatorne ureditve domnevno nezakonita pomoč za zaposlovanje invalidov“ z dne 20. julija 2011 in Sklepu Komisije SA.45498 (FC/2016) – „Ugovor družbe OPS Újpest-lift Kft. v zvezi z državnimi pomočmi, med letoma 2006 in 2012 dodeljenimi družbam, ki zaposlujejo invalidne delavce“, z dne 25. januarja 2017 (v nadaljevanju: izpodbijana sklepa) združljivost državne pomoči ni ugotovljena na podlagi člena 107(1) PDEU;

               —

               podredno ugotovi, da se izpodbijana sklepa v postopku z odškodninsko tožbo, ki ga je tožeča stranka sprožila proti Emberi Erőforrások Minisztériuma (ministrstvo za človeške vire, Madžarska) in se pri Fővárosi Törvényszék (sodišče glavnega mesta, Madžarska) vodi pod opr. št. 66. P. 22.195/2017, ne štejeta za pravno zavezujoča akta za tožečo stranko, zaradi česar tožeča stranka ni stranka, na katero se predpis neposredno in posamično nanaša, saj odškodninski zahtevek utemeljuje na kršitvi člena 107(1) PDEU in ne člena 107(3) PDEU;

               —

               če se izpodbijana sklepa v postopku z odškodninsko tožbo, ki temelji na kršitvi člena 107(1) PDEU, štejeta za pravno zavezujoča akta za tožečo stranko, ugotovi, da sta izpodbijana sklepa nična, ker državna pomoč, ki so jo dodelili madžarski organi, krši člen 107(1) PDEU.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja po en tožbeni razlog za vsak tožbeni zahtevek.

               1.

               Tožbeni razlog za prvi tožbeni zahtevek

                           —

                           v izpodbijanih sklepih združljivost državne pomoči ni ugotovljena na podlagi člena 107(1) PDEU; navedena sklepa se zato v okviru postopka z odškodninsko tožbo, ki ga je tožeča stranka proti Emberi Erőforrások Minisztériuma (ministrstvo za človeške vire, Madžarska) sprožila pri Fővárosi Törvényszék (sodišče glavnega mesta, Madžarska), ne štejeta za pravno zavezujoča akta.

               2.

               Tožbeni razlog za drugi tožbeni zahtevek

                           —

                           Komisija je v izpodbijanih sklepih združljivost državne pomoči ugotovila na podlagi člena 107(3) PDEU in ne člena 107(1) PDEU, na katerega se je sklicevala tožeča stranka. Zato ta sklepa nista upoštevna glede pravne podlage zahtevka, ki se uveljavlja v postopku z odškodninsko tožbo pri Fővárosi Törvényszék (sodišče glavnega mesta, Madžarska), in se ne štejeta za pravno zavezujoča akta za tožečo stranko.

               3.

               Tožbeni razlog za tretji tožbeni zahtevek

                           —

                           Po mnenju tožeče stranke sta izpodbijana sklepa nična, ker so madžarski organi dodelili nezakonito državno pomoč, ki krši člen 107(1) PDEU in o kateri bi bilo treba v skladu s členom 108(3) PDEU obvestiti Komisijo. Tožeča stranka se v utemeljitev nezakonitosti pomoči sklicuje na Obvestilo Komisije o pojmu državne pomoči po členu 107(1) [PDEU] (1) in Uredbo Komisije (ES) št. 800/2008 z dne 6. avgusta 2008 o razglasitvi nekaterih vrst pomoči za združljive s skupnim trgom z uporabo členov [107 in 108 PDEU] (Uredba o splošnih skupinskih izjemah) (2).

      (1)  UL 2016, C 262, str. 1.

      (2)  UL 2008, L 214, str. 3.