title: Zadeva T-562/20: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. julija 2021 – Upper Echelon Products/EUIPO (Everlasting Comfort) (Znamka Evropske unije – Mednarodna registracija znamke, v kateri je imenovana Evropska unija – Besedna znamka Everlasting Comfort – Absolutni razlog za zavrnitev – Opisnost – Člen 7(1)(c) Uredbe (EU) 2017/1001)

text:
               13.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 368/21

      Sodba Splošnega sodišča z dne 14. julija 2021 – Upper Echelon Products/EUIPO (Everlasting Comfort)
      (Zadeva T-562/20) (1)

      (Znamka Evropske unije - Mednarodna registracija znamke, v kateri je imenovana Evropska unija - Besedna znamka Everlasting Comfort - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(c) Uredbe (EU) 2017/1001)
      (2021/C 368/35)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožena stranka: Upper Echelon Products LLC (Austin, Teksas, Združene države) (zastopnica: M. Izquierdo Blanco, odvetnica)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: D. Hanf, agent)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 14. julija 2020 (zadeva R 952/2020-1) v zvezi z mednarodno registracijo, v kateri je imenovana Evropska unija, besedne znamke Everlasting Comfort.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi Upper Echelon Products LLC se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 371, 3.11.2020.


title: Zadeva T-677/20: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. julija 2021 – Ryanair in Laudamotion/Komisija (Austrian Airlines; Covid-19) (Državne pomoči – Avstrijski trg zračnega prevoza – Pomoč, ki jo je Avstrija dodelila letalski družbi v okviru pandemije covida-19 – Podrejeno posojilo družbi Austrian Airlines – Sklep o nenasprotovanju – Pomoč, ki je bila predhodno dodeljena matični družbi prejemnika – Pomoč za povrnitev škode, ki jo je povzročil izjemen dogodek – Svoboda ustanavljanja – Svoboda opravljanja storitev – Enako obravnavanje – Obveznost obrazložitve)

text:
               13.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 368/22

      Sodba Splošnega sodišča z dne 14. julija 2021 – Ryanair in Laudamotion/Komisija (Austrian Airlines; Covid-19)
      (Zadeva T-677/20) (1)

      (Državne pomoči - Avstrijski trg zračnega prevoza - Pomoč, ki jo je Avstrija dodelila letalski družbi v okviru pandemije covida-19 - Podrejeno posojilo družbi Austrian Airlines - Sklep o nenasprotovanju - Pomoč, ki je bila predhodno dodeljena matični družbi prejemnika - Pomoč za povrnitev škode, ki jo je povzročil izjemen dogodek - Svoboda ustanavljanja - Svoboda opravljanja storitev - Enako obravnavanje - Obveznost obrazložitve)
      (2021/C 368/36)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeči stranki: Ryanair DAC (Swords, Irska), Laudamotion GmbH (Schwechat, Avstrija) (zastopniki: E. Vahida, F.-C. Laprévote, V. Blanc, S. Rating in I.-G. Metaxas-Maranghidis, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: L. Flynn, F. Tomat in S. Noë, agenti)

         Intervenienti v podporo tožene stranke: Zvezna republika Nemčija (zastopniki: R. Kanitz, J. Möller in P.-L. Krüger, agenti), Republika Avstrija (zastopniki: A. Posch, J. Schmoll, G. Eberhard in S. Weber, agenti), Austrian Airlines AG (Dunaj, Avstrija) (zastopnik: A. Zellhofer, odvetnik)

         Predmet

      Tožba na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2020) 4684 final z dne 6. julija 2020 v zvezi z državno pomočjo SA.57539 (2020/N) – Avstrija – Covid-19 – Pomoč družbi Austrian Airlines.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družbama Ryanair DAC in Laudamotion GmbH se naloži, da poleg svojih stroškov nosita tudi stroške Evropske komisije.

                  3.

                  Zvezna republika Nemčija, Republika Avstrija in družba Austrian Airlines AG nosijo svoje stroške.

         (1)  UL C 9, 11.1.2021.


title: Zadeva T-363/21: Tožba, vložena 28. junija 2021 – Česká asociace satelitních operátorů/Komisija

text:
               13.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 368/23

      Tožba, vložena 28. junija 2021 – Česká asociace satelitních operátorů/Komisija
      (Zadeva T-363/21)
      (2021/C 368/38)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Česká asociace satelitních operátorů z. s. (Praga, Češka republika) (zastopnik: R. Kubáč, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlog

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi sklep Evropske komisije z dne 15. marca 2021 o državni pomoči SA.55805 (2020/FC) – Češka republika – podaljšanje veljavnosti pravic do uporabe frekvenc omrežnih operaterjev digitalne prizemne televizije (DPT) za ničen;

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva razloga.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: sklep Komisije ni ustrezno obrazložen.


title: Zadeva T-365/21: Tožba, vložena 28. junija 2021 – TJ/ESZD

text:
               13.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 368/23

      Tožba, vložena 28. junija 2021 – TJ/ESZD
      (Zadeva T-365/21)
      (2021/C 368/39)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: TJ (zastopnik: A. Véghely, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska služba za zunanje delovanje (ESZD)

         Predlog

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi ničnost odločbe organa za imenovanja o izbiri poveljnika civilne operacije in direktorja CPCC;

                  —

                  na podlagi člena 340 PDEU odredi plačilo odškodnine za škodo, nastalo zaradi zgoraj navedene odločbe.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 98 Kadrovskih predpisov in Sklepa Sveta 2010/427/EU.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 27 Kadrovskih predpisov.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: kršitve načela enakega obravnavanja.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: kršitev načela dobrega upravljanja.


title: Zadeva T-400/21: Tožba, vložena 2. julija 2021 – ZR/EUIPO

text:
               13.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 368/25

      Tožba, vložena 2. julija 2021 – ZR/EUIPO
      (Zadeva T-400/21)
      (2021/C 368/41)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: ZR (zastopnika: S. Rodrigues in A. Champetier, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep EUIPO, s katerim je bila zavrnjena zahteva tožeče stranke za premestitev iz Evropske komisije na EUIPO, razglasi za ničen;

                  —

                  če je potrebno, za ničen razglasi sklep o zavrnitvi pritožbe tožeče stranke, vložene v skladu s členom 90(2) Kadrovskih predpisov;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev členov 4, 8, 27, 29 in 110 Kadrovskih predpisov in načel kontinuitete službe uradnikov EU, primerjave uspešnosti in preglednosti;

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev načela enakega obravnavanja;

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve in dolžnosti skrbnega ravnanja, kar je privedlo do očitne napake pri presoji.


title: Zadeva T-402/21: Tožba, vložena 7. julija 2021 – UniCredit Bank/EOR

text:
               13.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 368/25

      Tožba, vložena 7. julija 2021 – UniCredit Bank/EOR
      (Zadeva T-402/21)
      (2021/C 368/42)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: UniCredit Bank AG (München, Nemčija) (zastopniki: F. Schäfer, H. Großerichter in F. Kruis, odvetniki)

         Tožena stranka: Enotni odbor za reševanje (EOR)

         Predlog

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi ničnost sklepa Enotnega odbora za reševanje z dne 14. aprila 2021 o izračunu predhodnih prispevkov za leto 2021 v enotni sklad za reševanje (SRB/ES/2021/22), vključno s prilogami, v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

                  —

                  Enotnemu odboru za reševanje naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja sedem tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: sklep z dne 14. aprila 2021 krši bistveno postopkovno zahtevo v smislu člena 263, drugi odstavek, PDEU, ker ni bil pravilno ugotovljen.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: sklep z dne 14. aprila 2021 in njegove Priloge I, II in III kršijo bistvene postopkovne zahteve v smislu člena 263, drugi odstavek, PDEU in pravico do dobrega upravljanja, saj ne vsebujejo ustrezne obrazložitve v skladu s členom 296, drugi odstavek, PDEU, in členom 41(2)(c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina).

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: sklep z dne 14. aprila 2021 in njegove Priloge I, II in III kršijo pravico do učinkovitega pravnega sredstva iz člena 47(1) Listine, ker je skoraj nemogoče sodno preveriti vsebinsko pravilnost sklepa.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: sklep z dne 14. aprila 2021 in njegove Priloge so nezakonite, ker so členi od 4 do 7 in 9 Delegirane uredbe (EU) 2015/63 (1) nezakoniti. Kršijo zahtevek institucij do učinkovitega pravnega varstva, ker so privedli do neskladnih sklepov, ki na njih temeljijo.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: če bi se presodilo, da je nepregledni izračun prispevka institucij določen že v členu 70(2) Uredbe št. 806/2014 (2) in v členu 103(2) ter (7) Direktive 2014/59 (3), so pravni akti, navedeni v okviru četrtega tožbenega razloga, nezakoniti in je treba zato zavrniti njihovo uporabo.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: sklep z dne 14. aprila 2021 krši člene 6, 7 in 20(1) Delegirane uredbe (EU) 2015/63 s tem, da tožena stranka v okviru izračuna multiplikatorja za prilagoditev tveganjem ni upoštevala niti kazalnika tveganja za količnik neto stabilnega financiranja („NSFR“) niti kazalnika tveganja za minimalno zahtevo glede kapitala in kvalificiranih obveznosti oziroma kazalnikov kompleksnost („complexity“) ter rešljivost („resolvability“).

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog: sklep z dne 14. aprila 2021 in njegove Priloge I, II in III kršijo bistvene postopkovne zahteve v smislu člena 263, drugi odstavek, PDEU ter pravico do dobrega upravljanja iz člena 41(2)(a) Listine, ker tožeča stranka pred sprejetjem sklepa ni podala izjave.

         (1)  Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/63 z dne 21. oktobra 2014 o dopolnitvi Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s predhodnimi prispevki v sheme za financiranje reševanja (UL 2015, L 11, str. 44).

         (2)  Uredba (EU) št. 806/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. julija 2014 o določitvi enotnih pravil in enotnega postopka za reševanje kreditnih institucij in določenih investicijskih podjetij v okviru enotnega mehanizma za reševanje in enotnega sklada za reševanje ter o spremembi Uredbe (EU) št. 1093/2010 (UL 2014, L 225, str. 1).

         (3)  Direktiva 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o vzpostavitvi okvira za sanacijo ter reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij ter o spremembi Šeste direktive Sveta 82/891/EGS ter direktiv 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU in 2013/36/EU in uredb (EU) št. 1093/2010 ter (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (UL 2014, L 173, str. 190).


title: Zadeva T-409/21: Tožba, vložena 9. julija 2021 – Nemčija/Komisija

text:
               13.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 368/28

      Tožba, vložena 9. julija 2021 – Nemčija/Komisija
      (Zadeva T-409/21)
      (2021/C 368/44)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Zvezna republika Nemčija (zastopnika: J. Möller in R. Kanitz)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep Evropske komisije z dne 3. junija 2021 o državni pomoči SA.56826 (2020/N) – Germany – 2020 reform of support for cogeneration in državni pomoči SA.53308 (2019/N) – Germany – Change of support to existing CHP plants (§ 13 KWKG), razglasi za ničen v delu, v katerem je ugotovljeno, da so

                              a)

                              podpora za proizvodnjo električne energije v okviru soproizvodnje toplote in električne energije (v nadaljevanju: SPTE) v novih, posodobljenih in dodatno opremljenih visokozmogljivih napravah za SPTE,

                              b)

                              podpora za energijsko učinkovita omrežja za ogrevanje in hlajenje,

                              c)

                              podpora za zbiralnike toplote in hladu,

                              d)

                              podpora za proizvodnjo električne energije v okviru SPTE v obstoječih visokozmogljivih plinskih napravah za SPTE v sektorju daljinskega ogrevanja in

                              e)

                              znižan prispevek KWKG za proizvajalce vodika,
                              ki izhajajo iz KWKG 2020, državne pomoči, ter

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlog in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en tožbeni razlog. Evropska komisija naj bi pravno napačno razlagala in uporabila člen 107(1) PDEU s tem, da je ugotovila, da podjetja, na katera se nanašajo priglašeni ukrepi, prejemajo pomoči, ki jih dodeli država članica, oziroma pomoči iz državnih sredstev. Evropska komisija naj bi, prvič, pri tem napačno izhajala iz tega, da naj bi se že z dajatveno naravo nadomestila implicirala državnost pobranih sredstev v smislu člena 107(1) PDEU. Evropska komisija naj bi, drugič, napačno izhajala iz tega, da je prispevek iz Gesetz für die Erhaltung, die Modernisierung und den Ausbau der Kraft-Wärme-Kopplung 2020 (Kräfte-Wärme-Kopplungsgesetz) (zakon o ohranitvi, posodobitvi in razširitvi soproizvodnje toplote in električne energije iz leta 2020 (zakon o soproizvodnji toplote in električne energije), v nadaljevanju: KWKG), torej prispevek KWKG, sploh dajatev v smislu sodne prakse Sodišča Evropske unije. Tretjič, Evropska komisija naj bi napačno predpostavljala, da so sredstva, ki jih poberejo operaterji prenosnih sistemov, pod državnim nadzorom in s tem na voljo državi.


title: Zadeva T-412/21: Tožba, vložena 9. julija 2021 – Norddeutsche Landesbank – Girozentrale/EOR

text:
               13.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 368/29

      Tožba, vložena 9. julija 2021 – Norddeutsche Landesbank – Girozentrale/EOR
      (Zadeva T-412/21)
      (2021/C 368/45)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Norddeutsche Landesbank – Girozentrale (Hannover, Nemčija) (zastopnika: D. Flore in J. Seitz, odvetnika)

         Tožena stranka: Enotni odbor za reševanje (EOR)

         Predlog

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi ničnost sklepa tožene stranke z dne 14. aprila 2021 (dokumentarna številka: SRB/ES/2021/22), vključno z njegovimi prilogami, zlasti Prilogo I „Rezultati izračuna za vse institucije, ki spadajo na področje uporabe izračuna predhodnih prispevkov za leto 2021, navedeni ločeno (po posameznih institucijah) v usklajenih prilogah“, če se nanašajo na tožečo stranko;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja osem tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev pravice do izjave

                              —

                              Ker tožena stranka pred sprejetjem izpodbijanega sklepa tožeči stranki ni dala možnosti, da poda izjavo, je s tem kršila člen 41(1) in (2)(a) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina).

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev postopkovnih pravil

                              —

                              Izpodbijani sklep je ničen, ker je bil sprejet v nasprotju s splošnimi postopkovnimi zahtevami, ki izhajajo iz člena 41 Listine in člena 298 PDEU, iz splošnih načel in iz Poslovnika tožene stranke.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: nezadostna obrazložitev izpodbijanega sklepa

                              —

                              Izpodbijani sklep v nasprotju s členom 296 PDEU ne vsebuje zadostne obrazložitve, zlasti manjka sklicevanje na posamezne primere ter predstavitev bistvenega preudarka v okviru sorazmernosti in prostega preudarka.

                              —

                              Izračun letnega prispevka poleg tega ni razumljiv, zlasti zaradi uporabe neenotnih pojmov, in ker pomembni vmesni koraki niso bili pojasnjeni.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: kršitev temeljne pravice do učinkovitega sodnega varstva zaradi nepreverljivosti izpodbijanega sklepa

                              —

                              Nezadostna obrazložitev izpodbijanega sklepa tožeči stranki bistveno otežuje sodni preizkus.

                              —

                              Tožena stranka pri tem krši zlasti načelo kontradiktornosti postopka, v skladu s katerim morajo udeleženci imeti možnost kontradiktorno razpravljati tako glede dejanskih, kot tudi pravnih okoliščin, ki so odločilne za izid postopka.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: uporaba kazalnika IPS (Institutional Protection Scheme) krši nadrejeno pravo

                              —

                              Pri uporabi kazalnika IPS ni bil upoštevan pomen članstva tožeče stranke v institucionalni shemi za zaščito vlog Sparkassen-Finanzgruppe (finančna skupina Sparkasse, Nemčija).

                              —

                              V skladu s členom 6(5), drugi stavek, Delegirane uredbe (EU) 2015/63 (1) bi morala tožena stranka upoštevati tudi majhno možnost reševanja zadevne institucije, in s tem uporabo enotnega sklada za reševanje, ter spoštovati načelo sorazmernosti.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: s tem, ko ni bil upoštevan količnik MREL (Minimum Requirements for own funds and Eligible Liabilities) (minimalna zahteva glede kapitala in kvalificiranih obveznosti) v okviru področja tveganja „izpostavljenost tveganju“, je bila kršena Delegirana uredba (EU) 2015/63

                              —

                              Tožena stranka bi morala v skladu s členom 6(1)(a), (2)(a) Delegirane uredbe (EU) 2015/63 upoštevati nadpovprečno visok količnik MREL tožeče stranke v višini 67,6 %, ki močno presega minimalni količnik v višini 8 %, ki jo je določil Enotni odbor za reševanje.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog: uporaba multiplikatorja za prilagoditev tveganjem krši Delegirano uredbo (EU) 2015/63, ki jo je treba razlagati v smislu nadrejenega prava

                              —

                              Tožena stranka bi morala pri določitvi multiplikatorja za prilagoditev tveganjem upoštevati majhno verjetnost neplačila in nadpovprečno visok količnik MREL tožeče stranke, v skladu z zahtevo po usmerjenosti v profil tveganja in temeljno svobodo do gospodarske pobude v skladu s členom 16 Listine.

                  8.

                  Osmi tožbeni razlog (podredno): člen 7(4), drugi stavek, Delegirane uredbe (EU) 2015/63 krši nadrejeno pravo

                              —

                              Ker člen 7(4), drugi stavek, Delegirane uredbe (EU) 2015/63 določa relativizacijo kazalnika IPS, ta predpis krši splošno načelo enakosti pred zakonom iz člena 20 Listine ter načelo sorazmernosti, ker bi lahko bile institucije, ki so deležne enakega jamstva in za katere zato obstaja enaka verjetnost neplačila, deležne neenakega obravnavanja.

         (1)  Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/63 z dne 21. oktobra 2014 o dopolnitvi Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s predhodnimi prispevki v sheme za financiranje reševanja (UL 2015, L 11, str. 44).


title: Zadeva T-443/21: Tožba, vložena 26. julija 2021 – YAplus DBA Yoga Alliance/EUIPO – Vidyanand (YOGA ALLIANCE INDIA INTERNATIONAL)

text:
               13.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 368/31

      Tožba, vložena 26. julija 2021 – YAplus DBA Yoga Alliance/EUIPO – Vidyanand (YOGA ALLIANCE INDIA INTERNATIONAL)
      (Zadeva T-443/21)
      (2021/C 368/46)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: YAplus DBA Yoga Alliance (Arlington, Virginia, Združene države) (zastopnik: A. Thünken, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Swami Vidyanand (Villupuram, Indija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Imetnik sporne znamke: druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe

         Zadevna sporna znamka: mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unije, za figurativno znamko YOGA ALLIANCE INDIA INTERNATIONAL – zahteva za mednarodno registracijo, v kateri je imenovana Evropska unija št. 1415 321

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora EUIPO za pritožbe z dne 17. maja 2021 v zadevi R 1062/2020-1

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  EUIPO in po potrebi intervenientki naloži, naj nosi oziroma nosita stroške postopkov pred Splošnim sodiščem in EUIPO.

         Navajana tožbena razloga

                  —

                  kršitev člena 95(1) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-446/21: Tožba, vložena 28. julija 2021 – Commission de régulation de l’énergie/ACER

text:
               13.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 368/32

      Tožba, vložena 28. julija 2021 – Commission de régulation de l’énergie/ACER
      (Zadeva T-446/21)
      (2021/C 368/48)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Commission de régulation de l’énergie (Pariz, Francija) (zastopnica: C. Le Bihan-Graf, odvetnica)

         Tožena stranka: Agencija Evropske unije za sodelovanje energetskih regulatorjev

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Sklep št. A-001-2021 z dne 28. maja 2021, s katerim je bil potrjen Sklep ACER št. 30-2020 z dne 30. novembra 2020 o predlogu operaterja prenosnih sistemov (OPS) glede metodologije delitve stroškov ponovnega dispečiranja in kompenzacijskih poslov za območje določanja zmogljivosti Core in njegovi Prilogi I in Ia, razglasi za ničen;

                  —

                  zato Sklep ACER št. 30-2020 z dne 30. novembra 2020 o predlogu operaterja prenosnih sistemov (OPS) glede metodologije delitve stroškov ponovnega dispečiranja in kompenzacijskih poslov za območje določanja zmogljivosti Core in njegovi Prilogi I in Ia razglasi za nične;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja osem razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: odbor za pritožbe je kršil člen 28 Uredbe št. 2019/942, ker je opravil le omejen pregled zapletenih tehničnih in ekonomskih presoj, zajetih v Sklepu ACER št. 30/2020.
                  Glede na sodno prakso Splošnega sodišča, T-735/18, Aquind/ACER (18. november 2020), odbor za pritožbe ACER v celoti preuči pritožbene razloge in trditve tožeče stranke.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: ACER je kršila člen 16(13) Uredbe št. 2019/943, ker je brez predhodne preučitve operaterjev prenosnega omrežja ali odobritve nacionalnih regulativnih organov določila skupni prag za zančni pretok.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: napačna uporaba prava, ker je časovni okvir izvajanja metodologije brez pravne podlage povezan z drugimi metodologijami.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 3 Uredbe št. 1/58 in temeljnega načela pravne varnosti prava EU, ker je v izpodbijanem sklepu št. A-001-2021 uporabljen le angleški jezik. Zdi se, da izpodbijani sklep št. A-001-2021 ni bil izdan v francoščini, poleg tega za tožečo stranko zaradi zapletenosti, dolžine in nepopolnosti ni jasen in razumljiv.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: kršitev člena 74(2) Uredbe št. 2015/1222, člena 74(6)(a) Uredbe št. 2015/1222 in člena 16(13) Uredbe št. 2019/943 zaradi preširoko določenega področja uporabe metodologije delitve stroškov ponovnega dispečiranja in kompenzacijskih poslov.
                  Področje uporabe se ne bi smelo razširiti na elemente omrežja, ki se ne nanašajo na čezmejne izmenjave električne energije v skladu s členom 74(2) Uredbe št. 2015/1222 in členom 16(13) Uredbe št. 2019/943. Področje uporabe je bilo brez pravne podlage povezano z drugimi metodologijami.
                  Področje uporabe, širše od tistega, ki je določeno v metodologiji za izračun zmogljivosti, pravno ni dopustno. Področje uporabe bi moralo biti skladno z obveznostmi in odgovornostmi operaterjev prenosnih sistemov v skladu s členom 74(6)(a) Uredbe št. 2015/1222.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: napaka pri uporabi člena 16(13) Uredbe št. 2019/943, ker je bil določen edinstven in skupen prag za zančni pretok za vse operaterje prenosnih sistemov območja določanja zmogljivosti Core. Ni razlogov za utemeljitev in razlago, da bi moral veljati edinstven in skupen prag za vse meje trgovalnih območij, medtem ko so nacionalna prenosna omrežja različna in zankasta.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog: kršitev temeljnega načela prepovedi diskriminacije v pravu EU in člena 16(13) Uredbe št. 2019/943, ker je bila pri določanju bremena stroškov v metodologiji dana prednost prezasedenosti zaradi zančnega pretoka.
                  Prezasedenost zaradi notranjih tokov in zančnega pretoka je treba v metodologiji obravnavati enako. Postavitev zančnega pretoka na prvo mesto na prednostnem seznamu tokov, ki so povzročajo prezasedenost, operaterjem ne daje dobrih spodbud za upravljanje prezasedenosti.
                  Odbor za pritožbe ACER je zavrnil dokaze tožeče stranke brez utemeljitve.
                  Prednostna razvrstitev zančnega pretoka diskriminira operaterje prenosnih sistemov, ki so vlagali v razvoj svojih omrežij, saj bi bili ti operaterji lahko kaznovani za preostale zančne pretoke, za katere so lahko odgovorni.

                  8.

                  Osmi tožbeni razlog: napaka pri uporabi člena 15(3) Uredbe 2019/943, ker je bilo priznano, da mora metodologija pokriti stroške držav članic v skladu z njihovimi akcijskimi načrti.
                  Stroški držav članic v skladu z njihovimi akcijskimi načrti so iz metodologije izključeni. Metodologija bi morala določiti posebna pravila za obravnavo teh stroškov. Utemeljitev odbora za pritožbe je s tehničnega vidika nedosledna. Odbor za pritožbe ni odgovoril na trditev tožeče stranke, da ni možno razlikovati med stroški, nastali zaradi dajanja na razpolago prenosne zmogljivosti med območji, in stroški, nastali za druge namene.


title: Zadeva T-451/21: Tožba, vložena 30. julija 2021 – Hesse/EUIPO – Wedl & Hofmann (Testa Rossa)

text:
               13.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 368/33

      Tožba, vložena 30. julija 2021 – Hesse/EUIPO – Wedl & Hofmann (Testa Rossa)
      (Zadeva T-451/21)
      (2021/C 368/49)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Kurt Hesse (Nürnberg, Nemčija) (zastopnik: M. Krogmann, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Wedl & Hofmann GmbH (Mils/Hall in Tirol, Avstrija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

         Zadevna sporna znamka: besedna znamka Unije Testa Rossa – Prijava št. 13 019 047

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 20. maja 2021 v zadevi R 878/2020-1

         Tožbeni predlog

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi tako, da se ugovor zavrne tudi za naslednje blago:
                  razred 7 – naprave za rezanje kruha; strojčki za strganje zelenjave; mlinčki za kavo, razen na ročni pogon; električni mešalniki in električni drobilci za gospodinjstvo;
                  razred 21 – gospodinjski pripomočki;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov postopka.

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-452/21: Tožba, vložena 30. julija 2021 – Thomas Henry/EUIPO (MATE MATE)

text:
               13.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 368/34

      Tožba, vložena 30. julija 2021 – Thomas Henry/EUIPO (MATE MATE)
      (Zadeva T-452/21)
      (2021/C 368/50)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Thomas Henry GmbH (Berlin, Nemčija) (zastopniki: O. Spieker, A. Schönfleisch, N. Willich in D. Mienert, odvetniki)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Zadevna sporna znamka: besedna znamka Unije MATE MATE – Prijava št. 18 091 934

         Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 28. maja 2021 v zadevi R 406/2021-1

         Tožbeni predlog

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov postopka.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  Kršitev člena 7(1)(b) v povezavi s členom 7(2) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev člena 7(1)(c) v povezavi s členom 7(2) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev člena 7(1)(g) v povezavi s členom 7(2) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-453/21: Tožba, vložena 30. julija 2021 – UniCredit in UniCredit Bank/Komisija

text:
               13.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 368/35

      Tožba, vložena 30. julija 2021 – UniCredit in UniCredit Bank/Komisija
      (Zadeva T-453/21)
      (2021/C 368/51)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeči stranki: UniCredit SpA (Rim, Italija), UniCredit Bank AG (München, Nemčija) (zastopniki: I. Vandenborre, S. Dionnet, M. Siragusa, G. Rizza in B. Massella Ducci Teri, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

                  —

                  v celoti ali deloma razglasi za ničen Sklep Komisije C(2021) 3489 final z dne 20. maja 2021 v zadevi COMP/AT.40324 – evropske državne obveznice (v nadaljevanju: sklep), s katerim je ugotovila, da sta tožeči stranki kršili člen 101 PDEU in člen 53 Sporazuma EGP, s tem ko sta bili od 9. septembra 2011 do 28. novembra 2011 udeleženi pri enotni in trajajoči kršitvi v sektorju evropskih državnih obveznic, in/ali odpravi globo;

                  —

                  podredno, v okviru izvajanja svoje neomejene pristojnosti znatno zniža znesek naložene globe;

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov;

                  —

                  Komisiji kot ukrep procesnega vodstva ali pripravljalni ukrep naloži, naj predloži nezaupno različico stališč, ki jih je tretja oseba predložila GD Komisije za konkurenco med preiskavo AT.40324, po obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah in ustnem zaslišanju, tako da se lahko vložijo v spis v zadevi.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata enajst tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: Komisija je kršila obveznost obrazložitve, ker v sklepu ni ustrezno opredelila upoštevnega ali upoštevnih trgov.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: V sklepu je napačno ugotovljeno, da je bila družba UniCredit udeležena pri enotni in trajajoči kršitvi, usmerjeni na primarni trg, čeprav borzni trgovec družbe UniCredit na tem trgu ne trguje.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: Ugotovitev Komisije, da je bila družba UniCredit udeležena pri enotni in trajajoči kršitvi, ki pomeni omejitev konkurence zaradi cilja, ni podprta z dokazi iz zadevnega obdobja in ni zadostno obrazložena.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: Komisija je napačno ugotovila udeležbo družbe UniCredit pri omejitvi konkurence zaradi cilja, ne da bi analizirala morebitni vpliv ravnanja te družbe na sekundarni trg.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: Komisija je napačno ugotovila udeležbo družbe UniCredit pri omejitvi konkurence zaradi cilja, ne da bi analizirala gospodarske razmere.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: Komisija je storila napako pri presoji dejanskega stanja glede trajanja udeležbe tožečih strank pri zatrjevanem kartelu.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog: Metoda določitve globe, uporabljena v sklepu, je napačna v delu, v katerem je Komisija: (i) za izračun vrednosti prodaje uporabila napačen približek, (ii) za določitev zneska globe ni uporabila najboljših razpoložljivih podatkov, (iii) ni ocenila primernosti dodatnih podatkov, ki jih je predložila družba UniCredit, in (iv) ni izpolnila obveznosti obrazložitve.

                  8.

                  Osmi tožbeni razlog: Metoda, ki jo je Komisija uporabila za izračuna približka za vrednost prodaje strank, je bila očitno nerazumna in neprimerna glede na njen nameravani cilj, ker ni pravilno odražala relativne teže družbe UniCredit in drugih strank v zatrjevani kršitvi.

                  9.

                  Deveti tožbeni razlog: Komisija je kršila načelo sorazmernosti in načelo individualizacije kazenskih sankcij, s tem ko je spremenljivi del osnovnega zneska globe družbe UniCredit znižala samo za 1 % v primerjavi z drugimi strankami.

                  10.

                  Deseti tožbeni razlog: Komisija je kršila načelo sorazmernosti in načelo individualizacije kazenskih sankcij, s tem ko ni znatno prilagodila osnovnega zneska globe: (a) na podlagi točke 37 Smernic o načinu določanja glob in/ali (b) zaradi olajševalnih okoliščin. Zato končni znesek globe ni odražal objektivnih razlik med položajem družbe UniCredit in položaji drugih strank.

                  11.

                  Enajsti tožbeni razlog: To, da je Komisija družbi UniCredit naložila nesorazmerno in nepravično globo, bi bilo treba popraviti z izvajanjem neomejene pristojnosti Splošnega sodišča.


title: Zadeva T-454/21: Tožba, vložena 30. julija 2021 – G-Core Innovations/EUIPO – Coretransform (G CORELABS)

text:
               13.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 368/36

      Tožba, vložena 30. julija 2021 – G-Core Innovations/EUIPO – Coretransform (G CORELABS)
      (Zadeva T-454/21)
      (2021/C 368/52)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: G-Core Innovations Sàrl (Contern, Luksemburg) (zastopnik: L. Axel Karnøe Søndergaard, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Coretransform GmbH (Berlin, Nemčija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka pred Splošnim sodiščem

         Zadevna sporna znamka: prijava figurativne znamke Evropske unije G CORELABS v oranžni, rdeči, srebrni, črni in sivi barvi – Zahteva za registracijo št. 14955 017

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora EUIPO za pritožbe z dne 10. maja 2021 v zadevi R 22/2021-2

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  v celoti razveljavi izpodbijano odločbo in dopusti registracijo znamke za vse blago, za katero se zahteva;

                  —

                  EUIPO naloži, naj plača stroške, ki so nastali tožeči stranki.

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-456/21: Tožba, vložena 2. avgusta 2021 – Bank of America in Bank of America Corporation/Komisija

text:
               13.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 368/37

      Tožba, vložena 2. avgusta 2021 – Bank of America in Bank of America Corporation/Komisija
      (Zadeva T-456/21)
      (2021/C 368/53)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeči stranki: Bank of America N.A. (Charlotte, Severna Karolina, Združene države), Bank of America Corporation (Wilmington, Severna Karolina, Združene države) (zastopniki D. Bailey, Barrister, D. Liddell, Solicitor, in D. Slater, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

                  —

                  Sklep Komisije C(2021) 3489 z dne 20. maja 2021 v zadevi AT.40324 – evropske državne obveznice (v nadaljevanju: sklep) razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožeči stranki; in

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov tožečih strank v zvezi s tem postopkom.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata tri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: Ugotovitev Komisije, da sta bili tožeči stranki udeleženi pri enotni in trajajoči kršitvi, temelji na napačni uporabi prava in/ali na napačni presoji pri uporabi člena 101(1) PDEU. Zlasti je Komisija za udeležbo pri enotni in trajajoči kršitvi uporabila napačen preizkus; dalje ali podredno, Komisija je za dejansko stanje v tej zadevi napačno uporabila pravo glede elementov enotne in trajajoče kršitve.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: V okoliščinah, v katerih je bilo na podlagi člena 25(1)(b) Uredbe (ES) 1/2003 ravnanje tožečih strank zunaj zastaralnih rokov za izrek globe, je Komisija za ugotovitev kršitve tožečih strank napačno ugotovila, da obstaja pravni interes v smislu člena 7 Uredbe (ES) 1/2003.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: Komisija je kršila pravico do obrambe, s tem ko (i) elementi obtožbe zoper tožeči stranki v sklepu v osnovi niso ustrezali bistvenim elementom obtožbe, navedenim zoper tožeči stranki v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah; (ii) Komisija ni pojasnila, zakaj je menila, da so stiki, ki so zgolj posredno navedeni v Prilogi 1 k obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah in v Prilogi 1 k sklepu, nezakoniti, in (iii) tožečima strankama ni bila dana možnost, da odgovorita na nove elemente, navedene v sklepu – ki niso bili navedeni v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah – glede nekaterih sporočil.


title: Zadeva T-462/21: Tožba, vložena 3. avgusta 2021 – Portigon/Komisija

text:
               13.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 368/38

      Tožba, vložena 3. avgusta 2021 – Portigon/Komisija
      (Zadeva T-462/21)
      (2021/C 368/54)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Portigon AG (Düsseldorf, Nemčija) (zastopniki: A. Bischke, H.-J. Niemeyer in F. Grossmann, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlog

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Sklep Komisije z dne 20. maja 2021 (C (2021) 3489) (AT.40324 – državne pomoči evropskih držav), izdan zoper družbo Portigon AG, v celoti razglasi za ničen;

                  —

                  Evropski komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja šest tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev pravice do izjave in pomanjkljiva obrazložitev

                              —

                              Komisija ni razumljivo opisala in obrazložila ravnanja, ki ga je pripisala tožeči stranki, in s tem kršila člen 296(2) PDEU;

                              —

                              Komisija tožeči stranki namesto zgolj opisa dejanskega stanja ni predložila dodatnih očitkov.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev načela enotnosti pravnega reda
                  Komisija je z izdajo navedenega sklepa ravnala v protislovju s svojo odločbo o državnih pomočeh iz leta 2011.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: Komisija napačno ni izvrševala diskrecijske pravice

                              —

                              Komisija napačno ni upoštevala očitkov tožeče stranke, pri izdaji sklepa pa očitno ni izvrševala diskrecijske pravice, ki ji je dodeljena.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: napačna ugotovitev enotne in trajajoče kršitve

                              —

                              Komisija napačno izhaja iz enotne in trajajoče kršitve, ki naj bi trajala dlje kot zastaranje.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: napačna presoja sankcioniranih ravnanj v skladu s členom 101 PDEU in neobstoj obrazložitve v skladu s členom 296(2) PDEU

                              —

                              Komisija naj nekatera ravnanja napačno opredelila kot omejevanje konkurence zaradi cilja. Komisija ni dokazala domnevnih znatnih učinkov na trg.

                              —

                              Komisija naj bi tožeči stranki napačno pripisala ravnanje nekdanjega zaposlenega.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: napačna izdaja odločbe o ugotovitvi kršitve na podlagi člena 7(1) Uredbe (ES) št. 1/2003 (1)

                              —

                              Sklep krši člen 7(1) Uredbe (ES) št. 1/2003, ker Komisija nima pravnega interesa za izdajo svoje odločbe zoper tožečo stranko.

         (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL 2003, L 1, str. 1).


title: Zadeva T-464/21: Tožba, vložena 30. julija 2021 – Faller in drugi/Komisija

text:
               13.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 368/39

      Tožba, vložena 30. julija 2021 – Faller in drugi/Komisija
      (Zadeva T-464/21)
      (2021/C 368/55)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranke

         Tožeče stranke: Sonja Faller (Bressanone, Italija) in 74 drugih tožečih strank (zastopnica: R. Holzeisen, odvetnica)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlog

      Tožeče stranke predlagajo, naj se izpodbijani izvedbeni sklep, kakor je bil spremenjen in dopolnjen, razglasi za ničen.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožba zoper izvedbeni sklep Evropske komisije z dne 31. maja 2021 o spremembi s sklepom C(2020) 9598 (final) izdanega pogojnega dovoljenja za promet z zdravilom „Comirnaty – COVID-19-mRNA-Impfstoff (spremenjeni nukleotid)“ se opira na te razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: izpodbijani izvedbeni sklep krši člen 2, točka 1 in 2 Uredbe (ES) št. 507/2006 (1). Že zgolj iz razloga, da je tveganje pri otrocih z okužbo SARS-CoV-2 praktično ničelno, za zdrave otroke ni podano pozitivno razmerje med tveganji in koristmi. Uporaba zadevne eksperimentalne snovi, ki temelji na genski tehnologiji, je torej grobo v nasprotju s pravom Unije. Poleg tega naj SZO in EU ne bi ustrezno ugotovili krizne situacije v smislu grožnje javnemu zdravju.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: izpodbijani izvedbeni sklep krši člen 4 Uredbe (ES) št. 507/2006, ker:

                              —

                              ni podano pozitivno razmerje med tveganji in koristmi v skladu s členom 1, točka 28a Direktive 2001/83/EG (2);

                              —

                              ni izpolnjen pogoj iz člena 4(1)(b) Uredbe (ES) št. 507/2006, saj predlagatelj ni sposoben predložiti izčrpnih kliničnih podatkov;

                              —

                              ni izpolnjen pogoj iz člena 4(1)(c) Uredbe (ES) št. 507/2006, saj ni nezadovoljene zdravstvene potrebe, ki bi bila z dovoljenim zdravilom izpolnjena;

                              —

                              ni izpolnjen pogoj iz člena 4(1)(d) Uredbe (ES) št. 507/2006.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: kršitev Uredbe (ES) št. 1394/2007 (3), Direktive 2001/83/ES in Uredbe (ES) št. 726/2004 (4).

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: groba kršitev členov 168 in 169 PDEU in členov 3, 35 in 38 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

         (1)  Uredba Komisije (ES) št. 507/2006 z dne 29. marca 2006 o pogojnem dovoljenju za promet zdravil za humano uporabo, ki sodijo na področje uporabe Uredbe (ES) št. 726/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (UL 2006, L 92, str. 6).

         (2)  Direktiva 2001/83/ES evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini (UL posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 27, str. 69).

         (3)  Uredba (ES) št. 1394/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o zdravilih za napredno zdravljenje ter o spremembi Direktive 2001/83/ES in Uredbe (ES) št. 726/2004 (UL 2007, L 324, str. 121).

         (4)  Uredba (ES) št. 726/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o postopkih Skupnosti za pridobitev dovoljenja za promet in nadzor zdravil za humano in veterinarsko uporabo ter o ustanovitvi Evropske agencije za zdravila (UL posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 34, str. 229).


title: Zadeva C-791/19: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 15. julija 2021 – Evropska komisija/Republika Poljska (Neizpolnitev obveznosti države – Disciplinska ureditev za sodnike – Pravna država – Neodvisnost sodnikov – Učinkovito sodno varstvo na področjih, ki so zajeta s pravom Unije – Člen 19(1), drugi pododstavek, PEU – Člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – Disciplinske kršitve zaradi vsebine sodnih odločb – Neodvisna in z zakonom ustanovljena disciplinska sodišča – Spoštovanje razumnega roka in pravice do obrambe v disciplinskih postopkih – Člen 267 PDEU – Omejitev pravice in obveznosti nacionalnih sodišč, da pri Sodišču vlagajo predloge za sprejetje predhodne odločbe)

text:
               20.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 382/2

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 15. julija 2021 – Evropska komisija/Republika Poljska
      (Zadeva C-791/19) (1)

      (Neizpolnitev obveznosti države - Disciplinska ureditev za sodnike - Pravna država - Neodvisnost sodnikov - Učinkovito sodno varstvo na področjih, ki so zajeta s pravom Unije - Člen 19(1), drugi pododstavek, PEU - Člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah - Disciplinske kršitve zaradi vsebine sodnih odločb - Neodvisna in z zakonom ustanovljena disciplinska sodišča - Spoštovanje razumnega roka in pravice do obrambe v disciplinskih postopkih - Člen 267 PDEU - Omejitev pravice in obveznosti nacionalnih sodišč, da pri Sodišču vlagajo predloge za sprejetje predhodne odločbe)
      (2021/C 382/02)
      Jezik postopka: poljščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva K. Banks, S. L. Kalėda in H. Krämer, nato K. Banks, S. L. Kalėda in P. J. O. Van Nuffel, agenti)

         Tožena stranka: Republika Poljska (zastopniki: B. Majczyna, D. Kupczak, S. Żyrek, A. Dalkowska in A. Gołaszewska, agenti)

         Intervenientke v podporo tožeče stranke: Kraljevina Belgija (zastopnice: C. Pochet, M. Jacobs in L. Van den Broeck, agentke), Kraljevina Danska (zastopniki: sprva M. Wolff, M. Jespersen in J. Nymann-Lindegren, nato M. Wolff in J. Nymann-Lindegren, agenti), Kraljevina Nizozemska (zastopnika: M. K. Bulterman in J. Langer, agenta), Republika Finska (zastopnici: M. Pere in H. Leppo, agentki), Kraljevina Švedska (zastopnice: C. Meyer-Seitz, H. Shev, A. Falk, J. Lundberg in H. Eklinder, agentke)

         Izrek

                  1.

                  Republika Poljska

                              —

                              s tem, da ni zagotovila neodvisnosti in nepristranskosti Izba Dyscyplinarna (disciplinski senat) pri Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče, Poljska), ki je pristojen za nadzor nad odločbami, izdanimi v disciplinskih postopkih proti sodnikom (člen 3, točka 5, člen 27 in člen 73(1) ustawa o Sądzie Najwyższym (zakon o vrhovnem sodišču) z dne 8. decembra 2017 v konsolidirani različici, kot je objavljena v Dziennik Ustaw Rzeczypospolitej Polskiej iz leta 2019 (pozicija 825), v povezavi s členom 9a ustawa o Krajowej Radzie Sądownictwa (zakon o nacionalnem sodnem svetu) z dne 12. maja 2011, kakor je bil spremenjen z ustawa o zmianie ustawy o Krajowej Radzie Sądownictwa oraz niektórych innych ustaw (zakon o spremembah zakona o nacionalnem sodnem svetu in nekaterih drugih zakonov) z dne 8. decembra 2017);

                              —

                              s tem, da je dopustila, da se lahko v zvezi s sodniki splošnih sodišč vsebina sodnih odločb opredeli kot disciplinska kršitev (člen 107(1) ustawa – Prawo o ustroju sądów powszechnych (zakon o organizaciji splošnih sodišč) z dne 27. julija 2001 v različici po zaporednih spremembah, objavljenih v Dziennik Ustaw Rzeczypospolitej Polskiej iz leta 2019 (pozicije 52, 55, 60, 125, 1469 in 1495), ter člen 97(1) in (3) zakona o vrhovnem sodišču v konsolidirani različici, kot je objavljena v Dziennik Ustaw Rzeczypospolitej Polskiej iz leta 2019 (pozicija 825));

                              —

                              s tem, da je predsedniku Izba Dyscyplinarna (disciplinski senat) pri Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče) podelila diskrecijsko pravico za imenovanje disciplinskega sodišča, ki je na prvi stopnji pristojno v zadevah, ki se nanašajo na sodnike splošnih sodišč (člen 110(3) in člen 114(7) zakona o organizaciji splošnih sodišč v različici po zaporednih spremembah, objavljenih v Dziennik Ustaw Rzeczypospolitej Polskiej iz leta 2019 (pozicije 52, 55, 60, 125, 1469 in 1495)), in da torej ni zagotovila, da disciplinske zadeve obravnava „z zakonom ustanovljeno“ sodišče, ter

                              —

                              s tem, da ni zagotovila, da se disciplinske zadeve proti sodnikom splošnih sodišč obravnavajo v razumnem roku (člen 112b(5), drugi stavek, tega zakona), pa tudi s tem, da je določila, da dejanja v zvezi z imenovanjem odvetnika in njegovim prevzemom obrambe nimajo odložilnega učinka na potek disciplinskega postopka (člen 113a navedenega zakona) in da disciplinsko sodišče vodi postopek tudi v primeru upravičene odsotnosti obdolženega sodnika, ki je o tem obveščen, ali njegovega odvetnika (člen 115a(3) tega zakona), ter da torej obdolženim sodnikom splošnih sodišč ni zagotovila pravice do obrambe,
                              ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 19(1), drugi pododstavek, PEU.

                  2.

                  Republika Poljska s tem, da je dopustila, da se pravica sodišč do vložitve predlogov za sprejetje predhodne odločbe pri Sodišču Evropske unije omeji z možnostjo začetka disciplinskega postopka, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 267, drugi in tretji odstavek, PDEU.

                  3.

                  Republika Poljska nosi svoje stroške in plača stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija, vključno s stroški v zvezi s postopkom za izdajo začasne odredbe.

                  4.

                  Kraljevina Belgija, Kraljevina Danska, Kraljevina Nizozemska, Republika Finska in Kraljevina Švedska nosijo vsaka svoje stroške.

         (1)  UL C 413, 9.12.2019.


title: Zadeva C-911/19: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 15. julija 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Francija) – Fédération bancaire française (FBF)/Autorité de contrôle prudentiel et de résolution (ACPR) (Predhodno odločanje – Člena 263 in 267 PDEU – Pravno nezavezujoč akt Unije – Sodni nadzor – Smernice Evropskega bančnega organa (EBA) – Nadzor in ureditev upravljanja bančnih produktov – Veljavnost – Pristojnost EBA)

text:
               20.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 382/3

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 15. julija 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Francija) – Fédération bancaire française (FBF)/Autorité de contrôle prudentiel et de résolution (ACPR)
      (Zadeva C-911/19) (1)

      (Predhodno odločanje - Člena 263 in 267 PDEU - Pravno nezavezujoč akt Unije - Sodni nadzor - Smernice Evropskega bančnega organa (EBA) - Nadzor in ureditev upravljanja bančnih produktov - Veljavnost - Pristojnost EBA)
      (2021/C 382/03)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Conseil d'État

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Fédération bancaire française (FBF)

         Tožena stranka: Autorité de contrôle prudentiel et de résolution (ACPR)

         Izrek

                  1.

                  Člen 263 PDEU je treba razlagati tako, da akti, kakršne so Smernice Evropskega bančnega organa (EBA) z dne 22. marca 2016 o nadzoru in ureditvi upravljanja bančnih produktov (EBA/GL/2015/18), ne morejo biti predmet ničnostne tožbe na podlagi tega člena.

                  2.

                  Člen 267 PDEU je treba razlagati tako, da je Sodišče na podlagi tega člena pristojno za presojo veljavnosti aktov, kakršne so Smernice Evropskega bančnega organa (EBA) z dne 22. marca 2016 o nadzoru in ureditvi upravljanja bančnih produktov (EBA/GL/2015/18).

                  3.

                  Pravo Unije ne zahteva, da je dopustnost ugovora nezakonitosti akta Unije pred nacionalnim sodiščem pogojena s tem, da se ta akt neposredno in posamično nanaša na pravni subjekt, ki poda ta ugovor.

                  4.

                  Pri preučitvi tretjega vprašanja za predhodno odločanje ni bil ugotovljen noben element, ki bi lahko vplival na veljavnost Smernic Evropskega bančnega organa (EBA) z dne 22. marca 2016 o nadzoru in ureditvi upravljanja bančnih produktov (EBA/GL/2015/18).

         (1)  UL C 61, 24.2.2020.


title: Zadeva C-262/21 PPU: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 2. avgusta 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Korkein oikeus – Finska) – A/B (Predhodno odločanje – Območje svobode, varnosti in pravice – Pristojnost in priznavanje ter izvrševanje sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo – Uredba (ES) št. 2201/2003 – Področje uporabe – Člen 2, točka 11 – Pojem „neupravičena premestitev ali zadržanje otroka“ – Haaška konvencija z dne 25. oktobra 1980 – Zahtevek za vrnitev mlajšega otroka, za katerega imajo starši skupno pravico do varstva in vzgoje – Državljani tretjih držav – Predaja otroka in njegove matere v državo članico, ki je odgovorna za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito na podlagi Uredbe (EU) št. 604/2013 (Dublin III))

text:
               20.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 382/4

      Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 2. avgusta 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Korkein oikeus – Finska) – A/B
      (Zadeva C-262/21 PPU) (1)

      (Predhodno odločanje - Območje svobode, varnosti in pravice - Pristojnost in priznavanje ter izvrševanje sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo - Uredba (ES) št. 2201/2003 - Področje uporabe - Člen 2, točka 11 - Pojem „neupravičena premestitev ali zadržanje otroka“ - Haaška konvencija z dne 25. oktobra 1980 - Zahtevek za vrnitev mlajšega otroka, za katerega imajo starši skupno pravico do varstva in vzgoje - Državljani tretjih držav - Predaja otroka in njegove matere v državo članico, ki je odgovorna za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito na podlagi Uredbe (EU) št. 604/2013 (Dublin III))
      (2021/C 382/04)
      Jezik postopka: finščina

         Predložitveno sodišče

      Korkein oikeus

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: A

         Tožena stranka: B

         Izrek

      Člen 2, točka 11, Uredbe Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000 je treba razlagati tako, da se kot neupravičena premestitev ali neupravičeno zadržanje v smislu te določbe ne more šteti položaj, v katerem je eden od staršev brez soglasja drugega od staršev svojega otroka odpeljal iz države običajnega prebivališča otroka v drugo državo članico na podlagi odločbe o predaji, ki jo je prva država članica sprejela na podlagi Uredbe (EU) št. 604/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva, nato pa sta ostala v drugi državi članici po tem, ko je bila ta odločitev o predaji razveljavljena, ne da bi organi prve države članice odločili, da predani osebi sprejmejo ali jima dovolijo prebivanje v tej državi članici.

         (1)  UL C 252, 28.6.2021.


title: Zadeva C-81/20: Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 22. junija 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunalul Bucureşti – Romunija) – SC Mitliv Exim SRL/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală, Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili (Predhodno odločanje – Člen 53(2) in člen 99 Poslovnika Sodišča – Davek na dodano vrednost (DDV) – Direktiva 2006/112/ES – Temeljne pravice – Načelo ne bis in idem – Kumulacija kazenskih in upravnih sankcij – Neuporaba – Dodatne davčne obveznosti – Obresti na znesek, ki ga je davčni zavezanec plačal v okviru kazenskega postopka)

text:
               20.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 382/5

      Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 22. junija 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunalul Bucureşti – Romunija) – SC Mitliv Exim SRL/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală, Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
      (Zadeva C-81/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Člen 53(2) in člen 99 Poslovnika Sodišča - Davek na dodano vrednost (DDV) - Direktiva 2006/112/ES - Temeljne pravice - Načelo ne bis in idem - Kumulacija kazenskih in upravnih sankcij - Neuporaba - Dodatne davčne obveznosti - Obresti na znesek, ki ga je davčni zavezanec plačal v okviru kazenskega postopka)
      (2021/C 382/05)
      Jezik postopka: romunščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunalul Bucureşti

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: SC Mitliv Exim SRL

         Nasprotni stranki: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală, Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

         Izrek

      Člena 2 in 63 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da v primeru opravljenih obdavčljivih transakcij, v zvezi s katerimi je treba plačati davek na dodano vrednost, plačila, četudi začasnega, katerega namen je izpolnitev ustrezne davčne terjatve, ni mogoče šteti za neupravičenega in iz njega ne morejo nastati obresti v korist davčnega zavezanca, ki je to plačilo dal.

         (1)  UL C 279, 24.8.2020.


title: Zadeva C-206/20: Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 22. junija 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) – Združeno kraljestvo) – Izvršitev evropskega naloga za prijetje, izdanega zoper VA (Predhodno odločanje – Člen 99 Poslovnika Sodišča – Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah – Evropski nalog za prijetje – Okvirni sklep 2002/584/PNZ – Člen 8(1)(c) – Evropski nalog za prijetje, ki ga je izdalo državno tožilstvo države članice zaradi kazenskega pregona na podlagi ukrepa odvzema prostosti, ki ga je izdal isti organ – Neobstoj sodnega nadzora pred predajo zahtevane osebe – Posledice – Učinkovito sodno varstvo – Listina Evropske unije o temeljnih pravicah – Člen 47)

text:
               20.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 382/5

      Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 22. junija 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) – Združeno kraljestvo) – Izvršitev evropskega naloga za prijetje, izdanega zoper VA
      (Zadeva C-206/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Člen 99 Poslovnika Sodišča - Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah - Evropski nalog za prijetje - Okvirni sklep 2002/584/PNZ - Člen 8(1)(c) - Evropski nalog za prijetje, ki ga je izdalo državno tožilstvo države članice zaradi kazenskega pregona na podlagi ukrepa odvzema prostosti, ki ga je izdal isti organ - Neobstoj sodnega nadzora pred predajo zahtevane osebe - Posledice - Učinkovito sodno varstvo - Listina Evropske unije o temeljnih pravicah - Člen 47)
      (2021/C 382/06)
      Jezik postopka: angleščina

         Predložitveno sodišče

      High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court)

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: VA

         Ob udeležbi: Prosecutor of the regional prosecutor’s office in Ruse, Bulgaria

         Izrek

      Člen 8(1)(c) Okvirnega sklepa Sveta 2002/584/PNZ z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami, kakor je bil spremenjen z Okvirnim sklepom Sveta 2009/299/PNZ z dne 26. februarja 2009, v povezavi s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in sodno prakso Sodišča je treba razlagati tako, da zahteve učinkovitega sodnega varstva, do katerega mora biti upravičena oseba, zoper katero je bil izdan evropski nalog za prijetje zaradi kazenskega pregona, niso izpolnjene, če tako evropski nalog za prijetje kot sodno odločbo, na kateri ta nalog temelji, izda državni tožilec, ki ga je mogoče opredeliti kot „odreditveni pravosodni organ“ v smislu člena 6(1) tega okvirnega sklepa, kakor je bil spremenjen z Okvirnim sklepom 2009/299, ne da bi bila lahko navedeni evropski nalog za prijetje ali navedena sodna odločba predmet sodnega nadzora v odreditveni državi članici pred predajo zahtevane osebe s strani izvršitvene države članice.

         (1)  UL C 262, 10.8.2020.


title: Zadev C-636/20: Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 1. julija 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Pécsi Törvényszék – Madžarska) – Tolnatext Bt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Predhodno odločanje – Carinski zakonik Unije – Člen 22(6) – Člen 29 – Pravica do izjave – Postopki, začeti po uradni dolžnosti – Člen 53(2) in člen 94 Poslovnika Sodišča – Neobstoj pojasnil glede razlogov, ki utemeljujejo potrebo po odgovoru na predhodno vprašanje za rešitev spora o glavni stvari – Očitna nedopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe)

text:
               20.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 382/6

      Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 1. julija 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Pécsi Törvényszék – Madžarska) – Tolnatext Bt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Zadev C-636/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Carinski zakonik Unije - Člen 22(6) - Člen 29 - Pravica do izjave - Postopki, začeti po uradni dolžnosti - Člen 53(2) in člen 94 Poslovnika Sodišča - Neobstoj pojasnil glede razlogov, ki utemeljujejo potrebo po odgovoru na predhodno vprašanje za rešitev spora o glavni stvari - Očitna nedopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe)
      (2021/C 382/07)
      Jezik postopka: madžarščina

         Predložitveno sodišče

      Pécsi Törvényszék

         Stranki

         Tožeča stranka: Pécsi Törvényszék

         Tožena stranka: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Izrek

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Pécsi Törvényszék (županijsko sodišče v Pécsu, Madžarska) s sklepom z dne 30. oktobra 2020, je očitno nedopusten.

         (1)  UL C 62, 22.2.2021.


title: Zadeva C-95/21: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Köln (Nemčija) 16. februarja 2021 – Deutsche Lufthansa AG/AirHelp Germany GmbH

text:
               20.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 382/6

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Köln (Nemčija) 16. februarja 2021 – Deutsche Lufthansa AG/AirHelp Germany GmbH
      (Zadeva C-95/21)
      (2021/C 382/08)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landgericht Köln

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Deutsche Lufthansa AG

         Tožena stranka: AirHelp Germany GmbH
      V tej zadevi je predsednik Sodišča dne 17. junija 2021 izdal sklep o izbrisu iz vpisnika Sodišča.


title: Zadeva C-142/21: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Köln (Nemčija) 5. marca 2021 – Deutsche Lufthansa AG/AirHelp Germany GmbH

text:
               20.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 382/7

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Köln (Nemčija) 5. marca 2021 – Deutsche Lufthansa AG/AirHelp Germany GmbH
      (Zadeva C-142/21)
      (2021/C 382/09)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landgericht Köln

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Deutsche Lufthansa AG

         Tožena stranka: AirHelp Germany GmbH
      V tej zadevi je predsednik Sodišča dne 18. junija 2021 izdal sklep o izbrisu iz vpisnika Sodišča.


title: Zadeva C-173/21: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Köln (Nemčija) 22. marca 2021 – Deutsche Lufthansa AG/GE

text:
               20.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 382/7

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Köln (Nemčija) 22. marca 2021 – Deutsche Lufthansa AG/GE
      (Zadeva C-173/21)
      (2021/C 382/10)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landgericht Köln

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Deutsche Lufthansa AG

         Tožena stranka: GE
      V tej zadevi je predsednik Sodišča dne 14. junija 2021 izdal sklep o izbrisu iz vpisnika Sodišča.


title: Zadeva C-302/21: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de Primera Instancia n° 4 de Castellón de la Plana (Španija) 12. maja 2021 – Casilda/Banco Cetelem SA

text:
               20.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 382/7

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de Primera Instancia no 4 de Castellón de la Plana (Španija) 12. maja 2021 – Casilda/Banco Cetelem SA
      (Zadeva C-302/21)
      (2021/C 382/11)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Juzgado de Primera Instancia no 4 de Castellón de la Plana

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Casilda

         Tožena stranka: Banco Cetelem SA

         Vprašanja za predhodno odločanje

      Prvo vprašanje za predhodno odločanje:

                  (a)

                  Ali mora nacionalno sodišče v skladu z načelom primarnosti prava Unije na področju pristojnosti prava Unije, zlasti v okviru ureditve potrošniških kreditov in potrošniških pogodb, „po uradni dolžnosti“ presojati, ali je s pravom Unije skladna sodna praksa španskega Tribunal Supremo (vrhovno sodišče), kot hierarhično višjega sodišča, v zvezi z razlago in uporabo zakona z dne 23. julija 1908 o ničnosti pogodb o oderuških posojilih kot nacionalnega predpisa v delu, v katerem se navedena sodna praksa nanaša ne samo na neveljavnost sklenjene pogodbe, ampak tudi na opredelitev „glavnega predmeta“ pogodbe o potrošniškem kreditu v obliki revolving kredita in na ustreznost razmerja „kakovost/cena“ opravljene storitve, ali pa je – kot je razglasilo Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) – navedena dolžnost presoje skladnosti s pravom Unije in njegovimi direktivami pogojena z zahtevkom tožeče stranke oziroma mu je podrejena (načelo dispozitivnosti); tako da je treba, če se kot „edina ali glavna“ tožba uveljavlja ničnost potrošniškega kredita zaradi „oderuštva“ kot tožba, ki izhaja iz nacionalnega predpisa, šteti, da primarnost prava Unije in področje, ki je usklajeno na ravni prava Unije, „nista upoštevna“, čeprav se sodna praksa španskega Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) v zvezi z razlago in uporabo navedenega zakona o oderuštvu nanaša na opredelitev glavnega predmeta in ustreznosti razmerja kakovost/cena potrošniškega kredita, kar je predmet zadeve, o kateri mora odločiti nacionalno sodišče?

                  (b)

                  V skladu z navedeno primarnostjo in obsegom usklajevanja prava Evropske unije v okviru ureditve potrošniških kreditov in sklepanja potrošniških pogodb, ob upoštevanju, da je Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) v sodni praksi v številnih sodbah poudarilo, da je bila „izključitev“, določena v členu 4(2) Direktive 93/13/EGS (1), kot harmonizirani standard popolnoma prenesena v španski pravni red, zaradi česar ni dopustno, da bi nacionalno sodišče sodno nadzorovalo cene, ob upoštevanju, da v španskem pravnem redu ne obstaja pravno pravilo, ki bi dopuščalo ali bi bilo splošna pravna podlaga za navedeni sodni nadzor nad cenami, vključno s samim zakonom o oderuštvu iz leta 1908, ob upoštevanju poleg tega, da se ni začelo presojati morebitne nepreglednosti klavzule, ki določa ceno potrošniškega kredita, ali je v nasprotju s členom 4(2) Direktive 93/13/EGS, da nacionalno sodišče na podlagi nacionalnega predpisa, in sicer navedenega zakona o odpravi oderuštva iz leta 1908, zunaj svoje naravne pristojnosti v okviru ugotovitve ničnosti sklenjene pogodbe z „ex nov[o]“ oblikovanim pooblastilom izvede „sodni nadzor“ nad glavnim predmetom pogodbe, ki na splošno določa bodisi ceno potrošniškega kredita, ki se razume kot obrestna mera kredita (običajna obrestna mera), bodisi strošek potrošniškega kredita, ki se razume kot efektivna obrestna mera (EOM).

                  (c)

                  Ali je nadzor nacionalnega sodišča nad splošno določitvijo cene ali stroškov potrošniškega kredita brez predhodnega nacionalnega pravila, ki ga izrecno pooblasti za to, „združljiv“ s členom 120 PDEU z vidika odprte tržne ekonomije in načela pogodbene svobode strank?

            Drugo vprašanje za predhodno odločanje:
      V skladu z načelom primarnosti prava Evropske unije na področju usklajevanja, za katero velja, zlasti v okviru direktiv o ureditvi potrošniških kreditov in potrošniških pogodbah, ob upoštevanju, da je načelo pravne varnosti nujni pogoj za pravilno in učinkovito delovanje notranjega trga potrošniških kreditov, ali je v nasprotju z navedenim načelom pravne varnosti za pravilno delovanje notranjega trga potrošniških kreditov omejitev EOM, ki jo je na splošno mogoče naložiti potrošniku v pogodbi o potrošniškem kreditu, z namenom boja proti oderuštvu, pri čemer je to omejitev določilo špansko Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) na podlagi nekaterih neobjektivnih in nenatančnih parametrov, temveč zgolj s sklicevanjem na približno merilo, tako da je konkretna določitev prepuščena diskreciji vsakega nacionalnega sodišča, da bi odločilo o sporu, ki ga obravnava.

         (1)  Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih [nepoštenih] pogojih v potrošniških pogodbah (UL 1993, L 95, str. 29).


title: Zadeva C-326/21 P: Pritožba, ki jo je 25. maja 2021 vložila PNB Banka AS zoper sklep Splošnega sodišča (deseti senat) z dne 12. marca 2021 v zadevi T-50/20, PNB Banka/ECB

text:
               20.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 382/9

      Pritožba, ki jo je 25. maja 2021 vložila PNB Banka AS zoper sklep Splošnega sodišča (deseti senat) z dne 12. marca 2021 v zadevi T-50/20, PNB Banka/ECB
      (Zadeva C-326/21 P)
      (2021/C 382/13)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnica: PNB Banka AS (zastopnik: O. Behrends, Rechtsanwalt)

         Druga stranka v postopku: Evropska centralna banka (ECB)

         Predlogi

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijani sklep razveljavi;

                  —

                  v skladu s členom 264 PDEU razglasi za ničen sklep ECB z dne 19. novembra 2019, s katerim je stečajnemu upravitelju tožeče stranke zavrnila odreditev, naj odvetniku, ki ga je pooblastil upravni odbor tožeče stranke, odobri dostop do njenih prostorov, do informacij, ki jih ima, ter do njenega osebja in njenih virov;

                  —

                  v delu, v katerem Sodišče ne bo moglo meritorno odločiti, zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču, da bo to odločilo o ničnostni tožbi; in

                  —

                  ECB odredi, naj plača stroške tožeče stranke in stroške postopka s pritožbo.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja dvanajst pritožbenih razlogov.
      Prvi pritožbeni razlog: Splošno sodišče se je napačno oprlo na sodno prakso glede tožb nenaslovnikov zoper splošne akte Unije, ki jih je treba prenesti ali pa je treba v zvezi z njimi sprejeti nacionalne izvedbene akte, in je to sodno prakso uporabilo za obravnavano zadevo, ki se nanaša na direktno tožbo zoper posamični akt EU, ki ga je mogoče izpodbijati samo z ničnostno tožbo v skladu s členom 263 PDEU in ki ima neposredne učinke, brez potrebe po izvajanju.
      Drugi pritožbeni razlog: z izpodbijanim sklepom je kršeno načelo, v skladu s katerim dostop do Sodišča v okviru člena 263 PDEU ne sme biti odvisen od držav članic.
      Tretji pritožbeni razlog: izpodbijani sklep ni v skladu z izključno pristojnostjo Sodišča Evropske unije na podlagi člena 263 PDEU.
      Četrti pritožbeni razlog: izpodbijani sklep ni v skladu z načelom, da pravno sredstvo ni učinkovito, če je iz strukturnih razlogov teoretično in iluzorno.
      Peti pritožbeni razlog: z izpodbijanim sklepom je kršen člen 51 Listine.
      Šesti pritožbeni razlog: izpodbijani sklep temelji na napačni teleološki redukciji pristojnosti ECB na področju regulativnega nadzora.
      Sedmi pritožbeni razlog: Splošno sodišče ne upošteva dejstva, da mora analiza na podlagi člena 47 Listine temeljiti na načinu, po katerem zadevna evropska institucija dejansko deluje in lahko deluje, ne pa zgolj na njeni sposobnosti, da tretjim strankam daje formalno zavezujoče odredbe.
      Osmi pritožbeni razlog: izpodbijani sklep temelji na napačnem razlikovanju med pravom na področju regulativnega nadzora in insolvenčnim pravom.
      Deveti pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno domnevalo, da ECB nima zahtevane pristojnosti.
      Deseti pritožbeni razlog: izpodbijani sklep temelji na napačni domnevi glede učinka odvzema licence na pristojnost ECB.
      Enajsti pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno domnevalo, da je ECB ravnala v skladu s sodbo z dne 5. novembra 2019, ECB in drugi/Trasta Komercbanka in drugi (C-663/17 P, C-665/17 P in C-669/17 P, EU:C:2019:923).
      Dvanajsti pritožbeni razlog: Splošno sodišče ni ustrezno preučilo tožbenih razlogov pritožnice glede njene pravice do izjave, obveznosti obrazložitve in načela nemo auditur.


title: Zadeva C-333/21: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Mercantil n° 17 de Madrid (Španija) 27. maja 2021 – European Superleague Company, S.L./Unión de Federaciones Europeas de Fútbol (UEFA) in Fédération internationale de football association (FIFA)

text:
               20.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 382/10

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Mercantil no 17 de Madrid (Španija) 27. maja 2021 – European Superleague Company, S.L./Unión de Federaciones Europeas de Fútbol (UEFA) in Fédération internationale de football association (FIFA)
      (Zadeva C-333/21)
      (2021/C 382/14)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Juzgado de lo Mercantil no 17 de Madrid

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: European Superleague Company, S.L.

         Toženi stranki: Unión de Federaciones Europeas de Fútbol (UEFA) in Fédération internationale de football association (FIFA)

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1

                  Ali je treba člen 102 PDEU razlagati tako, da prepoveduje zlorabo prevladujočega položaja, ki se kaže v tem, da FIFA in UEFA v svojih statutih (zlasti v členih 22 ter od 71 do 73 Statuta FIFE, v členih 49 in 51 Statuta UEFE, kot tudi v vseh podobnih členih, ki jih vsebujejo statuti zvez članic in nacionalnih lig) določata, da se zahteva predhodno dovoljenje teh subjektov, katerim je bila dodeljena izključna pristojnost za organizacijo ali odobritev mednarodnih klubskih tekmovanj v Evropi, da bi tretja oseba lahko ustanovila novo vseevropsko klubsko tekmovanje, kot je Superliga, zlasti kadar ni urejenega postopka, ki bi temeljil na objektivnih, preglednih in nediskriminatornih merilih ter ob upoštevanju morebitnega navzkrižja interesov v zvezi s FIFO in UEFO?

                  2

                  Ali je treba člen 101 PDEU razlagati tako, da prepoveduje, da bi FIFA in UEFA v svojih statutih (zlasti v členih 22 ter od 71 do 73 Statuta FIFE, v členih 49 in 51 Statuta UEFE, kot tudi v vseh podobnih členih, ki jih vsebujejo statuti zvez članic in nacionalnih lig) lahko zahtevali predhodno dovoljenje teh subjektov, katerim je bila dodeljena izključna pristojnost za organizacijo ali odobritev mednarodnih klubskih tekmovanj v Evropi, da bi tretja oseba lahko ustvarila vseevropsko klubsko tekmovanje, kot je Superliga, zlasti kadar ni urejenega postopka, ki bi temeljil na objektivnih in nediskriminatornih merilih ter ob upoštevanju morebitnega navzkrižja interesov v zvezi s FIFO in UEFO?

                  3

                  Ali je treba člena 101 in/ali 102 razlagati tako, da zaradi odvračilnega učinka, ki ga lahko povzročijo, navedena člena FIFI, UEFI, njunim zvezam članicam in/ali nacionalnim ligam prepovedujeta ravnanja, s katerimi se grozi s sprejetjem sankcij proti klubom, ki sodelujejo v Superligi, in/ali njihovim igralcem? Ali bi v primeru sprejetja sankcij izključitve s tekmovanj ali prepovedi udeležbe na reprezentančnih tekmah takšne sankcije, ki ne bi temeljile na objektivnih, preglednih in nediskriminatornih merilih, pomenile kršitev členov 101 in/ali 102 PDEU?

                  4

                  Ali je treba člena 101 in/ali 102 PDEU razlagati tako, da nasprotujeta določbam členov 67 in 68 Statuta FIFE, ki UEFO in njene nacionalne zveze članice označujejo kot „originarne imetnike vseh pravic, ki izhajajo iz tekmovanj […] s področja njene pristojnosti“, s čimer sodelujoče klube in katerega koli organizatorja alternativnega tekmovanja prikrajšajo za originarno lastništvo teh pravic, sebi pa prisvojijo izključno pristojnost za njihovo trženje?

                  5

                  Ali je treba člen 101 PDEU – če FIFA in UEFA kot subjekta, ki si pripisujeta izključno pristojnost za organizacijo in odobritev mednarodnih tekmovanj nogometnih klubov v Evropi, na podlagi zgoraj omenjenih določb svojih statutov prepovedujeta ali nasprotujeta izvedbi Superlige – razlagati tako, da za to omejevanje konkurence lahko velja izjema iz te določbe glede na to, da se znatno omejuje proizvodnja, preprečuje nastajanje proizvodov, ki so alternativni tistim, ki jih na trgu ponuja FIFA/UEFA, in omejuje inovativnost s preprečevanjem drugih formatov in različic, z odpravo potencialne konkurence na trgu in omejevanjem potrošnikove izbire? Ali se za to omejitev lahko uporabi kakšna objektivna utemeljitev, na podlagi katere bi bilo mogoče šteti, da ne gre za zlorabo prevladujočega položaja v smislu člena 102 PDEU?

                  6

                  Ali je treba člene 45, 49, 56 in/ali 63 PDEU razlagati tako, da določilo, kakršnega vsebujeta statuta FIFE in UEFE (zlasti členi 22 ter od 71 do 73 Statuta FIFE, člena 49 in 51 Statuta UEFE, kot tudi vsi drugi podobni členi, ki jih vsebujejo statuti zvez članic in nacionalnih lig) in s katerim se zahteva predhodno dovoljenje teh subjektov, da bi gospodarski subjekt iz države članice lahko ustanovil vseevropsko klubsko tekmovanje, kot je Superliga, pomeni omejitev, ki je v nasprotju s katero od temeljnih svoboščin, priznanih v navedenih členih PDEU?


title: Zadeva C-335/21: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de Primera Instancia n° 10 bis de Sevilla (Španija) 27. maja 2021 – Vicente/Delia

text:
               20.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 382/12

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de Primera Instancia no 10 bis de Sevilla (Španija) 27. maja 2021 – Vicente/Delia
      (Zadeva C-335/21)
      (2021/C 382/15)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Juzgado de Primera Instancia no 10 Bis de Sevilla

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Vicente

         Tožena stranka: Delia

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je v skladu z Direktivo 93/13 (1)
                     in načelom njene učinkovitosti, ob upoštevanju pravice do učinkovitega pravnega sredstva iz člena 47 Listine, skrajšani postopek za uveljavljanje nagrade odvetnika, ki ne dopušča, da bi lahko sodišče po uradni dolžnosti preizkusilo morebitno nepoštenost pogojev, vsebovanih v pogodbi sklenjeni s potrošnikom, saj ne predvideva ukrepanja sodišča v nobeni fazi postopka, razen v primeru, v katerem stranka izpodbija tak zahtevek in nato katera od strank v postopku vloži predlog za sodni nadzor nad končno odločitvijo sodnega tajnika?

                  2.

                  Ali je v skladu z Direktivo 93/13 in načelom njene učinkovitosti, ob upoštevanju pravice do učinkovitega pravnega sredstva iz člena 47 Listine, da se morebitni preizkus nepoštenosti s strani sodišča, po uradni dolžnosti ali na predlog stranke, v tovrstnem skrajšanem postopku izvaja v okviru postopka sodnega nadzora nad tem sklepom, ki ga je izdal nesodni organ, kot je sodni tajnik, ki mora po pravilu biti omejen na to, kar je predmet odločitve in ki ne dopušča izvedbe drugih dokazov, razen dokumentacije, ki so jo že predložile stranke?

                  3.

                  Ali je treba šteti, da je pogoj iz pogodbe med odvetnikom in potrošnikom, kot je sporni, ki določa plačilo nagrade za primer, v katerem stranka umakne tožbo pred koncem postopka ali doseže dogovor s subjektom brez vednosti ali v nasprotju z nasvetom odvetniške pisarne, zajet z določbami člena 4(2) Direktive 93/13, ker gre za bistveni pogoj, ki se nanaša na predmet pogodbe, v tem primeru na ceno?

                  4.

                  Če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen, ali je mogoče šteti, da je ta pogoj, ki določa nagrado s sklicevanjem na tarifo odvetniške zbornice, ki določa različna pravila za uporabo v vsakem posameznem primeru, in ki sploh ni naveden v predhodnih informacijah, jasen in razumljiv v smislu člena 4(2) Direktive 93/13?

                  5.

                  Če je odgovor nikalen, ali se lahko za nepošteno poslovno prakso v smislu Direktive 2005/29 (2) šteje vključitev – v pogodbo, sklenjeno med odvetnikom in potrošnikom – pogoja, kakršen je sporni, ki določa nagrado odvetnika zgolj s sklicevanjem na tarifo odvetniške zbornice, ki določa različna pravila za uporabo v vsakem posameznem primeru, in ki ni naveden v poslovni ponudbi ter predhodnih informacijah?

         (1)  Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL 1993, L 95, str. 29).

         (2)  Direktiva 2005/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu (UL 2005, L 149, str. 22)


title: Zadeva C-346/21: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal da Relação do Porto (Portugalska) 4. junija 2021 — ING Luxembourg SA/VX

text:
               20.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 382/13

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal da Relação do Porto (Portugalska) 4. junija 2021 — ING Luxembourg SA/VX
      (Zadeva C-346/21)
      (2021/C 382/16)
      Jezik postopka: portugalščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal da Relação do Porto

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: ING Luxembourg SA

         Tožena stranka: VX

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 8 Uredbe (ES) št. 1393/2007 (1) razlagati tako, da je v okoliščinah obravnavane zadeve vročitev s priporočenim pismom družbi s sedežem v drugi državi članici, ne da bi se uporabil obrazec iz Priloge II k Uredbi št. 1393/2007, veljavna?

                  2.

                  Ali je treba Uredbo (ES) št. 1393/2007 in v njej navedena načela prava Unije razlagati tako, da nasprotujejo uporabi člena 191(2) portugalskega Código de Processo Civil (zakonik o civilnem postopku) v obravnavanem primeru, ker ta določba določa, da je treba neveljavnost vročitve uveljavljati v določenem roku (in sicer v roku, določenem za odgovor na tožbo)?

         (1)  Uredba (ES) št. 1393/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o vročanju sodnih in izvensodnih pisanj v civilnih ali gospodarskih zadevah v državah članicah (vročanje pisanj) in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1348/2000 (UL 2007, L 324, str. 79).


title: Zadeva C-368/21: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Hamburg (Nemčija) 14. junija 2021 – R.T./Hauptzollamt Hamburg

text:
               20.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 382/13

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Hamburg (Nemčija) 14. junija 2021 – R.T./Hauptzollamt Hamburg
      (Zadeva C-368/21)
      (2021/C 382/17)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Finanzgericht Hamburg

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: R.T.

         Tožena stranka: Hauptzollamt Hamburg

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člena 30 in 60 Direktive 2006/112/ES (1) razlagati tako, da je kraj uvoza prevoznega sredstva, registriranega v tretji državi, ki je v Unijo vneseno v nasprotju s carinsko zakonodajo, z vidika DDV v državi članici, v kateri je bila kršena carinska zakonodaja in je bilo prevozno sredstvo v Uniji prvič uporabljeno kot prevozno sredstvo, ali v državi članici, v kateri ima oseba, ki je kršila carinsko zakonodajo, prebivališče in tam uporablja vozilo?

                  2.

                  Za primer, če je kraj uvoza v državi članici, ki ni Nemčija: Ali je v nasprotju z Direktivo 2006/112/ES, zlasti členoma 30 in 60 te direktive, če nacionalna zakonodaja razglasi, da se člen 87(4) Uredbe (EU) št. 952/2013 (2) smiselno uporablja za uvozni DDV?

         (1)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006, L 347, str. 1).

         (2)  Uredba (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. oktobra 2013 o carinskem zakoniku Unije (UL 2013, L 269, str. 1).


title: Zadeva C-372/21: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 17. junija 2021 – Freikirche der Siebenten-Tags-Adventisten in Deutschland KdöR

text:
               20.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 382/14

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 17. junija 2021 – Freikirche der Siebenten-Tags-Adventisten in Deutschland KdöR
      (Zadeva C-372/21)
      (2021/C 382/18)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Verwaltungsgerichtshof

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Revidentka: Freikirche der Siebenten-Tags-Adventisten in Deutschland KdöR

         Zadevni organ: Bildungsdirektion für Vorarlberg

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali spada ob upoštevanju člena 17 PDEU položaj, v katerem verska skupnost, ki je priznana in ima sedež v eni državi članici Evropske unije, zaprosi za subvencioniranje zasebne šole, ki jo sama priznava kot konfesionalno in ki jo v drugi državi članici upravlja združenje, registrirano po pravu te druge države članice, na področje uporabe prava Unije, zlasti člena 56 PDEU?
                  Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:

                  2.

                  Ali je treba člen 56 PDEU razlagati tako, da nasprotuje nacionalnemu predpisu, v katerem je kot pogoj za subvencioniranje konfesionalnih zasebnih šol določeno priznavanje prosilca kot cerkve ali verske skupnosti po nacionalnem pravu?


title: Zadeva C-386/21: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour d'appel de Mons (Belgija) 24. junija 2021 – Ryanair DAC/Happy Flights Srl, nekdanja Happy Flights Sprl

text:
               20.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 382/14

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour d'appel de Mons (Belgija) 24. junija 2021 – Ryanair DAC/Happy Flights Srl, nekdanja Happy Flights Sprl
      (Zadeva C-386/21)
      (2021/C 382/19)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Cour d'appel de Mons

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: Ryanair DAC

         Nasprotna stranka: Happy Flights Srl, nekdanja Happy Flights Sprl

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 7.1.a Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1) razlagati tako, da pojem, „zadeve v zvezi s pogodbenimi razmerji“ v smislu navedene določbe zajema odškodninsko tožbo, ki jo na podlagi Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (2) vloži družba za izterjavo, ki je v razmerju do pogodbe o letalskem prevozu tretja oseba in ki se sklicuje na to, da je prevzemnica terjatve potnika, čeprav navedena družba ni dokazala, da je v celoti vstopila v pravice in obveznosti prvotne pogodbene stranke?

                  2.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je treba člena 7.1.a in 7.1.b Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah razlagati tako, da je kraj izpolnitve obveznosti, na kateri temelji zahtevek, kraj izpolnitve pogodbe o letalskem prevozu, torej kraj odhoda ali prihoda leta ali, odvisno od primera, kakšen drug kraj?

         (1)  UL 2012, L 351, str. 1.

         (2)  UL 2004, L 46, str. 1.


title: Zadeva C-388/21: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Erfurt (Nemčija) 23. junija 2021 – A/B

text:
               20.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 382/15

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Erfurt (Nemčija) 23. junija 2021 – A/B
      (Zadeva C-388/21)
      (2021/C 382/20)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landgericht Erfurt

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: A

         Tožena stranka: B

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Haben die Art. 18 Abs. 1, Art. 26 Abs. 1, Art. 46 der Richtlinie 2007/46/EG (1) in Verbindung mit Art. 4, 5 und 13 der Verordnung (EG) Nr. 715/2007 (2) auch den Zweck und die Zielrichtung, die Interessen individueller Erwerber von Kraftfahrzeugen und deren Vermögen zu schützen? Zählt dazu auch das Interesse eines individuellen Fahrzeugerwerbers, kein Fahrzeug zu erwerben, das mit den unionsrechtlichen Vorgaben nicht übereinstimmt, insbesondere kein Fahrzeug zu erwerben, das mit einer unzulässigen Abschalteinrichtung gemäß Art. 5 Abs. 2 der Verordnung Nr. 715/2007 ausgestattet ist?

                  2.

                  Gebietet es das Recht der Union, insbesondere der Effektivitätsgrundsatz und die europäischen Grundrechte sowie Eigenrechte der Natur, dass ein zivilrechtlicher Ersatzanspruch des Fahrzeugerwerbers gegen den Fahrzeughersteller bei jeglichem schuldhaften – fahrlässigen oder vorsätzlichen – Handeln des Fahrzeugherstellers beim Inverkehrbringen eines Fahrzeugs, das mit einer unzulässigen Abschalteinrichtung gem. Art. 5 Abs. 2 der Verordnung Nr. 715/2007 ausgestattet ist, besteht?

         (1)  Direktiva 2007/46/ES Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 5. septembra 2007 o vzpostavitvi okvira za odobritev motornih in priklopnih vozil ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila Okvirna direktiva (Okvirna direktiva) (UL 2007, L 263, str. 1).

         (2)  Uredba (ES) št. 715/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. junija 2007 o homologaciji motornih vozil glede na emisije iz lahkih potniških in gospodarskih vozil (Euro 5 in Euro 6) in o dostopu do informacij o popravilu in vzdrževanju vozil (UL 2007, L 171, str. 1).


title: Zadeva C-396/21: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht München I (Nemčija) 29. junija 2021 – KT, NS/FTI Touristik GmbH

text:
               20.9.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 382/16

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht München I (Nemčija) 29. junija 2021 – KT, NS/FTI Touristik GmbH
      (Zadeva C-396/21)
      (2021/C 382/21)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landgericht München I

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: KT, NS

         Tožena stranka: FTI Touristik GmbH

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali omejitve v zvezi z infekcijsko boleznijo, ki razsaja v kraju potovanja, pomenijo neskladnost v smislu člena 14(1) Direktive (EU) 2015/2302 (1) tudi tedaj, če so bile zaradi razširjenosti infekcijske bolezni po vsem svetu take omejitve sprejete tako v kraju stalnega prebivališča potnika kot tudi v drugih državah?

         (1)  Direktiva (EU) 2015/2302 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2015 o paketnih potovanjih in povezanih potovalnih aranžmajih, spremembi Uredbe (ES) št. 2006/2004 in Direktive 2011/83/EU Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive Sveta 90/314/EGS (UL 2015, L 326, str. 1).