title: Zadeva T-366/06: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 14. julija 2008 – Calebus proti Komisiji ( Ničnostna tožba – Direktiva 92/43/EGS – Ohranjanje naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst – Odločba 2006/613/ES – Seznam območij v sredozemski biogeografski regiji, pomembnih za Skupnost – Izpodbojni akt – Neobstoj neposredne prizadetosti – Nedopustnost )

text:
               30.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/42

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 14. julija 2008 – Calebus proti Komisiji
   (Zadeva T-366/06) (1)

   („Ničnostna tožba - Direktiva 92/43/EGS - Ohranjanje naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst - Odločba 2006/613/ES - Seznam območij v sredozemski biogeografski regiji, pomembnih za Skupnost - Izpodbojni akt - Neobstoj neposredne prizadetosti - Nedopustnost“)
   (2008/C 223/72)
   Jezik postopka: španščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Calebus, SA (Almería, Španija) (zastopnik: R. Bocanegra Sierra, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: A. Alcover San Pedro in D. Recchia, zastopnika)

      Intervenient v podporo tožene stranke: Kraljevina Španija (zastopnik: F. Díez Moreno, abogado del Estado)
   Predmet
   Zahteva za razglasitev delne ničnosti Odločbe Komisije z dne 19. julija 2006 o sprejetju seznama območij v sredozemski biogeografski regiji, pomembnih za Skupnost, v skladu z Direktivo Sveta 92/43/EGS, in sicer v delu, v katerem ta seznam območje „Ramblas de Gergal, Tabernas y Sur de Sierra Alhamilla“, na katerem je ozemlje tožeče stranke, označuje kot območje v sredozemski biogeografski regiji, pomembno za Skupnost.
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2)

               Calebus, SA poleg svojih stroškov nosi tudi stroške, ki jih je priglasila Komisija.

               3)

               Kraljevina Španija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 20, 27.1.2007.


title: Zadeva T-392/06: Sodba Splošnega sodišča z dne 27. aprila 2010 – Union Investment Privatfonds proti UUNT – Unicre-Cartão International De Crédito (unibanco) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti unibanco — Prejšnje nacionalne figurativne znamke UniFLEXIO, UniVARIO in UniZERO — Prepozna predložitev dokumentov — Diskrecijska pravica, ki jo daje člen 74(2) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 76(2) Uredbe (ES) št. 207/2009))

text:
               19.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/38

      Sodba Splošnega sodišča z dne 27. aprila 2010 – Union Investment Privatfonds proti UUNT – Unicre-Cartão International De Crédito (unibanco)
      (Zadeva T-392/06) (1)

      (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti unibanco - Prejšnje nacionalne figurativne znamke UniFLEXIO, UniVARIO in UniZERO - Prepozna predložitev dokumentov - Diskrecijska pravica, ki jo daje člen 74(2) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 76(2) Uredbe (ES) št. 207/2009))
      (2010/C 161/58)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Union Investment Privatfonds GmbH (Frankfurt na Majni, Nemčija) (zastopnika: H. Keller, nato J. Zindel, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) (zastopnik: G. Schneider, zastopnik)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe UUNT: Unicre-Cartão International De Crédito, SA (Lizbona, Portugalska)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo drugega senata UUNT z dne 10. oktobra 2006 (zadeva R 442/2004-2) glede postopka z ugovorom med Union Investment Privatfonds GmbH in Unicre-Cartão International De Crédito, SA.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Union Investment Privatfonds GmbH se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 42, 24.2.2007.


title: Zadeva C-26/05: Sklep Sodišča (tretji senat) z dne  16. februarja 2006  (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landesgericht Korneuburg) — Plato Plastik Robert Frank GmbH proti Caropack Handelsgesellschaft mbH (Člen 104(3), drugi pododstavek, Poslovnika — Direktiva 94/62/ES — Embalaža in odpadna embalaža — Izraza proizvajalec embalaže in proizvajalec embalažnih materialov — Proizvajalec plastičnih nosilnih vrečk)

text:
               1.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 154/2

         Sklep Sodišča (tretji senat) z dne 16. februarja 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landesgericht Korneuburg) — Plato Plastik Robert Frank GmbH proti Caropack Handelsgesellschaft mbH
   (Zadeva C-26/05) (1)

   (Člen 104(3), drugi pododstavek, Poslovnika - Direktiva 94/62/ES - Embalaža in odpadna embalaža - Izraza proizvajalec embalaže in proizvajalec embalažnih materialov - Proizvajalec plastičnih nosilnih vrečk)
   (2006/C 154/04)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Landesgericht Korneuburg
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Plato Plastik Robert Frank GmbH

      Tožena stranka: Caropack Handelsgesellschaft mbH
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Landesgericht Korneuburg — Razlaga člena 3 Direktive 94/62/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 1994 o embalaži in odpadni embalaži (UL L 365, str. 10) — Izraza proizvajalci skupinske, prodajne ali transportne embalaže in dobavitelji embalažnih materialov — Proizvajalec plastičnih nosilnih vrečk
   Izrek

               1.

               Člen 3, točki 1 in 11 Direktive 94/62/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 1994 o embalaži in odpadni embalaži je treba razlagati tako, da proizvajalec embalaže ni nujno tisti, ki povezuje ali naroči povezati blago s proizvodom, ki je določen za embalažo. Proizvajalca plastičnih nosilnih vrečk, ki se strankam brezplačno ali odplačno podelijo v trgovinah, je treba šteti za proizvajalca embalaže.

               2.

               Direktivo 94/62 je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni zakonodaji, kot je uredba Zveznega ministrstva za okolje, mladino in družino, katere cilj je preprečevanje in predelava odpadne embalaže in nekaterih ostankov materialov, ter vzpostavitev sistema zbiranja in predelave, in ki določa, da mora proizvajalec embalaže, posebno plastičnih nosilnih vrečk, bodisi le-te vzeti nazaj po uporabi, bodisi priključiti se sistemu zbiranja in predelave odpadne embalaže, razen če kasnejši udeleženec v distribucijski verigi prevzame to obveznost in temu proizvajalcu embalažnih materialov o tem posreduje pravno učinkovito izjavo.

      (1)  UL C 82, 2.4.2005


title: Zadeva T-290/06: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 11. septembra 2008 – Italija proti Komisiji

text:
               22.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/63

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 11. septembra 2008 – Italija proti Komisiji
   (Zadeva T-290/06) (1)

   (2008/C 301/117)

      Jezik postopka: italijanščina

   Predsednik drugega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 310, 16.12.2006.


title: Zadeva C-414/08 P: Pritožba, ki jo je 23. septembra 2008 vložila Sviluppo Italia Basilicata SpA zoper sodbo Sodišča prve stopnje (tretji senat), z dne 8. julija 2008 v zadevi Sviluppo Italia Basilicata SpA proti Komisiji Evropksih skupnosti, T-176/06

text:
               22.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/23

         Pritožba, ki jo je 23. septembra 2008 vložila Sviluppo Italia Basilicata SpA zoper sodbo Sodišča prve stopnje (tretji senat), z dne 8. julija 2008 v zadevi Sviluppo Italia Basilicata SpA proti Komisiji Evropksih skupnosti, T-176/06
   (Zadeva C-414/08 P)
   (2008/C 301/37)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Pritožnica: Sviluppo Italia Basilicata SpA (zastopniki: F. Sciaudone, R. Sciaudone in A. Neri, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi pritožnice:
   Sviluppo Italia Basilicata SpA Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sodbo Sodišča prve stopnje z dne 8. julija 2008 v zadevi T-176/06 (izpodbijana sodba) in zadevo vrne Sodišču prve stopnje, da ponovno odloči o utemeljenosti glede na usmeritve, ki jih bo podalo Sodišče;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov tega postopka in stroškov postopka v zadevi T-176/06.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo zavrnilo tožbo pritožnice, s katero je ta predlagala, naj se Odločba Komisije C(2006) 1706 z dne 20. aprila 2006 (sporna odločba) o znižanju pomoči Evropskega sklada za regionalni razvoj, dodeljene v korist globalnih nepovratnih sredstev za izvedbo podpornih ukrepov malim in srednjim podjetjem, ki delujejo v deželi Bazilikata v Italiji, razglasi za nično in naj se ji povrne škoda, ki ji je zaradi sprejetja te odločbe nastala.
   Pritožnica v utemeljitev svojih predlogov navaja, da je Sodišče prve stopnje večkrat napačno uporabilo pravo.
   Prvič, pritožnica meni, da je Sodišče prve stopnje s spremembo vrstnega reda obravnavanja tožbenih razlogov, navedenih v tožbi na prvi stopnji, očitno spremenilo pomen in obseg celotne tožbe.
   Drugič, pritožnica navaja večkratno napačno uporabo prava v zvezi z razlago in izvajanjem globalnih nepovratnih sredstev, Konvencije in Preglednice št. 19 Odločbe 97/322/ES (1). Pritožnica meni, da Sodišče prve stopnje v zvezi z navedenimi akti ni razumelo dejanske vsebine in cilja ukrepa 2 Globalna nepovratna sredstva. Takšna huda začetna napaka je posledično vplivala na razlago Sodišča prve stopnje v nadaljevanju glede bistvenih pojmov (na primer: „obveznost“, „strošek“, „trajanje“).
   Tretjič, pritožnica navaja, da bi moralo Sodišče prve stopnje ugotoviti nezakonitost sporne odločbe, saj je bila sprejeta na podlagi zatrjevane kršitve pogoja („pogoja koristnosti“), ki ne izhaja niti iz odločbe o dodelitvi pomoči niti iz programa globalne pomoči in ustvarja težave pri zagotavljanju pravne varnosti ter preveliko diskrecijsko pravico glede njegovega izvajanja.
   Četrtič, pritožnica navaja, da je Sodišče prve stopnje napačno razlagalo, in posledično ni uporabilo načel ki jih je Sodišče izoblikovalo v sodbi z dne 21. septembra 2000 v zadevi Mediocurso proti Komisiji, C-462/98 P (2).
   Petič, pritožnica navaja kršitev členov 25 in 26 Uredbe 4253/88 (3) v zvezi z obveznostjo nadzora in spremljanja, ki ju mora opraviti Komisija. Ugotovitve Sodišča prve stopnje se nanašajo na neuporabo in nespoštovanje sistema nadzora in spremljanja iz teh določb.
   Šestič, pritožnica navaja, da je Sodišče prve stopnje kršilo načeli varstva zaupanja v pravo in pravne varnosti, ker je tožbene razloge pritožnice zavrnilo na napačni predpostavki, da je pričakovanje, ki ga je ustvarila Komisija (med drugim, z delovanjem Odbora za nadzor), v vsakem primeru v nasprotju z veljavnimi določbami in je brez učinka.
   Sedmič, pritožnica navaja, da je Sodišče prve stopnje izkrivilo dokaze in kršilo temeljna pravila dokaznega bremena, ker trditev in dokazov pritožnice, ki jih tožena stranka ni prerekala, ni štelo za dokazana dejstva.
   Osmič, pritožnica navaja, da Sodišče prve stopnje ni upoštevalo sodne prakse Skupnosti glede uporabe načela sorazmernosti v primerih zmanjšanja pomoči Skupnosti, ker ni upoštevalo okoliščin, ki bi lahko privedle do zmanjšanja finančnega popravka.
   V zvezi s pritožbenimi razlogi glede zahtevka za povračilo škode pritožnica navaja predvsem napačno in pomanjkljivo obrazložitev izpodbijane sodbe, v delu, v katerem je bila zavrnjen odškodninski zahtevek za povračilo škode, ki naj bi jo povzročila Skupnost zaradi nezakonitega ravnanja.
   Nazadnje, pritožnica navaja napačno in pomanjkljivo obrazložitev izpodbijane sodbe v delu, v katerem je bil zavrnjen odškodninski zahtevek za povračilo škode, ki naj bi jo povzročila Skupnost zaradi zakonitega ravnanja („objektivna odgovornost“).

      (1)  Odločba Komisije z dne 23. aprila 1997, ki spreminja odločbe o odobritvah okvirnih pomoči Skupnosti, ki so edini programski dokumenti in pobude Skupnosti, ki zadevajo Italijo (UL L 146, str. 11).

      (2)  Recueil 2000, str. I-7183

      (3)  Uredba Sveta (EGS) št. 4253/88 z dne 19. decembra 1988 o določbah za izvajanje Uredbe (EGS) št. 2052/88 glede koordinacije dejavnosti različnih strukturnih skladov med seboj in z Evropsko investicijsko banko ter drugimi finančnimi instrumenti iz tujine (UL L 374, str. 1).


title: Zadeva T-17/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 30. aprila 2014 – Hagenmeyer in Hahn proti Komisiji (Varstvo potrošnikov — Uredba (ES) št. 1924/2006 — Zdravstvene trditve na živilih — Zavrnitev odobritve trditve v zvezi z zmanjšanjem tveganja za bolezni — Navedba dejavnika tveganja — Zakonitost postopka odobritve zdravstvenih trditev v zvezi z zmanjšanjem tveganja za bolezen — Ničnostna tožba — Pravni interes — Neposredno in posamično nanašanje — Dopustnost — Sorazmernost — Obveznost obrazložitve)

text:
               24.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 194/21

         Sodba Splošnega sodišča z dne 30. aprila 2014 – Hagenmeyer in Hahn proti Komisiji
   (Zadeva T-17/12) (1)

   ((Varstvo potrošnikov - Uredba (ES) št. 1924/2006 - Zdravstvene trditve na živilih - Zavrnitev odobritve trditve v zvezi z zmanjšanjem tveganja za bolezni - Navedba dejavnika tveganja - Zakonitost postopka odobritve zdravstvenih trditev v zvezi z zmanjšanjem tveganja za bolezen - Ničnostna tožba - Pravni interes - Neposredno in posamično nanašanje - Dopustnost - Sorazmernost - Obveznost obrazložitve))
   2014/C 194/26
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Moritz Hagenmeyer (Hamburg, Nemčija) in Andreas Hahn (Hannover, Nemčija) (zastopnik: T. Teufer, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: L. Pignataro-Nolin in S. Grünheid, zastopnici)

      Intervenient na strani tožene stranke: Svet Evropske unije (zastopniki: I. Šulce, Z. Kupčová in M. Simm, zastopnice)

      Predmet

   Predlog za razglasitev delne ničnosti Uredbe Komisije (EU) št. 1170/2011 z dne 16. novembra 2011 o zavrnitvi odobritve nekaterih zdravstvenih trditev na živilih, ki se nanašajo na zmanjšanje tveganja za nastanek bolezni (UL L 299, str. 1).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Moritz Hagenmeyer in Andreas Hahn nosita svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

               3.

               Svet Evropske unije nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 89, 24.3.2012.


title: Zadeva T-189/14: Tožba, vložena 24. marca 2014 – Deza proti ECHA

text:
               24.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 194/27

         Tožba, vložena 24. marca 2014 – Deza proti ECHA
   (Zadeva T-189/14)
   2014/C 194/35
   Jezik postopka: češčina

      Stranki

      Tožeča stranka: Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Češka republika) (zastopnik: P. Dejl, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska agencija za kemikalije

      Predlog

   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               za nično razglasi odločbo Evropske agencije za kemikalije z dne 24. januarja 2014, ki ima oznake AFA-C-0000004274-77-09/F, AFA C 0000004280 84-09/F, AFA-C-0000004275-75-09/F in AFA C 0000004151-87-08/F, in

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

               1.

               S prvim tožbenim razlogom se zatrjuje kršitev člena 4(2) Uredbe (ES) št. 1049/2001 (1) v povezavi s členom 118 Uredbe (ES) št. 1907/2006 (2) in kršitev pravice do varstva zakonitih poslovnih interesov in intelektualne lastnine.

                           —

                           Tožeča stranka v zvezi s tem zatrjuje, da izpodbijana odločba krši člen 4(2) Uredbe (ES) št. 1049/2001 v povezavi s členom 118 Uredbe (ES) št. 1907/2006, saj naj bi razkritje spornih informacij tretji osebi kršilo varstvo njenih poslovnih interesov in kršilo varstvo pravic intelektualne lastnine, pri čemer ne prevlada javni interes za razkritje zadevne informacije in tožena stranka v svoji odločbi niti ni navedla, da naj bi javni interes prevladal nad varstvom teh pravic tožeče stranke.

               2.

               Z drugim tožbenim razlogom se zatrjuje kršitev obveznosti Evropske unije, ki izhajajo iz Sporazuma TRIPS (3), in v povezavi s tem kršitev pravice do varstva zaupnih podatkov.

                           —

                           Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da izpodbijana odločba krši obveznosti Evropske unije, ki izhajajo iz člena 39(2) Sporazuma TRIPS, v skladu s katerim morajo podpisnice sporazuma zagotoviti, da imajo fizične in pravne osebe možnost preprečiti, da se informacija, ki je zakonito pod njihovim nadzorom, brez njihovega privoljenja ne objavi ali da jo drugi pridobijo ali uporabijo brez njihovega privoljenja v nasprotju s pošteno trgovinsko prakso, samo če (a) je ta informacija skrivnost v tem smislu, da ni njena celota ali natančna konfiguracija in sestava njenih komponent splošno znana ali lahko dosegljiva osebam v krogih, ki se običajno ukvarjajo s to vrsto informacij; (b) ima ta informacija trgovinsko vrednost, zato je skrivnost; in (c) je oseba, ki ima zakoniti nadzor nad to informacijo, v teh okoliščinah razumno ukrepala, da ohrani informacijo kot skrivnost.

               3.

               S tretjim tožbenim razlogom se zatrjuje kršitev obveznosti Evropske unije, ki izhajajo iz člena 8 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, in kršitev člena 17 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter posledična kršitev lastninske pravice in pravice do varstva le-te.

                           —

                           V zvezi s tem se zatrjuje, da izpodbijana odločba krši člen 8 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, člen 1 dodatnega protokola k tej konvenciji in člen 17 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, saj krši pravico tožeče stranke do nemotenega uživanja lastnine.

               4.

               S četrtim tožbenim razlogom se zatrjuje kršitev člena 4(3) Uredbe (ES) št. 1049/2001.

                           —

                           Tožeča stranka meni, da izpodbijana odločba krši člen 4(3) Uredbe (ES) št. 1049/2001, saj bi razkritje resno oslabilo postopek odločanja Evropske komisije ter tožeče stranke pri odločanju glede vloge za odobritev uporabe zadevne snovi, pri čemer ni nobenega javnega interesa, ki bi prevladal za razkritje zadevne informacije, pa tudi tožena stranka v svoji odločbi sploh ni navedla, da naj bi kak javni interes prevladal nad varstvom teh pravic tožeče stranke.

      (1)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331).

      (2)  Uredba (ES) št. 1907/2006 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH), o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije ter spremembi Direktive 1999/45/ES ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES, (UL 2006 L 396, str. 1).

      (3)  Sporazum o trgovinskih vidikih pravic intelektualne lastnine (TRIPS) z dne 15. aprila 1994 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 21, str. 305).


title: Zadeva T-261/14 P: Sodba Splošnega sodišča z dne 25. februarja 2015 – Walton/Komisija (Pritožba — Javni uslužbenci — Začasni uslužbenci — Zavržba tožbe na prvi stopnji kot očitno nedopustne — Odstop začasnega uslužbenca — Znesek terjatve, ki jo ima Komisija do pritožnika po njegovem odstopu — Pravnomočnost — Odločbe, ki so postale dokončne zaradi nevložitve tožbe)

text:
               13.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 118/28

         Sodba Splošnega sodišča z dne 25. februarja 2015 – Walton/Komisija
   (Zadeva T-261/14 P) (1)

   ((Pritožba - Javni uslužbenci - Začasni uslužbenci - Zavržba tožbe na prvi stopnji kot očitno nedopustne - Odstop začasnega uslužbenca - Znesek terjatve, ki jo ima Komisija do pritožnika po njegovem odstopu - Pravnomočnost - Odločbe, ki so postale dokončne zaradi nevložitve tožbe))
   (2015/C 118/37)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnik: Robert Walton (Oxford, Združeno kraljestvo) (zastopnik: F. Moyse, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnika: J. Currall in A.–C. Simon, zastopnika)

      Predmet

   Pritožba zoper sklep Sodišča za uslužbence Evropske unije (tretji senat) z dne 27. februarja 2014, Walton/Komisija (F-32/13, ZOdl. JU, EU:F:2014:37), s katero predlaga razveljavitev tega sklepa

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Robert Walton nosi svoje stroške in stroške, ki jih je Evropska komisija priglasila v postopku na tej stopnji.

      (1)  UL C 235, 21.7.2014.


title: Zadeva F-134/14: Tožba, vložena 18. novembra 2014 – ZZ/Komisija

text:
               2.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 34/53

         Tožba, vložena 18. novembra 2014 – ZZ/Komisija
   (Zadeva F-134/14)
   (2015/C 034/65)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnika: S. Rodrigues, A. Tymen, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti sklepa Komisije, s katerim je izključen obstoj škode, ki je posledica roka, ki ga je sprejela Komisija za ugotovitev, ali je bolezen tožeče stranke poklicne narave, in naložitev odškodnine do 2  000 EUR kot nadomestilo za negotov položaj glede priznanja njene poklicne bolezni, ter odškodninski zahtevek za domnevno povzročeno nematerialno škodo.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti sklepa Evropske komisije z dne 8. avgusta 2014, ki ga je tožeča stranka prejela s priporočeno pošiljko 1. oktobra 2014 in s katerim je bil njen ugovor z dne 24. aprila 2014 zavrnjen;

               —

               podredno, razglasitev ničnosti sklepa Evropske komisije z dne 3. februarja 2014, s katerim je bilo le delno ugodeno odškodninskemu zahtevku tožeče stranke z dne 16. oktobra 2013;

               —

               naložitev odškodnine za nepremoženjsko škodo tožeče stranke, ki jo ta ex aequo et bono ocenjuje na 20  000 EUR;

               —

               naložitev plačila vseh stroškov Komisiji.


title: Zadeva C-556/07: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 5. marca 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Skupna ribiška politika — Uredba (ES) št. 894/97 — Zabodna viseča mreža — Pojem — Ribiška mreža thonaille — Prepoved za ribolov določenih vrst — Uredbi (EGS) št. 2847/93 in (ES) št. 2371/2002 — Neobstoj učinkovitega sistema spremljanja, da bi se spoštovala ta prepoved)

text:
               1.5.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 102/8

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 5. marca 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki
   (Zadeva C-556/07) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Skupna ribiška politika - Uredba (ES) št. 894/97 - Zabodna viseča mreža - Pojem - Ribiška mreža „thonaille“ - Prepoved za ribolov določenih vrst - Uredbi (EGS) št. 2847/93 in (ES) št. 2371/2002 - Neobstoj učinkovitega sistema spremljanja, da bi se spoštovala ta prepoved)
   2009/C 102/11
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: M. Nolin, M. van Heezik in T. van Rijn, zastopniki)

      Tožena stranka: Francoska republika (zastopnika: G. de Bergues in A.-L. During, zastopnika)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Skupna ribiška politika – Uredbi Sveta (EGS) št. 2847/93 z dne 12. oktobra 1993 o oblikovanju nadzornega sistema na področju skupne ribiške politike (UL L 261, str.1) in (ES) št. 2371/2002 z dne 20. decembra 2002 o ohranjevanju in trajnostnem izkoriščanju ribolovnih virov v okviru skupne ribiške politike – Dopustitev mreže vrste „thonaille“ s strani nacionalnih organov kljub prepovedi Skupnosti glede uporabe zabodnih visečih mrež, dolgih 2,5 km ali več – Neobstoj učinkovitega sistema spremljanja, da bi se spoštovala ta prepoved.

      Izrek

               1)

               Francoska republika s tem, da ni zadostno spremljala, izvajala inšpekcije in nadzorovala ribolova glede na prepoved uporabe zabodnih visečih mrež za lov določenih vrst in da ni zagotovila, da bi bili sprejeti primerni ukrepi zoper odgovorne za kršitve skupnostne ureditve na področju uporabe zabodnih visečih mrež, ni izpolnila obveznosti iz členov 2 in 31(1) in (2) Uredbe Sveta (EGS) št. 2847/93 z dne 12. oktobra 1993 o oblikovanju nadzornega sistema na področju skupne ribiške politike, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 2846/98 z dne 17. decembra 1998, in iz členov 23(1) in (2), 24 ter 25(1) in (2) Uredbe Sveta (ES) št. 2371/2002 z dne 20. decembra 2002 o ohranjevanju in trajnostnem izkoriščanju ribolovnih virov v okviru skupne ribiške politike.

               2)

               Francoski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 37, 9.2.2008.


title: Zadeva T-229/10: Tožba, vložena 21. maja 2010 – Graf-Syteco proti UUNT – Teco Electric & Machinery (SYTECO)

text:
               17.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 195/28

         Tožba, vložena 21. maja 2010 – Graf-Syteco proti UUNT – Teco Electric & Machinery (SYTECO)
   (Zadeva T-229/10)
   2010/C 195/45
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Graf-Syteco GmbH & Co. KG (Tuningen, Nemčija) (zastopnik: T. Kieser, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Teco Electric & Machinery Co. Ltd (Taipai, Tajvan)

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Sprememba odločbe prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 18. februarja 2010 v zadevi R 230/2009-1 v tem smislu, da se zavrne ugovor št. B 1 112 889 z dne 5. februarja 2007, ki temelji na nemški besedni in figurativni znamki št. 30 327 439, britanski in severno-irski besedni in figurativni znamki št. 233 226, beneluški besedni in figurativni znamki št. 742 535 in španski besedni in figurativni znamki št. 2 545 860 TECO;

               —

               podredno, razveljavitev odločbe prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 18. februarja 2010 v zadevi R 230/2009-1;

               —

               naložitev stroškov postopka toženi stranki.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „SYTECO“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 37 in 42.

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Teco Electric & Machinery Co. Ltd

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Štiri besedne in figurativne znamke z besednim elementom „TECO“ za proizvode iz razredov 7, 9 in 11.

      Odločba oddelka za ugovore: Delna ugoditev ugovoru.

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe.

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (1), ker med nasprotujočima si znamkama ne obstaja verjetnost zmede.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL 2009, L 78, str. 1).


title: Zadeva C-11/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 13. januarja 2015 vložilo Nejvyšší správní soud (Češka republika) – Odvolací finanční ředitelství/Český Rozhlas

text:
               27.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 138/26

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 13. januarja 2015 vložilo Nejvyšší správní soud (Češka republika) – Odvolací finanční ředitelství/Český Rozhlas
   (Zadeva C-11/15)
   (2015/C 138/37)
   Jezik postopka: češčina

      Predložitveno sodišče

   Nejvyšší správní soud

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Odvolací finanční ředitelství

      Tožena stranka: Český Rozhlas

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali se lahko javna radiodifuzija, ki se financira z obveznimi zakonskimi prispevki na podlagi lastništva radijskega sprejemnika, njegovega posedovanja ali pravice do uporabe na drugi pravni podlagi, šteje za „opravljanje plačljive storitve“ v smislu člena 2(1) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS (1) z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero, ki mora biti oproščeno DDV v skladu s členom 13A(1)(q) navedene direktive, ali pa gre za negospodarsko dejavnost, ki sploh ni predmet DDV na podlagi člena 2 Šeste direktive in za katero se zato ne uporablja oprostitev DDV v skladu s členom 13A(1)(q) navedene direktive?

      (1)  UL 1977, L 145, str. 1.


title: Zadeva C-436/10: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 29. marca 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour d'appel de Mons – Belgija) – država Belgija proti BLM SA (Šesta direktiva o DDV — Člena 6(2), prvi pododstavek, točka (a) in 13(B), točka (b) — Pravica do odbitka — Investicijsko blago, ki pripada davčnemu zavezancu, ki je pravna oseba, in dajanje na razpolago njegovim zaposlenim za zasebne potrebe)

text:
               26.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 151/6

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 29. marca 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour d'appel de Mons – Belgija) – država Belgija proti BLM SA
   (Zadeva C-436/10) (1)

   (Šesta direktiva o DDV - Člena 6(2), prvi pododstavek, točka (a) in 13(B), točka (b) - Pravica do odbitka - Investicijsko blago, ki pripada davčnemu zavezancu, ki je pravna oseba, in dajanje na razpolago njegovim zaposlenim za zasebne potrebe)
   2012/C 151/10
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour d'appel de Mons

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: država Belgija- SPF Finances

      Tožena stranka: BLM SA

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Cour d'appel de Mons - Razlaga členov 6(2), prvi pododstavek, točka (a), in 13(B), točka (b) Šeste direktive 77/388/EGS Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 23 – Investicijsko blago, s katerim razpolaga poslovodja pravne osebe in ga skupaj z njegovo družino deloma uporablja za zasebne potrebe, za katerega velja pravica do odbitka vstopnega davka – Izključitev pravice do odbitka

      Izrek

   Člena 6(2), prvi pododstavek, točka (a), in 13(B), točka (b) Šeste direktive 77/388/EGS Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 95/7/ES z dne 10. aprila 1995 je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi, ki, čeprav značilnosti lizinga ali dajanja v najem nepremičnine v smislu tega člena 13(B), točka (b) niso podane, zasebno rabo s strani zaposlenih pri davčnemu zavezancu, ki je pravna oseba, dela zgradbe, ki jo je ta davčni zavezanec zgradil ali jo ima na podlagi stvarne pravice na nepremičnini, obravnava kot opravljanje storitev, oproščeno plačila davka na dodano vrednost na podlagi te določbe, če je vstopni davek na to blago odbiten.
   Predložitveno sodišče mora v zvezi s tem presoditi, ali je v položaju, kot je obravnavan v postopku v glavni stvari, mogoče šteti, da obstaja dajanje v najem nepremičnine v smislu tega člena 13(B), točka (b).

      (1)  UL C 328, 4.12.2010.


title: Zadeva C-548/11: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 18. aprila 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Arbeidshof te Antwerpen – Belgija) – Edgard Mulders proti Rijksdienst voor Pensioenen (Socialna varnost — Uredba (EGS) št. 1408/71 — Člen 1(r) — Pojem „zavarovalne dobe“ — Člen 46 — Izračun starostne pokojnine — Zavarovalne dobe, ki jih je treba upoštevati — Obmejni delavec — Obdobje nezmožnosti za delo — Kumuliranje podobnih dajatev, ki jih dodelita dve državi članici — Neupoštevanje tega obdobja kot zavarovalne dobe — Prebivališče kot pogoj — Nacionalna pravila o prepovedi kumuliranja)

text:
               8.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 164/5

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 18. aprila 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Arbeidshof te Antwerpen – Belgija) – Edgard Mulders proti Rijksdienst voor Pensioenen
   (Zadeva C-548/11) (1)

   (Socialna varnost - Uredba (EGS) št. 1408/71 - Člen 1(r) - Pojem „zavarovalne dobe“ - Člen 46 - Izračun starostne pokojnine - Zavarovalne dobe, ki jih je treba upoštevati - Obmejni delavec - Obdobje nezmožnosti za delo - Kumuliranje podobnih dajatev, ki jih dodelita dve državi članici - Neupoštevanje tega obdobja kot zavarovalne dobe - Prebivališče kot pogoj - Nacionalna pravila o prepovedi kumuliranja)
   2013/C 164/07
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Arbeidshof te Antwerpen

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Edgard Mulders

      Tožena stranka: Rijksdienst voor Pensioenen

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Arbeidshof te Antwerpen – Razlaga členov 1(r) in 46 Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 3 – Pokojninsko zavarovanje in zavarovanje za primer smrti – Izračun dajatev – Zavarovalne dobe, ki jih je treba upoštevati

      Izrek

   Člena 1(r) in 46 Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, v različici, ki je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo Sveta (ES) št. 118/97 z dne 2. decembra 1996, je ob upoštevanju člena 13(2)(a) te uredbe ter členov 45 PDEU in 48 PDEU treba razlagati tako, da nasprotujeta temu, da pri izračunu starostne pokojnine v eni državi članici zakonodaja druge države članice ne dopušča, da se obdobje nezmožnosti za delo, v katerem je bila delavcu migrantu v drugi državi članici izplačevana dajatev iz naslova zdravstvenega zavarovanja, od katere so se odštevali prispevki za pokojninsko zavarovanje, ne šteje za „zavarovalno dobo“ v smislu teh določb, ker zadevna oseba ni rezidentka druge države in/ali je na podlagi zakonodaje prve države članice prejemala podobno dajatev, ki je ni mogoče kumulirati s to dajatvijo iz naslova zdravstvenega zavarovanja.

      (1)  UL C 25, 28.1.2012.


title: Zadeva T-439/17: Tožba, vložena 14. julija 2017 – Yellow Window/EIGE

text:
               9.10.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 338/15

         Tožba, vložena 14. julija 2017 – Yellow Window/EIGE
   (Zadeva T-439/17)
   (2017/C 338/16)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Yellow Window (Antwerpen, Belgija) (zastopnica: M. Velardo odvetnica)

      Tožena stranka: Evropski inštitut za enakost spolov

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo z dne 8. maja 2017, s katero je bilo odločeno, da je ponudba tožeče stranke v postopku EIGE/2017/OPER/04 „Pohabljanje ženskih spolovil: ocena tveganja za dekleta“ neuspešna, in poznejšo odločbo, s katero je bilo odločeno, da je ponudba drugega ponudnika uspešna in da se pogodba sklene z njim, razglasi za nično;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov, ki so nastali tožeči stranki, in 8 % obresti ali, podredno, prisodi odškodnino in nadomestilo v višini 8 %;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov tega postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               S prvim tožbenim razlogom zatrjuje kršitev načela enakega obravnavanja, načela preglednosti, načela ravnanja z določeno skrbnostjo, obveznosti spoštovanja zaupnosti in domnevno očitno napako pri presoji.

               2.

               Z drugim tožbenim razlogom se zatrjuje protislovna obrazložitev in kršitev načela sorazmernosti pri obravnavi ponudbe tožeče stranke.

               3.

               S tretjim tožbenim razlogom se zatrjuje kršitev pravice do dobrega upravljanja.


title: Zadeva T-15/00: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 5. septembra 2006 — Auto- en Carrosseriebedrij Ambting in drugi proti Komisiji

text:
               28.10.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 261/30

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 5. septembra 2006 — Auto- en Carrosseriebedrij Ambting in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-15/00) (1)

   (2006/C 261/62)

      Jezik postopka: nizozemščina

   Predsednik drugega razširjenega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 135, 13.5.2000.


title: Zadeva C-337/09 P: Pritožba, ki jo je 20. avgusta 2009 vložil Svet Evropske unije zoper sodbo Sodišča prve stopnje (četrti senat), razglašeno 17. junija 2009 v zadevi T-498/04, Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co. Ltd proti Svetu Evropske unije

text:
               21.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/23

         Pritožba, ki jo je 20. avgusta 2009 vložil Svet Evropske unije zoper sodbo Sodišča prve stopnje (četrti senat), razglašeno 17. junija 2009 v zadevi T-498/04, Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co. Ltd proti Svetu Evropske unije
   (Zadeva C-337/09 P)
   2009/C 282/41
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Svet Evropske unije (zastopniki: J.-P. Hix, zastopnik, G. Berrisch in G. Wolf, odvetnika)

      Druge stranke v postopku: Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co. Ltd, Komisija Evropskih skupnosti, Association des Utilisateurs et Distributeurs de l'AgroChimie Européenne (Audace)

      Predlogi pritožnice:

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 17. junija 2009;

               —

               dokončno odloči v sporu s tem, da tožbo zavrne v celoti;

               —

               podredno, zadevo vrne v odločanje Sodišču prve stopnje; in

               —

               v vsakem primeru tožeči stranki na prvi stopnji naloži plačilo stroškov pritožbenega postopka in postopka pred Sodiščem prve stopnje.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica trdi, da je Sodišče prve stopnje:

               1.

               napačno uporabilo pravo s tem, da je dva pogoja iz člena 2(7)(c) Uredbe Sveta (ES) št. 384/96 z dne 22. decembra 1995 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (1) (v nadaljevanju: osnovna uredba), in sicer da mora zahteva za priznanje statusa tržnega gospodarstva (v nadaljevanju: STG) vsebovati dovolj dokazov, da se odločitve, naštete v tej določbi, „sprejemajo kot odziv na tržne signale, ki odražajo ponudbo in povpraševanje“ in da se sprejemajo „brez večjega vmešavanja države“, obravnavalo kot en sam pogoj in s tem drugi pogoj štelo za odvečen;

               2.

               napačno uporabilo pravo s tem, da je izraz „večji“ iz besedne zveze „večje vmešavanje države“ iz člena 2(7)(c) osnovne uredbe razlagalo, kot da se nanaša na preudarke in razloge za vmešavanje države, tj. ali to temelji na popolnoma gospodarskih preudarkih ali na preudarkih, ki so značilni za državo, medtem ko taka razlaga nikakor ne temelji na besedilu te določbe;

               3.

               napačno uporabilo pravo z dejansko prevalitvijo dokaznega bremena s tem, da je od Sveta zahtevalo, da če podjetju pod državnim nadzorom ne prizna STG, dokaže, da so na odločitve podjetja iz člena 2(7)(c) vplivali preudarki, značilni za državo, ne pa gospodarski preudarki;

               4.

               napačno uporabilo pravo z ugotovitvijo, da je Svet storil očitno napako z ugotovitvijo, da je država izvajala znaten nadzor nad pritožnico glede določanja izvoznih cen zadevnega proizvoda s tem, da je, prvič, Kitajsko gospodarsko zbornico uvoznikov in izvoznikov kovin, rud in kemikalij (v nadaljevanju: KGZKRK) pooblastila, da določa najnižjo spodnjo mejo cene, preverja in prepove izvoz, s katerim se ta cena ne spoštuje, in drugič, s tem, da je uveljavljala najnižjo spodnjo mejo cene, tako da je preprečevala izvozne transakcije, ki jih ni žigosala KGZKRK. Zlasti naj bi Sodišče prve stopnje napačno uporabilo pravo z ugotovitvijo, da bi Svet moral postaviti pod vprašaj dokazno vrednost oziroma zadostnost dokazov, s katerimi je pritožnica poskušala dokazati, da sistem, ki ga je uvedla KGZKRK in so ga podpirali kitajski organi za izvoz, dejansko ni omejeval možnosti izvoznikov, da neodvisno določijo izvozne cene;

               5.

               napačno uporabilo pravo z ugotovitvijo, da je Svet na podlagi vseh drugih ugotovitev storil očitno napako s tem, da je pritožnici ni priznal STG.

      (1)  UL L 56, str. 1.


title: Zadeva T-290/13: Tožba, vložena 24. maja 2013 – CMBG proti Komisiji in ECB

text:
               3.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 226/14

         Tožba, vložena 24. maja 2013 – CMBG proti Komisiji in ECB
   (Zadeva T-290/13)
   (2013/C 226/22)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: CMBG Ltd (Tortola, Britanski Deviški otoki) (zastopnika: C. Paschalides, Solicitor, in A. Paschalides, odvetnik)

      Toženi stranki: Evropska centralna banka in Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               prisodi odškodnino v višini 1 999 121,60 EUR, ker naj bi pogoji v memorandumu o soglasju z dne 26. aprila 2013 med Ciprom in toženima strankama v točkah od 1.23 do 1.27 vsebovali zahteve, ki pomenijo očitno kršitev hierarhično višjih pravnih pravil, ki varujejo posameznika, zlasti člena 17 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člena 1 Protokola 1 k Evropski konvenciji o človekovih pravicah;

               —

               razglasi ničnost zadevnih pogojev in odredi, naj se instrumenti finančne pomoči iz členov od 14 do 18 Pogodbe o ustanovitvi evropskega mehanizma za stabilnost (Pogodba EMS) v skladu s členom 19 ob upoštevanju sodbe, ki jo bo izdalo Splošno sodišče, čim prej pregledajo in spremenijo zaradi uskladitve s sodbo Splošnega sodišča; in

               —

               v delu, v katerem odškodnina iz prvega predloga ne bi bila povezana z razglasitvijo ničnosti zadevnih pogojev, naj se prisodi odškodnina za kršitev člena 263 PDEU.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: zadevni pogoji v memorandumu o soglasju vsebujejo zahteve, ki „pomenijo očitno kršitev hierarhično višjih pravnih pravil, ki varujejo posameznika“ (1), ker:

                           —

                           so navedena pravna pravila hierarhično višja, saj so vsebovana v Listini in v EKČP;

                           —

                           sta v skladu s členom 51(1) Listine in 6(2) PEU toženi stranki dolžni spoštovati in podpirati temeljne pravice, ki so zagotovljene z Listino in z EKČP; in

                           —

                           so bančne vloge lastnina v smislu člena 17 Listine in člena 1 Protokola 1 k EKČP.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: spodaj navedene kršitve so, obravnavane kot celota, tako obsežne, da pomenijo očitno kršitev hierarhično višjega prava, ker:

                           —

                           takrat, ko je tožeča stranka izgubila bančne vloge, v pravnem redu Unije ni bilo veljavnih „zakonskih pogojev“, ki bi urejali izgubo bančnih vlog, ki je v nasprotju z Listino in Protokolom;

                           —

                           tožeči stranki za izgubo vlog v nasprotju s členom 17 Listine in členom 1 Protokola ni bila plačana „pravična in pravočasna odškodnina“;

                           —

                           je izguba vlog prima facie nezakonita, razen „ob upoštevanju načela sorazmernosti […], če je potrebna in če dejansko ustreza ciljem splošnega interesa, ki ga priznava Unija, ali če je potrebna zaradi zaščite pravic in svoboščin drugih“. (2);

                           —

                           pri presoji javnega interesa na podlagi člena 17 Listine in člena 1 Protokola ni bil upoštevan nasprotujoč javni interes za preprečitev panike in navala na bančni sistem na kratki in srednji rok;

                           —

                           cilj ni bil škodovati Cipru ali ga kaznovati, ampak njemu in evroobmočju pomagati z zagotavljanjem pomoči za stabilnost in s posledičnim izboljšanjem, ne pa destabilizacijo, njegovih finančnih ustanov in sposobnosti ekonomskega preživetja; in

                           —

                           vmešavanje z legitimnim ciljem ni bilo sorazmerno, ker je bil namen člena 3 Pogodbe EMS iz leta 2012 v resnici „zbiranje finančnih sredstev in zagotavljanje pomoči za stabilnost ob strogih pogojih […] v korist članic EMS, ki imajo resne finančne težave ali jim tovrstne težave grozijo, če je to nujno potrebno za zaščito finančne stabilnosti evroobmočja kot celote in njegovih držav članic“ brez ohromitve njegovega gospodarstva.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: to, da so bile tožeči stranki odvzete bančne vloge, ni bilo niti potrebno niti sorazmerno.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: toženi stranki sta povzročili, da je tožeča stranka izgubila bančne vloge, ker bi bile bančne vloge tožeče stranke, če se ne bi zgodila očitna kršitev, zavarovane s pravicami, ki jih ima na podlagi Listine in Protokola, zaradi česar je bila izguba tožeče stranke dovolj neposredna in predvidljiva.

               5.

               Peti tožbeni razlog: v primeru utemeljenosti zgornjih trditev je treba zadevne pogoje razglasiti za nične, ne glede na to, da so bili postavljeni Cipru, ker tožečo stranko neposredno in posamično zadevajo, saj zadevni pogoji in način njihovega izvajanja kršijo Pogodbo in/ali pravo za njeno izvajanje in/ali - če bo ugotovljeno, da so bila s tem, da je tožeča stranka izgubila bančne vloge, kršena pravna pravila na podlagi člena 6(1) PEU – pomenijo zlorabo pooblastil.

      (1)  Glej sodbo Sodišča Sodba Sodišča z dne 2. decembra 1971 v zadevi Zuckerfabrik Schöppenstedt proti Svetu (5/71, Recueil, str. 975)

      (2)  Člen 52(1) Listine.


title: Zadeva C-293/08: Tožba, vložena 2. julija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Finski

text:
               30.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/34

         Tožba, vložena 2. julija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Finski
   (Zadeva C-293/08)
   (2008/C 223/53)
   Jezik postopka: finščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. Condou-Durande, I. Koskinen)

      Tožena stranka: Republika Finska
   Predloga tožeče stranke:

               —

               ugotovi naj se, da Republika Finska ni izpolnila svojih obveznosti iz Direktive Sveta 2004/83/ES z dne 29. aprila 2004 o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite (1), s tem da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev s to direktivo, ali da o tem v vsakem primeru ni obvestila Komisijo;

               —

               Republiki Finski naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos Direktive se je iztekel 10. oktobra 2006.

      (1)  UL L 304, str. 12.


title: Zadeva C-437/14: Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 7. aprila 2016 – (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Bari – Italija) – kazenski postopek proti Nicoli Seminariu (Predhodno odločanje — Člen 99 Poslovnika Sodišča — Enaka vprašanja za predhodno odločanje — Člena 49 PDEU in 56 PDEU — Svoboda ustanavljanja — Svoboda opravljanja storitev — Igre na srečo — Nacionalna ureditev — Preureditev sistema koncesij s časovno uskladitvijo zapadlosti — Nov javni razpis — Koncesije, podeljene za krajše obdobje od obdobja prej podeljenih koncesij — Neodplačen prenos uporabe materialnih in nematerialnih sredstev, ki tvorijo mrežo za upravljanje in pobiranje stav — Omejitev — Višji razlogi v javnem interesu — Sorazmernost)

text:
               25.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 270/7

         Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 7. aprila 2016 – (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Bari – Italija) – kazenski postopek proti Nicoli Seminariu
   (Zadeva C-437/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Člen 99 Poslovnika Sodišča - Enaka vprašanja za predhodno odločanje - Člena 49 PDEU in 56 PDEU - Svoboda ustanavljanja - Svoboda opravljanja storitev - Igre na srečo - Nacionalna ureditev - Preureditev sistema koncesij s časovno uskladitvijo zapadlosti - Nov javni razpis - Koncesije, podeljene za krajše obdobje od obdobja prej podeljenih koncesij - Neodplačen prenos uporabe materialnih in nematerialnih sredstev, ki tvorijo mrežo za upravljanje in pobiranje stav - Omejitev - Višji razlogi v javnem interesu - Sorazmernost))
   (2016/C 270/08)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale di Bari

      Stranka v postopku v glavni stvari

   Nicola Seminario

      Izrek

               1.

               Člena 49 PDEU in 56 PDEU ter načeli enakega obravnavanja in učinkovitosti je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo nacionalni zakonodaji o igrah na srečo, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, ki določa izvedbo novega javnega razpisa za podelitev koncesij za krajše obdobje od obdobja prej podeljenih koncesij zaradi preureditve sistema s časovno uskladitvijo prenehanja koncesij.

               2.

               Člena 49 PDEU in 56 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotujeta omejevalni nacionalni določbi, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, ki koncesionarju iger na srečo nalaga, da ob prenehanju dejavnosti zaradi poteka trajanja koncesije neodplačno prenese uporabo materialnih in nematerialnih sredstev, katerih lastnik je in ki tvorijo mrežo za upravljanje in pobiranje stav, če ta omejitev presega, kar je nujno za uresničitev dejansko zastavljenega cilja iz te določbe, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

      (1)  UL C 448, 15.12.2014.


title: Zadeva T-308/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 20. julija 2016 – Reisenthel/EUIPO (keep it easy) (Znamka Evropske unije — Prijava besedne znamke keep it easy — Absolutni razlog za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               5.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 326/25

         Sodba Splošnega sodišča z dne 20. julija 2016 – Reisenthel/EUIPO (keep it easy)
   (Zadeva T-308/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Prijava besedne znamke keep it easy - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2016/C 326/45)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Peter Reisenthel (Gilching, Nemčija) (zastopnik: E. A. Busse, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: A. Schifko, agent)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 26. marca 2015 (zadeva R 2659/2014-5) glede zahteve za registracijo besednega znaka keep it easy kot znamke Evropske unije.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Petru Reisenthelu se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 270, 17.8.2015.


title: Zadeva C-116/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Østre Landsret (Danska) 25. februarja 2016 – Skatteministeriet/T Danmark

text:
               25.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 270/20

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Østre Landsret (Danska) 25. februarja 2016 – Skatteministeriet/T Danmark
   (Zadeva C-116/16)
   (2016/C 270/29)
   Jezik postopka: danščina

      Predložitveno sodišče

   Østre Landsret

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Skatteministeriet

      Tožena stranka: T Danmark

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je pogoj za sklicevanje države članice na člen 1(2) Direktive, (1) ki se nanaša na uporabo nacionalnih določb, ki so potrebne za preprečevanje goljufij in zlorab, to, da je zadevna država članica sprejela specifično nacionalno določbo s katero prenaša člen 1(2) Direktive ali da nacionalno pravo vsebuje splošne določbe ali načela glede goljufije in zlorab, ki jih je mogoče razlagati v skladu s členom 1(2)?

                           1.1

                           Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: ali je mogoče člen 2(1)(c) zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, ki določa, da „je pogoj za odpoved obdavčitvi dividend […] na podlagi določb Direktive Sveta 90/435/EGS o skupnem sistemu obdavčitve matičnih družb in odvisnih družb iz različnih držav članic“, šteti za specifično notranjo določbo v smislu člena 1(2) Direktive?

               2.

               Ali je določba konvencije o izogibanju dvojnega obdavčenja, ki jo skleneta dve državi članici in je sestavljena v skladu s vzorčno davčno konvencijo OECD, v skladu s katero je obdavčitev razdeljenih dividend odvisna od tega, ali se prejemnik dividend šteje za upravičenega lastnika dividend, določba konvencije za preprečevanje zlorab, ki je zajeta s členom 1(2) Direktive?

               3.

               V primeru, da bi Sodišče pritrdilno odgovorilo na drugo vprašanje: ali so nacionalna sodišča pristojna za opredelitev, kaj je zajeto s pojmom „upravičeni lastnik“, ali je treba ta pojem v okviru uporabe Direktive 90/435/EGS razlagati tako, da pomeni, da je treba temu pojmu, ki je predmet odločanja Sodišča EU, pripisati specifičen pomen v pravu EU?

               4.

               V primeru, da bi Sodišče pritrdilno odgovorilo na drugo vprašanje, na tretje vprašanje pa, da nacionalna sodišča niso pristojna za opredelitev tega kaj zajema pojem „upravičeni lastnik“: ali je treba ta pojem torej razlagati tako, da je družba, ki je rezidentka v državi članici in ki v okoliščinah kot so v tej zadevi prejme dividende od hčerinske družbe iz druge države članice, „upravičeni lastnik“ teh dividend v skladu z razlago tega pojma po pravu EU?

                           (a)

                           Ali je treba pojem „upravičeni lastnik“ razlagati v skladu z ustrezajočim pojmom iz člena 1(1) Direktive 2003/49/ES (v nadaljevanju: Direktiva o obrestih in licenčninah) v povezavi s členom 1(4) te direktive?

                           (b)

                           Ali je treba pojem razlagati zgolj glede na komentar k členu 10 Vzorčne davčne konvencije OECD iz leta 1977 (odstavek 12) ali je mogoče v razlago vključiti kasnejše komentarje, vključno z dopolnitvami v letu 2003 glede „obvodnih podjetij“ in dopolnitvami v letu 2014 glede „pogodbenih ali pravnih obveznosti“?

                           (c)

                           Kakšen pomen za presojo vprašanja, ali je treba prejemnika dividend šteti za njihovega „upravičenega lastnika“, predstavlja dejstvo, da je imel prejemnik dividend pogodbeno ali pravno obveznost, da prejete dividend prenese na drugo osebo?

                           (d)

                           Kakšen pomen za presojo vprašanja ali je treba prejemnika dividend šteti za njihovega „upravičenega lastnika“ predstavlja dejstvo, da predložitveno sodišče po presoji dejstev zadeve ugotovi, da prejemnik – čeprav ni pogodbeno ali pravno zavezan prenesti prejetih dividend na drugo osebo – ni imel „popolne“ pravice „uporabe in uživanja“ prejetih dividend kot je navedeno v Komentarjih iz leta 2014 k Vzorčni davčni konvenciji iz leta 1977?

               5.

               Ali je ob predpostavki, da gre za „notranje določbe, ki so potrebne za preprečevanje goljufij ali zlorab“ v smislu člena 1(2) Direktive 90/435/EGS, da je dividende družba (A), ki je rezidentka v državi članici, razdelila matični družbi (B) iz druge države članice in so bile potem prenesene na matično družbo te družbe (C), ki je rezidentka zunaj EU/EGP, ki pa je sredstva razdelila svoji matični družbi (D), ki je ravno tako rezidentka zunaj EU/EGS, da med prvo navedeno državo in državo, katere rezidentka je družba C ni bila sklenjena konvencija o izogibanju dvojnega obdavčenja, da je bila med prvo navedeno državo in državo, katere rezidentka je družba D, sklenjena konvencija o izogibanju dvojnega obdavčenja, in da prvo navedena država v skladu svojo zakonodajo torej ne bi imela terjatve iz naslova davka pri viru od dividend, ki jih je družba A izplačala družbi D, če bi bila družba D neposredna lastnica družbe A, podana zloraba v smislu Direktive, tako da ta družbe B ne varuje?

               6.

               Če se za družbo, ki je rezidentka v državi članici (matična družba) dejansko šteje, da ni oproščena davka pri viru v skladu s členom 1(2) Direktive 90/435/EGS glede dividend, ki jih je prejela od družbe, ki je rezidentka v drugi državi članici (hčerinska družba), ali člen 49 PDEU v povezavi s členom 54 PDEU nasprotuje zakonodaji, v skladu s katero slednja država članica obdavči dividende matične družbe, ki je rezidentka v drugi državi članici, pri čemer zadevna država članica šteje, da so matične družbe, ki so rezidentke v tej državi, v sicer podobnih okoliščinah oproščene davka na take dividende?

               7.

               Če se za družbo, ki je rezidentka v državi članici (matična družba) dejansko šteje, da ni oproščena davka pri viru v skladu s členom 1(2) Direktive 90/435/EGS glede dividend, ki jih je prejela od družbe, ki je rezidentka v drugi državi članici (hčerinska družba), za matično družbo v prvonavedeni državi članici pa se šteje da ima omejeno davčno obveznost za zadevne dividende v tej državi članici: ali člen 49 PDEU v povezavi s členom 54 PDEU nasprotuje zakonodaji, v skladu s katero slednja država članica od družbe, ki je dolžna izvesti odtegljaj davka pri viru (hčerinska družba) zahteva, da plača zamudne obresti v primeru zamude pri plačilu terjatve iz naslova davka pri viru po višji obrestni meri kot velja za zamudne obresti, ki jih država članica določa v zvezi z zahtevki za plačilo davka od dohodkov pravnih oseb proti družbi, ki je rezidentka v isti državi članici?

               8.

               Ali mora, v primeru, da bi Sodišče pritrdilno odgovorilo na drugo vprašanje, na tretje vprašanje pa, da nacionalna sodišča niso pristojna za opredelitev tega kaj zajema pojem „upravičeni lastnik“ in če se za družbo (matična družba), ki je rezidentka v državi članici, na tej podlagi ne more šteti, da je oproščena davka pri viru na podlagi Direktive 90/435/EGS glede dividend, ki jih je prejela od družbe, ki je rezidentka v drugi državi članici (hčerinska družba), zadnje navedena država članica v skladu z Direktivo 90/435/EGS ali členom 4(3) PEU navesti, koga v tem primeru šteje za upravičenega lastnika?

               9.

               Če se za družbo, ki je rezidentka v državi članici (matična družba) dejansko šteje, da ni oproščena davka pri viru v skladu z Direktivo Sveta 90/435/EGS glede dividend, ki jih je prejela od družbe, ki je rezidentka v drugi državi članici (hčerinska družba): ali člen 49 PDEU v povezavi s členom 54 PDEU (ali členom 63 PDEU), posebej ali skupaj, nasprotujejo zakonodaji, na podlagi katere:

                           (a)

                           zadnjenavedena država članica zahteva, da hčerinska družba odtegne davek pri viru od dividend, pri čemer ta oseba dogovarja organom za neodtegnitev davka pri viru, čeprav taka obveznost odtegnitve davka pri viru ne obstaja, če je matična družba rezidentka v državi članici?

                           (b)

                           slednja država članica izračuna zamudne obresti od dolgovanega davka pri viru?

                     Sodišče EU naj na odgovor na šesto in sedmo vprašanje vključi v odgovor na deveto vprašanje.

               10.

               Ali člen 63 PDEU v okoliščinah, v katerih:

                           (1)

                           družba (matična družba), ki je rezidentka v državi članici, izpolni zahtevo iz Direktive 90/435/EGS po lastništvu (v letu 2011) vsaj 10 % kapitala družbe (hčerinska družba), ki je rezidentka v drugi državi članici,

                           (2)

                           se za matično družbo dejansko šteje, da ni oproščena davka pri viru na podlagi člena 1(2) Direktive 90/435/EGS glede dividend, ki jih je razdelila hčerinska družba,

                           (3)

                           se za (neposrednega(a) ali posrednega(a)) delničarja matične družbe, ki sta rezidenta v državi zunaj EU/EGS, šteje, da sta upravičen(a) lastnik(a) zadevnih dividend,

                           (4)

                           prej navedeni(a) (neposredni(a) ali posredni(a)) delničar(ja) tudi ne izpolnjujeta prej navedene zahteve glede lastništva kapitala,

                     nasprotuje nacionalni zakonodaji, v skladu s katero država članica, v kateri je hčerinska družba, obdavči zadevne dividende ob tem, da zadevna država članica šteje, da so družbe, ki so rezidentke na njenem ozemlju in ki izpolnjujejo zahtevo po lastništvu kapitala iz Direktive 90/435/EGS, torej, da ima v davčnem letu 2011 vsaj 10 % kapitala družbe, ki razdeli dividende oproščena davka na take dividende?

      (1)  Direktiva Sveta z dne 23. julija 1990 o skupnem sistemu obdavčitve matičnih družb in odvisnih družb iz različnih držav članic (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek1, str. 147).


title: Zadeva C-245/08: Tožba, vložena 4. junija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki

text:
               19.7.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 183/17

         Tožba, vložena 4. junija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki
   (Zadeva C-245/08)
   (2008/C 183/35)
   Jezik postopka: portugalščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: P. Andrade in H. Støvlbæk, zastopnika)

      Tožena stranka: Portugalska republika
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da Portugalska republika, s tem da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Sveta 2006/100/ES z dne 20. novembra 2006 o prilagoditvi nekaterih direktiv na področju prostega gibanja oseb zaradi pristopa Bolgarije in Romunije (1), oziroma o tem v vsakem primeru ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz člena 2 te direktive.

               —

               Portugalski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za uskladitev nacionalnega prava z direktivo se je iztekel 1. januarja 2007.

      (1)  UL L 363, str. 141.


title: Zadeva C-421/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) 13. julija 2017 – Szef Krajowej Administracji Skarbowej/Polfarmex Spółka Akcyjna s sedežem v Kutnu

text:
               23.10.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/3

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) 13. julija 2017 – Szef Krajowej Administracji Skarbowej/Polfarmex Spółka Akcyjna s sedežem v Kutnu
   (Zadeva C-421/17)
   (2017/C 357/03)
   Jezik postopka: poljščina

      Predložitveno sodišče

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Szef Krajowej Administracji Skarbowej

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Polfarmex Spółka Akcyjna s sedežem v Kutnu

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je prenos nepremičnine na delničarja, ki ga opravi delniška družba kot nasprotno dajatev za umik njegovih delnic, predmet obdavčitve z DDV na podlagi člena 2(1)(a) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1)?

      (1)  UL 2006, L 347, str. 1.


title: Zadeva C-383/09: Tožba, vložena 25. septembra 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki

text:
               19.12.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 312/16

         Tožba, vložena 25. septembra 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki
   (Zadeva C-383/09)
   2009/C 312/26
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: O. Beynet in D. Recchia, zastopnika)

      Tožena stranka: Francoska republika

      Predloga tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da Francoska republika s tem, da ni sprejela programa ukrepov za strogo varstvo živalske vrste Cricetus cricetus (veliki hrček), ni izpolnila obveznosti iz člena 12(1)(d) Direktive 92/43/EGS o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (1);

               —

               Francoski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Evropska komisija s tožbo toženi stranki očita, da ni vzpostavila – kot to zahtevajo določbe člena 12 Direktive 92/43/EGS – sistema strogega varstva živalske vrste Cricetus cricetus (veliki hrček) v Alzaciji, ki je naravno razmnoževališče te živalske vrste v Franciji.
   Tožeča stranka trdi, da so štetja lukenj živali pokazala znaten upad njihovega števila v zadnjih letih, saj naj bi število lukenj iz 1167 leta 2001 prešlo na le 161 leta 2007. V teh okoliščinah naj bi tej ta živalski vrsti, ki jo ogrožajo neugodne kmetijske prakse in pritisk urbanizacije, grozilo izginotje v zelo kratkem času.
   Komisija v tožbi priznava, da je tožena stranka te probleme upoštevala s sprejetjem ukrepov v zvezi z urbanizmom in kmetijskimi praksami, vendar naj ti ukrepi nikakor ne bi zadostovali.
   Na eni strani naj bi namreč tri prednostna področja ukrepanja, ki so področja, na katera je osredotočen večji del prizadevanj za zaščito vrste, pomeni le zelo majhen del ozemlja, ki je njen naravni habitat, saj sta dve tretjini obstoječih lukenj zunaj teh področij, ta pa pomenijo le 2 % zemljišč, ki so ugodna za velikega hrčka. Da bi torej zagotovili ustrezno ozemeljsko pokritost za varstvo te vrste, bi morali za referenco vzeti vsaj navzočnost velikega hrčka leta 1990, in ne leta 2000.
   Na drugi strani naj bi bili sami varstveni ukrepi nezadostni. Komisija v zvezi s tem očita zlasti pomanjkanje normativne jasnosti glede ponovnega pridobivanja območja hrčka. Nacionalni organi naj bi namreč razpolagali s preširoko diskrecijsko pravico pri odobritvi odstopanj pri izdelavi urbanističnih načrtov na ozemljih, kjer prebiva hrček in naj bi naj bi glede kompenzacijskih ukrepov za varstvo te vrste vladala velika negotovost.

      (1)  UL L 206, str. 7.


title: Zadeva F-137/15: Tožba, vložena 30. oktobra 2015 – ZZ/Svet

text:
               25.1.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/77

         Tožba, vložena 30. oktobra 2015 – ZZ/Svet
   (Zadeva F-137/15)
   (2016/C 027/99)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnika: J.-N. Louis in N. de Montigny, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti končnih odločb o prenosu pokojninskih pravic tožeče stranke v pokojninski sistem Unije, pri katerih se uporabijo nove splošne določbe za izvajanje člena 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom z dne 3. marca 2011.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti odločb z dne 5. in 7. januarja 2015 ter odločbe z dne 23. februarja 2015 o izračunu bonusa pokojninskih pravic tožeče stranke, pridobljenih pred začetkom zaposlitve na Svetu;

               —

               po potrebi, razglasitev ničnosti odločbe z dne 23. julija 2015 o zavrnitvi pritožbe tožeče stranke zoper uporabo splošnih določb za izvajanje in aktuarske stopnje, ki so veljale v času njene vloge za prenos pokojninskih pravic;

               —

               naložitev plačila stroškov Svetu Evropske unije.


title: Zadeva C-252/13: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 22. oktobra 2014 – Evropska komisija/Kraljevina Nizozemska (Neizpolnitev obveznosti države — Direktivi 2002/73/ES in 2006/54/ES — Enako obravnavanje moških in žensk — Zaposlitev in poklicno delo — Dostop do zaposlitve — Vrnitev s porodniškega dopusta — Formalne zahteve glede začetne vloge — Dosledna navedba očitkov — Nedvoumna navedba predlogov)

text:
               8.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 439/5

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 22. oktobra 2014 – Evropska komisija/Kraljevina Nizozemska
   (Zadeva C-252/13) (1)

   ((Neizpolnitev obveznosti države - Direktivi 2002/73/ES in 2006/54/ES - Enako obravnavanje moških in žensk - Zaposlitev in poklicno delo - Dostop do zaposlitve - Vrnitev s porodniškega dopusta - Formalne zahteve glede začetne vloge - Dosledna navedba očitkov - Nedvoumna navedba predlogov))
   (2014/C 439/06)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: D. Martin in M. van Beek, agenta)

      Tožena stranka: Kraljevina Nizozemska (zastopnika: M. Bulterman in J. Langer, agenta)

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže.

               2.

               Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 207, 20.7.2013.


title: Zadeva T-584/14: Tožba, vložena 29. julija 2014 – Inditex proti UUNT – Ansell (ZARA)

text:
               29.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 339/27

         Tožba, vložena 29. julija 2014 – Inditex proti UUNT – Ansell (ZARA)
   (Zadeva T-584/14)
   2014/C 339/32
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) (Arteixo, Španija) (zastopnik: C. Duch, odvetnica)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Zainab Ansell in Roger Ansell (Moshi, Tanzanija)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               odločbo drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 19. maja 2014 v zadevi R 1118/2013-2 razveljavi v delu, v katerem je ta potrdil razveljavitev zaradi neuporabe znamke Skupnosti „ZARA“ št. 1 12  755 za te storitve iz razreda 39: „storitve prevoza, distribucija (dostava) blaga, zlasti oblačil, obutve in dodatkov ter parfumerijskih in kozmetičnih izdelkov“, saj je odbor za pritožbe kršil člen 51(1)(a) Uredbe št. 207/2009, ker je storil ti napaki:

               —

               odbor za pritožbe je napačno uporabil pravo, ker je štel, da so franšize družbe Inditex subjekti, ki so del notranje organizacije podjetja, medtem ko gre v resnici za subjekte, ki so pravno neodvisni od skupine Inditex,

               —

               napačna presoja dokaza, saj odbor za pritožbe pritožnici očita, da ni predložila dokaza o prometu, ustvarjenem z nudenjem prevoznih storitev, da bi dokazala zunanjo uporabo znamke, kljub temu, da je bil navedeni dokaz predložen v postopku,

               —

               UUNT in, če je primerno, intervenientki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Registrirana znamka Skupnosti, katere razveljavitev se zahteva: besedna znamka „ZARA“ za storitve iz razredov 39 in 42 – znamka Skupnosti št. 1 12  755

      Imetnik znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Stranka, ki zahteva razveljavitev znamke Skupnosti: Zainab Ansell in Roger Ansell

      Odločba oddelka za izbris: ugoditev zahtevi za razveljavitev

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 51(1)(a) Uredbe št. 207/2009


title: Zadeva C-275/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichts Hannover (Nemčija) 4. junija 2012 – Samantha Elrick proti Bezirksregierung Köln

text:
               18.8.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 250/9

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichts Hannover (Nemčija) 4. junija 2012 – Samantha Elrick proti Bezirksregierung Köln
   (Zadeva C-275/12)
   2012/C 250/16
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Verwaltungsgericht Hannover

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Samantha Elrick

      Tožena stranka: Bezirksregierung Köln

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali člena 20 PDEU in 21 PDEU nasprotujeta določbi nacionalnega prava, v skladu s katero nemški državljan, ki ima stalno prebivališče v Nemčiji in obiskuje izobraževalno ustanovo v drugi državi članici Evropske unije, nima pravice do štipendije, ki je urejena v Bundesausbildungsförderungsgesetz (BAföG, zvezni zakon o štipendiranju), za obiskovanje te tuje izobraževalne ustanove, ker traja izobraževalni program samo eno leto, čeprav bi lahko na podlagi BAföG dobil štipendijo za primerljivo izobraževanje v Nemčiji, ki bi prav tako trajalo le eno leto?


title: Zadeva C-297/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Bucureşti (Romunija) 25. maja 2016 – Colegiul Medicilor Veterinari din România/Autoritatea Națională Sanitară Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor

text:
               29.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 314/10

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Bucureşti (Romunija) 25. maja 2016 – Colegiul Medicilor Veterinari din România/Autoritatea Națională Sanitară Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor
   (Zadeva C-297/16)
   (2016/C 314/15)
   Jezik postopka: romunščina

      Predložitveno sodišče

   Curtea de Apel Bucureşti

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Colegiul Medicilor Veterinari din România

      Tožena stranka: Autoritatea Națională Sanitară Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor

      Intervenient: Asociaţia Naţională a Distribuitorilor de Produse de Uz Veterinar din Romania

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali pravo Evropske unije nasprotuje nacionalni zakonodaji, v skladu s katero ima veterinar izključno pravico prodaje na drobno in uporabe ekoloških proizvodov, sredstev proti zajedavcem za posebne namene in zdravil za uporabo v veterinarski medicini?

               2.

               Če je ta izključna pravica združljiva s pravom Evropske unije, ali to pravo nasprotuje temu, da taka izključna pravica zadeva tudi podjetja, v katerih poteka zadevna prodaja, saj morajo biti ta podjetja v pretežni ali izključni lasti enega ali več veterinarjev?


title: Zadeva C-462/14: Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 7. aprila 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Bari – Italija) – kazenski postopek zoper Lorenza Carluccija (Predhodno odločanje — Člen 99 Poslovnika Sodišča — Enaka vprašanja za predhodno odločanje — Člena 49 PDEU in 56 PDEU — Svoboda ustanavljanja — Svoboda opravljanja storitev — Igre na srečo — Nacionalna ureditev — Preureditev sistema koncesij s časovno uskladitvijo zapadlosti — Nov javni razpis — Koncesije, podeljene za krajše obdobje od obdobja prej podeljenih koncesij — Neodplačen prenos uporabe materialne in nematerialne lastnine, ki tvori mrežo za upravljanje in pobiranje stav — Omejitev — Nujni razlogi v splošnem interesu — Sorazmernost)

text:
               25.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 270/7

         Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 7. aprila 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Bari – Italija) – kazenski postopek zoper Lorenza Carluccija
   (Zadeva C-462/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Člen 99 Poslovnika Sodišča - Enaka vprašanja za predhodno odločanje - Člena 49 PDEU in 56 PDEU - Svoboda ustanavljanja - Svoboda opravljanja storitev - Igre na srečo - Nacionalna ureditev - Preureditev sistema koncesij s časovno uskladitvijo zapadlosti - Nov javni razpis - Koncesije, podeljene za krajše obdobje od obdobja prej podeljenih koncesij - Neodplačen prenos uporabe materialne in nematerialne lastnine, ki tvori mrežo za upravljanje in pobiranje stav - Omejitev - Nujni razlogi v splošnem interesu - Sorazmernost))
   (2016/C 270/09)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale di Bari

      Stranka v postopku v glavni stvari

   Lorenzo Carlucci

      Izrek

               1.

               Člena 49 PDEU in 56 PDEU ter načeli enakega obravnavanja in učinkovitosti je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo nacionalni ureditvi iger na srečo, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, ki zaradi preureditve sistema koncesij s časovno uskladitvijo zapadlosti določa izvedbo novega javnega razpisa za koncesije, ki so podeljene za krajše obdobje od obdobja prej podeljenih koncesij.

               2.

               Člena 49 PDEU in 56 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni omejevalni določbi, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, ki koncesionarja za igre na srečo zavezuje, da ob prenehanju dejavnosti zaradi poteka koncesijskega obdobja neodplačno prenese uporabo materialne in nematerialne lastnine, ki tvori mrežo za upravljanje in pobiranje stav, ker ta omejitev presega to, kar je nujno za uresničitev cilja, ki se s to določbo dejansko uresničuje, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče.

      (1)  UL C 448, 15. 12. 2014.


title: Zadeva C-526/16: Tožba, vložena 12. oktobra 2016 – Evropska komisija/Republika Poljska

text:
               16.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 14/21

         Tožba, vložena 12. oktobra 2016 – Evropska komisija/Republika Poljska
   (Zadeva C-526/16)
   (2017/C 014/27)
   Jezik postopka: poljščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: M. Owsiany-Hornung in C. Zadra)

      Tožena stranka: Republika Poljska

      Predlogi tožeče stranke

   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da Republika Poljska s tem, da je projekte za iskanje ali preučevanje nahajališč mineralov z vrtanjem do globine 5 000 m – razen vrtanja na območjih za odvzem vode, območjih varovanih celinskih voda, naravovarstvenih območjih v obliki narodnih parkov, naravnih rezervatov, krajinskih parkov in varovanih območij „Natura 2000“ ter na zunanjih varstvenih pasovih teh območij, kjer je treba postopek za preverjanje nujnosti presoje vplivov na okolje izvesti pri vrtanju do globine, ki presega 1 000 m – izključila iz postopka za preverjanje nujnosti presoje vplivov na okolje, tako da je za vrtanje izven območij za odvzem vode, območij varovanih celinskih voda, različnih navedenih naravovarstvenih območij ter zunanjih varstvenih pasov teh območij določila prag za začetek tega postopka, s katerim se ne uporabijo vsa upoštevna izbirna merila, navedena v Prilogi III k Direktivi 2011/92/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje, (1) ni izpolnila obveznosti iz členov 2(1) in 4(2) in (3) Direktive 2011/92 v povezavi s prilogama II in III k tej direktivi;

               —

               Republiki Poljski naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija Republiki Poljski očita kršitev členov 2(1) in 4(2) in (3) Direktive 2011/92 v povezavi s prilogama II in III k tej direktivi.
   V skladu s členom 2(1) Direktive 2011/92 morajo države članice zagotoviti, „da so pred izdajo soglasja projekti, ki bodo verjetno pomembno vplivali na okolje, med drugim zaradi svoje narave, velikosti ali lokacije, predmet zahteve za izdajo soglasja za izvedbo in presoj[e] njihovih vplivov“.
   V skladu s členom 4(2) Direktive 2011/92 države članice na podlagi preverjanja za vsak primer posebej ali na podlagi pragov ali meril, ki jih določijo (torej v okviru „predhodnega preverjanja“), odločijo, ali je treba za projekte, ki so zajeti s Prilogo II k tej direktivi, izvesti presojo vplivov na okolje.
   V skladu s členom 4(3) Direktive 2011/92 se pri določanju meril ali pragov za „predhodno preverjanje“„upoštevajo ustrezna izbirna merila, določena v Prilogi III“.
   Vrtanje za preučevanje in iskanje nahajališč mineralov je zajeto s Prilogo II Direktive 2011/92, ker gre za „globinsko vrtanje“ v smislu točke 2(d) te priloge.
   Gre za projekte, za katere na podlagi celovite presoje ni mogoče šteti, da ne bi mogli pomembno vplivati na okolje.
   Komisija meni, da morajo države članice za te projekte opraviti „predhodno preverjanje“ ob uporabi upoštevnih meril, navedenih v Prilogi III k Direktivi 2011/92.
   Z nacionalnimi pravnimi akti, s katerimi je Direktiva 2011/92 prenesena v poljski pravni red, pa so projekti za iskanje in preučevanje nahajališč mineralov z vrtanjem do globine 5 000 m izključeni iz postopka „predhodnega preverjanja“ (razen vrtanja na tako imenovanih „občutljivih območjih“, to je na območjih za odvzem vode, območjih varovanih celinskih voda, naravovarstvenih območjih v obliki narodnih parkov, naravnih rezervatov, krajinskih parkov in varovanih območij „Natura 2000“ ter na zunanjih varstvenih pasovih teh območij, kjer je treba postopek „predhodnega preverjanja“ izvesti pri vrtanju do globine, ki presega 1 000 m).
   Iz tega v bistvu izhaja, da je velika večina vrtanj za preučevanje in iskanje nahajališč mineralov, ki bi se izvajala izven „občutljivih območij“, izključena iz postopka „predhodnega preverjanja“.
   Po mnenju Komisije je taka izključitev, ne da bi se uporabila vsa upoštevna merila, navedena v Prilogi III Direktive 2011/92, v nasprotju s členoma 2(1) in 4(2) in (3) Direktive 2011/92 v povezavi s prilogama II in III k tej direktivi.

      (1)  UL L 26, str. 1.


title: Zadeva C-304/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Gerichtshof (Avstrija) 24. maja 2017 – Helga Löber/Barclays Bank PLC

text:
               14.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/6

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Gerichtshof (Avstrija) 24. maja 2017 – Helga Löber/Barclays Bank PLC
   (Zadeva C-304/17)
   (2017/C 269/09)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Oberster Gerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Helga Löber

      Tožena stranka: Barclays Bank PLC

      Vprašanja za predhodno odločanje

   Ali je na podlagi člena 5, točka 3, Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1) za zahtevke v zvezi z nepogodbeno odgovornostjo, ki izhaja iz prospekta, v primeru, če

               —

               je vlagatelj odločitev o naložbi na podlagi pomanjkljivega prospekta sprejel v kraju svojega stalnega prebivališča

               —

               in je na podlagi te odločitve kupnino za vrednostni papir, ki ga je kupil na sekundarnem trgu, iz svojega računa pri avstrijski banki nakazal na poravnalni račun pri drugi avstrijski banki, od koder je bila kupnina po naročilu tožeče stranke nakazana prodajalcu,

               (a)

               pristojno sodišče, na območju katerega ima vlagatelj svoje stalno prebivališče,

               (b)

               pristojno sodišče, na območju katerega je sedež/poslovalnica banke, pri kateri ima tožeča stranka svoj bančni račun, iz katerega je kupnino nakazala na poravnalni račun,

               (c)

               pristojno sodišče, na območju katerega je sedež/poslovalnica banke, pri kateri ima poravnalni račun,

               (d)

               pristojno eno od teh sodišč po izbiri tožeče stranke,

               (e)

               ni pristojno nobeno od teh sodišč?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 42.


title: Zadeva C-267/12: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 12. decembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Francija) – Frédéric Hay proti Crédit agricole mutuel de Charente-Maritime et des Deux-Sèvres (Direktiva 2000/78/ES — Enako obravnavanje — Kolektivna pogodba, ki ugodnosti glede plačila in delovnih pogojev določa samo za zaposlene, ki sklenejo zakonsko zvezo — Izključitev partnerjev, ki so sklenili civilnopravno pogodbo o solidarnosti — Diskriminacija zaradi spolne usmerjenosti)

text:
               22.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 52/12

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 12. decembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Francija) – Frédéric Hay proti Crédit agricole mutuel de Charente-Maritime et des Deux-Sèvres
   (Zadeva C-267/12) (1)

   (Direktiva 2000/78/ES - Enako obravnavanje - Kolektivna pogodba, ki ugodnosti glede plačila in delovnih pogojev določa samo za zaposlene, ki sklenejo zakonsko zvezo - Izključitev partnerjev, ki so sklenili civilnopravno pogodbo o solidarnosti - Diskriminacija zaradi spolne usmerjenosti)
   2014/C 52/18
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour de cassation

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnik: Frédéric Hay

      Nasprotna stranka: Crédit agricole mutuel de Charente-Maritime et des Deux-Sèvres

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Cour de cassation (Francija) – Razlaga člena 2(2)(b) Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5 zvezek 4, str. 79) – Dopustnost nacionalne kolektivne pogodbe, ki ugodnosti glede plačila in delovnih pogojev določa samo za zaposlene, ki sklenejo zakonsko zvezo, pravico do te ugodnosti pa odreka partnerjem, ki so sklenili civilnopravno pogodbo o solidarnosti – Diskriminacija na podlagi spolne usmerjenosti – Možnost utemeljitve posredne diskriminacije z legitimnim, nujnim in ustreznim ciljem

      Izrek

   Člen 2(2)(a) Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu je treba razlagati tako, da nasprotuje določbi kolektivne pogodbe, kot je ta v postopku v glavni stvari, na podlagi katere zaposleni, ki sklene civilnopravno pogodbo o solidarnosti z osebo istega spola, ni upravičen do ugodnosti, kot sta posebni dopust in dodatek, ki pripadata zaposlenim ob sklenitvi zakonske zveze, če nacionalna zakonodaja zadevne države članice osebam istega spola ne omogoča, da bi sklenile zakonsko zvezo, če je, upoštevajoč cilj in pogoje dodelitve teh ugodnosti, v primerljivem položaju kot zaposleni, ki sklene zakonsko zvezo.

      (1)  UL C 250, 18.8.2012.


title: Zadeva T-80/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. maja 2013 – Nath Kalsi proti UUNT – American Clothing Associates (RIDGE WOOD) ( „Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti RIDGE WOOD — Prejšnja figurativna znamka Skupnosti River Woods North-Eastern Suppliers — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009“ )

text:
               29.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 189/18

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. maja 2013 – Nath Kalsi proti UUNT – American Clothing Associates (RIDGE WOOD)
   (Zadeva T-80/11) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti RIDGE WOOD - Prejšnja figurativna znamka Skupnosti River Woods North-Eastern Suppliers - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2013/C 189/35
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Dwarka Nath Kalsi in Ajit Nath Kalsi (Agra, Indija) (zastopnik: J. Schmidt, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: K. Klüpfel, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: American Clothing Associates (Evergem, Belgija) (zastopnik: C. De Keersmaeker, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 19. novembra 2010 (zadeva R 599/2010-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med American Clothing Associates ter Dwarka Nath Kalsi in Ajit Nath Kalsi

      Izrek

               1.

               Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 19. novembra 2010 (zadeva R 599/2010-1) se razveljavi v delu, v katerem se nanaša na proizvode iz razreda 24, na katere se nanaša prijavljena znamka, in storitve „obdelava kož, obdelovanje usnja, strojenje krzna, obdelava blaga (tekstil)“ iz razreda 40, ki jih pokriva prejšnja znamka št. 2785459.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Dwarka Nath Kalsi, Ajit Nath Kalsi in UUNT nosijo vsak svoje stroške.

               4.

               American Clothing Associates nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 103, 2.4.2011.


title: Zadeva C-135/10: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 15. marca 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte di Appello di Torino – Italija) – SCF Consorzio Fonografici proti Marco Del Corso (Avtorska in sorodne pravice v informacijski družbi — Neposredna uporaba Rimske konvencije, Sporazuma TRIPS in Pogodbe WPPT v pravnem redu Unije — Direktiva 92/100/ES — Člen 8(2) — Direktiva 2001/29/ES — Pojem „priobčitev javnosti“ — Priobčitev fonogramov, ki se predvajajo po radiu v zobozdravstveni ordinaciji, javnosti)

text:
               5.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 133/3

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 15. marca 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte di Appello di Torino – Italija) – SCF Consorzio Fonografici proti Marco Del Corso
   (Zadeva C-135/10) (1)

   (Avtorska in sorodne pravice v informacijski družbi - Neposredna uporaba Rimske konvencije, Sporazuma TRIPS in Pogodbe WPPT v pravnem redu Unije - Direktiva 92/100/ES - Člen 8(2) - Direktiva 2001/29/ES - Pojem „priobčitev javnosti“ - Priobčitev fonogramov, ki se predvajajo po radiu v zobozdravstveni ordinaciji, javnosti)
   2012/C 133/04
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Corte di Appello di Torino

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: SCF Consorzio Fonografici

      Tožena stranka: Marco Del Corso

      Ob udeležbi: Procuratore generale della Repubblica

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Corte di Appello di Torino – Neposredna uporaba Mednarodne konvencije za varstvo izvajalcev, proizvajalcev fonogramov in radiodifuznih organizacij, ki je bila sprejeta v Rimu 26. oktobra 1961, Sporazuma o trgovinskih vidikih pravic intelektualne lastnine (TRIPS) in Pogodbe Svetovne organizacije za intelektualno lastnino (WIPO) o izvedbah in fonogramih (WPPT) v pravnem redu Skupnosti – Razlaga člena 3(2) Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 230) – Pojem „priobčitev javnosti“ – Radiodifuzno oddajanje in priobčitev javnosti radijskih fonogramov v zobozdravstveni ordinaciji

      Izrek

               1.

               Določbe Sporazuma o trgovinskih vidikih pravic intelektualne lastnine iz Aneksa 1 C k Sporazumu o ustanovitvi Svetovne trgovinske organizacije (STO), ki je bil 15. aprila 1994 podpisan v Marakešu in odobren s Sklepom Sveta z dne 22. decembra 1994 o sklenitvi sporazumov doseženih v Urugvajskem krogu večstranskih pogajanj (1986 – 1994), v imenu Evropske skupnosti, v zvezi z zadevami, ki so v njeni pristojnosti (94/800/ES), in Pogodbe Svetovne organizacije za intelektualno lastnino (WIPO) o izvedbah in fonogramih z dne 20. decembra 1996 se uporabljajo v pravnem redu Unije.
               Ker Mednarodna konvencija za varstvo izvajalcev, proizvajalcev fonogramov in radiodifuznih organizacij, ki je bila sprejeta v Rimu 26. oktobra 1961, ni del pravnega reda Unije, se v Uniji ne uporablja, vendar v njej posredno učinkuje.
               Posamezniki se ne morejo neposredno sklicevati niti na to konvencijo, niti na ta sporazum, niti na omenjeno pogodbo.
               Pojem „priobčitev javnosti“ iz Direktive Sveta 92/100/EGS z dne 19. novembra 1992 o pravici dajanja v najem in pravici posojanja ter o določenih pravicah, sorodnih avtorski, na področju intelektualne lastnine in Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi je treba razlagati ob upoštevanju enakih pojmov iz te konvencije, tega sporazuma in zgoraj navedene pogodbe in na tak način, da ostaja skladen s temi mednarodnimi pogodbami, pri tem pa je treba upoštevati kontekst, v katerem so ti pojmi navedeni, in cilj, ki ga imajo upoštevne pogodbene določbe, ki se nanašajo na področje intelektualne lastnine.

               2.

               Pojem „priobčitev javnosti“ iz člena 8(2) Direktive 92/100 je treba razlagati tako, da ne zajema brezplačnega predvajanja fonogramov v zobozdravstvenih ordinacijah, kakršno je to v postopku v glavni stvari, v okviru opravljanja gospodarske dejavnosti v samostojnem poklicu, pri čemer je to predvajanje v korist pacientov, ki pa imajo do njega dostop neodvisno od svoje volje. Zato tako predvajanje proizvajalcem fonogramov ne daje pravice do nadomestila.

      (1)  UL C 134, 22.5.2010.


title: Zadeva C-620/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Kammarrätten I Stockholm – Migrationsöverdomstolen (Švedska) 27. decembra 2010 – Migrationsverket proti Nurije Kastrati, Valdrini Kastrati, Valdirnu Kastrati

text:
               5.3.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 72/15

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Kammarrätten I Stockholm – Migrationsöverdomstolen (Švedska) 27. decembra 2010 – Migrationsverket proti Nurije Kastrati, Valdrini Kastrati, Valdirnu Kastrati
   (Zadeva C-620/10)
   2011/C 72/26
   Jezik postopka: švedščina

      Predložitveno sodišče

   Kammarrätten I Stockholm - Migrationsöverdomstolen

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Migrationsverket

      Tožene stranke: Nurije Kastrati, Valdrina Kastrati, Valdirn Kastrati

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba Uredbo št. 343/2003 (1) glede na, inter alia, določbe njenega člena 5(2) in/ali neobstoj določb o prenehanju odgovornosti države članice za obravnavanje prošnje za azil, razen tistih v členih 4(5), drugi pododstavek, ter 16(3) in (4) te uredbe, razlagati tako, da umik prošnje za azil ne vpliva na možnost njene uporabe?

               2.

               Ali je treba za odgovor na zgoraj postavljeno vprašanje upoštevati fazo postopka, v kateri je prošnja za azil umaknjena?

      (1)  Uredba sveta (ES) št. 343/2003 z dne 18. februarja 2003 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za azil, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države, UL 2003 L 50, str. 1.


title: Zadeva T-762/16: Tožba, vložena 31. oktobra 2016 – ArcelorMittal Belval & Differdange in ThyssenKrupp Steel Europe/ECHA

text:
               16.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 14/41

         Tožba, vložena 31. oktobra 2016 – ArcelorMittal Belval & Differdange in ThyssenKrupp Steel Europe/ECHA
   (Zadeva T-762/16)
   (2017/C 014/50)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: ArcelorMittal Belval & Differdange SA (Esch-sur-Alzette, Luksemburg) in ThyssenKrupp Steel Europe AG (Duisburg, Nemčija) (zastopnika: H. Scheidmann in M. Kottmann, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska agencija za kemikalije (ECHA)

      Predlogi

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

               —

               razglasi ničnost odločbe ECHA z dne 26. septembra 2016 (referenčna številka ATD/52/2016);

               —

               podredno, razglasi ničnost odločbe ECHA z dne 19. avgusta 2016 (referenčna številka ATD/52/2016) v delu, v katerem je z njo zavrnjena prošnja tožečih strank za vpogled v njun spis;

               —

               ECHA naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 4(2), prva alinea, Uredbe (ES) št. 1049/2001

                           —

                           Tožeči stranki zatrjujeta, da je bila v izpodbijani odločbi nepravilno uporabljena zgorajnavedena določba z napačno ugotovitvijo, da bi bili z razkritjem ogroženi poslovni interesi, in dalje navajata, da v odločbi ni bil upoštevan prevladujoči javni interes.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 41(2), druga alinea, Listine Evropske unije o temeljnih pravicah

                           —

                           Tožeči stranki trdita, da je bila v izpodbijani odločbi kršena zgorajnavedena določba in da se v nasprotju s to odločbo dokumenti, do katerih je bil zaprošen vpogled, navezujejo na spis tožečih strank in jih zato ni mogoče izključiti s področja uporabe te določbe.