title: Zadeva C-616/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione (Italija) 28. novembra 2016 – Presidenza del Consiglio dei Ministri in drugi/Nello Grassi in drugi

text:
               27.2.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/15

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione (Italija) 28. novembra 2016 – Presidenza del Consiglio dei Ministri in drugi/Nello Grassi in drugi
   (Zadeva C-616/16)
   (2017/C 063/22)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Corte suprema di cassazione

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Vlagatelji pritožbe v postopku s kasacijsko pritožbo: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Gianni Pantuso, Angelo Tralongo, Maria Michela D’Alessandro

      Vlagatelji odgovora na pritožbo v postopku s kasacijsko pritožbo in vlagatelji nasprotne pritožbe: Nello Grassi, Carmela Amato, Università degli Studi di Palermo, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero della Salute, Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba Direktivo 82/76/EGS (1), v kateri sta povzeti direktivi 75/362/EGS (2) in 75/363/EGS (3), razlagati tako, da na področje njene uporabe spadajo tudi usposabljanja zdravnikov specialistov s polnim ali skrajšanim delovnim časom, ki so že potekala in so se nadaljevala po 31. decembru 1982, to je datumu, ki je bil s členom 16 Direktive 82/76/EGS določen kot datum, do katerega so morale države članice sprejeti potrebne ukrepe za uskladitev z navedeno direktivo?
               Če je odgovor na vprašanje iz točke 1. pritrdilen:

               2.

               ali je treba prilogo k Direktivi 75/363/EGS o usklajevanju, dodano s členom 13 Direktive 82/76/EGS, v kateri sta povzeti direktivi 75/362/EGS in 75/363/EGS, razlagati tako, da je za specialistična usposabljanja, ki so 31. decembra 1982 že potekala, nastanek obveznosti ustreznega plačila zdravnikov specializantov odvisen od izpolnitve obveznosti reorganizacije ali pa preverjanja skladnosti s predpisi navedenih direktiv?

               3.

               ali je v korist zdravnikov, ki so končali specializacijo po opravljenih usposabljanjih, ki so 1. januarja 1983 že potekala, vendar se še niso končala, nastala obveznost ustreznega nadomestila za celotno trajanje usposabljanja ali samo za obdobje po 31. decembru 1982 in pod kakšnimi morebitnimi pogoji?

      (1)  Direktiva Sveta 82/76/EGS z dne 26. januarja 1982 o spremembi Direktive 75/362/EGS o vzajemnem priznavanju diplom, spričeval in drugih dokazil o formalni zdravstveni izobrazbi ter ukrepih za olajšanje učinkovitega izvajanja pravice do ustanavljanja in svobode opravljanja storitev in Direktive 75/363/EGS o usklajevanju zakonov in drugih predpisov za zdravstvene dejavnosti (UL L 43, str. 21).

      (2)  Direktiva Sveta 75/362/EGS z dne 16. junija 1975 o vzajemnem priznavanju diplom, spričeval in drugih dokazil o formalni zdravstveni izobrazbi ter ukrepih za olajšanje učinkovitega izvajanja pravice do ustanavljanja in svobode opravljanja storitev (UL L 167, str. 1).

      (3)  Direktiva Sveta 75/363/EGS z dne 16. junija 1975 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov za zdravstvene dejavnosti (UL L 167, str. 14).


title: Zadeva F-64/07: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 2. aprila 2008 – S proti Parlamentu

text:
               30.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/63

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 2. aprila 2008 – S proti Parlamentu
   (Zadeva F-64/07) (1)

   (2008/C 223/122)

      Jezik postopka: italijanščina

   Predsednik drugega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 199, 25.8.2007, str. 53.


title: Sodba Sodišča Prve Stopnje z dne 25. maja 2004 v zadevi T-154/01 Distilleria F. Palma SpA proti Komisiji Evropskih skupnosti, (Uredba (EGS) št. 822/87 — Skupna ureditev trga za vino — Uredba (EGS) št. 1780/89 — Uredba (EGS) št. 2710/93 — Uredba (ES) št. 416/96 — Odstranitev alkohola, pridobljenega z destilacijskimi postopki — Uredba (EGS) št. 3390/90 — Odprodaja za uporabo na trgu z gorivom — Zavrnitev Komisije za spremembo določenih pogojev razpisa — Višja sila — Nepogodbena odgovornost Skupnosti — Dopustnost)

text:
               24.7.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/15

         SODIŠČE PRVE STOPNJE

      SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 25. maja 2004
   v zadevi T-154/01 Distilleria F. Palma SpA proti Komisiji Evropskih skupnosti, (1)

   (Uredba (EGS) št. 822/87 - Skupna ureditev trga za vino - Uredba (EGS) št. 1780/89 - Uredba (EGS) št. 2710/93 - Uredba (ES) št. 416/96 - Odstranitev alkohola, pridobljenega z destilacijskimi postopki - Uredba (EGS) št. 3390/90 - Odprodaja za uporabo na trgu z gorivom - Zavrnitev Komisije za spremembo določenih pogojev razpisa - Višja sila - Nepogodbena odgovornost Skupnosti - Dopustnost)
   (2004/C 190/24)
   Jezik postopka: italijanščina
   V zadevi 154/01, Distilleria F. Palma SpA, s sedežem v Neaplju (Italija), ki jo zastopa F. Caruso, avocat, proti Komisiji Evropskih skupnosti (zastopniki: L. Visaggio, C. Cattabriga, ob sodelovanju A. Dal Ferro), zaradi tožbe, vložene na podlagi členov 235 ES in 288(pododstavek 2) ES o povrnitvi škode, ki je domnevno nastala zaradi zatrjevanega nezakonitega ravnanja Komisije kot izhaja iz pisma, ki ga je ta institucija naslovila na italijanske organe dne 11. novembra 1996, je Sodišče prve stopnje (drugi senat), v sestavi J. Pirrung, predsednik, in A. W. H. Meij, N. J. Forwood, sodnika; sodni tajnik: J. Palacio González, glavni administrator, dne 25. maja 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:

               1.

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2.

               Tožeči stranki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 259, 15.9.2001.


title: Zadeva C-339/15: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 4. maja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel – Belgija) – kazenski postopek zoper Luca Vanderborghta (Predhodno odločanje — Člen 56 PDEU — Svoboda opravljanja storitev — Storitve zobozdravstvene oskrbe — Nacionalna zakonodaja, ki absolutno prepoveduje oglaševanje zobozdravstvenih storitev — Obstoj čezmejnega elementa — Varovanje javnega zdravja — Sorazmernost — Direktiva 2000/31/ES — Storitev informacijske družbe — Oglaševanje na spletni strani — Član zakonsko urejenega poklica — Poklicna pravila — Direktiva 2005/29/ES — Nepoštene poslovne prakse — Nacionalne določbe o vidikih zdravja — Nacionalne določbe o zakonsko urejenih poklicih)

text:
               3.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/8

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 4. maja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel – Belgija) – kazenski postopek zoper Luca Vanderborghta
   (Zadeva C-339/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Člen 56 PDEU - Svoboda opravljanja storitev - Storitve zobozdravstvene oskrbe - Nacionalna zakonodaja, ki absolutno prepoveduje oglaševanje zobozdravstvenih storitev - Obstoj čezmejnega elementa - Varovanje javnega zdravja - Sorazmernost - Direktiva 2000/31/ES - Storitev informacijske družbe - Oglaševanje na spletni strani - Član zakonsko urejenega poklica - Poklicna pravila - Direktiva 2005/29/ES - Nepoštene poslovne prakse - Nacionalne določbe o vidikih zdravja - Nacionalne določbe o zakonsko urejenih poklicih))
   (2017/C 213/07)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

      Stranka v postopku v glavni stvari

   Luc Vanderborght

      Izrek

               1.

               Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah) je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni zakonodaji, kot je ta iz postopka v glavni stvari, ki javno zdravje in čast zobozdravniškega poklica varuje tako, da na eni strani na splošno in absolutno prepoveduje kakršno koli oglaševanje storitev zobozdravstvene oskrbe, na drugi pa določa nekatere zahteve glede diskretnosti v zvezi z izveski zobozdravstvenih ambulant.

               2.

               Direktivo 2000/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2000 o nekaterih pravnih vidikih storitev informacijske družbe, zlasti elektronskega poslovanja na notranjem trgu (Direktiva o elektronskem poslovanju) je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, kot je ta iz postopka v glavni stvari, ki na splošno in absolutno s tem, da prepoveduje kakršna koli komercialna sporočila v elektronski obliki, vključno s spletno stranjo, ki jo ustvari zobozdravnik, prepoveduje kakršno koli oglaševanje storitev zobozdravstvene oskrbe.

               3.

               Člen 56 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, kot je ta iz postopka v glavni stvari, ki na splošno in absolutno prepoveduje kakršno koli oglaševanje storitev zobozdravstvene oskrbe.

      (1)  UL C 21.9.2015.


title: Zadeva C-277/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 26. junija 2008 vložilo Juzgado de lo Social n o  23 de Madrid (Španija) – Francisco Vicente Pereda proti Madrid Movilidad S.A.

text:
               30.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/29

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 26. junija 2008 vložilo Juzgado de lo Social no 23 de Madrid (Španija) – Francisco Vicente Pereda proti Madrid Movilidad S.A.
   (Zadeva C-277/08)
   (2008/C 223/45)
   Jezik postopka: španščina
   Predložitveno sodišče
   Juzgado de lo Social no 23 de Madrid
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Francisco Vicente Pereda

      Tožena stranka: Madrid Movilidad S.A.
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali je treba člen 7(1) Direktive 2003/88/ES (1) razlagati tako, da ima zadevni delavec, kadar obdobje dopustov, določeno v koledarju dopustov podjetja, časovno sovpada z začasno nezmožnostjo, ki je posledica nezgode pri delu, ki se je zgodila pred predvidenim datumom začetka tega obdobja, po prenehanju zadržanosti od dela pravico do dopusta v obdobju, ki se razlikuje od določenega, ne glede na to, ali se je izteklo koledarsko leto na katerega se dopust nanaša?

      (1)  Direktiva 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa (UL L 299, str. 9).


title: Zadeva C-267/13: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 30. aprila 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Nutricia NV proti Staatssecretaris van Financiën (Kombinirana nomenklatura — Tarifne številke — Zdravila v smislu tarifne številke 3004 — Pojem — Prehrambni pripravki, namenjeni le za enteralno hranjenje pod zdravniškim nadzorom pri osebah, ki so v zdravstveni oskrbi — Pijače v smislu tarifne podštevilke 2202 — Pojem — Tekoča živila, ki niso namenjena pitju, temveč za enteralno hranjenje)

text:
               24.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 194/8

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 30. aprila 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Nutricia NV proti Staatssecretaris van Financiën
   (Zadeva C-267/13) (1)

   ((Kombinirana nomenklatura - Tarifne številke - Zdravila v smislu tarifne številke 3004 - Pojem - Prehrambni pripravki, namenjeni le za enteralno hranjenje pod zdravniškim nadzorom pri osebah, ki so v zdravstveni oskrbi - Pijače v smislu tarifne podštevilke 2202 - Pojem - Tekoča živila, ki niso namenjena pitju, temveč za enteralno hranjenje))
   2014/C 194/08
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Vložnik kasacijske pritožbe: Nutricia NV

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Staatssecretaris van Financiën

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Hoge Raad der Nederlanden – Kombinirana nomenklatura – Tarifne številke – Zdravila v smislu tarifne številke 3004 – Pojem – Prehrambni pripravki, namenjeni le za hranjenje po sondi pod zdravniškim nadzorom pri osebah, ki so zaradi bolezni v zdravstveni oskrbi – Pijače v smislu tarifne podštevilke 2202 – Pojem – Tekoča živila, ki niso namenjena pitju, temveč za hranjenje po sondi

      Izrek

   Tarifno številko 3004 Kombinirane nomenklature iz Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1549/2006 z dne 17. oktobra 2006, je treba razlagati tako, da pojem „zdravila“ v smislu te tarifne številke zajema prehrambne pripravke, ki so namenjeni izključno temu, da se pod zdravniškim nadzorom in enteralno (po gastrični sondi) dajejo osebam, ki se jim ponuja zdravstvena oskrba, če je namen tega dajanja med zdravljenjem bolezni ali bolezenskega stanja teh oseb zdravljenje ali preprečevanje njihove podhranjenosti.

      (1)  UL C 207, 20.7.2013.


title: Zadeva T-435/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 2. maja 2012 – Universal Display proti UUNT (UniversalPHOLED) (Znamka Skupnosti — Mednarodna registracija z oznako Evropske skupnosti — Prijava besedne znamke Skupnosti UniversalPHOLED — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               16.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 174/21

         Sodba Splošnega sodišča z dne 2. maja 2012 – Universal Display proti UUNT (UniversalPHOLED)
   (Zadeva T-435/11) (1)

   (Znamka Skupnosti - Mednarodna registracija z oznako Evropske skupnosti - Prijava besedne znamke Skupnosti UniversalPHOLED - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2012/C 174/33
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Universal Display Corp. (Ewing, New Jersey, Združene države) (zastopnika: A. Poulter in C. Lehr, solicitors)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: P. Geroulakos, zastopnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 18. maja 2011 (zadeva R 215/2011-2), ki se nanaša na zahtevo za registracijo besednega znaka UniversalPHOLED kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Universal Display Corp. se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 298, 8.10.2011.


title: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 9. decembra 2004 v zadevi C-36/03 (predlog za sprejem predhodne odločbe High Court of Justice (England & Wales), Queen's bench Division (Administrative Court)): The Queen, na predlog Approved Prescription Services Ltd proti Licensing Authority (Zdravila — Dovoljenje za promet — Postopki za bistveno podobne proizvode)

text:
               19.2.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/5

      SODBA SODIŠČA

   (drugi senat)
   z dne 9. decembra 2004
   v zadevi C-36/03 (predlog za sprejem predhodne odločbe High Court of Justice (England & Wales), Queen's bench Division (Administrative Court)): The Queen, na predlog Approved Prescription Services Ltd proti Licensing Authority (1)

   (Zdravila - Dovoljenje za promet - Postopki za bistveno podobne proizvode)
   (2005/C 45/09)
   Jezik postopka: angleščina
   V zadevi C-36/03, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, naslovljen na Sodišče z odločbo High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Združeno kraljestvo) z dne 23. decembra 2002, ki je prispela na Sodišče dne 3. februarja 2003, v postopku The Queen, na predlog Approved Prescription Services Ltd proti The Licensing Authority, ki jo zastopa Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency, ob udeležbi Eli Lilly Company Ltd, je Sodišče (drugi senat), v sestavi C. W. A. Timmermans, predsednik senata, C. Gulmann (poročevalec), J.-P. Puissochet, sodnik, N. Colneric, sodnica, J. N. Cunha Rodrigues, sodnik, generalni pravobranilec: F. G. Jacobs, sodni tajnik: M. Múgica Arzamendi, glavna administratorka, dne 9. decembra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:
   Vloga za dovoljenje za promet z zdravilom C se lahko vloži na podlagi člena 10(1)(a)(iii) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2001/83/ES z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini, če je namen vloge dokazati, da je proizvod C bistveno podoben proizvodu B, kadar

               —

               proizvod B predstavlja novo farmacevtsko obliko proizvoda A, in

               —

               ima proizvod A, za razliko od proizvoda B, dovoljenje za promet v Skupnosti najmanj v obdobju šestih ali desetih let, določenih v členu 10(1)(a)(iii) Direktive 2001/83.

      (1)  UL C 83, 5.4.2003.


title: Zadeva C-486/15 P: Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 14. septembra 2015 zoper sodbo (šesti razširjeni senat) z dne 2. julija 2015 v združenih zadevah T-425/04 RENV in T-444/04 RENV, Francija in Orange/Komisija

text:
               16.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 381/22

         Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 14. septembra 2015 zoper sodbo (šesti razširjeni senat) z dne 2. julija 2015 v združenih zadevah T-425/04 RENV in T-444/04 RENV, Francija in Orange/Komisija
   (Zadeva C-486/15 P)
   (2015/C 381/25)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: C. Giolito, B. Stromsky, D. Grespan, in T. Maxian Rusche, zaposleni v pravni službi)

      Druge stranke v postopku: Francoska republika, Orange, nekdanja France Télécom, Zvezna republika Nemčija

      Predlogi

               —

               Razveljavi naj se sodba Splošnega sodišča Evropske unije (šesti razširjeni senat) z dne 2. julija 2015 v združenih zadevah T-425/04, Francoska republika/Komisija in T-444/04, France Télécom/Komisija v delu, v katerem se je z njo:

                           —

                           razglasilo za ničen člen 1 Odločbe Komisije 2006/621/ES z dne 2. avgusta o državni pomoči, ki jo izvaja Francija v korist podjetja France Télécom (1);

                           —

                           Komisiji naložilo, naj poleg svojih stroškov plača tudi osem desetin stroškov, ki so Francoski republiki in družbi Orange nastali v zadevah T-425/04 in T-444/04.

               —

               Dokončno naj se odloči o sporu, pritožba pritožnic pa naj se zavrne in naj se pritožnicama naloži plačilo stroškov, ki so nastali na obeh stopnjah.

               —

               Podredno, zadeva naj se vrne v razsojanje Splošnemu sodišču, odločitev o stroških postopka pa naj se pridrži.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija v utemeljitev pritožbe navaja štiri pritožbene razloge.
   Najprej meni, da sodba Splošnega sodišča ni zadostno obrazložena in da je protislovna. Splošno sodišče naj namreč ne bi upoštevalo načel, določenih v sodbi o pritožbi (2) in naj ne bi zadovoljivo odgovorilo na upoštevne trditve, ki jih je Komisija podala v pritožbenem postopku.
   Na drugem mestu Komisija Splošnemu sodišču očita številne kršitve člena 107(1) PDEU. Zaradi teh kršitev naj Splošno sodišče pri analizi merila zasebnega vlagatelja ne bi upoštevalo izjav, ki so jih francoske oblasti podale med julijem in decembrom 2002, ter dela „združljivost s trgom“ iz obvestila z dne 4. decembra 2002. Prvič, Splošno sodišče naj s tem, da se je pri preizkusu merila preudarnega zasebnega vlagatelja omejilo na določen trenutek, ne bi upoštevalo odločitve Sodišča, v skladu s katero je treba upoštevati okvir celotnega obdobja, v katerem so bili sprejeti ukrepi pomoči, in pri tem upoštevati vse upoštevne okoliščine. Komisija meni, da Splošno sodišče očitno ni upoštevalo, da je lahko ukrep pomoči posledica več medsebojno povezanih in neločljivih ravnanj. Drugič, Splošno sodišče naj bi pri ugotavljanju povezave med pojmom prednost in uporabo merila preudarnega zasebnega vlagatelja večkrat napačno uporabilo pravo. Komisija Splošnemu sodišču zlasti očita, da je preizkus preudarnega zasebnega vlagatelja omejilo le na del obdobja, v katerem je obstajala prednost. Tretjič, Komisija Splošnemu sodišču očita, da je iz svojega preizkusa izključilo okvirne okoliščine. Četrtič, splošno sodišče naj bi napačno omejilo skupni preizkus več prednosti na istovrstne prednosti. Petič, Splošno sodišče naj ne bi uporabilo merila, ki ga je Sodišče uvedlo za ugotovitev, ali so državni ukrepi neločljivo povezani in jih je treba obravnavati skupno. Šestič, Komisija izpodbija to, da je Splošno sodišče priznalo dogodke, ki so pomenili „prekinitve“ v zaporedju državnih ukrepov v septembru 2002. Komisija meni, da take „prekinitve“ ne upravičujejo ločenega obravnavanja ukrepov pred in po tem datumu. Nazadnje Komisija izpodbija obrazložitev Splošnega sodišča v delu o tveganju izgube ugleda.
   Na tretjem mestu Komisija Splošnemu sodišču očita, da je preseglo meje preizkusa zakonitosti upravnih aktov.
   Nazadnje Komisija meni, da je Splošno sodišča napačno razlagalo in celo izkrivilo pomen odločbe Komisije.

      (1)  UL 2006, L 257, str. 11.

      (2)  Sodba Bouygues in drugi/Komisija in drugi, C-399/10 P in C-401/10 P, EU:C:2013:175.


title: Zadeva T-308/00: Sodba Splošnega sodišča z dne 22. januarja 2013 – Salzgitter proti Komisiji (Državne pomoči — Jeklarstvo — Davčne spodbude za razvoj območja vzdolž meje z nekdanjo NDR in nekdanjo Češkoslovaško republiko — Nepriglašene pomoči — Odločba, s katero je bila pomoč razglašena za nezdružljivo s skupnim trgom — Izterjava — Zamuda — Pravna varnost — Izračun pomoči, ki naj se povrnejo — Pomoči s področja uporabe ESPJ — Investicije, namenjene varstvu okolja — Diskontna stopnja)

text:
               2.3.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/17

         Sodba Splošnega sodišča z dne 22. januarja 2013 – Salzgitter proti Komisiji
   (Zadeva T-308/00) (1)

   (Državne pomoči - Jeklarstvo - Davčne spodbude za razvoj območja vzdolž meje z nekdanjo NDR in nekdanjo Češkoslovaško republiko - Nepriglašene pomoči - Odločba, s katero je bila pomoč razglašena za nezdružljivo s skupnim trgom - Izterjava - Zamuda - Pravna varnost - Izračun pomoči, ki naj se povrnejo - Pomoči s področja uporabe ESPJ - Investicije, namenjene varstvu okolja - Diskontna stopnja)
   2013/C 63/32
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Salzgitter AG (Salzgitter, Nemčija) (zastopnika: J. Sedemund in T. Lübbig, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva V. Kreuschitz in M. Niejahr, nato V. Kreuschitz in T. Maxian Rusche, zastopniki)

      Intervenientka v podporo tožeče stranke: Zvezna republika Nemčija (zastopniki: M. Lumma in A. Wiedmann, zastopnika, skupaj z U. Karpensteinom, odvetnikom)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2000/797/ESPJ z dne 28. junija 2000 o državni pomoči, ki jo Zvezna republika Nemčija izvaja v korist družb Salzgitter AG in Preussag Stahl AG ter hčerinskih jeklarskih družb skupine, danes združenih pod imenom Salzgitter AG – Stahl und Technologie (SAG) (UL L 323, str. 5)

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družba Salzgitter AG nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska Komisija, nastale pred Splošnim sodiščem in Sodiščem.

               3.

               Zvezna republika Nemčija nosi svoje stroške, nastale v postopku pred Splošnim sodiščem in Sodiščem.

      (1)  UL C 335, 25.11.2000.


title: Zadeva C-122/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hof van Cassatie van België 1. marca 2010 – Procureur-generaal bij het Hof van Beroep te Antwerpen proti Zaza Retail BV (Philippe in Cécile Noelmans, stečajna upravitelja v stečajnem postopku nad premoženjem Zaza Retail BV (Belgija)); intervenient: Zaza Retail BV (Manon Cordewener, stečajni upravitelj v stečajnem postopku nad premoženjem Zaza Retail BV (Nizozemska))

text:
               1.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/33

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hof van Cassatie van België 1. marca 2010 – Procureur-generaal bij het Hof van Beroep te Antwerpen proti Zaza Retail BV (Philippe in Cécile Noelmans, stečajna upravitelja v stečajnem postopku nad premoženjem Zaza Retail BV (Belgija)); intervenient: Zaza Retail BV (Manon Cordewener, stečajni upravitelj v stečajnem postopku nad premoženjem Zaza Retail BV (Nizozemska))
   (Zadeva C-122/10)
   2010/C 113/51
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hof van Cassatie van België

      Stranke v postopku v glavni stvari

               Tožeča stranka

               :

               Procureur-generaal bij het Hof van Beroep te Antwerpen

               Tožena stranka

               :

               Zaza Retail BV
               (Philippe in Cécile Noelmans, stečajna upravitelja v stečajnem postopku nad premoženjem Zaza Retail BV (Belgija))

               Intervenient

               :

               Zaza Retail BV
               (Manon Cordewener, stečajni upravitelj v stečajnem postopku nad premoženjem Zaza Retail BV (Nizozemska))

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali pojem „pogojev, ki jih določa“ iz člena 3(4)(a) Uredbe o postopkih v primeru insolventnosti (1) zajema tudi pogoje, ki se nanašajo na lastnost, ki je potrebna za vložitev predloga za uvedbo postopka v primeru insolventnosti, ali na za to potreben interes osebe – kot je državno tožilstvo druge države članice – ali pa se pogoji nanašajo le na materialne predpostavke za uvedbo in izvedbo tega postopka?

               2.

               Ali se lahko pojem „upnik“ iz člena 3(4)(b) Uredbe o postopkih v primeru insolventnosti razlaga široko, tako da tudi nacionalni organ, ki je v skladu s pravom države članice pristojen za vložitev predloga za uvedbo postopka v primeru insolventnosti in nastopa v splošnem interesu in kot zastopnik vseh upnikov, lahko pravno veljavno predlaga uvedbo krajevnega postopka v primeru insolventnosti v skladu s členom 3(4)(b) Uredbe o postopku v primeru insolventnosti?

               3.

               Če pojem upnik zajema tudi nacionalni organ, ki je pristojen za vložitev predloga za uvedbo stečajnega postopka, ali mora za uporabo člena 3(4)(b) Uredbe o postopkih v primeru insolventnosti nacionalni organ dokazati, da ukrepa v interesu upnikov, ki imajo stalno prebivališče, sedež ali običajno prebivališče v državi tega nacionalnega organa?

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1346/2000 z dne 29. maja 2000 o postopkih v primeru insolventnosti (UL L 160, str. 1).


title: Zadeva C-562/07: Tožba, vložena 19. decembra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji

text:
               8.3.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 64/22

         Tožba, vložena 19. decembra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji
   (Zadeva C-562/07)
   (2008/C 64/33)
   Jezik postopka: španščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: R. Lyal in I. Martinez del Peral Cagigal, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Španija
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da Kraljevina Španija, s tem da je dobičke, ki so jih v Španiji ustvarili nerezidenti, do 31. decembra 2006 obravnavala drugače kot dobičke, ki so jih v Španiji ustvarili residenti, ni izpolnila obveznosti iz členov 39 in 56 Pogodbe ES, ter členov 28 in 40 Sporazuma EGP.

               —

               Kraljevini Španiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   V skladu s špansko zakonodajo, ki je bila v veljavi do 31. decembra 2006, so bili dobički nerezidentov obdavčeni po proporcionalni davčni stopnji 35 odstotkov, medtem ko so bili dobički rezidentov obdavčeni po progresivni davčni lestvici, če so imeli premoženje v lasti manj kot eno leto, in po proporcionalni stopnji 15 odstotkov, če so ga imeli v lasti več kot eno leto. Davčno breme nerezidentov je bilo tako vedno večje, če so premoženje prodali po enem letu od pridobitve. V primeru odsvojitve premoženja v enem letu od pridobitve so nerezidenti prav tako imeli večje davčno breme, razen kadar je povprečna davčna stopnja, ki je bila uporabljena za davčne zavezance rezidente, presegla 35 odstotkov (kar bi pomenilo zelo pomembne dobičke od premoženja).
   Komisija meni, da ne obstaja objektivna razlika med položajem teh kategorij davčnih zavezancev, tako da večje davčno breme za nerezidente pomeni diskriminacijo, ki nezakonito omejuje prosto gibanje delavcev in prost pretok kapitala iz členov 39 in 56 Pogodbe ES ter iz členov 28 in 40 Pogodbe o EGP.


title: Zadeva C-35/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice (Anglija in Wales) (Chancery Division) (Združeno kraljestvo) 21. januarja 2011 – Test Claimants in the FII Group Litigation proti Commissioners of Inland Revenue, Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               2.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 103/15

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice (Anglija in Wales) (Chancery Division) (Združeno kraljestvo) 21. januarja 2011 – Test Claimants in the FII Group Litigation proti Commissioners of Inland Revenue, Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Zadeva C-35/11)
   2011/C 103/27
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   High Court of Justice (Anglija in Wales) (Chancery Division)

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Test Claimants in the FII Group Litigation

      Toženi stranki: Commissioners of Inland Revenue, Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali se sklicevanje na „davčno stopnjo“ in „različne ravni obdavčitve“ v točki 56 sodbe Sodišča z dne 12. decembra 2006 v zadevi Test Claimants in the FII Group Litigation (C-446/04, ZOdl., str. I-11753):

                           (a)

                           nanaša le na zakonske ali nominalne stopnje davka ali

                           (b)

                           na dejanske stopnje davka, ki je bil plačan, in na zakonske ali nominalne stopnje davka ali pa

                           (c)

                           imata navedeni besedni zvezi še kakšen drugačen pomen in če ga imata, kakšen?

               2.

               Ali se odgovor Sodišča na drugo in četrto vprašanje iz predložitvenega sklepa v zadevi C-446/04 spremeni, če:

                           (a)

                           družba nerezidentka, ki izplačuje dividendo družbi rezidentki, ne plača (ali ne plača v celoti) tujega davka od dohodkov pravnih oseb, ampak se ta dividenda izplača iz dobičkov, ki zajemajo dividende, ki jih je izplačala neposredna ali posredna odvisna družba rezidentka v državi članici, in to iz dobičkov, za katere je bil davek plačan v tej državi, in/ali

                           (b)

                           akontacije davka od dohodkov pravnih oseb (v nadaljevanju: ACT) ne plača družba rezidentka, ki je prejela dividendo od družbe nerezidentke, ampak jo plača njena neposredna ali posredna matična družba rezidentka na podlagi nadaljnje distribucije dobičkov družbe prejemnice, ki posredno ali neposredno zajemajo dividendo?

               3.

               Ali ima družba, ki plača ACT v okoliščinah, opisanih zgoraj v točki (b) drugega vprašanja, pravico do vračila nepravilno predpisanega davka (zadeva San Giorgio (1)) ali pa ima le pravico do odškodnine (združeni zadevi Brasserie du Pêcheur in Factortame (2))?

               4.

               Če se sporna nacionalna zakonodaja ne uporablja izključno za položaje, v katerih matična družba izvršuje odločujoč vpliv nad družbo, ki plačuje dividendo, ali se lahko družba rezidentka sklicuje na člen 63 PDEU (prej člen 56 ES) v zvezi z dividendami, ki jih je prejela od odvisne družbe, nad katero izvršuje odločujoč vpliv in ki je rezidentka v tretji državi?

               5.

               Ali se odgovor Sodišča na tretje vprašanje v zadevi C-446/04 uporablja tudi, če odvisne družbe nerezidentke, na katere se ne more prenesti davka, niso zavezane plačilu davka v državi članici matične družbe?

      (1)  Sodba Sodišča z dne 9. novembra 1983 (199/82, Recueil, str. 3595).

      (2)  Sodba Sodišča z dne 5. marca 1996 (C-46/93 in C-48/93, Recueil, str. I-1029).


title: Zadeva C-421/06: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 16. oktobra 2006 — Fratelli Martini & C. SpA, Cargill Srl proti Ministero delle Politiche Agricole e Forestali, Ministero della Salute, Ministero delle Attività Produttive

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 326/27

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 16. oktobra 2006 — Fratelli Martini & C. SpA, Cargill Srl proti Ministero delle Politiche Agricole e Forestali, Ministero della Salute, Ministero delle Attività Produttive
   (Zadeva C-421/06)
   (2006/C 326/56)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predložitveno sodišče
   Consiglio di Stato
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Fratelli Martini & C. SpA, Cargill Srl.

      Tožene stranke: Ministero delle Politiche Agricole e Forestali, Ministero della Salute, Ministero delle Attività Produttive.
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1)

               Ali morajo institucije Skupnosti glede Direktive 2002/2/ES (1), ki so jo sprejele in je bila s sodbo Sodišča z dne 6. decembra 2005 v združenih zadevah C-453/03, C-11/04, C-12/04 in C-194/04 delno razglašena za nično, glede na člen 233 ES (kar zadeva akte, ki so bili razglašeni za nične) „sprejeti ukrepe, potrebne za izvršitev sodbe Sodišča“?

               2)

               Ali morajo, v primeru pritrdilnega odgovora na prvo vprašanje, ukrepi, ki jih morajo evropske institucije sprejeti za uskladitev Direktive 2002/2/ES z zgoraj navedeno sodbo Sodišča, postati najprej del pravnega reda Skupnosti, da se državam članicam omogoči njihov prenos v nacionalne pravne rede?

               3)

               Ali morajo ukrepe iz drugega vprašanja sprejeti institucije Skupnosti, države članice pa prenesti v skladu z Uredbo (ES) št. 183/2005 (2)?

               4)

               Ali je treba Uredbo (ES) št. 183/2005, v povezavi s členoma 8 in 16 Uredbe (ES) št. 178/2002 (3), razlagati tako, da proizvajalcem krme za živali prepoveduje označevanje izdelkov z etiketami, ki lahko zavedejo potrošnika?

               5)

               Ali je kot zavajajoče moč šteti oznake krm za živali, kjer so deleži lahko namenoma označeni s 15 % odstopanjem za vse sestavine v proizvodu?

      (1)  UL L 63, 6.3.2002, str. 23.

      (2)  UL L 35, 8.2.2005, str. 1.

      (3)  UL L 31, 1.2.2002, str. 1.


title: Zadeva F-103/08: Tožba, vložena 23. decembra 2008 – Katrakasas proti Komisiji

text:
               21.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 44/77

         Tožba, vložena 23. decembra 2008 – Katrakasas proti Komisiji
   (Zadeva F-103/08)
   (2009/C 44/139)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Nicolas Katrakasas (Bruselj, Belgija) (zastopnika: L. Levi, M. Vandenbussche, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predmet in opis spora
   Razveljavitev odločbe komisije natečaja EPSO/AD/116/08, s katero je bila zavrnjena uvrstitev tožeče stranke na seznam kandidatov, ki so bili sprejeti na pisne izpite natečaja, kot tudi vseh poznejših odločb, vključno z rezervnim seznamom in drugimi odločbami o imenovanju.
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Naj se razveljavi odločba komisije natečaja EPSO/AD/116/08 z dne 23. septembra 2008, s katero je bila zavrnjena uvrstitev tožeče stranke na seznam kandidatov, ki so bili sprejeti na pisne izpite;

               —

               Naj se razveljavijo vse odločbe, sprejete po odločbi z dne 23. septembra 2008, vključno z rezervnim seznamom in drugimi odločbami o imenovanju;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-190/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Španija) 12. aprila 2017 – Lu Zheng/Ministerio de Economía y Competitividad

text:
               10.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 221/8

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Španija) 12. aprila 2017 – Lu Zheng/Ministerio de Economía y Competitividad
   (Zadeva C-190/17)
   (2017/C 221/11)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Superior de Justicia de Madrid

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Lu Zheng

      Tožena stranka: Ministerio de Economía y Competitividad

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 9(1) Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1889/2005 z dne 26. oktobra 2005 o kontroli gotovine ob vstopu v Skupnost ali izstopu iz nje (1) razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, kot je ta iz spora v glavni stvari, ki dovoljuje, da se za sankcioniranje neizpolnitve obveznosti prijave iz člena 3 te uredbe izreče sankcija globe do dvakratnika vrednosti zadevnih plačilnih sredstev?

               2.

               Ali je treba člen 9(1) Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1889/2005 z dne 26. oktobra 2005 o kontroli gotovine ob vstopu v Skupnost ali izstopu iz nje razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, kot je ta iz spora v glavni stvari, ki kot oteževalne okoliščine pri neizpolnitvi obveznosti prijave določa neobstoj dokaza zakonitega izvora plačilnih sredstev ter neskladje med dejavnostjo, ki jo opravlja zadevna oseba, in [prenašanim zneskom]?

               3.

               Če je odgovor na prejšnji vprašanji pritrdilen: Ali je treba člen 9(1) Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1889/2005 z dne 26. oktobra 2005 o kontroli gotovine ob vstopu v Skupnost ali izstopu iz nje razlagati tako, da je zahteva po sorazmernosti naložene denarne kazni izpolnjena, če ta, ne glede na prenašani znesek, znaša do 25 % neprijavljene gotovine?

      (1)  UL 2005, L 309, str 9.


title: Zadeva C-439/04: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sodbe Cour de cassation (Belgija) (prvi senat) z dne 7. oktobra 2004 v zadevi Axel Kittel proti Belgiji

text:
               8.1.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/25

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sodbe Cour de cassation (Belgija) (prvi senat) z dne 7. oktobra 2004 v zadevi Axel Kittel proti Belgiji
   (Zadeva C-439/04)
   (2005/C 6/47)
   Jezik postopka: francoščina
   Cour de cassation (Belgija) je s sodbo z dne 7. oktobra 2004 v zadevi Axel Kittel proti Belgiji, ki jo je sodno tajništvo prejelo dne 19. oktobra 2004, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Cour de cassation (Belgija) (prvi senat) Sodišču predlaga, naj odloči o naslednjih vprašanjih:

               1.

               Kadar je dobava blaga namenjena davčnemu zavezancu, ki je v dobri veri, ne da bi vedel za goljufijo prodajalca, sklenil pogodbo, ali je načelo davčne nevtralnosti davka na dodano vrednost nasprotuje temu, da je razglasitev ničnosti kupoprodajne pogodbe na podlagi predpisa nacionalnega civilnega prava, ki to pogodbo razglasi za nično kot nasprotno javnemu redu zaradi protipravnega ravnanja prodajalca, povzroči za tega zavezanca izgubo pravice do odbitka tega davka?

               2.

               Ali je odgovor drugačen, če ničnost izhaja iz same utaje davka na dodano vrednost?

               3.

               Ali je odgovor drugačen, če je nedopusten temelj kupoprodajne pogodbe, ki povzroči ničnost v nacionalnem pravu, utaja davka na dodano vrednost, za katero vesta pogodbeni stranki?


title: Zadeva C-438/10: Sklep Sodišča (peti senat) z dne 13. julija 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Curtea de Apel Bacău – Roumanie) – Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău proti Lilii Druțu (Člen 104(3), prvi pododstavek, Poslovnika — Notranja obdavčitev — Člen 110 PDEU — Dajatev na onesnaževanje, ki se zaračuna ob prvi registraciji motornega vozila)

text:
               22.10.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 311/13

         Sklep Sodišča (peti senat) z dne 13. julija 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Curtea de Apel Bacău – Roumanie) – Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău proti Lilii Druțu
   (Zadeva C-438/10) (1)

   (Člen 104(3), prvi pododstavek, Poslovnika - Notranja obdavčitev - Člen 110 PDEU - Dajatev na onesnaževanje, ki se zaračuna ob prvi registraciji motornega vozila)
   2011/C 311/19
   Jezik postopka: romunščina

      Predložitveno sodišče

   Curtea de Apel Bacău

      Stranke

      Tožeči stranki: Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău

      Tožena stranka: Lilia Druțu

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Curtea de Apel Secția Bacău Secția Comercială, Contencios Administrativ și Fiscal – Registracija rabljenih vozil, ki so bila predhodno registrirana v drugih državah članicah – Okoljska dajatev za motorna vozila, naložena ob prvi registraciji v državi članici – Skladnost nacionalne ureditve s členom 110 PDEU – Diskriminacija glede na rabljena vozila, ki so že registrirana na ozemlju države članice in za katera se navedena dajatev ob nadaljnji prodaji in ponovni registraciji ne plača

      Izrek

   Člen 110 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da država članica uvede dajatev na onesnaževanje za motorna vozila ob njihovi prvi registraciji v tej državi članici, če je ta davčni ukrep urejen tako, da v navedeni državi članici odvrača sprostitev v promet rabljenih motornih vozil, ki so kupljena v drugih državah članicah, ne da bi pri tem odvračal od nakupa rabljenih vozil enake starosti in obrabe na nacionalnem trgu.

      (1)  UL C 328, 4.12.2010.


title: Zadeva C-508/08: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 28. oktobra 2010 – Evropska komisija proti Republiki Malti (Neizpolnitev obveznosti države — Svoboda zagotavljanja prevozov v pomorskem prometu — Uredba (EGS) št. 3577/92 — Člena 1 in 4 — Storitve kabotaže v državi članici — Obveznost sklepanja pogodb o gospodarski javni službi na nediskriminatorni podlagi — Sklenitev ekskluzivne pogodbe, brez predhodnega javnega razpisa, pred dnem pristopa države članice k Uniji)

text:
               18.12.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 346/7

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 28. oktobra 2010 – Evropska komisija proti Republiki Malti
   (Zadeva C-508/08) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Svoboda zagotavljanja prevozov v pomorskem prometu - Uredba (EGS) št. 3577/92 - Člena 1 in 4 - Storitve kabotaže v državi članici - Obveznost sklepanja pogodb o gospodarski javni službi na nediskriminatorni podlagi - Sklenitev ekskluzivne pogodbe, brez predhodnega javnega razpisa, pred dnem pristopa države članice k Uniji)
   2010/C 346/11
   Jezik postopka: malteščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Aquilina in K. Simonsson, zastopnika)

      Tožena stranka: Republika Malta (zastopniki: S. Camilleri, L. Spiteri in A. Fenech, zastopniki)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev Uredbe Sveta (EGS) št. 3577/92 z dne 7. decembra 1992 o uporabi načela prostega pretoka storitev v pomorskem prometu med državami članicami (pomorska kabotaža) (UL L 364, str. 7) – Sklenitev ekskluzivne pogodbe, brez predhodnega javnega razpisa, za zagotovitev ladijske povezave med Malto in Gozom

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 32, 7.2.2009.


title: Zadeva C-206/10: Tožba, vložena 30. aprila 2010 – Evropska komisija proti Zvezni republiki Nemčiji

text:
               3.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 179/22

         Tožba, vložena 30. aprila 2010 – Evropska komisija proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Zadeva C-206/10)
   2010/C 179/37
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnik: V. Kreuschitz, zastopnik)

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija

      Predloga tožeče stranke

   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj

               —

               ugotovi, da Zvezna republika Nemčija s tem, da zagotavljanje dajatev slepim in prizadetim, med katere spadajo tudi gluhi, (zvezne oziroma deželne dodatke, zvezno oziroma deželno pomoč, dodatek za pomoč in postrežbo, pomoč za slepe in gluhe itd.) za osebe, za katere je Zvezna republika Nemčija pristojna država članica, z deželnimi predpisi pogojuje s tem, da imajo upravičenci stalno ali običajno prebivališče v zadevni zvezni deželi, z nacionalno ureditvijo krši obveznost iz člena 7(2) Uredbe Sveta (EGS) št. 1612/68 z dne 15. oktobra 1968 o prostem gibanju delavcev v Skupnosti (1) in člena 4(1)(a) v povezavi z naslovom III, Poglavje I (Bolezen in materinstvo) Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (2);

               —

               Zvezni republiki Nemčiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Predmet te tožbe je nezdružljivost predpisov nemških zveznih dežel, ki zagotavljanje dajatev slepim in prizadetim pogojujejo s tem, da imajo upravičenci stalno ali običajno prebivališče v zadevni zvezi deželi, z uredbama (EGS) št. 1408/71 in št. 1612/68.
   Uredba (EGS) št. 1408/71 naj bi v okviru prostega gibanja po členu 42 Pogodbe ES (sedaj člen 48 PDEU) usklajevala nacionalne predpise o socialni varnosti. Skladno s členom 4(2b) Uredbe ta naj ne bi veljala za pravne predpise države članice o posebnih dajatvah, ki ne izhajajo iz prispevkov, opredeljenih v oddelku III Priloge II, katerih veljavnost je omejena na del njenega ozemlja. Zadevne nemške dajatve naj bi bile v oddelku III Priloge II navedene kot posebne dajatve.
   Komisija ne glede na to meni, da samo navedba dajatve na seznamu v Prilogi II k Uredbi (EGS) št. 1408/71 ne zadostuje zato, da se dajatev kot „posebno dajatev, za katero se ne plačujejo prispevki“ izvzame s področja uporabe Uredbe. Člen 4(2b) Uredbe naj bi se kot izjema razlagal ozko: veljal naj bi le za tiste dajatve, ki kumulativno izpolnjujejo pogoje iz te določbe. Zajete naj bi bile le dajatve, ki so posebne dajatve in se zanje ne plačujejo prispevki, navedene v oddelku III Priloge II, ter so bile uvedene s pravnimi predpisi, katerih veljavnost je omejena le na del ozemlja države članice.
   Zadevne dajatve zveznih dežel pa naj ne bi izpolnjevale vseh teh pogojev: iz spodaj navedenih razlogov naj se jih namreč ne bi moglo opredeliti kot „posebne dajatve, za katere se ne plačujejo prispevki“, ampak kot „dajatve za bolezen“.
   Na eni strani naj bi bile zadevne dajatve zveznih dežel zagotovljene na podlagi zakonsko opisanih okoliščin brez presoje osebnih potreb. Služile naj bi poplačilu dodatnih stroškov zaradi prizadetosti, namenjene pa naj bi bile izboljšanju zdravstvenega stanja in življenjskih pogojev prizadetih oseb. Tako naj bi bil njihov namen v bistvu dopolniti storitve zdravstvenega zavarovanja. Dejstvo, da se zagotovljeni dodatek za pomoč in postrežbo prišteva k dajatvam zveznih držav za slepe in prizadete, naj bi dokazovalo, da obe vrsti dajatev služita zavarovanju pred istim tveganjem, namreč tveganjem dodatnih stroškov zaradi bolezni, in da naj ne bi šlo za „dodatno, nadomestno ali pomožno zavarovanje proti tveganju“.
   Na drugi strani naj opredelitev določene dajatve po ustavi države članice ne bi vplivala na to, ali je to dajatev treba šteti za dajatev socialne varnosti v smislu Uredbe št. 1408/71.
   Poleg tega naj zadevni zakoni zveznih dežel ne bi pomenili dodatne ugodnosti, ki bi veljala le regionalno. Nasprotno, ta dajatev naj bi spadala v sistem zavarovanja pred tveganjem dodatnih stroškov zaradi bolezni, ki naj bi bil vzpostavljen v celotni državi članici Nemčiji in naj bi bil s pomočjo vzajemnega priznavanja tesno povezan z zveznim pravom.
   Iz tega naj bi bilo razvidno, da je treba zadevne dajatve zveznih držav opredeliti kot dajatve za bolezen, in ne kot posebne dajatve. Navedba teh dajatev v oddelku III Priloge II Uredbe (EGS) št. 1408/71 naj bi bila zato nedopustna, dajatve pa naj bi spadale na področje uporabe te uredbe.
   Dalje naj bi pogoj glede stalnega prebivališča, določen v nemških pravnih predpisih, kršil Uredbo (EGS) št. 1612/68 s tem, da preprečuje, da bi obmejni delavci in njihovi družinski člani te dajatve lahko prejemali.
   Sodišče naj bi jasno ugotovilo, da država članica zagotavljanja socialnih ugodnosti ne more pogojevati s tem, da ima upravičenec stalno prebivališče v tej državi. Ta ugotovitev Sodišča naj bi veljala za vse socialne ugodnosti v smislu člena 7(2) Uredbe št. 1612/68.
   Pojem „socialna ugodnost“ naj bi bil zelo širok: obsegal naj ne bi le ugodnosti, ki izhajajo iz pogodbe o zaposlitvi, ampak vse ugodnosti, ki jih država članica zagotavlja svojim državljanom in s tem tudi delavcem. Po mnenju Komisije dejstvo, da zagotavljanje zadevnih dajatev ne temelji ne na zaposlitvi ne na finančnih sredstvih zadevne osebe ali njene družine, in se torej izvršuje le zaradi stalnega prebivališča v zadevni zvezni deželi, ne more upravičiti neupoštevanja posledic, ki nastanejo za delavce, ki delajo v Nemčiji, prebivajo pa v drugi državi članici.
   Obmejni delavci, ki delajo v Nemčiji, in njihovi družinski člani bi torej morali imeli pravico do dajatev, ki so prizadetim in slepim zagotovljene po pravnih predpisih zveznih dežel, čeprav ne prebivajo v tej državi članici. Pogoj, da morajo imeti stalno ali običajno prebivališče v zadevni zvezni deželi, naj bi tako kršil Uredbo št. 1612/68.

      (1)  UL L 257, str. 2.

      (2)  UL L 149, str. 2.


title: Zadeva T-479/10: Sklep Splošnega sodišča z dne 11. aprila 2011 – Département du Gers proti Komisiji (Ničnostna tožba — Okolje in varstvo zdravja ljudi — Gensko spremenjena živila in krma — Neobstoj posamične zadevnosti — Nedopustnost)

text:
               11.6.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 173/10

         Sklep Splošnega sodišča z dne 11. aprila 2011 – Département du Gers proti Komisiji
   (Zadeva T-479/10) (1)

   (Ničnostna tožba - Okolje in varstvo zdravja ljudi - Gensko spremenjena živila in krma - Neobstoj posamične zadevnosti - Nedopustnost)
   2011/C 173/24
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Département du Gers (Francija) (zastopnika: S. Mabile in J. P. Mignard, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: D. Bianchi in L. Pignataro, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije z dne 28. julija 2010 o odobritvi dajanja na trg proizvodov, ki vsebujejo gensko spremenjeno koruzo MON89034xNK603 (MON-89Ø34-3xMON-ØØ6Ø3-6), so iz nje sestavljeni ali proizvedeni, v skladu z Uredbo (ES) št. 1829/2003 Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 197, str. 15).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2.

               Département du Gers nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

               3.

               O predlogih za intervencijo Evropskega parlamenta, Sveta Evropske unije, regije Center, regije Pikardija, departmaja Haute-Garonne, regije Bretanja, regije Poitou-Charentes, regije Provansa-Alpe-Azurna obala, regije Burgundija, regije Jug-Pireneji, regije Auvergne, regije Loire, regije Rona-Alpe, departmaja Côtes d’Armor, regije Île de France in regije Nord-Pas-de-Calais ni treba odločati.

      (1)  UL C 346, 18.12.2010.


title: Zadeva T-18/06: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 5. julija 2006 — Deutsche Telekom/UUNT (Alles, was uns verbindet)

text:
               2.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 212/46

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 5. julija 2006 — Deutsche Telekom/UUNT (Alles, was uns verbindet)
   (Zadeva T-18/06) (1)

   (2006/C 212/80)

      Jezik postopka: nemščina

   Predsednik četrtega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 86 z dne 8.4.2006.


title: Zadeva T-406/08: Tožba, vložena 19. septembra 2008 – ICF proti Komisiji

text:
               21.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 44/47

         Tožba, vložena 19. septembra 2008 – ICF proti Komisiji
   (Zadeva T-406/08)
   (2009/C 44/83)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Industries Chimiques du Fluor SA (ICF) (Tunis, Tunizija) (zastopnika: M. van der Woude in T. Hennen, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasitev ničnosti odločbe, in sicer v delu, ki se nanaša na tožečo stranko;

               —

               podredno, občutno znižanje globe, naložene tožeči stranki;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka s to tožbo predlaga delno razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2008) 3043 konč. z dne 25. junija 2008, sprejete v zadevi COMP/39.180 – Aluminijev flourid, s katero je Komisija ugotovila, da so določena podjetja, vključno s tožečo stranko, z dogovarjanjem na svetovnem trgu aluminijevega flourida z namenom dviga cen, s preučitvijo različnih regij sveta, vključno z Evropo, da bi vzpostavila splošno raven cen in v nekaterih primerih razdelitev trga, in z izmenjavo poslovno pomembnih podatkov, kršila člena 81(1) Pogodbe ES in 53(1) Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru.
   Tožeča stranka v podporo svoji tožbi navaja štiri tožbene razloge:

               —

               kršitev pravic do obrambe člena in člena 27 Uredbe 1/2003 (1), ker naj bi se kršitev, opisana v uradnem obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah, razlikovala od tiste, navedene v izpodbijani odločbi, in ker naj bi se izpodbijana odločba opirala na gradivo, ki ni navedeno v uradnem obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah;

               —

               kršitev člena 81 ES, ker naj bi šlo v izpodbijani odločbi za nepravilno pravno presojo dejstev, ki se očitajo tožeči stranki, in sicer s tem ko se je občasno izmenjavanje informacij s strani tožeče stranke opredelilo kot sporazum in/ali usklajeno ravnanje v smislu člena 81(1) ES. Poleg tega naj bi se spornih dejstev po mnenju tožeče stranke nikakor ne moglo opredeliti kot enotno in nadaljevano kršitev;

               —

               kršitev člena 23 Uredbe št. 1/2003 in načela legitimnega pričakovanja ob določitvi zneska globe, in sicer ker naj bi Komisija, s tem i) da se ni oprla na ugotovljen promet in ii) da ni opravila ocene celotne prodajne vrednosti blaga in storitev v povezavi s kršitvijo na geografskem sektorju, nepravilno uporabila smernice o metodi določanja glob. Poleg tega naj bi Komisija nepravilno opredelila dejstva. Nazadnje, tožeča stranka v podporo svojega predloga po znižanju globe zatrjuje, da so stranke omejevalnega sporazuma imele majhen tržni delež ter da do uresničitve omejevalnega sporazuma ni prišlo;

               —

               kršitev Evro-sredozemskega sporazuma, sklenjenega s Tunizijo (2), in sicer ker naj bi Komisija uporabila izključno določbe konkurenčnega prava Skupnosti, čeprav naj bi se, četudi zgolj vzporedno s temi določbami, uporabljale določbe Evro-sredozemskega sporazuma. Po mnenju tožeče stranke bi se Komisija v skladu s členom 36 Sporazuma morala posvetovati s Pridružitvenim odborom EU/Tunizija. Tožeča stranka prav tako zatrjuje, da naj bi bilo enostransko ravnanje Komisije v nasprotju z načelom mednarodne vljudnosti in njene dolžne skrbnosti.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL 2003, L 1, str. 1).

      (2)  Evro-sredozemski pridružitveni sporazum med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na eni strani ter Republiko Tunizijo na drugi strani (UL 1998, L 97, str. 2).


title: Združeni zadevi C-411/10 in C-493/10: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 21. decembra 2011 (predloga za sprejetje predhodne odločbe Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division), High Court of Ireland – Združeno kraljestvo, Irska) – N. S. (C-411/10) proti Secretary of State for the Home Department in M. E. (C-493/10), A. S. M., M. T., K. P., E. H. proti Refugee Applications Commissioner, Minister for Justice, Equality and Law Reform ( „Pravo Unije — Načela — Temeljne pravice — Izvajanje prava Unije — Prepoved nečloveškega in ponižujočega ravnanja — Skupni evropski azilni sistem — Uredba (ES) št. 343/2003 — Pojem „varne države“ — Predaja prosilca za azil v odgovorno državo članico — Obveznost — Izpodbojna domneva, da ta država članica spoštuje temeljne pravice“ )

text:
               18.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 49/8

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 21. decembra 2011 (predloga za sprejetje predhodne odločbe Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division), High Court of Ireland – Združeno kraljestvo, Irska) – N. S. (C-411/10) proti Secretary of State for the Home Department in M. E. (C-493/10), A. S. M., M. T., K. P., E. H. proti Refugee Applications Commissioner, Minister for Justice, Equality and Law Reform
   (Združeni zadevi C-411/10 in C-493/10) (1)

   (Pravo Unije - Načela - Temeljne pravice - Izvajanje prava Unije - Prepoved nečloveškega in ponižujočega ravnanja - Skupni evropski azilni sistem - Uredba (ES) št. 343/2003 - Pojem „varne države“ - Predaja prosilca za azil v odgovorno državo članico - Obveznost - Izpodbojna domneva, da ta država članica spoštuje temeljne pravice)
   2012/C 49/13
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division), High Court of Ireland

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: N. S. (C-411/10), M. E., A. S. M., M. T., K. P., E. H. (C-493/10)

      Tožene stranke: Secretary of State for the Home Department (C-411/10), Refugee Applications Commissioner, Minister for Justice, Equality and Law Reform (C-493/10)

      Ob udeležbi: Amnesty International Ltd and the AIRE Centre (Advice on Individual Rights in Europe) (UK) (C-411/10), United Nations High Commissioner for Refugees (UNHCR) (UK) (C-411/10), Equality and Human Rights Commission (EHRC) (C-411/10), Amnesty International Ltd and the AIRE Centre (Advice on Individual Rights in Europe) (IRL) (C-493/10), United Nations High Commissioner for Refugees (UNHCR) (IRL) (C-493/10)

      Predmet

   (C-411/10)
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Court of Appeal (England & Wales) – (Združeno kraljestvo) – Razlaga člena 3(1) in (2) ter določbo Poglavja III Uredbe Sveta (ES) št. 343/2003 z dne 18. februarja 2003 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za azil, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države (UL L 50, str. 1) – Razlaga minimalnih standardov za sprejem prosilcev za azil, kot so določeni z direktivami Sveta 2003/9/ES z dne 27. januarja 2003 o minimalnih standardih za sprejem prosilcev za azil (UL L 31, str. 18), 2004/83/ES z dne 29. aprila 2004 o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite (UL L 304, str. 12) in 2005/85/CE z dne 1. decembra 2005 o minimalnih standardih glede postopkov za priznanje ali odvzem statusa begunca v državah članicah (UL L 32, str. 13) – Postopek za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za azil, ki jo je vložil afganistanski državljan – Tveganje kršitve temeljnih pravic ob ponovnem sprejetju s strani predhodno odgovorne države članice – Narava in obseg varstva, ki ga ima prosilec za azil na podlagi določb Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin.
   (C-493/10)
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – High Court of Ireland – Razlaga členov 3(2) in 18 Uredbe Sveta (ES) št. 343/2003 z dne 18. februarja 2003 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za azil, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države (UL L 50, str. 1) – Postopek določitve države članice, odgovorne za obravnavanje prošenj za azil, ki so jih vložili državljani več tretjih držav (Afganistan, Iran in Alžirija) – Obveznost države članice, da prevzame odgovornost za obravnavanje prošnje za azil na podlagi člena 3(2) Uredbe (ES) št. 343/2003 v primeru tveganja kršitve temeljnih pravic prosilca in/ali neuporabe minimalnih standardov, ki jih nalagajo direktive 2003/9/ES, 2004/83/ES in 2005/85/ES, s strani države članice, odgovorne za prošnjo na podlagi meril, določenih v navedeni uredbi.

      Izrek

               1.

               Z odločbo, ki jo sprejme država članica na podlagi člena 3(2) Uredbe Sveta (ES) št. 343/2003 z dne 18. februarja 2003 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za azil, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države, o tem, ali bo obravnavala prošnjo za azil, za obravnavanje katere glede na merila, ki so določena v poglavju III te uredbe, ni odgovorna, se izvaja pravo Unije za namen člena 6 PEU in/ali člena 51 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

               2.

               Pravo Unije nasprotuje uporabi neizpodbojne domneve, v skladu s katero država članica, ki jo člen 3(1) Uredbe št. 343/2003 določa kot odgovorno, spoštuje temeljne pravice Evropske unije.
               Člen 4 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da so države članice, vključno z nacionalnimi sodišči, zavezane, da prosilca za azil ne predajo „državi članici, ki je odgovorna“ v smislu Uredbe št. 343/2003, če ni mogoče, da ne bi vedele, da sistematične pomanjkljivosti azilnega postopka in pogoji za sprejem prosilcev za azil v tej državi članici pomenijo utemeljene razloge za prepričanje, da bi bil prosilec izpostavljen resnični nevarnosti, da se bo z njim nečloveško ali ponižujoče ravnalo v smislu te določbe.
               Ob upoštevanju možnosti, da država članica, ki je morala opraviti predajo, sama obravnava prošnjo iz člena 3(2) Uredbe št. 343/2003, nemožnost predaje prosilca drugi državi članici Evropske unije – če se ugotovi, da je ta država odgovorna država članica v skladu z merili iz poglavja III te uredbe – prvonavedeni državi članici nalaga, da preizkusi merila iz navedenega poglavja, da bi preverila, ali eno od teh dodatnih meril omogoča ugotovitev države članice, ki je odgovorna za obravnavanje prošnje za azil.
               Pomembno pa je, da država članica, v kateri je prosilec za azil, pazi, da ne poslabša položaja kršenja temeljnih pravic tega prosilca z nerazumno dolgim postopkom določitve odgovorne države članice. Po potrebi mora prošnjo sama obravnavati v skladu s pravili iz člena 3(2) Uredbe št. 343/2003.

               3.

               Členi 1, 18 in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ne omogočajo drugačnega odgovora.

               4.

               V delu, v katerem se ta vprašanja postavljajo glede obveznosti Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska upoštevanje Protokola (št. 30) o uporabi Listine Evropske unije o temeljnih pravicah na Poljskem in v Združenem kraljestvu ne vpliva na odgovore na vprašanja od 2 do 6, ki so bila postavljena v zadevi C-411/10.

      (1)  UL C 274, 9.10.2010, UL C 13, 15.1.2011


title: Zadeva F-108/11: Tožba, vložena 24. oktobra 2011 – ZZ proti Komisiji

text:
               28.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/69

      Tožba, vložena 24. oktobra 2011 – ZZ proti Komisiji
      (Zadeva F-108/11)
      (2012/C 25/133)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: ZZ (zastopnika: A. Fratini in F. Filpo, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predmet in opis spora

      Razglasitev ničnosti odločbe natečajne komisije o tem, da se tožeče stranke ne pripusti k javnem natečaju EPSO/AD/198/10 zaradi domnevnega neizpolnjevanja pogoja glede delovnih izkušenj.

         Predlogi tožeče stranke

                  —

                  Razglasitev ničnosti odločbe EPSO o nepripustitvi tožeče stranke k javnem natečaju EPSO/AD/198/10;

                  —

                  naložitev Komisiji, naj ukrene vse potrebno, da bi bila tožeča stranka v podobnem položaju, kot če bi bila pripuščena k natečaju;

                  —

                  naložitev plačila stroškov Komisiji.


title: Zadeva C-309/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Central Administrativo Norte (Portugalska) 27. junija 2012 – Maria Albertina Gomes Viana Novo in drugi proti Fundo de Garantia Salarial, IP

text:
               22.9.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 287/19

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Central Administrativo Norte (Portugalska) 27. junija 2012 – Maria Albertina Gomes Viana Novo in drugi proti Fundo de Garantia Salarial, IP
   (Zadeva C-309/12)
   2012/C 287/35
   Jezik postopka: portugalščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Central Administrativo Norte

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožniki: Maria Albertina Gomes Viana Novo, Ezequiel Martins Dias, Gabriel Inácio da Silva Fontes, Marcelino Jorge dos Santos Simões, Manuel Dourado Eusébio, Alberto Martins Mineiro, Armindo Gomes de Faria, José Fontes Cambas, Alberto Martins do Alto, José Manuel Silva Correia, Marilde Marisa Moreira Marques Moita, José Rodrigues Salgado Almeida, Carlos Manuel Sousa Oliveira, Manuel da Costa Moreira, Paulo da Costa Moreira, José Manuel Serra da Fonseca, Ademar Daniel Lourenço Dias in Ana Mafalda Azevedo Martins Ferreira

      Nasprotna stranka: Fundo de Garantia Salarial, IP

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba pravo Unije s konkretnega področja jamstva za terjatve iz naslova plač zaradi plačilne nesposobnosti delodajalca – zlasti člena 4 in 10 Direktive 80/987/EGS (1) – razlagati tako, da nasprotuje določbi nacionalnega prava, ki jamči samo za tiste terjatve, ki so zapadle v obdobju šestih mesecev pred vložitvijo pravnega sredstva zaradi plačilne nesposobnosti delodajalca, tudi če so delavci vložili pravno sredstvo zoper delodajalca pri Tribunal do Trabalho (delovno sodišče), da bi dosegli sodno določitev višine dolgovanega zneska in njegovo prisilno izterjavo?

      (1)  Direktiva Sveta 80/987/EGS z dne 20. oktobra 1980 o približevanju zakonodaje držav članic o varstvu delavcev v primeru plačilne nesposobnosti njihovega delodajalca (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 217).


title: Zadeva C-392/11: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 27. septembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Združeno kraljestvo) – Field Fisher Waterhouse LLP proti Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs (DDV — Oprostitev dajanja nepremičnin v najem — Dajanje poslovnih prostorov v najem — Storitve, ki so povezane s tem dajanjem v najem — Opredelitev transakcije za namene DDV — Transakcija, ki obsega eno storitev ali več samostojnih storitev)

text:
               24.11.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 366/15

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 27. septembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Združeno kraljestvo) – Field Fisher Waterhouse LLP proti Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Zadeva C-392/11) (1)

   (DDV - Oprostitev dajanja nepremičnin v najem - Dajanje poslovnih prostorov v najem - Storitve, ki so povezane s tem dajanjem v najem - Opredelitev transakcije za namene DDV - Transakcija, ki obsega eno storitev ali več samostojnih storitev)
   2012/C 366/24
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Field Fisher Waterhouse LLP

      Tožena stranka: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe - First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Razlaga Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1) – Oprostitve za druge dejavnosti – Obseg oprostitve DDV za dajanje nepremičnin v najem – Vključitev stroškov za določene storitve obratovanja in vzdrževanja stavbe in skupnih prostorov – Opredelitev transakcije, za namene DDV, kot enotna storitev ali kot samostojne storitve – Razlaga sodbe Sodišča z dne 11. junija 2009 v zadevi RLRE Tellmer Property (C-572/07)

      Izrek

   Direktivo Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da so lahko dajanje nepremičnin v najem in storitve, ki so povezane s tem dajanjem v najem, kakršne so podane v postopku v glavni stvari, z vidika DDV enotna storitev. V zvezi s tem je možnost najemodajalca po najemni pogodbi, da jo prekine, če najemnica ne plača stroškov vzdrževanja, dejavnik, ki govori v prid obstoju enotne storitve, čeprav ta ni nujno odločilni dejavnik za presojo obstoja take storitve. Nasprotno, okoliščina, da bi storitve, kakršne se obravnavajo v postopku v glavni stvari, načeloma lahko opravila tretja oseba, ne dopušča ugotovitve, da te storitve v okoliščinah postopka v glavni stvari ne morejo pomeniti enotne storitve. Predložitveno sodišče mora ugotoviti, ali so glede na elemente razlage, ki jih je Sodišče podalo v tej sodbi, in ob upoštevanju posebnih okoliščin navedene zadeve zadevne transakcije toliko medsebojno povezane, da jih je treba šteti za enotno storitev dajanja nepremičnine v najem.

      (1)  UL C 282, 24.9.2011.


title: Zadeva T-38/12: Tožba, vložena 23. januarja 2012 – Pips proti UUNT – s.Oliver Bernd Freier (ISABELLA OLIVER)

text:
               24.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 89/28

         Tožba, vložena 23. januarja 2012 – Pips proti UUNT – s.Oliver Bernd Freier (ISABELLA OLIVER)
   (Zadeva T-38/12)
   2012/C 89/47
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Pips BV (Amsterdam, Nizozemska) (zastopnik: J.A.K. van den Berg, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: s.Oliver Bernd Freier GmbH & Co. KG (Rottendorf, Nemčija)

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 20. oktobra 2011 v zadevi R 2420/2010-1 naj se razveljavi;

               —

               prijava znamke Skupnosti št. 7024961 za besedno znamko „ISABELLA OLIVER“ naj se sprejme za vse proizvode in storitve, za katere je tekel postopek pred prvim odborom za pritožbe, in

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „ISABELLA OLIVER“ za proizvode in storitve iz razredov 3, 4, 12, 14, 16, 18, 20, 21, 24 in 25 – prijava znamke Skupnosti št. 7024961

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Navajana znamka ali znak: prijava znamke Skupnosti št. 6819908 za besedno znamko „S.Oliver“ za proizvode in storitve iz razredov 4, 16, 20, 21 in 24; registracija znamke Skupnosti št. 4504569 za figurativno znamko „s.Oliver“ za proizvode in storitve iz razredov 3, 6, 9, 14, 18, 20, 25, 28 in 35; nemška registracija znamke št. 30734710.9 za besedno znamko „S.Oliver“ za proizvode iz razredov 10, 12 in 21; registracija znamke Skupnosti št. 181875 za besedno znamko „S.Oliver“ za proizvode in storitve iz razredov 3, 6, 9, 14, 18, 20, 25 in 26; mednarodna registracija znamke št. 959255 za besedno znamko „S.Oliver“ za proizvode in storitve iz razredov 10, 12 in 21

      Odločba oddelka za ugovore: delna zavrnitev prijave znamke Skupnosti

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 76 Uredbe Sveta št. 207/2009, ker je odbor za pritožbe (i) o podobnosti znamk presojal na podlagi dejstev/okoliščin, ki jih stranki nista predložili, zaradi česar je sklep glede podobnosti znamk napačen in (ii) nepravilno uporabil načela, ki jih je vzpostavilo Sodišče EU v zvezi s celovito presojo verjetnosti zmede.


title: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 31. maja 2005 v zadevi T-284/02, Triantafyllia Dionyssopoulou proti Svetu Evropske unije (Uradniki — Napredovanje — Člen 45 Kadrovskih predpisov — Primerjalna preučitev odlik — Upoštevanje dejanske zaposlitve v referenčnem obdobju — Upoštevanje starosti in delovne dobe — Ničnostna tožba — Odškodninska tožba)

text:
               6.8.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 193/23

      SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 31. maja 2005
   v zadevi T-284/02, Triantafyllia Dionyssopoulou proti Svetu Evropske unije (1)

   (Uradniki - Napredovanje - Člen 45 Kadrovskih predpisov - Primerjalna preučitev odlik - Upoštevanje dejanske zaposlitve v referenčnem obdobju - Upoštevanje starosti in delovne dobe - Ničnostna tožba - Odškodninska tožba)
   (2005/C 193/36)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi T-284/02 Triantafyllia Dionyssopoulou, nekdanja uradnica Sveta Evropske unije, stanujoča v Bruslju (Belgija), ki jo zastopa J. Martin, avocat, proti Svetu Evropske unije (zastopnika: M. Sims in F. Anton), katere predmet je, na eni strani, zahteva za razglasitev ničnosti odločbe Sveta o nenapredovanju tožeče stranke v naziv C2 v napredovalnem obdobju 2001, in na drugi strani, zahteva za odškodnino za povzročeno škodo, ki naj bi jo tožeča stranka utrpela zaradi te odločbe, je Sodišče prve stopnje (prvi senat), v sestavi J.D. Cooke, predsednik, R. García-Valdecasas, sodnik, in I. Labucka, sodnica; sodni tajnik: I. Natsinas, administrator, dne 31. maja 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 289, 23.11.2002.


title: Zadeva C-496/07: Sklep predsednika sedmega senata Sodišča z dne 6. marca 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Češki republiki

text:
               1.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 180/36

         Sklep predsednika sedmega senata Sodišča z dne 6. marca 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Češki republiki
   (Zadeva C-496/07) (1)

   2009/C 180/62

      Jezik postopka: češčina

   Predsednik sedmega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 37, 9.2.2008.


title: Zadeva C-242/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Sezione Terza (Italija) 17. maja 2010 – ENEL Produzione SpA proti Autorità per l'energia elettrica e il gas

text:
               31.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/24

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Sezione Terza (Italija) 17. maja 2010 – ENEL Produzione SpA proti Autorità per l'energia elettrica e il gas
   (Zadeva C-242/10)
   ()
   2010/C 209/33
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale Amministrativo Regionale Sezione Terza

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: ENEL Produzione SpA

      Tožena stranka: Autorità per l'energia elettrica e il gas

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali členi 23 ES, 43 ES, 49 ES in 56 ES ter člena 11(2) in (6) ter 24 Direktive 2003/54/ES nasprotujejo nacionalnemu predpisu, ki – ne da bi bila o njem obveščena Komisija EU – nekaterim proizvajalcem električne energije, ki so v nekaterih okoliščinah bistveni za zadovoljitev povpraševanja po energiji za sistemske storitve, trajno nalaga, da na borzi električne energije predložijo ponudbe v skladu z načrti, ki jih neodvisno od njihove volje določi upravljavec omrežja, in ki proizvajalcem onemogoča, da bi svobodno določili plačilo na podlagi teh ponudb, saj jih veže na druga merila, ki pa niso vnaprej opredeljena „po preglednih, nediskriminatornih in tržno zasnovanih postopkih“?


title: Zadeva F-81/15: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 11. novembra 2015 – GM in GN/Komisija

text:
               21.12.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 429/30

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 11. novembra 2015 – GM in GN/Komisija
   (Zadeva F-81/15) (1)

   (2015/C 429/43)
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik tretjega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 262, 10.8.2015, str. 42.


title: Zadeva C-134/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Constanța (Romunija) 12. marca 2012 – Corpul Național al Polițiștilor – Biroul Executiv Central (v imenu in za varstvo interesov svojih članov – javnih uslužbencev s posebnim statusom – policistov IPJ Tulcea) proti Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române, Inspectoratul de Poliție al Județului Tulcea

text:
               12.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 138/8

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Constanța (Romunija) 12. marca 2012 – Corpul Național al Polițiștilor – Biroul Executiv Central (v imenu in za varstvo interesov svojih članov – javnih uslužbencev s posebnim statusom – policistov IPJ Tulcea) proti Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române, Inspectoratul de Poliție al Județului Tulcea
   (Zadeva C-134/12)
   2012/C 138/14
   Jezik postopka: romunščina

      Predložitveno sodišče

   Curtea de Apel Constanța

      Stranke

      Tožeča stranka: Corpul Național al Polițiștilor – Biroul Executiv Central (v imenu in za varstvo interesov svojih članov – javnih uslužbencev s posebnim statusom – policistov IPJ Tulcea)

      Tožene stranke: Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române, Inspectoratul de Poliție al Județului Tulcea

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba določbe členov 17(1), 20 in 21(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da nasprotujejo znižanju plač, kot ga je izvedla država Romunija z zakonoma št. 118/2010 in št. 285/2010?

               2.

               Ali je treba določbe člena 15, tretji odstavek, Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, na podlagi katerih bi morala država Romunija generalnega sekretarja Sveta Evrope seznaniti s svojo namero sprejetja ukrepov v zvezi z znižanjem plač in navesti trajanje uporabe teh ukrepov, razlagati tako, da povzročijo neveljavnost zakonov št. 118/2010 in št. 285/2010?


title: Zadeva T-297/14 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 4. septembra 2014 – Walter Klein/Komisija (Začasna odredba — Državne pomoči — Nacionalno favoriziranje proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov energije — Sklep Komisije o začetku formalnega postopka preiskave na področju državnih pomoči — Predlog za odlog izvršitve — Fumus boni juris)

text:
               1.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 431/26

         Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 4. septembra 2014 – Walter Klein/Komisija
   (Zadeva T-297/14 R)
   ((Začasna odredba - Državne pomoči - Nacionalno favoriziranje proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov energije - Sklep Komisije o začetku formalnega postopka preiskave na področju državnih pomoči - Predlog za odlog izvršitve - Fumus boni juris))
   (2014/C 431/46)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Walter Klein GmbH & Co. KG (Wuppertal, Nemčija) (zastopnika: T. Volz in B. Wißmann, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: T. Maxian Rusche in R. Sauer, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za odlog pravnih učinkov sklepa Komisije o začetku formalnega postopka preiskave na področju državnih pomoči v zvezi z nemškim zakonom o obnovljivih virih energije.

      Izrek

               1.

               Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

               2.

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva T-309/09: Sklep Splošnega sodišča z dne 24. maja 2011 – Sanyō Denki proti UUNT – Telefónica O2 Germany (eneloop) (Blagovna znamka Skupnosti — Ugovor — Umik ugovora — Ustavitev postopka)

text:
               30.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 226/26

         Sklep Splošnega sodišča z dne 24. maja 2011 – Sanyō Denki proti UUNT – Telefónica O2 Germany (eneloop)
   (Zadeva T-309/09) (1)

   (Blagovna znamka Skupnosti - Ugovor - Umik ugovora - Ustavitev postopka)
   2011/C 226/53
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Sanyō Denki Kabushiki Kaisha (Osaka, Japonska) (zastopniki: sprva M. De Zorti, M. Koch in T. Grimm, nato V. Schmitz-Fohrmann, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopniki: sprva M. Ahlgren, nato M. Ahlgren in J.F. Crespo Carillo, zastopnika)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Telefónica O2 Germany GmbH & Co. OHG (München, Nemčija) (zastopnika: A. Fottner in M. Müller, odvetnika)

      Predmet

   Tožba, vložena zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 6. maja 2009 (zadeva R 794/2008-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Telefónica O2 Germany GmbH & Co. OHG in Sanyō Denki Kabushiki Kaisha.

      Izrek

               1.

               Postopek se ustavi.

               2.

               Tožeča stranka in intervenientka nosita svoje stroške in storške, ki jih je priglasila tožena stranka.

      (1)  UL C 267, 7.11.2009.


title: Zadeva T-102/06: Tožba, vložena  4. aprila 2006  — Investire Partecipazioni proti Komisiji

text:
               20.5.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 121/16

         Tožba, vložena 4. aprila 2006 — Investire Partecipazioni proti Komisiji
   (Zadeva T-102/06)
   (2006/C 121/29)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Investire Partecipazioni S.p.A. (Rim, Italija) (Zastopnika: G.M. Roberti in A. Franchi, avvocati)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti Odločbe Komisije ES št. 4683 z dne 25. novembra 2005;

               —

               razglasitev, da sta črki B, točka 12, in C, točka 2, Preglednice št. 19 v prilogi k Odločbi Komisije z dne 23. aprila 1997 (97/322/ES) na podlagi člena 241 ES nezakoniti in ju ni mogoče uporabiti;

               —

               naložitev plačila stroškov postopka Komisiji.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka navaja, da je treba razglasiti ničnost izpodbijane odločbe iz istih razlogov kot v zadevi Investire Partecipazioni proti Komisiji, T-418/05 (UL C 22, 28.1.2006, str. 21).


title: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 16. decembra 2004 v zadevi C-62/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska (Odpadki — Direktivi 75/442/EGS in 91/156/EGS — Prenos)

text:
               19.2.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/5

      SODBA SODIŠČA

   (tretji senat)
   z dne 16. decembra 2004
   v zadevi C-62/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska (1)

   (Odpadki - Direktivi 75/442/EGS in 91/156/EGS - Prenos)
   (2005/C 45/10)
   Jezik postopka: angleščina
   V zadevi C-62/03, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: X. Lewis in M. Konstantinidis) proti Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska (zastopnika: K. Manji, skupaj z D. Wyattom), katere predmet je tožba zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 226 ES z dne 14. februarja 2003, je Sodišče (tretji senat) v sestavi A. Rosas, predsednik senata, A. Borg Barthet, J.-P. Puissochet (poročevalec), J. Malenovský in U. Lõhmus, sodniki, generalna pravobranilka: C. Stix-Hackl, sodni tajnik: L. Hewlett, glavna administratorka, dne 16. decembra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1)

               Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska s tem, da ni sprejelo vseh potrebnih ukrepov za uskladitev z obveznostmi iz členov 1(a),(e) in (f), 2(1) (b), 3, 4, 5, 7(1),(8),(12),(13) in (14) Direktive Sveta 75/442/EGS z dne 15. julija 1975 o odpadkih, spremenjene z Direktivo Sveta 91/156/EGS z dne 18. marca 1991 ter nazadnje z Odločbo Komisije 96/350/ES z dne 24. maja 1996, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2)

               Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 101, 26.4.2003.


title: Zadeva T-244/04: Tožba Elisabeth Saskia Smit proti Europolu, vložena dne 17. junija 2004

text:
               28.8.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 217/31

         Tožba Elisabeth Saskia Smit proti Europolu, vložena dne 17. junija 2004
   (Zadeva T-244/04)
   (2004/C 217/55)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Elisabeth Saskia Smit, stanujoča Scheveningen (Nizozemska), ki jo zastopata P. de Casparis in M.F. Baltussen, je dne 17. junija 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Europolu.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično odločbo Europola z dne 19. maja 2003 ter odločbo o ugovoru z dne 19. marca 2004;

               —

               Europolu naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Tožeča stranka izpodbija odločbo tožeče stranke, zato ker je ni obravnavala za določena prosta delovna mesta. Tožeča stranka meni, da je tožena stranka kršila pooblastilo za odločanje po prostem preudarku.


title: Zadeva C-38/11: Sklep Sodišča (peti senat) z dne 18. junija 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supremo Tribunal Administrativo – Portugalska) – Amorim Energia BV proti Ministério das Finanças e da Administração Pública (Člen 104(3), prvi pododstavek, Poslovnika — Člena 49 PDEU in 54 PDEU — Člena 63 PDEU in 65 PDEU — Direktiva 90/435/EGS — Člen 3(2) — Davčna zakonodaja — Davek od dohodkov pravnih oseb — Obdavčenje dividend — Davčni odtegljaj — Oprostitev — Imetništvo minimalnega deleža v družbi, ki razdeljuje dividende — Pogoji — Minimalno obdobje neprekinjenega imetništva navedenega deleža — Pogoji — Družbe prejemnice rezidentke in nerezidentke — Neenako obravnavanje)

text:
               24.11.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 366/18

         Sklep Sodišča (peti senat) z dne 18. junija 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supremo Tribunal Administrativo – Portugalska) – Amorim Energia BV proti Ministério das Finanças e da Administração Pública
   (Zadeva C-38/11) (1)

   (Člen 104(3), prvi pododstavek, Poslovnika - Člena 49 PDEU in 54 PDEU - Člena 63 PDEU in 65 PDEU - Direktiva 90/435/EGS - Člen 3(2) - Davčna zakonodaja - Davek od dohodkov pravnih oseb - Obdavčenje dividend - Davčni odtegljaj - Oprostitev - Imetništvo minimalnega deleža v družbi, ki razdeljuje dividende - Pogoji - Minimalno obdobje neprekinjenega imetništva navedenega deleža - Pogoji - Družbe prejemnice rezidentke in nerezidentke - Neenako obravnavanje)
   2012/C 366/29
   Jezik postopka: portugalščina

      Predložitveno sodišče

   Supremo Tribunal Administrativo

      Stranke

      Tožeča stranka: Amorim Energia BV

      Tožena stranka: Ministério das Finanças e da Administração Pública

      Ob udeležbi: Ministério Público

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Supremo Tribunal Administrativo – Razlaga členov 63 PDEU in 65 PDEU – Nacionalna zakonodaja, ki za dividende, razdeljene družbam nerezidentkam, določa manj ugodno davčno ureditev, kot je tista, ki velja za dividende, razdeljene družbam rezidentkam – Zahteva po daljšem minimalnem obdobju imetništva delnic in večjem minimalnem deležu za družbe nerezidentke

      Izrek

               1.

               Člena 63 PDEU in 65 PDEU nasprotujeta zakonodaji države članice, kot je ta iz postopka v glavni stvari, ki družbi, ki je rezidentka druge države članice in ki ima v družbi, ki je rezidentka Portugalske, delež, ki je večji od 10 odstotkov vendar manjši od 20 odstotkov, ne omogoča, da bi bila oproščena davka, odtegnjenega pri viru, na dividende, ki jih razdeli družba rezidentka Portugalske, zaradi česar so te dividende ekonomsko dvojno obdavčene, tako dvojno obdavčenje pa je preprečeno, kadar so dividende razdeljene družbam delničarkam, ki so rezidentke Portugalske in katerih udeležba je iste vrste. Kadar se država članica sklicuje na konvencijo o izogibanju dvojnega obdavčevanja, sklenjeno z drugo državo članico, je nacionalno sodišče pristojno, da ugotovi, ali je to konvencijo treba upoštevati, in če jo je, da preveri, ali ta omogoča nevtralizirati učinke omejitve prostega gibanja kapitala.

               2.

               Člena 49 PDEU in 54 PDEU nasprotujeta zakonodaji države članice, kot je ta iz postopka v glavni stvari, ki družbi, ki je rezidentka druge države članice in ima v družbi, ki je rezidentka Portugalske, delež, večji od 20 odstotkov, omogoča vračilo davka, odtegnjenega pri viru, na dividende, ki jih razdeli družba rezidentka Portugalske, le če je ta delež neprekinjeno imela dve leti, in tako zakasni odpravo ekonomskega dvojnega obdavčevanja v primerjavi z družbami delničarkami, ki so rezidentke Portugalske in katerih udeležba je iste vrste. Kadar se država članica sklicuje na konvencijo o izogibanju dvojnega obdavčevanja, sklenjeno z drugo državo članico, je nacionalno sodišče pristojno, da ugotovi, ali je to konvencijo treba upoštevati, in če jo je, da preveri, ali ta omogoča nevtralizirati učinke omejitve svobode ustanavljanja.

      (1)  UL C 130, 30.4.2011.


title: Zadeva C-572/08: Sklep predsednika prvega senata Sodišča z dne 6. maja 2010 – Evropska komisija proti Italijanski republiki

text:
               28.8.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 234/30

         Sklep predsednika prvega senata Sodišča z dne 6. maja 2010 – Evropska komisija proti Italijanski republiki
   (Zadeva C-572/08) (1)

   ()
   2010/C 234/50
   Jezik postopka: italijanščina
   Predsednik prvega senata Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 55 z dne 7.3.2009.


title: Zadeva T-122/14: Tožba, vložena 19. februarja 2014 – Italija proti Komisiji

text:
               7.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 102/42

         Tožba, vložena 19. februarja 2014 – Italija proti Komisiji
   (Zadeva T-122/14)
   2014/C 102/63
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Italijanska republika (zastopnika: S. Fiorentino, avvocato dello Stato, in G. Palmieri, zastopnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijani sklep razglasi za ničen in

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Ta tožba je vložena zoper Sklep Evropske komisije št. C(2013) 8681 final z dne 9. decembra 2013, s katerim je Komisija pri izvrševanju sodbe Sodišča z dne 17. novembra 2011 v zadevi C-496/09 Italijanski republiki naložila plačilo 6 252 000 EUR iz naslova periodične denarne kazni.
   Izpodbijani sklep se nanaša na drugo polletje zamude, in sicer na obdobje od 17. maja do 17. novembra 2012.
   Italijanska vlada je navedla te tožbene razloge:

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 260(1) in (3), drugi pododstavek, PDEU in sodbe, ki se izvršuje, glede terjatev do podjetij v „postopku preventivnega prestrukturiranja“ ali v „postopku prisilne poravnave“.
               V zvezi s tem se navaja, da se s sklepom od pomoči, ki ostane ob koncu referenčnega polletja, dejansko ne odšteje terjatev do podjetij v postopku zaradi insolventnosti, ki so nastale v postopkih v zvezi s tem, čeprav gre po mnenju italijanske vlade za terjatve, za izterjavo katerih je zadevna država članica izkazala vso potrebno skrbnost in bi zato morale biti izključene iz zneska preostalih pomoči, dolgovanih na podlagi sodbe, ki se izvršuje.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 14 Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 339) in napačna uporaba člena 11 Uredbe Komisije (ES) št. 794/2004 z dne 21. aprila 2004 o izvajanju Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 4, str. 3)
               V zvezi s tem se navaja, da se z izpodbijanim sklepom italijanskim organom nalaga, naj zneskom vračila državne pomoči, ki jih dolgujejo podjetja, prištejejo obresti po obrestnoobrestnem računu, kot je določeno v členu 11 Uredbe št. 794/2004. Italijanska vlada to izpodbija in trdi, da se – tudi ob upoštevanju sodne prakse Sodišča Evropske unije in zlasti sodbe z dne 11. decembra 2008 v zadevi Komisija proti Département du Loiret in Scott SA (C-295/07) – tak način izračuna obresti ne sme uporabiti za sklepe o vračilu, sprejete preden je začela veljati Uredba št. 794/2004, še manj pa za sklepe, sprejete pred objavo Obvestila Komisije o obrestnih merah, ki jih je treba uporabiti v primeru vračila nezakonitih pomoči (UL C 110, 8.5.2003, str. 21–22).


title: Zadeva T-495/04: Tožba Belfass proti Svetu Evropske Unije, vložena dne 23. decembra 2004

text:
               5.3.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 57/34

         Tožba Belfass proti Svetu Evropske Unije, vložena dne 23. decembra 2004
   (Zadeva T-495/04)
   (2005/C 57/59)
   Jezik postopka: francoščina
   Belfass, s sedežem v Bruslju, ki ga zastopa Lucas Vogel, avocat, je dne 23. decembra 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložil tožbo proti Svetu Evropske Unije.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično odločbo Generalnega sekretariata Sveta Evropske unije, s katero sta bili zavrnjeni dve ponudbi, ki jih je predložila tožeča stranka, v okviru javnega razpisa UCA 033/04 za dodelitev naročila za storitve čiščenja in vzdrževanja dveh pisarniških poslopij v Bruslju;

               —

               toženi stranki naloži plačilo odškodnine v višini 1.481.317,65 eurov, skupaj z obrestmi po 7 % letni stopnji od vložitve te tožbe, s pridržkom izrecnega povečanja, zmanjšanja ali kasnejše natančnejše opredelitve;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov tega postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Tožeča stranka v tej zadevi, ki je družba, specializirana za čiščenje pisarniških prostorov in od 1. januarja 1998 opravlja storitve čiščenja določenih pisarn Generalnega sekretariata Sveta, izpodbija zavrnitev dveh ponudb, ki jih je tožeča stranka predložila v okviru naročila za sklenitev pogodbe o čiščenju in različnih storitvah za poslopji „Woluwé Heights“ (sklop 1) in „Frère Orban“ (sklop 2), s strani tožene stranke.
   V utemeljitev svojih zahtevkov, tožeča stranka navaja:

               —

               da je v predmetni zadevi očitno kršeno pooblastilo za odločanja po prostem preudarku, ker tožeča stranka v zavrnitvi ponudbe za sklop 1 trdi, da naj bi bila povprečna urna postavka v ponudbi manjša od najnižje plače, kot jo je določila Union générale belge du nettoyage za kategorijo 1A na dan 1. julija 2004, čeprav naj bi iz pravilne analize zneskov v ponudbi tožeče stranke bilo razvidno, da je povprečna urna postavka v njej višja od najmanjšega zneska, ki ga je določila Union générale belge du nettoyage;

               —

               kršitev načel dobrega upravljanja in prepovedi diskriminacije, kot tudi da je v predmetni zadevi očitno kršeno pooblastilo za odločanje po prostem preudarku, ker naj bi bila ponudba za sklop 2 zavrnjena brez nadaljnjega obravnavanja samo zato, ker naj bi bilo skupno število delovnih ur, predvideno v tej ponudbi, za več kot 12,5 % nižje od povprečja ur v drugih ponudbah za zadevno naročilo, pri čemer naj bi bilo z izpodbijano odločbo, s tem, da je bilo upoštevano dano merilo, dajalo prednost najdražjim ponudbam, ki predvidevajo obračun visokega števila ur, ne da bi bilo to objektivno potrebno.