Sodba Sodišča prve stopnje (četrti senat) z dne 10. septembra 2003. # Hans McAuley proti Svetu Evropske unije. # Ocenjevalno poročilo. # Zadeva T-165/01.


Sodba Sodišča prve stopnje (peti senat) z dne 20. marca 1991. # Gloria Pérez-Mínguez Casariego proti Komisiji Evropskih skupnosti. # Uradniki - Dopustnost. # Zadeva T-1/90.


Sodba Sodišča z dne 27. junija 1979. # Advokatrådet comme mandataire pour P. Conradsen A/S proti Ministeriet for skatter og afgifter. # Predlog za sprejetje predhodne odločbe: Østre Landsret - Danska. # Zadeva 161/78.


Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 21. januarja 1987. # Michael Powell proti Komisiji Evropskih skupnosti. # Zadeva 219/84.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 5. oktobra 2006. # Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki. # Neizpolnitev obveznosti države - Državne pomoči - Pomoči v korist Scott Paper SA/Kimberly-Clark - Obveznost vračila - Neizvršitev zaradi uporabe nacionalnega postopka - Nacionalna procesna avtonomija - Omejitve - "Postopek, ki omogoča takojšnjo in učinkovito izvršitev" v smislu člena 14(3) Uredbe (ES) št. 659/1999 - Nacionalni postopek, ki predvideva odložilni učinek pravnih sredstev, vloženih zoper naloge za izterjavo, ki jih izdajo nacionalni organi. # Zadeva C-232/05.

text:
      Zadeva C-232/05
      Komisija Evropskih skupnosti
      proti
      Francoski republiki
      „Neizpolnitev obveznosti države – Državne pomoči – Pomoči v korist Scott Paper SA/Kimberly-Clark – Obveznost vračila – Neizvršitev zaradi uporabe nacionalnega postopka – Nacionalna procesna avtonomija – Meje – ‚Postopek, ki omogoča takojšnjo in učinkovito izvršitev‘ v smislu člena 14(3) Uredbe (ES) št. 659/1999 – Nacionalni postopek, ki predvideva odložilni učinek pravnih sredstev, vloženih zoper naloge za izterjavo, ki jih izdajo nacionalni
         organi“

      Povzetek sodbe
      1.        Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Nespoštovanje odločbe Komisije o državni pomoči
      (člen 88(2), drugi pododstavek, ES)
      2.        Pomoči, ki jih dodelijo države – Vračilo nezakonite pomoči
      (Uredba Sveta št. 659/1999, uvodna izjava 13 in člen 14(3))
      3.        Pravo Skupnosti – Načela – Pravica do učinkovitega pravnega varstva
      (člen 230 ES)
      4.        Pomoči, ki jih dodelijo države – Odločba Komisije, s katero je bila ugotovljena nezdružljivost pomoči s skupnim trgom in odrejeno
            njeno vračilo
      (členi 88(2) ES, 230, drugi in peti odstavek, ES in 242 ES)
      1.        V okviru tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti zaradi ugotovitve, da država članica ni izpolnila svojih obveznosti s tem, da
         ni sprejela potrebnih ukrepov za uskladitev z odločbo Komisije v zvezi z državno pomočjo, je referenčni datum za uporabo člena
         88(2), drugi pododstavek, ES datum, ki je predviden v odločbi, katere neizvršitev se izpodbija, ali glede na okoliščine primera
         datum, ki ga je pozneje določila Komisija.

      (Glej točko 32.)
      2.        V skladu s členom 14(3) Uredbe št. 659/1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena [88 ES] se nacionalni postopki za
         vračilo državne pomoči, ki je bila razglašena za nezdružljivo s skupnim trgom, uporabijo pod pogojem, da ti omogočajo takojšnjo
         in učinkovito izvršitev odločbe Komisije, kar je pogoj, ki odraža zahteve načela učinkovitosti. Enako je v uvodni izjavi 13
         Uredbe št. 659/1999 natančneje navedeno, da je treba v primeru nezakonite pomoči, ki je nezdružljiva s skupnim trgom, ponovno
         vzpostaviti učinkovito konkurenco in da se mora zato pomoč vrniti brez odlašanja.

      Uporaba nacionalnih postopkov torej ne sme ovirati ponovne vzpostavitve učinkovite konkurence s tem, da bi preprečila takojšnjo
         in učinkovito izvršitev odločbe Komisije. Da bi države članice dosegle ta cilj, morajo sprejeti vse potrebne ukrepe za zagotovitev
         polnega učinka te odločbe.

      V zvezi s tem za nacionalni postopek, ki predvideva odložilni učinek pravnih sredstev, vloženih zoper naloge o izterjavi,
         izdane za vračilo dodeljene pomoči, ni mogoče šteti, kot da omogoča „takojšnjo in učinkovito“ izvršitev odločbe, s katero
         je naloženo vračilo pomoči. Nasprotno, s tem da določa tak odložilni učinek, precej odloži povračilo pomoči.

      (Glej točke od 49 do 51.)
      3.        Odložilnega učinka pravnih sredstev, vloženih zoper naloge o izterjavi, izdane zoper prejemnike državnih pomoči, katerih vračilo
         je bilo naloženo z odločbo Komisije, ni mogoče šteti za nujno potrebnega za zagotovitev učinkovitega sodnega varstva zadevnih
         oseb po pravu Skupnosti.

      Tako varstvo namreč popolnoma zagotavljajo že sredstva, ki jih ponuja Pogodba, v takem primeru zlasti ničnostna tožba, predvidena
         s členom 230 ES, ki jo lahko vložijo ti prejemniki zoper odločbo Komisije.

      Opozoriti je treba, da ker je Evropska skupnost skupnost, v kateri je vladavina prava in so institucije podvržene nadzoru
         skladnosti njihovih aktov s Pogodbo in splošnimi pravnimi načeli, je Pogodba vzpostavila celovit sistem pravnih sredstev in
         postopkov, namenjenih zagotavljanju nadzora zakonitosti aktov institucij, ki ga je zaupala sodišču Skupnosti.

      (Glej točke od 55 do 58.)
      4.        Prejemnik pomoči, razglašene za nezdružljivo s skupnim trgom, ki bi lahko izpodbijal odločbo Komisije pred sodiščem Skupnosti,
         te ne more izpodbijati pred nacionalnimi sodišči s pravnim sredstvom zoper ukrepe za izvršitev te odločbe, ki so jih sprejeli
         nacionalni organi. Če bi namreč v takih okoliščinah zainteresirana oseba pred nacionalnim sodiščem smela izpodbijati izvršitev
         odločbe Skupnosti zaradi nezakonitosti, bi ji bilo omogočeno, da zaobide dokončnost, ki jo odločba pridobi po izteku roka
         za vložitev tožbe, predvidene v členu 230, peti odstavek, ES.

      (Glej točki 59 in 60.)
SODBA SODIŠČA (prvi senat)
      z dne 5. oktobra 2006(*)

      „Neizpolnitev obveznosti države – Državne pomoči – Pomoči v korist Scott Paper SA/Kimberly-Clark – Obveznost vračila – Neizvršitev zaradi uporabe nacionalnega postopka – Nacionalna procesna avtonomija – Omejitve – ‚Postopek, ki omogoča takojšnjo in učinkovito izvršitev‘ v smislu člena 14(3) Uredbe (ES) št. 659/1999 – Nacionalni postopek, ki predvideva odložilni učinek pravnih sredstev, vloženih zoper naloge za izterjavo, ki jih izdajo nacionalni
         organi“

      V zadevi C-232/05,
      zaradi tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 88(2), drugi pododstavek, ES, vložene 26. maja 2005,
      Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopa C. Giolito, zastopnik, z naslovom za vročanje v Luxembourgu,

      tožeča stranka,
      proti
      Francoski republiki, ki jo zastopata G. de Bergues in S. Ramet, zastopnika, z naslovom za vročanje v Luxembourgu,

      tožena stranka,
      SODIŠČE (prvi senat),
      v sestavi P. Jann (poročevalec), predsednik senata, K. Schiemann, sodnik, N. Colneric, sodnica, K. Lenaerts in E. Juhász,
         sodnika,

      generalni pravobranilec: D. Ruiz-Jarabo Colomer,
      sodni tajnik: R. Grass,
      na podlagi pisnega postopka,
      po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 18. maja 2006
      izreka naslednjo
      Sodbo
      1        Komisija Evropskih skupnosti s tožbo Sodišču predlaga, naj ugotovi, da Francoska republika s tem, da v predpisanem roku ni
         izvršila Odločbe Komisije 2002/14/ES z dne 12. julija 2000 o državni pomoči, ki jo je Francoska republika izplačala v korist
         Scott Paper SA/Kimberly-Clark (UL 2002 L 12, str. 1), ni izpolnila obveznosti iz člena 249, četrti odstavek, ES in iz členov
         2 in 3 te odločbe.

       Pravni okvir
       Skupnostna ureditev
      2        Člen 14(3) Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena [88] Pogodbe
         ES (UL L 83, str. 1) podrobno določa pravila na področju vračila državnih pomoči, ki so bile razglašene za nezdružljive s
         skupnim trgom:

      „Brez poseganja v odločbo Sodišča Evropskih skupnosti na podlagi člena 185 Pogodbe [sedaj člen 242 ES] se vračilo izvede nemudoma
         in skladno s postopki, določenimi v nacionalni zakonodaji zadevne države članice, če omogočajo takojšnjo in učinkovito izvajanje
         [izvršitev] odločbe Komisije. V ta namen in v primeru postopka pred državnimi sodišči zadevne države članice sprejmejo vse
         potrebne ukrepe, ki so jim na voljo v teh pravnih sistemih, vključno z začasnimi ukrepi, brez poseganja v pravo Skupnosti.“

       Nacionalna ureditev
      3        Člen L4 Code de justice administrative (zakon o upravnem postopku) določa:

      „Z izjemo posebnih zakonskih določb pravna sredstva nimajo odložilnega učinka, razen če sodišče odredi drugače.“
      4        Kot posebna zakonska določba člen 6 dekreta št. 92-1369 z dne 29. decembra 1992 o spremembi dekreta št. 62‑1587 z dne 29.
         decembra 1962, ki se nanaša na splošno uredbo o javnem računovodstvu in določa določbe, ki se uporabljajo za izterjavo terjatev
         od držav, navedenih v členu 80 tega dekreta (JORF z dne 30. decembra 1992, str. 17954), v zvezi z nalogi za izterjavo, ki
         jih je izdala država ali nacionalne javne ustanove, predvideva:

      „Dolžniki lahko ugovarjajo nalogom o izterjavi, navedenim v členu 85 zgoraj navedenega dekreta z dne 29. decembra 1962, ali
         glede izvršitve v primeru izpodbijanja obstoja terjatve, njenega zneska ali njene izterljivosti, ali glede izterjave v primeru
         izpodbijanja veljavnosti ukrepa izterjave.

      Druge odredbe o izterjavi so lahko predmet ugovora glede izterjave.
      Posledica teh ugovorov je prekinitev izterjave.“
      5        Enako, kar zadeva naloge o izterjavi, ki jih izdajo teritorialne skupnosti in lokalne javne ustanove, člen L1617-5, odstavek
         1, drugi pododstavek, Code général des collectivités territoriales (splošnega zakonika o teritorialnih skupnostih), ki ga
         je uvedel zakon št. 96-314 z dne 12. aprila 1996 (JORF z dne 13. aprila 1996, str. 5707), predvideva, da „vložitev pravnega
         sredstva pri sodišču, s katerim se izpodbija utemeljenost izterjave, ki jo je ugotovila in izračunala teritorialna skupnost
         ali lokalna javna ustanova, prekine izvrševanje naloga“.

       Predhodni postopek
       Dejansko stanje pred Odločbo 2002/14
      6        Leta 1969 je družba ameriškega prava Scott Paper Company kupila družbo francoskega prava Bouton Brochard in ustanovila samostojno
         družbo Bouton Brochard Scott SA (v nadaljevanju: Bouton Brochard Scott), ki je prevzela dejavnosti Bouton Brochard.

      7        Leta 1986 se je Bouton Brochard Scott odločila v Franciji postaviti tovarno in je za to izbrala zemljišče v departmaju Loiret
         v industrijskem območju La Saussaye v Orléansu.

      8        Mesto Orleans in ta departma sta družbi Bouton Brochard Scott 31. avgusta 1987 dala določene ugodnosti. Prvič, skupnosti so
         ji v omenjenem industrijskem območju pod preferenčnimi pogoji prodale zemljišče, veliko 48 hektarov. Drugič, zavezale so se,
         da bodo tudi vodno povračilo izračunale po preferenčni stopnji.

      9        Bouton Brochard Scott se je novembra 1987 preimenovala v „Scott SA“ (v nadaljevanju: Scott).

      10      Januarja 1996 je delnice te družbe kupila Kimberly-Clark Corporation (v nadaljevanju: Kimberly-Clark).

      11      Januarja 1998 je ta najavila zaprtje zadevne tovarne, katere sredstva, zemljišče in papirnico je junija 1998 odkupila Procter
         & Gamble.

      12      Komisija je 12. julija 2000 sprejela Odločbo 2002/14, katere člen 1 določa, da so državne pomoči v obliki preferenčnih cen
         zemljišča (12,3 milijona EUR v aktualizirani vrednosti) in preferenčne stopnje vodnega povračila (znesek, ki ga morajo določiti
         francoski organi) (v nadaljevanju: zadevne pomoči), ki jih je Francoska republika uporabljala za Scott, nezdružljive s skupnim
         trgom.

      13      Člen 2 Odločbe 2002/14 natančneje določa:

      „1.      Francija sprejme vse potrebne ukrepe, da od upravičenca izterja [zadevne pomoči], ki [so] naveden[e] v členu 1 in [so] mu
         že nezakonito dane na razpolago.

      2.      Vračilo se izvede takoj v skladu z nacionalnim procesnim pravom, če omogoča takojšnjo in učinkovito izvršitev te odločbe […]“
      14      Člen 3 te odločbe določa:

      „Francija v dveh mesecih od uradnega obvestila o tej odločbi Komisijo obvesti o ukrepih, ki jih je sprejela za uskladitev
         z njo.“

      15      Francoska republika je bila 31. julija 2000 uradno obveščena o Odločbi 2002/14.

      16      Scott in departma Loiret sta 30. novembra in 4. decembra 2000 pred Sodiščem prve stopnje Evropskih skupnosti vložila ničnostni
         tožbi zoper to odločbo. Stranki nista predlagali odložitve izvršitve na podlagi člena 242 ES.

       Ukrepi Francoske republike po Odločbi 2002/14, kar zadeva pomoč v obliki preferenčne cene zemljišča
      17      Kar zadeva pomoč v obliki preferenčne cene zemljišča, je splošni svet Loiret 15. decembra 2000 izdal nalog o v znesku 5.054.721
         EUR. Mesto Orléans je 2. januarja 2001 izdalo nalog o izterjavi v znesku 8.002.231 EUR.

      18      Vendar je Komisija po računski napaki v zvezi z izračunom zneska te pomoči slednjo popravila in marca 2001 Francoski republiki
         poslala popravek.

      19      Zato sta bila naloga o izterjavi z dne 15. decembra 2000 in 2. januarja 2001 razveljavljena 23. marca 2001.

      20      Nato je splošni svet departmaja Loiret 5. oktobra 2001 izdal nov nalog o izterjavi v znesku 4.691.370 EUR. Tudi mesto Orléans
         je 18. oktobra 2001 izdalo nov nalog o izterjavi v znesku 7.621.937 EUR.

      21      Ta naloga o izterjavi je Kimberly-Clark izpodbijala pred Tribunal administratif d’Orléans 29. oktobra in 27. novembra 2001.

      22      Ker imata taki pravni sredstvi v francoskem pravu avtomatičen odložilni učinek, zadevni zneski niso bili izterjani.

       Ukrepi Francoske republike po Odločbi 2002/14, kar zadeva pomoč v obliki preferenčne stopnje vodnega povračila
      23      Kar zadeva pomoč v obliki preferenčne stopnje vodnega povračila, je mesto Orléans januarja in avgusta 2001 izdalo šest nalogov
         o izterjavi v skupnem znesku  1.046.903 EUR.

      24      Enega od teh nalogov, ki se je nanašal na znesek 165 887 EUR, je plačala družba Procter & Gamble, ki je trenutna lastnica
         tovarne v Orléansu.

      25      Pet preostalih nalogov o izterjavi so nadomestili trije nalogi z dne 5. decembra 2001 v skupnem znesku 881.015 EUR.

      26      Zoper njih je Kimberly-Clark 8. marca 2002 vložila pravno sredstvo pri Tribunal administratif d’Orléans.

      27      Ob upoštevanju avtomatičnega odložilnega učinka takih pravnih sredstev ti nalogi niso bili plačani.

       Postopek pred Tribunal administratif d’Orléans
      28      Francoska vlada je v dopisu z dne 2. julija 2003 navedla, da je Tribunal administratif d’Orléans prekinilo postopek odločanja,
         da je počakalo na odločitev Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti o vprašanju veljavnosti Odločbe 2002/14. Ta vlada pa
         je v odgovoru na tožbo priznala, da naj bi bila ta trditev netočna.

       Izmenjave mnenj pred vložitvijo te tožbe
      29      Komisija je z dopisi z dne 8. maja, 31. julija in 8. oktobra 2001, 13. marca, 26. avgusta in 23. decembra 2002, 13. februarja,
         16. maja in 21. novembra 2003, 27. januarja, 9. marca in 29. aprila 2004 od francoskih organov zahtevala, naj jo obvestijo
         o napredovanju povračila dolgovanih zneskov in zagotovijo določene dokumente ter informacije o postopkih pred Tribunal administratif
         d’Orléans. Komisija je v teh dopisih poudarila pomembnost takojšnje in učinkovite izvršitve ter možnost, da se na podlagi
         člena 88(2) ES obrne neposredno na Sodišče. V zadnjem dopisu z dne 29. aprila 2004 je francoski vladi dovolila zadnji dodatni
         rok 20 dni.

      30      Ker Komisija ni bila zadovoljna z odgovori Francoske republike, ki jih je podala v dopisih z dne 13. novembra 2001, 27. novembra
         2002 ter 25. marca in 2. julija 2003, se je odločila vložiti to tožbo.

       Tožba
      31      Komisija v podporo svoji tožbi navaja samo en očitek, ki se v bistvu nanaša na  kršitev člena 249, četrti odstavek, ES, ter
         členov 2 in 3 Odločbe 2002/14, ker Francoska republika te odločbe ni izvršila v predpisanem roku.

       Upoštevni datum za presojo neizpolnitve obveznosti
      32      Iz ustaljene sodne prakse izhaja, da je treba za uporabo člena 88(2), drugi pododstavek, ES postaviti datum, ki je predviden
         v odločbi, katere neizvršitev se izpodbija, ali, če je to primer, datum, ki ga je pozneje določila Komisija (v tem smislu
         glej sodbe z dne 3. julija 2001 v zadevi Komisija proti Belgiji, C‑378/98, Recueil, str. I-107, točka 26; z dne 2. julija
         2002 v zadevi Komisija proti Španiji, C‑499/99, Recueil, str. I‑6031, točka 28, in z dne 1. junija 2006 v zadevi Komisija
         proti Italiji, C‑207/05, neobjavljena v ZOdl., točka 31).

      33      V obravnavanem primeru člena 2 in 3 Odločbe 2002/14 nalagata rok dveh mesecev od datuma uradnega obvestila o njej za to, da
         francoska vlada sprejme potrebne ukrepe z namenom izterjave zadevnih pomoči in o njih obvesti Komisijo. Po dolgotrajnih razpravah
         med strankami je Komisija v dopisu z dne 29. aprila 2004 določila zadnji rok, ki se je iztekel 20 dni po tem datumu.

      34      V teh okoliščinah je treba rok, ki ga je določil člen 3 Odločbe 2002/14, šteti, kot da ga je nadomestil rok iz dopisa z dne
         29. aprila 2004 (v tem smislu glej zgoraj navedeno sodbo Komisija proti Italiji, točka 35). Ta rok je zato podaljšan do 19. maja
         2004.

       Tožbeni razlog
       Trditve strank
      35      Komisija zatrjuje, da ukrepi, ki so jih sprejeli francoski organi, več kot pet let po sprejetju Odločbe 2002/14 niso privedli
         do izterjave zadevnih pomoči. Ta odločba zato ni bila pravilno izvršena.

      36      Komisija je priznala, da člen 14(3) Uredbe št. 659/1999 dovoljuje uporabo postopkov, ki jih predvideva nacionalno pravo, vendar
         poudarja, da to velja samo za postopke, ki omogočajo „takojšnjo in učinkovito“ izvršitev odločbe Komisije. Po njenem mnenju
         naj torej nacionalni postopek, ki predvideva avtomatičen odložilni učinek pravnih sredstev, vloženih zoper naloge o izterjavi,
         izdane za povračilo dodeljene pomoči, ne bi izpolnjeval teh meril.

      37      Francoska vlada odgovarja, da naj bi francoski organi pri izvrševanju Odločbe 2002/14 ravnali z vso potrebno skrbnostjo.

      38      Na podlagi nacionalnih postopkov naj bi ti organi na upravičenca do pomoči naslovili več nalogov o izterjavi, ki naj bi po
         koncu postopka pred pristojnim nacionalnim sodiščem postali izvršljivi.

      39      Člen 14(3) Uredbe št. 659/1999 naj bi dejansko izrecno predvideval tako uporabo nacionalnih postopkov, ker ti omogočajo takojšnjo
         in učinkovito izvršitev odločbe Komisije. Torej naj pravila nacionalnega postopka, uporabljena v obravnavanem primeru, skupaj
         s tistim, ki določa odložilni učinek pravnih sredstev, vloženih zoper naloge o izterjavi, ne bi ovirala take izvršitve.

      40      Francoska vlada poudarja, da „takojšnja in učinkovita“ izvršitev odločbe Komisije po njenem mnenju ne pomeni nujno takojšnjega
         povračila pomoči. Nasprotno, ta izvršitev naj bi implicirala, da država članica takoj začne nacionalni postopek, ki mora privesti
         do izterjave dodeljene pomoči.

       Presoja Sodišča
      41      V skladu s členom 249, četrti odstavek, ES so odločbe v celoti zavezujoče za vse, na katere se naslovljene.

      42      Iz sodne prakse izhaja, da je država članica naslovnica odločbe, ki ima obveznost izterjati nezakonite pomoči, na podlagi
         člena 249 ES zavezana sprejeti vse ustrezne ukrepe, da zagotovi izvršitev navedene odločbe (glej sodbi z dne 12. decembra
         2002 v zadevi Komisija proti Nemčiji, C‑209/00, Recueil, str. I‑11695, točka 31, in z dne 26. junija 2003 v zadevi Komisija
         proti Španiji, C‑404/00, Recueil, str. I-6695, točka 21). Priti mora do učinkovite izterjave dolgovanih zneskov (v tem smislu
         glej sodbo z dne 12. maja 2005 v zadevi Komisija proti Grčiji, C‑415/03, ZOdl., str. I-3875, točka 44, in zgoraj navedeno
         sodbo Komisija proti Italiji, točki 36 in 37).

      43      Člen 14(3) Uredbe št. 659/1999 natančno določa, da se vračilo pomoči, ki je bila razglašena za nezdružljivo, izvede „nemudoma“.

      44      V obravnavanem primeru Odločba 2002/14 zavezuje Francosko republiko, da sprejme vse potrebne ukrepe, da bi od upravičenca
         izterjala zadevne pomoči, ki so mu bile že nezakonito dane na razpolago. Komisija ji je za ta namen dala rok dva meseca. Ta
         rok, ki ga je nadomestil rok iz dopisa z dne 29. aprila 2004, je bil tako podaljšan do 19. maja 2004.

      45      Ugotoviti je treba, da ukrepi, ki so jih sprejeli francoski organi, po izteku zgoraj navedenega roka, to je blizu štiri leta
         po sprejetju Odločbe 2002/14, niso privedli do učinkovite izterjave zadevnih pomoči, z izjemo plačila v višini 165.887 EUR
         od dolgovanih 13.350.000 EUR.

      46      Kot priznava sama francoska vlada, nalogi o izterjavi zaradi avtomatičnega odložilnega učinka, povezanega s pravnimi sredstvi,
         vloženimi zoper njih, pred odločitvijo pristojnega nacionalnega sodišča ne morejo imeti nobenega dejanskega učinka, kar zadeva
         povračilo navedenih pomoči.

      47      Zato lahko upravičenec do pomoči v tem obdobju ohrani sredstva, ki izvirajo iz pomoči, razglašenih za nezdružljive, in ima
         neupravičeno konkurenčno prednost, ki izhaja iz tega.

      48      Francoska vlada pa trdi, da je treba to zamudo pripisati uporabi postopkov, predvidenih v francoskem pravu, ki je izrecno
         dovoljena s členom 14(3) Uredbe št. 659/1999.

      49      V zvezi s tem je treba opozoriti, da se v skladu s členom 14(3) Uredbe št. 659/1999 nacionalni postopki uporabijo pod pogojem,
         da ti omogočajo takojšnjo in učinkovito izvršitev odločbe Komisije, kar je pogoj, ki odseva zahteve načela učinkovitosti,
         ki ga je že prej potrdila sodna praksa (glej sodbi z dne 2. februarja 1989 v zadevi Komisija proti Nemčiji, 94/87, Recueil,
         str. 175, točka 12, in z dne 20. marca 1997 v zadevi Alcan Deutschland, C‑24/95, Recueil, str. I-1591, točka 24, ter zgoraj
         navedeno sodbo z dne 12. decembra 2002 Komisija proti Nemčiji, točke od 32 do 34).

      50      Uvodna izjava 13 te uredbe natančneje določa, da je treba v primeru nezakonite pomoči, ki je nezdružljiva s skupnim trgom,
         ponovno vzpostaviti učinkovito konkurenco in da se mora v ta namen pomoč vrniti brez odlašanja. Uporaba nacionalnih postopkov
         torej ne sme ovirati ponovne vzpostavitve učinkovite konkurence s tem, da bi preprečila takojšnjo in učinkovito izvršitev
         odločbe Komisije. Da bi dosegle ta cilj, morajo države članice sprejeti vse potrebne ukrepe za zagotovitev polnega učinka
         te odločbe.

      51      Torej postopka, ki ga predvideva francosko pravo in ki je bil uporabljen v obravnavanem primeru, ni mogoče šteti, kot da omogoča
         „takojšnjo in učinkovito“ izvršitev Odločbe 2002/14, ker predvideva odložilni učinek pravnih sredstev, vloženih zoper naloge
         o izterjavi, izdane za povračilo dodeljene pomoči. Nasprotno pa lahko s tem, ko podeljuje tak odložilni učinek, precej odloži
         povračilo pomoči.

      52      Tako je ta nacionalni postopek s tem, da ni upošteval ciljev, ki jih pravila Skupnosti zasledujejo na področju državnih pomoči,
         oviral takojšnjo ponovno vzpostavitev prejšnjega položaja in podaljšal trajanje neupravičene konkurenčne prednosti, ki izvira
         iz zadevne pomoči.

      53      Iz tega sledi, da postopek, predviden v nacionalnem pravu, v obravnavanem primeru ne izpolnjuje pogojev, določenih v členu
         14(3) Uredbe št. 659/1999. Francosko pravilo, ki predvideva odložilni učinek pravnih sredstev, vloženih zoper naloge o izterjavi,
         se torej ne bi smelo uporabiti.

      54      V teh okoliščinah se ni treba izreči o vprašanju, ali lahko nacionalni sodnik v posebnih primerih odredi odložitev izvršitve
         nalogov o izterjavi pri vloženih pravnih sredstvih, ki ne vsebujejo očitkov zoper odločbo Komisije.

      55      V tem kontekstu je treba dodati, da odložilnega učinka pravnih sredstev, vloženih pred nacionalnimi sodišči, ni mogoče šteti
         za nujno potrebnega za zagotovitev učinkovitega sodnega varstva po pravu Skupnosti.

      56      Tako varstvo namreč popolnoma zagotavljajo že sredstva, ki jih ponuja Pogodba ES, v takem primeru zlasti ničnostna tožba,
         predvidena s členom 230 ES.

      57      Opozoriti je treba, da ker je Evropska skupnost skupnost, kjer je vladavina prava, in v kateri so institucije podvržene nadzoru
         skladnosti njihovih aktov s Pogodbo in splošnimi pravnimi načeli, je Pogodba vzpostavila celovit sistem pravnih sredstev in
         postopkov, namenjenih zagotavljanju nadzora zakonitosti aktov institucij, ki ga je zaupala sodišču Skupnosti (glej v tem smislu
         sodbo z dne 25. julija 2002 v zadevi Unión de Pequeños Agricultores proti Svetu, C‑50/00 P, Recueil, str. I‑6677, točki 38
         in 40).

      58      Iz sodne prakse izhaja, da ima upravičenec do pomoči, ki je razglašena za nezdružljivo, pravico vložiti ničnostno tožbo na
         podlagi člena 230, drugi odstavek, ES le, če je odločba naslovljena na državo članico (glej v tem smislu sodbi z dne 17. septembra
         1980 v zadevi Philip Morris proti Komisiji, 730/79, Recueil, str. 2671, in z dne 9. marca 1994 v zadevi TWD Textilwerke Deggendorf,
         C‑188/92, Recueil, str. I-833, točka 14).

      59      Nasprotno upravičenec do pomoči, razglašene za nezdružljivo, ki bi lahko izpodbijal odločbo Komisije, slednje ne more izpodbijati
         pred nacionalnimi sodišči s pravnim sredstvom zoper ukrepe za izvršitev te odločbe, ki so jih sprejeli nacionalni organi.
         Če bi bilo namreč v takih okoliščinah mogoče, da bi zainteresirana oseba pred nacionalnim sodiščem smela izpodbijati izvršitev
         odločbe Skupnosti zaradi nezakonitosti, bi bilo zainteresirani osebi omogočeno, da zaobide dokončnost, ki jo odločba pridobi
         po izteku roka za vložitev tožbe, predvidene v členu 230, peti odstavek, ES (glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo TWD Textilwerke
         Deggendorf, točki 17 in 18, ter sodbo z dne 15. februarja 2001 v zadevi Nachi Europe, C‑239/99, Recueil, str. I-1197, točka
         37).

      60      Iz tega sledi, da odločbe Komisije v zvezi z izterjavo dolgovanih zneskov ni mogoče izpodbijati pred nacionalnim sodiščem.
         To vprašanje je pridržano Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti, ki ga bo rešilo v okviru ničnostne tožbe, vložene pred
         njim. Iz člena 242 ES torej izhaja, da taka tožba nima odložilnega učinka, če Sodišče prve stopnje ne odloči drugače.

      61      Glede na zgoraj navedeno je treba ugotoviti, da Francoska republika s tem, da ni v predpisanem roku sprejela vseh potrebnih
         ukrepov za izterjavo pomoči iz Odločbe 2002/14 od upravičenca, ni izpolnila obveznosti iz člena 249, četrti odstavek, ES ter
         iz členov 2 in 3 te odločbe.

       Stroški
      62      Na podlagi člena 69(2) Poslovnika se neuspeli stranki naloži plačilo stroškov, če so bili ti priglašeni. Komisija je predlagala,
         naj se Francoski republiki naloži plačilo stroškov, in ker ta s predlogi ni uspela, se ji naloži plačilo stroškov.

      Iz teh razlogov je Sodišče (prvi senat) razsodilo:
      1.      Francoska republika s tem, da ni v predpisanem roku sprejela vseh potrebnih ukrepov za izterjavo pomoči iz Odločbe Komisije
            2002/14/ES z dne 12. julija 2000 o državni pomoči, ki jo je Francija izplačala v korist Scott Paper SA/Kimberly-Clark, od
            upravičenca, ni izpolnila obveznosti iz člena 249, četrti odstavek, ES ter iz členov 2 in 3 te odločbe.
      2.      Francoski republiki se naloži plačilo stroškov.
      Podpisi
      * Jezik postopka: francoščina.