title: Zadeva C-219/11: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 22. novembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Brain Products GmbH proti BioSemi VOF, Antoniusu Pietru Kuiperju, Robertu Janu Gerardu Honsbeeku in Alexandru Coenraadu Metting van Rijnu (Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Medicinski pripomočki — Direktiva 93/42/EGS — Področje uporabe — Razlaga pojma „medicinski pripomoček“ — Proizvod, ki se prodaja za nemedicinsko uporabo — Preiskovanje fiziološkega procesa — Prosti pretok blaga)

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/7

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 22. novembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Brain Products GmbH proti BioSemi VOF, Antoniusu Pietru Kuiperju, Robertu Janu Gerardu Honsbeeku in Alexandru Coenraadu Metting van Rijnu
   (Zadeva C-219/11) (1)

   (Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Medicinski pripomočki - Direktiva 93/42/EGS - Področje uporabe - Razlaga pojma „medicinski pripomoček“ - Proizvod, ki se prodaja za nemedicinsko uporabo - Preiskovanje fiziološkega procesa - Prosti pretok blaga)
   2013/C 26/13
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesgerichtshof

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Brain Products GmbH

      Tožene stranke: BioSemi VOF, Antonius Pieter Kuiper, Robert Jan Gerard Honsbeek, Alexander Coenraad Metting van Rijn

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Bundesgerichtshof – Razlaga člena 1(2)(a), tretja alinea, Direktive Sveta 93/42/EGS z dne 14. junija 1993 o medicinskih pripomočkih (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 12, str. 82), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2007/47/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. septembra 2007 (UL L 247, str. 21) – Razlaga pojma „medicinski pripomoček“ – Uporaba Direktive za proizvod, namenjen za diagnostiko fiziološkega procesa, ki se prodaja za nemedicinsko uporabo

      Izrek

   Člen 1(2)(a), tretja alinea, Direktive Sveta 93/42/EGS z dne 14. junija 1993 o medicinskih pripomočkih, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2007/47/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. septembra 2007, je treba razlagati tako, da pojem „medicinski pripomoček“ zajema predmet, ki ga je proizvajalec zasnoval za uporabo pri ljudeh za preiskovanje fiziološkega procesa le, če ima medicinski namen.

      (1)  UL C 232, 6.8.2011.


title: Zadeva C-78/06: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 7. decembra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2002/49/ES — Ocenjevanje in upravljanje okoljskega hrupa — Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 331/19

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 7. decembra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg
   (Zadeva C-78/06) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2002/49/ES - Ocenjevanje in upravljanje okoljskega hrupa - Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)
   (2006/C 331/33)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: A. Alcover San Pedro in F. Simonetti, zastopnika)

      Tožena stranka: Veliko vojvodstvo Luksemburg (zastopnik: S. Schreiner, zastopnik)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države — Nesprejetje predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2002/49/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. junija 2002 o ocenjevanju in upravljanju okoljskega hrupa (UL L 189, str. 12), v predpisanem roku.
   Izrek

               1)

               Veliko vojvodstvo Luksemburg, s tem da ni sprejelo zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2002/49/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. junija 2002 o ocenjevanju in upravljanju okoljskega hrupa, ni izpolnilo obveznosti iz te direktive.

               2)

               Velikemu vojvodstvu Luksemburg se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 74, 25.3.2006.


title: Zadeva C-486/07: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 11. decembra 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione – Italija) – Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) proti Consorzio Agrario di Ravenna Soc. Coop. arl (Skupna ureditev trgov – Žita – Koruza – Določitev cene – Uporaba znižanja cen)

text:
               7.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/9

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 11. decembra 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione – Italija) – Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) proti Consorzio Agrario di Ravenna Soc. Coop. arl
   (Zadeva C-486/07) (1)

   (Skupna ureditev trgov - Žita - Koruza - Določitev cene - Uporaba znižanja cen)
   (2009/C 32/14)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predložitveno sodišče
   Corte suprema di cassazione
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

      Tožena stranka: Consorzio Agrario di Ravenna Soc. Coop. arl
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Corte suprema di cassazione (Italija) – Razlaga členov 4 in 5 Uredbe Sveta (EGS) št. 1766/92 z dne 30. junija 1992 o skupni ureditvi trga za žita (UL L 181, str. 21), člena 4a Uredbe Komisije (EGS) št. 689/92 z dne 19. marca 1992 o določitvi postopkov in pogojev za prevzem žit s strani intervencijskih agencij (UL L 74, str. 18) in člena 13 Uredbe Komisije (EGS) št. 2131/93 z dne 28. julija 1993 o postopku in pogojih za prodajo žit iz intervencijskih agencij (UL L 191, str. 76) – Znižanja cen, ki se uporabijo zaradi višje stopnje vlage od tiste, ki je določena za standardno kakovost – Uporaba pri prodaji koruze.
   Izrek
   Določbe člena 13(1) Uredbe Komisije (EGS) št. 2131/93 z dne 28. julija 1993 o postopku in pogojih za prodajo žit iz intervencijskih agencij v povezavi z določbami člena 4a Uredbe Komisije (EGS) št. 689/92 z dne 19. marca 1992 o določitvi postopkov in pogojev za prevzem žit s strani intervencijskih agencij, kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (EGS) št. 2486/92 z dne 27. avgusta 1992, je treba razlagati tako, da se pri prodaji koruze iz zalog nacionalnih intervencijskih agencij preko razpisa, znižanja cen glede na stopnjo vlage, ki so predvidena za trdo pšenico v tabeli II Priloge II k Uredbi št. 689/92, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 2486/92, ne uporabijo.

      (1)  UL C 22, 26.1.2008.


title: Zadeva C-62/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice (Anglija & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Združeno kraljestvo) 13. februarja 2009 – Association of the British Pharmaceutical Industry proti Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency

text:
               18.4.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 90/15

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice (Anglija & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Združeno kraljestvo) 13. februarja 2009 – Association of the British Pharmaceutical Industry proti Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency
   (Zadeva C-62/09)
   2009/C 90/24
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   High Court of Justice (Anglija & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Association of the British Pharmaceutical Industry

      Tožena stranka: Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency

      Vprašanja za predhodno odločanje

   Ali člen 94(1) Direktive 2001/83/ES (1) nasprotuje, da oseba javnega prava, ki je del nacionalnega javnega zdravstva, zato da bi poskusila znižati svoje skupne izdatke za zdravila uveljavi shemo, ki zdravniškim ordinacijam ponuja finančne spodbude (ki lahko nato zagotovijo finančno korist zdravniku, ki predpiše zdravilo) za predpisovanje določenega poimensko določenega zdravila, ki ga podpira shema spodbud, ki je bodisi:

               (a)

               drugačno zdravilo na recept, kot je zdravilo, ki ga je zdravnik predhodno predpisal pacientu; ali

               (b)

               drugačno zdravilo na recept, kot je tisto, ki bi se lahko sicer predpisalo pacientu, če ne bi bilo sheme spodbud,

         kadar je tako drugačno zdravilo na recept iz iste terapevtske skupine zdravil, ki se uporabljajo za zdravljenje določene bolezni pacienta.

      (1)  Direktiva 2001/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini (UL L 311, str. 67).


title: Zadeva T-605/13: Tožba, vložena 21. novembra 2013 – Alma – The Soul of Italian Wine proti UUNT – Miguel Torres (SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE)

text:
               25.1.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/32

         Tožba, vložena 21. novembra 2013 – Alma – The Soul of Italian Wine proti UUNT – Miguel Torres (SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE)
   (Zadeva T-605/13)
   2014/C 24/59
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Alma – The Soul of Italian Wine LLLP (Bal Harbor, Združene države Amerike) (zastopnik: F. Terrano, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedès, Španija)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi Odločbo drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 10. septembra 2013 v zadevi R 18/2013-2;

               —

               naloži toženi stranki plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka z besednimi elementi „SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE“ – prijava znamke Skupnosti št. 9 784 539

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Navajana znamka ali znak: registracije znamk Skupnosti št. 462 523 in št. 6 373 971 ter španskih znamk št. 152 231, št. 715 524 in št. 2 796 505

      Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru v celoti

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe in zavrnitev prijave znamke Skupnosti v celoti

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) in 8(5) Uredbe Sveta št. 207/2009


title: Zadeva C-9/07: Tožba, vložena 16. januarja 2007 — Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki

text:
               24.3.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 69/6

         Tožba, vložena 16. januarja 2007 — Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki
   (Zadeva C-9/07)
   (2007/C 69/11)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: J. Enegren in G. Rozet, zastopnika)

      Tožena stranka: Francoska republika
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da Francoska republika s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2002/74/ES z dne 23. septembra 2002 o spremembi Direktive Sveta 80/987/EGS o približevanju zakonodaje držav članic o varstvu delavcev v primeru plačilne nesposobnosti njihovega delodajalca (1), oziroma v vsakem primeru, ker jih ni posredovala Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz 2. člena te direktive;

               —

               Francoski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos Direktive 2002/74/ES v notranji pravni red se je iztekel 8. oktobra 2005.

      (1)  UL L 270, str. 10.


title: Zadeva C-468/09 P: Pritožba, ki jo je 26. novembra 2009 vložilo Territorio Histórico de Vizcaya – Diputación Foral de Vizcaya zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti razširjeni senat), razglašeno 9. septembra 2009 v združenih zadevah Territorio Histórico de Álava – Diputación Foral de Álava in drugi proti Komisiji Evropskih skupnosti, od T-30/01 do T-32/01 in od T-86/02 do T-88/02

text:
               13.2.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 37/7

         Pritožba, ki jo je 26. novembra 2009 vložilo Territorio Histórico de Vizcaya – Diputación Foral de Vizcaya zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti razširjeni senat), razglašeno 9. septembra 2009 v združenih zadevah Territorio Histórico de Álava – Diputación Foral de Álava in drugi proti Komisiji Evropskih skupnosti, od T-30/01 do T-32/01 in od T-86/02 do T-88/02
   (Zadeva C-468/09 P)
   2010/C 37/10
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Pritožnik: Territorio Histórico de Vizcaya – Diputación Foral de Vizcaya (zastopnika: I. Sáenz-Cortabarría Fernández in M. Morales Isasi, odvetnika)

      Druge stranke v postopku: Territorio Histórico de Álava – Diputación Foral de Álava, Territorio Histórico de Guipúzcoa – Diputación Foral de Guipúzcoa, Comunidad Autónoma del País Vasco – Gobierno Vasco, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Komisija Evropskih skupnosti in Comunidad Autónoma de la Rioja

      Predlogi pritožnika

               —

               Pritožba naj se razglasi za dopustno in utemeljeno.

               —

               Izpodbijana sodba naj se razveljavi.

               —

               Predlogu, vloženem na prvi stopnji, in sicer podrednemu zahtevku, naj se člen 3 sporne odločbe razglasi za ničen, naj se ugodi.

               —

               Podredno, zadeva naj se vrne v odločanje Sodišču prve stopnje in naj se mu naloži izvedba zavrnjenega dokaza.

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka na prvi stopnji in pritožbenega postopka, intervenientki, Comunidad Autónoma de la Rioja, pa plačilo stroškov postopka na prvi stopnji.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Sodišče prve stopnje je nepravilno uporabilo pravo s tem, da je presodilo, da je za končanje postopka predhodne preučitve spornega davčnega ukrepa, preden je začela veljati Uredba (ES) št. 659/1999 (1), potreben obstoj izrecne odločbe Komisije v tem smislu (ki je naslovljena na državo članico).

               2.

               Sodišče prve stopnje je izkrivilo Odločbo z dne 28. novembra 2000 s tem, da je presodilo, da je bil s to odločbo končan postopek predhodne preučitve spornega davčnega ukrepa, ki se je začel na podlagi pritožbe, vložene aprila 1994. Sodišče prve stopnje je nepravilno uporabilo pravo s tem, da je presodilo, da bi se morala ponovna preučitev spornega davčnega ukrepa v letu 2000 opraviti v okviru postopka za veljavne pomoči.

               3.

               Sodišče prve stopnje je nepravilno uporabilo pravo s tem, da ni spoštovalo postopkovnih pravil o dokaznem bremenu in presoji dokazov, zlasti glede Odločbe z dne 28. novembra 2000 (njena zanesljivost in dokazna moč). Kršitev pravice do poštenega sojenja.

               4.

               Sodišče prve stopnje je nepravilno uporabilo pravo s tem, da je kršilo postopkovna pravila glede presoje dokazov in dokaznega bremena v zvezi z objektivnimi, upoštevnimi, skladnimi in prepričljivimi indici, ki se pojavljajo v tem primeru in dokazujejo, da je Komisija pred Odločbo z dne 28. novembra 2000 predhodno preučila sporni davčni ukrep in to preučitev končala. Sodišče prve stopnje naj bi nepravilno uporabilo pravo s tem, da ni upoštevalo, da je bilo treba ponovno preučitev spornega davčnega ukrepa v letu 2000 opraviti v okviru postopka za veljavne pomoči.

               5.

               Sodišče prve stopnje je nepravilno uporabilo pravo, s tem da je presodilo, da se šteje za pomoč za tekoče poslovanje sporni davčni ukrep, sprejet leta 1993, tako da je uporabilo opredelitev pomoči za naložbe v skladu s Smernicami o državni regionalni pomoči iz leta 1998. Kršitev načela pravne varnosti, zlasti načela prepovedi retroaktivnosti.

               6.

               Sodišče prve stopnje je nepravilno uporabilo pravo glede pojma „upoštevna informacija“ pri predhodnem preizkusu davčnega sistema na področju državnih pomoči, zaradi česar ni ugotovilo, da je bilo trajanje predhodnega postopka nerazumno dolgo.

               7.

               Sodišče prve stopnje je nepravilno uporabilo pravo, ker je presodilo, da v obravnavanem primeru čas 79 mesecev za izvedbo postopka predhodne preučitve spornega davčnega ukrepa ni nerazumen in zato ni bil kršen člen 14(1) Uredbe (ES) št. 659/1999 v povezavi z načelom pravne varnosti.

               8.

               Sodišče prve stopnje je nepravilno uporabilo pravo, ker je presodilo, da v obravnavanem primeru čas 79 mesecev za izvedbo postopka predhodne preučitve spornega davčnega ukrepa ni nerazumen in zato ni bil kršen člen 14(1) Uredbe (ES) št. 659/1999 v povezavi z načelom dobrega upravljanja.

               9.

               Sodišče prve stopnje je napačno uporabilo pravo, ker je presodilo, da v tem primeru niso izpolnjene izjemne okoliščine, ki upravičujejo legitimna pričakovanja glede pravilnosti spornega davčnega ukrepa, na podlagi katerih je prepovedana naložitev vračila pomoči v skladu s členom 14(1) Uredbe št. 659/1999. Izkrivljenje odločbe.

               10.

               Sodišče prve stopnje je nepravilno uporabilo pravo, ker je presodilo, da v obravnavanem primeru ni bilo kršeno načelo enakega obravnavanja, ki prepoveduje naložitev vračila pomoči v skladu s členom 14(1) Uredbe št. 659/1999.

               11.

               Sodišče prve stopnje je nepravilno uporabilo pravo, ker ni spoštovalo postopkovnih pravil na področju izvajanja dokazov in ker je odločilo, da ne bo izvedlo dokaza, ki ga je predlagala tožeča stranka glede predložitve nekaterih dokumentov Komisije, ki so ob upoštevanju trditev, ki jih je Sodišče prve stopnje uporabilo pri zavrnitvi predlogov tožeče stranke, bistveni za obrambno interesov slednje. Kršitev pravice do poštenega sojenja, načela enakosti orožij in pravice do obrambe.

      (1)  Uredba Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL L 83, str. 1).


title: Zadeva C-416/05: Sklep predsednika Sodišča z dne 14. julija 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg

text:
               18.11.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 281/27

         Sklep predsednika Sodišča z dne 14. julija 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg
   (Zadeva C-416/05) (1)

   (2006/C 281/44)

      Jezik postopka: francoščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 10, 14.1.2006.


title: Zadeva T-500/12: Tožba, vložena 15. novembra 2012 – Ryanair proti Komisiji

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/60

         Tožba, vložena 15. novembra 2012 – Ryanair proti Komisiji
   (Zadeva T-500/12)
   2013/C 26/120
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Ryanair Ltd (Dublin, Irska) (zastopniki: B. Kennelly, Barrister, E. Vahida in I. Metaxas-Maragkidis, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               člen 1 Sklepa Komisije z dne 25. julija 2012 v zadevi državne pomoči SA.29064 (20011/C ex 2011/NN), s katerim je bilo ugotovljeno, da je uporaba diferencialnih stopenj irskega davka na letalska potovanja („ATT“) med 30. marcem 2009 in 1. marcem 2011 pomenila nezakonito državno pomoč v nasprotju s členom 107(1) PDEU, razglasi za ničen;

               —

               člene 4, 5 in 6 navedenega sklepa razglasi za nične; in

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov tega postopka, vključno s stroški tožeče stranke.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: Komisija je napačno uporabila pravo, ker je ugotovila, da je stopnja 10 EUR v ATT „splošna“ oziroma upravičena „standardna“ stopnja, čeprav je bila v času dejanskega stanja ta povišana stopnja v pravu EU nezakonita.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: Komisija je storila očitne napake pri presoji ugodnosti, dodeljene prek ATT, ker je ugotovila, da sta družbi Ryanair in Aer Arann v enakem položaju glede gospodarske in konkurenčne prednosti, dodeljene prek ATT, pri tem pa popolnoma spregledala posebne konkurenčne učinke ATT med družbama Ryanair in Aer Lingus, napačno ocenila domnevne ugodnosti, ki naj bi jih družba Ryanair pridobila v primerjavi z drugimi prevozniki, ki niso irski, ter prezrla škodo, ki je bila družbi Ryanair povzročena zaradi ugodnejših učinkov ATT za njene konkurente.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: Komisija je storila očitne napake pri presoji sklepa o vračilu, ker je Irski odvzela potrebna pooblastila za oceno, do katere mere je državna pomoč izkrivila konkurenco, in tako za vzpostavitev prejšnjega stanja, ker ni preučila pomena zmožnosti oškodovanega letalskega prevoznika, da na svoje stranke prenese ATT, in ker ni upoštevala konkurenčnih izkrivljanj, ki bodo nastala zaradi sklepa o vračilu v povezavi z domnevno pravico „upravičenih“ letalskih prevoznikov do povračila na podlagi prava EU in irskega prava.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: Komisija družbe Ryanair ni obvestila o svojem sklepu o vračilu, kakor se zahteva v členu 6 Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 (1) in v členu 41 Listine EU o temeljnih pravicah.

               5.

               Peti tožbeni razlog: Komisija je kršila obveznost navedbe razlogov, ker ni utemeljila, zakaj naj bi bila stopnja 10 EUR v nasprotju z ustaljeno sodno prakso na podlagi prava EU nezakonita, hkrati pa „normalno“ in „upravičeno“ merilo, in ker ni preučila gospodarskih in konkurenčnih učinkov zadevnega ukrepa.

      (1)  Uredba Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL L 83, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 339).


title: Zadeva C-30/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad Sofija-grad (Bolgarija) 21. januarja 2013 – Global Trans Lodžistik OOD proti Načalnik na Mitnica Stolična

text:
               13.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 108/16

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad Sofija-grad (Bolgarija) 21. januarja 2013 – Global Trans Lodžistik OOD proti Načalnik na Mitnica Stolična
   (Zadeva C-30/13)
   2013/C 108/33
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Administrativen sad Sofija-grad

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Global Trans Lodžistik OOD

      Tožena stranka: Načalnik na Mitnica Stolična

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali iz člena 243(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 (1) z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti, če se razlaga v povezavi s členom 245 te uredbe ter z načeloma pravice do obrambe in pravnomočnosti, izhaja, da dopušča nacionalno ureditev, kot je določena s členoma 220 in 211a Zakon za mitnicite (carinski zakon), v skladu s katero je izpodbojna več kot ena odločba carinskega organa, s katero je določen carinski dolg zaradi poznejše izterjave, tudi če bi se lahko v okoliščinah postopka v glavni stvari sprejela končna odločba – v smislu člena 181a(2) Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 (2) z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 – o odmeri tega carinskega dolga?

               2.

               Ali je treba člen 243(2) Uredbe (EGS) št. 2913/92 o pritožbi razlagati tako, da ne določa, da je treba končno odločitev v smislu člena 181a(2) Uredbe št. 2454/93 najprej izpodbijati v upravnem postopku, da bi bil dopusten sodni postopek?

               3.

               Ali je treba člen 181a(2) Uredbe št. 2454/93 v okoliščinah, kot so v postopku v glavni stvari, razlagati tako, da če se postopek, kot je določen s to določbo v zvezi s pravico do izjave in pravico do ugovora, ni upošteval, odločba carinskega organa, ki je bila sprejeta s kršitvijo teh pravil, ni končna odločitev v smislu navedene določbe, ampak le del postopka sprejemanja končne odločbe? Ali je treba v nasprotnem primeru to določbo v okoliščinah, kot so v postopku v glavni stvari, razlagati tako, da je odločba, pri sprejetju katere so bile storjene navedene kršitve postopka, neposredno predmet sodnega nadzora in mora sodišče odločati o tožbi, ki je bila vložena zoper njo?

               4.

               Ali je treba člen 181a(2) Uredbe št. 2454/93 v okoliščinah, kot so v postopku v glavni stvari, in ob upoštevanju načela zakonitosti razlagati tako, da je, če postopek, kot je določen s to določbo, v zvezi s pravico do izjave in pravico do ugovora, ni bil upoštevan, odločba carinskega organa, ki je bila sprejeta s kršitvijo teh pravil, nična zaradi bistvene kršitve postopka, ki je primerljiva s kršitvijo bistvenih postopkovnih zahtev, ki povzroči ničnost akta ne glede na konkretne posledice kršitve, zaradi česar mora sodišče odločati o tožbi zoper tak akt, ne da bi imelo možnost vrniti zadevo upravnim organom, da končajo postopek v skladu s predpisi?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 4, str. 307.

      (2)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 6, str. 3.


title: Zadeva F-86/11: Tožba, vložena 8. septembra 2011 – ZZ proti Odboru regij

text:
               19.11.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 340/42

         Tožba, vložena 8. septembra 2011 – ZZ proti Odboru regij
   (Zadeva F-86/11)
   2011/C 340/89
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: L. Levi, odvetnik)

      Tožena stranka: Odbor regij

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti sklepa o nepriznanju, da je invalidnost tožeče stranke posledica opravljanja njenega poklica v smislu člena 78(5) Kadrovskih predpisov.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Za ničen naj se razglasi sklep predsedstva Odbora regij z dne 10. septembra 2010, ker je potrdilo ugotovitve invalidske komisije in ni priznalo, da je invalidnost tožeče stranke posledica opravljanja njenega poklica v smislu člena 78(5) Kadrovskih predpisov;

               —

               v kolikor je to potrebno, naj se za ničen razglasi sklep Odbora regij z dne 20. maja 2011, vročen 1. junija 2011, o zavrnitvi pritožbe tožeče stranke;

               —

               Odboru regij naj se naloži plačilo 10 000 EUR iz naslova odškodnine za nepremoženjsko škodo;

               —

               Odboru regij naj se naloži plačilo vseh stroškov tožeče stranke, povezanih s postopkom za ugotovitev invalidnosti od njegovega začetka dalje, vključno s stroški povezanimi s pritožbo;

               —

               Odboru regij naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-678/11: Tožba, vložena 22. decembra 2011 – Evropska komisija proti Kraljevini Španiji

text:
               10.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 73/20

         Tožba, vložena 22. decembra 2011 – Evropska komisija proti Kraljevini Španiji
   (Zadeva C-678/11)
   2012/C 73/35
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: W. Roels in F. Jimeno Fernández, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Španija

      Predloga tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da je Kraljevina Španija, s tem da je sprejela in v veljavi ohranila določbe iz člena 46(c) prečiščenega besedila zakona o ureditvi pokojninskih načrtov in skladov (Ley de Regulación de los Planes y Fondos de Pensiones), iz člena 86 kraljevega zakonodajnega odloka 6/2004 z dne 29. oktobra 2004, ki potrjuje prečiščeno besedilo zakona o organizaciji in nadzoru zasebnih zavarovalnic (Ley de ordenación y supervisión de los seguros privados), iz člena 10 kraljevega zakonodajnega odloka 5/2004, ki potrjuje prečiščeno besedilo zakona o davku od dohodkov nerezidentov (Impuesto sobre la renta de los no residentes) in iz člena 47 splošnega zakona o davkih 58/2003 z dne 17. decembra 2003 (Ley General Tributaria), v skladu s katerimi so tuji pokojninski skladi s sedežem v drugih državah članicah, ki ponujajo pokojninske načrte za zaposlitve v Španiji, in med drugim zavarovalnice, ki v Španiji poslujejo v sistemu svobodnega opravljanja storitev, dolžne imenovati davčnega zastopnika s sedežem v Španiji, kršila obveznosti iz člena 56 PDEU (prej člen 49 PES) in člena 36 Sporazuma EGP.

               —

               Kraljevini Španiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Navedene določbe iz španske davčne zakonodaje obvezujejo davčnega zavezanca nerezidenta k imenovanju davčnega zastopnika s sedežem v Španiji. Konkretno, ta določba velja za tuje pokojninske sklade s sedežem v drugih državah članicah, ki ponujajo pokojninske načrte za zaposlitve v Španiji, in zavarovalnice, ki v Španiji poslujejo v sistemu svobodnega opravljanja storitev.

               2.

               Komisija meni, da obveznost imenovanja davčnega zastopnika s sedežem v Španiji v navedenih primerih pomeni oviro za svobodno opravljanje storitev, ker nalaga dodatno breme navedenim družbam in fizičnim osebam, ki morajo nujno uporabiti storitve zastopnika. Poleg tega pomeni oviro za svobodno opravljanje storitev za osebe in podjetja s sedežem v drugih državah članicah kot je Španija in ki želijo ponujati storitve davčnega zastopanja družbam ali fizičnim osebam, ki poslujejo v Španiji..

               3.

               Ta ureditev krši člen 56 PDEU (prej člen 49 PES) in člen 36 Sporazuma EGP.


title: Zadeva T-391/08: Sodba Splošnega sodišča z dne 15. marca 2012 – Ellinika Nafpigeia proti Komisiji (Državne pomoči — Ladjedelništvo — Pomoč, ki so jo grški organi dodelili ladjedelnici — Odločba, s katero so bile pomoči razglašene za nezdružljive s skupnim trgom in je bilo odrejeno njihovo vračilo — Zloraba pomoči)

text:
               28.4.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 126/12

         Sodba Splošnega sodišča z dne 15. marca 2012 – Ellinika Nafpigeia proti Komisiji
   (Zadeva T-391/08) (1)

   (Državne pomoči - Ladjedelništvo - Pomoč, ki so jo grški organi dodelili ladjedelnici - Odločba, s katero so bile pomoči razglašene za nezdružljive s skupnim trgom in je bilo odrejeno njihovo vračilo - Zloraba pomoči)
   2012/C 126/24
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Ellinika Nafpigeia AE (Skaramagka, Grčija) (zastopniki: I. Drosos, K. Loukopoulos, A. Chiotellis, C. Panagoulea, P. Tzioumas, A. Balla, V. Voutsakis in X. Gkousta, avocats)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: C. Urraca Caviedes in M. Konstantinidis, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti členov 1(2), 2, 3, 5, 6, 8(2), 9, od 11 do 16, 18 in 19 Odločbe Komisije z dne 2. julija 2008 o ukrepih C 16/04 (ex NN 29/04, CP 71/02 in CP 133/05) Grčije za Hellenic Shipyards (2009/610/ES) (UL 2009, L 225, str. 104).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družba Ellinika Nafpigeia AE nosi svoje stroške in stroške Evropske komisije.

      (1)  UL C 327, 20.12.2008.


title: Zadeva T-77/13: Tožba, vložena 31. januarja 2013 – Laboratoires Polive proti UUNT – Arbora & Ausonia (DODIE)

text:
               13.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 108/31

         Tožba, vložena 31. januarja 2013 – Laboratoires Polive proti UUNT – Arbora & Ausonia (DODIE)
   (Zadeva T-77/13)
   2013/C 108/78
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Laboratoires Polive (Levallois Perret, Francija) (zastopnik: A. Sion, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Arbora & Ausonia, SL (Barcelona, Španija)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo drugega odbora za pritožbe o razveljavitvi odločbe oddelka za ugovore,

               —

               ugovor v celoti zavrne in

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „DODIE“ za proizvode iz razredov 3, 5 in 10 – prijava znamke Skupnosti št. 5 665 104

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Navajana znamka ali znak: figurativne in besedne nacionalne znamke in znamke Skupnosti, ki vsebujejo besedne elemente „DODIS“, „DODIES“ ali „DODOT“ za proizvode in storitve iz razredov 3, 5, 10, 12, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 28, 35 in 44

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora v celoti

      Odločba odbora za pritožbe: delna ugoditev pritožbi in razveljavitev izpodbijane odločbe v zvezi z nekaterimi proizvodi iz razredov 3, 5 in 10

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009.


title: Zadeva C-365/14: Sklep predsednika Sodišča z dne 12. septembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Amtsgericht Rüsselsheim – Nemčija) – Brunhilde Liebler, Helmut Liebler/Condor Flugdienst GmbH

text:
               1.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 431/17

         Sklep predsednika Sodišča z dne 12. septembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Amtsgericht Rüsselsheim – Nemčija) – Brunhilde Liebler, Helmut Liebler/Condor Flugdienst GmbH
   (Zadeva C-365/14) (1)

   (2014/C 431/30)
   Jezik postopka: nemščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 329, 22.9.2014.


title: Zadeva T-343/04: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 3. maja 2007 – Tsarnavas proti Komisiji (Uradniki – Ocenjevalno poročilo – Neveljavnost – Ničnostna tožba – Pravni interes – Odškodninska tožba – Nedopustnost)

text:
               23.6.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 140/21

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 3. maja 2007 – Tsarnavas proti Komisiji
   (Zadeva T-343/04) (1)

   (Uradniki - Ocenjevalno poročilo - Neveljavnost - Ničnostna tožba - Pravni interes - Odškodninska tožba - Nedopustnost)
   (2007/C 140/34)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Vassilios Tsarnavas (Volos, Grčija) (zastopnika: N. Lhoëst in B. d'Orléans, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: C. Berardis-Kayser in D. Martin, zastopnika)
   Predmet
   Prvič, predlog za razglasitev ničnosti odločbe drugostopenjskega ocenjevalca z dne 4. avgusta 2003 o sestavi dokončnega ocenjevalnega poročila tožeče stranke za obdobje od 1. julija 1997 do 30. junija 1999, in drugič, odškodninski zahtevek za nepremoženjsko škodo, ki naj bi jo tožeča stranka utrpela, ker je bilo njeno ocenjevalno poročilo prepozno sestavljeno, in zaradi psihičnega nadlegovanja, ki naj bi ga bila deležna.
   Izrek

               1.

               Odločba drugostopenjskega ocenjevalca z dne 4. avgusta 2003 o sestavi dokončnega ocenjevalnega poročila tožeče stranke za obdobje od 1. julija 1997 do 30. junija 1999 se razglasi za nično.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Komisija nosi svoje stroške in polovico stroškov, ki jih je priglasila tožeča stranka.

      (1)  UL C 262, 23.10.2004.


title: Zadeva T-418/13: Sklep Splošnega sodišča z dne 21. januarja 2015  — Richter + Frenzel/UUNT — Ferdinand Richter (Richter+Frenzel) ( „Znamka Skupnosti — Ugovor — Umik ugovora — Ustavitev postopka“ )

text:
               16.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 89/25

         Sklep Splošnega sodišča z dne 21. januarja 2015 — Richter + Frenzel/UUNT — Ferdinand Richter (Richter+Frenzel)
   (Zadeva T-418/13) (1)

   ((„Znamka Skupnosti - Ugovor - Umik ugovora - Ustavitev postopka“))
   (2015/C 089/30)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Richter + Frenzel GmbH + Co. KG (Würzburg, Nemčija) (zastopnik: D. Altenburg, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: sprva A. Pohlmann, nato D. Botis, zastopnika)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Ferdinand Richter GmbH (Pasching, Avstrija) (zastopnik: M. Grötschl, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega oddelka UUNT za pritožbe z dne 12. marca 2013 (zadeva R 2001/2011-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Ferdinand Richter GmbH et Richter + Frenzel GmbH + Co. KG.

      Izrek

               1.

               Postopek s tožbo se ustavi.

               2.

               Tožeča stranka in intervenientka nosita svoje stroške in vsakemu od njiju se naloži plačilo polovice stroškov tožene stranke.

      (1)  UL C 325, 9.11.2013.


title: Zadeva T-143/07: Sklep Splošnega sodišča z dne 14. decembra 2009 – UMG Recordings proti UUNT – Osman (MOTOWN)

text:
               13.2.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 37/48

         Sklep Splošnega sodišča z dne 14. decembra 2009 – UMG Recordings proti UUNT – Osman (MOTOWN)
   (Zadeva T-143/07) (1)

   2010/C 37/73

      Jezik postopka: angleščina

   Predsednik tretjega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 140, 23.6.2007.


title: Zadeva C-523/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundessozialgericht (Nemčija) 3. oktobra 2013 – Walter Larcher proti Deutsche Rentenversicherung Bayern Süd

text:
               25.1.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/2

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundessozialgericht (Nemčija) 3. oktobra 2013 – Walter Larcher proti Deutsche Rentenversicherung Bayern Süd
   (Zadeva C-523/13)
   2014/C 24/02
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundessozialgericht

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka in vlagateljica revizije: Walter Larcher

      Tožena stranka in nasprotna stranka v revizijskem postopku: Deutsche Rentenversicherung Bayern Süd

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali načelo enakosti iz člena 39(2) ES (postal člen 45(2) PDEU) in člena 3(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 (1), nasprotuje nacionalni določbi, v skladu s katero je pogoj za starostno pokojnino na podlagi zaposlitve s krajšim delovnim časom zaradi postopnega upokojevanja to, da je bilo delo s krajšim delovnim časom zaradi postopnega upokojevanja opravljeno v skladu z nacionalno zakonodajo te, ne pa neke druge države članice?

               2.

               Če je odgovor pritrdilen, katere zahteve so postavljene z načelom enakega obravnavanja v členu 39(2) ES (postal člen 45(2) PDEU) in členu 3(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 za izenačitev dela s krajšim delovnim časom zaradi postopnega upokojevanja, opravljenega na podlagi zakonodaje druge države članice, kot pogoj za pravico do nacionalne starostne pokojnine:

                           (a)

                           Ali je potrebna primerjalna analiza pogojev zaposlitve s krajšim delovnim časom zaradi postopnega upokojevanja?

                           (b)

                           Če je odgovor pritrdilen, ali zadostuje, da je zaposlitev s krajšim delovnim časom zaradi postopnega upokojevanja po svojih značilnostih in zgradbi v obeh državah članicah v bistvu urejena enako?

                           (c)

                           Ali morajo biti pogoji zaposlitve s krajšim delovnim časom zaradi postopnega upokojevanja v obeh državah urejeni povsem enako?

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 35)


title: Zadeva C-222/14: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 16. julija 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Symvoulio tis Epikrateias – Grčija) – Konstantinos Maïstrellis proti Ypourgos Dikaiosynis, Diafaneias kai Anthropinon Dikaiomaton (Predhodno odločanje — Socialna politika — Direktiva 96/34/ES — Okvirni sporazum o starševskem dopustu — Klavzula 2, točka 1 — Individualna pravica do starševskega dopusta v primeru rojstva otroka — Nacionalna zakonodaja, ki pravice do takega dopusta ne priznava uradniku, čigar žena ne dela — Direktiva 2006/54/ES — Enako obravnavanje moških in žensk na področju zaposlovanja in poklicnega dela — Člena 2(1)(a) in 14(1)(c) — Delovni pogoji — Neposredna diskriminacija)

text:
               14.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 302/10

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 16. julija 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Symvoulio tis Epikrateias – Grčija) – Konstantinos Maïstrellis proti Ypourgos Dikaiosynis, Diafaneias kai Anthropinon Dikaiomaton
   (Zadeva C-222/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Socialna politika - Direktiva 96/34/ES - Okvirni sporazum o starševskem dopustu - Klavzula 2, točka 1 - Individualna pravica do starševskega dopusta v primeru rojstva otroka - Nacionalna zakonodaja, ki pravice do takega dopusta ne priznava uradniku, čigar žena ne dela - Direktiva 2006/54/ES - Enako obravnavanje moških in žensk na področju zaposlovanja in poklicnega dela - Člena 2(1)(a) in 14(1)(c) - Delovni pogoji - Neposredna diskriminacija))
   (2015/C 302/12)
   Jezik postopka: grščina

      Predložitveno sodišče

   Symvoulio tis Epikrateias

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Konstantinos Maïstrellis

      Tožena stranka: Ypourgos Dikaiosynis, Diafaneias kai Anthropinon Dikaiomaton

      Izrek

   Določbe Direktive Sveta 96/34/ES z dne 3. junija 1996 o okvirnem sporazumu o starševskem dopustu, sklenjenem med UNICE, CEEP in ETUC, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 97/75/ES z dne 15. decembra 1997, in Direktive 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu je treba razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni ureditvi, v skladu s katero se javnemu uslužbencu ne prizna pravica do starševskega dopusta, če njegova žena ne dela ali ne opravlja nobenega poklica, razen če se zanjo šteje, da zaradi hude bolezni ali invalidnosti ne more skrbeti za otroka

      (1)  UL C 235, 21. 7. 2014.


title: Zadeva T-14/05: Tožba Italijanske republike proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 12. januarja 2005

text:
               19.3.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 69/25

         Tožba Italijanske republike proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 12. januarja 2005
   (Zadeva T-14/05)
   (2005/C 69/44)
   Jezik postopka: italijanščina
   Italijanska republika, ki jo zastopa Danilo Del, Avvocato dello Stato, je dne 12. januarja 2005 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano uredbo razglasi za nično;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Ta tožba je vložena zoper Uredbo Komisije (ES) št. 1809/2004 z dne 18. oktobra 2004 o spremembi Uredbe (ES) št. 2848/98 v delu, ki se nanaša na podrobna pravila za izvajanje programa odkupa kvot v sektorju surovega tobaka (objavljena v UL L 318 dne 19.10.2004). Zgoraj navedena uredba dodaja v členu 36(1) Uredbe št. 2848/98 odstavek, ki določa odkupno ceno za tobačne kvote za leto 2004, ki znaša 40 % premije, in določa, da se ta znesek izplača pred 31. majem 2005.
   Italijanska vlada trdi, da je izpodbijana uredba neveljavna, ker krši Uredbo Sveta (EGS) št. 2075/92 (1) (zlasti člen 14a), ter da so podane bistvene kršitve postopka ter zloraba pooblastil.
   Zlasti meni, da določitev odkupne cene za kvote, ki so bile odkupljene v sklopu letine 2004, ki je poleg tega precej visoka, enaka in nediferencirana za vse proizvajalce in za vse različno kvalitetne sorte tobaka in izplačljiva praktično takoj v enkratnem znesku, ni v skladu z navedenim členom 14a Uredbe Sveta (EGS) št. 2075/92, kot je bila spremenjena zlasti z Uredbo št. 1636/98.
   Italijanska vlada tudi meni, da določitev izpodbijane odkupne cene ni mogoče šteti za obrazloženo oziroma še manj utemeljeno z razlogi, navedenimi v tretji uvodni izjavi Uredbe št. 1809/2004, ki se glasi: „Za odkupe v sklopu letine 2004 je potrebno določiti ceno odkupa v skladu z minimalno stopnjo pomoči, ki jo kmet lahko prejme na osnovi sheme neposrednega plačila, ki jo določa Uredba Sveta (ES) št. 1782/2003 z dne 29. septembra 2003…Poleg tega je treba za izvedbo sheme enotnega plačila obdobje plačil cen odkupa zmanjšati na minimum.“ S tem v zvezi navaja, da določbe Uredbe št. 2075/92 za obravnavano leto niso bile razveljavljene (niti za 2005) in da posledično Komisija ni pooblaščena za to, da za določitev odkupne cene uporabi drugo pravno podlago kot je tista, ki bi jo bila morala uporabiti za izvedbo te operacije; izpodbijana uredba je bila sprejeta za popolnoma drugačne namene, ki se razlikujejo od tistih, ki bi na podlagi Uredbe št. 2075/92 morali utemeljevati njen sprejem.
   Italijanska vlada opozarja tudi na pomanjkanje obrazložitve v izpodbijanem aktu glede določitve enake odkupne cene za vse proizvajalce in ne glede na posamezne sorte proizvedenega tobaka, in glede višine cene, ki znaša 40 % premije, kot tudi na neskladje med določbo člena 1 izpodbijane uredbe, utemeljitvijo, vsebovano v tretji uvodni izjavi, in obrazložitvijo, navedeno v drugi uvodni izjavi.

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 2075/1992 z dne 30. junija 1992 o skupni ureditvi trga za surovi tobak (UL L 215, 30.7.1992, str. 79).


title: Združene zadeve T-440/03, T-121/04, T-171/04, T-208/04, T-365/04 in T-484/04: Sodba Splošnega sodišča z dne 18. decembra 2009 – Arizmendi in drugi proti Svetu in Komisiji ( Nepogodbena odgovornost — Carinska unija — Postopek zaradi neizpolnitve obveznosti — Obrazloženo mnenje — Ukinitev monopola ladjarskih posrednikov v francoski zakonodaji — Dovolj resna kršitev — Vzročna zveza )

text:
               13.2.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 37/32

         Sodba Splošnega sodišča z dne 18. decembra 2009 – Arizmendi in drugi proti Svetu in Komisiji
   (Združene zadeve T-440/03, T-121/04, T-171/04, T-208/04, T-365/04 in T-484/04) (1)

   („Nepogodbena odgovornost - Carinska unija - Postopek zaradi neizpolnitve obveznosti - Obrazloženo mnenje - Ukinitev monopola ladjarskih posrednikov v francoski zakonodaji - Dovolj resna kršitev - Vzročna zveza“)
   2010/C 37/40
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Jean Arizmendi (Bayonne, Francija), in 60 drugih tožečih strank, katerih imena so navedena v prilogi k sodbi (zastopniki: v zadevi T-440/03, J. F. Péricaud, P. Péricaud in M. Tournois in, v zadevah T-121/04, T-171/04, T-208/04, T-365/04 in T-484/04, J.-F. Péricaud in M. Tournois, odvetniki)

      Toženi stranki: Svet Evropske unije (zastopniki: sprva J. P. Jacqué in M. Giorgi Fort, nato F. Florindo Gijón in M. Balta, zastopniki); in Evropska komisija (zastopnika: X. Lewis in, v zadevi T-121/04, X. Lewis in B. Stromsky, zastopnika)

      Intervenient v podporo tožečih strank v zadevi T-440/03: Chambre nationale des courtiers maritimes de France (Pariz, Francija) (zastopnik: J.-F. Péricaud, odvetnik)

      Predmet

   Odškodninski zahtevek na podlagi členov 235 ES in 288, drugi odstavek, ES, s katerim se zahteva, da se Skupnosti naloži povračilo škode, ki je nastala zaradi ukinitve monopola francoskih ladjarskih posrednikov.

      Izrek

               1.

               Tožbe se zavrnejo.

               2.

               Jean Arizmendi in 60 drugih tožečih strank, katerih imena so navedena v prilogi, nosijo svoje stroške kot tudi stroške Sveta Evropske unije in Evropske komisije.

               3.

               Chambre nationale des courtiers maritimes de France nosi svoje stroške.

               4.

               Svet in Komisija nosita svoje stroške, ki jih je povzročila intervencija Chambre nationale des courtiers maritimes de France.

      (1)  UL C 59, 6.3.2004.


title: Zadeva T-19/12: Tožba, vložena 10. januarja 2012 – Fabryka Łożysk Tocznych Kraśnik proti UUNT – Impexmetal (KFŁT KRAŚNIK)

text:
               14.4.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 109/16

         Tožba, vložena 10. januarja 2012 – Fabryka Łożysk Tocznych Kraśnik proti UUNT – Impexmetal (KFŁT KRAŚNIK)
   (Zadeva T-19/12)
   2012/C 109/36
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: poljščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik (Kraśnik, Poljska) (zastopnik: J. Sieklucki, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Impexmetal S.A. (Varšava, Poljska)

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 27. oktobra 2011 (zadeva R 2475/2010-1) s katero je bila zavrnjena registracija znamke Skupnosti KFŁT KRAŚNIK za proizvode iz razreda 7 – stroji in orodni stroji; kotalni ležaji in deli zanje (kroglice, valjčki); valjčni ležaji in veliki ležaji;

               —

               toženi stranki in družbi Impexmetal S.A naloži plačilo stroškov postopka, vključno s tistimi, ki jih je tožeča stranka priglasila v postopku pred odborom za pritožbe in oddelkom za ugovore Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli).

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka z besednim elementom „KFŁT KRAŚNIK“ za proizvode iz razreda 7: stroji in orodni stroji; kotalni ležaji in deli zanje (kroglice, valjčki); valjčni ležaji in veliki ležaji

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Navajana znamka ali znak: znamki skupnosti št. 3415437 in 3415379 za proizvode iz razreda 7 in nacionalne (poljske) znamke št. PL 45550, PL 45826 in PL 112347 za proizvode iz razreda 7

      Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) v delu, v katerem je bila ugotovljena podobnost in verjetnost zmede med znamkami in člena 8(3) Uredbe št. 207/2009 (1).

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).


title: Zadeva T-30/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 19. februarja 2016 – Infinite Cycle Works/UUNT – Chance Good Ent. (INFINITY) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti INFINITY — Prejšnja besedna znamka Skupnosti INFINI — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               29.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 111/23

         Sodba Splošnega sodišča z dne 19. februarja 2016 – Infinite Cycle Works/UUNT – Chance Good Ent. (INFINITY)
   (Zadeva T-30/15) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti INFINITY - Prejšnja besedna znamka Skupnosti INFINI - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2016/C 111/27)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Infinite Cycle Works Ltd (Delta, Kanada) (zastopnika: E. Manresa Medina in J.M. Manresa Medina, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: M. Rajh, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Chance Good Ent. Co., Ltd (Changhua, Tajvan) (zastopnika: P. Rath in W. Festl-Wietek, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 30. oktobra 2014 (zadeva R 2308/2013-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Chance Good Ent. Co., Ltd in Infinite Cycle Works Ltd.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Infinite Cycle Works Ltd se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 89, 16.3.2015.


title: Zadeva C-258/06: Sklep predsednika Sodišča z dne 22. novembra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 331/26

         Sklep predsednika Sodišča z dne 22. novembra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji
   (Zadeva C-258/06) (1)

   (2006/C 331/58)

      Jezik postopka: španščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 178, 29.7.2006.


title: Zadeva C-383/08: Tožba, vložena 25. avgusta 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki

text:
               22.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/16

         Tožba, vložena 25. avgusta 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki
   (Zadeva C-383/08)
   (2008/C 301/30)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: L. Pignataro, zastopnik)

      Tožena stranka: Italijanska republika
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da je Italijanska republika s sprejetjem določb iz ministrskega sklepa z dne 26. avgusta 2005, nazadnje spremenjenim s sklepom z dne 17. decembra 2007, ki predpisujejo obvezno navedbo države porekla za perutninsko meso iz člena 3(1) tega sklepa, kršila obveznosti iz člena 3(1), točka 8, in člena 18(2) Direktive 2000/13/ES (1) o približevanju zakonodaje držav članic o označevanju, predstavljanju in oglaševanju živil, v povezavi s členi 5(3)(e) in 5(4) Uredbe Sveta (EGS) št. 1906/90 (2), ki določa tržne standarde za perutninsko meso do 30. junija 2008 in od 1. julija 2008 dalje v povezavi s členi 5(4)(e) in 5(5) Uredbe Komisije (ES) št. 543/2008 (3);

               —

               Italijanski republiki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Komisija meni, da obveznost navedbe države porekla za perutninsko meso iz drugih držav članic, določena v sklepu z dne 26. avgusta 2005, nazadnje spremenjenim s sklepom z dne 17. decembra 2007, pomeni kršitev člena 3(1), točka 8, in člena 18(2) Direktive 2000/13 v povezavi s členom 5(3)(e) in členom 5(4) Uredbe št. 1906/90 do 30. junija 2008 in od 1. julija 2008 dalje v povezavi s členom 5(4)(e) in členom 5(5) Uredbe št. 543/2008. Italijanska vlada trdi, da je bila ta obveznost sprejeta kot ukrep, ki bi zaradi izbruha okužbe ptičje gripe v tretjih državah zagotovil sledenje mesa.
   Komisija meni, da je zadevna obveznost v nasprotju s členom 3(1), točka 8, Direktive 2000/13. Iz te določbe namreč jasno izhaja, da mora biti na oznaki živila naveden kraj porekla ali izvora, le kadar bi potrošnik brez te navedbe bil v zmoti glede pravega porekla ali izvora določenega živila. Zakonodajalec Skupnosti torej meni, da navedba porekla ali izvora za potrošnika ni splošen in absolutno nujen podatek, ampak le če bi ga neobstoj te navedbe lahko napeljal v zmoto.
   Italijanska vlada mora dokazati, da je obveznost navedbe porekla perutnine, ki izvira iz drugih držav članic in je določena v tem sklepu, dejansko nujna za označevanje perutninskega mesa in da bi bil lahko brez nje potrošnik v zmoti. Komisija v bistvu trdi, da italijanska vlada ni predložila nikakršnega dokaza, iz katerega bi izhajalo, da bi lahko bil italijanski potrošnik, ker izvor ali poreklo perutninskega mesa ni navedeno, dejansko zaveden.
   Navezovalna okoliščina izbruha ptičje gripe ne pojasni razlogov, iz katerih bi lahko dejstvo, da poreklo ni navedeno, potrošnika napeljalo v zmoto, misleč da ima perutninsko meso določen izvor. Zgolj dejstvo, da povprečni potrošnik posveča pozornost poreklu živil, še ne pomeni, da je zaradi neobstoja teh oznak glede pravega porekla živil, napeljan v zmoto. Navedeno bi namreč pomenilo, da potrošnik perutninskemu mesu avtomatično pripiše določeno poreklo, tega pa italijanska vlada ni izkazala. Poleg tega je treba opozoriti, da vprašanj glede zdravja živali ne more presojati potrošnik, saj nima potrebnih znanj, da bi nevarnost presojal na podlagi navedenega porekla.
   Sprejetja navedenih določb iz sklepa ne upravičujejo niti razlogi javnega zdravja iz člena 18(2) iste direktive, na katere se je v utemeljitev dodatne obveznosti označevanja sklicevala italijanska vlada. Skupnost je namreč v boju proti ptičji gripi sprejela vrsto veterinarskih ukrepov, ki zagotavljajo, da lahko na ozemlje Skupnosti vstopi ter je dano v prodajo le zdravo perutninsko meso.

   Komisija meni, da je utemeljitev italijanske vlade, da navedeni ukrepi Skupnosti ne zagotavljajo sledenja, nepomembna, ker se ti ukrepi nanašajo celo na preprečitev vnosa mesa iz tretjih držav, v katerih so bili ugotovljeni izbruhi ptičje gripe, na ozemlje Skupnosti. Zaradi tega in ker zasledujejo cilj, da se mesu iz tretjih držav, v katerih se je pojavil izbruh ptičje gripe, prepreči uvoz v Skupnost, učinkujejo že v fazah pred fazo trženja, na katero se italijanski ukrep nanaša. Ob tem je Skupnost za preprečitev vsakršne nevarnosti okužbe sprejela tudi ukrepe, ki zagotavljajo osamitev izbruha ptičje gripe, ki se je morebiti pojavil na območju Skupnosti. Znotraj Evropske skupnosti je bila nato sprejeta vrsta veterinarskih ukrepov za preprečevanje prenosa virusa z divjih ptic na perutnino v regijah, v katerih so bile okužene ptice odkrite in za zajezitev morebitnih pojavov okužb med perutnino.
   Italijanska vlada se je v utemeljitev zakonitosti uvedene obveznosti iz zadevnega sklepa sklicevala tudi na Uredbo št. 1760/2000 (4), ki je uvedla sistem sledljivosti govejega mesa z obveznim označevanjem porekla.
   Vendar Komisija trdi, da je ta ukrep za razliko od zadevnega sklepa ukrep Skupnosti in ne nacionalno, enostransko dejanje, ki pomeni oviranje trgovine. Poleg tega učinkovitost sistema, ki ga je uvedla Uredba št. 1760/2000, ne temelji zgolj na preprosti navedbi porekla živila, kot to za perutninsko meso določa italijanski sklep, ampak na več elementih, vključno s sistemom ugotavljanja in registracije živali.
   Glede trditev italijanske vlade, ki upravičuje ukrep z previdnostnim načelom, ker naj Komisija v zvezi s prenosom virusa na ljudi ne bi dokazala neobstoja znanstvene negotovosti, Komisija v skladu s sodno prakso sodišč Skupnosti trdi, da znanstveni podatki, na katere se v odgovoru na obrazloženo mnenje sklicuje italijanska vlada, ne dokazujejo znanstvene negotovosti glede načina prenosa virusa na ljudi. V skladu s sodno prakso sodišč Skupnosti morajo znanstveno negotovost, ki upravičuje sprejetje nacionalnih ukrepov z uporabo previdnostnega načela, dokazati italijanski organi in ne nasprotno, kot bi to lahko izhajalo iz odgovora italijanske vlade na obrazloženo mnenje, da mora neobstoj znanstvene negotovosti dokazati Komisija.
   Tudi če bi italijanska vlada s sklicevanjem na omejeno možnost prenosa virusa z okužene perutnine na domače živali in posebej na mačke na podlagi dokumentov OMS in prehrambenih organov, na katere se je sklicevala v odgovoru na obrazloženo mnenje, dokazala obstoj dejanske znanstvene negotovosti, Komisija vendarle meni, da je uporaba previdnostnega načela, sprejetega za utemeljitev zadevnega sklepa, pretirana in zato nesorazmerna s ciljem varovanja zdravja živali, saj je Skupnost sprejela vrsto ukrepov, ki sledijo istemu cilju.
   Nazadnje člen 5(3)(e) in člen 5(4) Uredbe št. 1906/90 o določenih tržnih standardih za perutnino do 30. junija 2008 in od 1. julija 2008 dalje člen 5(4)(e) in člen 5(5) Uredbe Komisije št. 543/2008 določajo obveznost navedbe oznake porekla perutninskega mesa le za perutnino iz tretjih držav. Italijanska vlada glede tega ni predložila nobenega nasprotnega dokaza.

      (1)  UL L 109, str. 29.

      (2)  UL L 173, str. 1.

      (3)  UL L 157, str. 46.

      (4)  UL L 204, str. 1, Uredba (ES) št. 1760/2000 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 17. julija 2000 o uvedbi sistema za identifikacijo in registracijo govedi ter o označevanju govejega mesa in proizvodov iz govejega mesa in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 820/97.


title: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 2. junija 2005 v zadevi T-326/03, Hippocrate Vounakis proti Komisiji Evropskih skupnosti (Uradniki — Napredovanje — Člen 90(2) Kadrovskih predpisov — Predhodni upravni ugovor — Rok — Narava javnega reda — Nedopustnost)

text:
               20.8.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/22

      SKLEP SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 2. junija 2005
   v zadevi T-326/03, Hippocrate Vounakis proti Komisiji Evropskih skupnosti (1)

   (Uradniki - Napredovanje - Člen 90(2) Kadrovskih predpisov - Predhodni upravni ugovor - Rok - Narava javnega reda - Nedopustnost)
   (2005/C 205/39)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi T-326/03, Hippocrate Vounakis, uradnik Komisije Evropskih skupnosti, stanujoč v Wezembeek-Oppemu (Belgija), ki ga zastopajo J.-N. Louis, E. Marchal, A. Coolen in S. Orlandi, avocats, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, proti Komisiji Evropskih skupnosti (zastopnika: C. Berardis-Kayser in G. Berscheid, z naslovom za vročanje v Luxembourgu), zaradi predloga za razglasitev ničnosti Odločbe komisije o nenapredovanju tožeče stranke v naziv A4 v ocenjevalnem obdobju 2002, je Sodišče prve stopnje (tretji senat), v sestavi M. Jaeger, predsednik, V. Tiili, sodnica, in O. Czúcz, sodniki; sodni tajnik: H. Jung, dne 2. junija 2005 razglasilo sklep, katerega izrek se glasi:

               1)

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2)

               Stranki nosita vsaka svoje stroške.

      (1)  JO C 289 du 29.11.2003


title: Zadeva T-562/17: Tožba, vložena 17. avgusta 2017 – dm-drogerie markt/EUIPO – Albea Services (ALBÉA)

text:
               9.10.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 338/18

         Tožba, vložena 17. avgusta 2017 – dm-drogerie markt/EUIPO – Albea Services (ALBÉA)
   (Zadeva T-562/17)
   (2017/C 338/20)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: dm-drogerie markt Verwaltungs-GmbH (Karlsruhe, Nemčija) (zastopnika: O. Bludovsky in C. Mellein, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Albea Services (Gennevilliers, Francija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Imetnik sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija, figurativne znamke, ki vsebuje besedni element „ALBÉA“ – mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija, št. 1 210 553

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 25. maja 2017 v zadevi R 1870/2016-1

      Tožbeni predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo prvega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino z dne 25. maja 2017 (pritožba št. R 1870/2016-1) in s popravo zavrne varstvo znamke druge stranke v postopku pred odborom;
               podredno

               —

               razveljavi odločbo prvega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino z dne 25. maja 2017 (pritožba št. R 1870/2016-1) in zadevo vrne v odločanje Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino;
               alternativno

               —

               razveljavi odločbo prvega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino z dne 25. maja 2017 (pritožba št. R 1870/2016-1)

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-548/09 P: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 16. novembra 2011 – Bank Melli Iran proti Svetu Evropske unije, Francoski republiki, Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska, Evropski komisiji (Pritožba — Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi, sprejeti proti Islamski republiki Iran z namenom preprečiti širjenje jedrskega orožja — Zamrznitev sredstev banke — Neobstoj obvestila o sklepu — Pravna podlaga — Pravica do obrambe)

text:
               28.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/6

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 16. novembra 2011 – Bank Melli Iran proti Svetu Evropske unije, Francoski republiki, Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska, Evropski komisiji
      (Zadeva C-548/09 P) (1)

      (Pritožba - Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi, sprejeti proti Islamski republiki Iran z namenom preprečiti širjenje jedrskega orožja - Zamrznitev sredstev banke - Neobstoj obvestila o sklepu - Pravna podlaga - Pravica do obrambe)
      (2012/C 25/09)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Pritožnica: Bank Melli Iran (zastopnik: L. Defalque, odvetnik)

         Druge stranke v postopku: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bishop in R. Szostak, zastopnika), Francoska republika (zastopniki: E. Belliard, G. de Bergues, L. Butel in E. Ranaivoson, zastopniki), Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopnika: S. Hathaway, zastopnik, D. Beard, barrister), Evropska komisija (zastopnika: S. Boelaert in M. Konstantinidis, zastopnika)

         Predmet

      Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 14. oktobra 2009 v zadevi Bank Melli Iran proti Svetu (T-390/08), s katero je to zavrnilo tožbo tožeče stranke za razglasitev ničnosti točke 4 dela B priloge k Sklepu Sveta 2008/475/ES z dne 23. junija 2008 o izvajanju člena 7(2) Uredbe (ES) št. 423/2007 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 163, str. 29) v delu, v katerem se nanaša na Bank Melli Iran in njene podružnice – Neobstoj individualnega obvestila o navedenem sklepu – Bistvena kršitev postopka – Neobstoj pravne podlage sklepa o zamrznitvi sredstev, sprejetega v zvezi s tožečo stranko – Nespoštovanje pravice do obrambe in načela učinkovitega sodnega varstva – Kršitev načela sorazmernosti in lastninske pravice

         Izrek

                  1.

                  Pritožba se zavrne.

                  2.

                  Bank Melli Iran se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 80, 27.3.2010.


title: Zadeva C-179/05: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Francoski republiki, vložena dne 21. aprila 2005

text:
               25.6.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/8

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Francoski republiki, vložena dne 21. aprila 2005
   (Zadeva C-179/05)
   (2005/C 155/16)
   Jezik postopka: francoščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopa M. Nolin, zastopnik, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, je dne 21. aprila 2005 na Sodišču Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Francoski republiki.
   Komisija Evropskih skupnosti Sodišču predlaga, naj:

               1.

               razglasi, da je Francoska republika kršila svoje obveznosti iz členov 18(1) in 19(i), prva in tretja alinea, Uredbe št. 2847/93 (1), ker Komisiji ni sporočila podatkov, ki jih zahteva ta uredba;

               2.

               Francoski republiki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

               —

               Francoski organi niso vedno sporočili podatkov, določenih v členu 18(1) Uredbe št. 2847/93, za leti 1999 in 2000. Nadalje, so bili za poznejša leta ti podatki sporočeni z zamudo.

               —

               Francoski organi niso sporočili podatkov, določenih v členu 19(i) Uredbe št. 2847/93, za leta 1999, 2000, 2001 in 2002. Ti podatki tudi niso bili sporočeni za poznejša leta.

      (1)  Uredba Sveta EGS št. 2847/93 z dne 12. oktobra 1993 o oblikovanju nadzornega sistema na področju skupne ribiške politike (UL L 261, 20.10.1993, str. 1).


title: Zadeva C-204/11 P: Pritožba, ki jo je Fédération Internationale de Football Association (FIFA) vložila 27. aprila 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 17. februarja 2011 v zadevi T-385/07, Fédération Internationale de Football Association (FIFA) proti Evropski komisiji

text:
               6.8.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 232/12

         Pritožba, ki jo je Fédération Internationale de Football Association (FIFA) vložila 27. aprila 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 17. februarja 2011 v zadevi T-385/07, Fédération Internationale de Football Association (FIFA) proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-204/11 P)
   2011/C 232/21
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Fédération Internationale de Football Association (FIFA) (zastopnika: A. Barav in D. Reymond, odvetnika)

      Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Kraljevina Belgija, Zvezna republika Nemčija, Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               sodbo Splošnega sodišča z dne 17. februarja 2011 v zadevi T-385/07 potrdi, kar zadeva dopustnost;

               —

               sodbo Splošnega sodišča z dne 17. februarja 2011 v zadevi T-385/07 razveljavi kot neutemeljeno v delu, v katerem je bila odobrena vključitev „manj zanimivih“ tekem FIFA World Cup™ na belgijski seznam dogodkov „velikega družbenega pomena“ v smislu Direktive;

               —

               o zadevi dokončno odloči v skladu s členom 61 Statuta Sodišča;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov FIFE, ki so nastali v postopku na prvi stopnji in pritožbenem postopku.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   1.   Napačna uporaba prava, kršitev člena 36 Statuta Sodišča, kršitev člena 3a(2) Direktive 89/552/EGS
       (1), kakor je bila spremenjena z Direktivo 97/36/ES
       (2), in prava EU, napačna uporaba člena 296 PDEU (prekoračitev mej sodnega nadzora, protislovna obrazložitev, vključitev razlogov, ki niso navedeni v izpodbijanem sklepu, glede opredelitve FIFA World Cup™ in izpeljava napačnih pravnih sklepov iz tega, prevalitev dokaznega bremena)
   Pritožnica trdi, da je Splošno sodišče kršilo pravo EU s tem, da je za svojo ugotovitev, da je Komisija pravilno opredelila FIFA World Cup™ kot „po svoji naravi enoten dogodek“ za namene Direktive 89/552/EGS, kakor je bila spremenjena z Direktivo 97/36/ES, navedlo razloge, ki niso bili vključeni v sklep Komisije (3); da je navajalo protislovne in nedosledne razloge; da je odločilo, da državam članicam ni treba navesti posebnih razlogov za vključitev celotnega FIFA World Cup™ na svoj seznam dogodkov velikega pomena in s tem, da je obrnilo dokazno breme.
   2.   Napačna uporaba prava, kršitev člena 3a(1) Direktive 89/552/EGS, kakor je bila spremenjena z Direktivo 97/36/ES, napačna uporaba člena 296 PDEU, kršitev člena 36 Statuta Sodišča (napačna opredelitev FIFA World Cup™, prekoračitev mej sodnega nadzora, opiranje na ugotovitve, ki niso vsebovane v izpodbijanem sklepu, napačna presoja dejstev v zvezi z „manj zanimivimi“ tekmami in izpeljava napačnih pravnih sklepov iz tega, ugotovitev, da je obrazložitev izpodbijanega sklepa zadostna, neupoštevanje predloženih argumentov)
   Pritožnica trdi, da je Splošno sodišče kršilo pravo EU s tem, da je razsodilo, da je Komisija pravilno ugotovila in zadostno obrazložila svojo ugotovitev, da je FIFA World Cup™ v celoti dogodek velikega pomena za belgijsko družbo v smislu Direktive 89/552/EGS, kakor je bila spremenjena z Direktivo97/36/ES. Zlasti je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo in iz dejstev izpeljalo napačne pravne sklepe s tem, da je potrdilo neutemeljene ugotovitve Komisije, da ima celotno FIFA World Cup™ poseben vsesplošni odziv v Belgiji, da se običajno predvaja na brezplačni televiziji in da pritegne veliko število televizijskih gledalcev.
   3.   Napačna uporaba prava, kršitev PDEU, kršitev člena 3a(1) in (2) Direktive 89/552/EGS, kakor je bila spremenjena z Direktivo 97/36/ES, napačna uporaba člena 296 PDEU, kršitev člena 36 Statuta Sodišča (neupoštevanje obsega sodnega nadzora, odločitev, da je Komisija pravilno ugotovila in zadostno obrazložila svojo ugotovitev, da so belgijski ukrepi, o katerih je bila Komisija obveščena, združljivi s pravom EU, z njimi povezane omejitve pa sorazmerne, napačna razlaga obsega pravice do obveščenosti in interesa javnosti za širok dostop do televizijskega prenosa dogodkov velikega družbenega pomena)

      Ta pritožbeni razlog je razdeljen na dva dela:

   Prvi del: Pritožnica trdi, da je Splošno sodišče kršilo pravo EU s tem, da je odločilo, da je Komisija pravilno ugotovila, da so belgijski ukrepi, o katerih je bila Komisija obveščena, združljivi s pravom EU, čeprav omejitve pravice do ustanavljanja v izpodbijanem sklepu niso bile obravnavane. Splošno sodišče je pravo EU kršilo tudi s tem, da je odločilo, da so omejitve pravice do ustanavljanja sorazmerne in s tem, da je odločilo, da je Komisija pravilno ugotovila, da so omejitve svobode opravljanja storitev sorazmerne, in to ugotovitev zadostno obrazložila.
   Drugi del: Pritožnica trd, da je Splošno sodišče kršilo pravo EU s tem, da je odločilo, da je Komisija pravilno ugotovila, da so belgijski ukrepi, o katerih je bila Komisija obveščena, združljivi s pravom EU, čeprav omejitve lastninskih pravic FIFE v izpodbijanem sklepu niso bile obravnavane. Splošno sodišče je pravo EU kršilo tudi s tem, da je odločilo, da so omejitve lastninske pravice FIFE sorazmerne.

      (1)  Direktiva Sveta z dne 3. oktobra 1989 o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju dejavnosti razširjanja televizijskih programov (89/552/EGS) (UL L 298, str. 23).

      (2)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 97/36/ES z dne 30. junija 1997 o spremembi Direktive 89/552/EGS o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju dejavnosti razširjanja televizijskih programov (UL L 202, str. 60).

      (3)  Sklep Komisije (2007/479/ES) z dne 25. junij 2007 o združljivosti ukrepov, ki jih sprejme Belgija v skladu s členom 3a(1) Direktive Sveta 89/552/EGS o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju dejavnosti razširjanja televizijskih programov, s pravom Skupnosti (UL L 180, str. 24).


title: Izbris zadeve C-349/02

text:
               11.9.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 228/34

         Izbris zadeve C-349/02 (1)

   (2004/C 228/73)
   Predsednik Sodišča Evropskih skupnosti je s sklepom z dne 3. maja 2004 odločil o izbrisu zadeve pod opr. št. C-349/02: Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki.

      (1)  UL C 289, 23.11.2002.


title: Izbris zadeve C-273/02

text:
               11.6.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 143/29

         Izbris zadeve C-273/02 (1)

   (2005/C 143/46)

      (Jezik postopka: francoščina)

   S sklepom z dne 16. decembra 2004 je predsednik Sodišča Evropskih skupnosti odredil izbris zadeve pod opr. št. C-273/02: Evropski parlament proti Svetu Evropske unije, ob intervenciji Irske, Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska in Velikega vojvodstva Luksemburg.

      (1)  UL C 219, 14.9.2002.


title: Zadeva T-519/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 17. maja 2017 – Piessevaux/Svet (Javni uslužbenci — Uradniki — Pokojnine — Prenos pokojninskih pravic v pokojninski sistem Unije — Predlog za priznanje pokojninske dobe — Člen 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom — Nove splošne določbe za izvajanje — Enako obravnavanje — Pridobljene pravice — Zaupanje v pravo)

text:
               17.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 231/22

         Sodba Splošnega sodišča z dne 17. maja 2017 – Piessevaux/Svet
   (Zadeva T-519/16) (1)

   ((Javni uslužbenci - Uradniki - Pokojnine - Prenos pokojninskih pravic v pokojninski sistem Unije - Predlog za priznanje pokojninske dobe - Člen 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom - Nove splošne določbe za izvajanje - Enako obravnavanje - Pridobljene pravice - Zaupanje v pravo))
   (2017/C 231/27)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Vincent Piessevaux (Bruselj, Belgija) (zastopniki: sprva D. de Abreu Caldas in J. N. Louis, nato J. N. Louis, nazadnje L. Ponteville, odvetniki)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bauer in E. Rebasti, agenta)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 270 PDEU za razglasitev ničnosti sklepa Sveta z dne 7. oktobra 2013, s katerim so bile tožeči stranki dokončno določene pokojninske pravice iz naslova pokojninskega sistema Evropske unije, ki jih je pridobila po prenosu pravic, ki jih je pred nastopom službe pri Uniji pridobila pri nacionalnih pokojninskih zavodih.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Vincentu Piessevauxu se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 421, 24.11.2014 (zadeva je bila sprva vložena pri Sodišču za uslužbence Evropske unije pod številko F-91/14 in nato 1. septembra 2016 prenesena na Splošno sodišče Evropske unije).


title: Zadeva T-297/04: Tožba Cristóbal Gallego Martínez, Benito García Burgos in Antonio Parras Rosa proti Svetu Evropske unije, vložena dne 22. julija 2004

text:
               9.10.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 251/27

         Tožba Cristóbal Gallego Martínez, Benito García Burgos in Antonio Parras Rosa proti Svetu Evropske unije, vložena dne 22. julija 2004
   (Zadeva T-297/04)
   (2004/C 251/50)
   Jezik postopka: španščina
   Cristóbal Gallego Martínez, Benito García Burgos in Antonio Parras Rosa, stanujoči Jaén (Španija), ki jih zastopa José Francisco Vázques Medina, abogado del Ilustre Colegio de Jaén, so dne 22. julija 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložili tožbo proti Svetu Evropske unije.
   Tožeče stranka Sodišču prve stopnje predlagajo, naj:

               —

               razglasi za ničen – ipso iure – člen 1(7) Uredbe Sveta (ES) št. 864/04;

               —

               pridrži odločbo o stroških.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Tožbeni razlogi in bistvene navedbe so enaki kot v zadevi T-295/04.


title: Zadeva T-98/06: Tožba, vložena  28. marca 2006  — Fédération nationale du Crédit agricole proti Komisiji

text:
               3.6.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/44

         Tožba, vložena 28. marca 2006 — Fédération nationale du Crédit agricole proti Komisiji
   (Zadeva T-98/06)
   (2006/C 131/83)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Fédération nationale du Crédit agricole (Pariz, Francija) (zastopnika: N. Lenoir, avocat, P.-A. Jeanneney, avocat)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasitev ničnosti odločbe, ki jo je Komisija sprejela dne 21. decembra 2005 v zadevi N 531/2005 Francija — Ukrepi, povezani z ustanovitvijo in delovanjem Banque Postale;

               —

               naložitev plačila vseh stroškov postopka Komisiji.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Francoski organi so 26. januarja 2005 Komisijo obvestili o svoji odločitvi, da bančne in zavarovalne dejavnosti La Poste prenesejo na hčerinsko družbo (Banque Postale), ki je bila prvotno v 100-odstotni lasti La Poste. Tožeča stranka v tej tožbi je 21. julija 2005 na Komisijo naslovila uradno pritožbo na podlagi člena 20(2) Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 (zdaj člen 88) Pogodbe ES (1), s katero je uveljavljala nezdružljivost državnih pomoči, odobrenih Banque Postale, s skupnim trgom in predlagala Komisiji, naj začne formalni postopek preiskave.
   Komisija je z odločbo z dne 21. decembra 2005 razglasila, da prenos finančnih storitev La Poste na hčerinsko družbo Banque Postale ne podeljuje gospodarske ugodnosti in da ukrepi, povezani z njeno ustanovitvijo in njenim delovanjem, ne pomenijo državnih pomoči v smislu člena 87(1) ES. Gre za izpodbijano odločbo.
   Tožeča stranka v podporo svoji tožbi uveljavlja štiri tožbene razloge, od katerih se prvi nanaša na kršitev formalne zakonitosti, in sicer na kršitev Uredbe št. 659/1999, ker je Komisija odločila, da se odpove naknadnemu preizkusu določenih ukrepov, in na kršitev člena 88(2) ES, ker je zavrnila začetek formalnega postopka preiskave.
   Tožeča stranka s svojim drugim tožbenim razlogom trdi, da je Komisija s tem, da je ugotovila, da naj ukrepi, povezani z ustanovitvijo in delovanjem Banque Postale, ne bi pomenili državnih pomoči, storila več napak pri presoji, ki se med drugim nanašajo na gospodarske ugodnosti, poudarjene v pritožbi, in da je posledično kršila člena 87 in 88 ES.
   Tožeča stranka s svojim tretjim tožbenim razlogom Komisiji očita, da ima izpodbijana odločba napake v obličnosti, ker ni obrazložitve v zvezi z zavrnitvijo obravnavanja bistvenih očitkov, ki jih je tožeča stranka podala v svoji pritožbi, ter zaradi protislovij razlogov in nezadostne obrazložitve glede določenih posebnih točk, ki jih obravnava odločba.
   Tožeča stranka s svojim četrtim tožbenim razlogom navaja, da naj bi Komisija kršila člene 43, 82 in 86 ES, ker v svojem sklepu ni presodila omejitev svobode do ustanavljanja in svobode konkurence kot posledice ukrepov, povezanih z namenom državne pomoči, ki izhaja iz knjižice A.

      (1)  UL L 83, str.1.


title: Zadeva T-495/17: Tožba, vložena 26. julija 2017 – Sedes Holding/EUIPO (gratis)

text:
               25.9.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 318/24

         Tožba, vložena 26. julija 2017 – Sedes Holding/EUIPO (gratis)
   (Zadeva T-495/17)
   (2017/C 318/30)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Sedes Holding AŞ (Istanbul, Turčija) (zastopnika: K. Ongena in C. Du Jardin, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Unije, ki vsebuje besedni element „gratis“ – prijava št. 159 50 637.

      Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 30. maja 2017 v zadevi R 507/2017-2.

      Tožbeni predlogi

               —

               V skladu s členom 68 Poslovnika Splošnega sodišča naj se ta zadeva in tožba zoper odločbo EUIPO v zadevi R 506/2017-2 zaradi povezanosti združita za ustni del postopka;

               —

               ugotovi naj se, da je tožba iz vloge dopustna in utemeljena, zato

                           —

                           naj se izpodbijana odločba razveljavi in EUIPO naj se naloži, naj prijavo znamke Unije št. 159 50 637 za figurativno znamko GRATIS registrira za vse v prijavi navedeno blago;

                           —

                           podredno, izpodbijana odločba naj se razveljavi in EUIPO naj se naloži, naj prijavo znamke Unije št. 159 50 637 za figurativno znamko GRATIS registrira za „parfumerijske izdelke, kozmetične izdelke, parfume in dezodorante za osebno uporabo“;

               —

               EUIPO naj se naloži plačilo stroškov.

      Navajana tožbena razloga

               —

               Kršitev člena 7(1)(b) in (2) Uredbe št. 207/2009;

               —

               kršitev splošnih načel prava Unije.


title: Zadeva C-581/11 P: Pritožba, ki jo je 22. novembra 2011 vložil Muhamad Mugraby zoper sklep Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 6. septembra 2011 v zadevi Muhamad Mugraby proti Svetu Evropske unije, Evropski komisiji, T-292/09

text:
               28.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/37

      Pritožba, ki jo je 22. novembra 2011 vložil Muhamad Mugraby zoper sklep Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 6. septembra 2011 v zadevi Muhamad Mugraby proti Svetu Evropske unije, Evropski komisiji, T-292/09
      (Zadeva C-581/11 P)
      (2012/C 25/72)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnik: Muhamad Mugraby (zastopnik: S. Delhaye, odvetnik)

         Drugi stranki v postopku: Svet Evropske unije, Evropska komisija

         Predlogi

      Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

                  1.

                  ugotovi, da Komisija ni obravnavala:

                              (i)

                              pritožnikovega predloga, naj Komisija Svetu predloži predlog v zvezi s prekinitvijo pomoči Skupnosti Libanonu, kot je določeno v členu 28 Uredbe (ES) št. 1638/2006 (1), saj so taki ukrepi v navedeni uredbi zahtevani in predpisani;

                              (ii)

                              pritožnikovega predloga, naj Komisija kot institucija, neposredno odgovorna za izvajanje različnih programov pomoči Unije za Libanon, preneha izvajati te programe do rešitve problema nenehnega kršenja temeljnih pravic v Libanonu, natančneje temeljnih pravic pritožnika;

                  2.

                  ugotovi, da Svet kot stran pridružitvenega sveta EU-Libanon ni ukrepal na podlagi pritožnikove zahteve, naj Komisija predlaga, naj Svet sprejme posebne in učinkovite ukrepe v zvezi s pomočjo Unije Libanonu v okviru pridružitvenega sporazuma (2) med Libanonom in Skupnostjo, za izpolnitev obveznosti podpisnikov sporazuma;

                  3.

                  ugotovi, da so EU, Komisija, kot varuhinja pogodb in institucija, neposredno odgovorna za izvajanje različnih programov pomoči Unije za Libanon, in Svet kot stranka pridružitvenega sveta EU-Libanon povzročili nepogodbeno odgovornost za škodo, ki je nastala pritožniku zato, ker od decembra 2002 dalje niso ustrezno uporabili razpoložljivih sredstev in instrumentov za učinkovito izvajanje klavzule o človekovih pravicah iz pridružitvenega sporazuma;

                  4.

                  Komisiji naloži, naj kot povrnitev škode v naravi Svetu predlaga, da preneha izvajati pridružitveni sporazum EU-Libanon dokler ne bo Libanon v zvezi s pritožnikom začel spoštovati člena 2 pridružitvenega sporazuma;

                  5.

                  Komisiji naloži, naj omeji izvajanje trenutnih programov pomoči (ki jih izvaja in/ali nadzoruje Komisija) samo na tiste programe, ki so posebej namenjeni spodbujanju temeljnih pravic in ki ne pomenijo finančne pomoči libanonskim oblastem, dokler ne bo Libanon v zvezi s pritožnikom začel spoštovati člena 2 pridružitvenega sporazuma;

                  6.

                  Svetu naloži, naj Komisijo pozove, naj predlaga kot je navedeno v točki 4 zgoraj in da z istim ciljem ukrepa pri institucijah pridružitvenega sporazuma;

                  7.

                  EU, Svetu, Komisiji, toženim strankam na prvi stopnji, naloži, naj pritožniku povrnejo premoženjsko in nepremoženjsko škodo v znesku, ki se določi ex aequo et bono in ni manjši od 5 000 000 EUR, in naloži plačilo stroškov.
                  Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

         Pritožnik trdi, da je treba izpodbijani sklep razveljaviti iz teh razlogov:

      Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo, s tem da:

                  —

                  je tožbo zavrglo zaradi nedopustnosti, pri čemer ni bilo podlage za nedopustnost;

                  —

                  je kršilo pravico pritožnika, da imenuje vse tožene stranke;

                  —

                  je kršilo pravico pritožnika do obrambe, ker ni upoštevalo utemeljitev, ki jih je podal pritožnik;

                  —

                  ni razsodilo o vseh predlogih pritožnika;

                  —

                  ni upoštevalo prava EU in obveznosti EU po mednarodnem pravu ter je sklep utemeljilo z uredbami, ki jih je izdala ena od institucij EU.

            Pritožnik navaja tudi, da je Splošno sodišče napačno razlagalo pridružitveni sporazum EU-Libanon ter da ni bilo pravne podlage za njegovo razlago „široke diskrecijske pravice“ in za ugotovitev, da ni pristojno za izdajanje odredb Svetu EU in Evropski komisiji.
      Glede na navedeno pritožnik trdi, da mu je Splošno sodišče odklonilo sodno varstvo.

         (1)  Uredba (ES) št. 1638/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. oktobra 2006 o splošnih določbah o ustanovitvi Evropskega instrumenta sosedstva in partnerstva (UL L 310, str. 1).

         (2)  Začasni sporazum o trgovini in trgovinskih zadevah med Evropsko skupnostjo na eni strani in Republiko Libanon na drugi strani (UL 2002 L 262, str. 2)


title: Zadeva T-501/10: Tožba, vložena 22. oktobra 2010 – TI Media Broadcasting in TI Media proti Komisiji

text:
               18.12.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 346/53

         Tožba, vložena 22. oktobra 2010 – TI Media Broadcasting in TI Media proti Komisiji
   (Zadeva T-501/10)
   ()
   2010/C 346/104
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Telecom Italia Media Broadcasting Srl (TI Media Broadcasting) (Rim, Italija), Telecom Italia Media SpA (TI Media) (Rim, Italija) (zastopniki: B. Caravita di Toritto, L. Sabelli, F. Pace, A. d'Urbano, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi tožečih strank

               —

               Razglasi naj se, da je izpodbijani sklep nezakonit in s tem ničen v delu, v katerem dopušča udeležbo družbe SKY na razpisu digital dividend;

               —

               podredno, Komisiji naj se naloži, da (i) navede lot, za katerega družba SKY lahko v postopku odda ponudbo; (ii) podaljša petletno prepoved uporabe frekvenc za plačano televizijo tudi za frekvence, pridobljene v okviru sporazumov z obstoječimi operaterji oziroma novimi ponudniki na trgu;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke predlagajo razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2010) 4976 z dne 20. julija 2010 (v nadaljevanju: Sklep) o spremembi klavzule 9.1 zavez, priloženih sklepu z dne 2. aprila 2003 (zadeva COMP/M.2876), s katerim je Komisija ugotovila, da je bila koncentracija, ki je nastala z ustanovitvijo „SKY Italia“ (v nadaljevanju: družba SKY), združljiva s skupnim trgom in Sporazumom EGP.
   Ob tem navajajo, da je bila družba SKY na podlagi te klavzule zavezala k temu, da ni pridobivala analognih in digitalnih frekvenc in ni opravljala nobenih dejavnosti na digitalni zemeljski platformi, niti kot mrežni operater niti kot ponudnik vsebin. Komisija je z izpodbijanim sklepom ugodila zahtevi družbe SKY in s tem slednji dovolila, da sodeluje v postopku oddaje naročil za digital dividend, s tem da je podala ponudbo za en sam multipleks, s katerim naj bi bile posredovane nekodirane vsebine za obdobje petih let od sprejetja samega Sklepa.
   Tožeče stranke svojo tožbo opirajo na naslednje tožbene razloge: kršitev členov 2, 6 in 8(2) Uredbe Sveta (ES) št. 139/2004 z dne 20. januarja 2004 o nadzoru koncentracij podjetij (1), člena 74 Obvestila Komisije o ukrepih pomoči, ki so dopustni na podlagi Uredbe Sveta (ES) št. 139/2004 in Uredbe Komisije (ES) št. 802/2004 z dne 7. aprila 2004 (2), klavzule št. 14.1 iz zavez, priloženih Sklepu z dne 2. aprila 2003 (zadeva COMP/M.2876), in člena 102 PDEU.
   Izpodbijanemu sklepu se očita zloraba pooblastil in nenavedba razlogov, v delu, v katerem je ugodeno zahtevi, ki presega objektivno področje klavzule 9.1 zavez, priloženih sklepu iz leta 2003 (zadeva COMP/M.2876), in s tem dopušča, da družba SKY sodeluje v postopku oddaje naročil za digital dividend.
   Tožeče stranke poleg tega navajajo, da je tožena stranka s tem, da je neupravičeno sklepala na obstoj posebnih okoliščin, ki lahko upravičujejo spremembo obveznosti, ki so bile prvotno naložene družbi SKY, kršila bistvene postopkovne določbe ter popačila dejansko stanje. Komisija naj bi zlasti s svojim sklicevanjem na anomalije, ki so značilne za zadevni konkurenčni postopek, izenačila družbo TI Media z uveljavljenimi ponudniki RAI in Mediaset, četudi družba TI Media nikoli ni bila priglašena kot podjetje s prevladujočim položajem na trgu. V podporo tej obiter dictum v zvezi z domnevnim „strong position“ družbe TI Media na trgu, se je Komisija sklicevala na napačno razlago Sklepa 547/07/CONS in s tem v celoti ni upoštevala rezultatov market test.
   Tožeče stranke se nazadnje sklicujejo na nezakonitost Sklepa zaradi napačne preiskave in pomanjkljive utemeljitve, v delu, v katerem se glede na določitev meril za dodelitev naročila sklicuje na nezadostno in zavajajočo razlago vsebine sklepov 181/09/CONS in 427/09/CONS. V nasprotju z navedbami Komisije so bila v teh sklepih opredeljena merila za dodelitev za frekvenčne lote (A, B ali C), ne da bi se nacionalne operaterje razlikovalo glede na kategorije, predvsem pa ne da bi bila družba TI Media opredeljena kot vertikalno integrirani operater.

      (1)  UL L 24, str. 1.

      (2)  UL C 267, 22.10.2008, str. 1.


title: Zadeva C-539/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 26. novembra 2012 vložilo Employment Tribunal (Združeno kraljestvo) – ZJR Lock proti British Gas Trading Limited & Others

text:
               16.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 26. novembra 2012 vložilo Employment Tribunal (Združeno kraljestvo) – ZJR Lock proti British Gas Trading Limited & Others
   (Zadeva C-539/12)
   2013/C 46/25
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   Employment Tribunal

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: ZJR Lock

      Tožena stranka: British Gas Trading Limited & Others

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.1

               Če:

                           (i)

                           je letna plača delavca sestavljena iz osnovne plače in provizij, izplačanih na podlagi pogodbene pravice do provizije;

                           (ii)

                           se provizija izplačuje glede na doseženo prodajo in pogodbe, ki jih je delodajalec sklenil na podlagi delavčevega dela;

                           (iii)

                           se provizija izplačuje za nazaj in je znesek provizij, prejetih v danem referenčnem obdobju, odvisen od vrednosti dosežene prodaje in sklenjenih pogodb ter časa take prodaje;

                           (iv)

                           delavec med letnim dopustom ne opravlja dela, na podlagi katerega bi bil upravičen do izplačila takih provizij, in zato v tem obdobju ne ustvari provizije;

                           (v)

                           je delavec med plačilnim obdobjem, ki vključuje letni dopust, upravičen do osnovne plače in nadaljnjega prejemanja izplačil provizij na podlagi provizij, ki jih je zaslužil pred tem, in

                           (vi)

                           bo njegov povprečni zaslužek od provizij med letom nižji, kot bi bil, če delavec ne bi vzel dopusta, ker med dopustom ne bo opravljal dela, na podlagi katerega bi bil upravičen do izplačila provizij,

                     ali morajo v skladu s členom 7 Direktive 93/104/ES (1), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2003/88/ES (2), države članice sprejeti ukrepe za zagotovitev, da se pri izračunu plače delavca za čas letnega dopusta upoštevajo izplačila provizij, ki bi jih zaslužil v tem obdobju, če ne bi vzel dopusta, in njegova osnovna plača?

               1.2

               Na katerih načelih temelji odgovor na vprašanje 1.1?

               1.3

               Če je odgovor na vprašanje 1.1 pritrdilen, katera načela (če sploh) morajo države članice sprejeti za izračun zneska, ki se delavcu izplača, glede na provizijo, ki bi jo ta delavec zaslužil ali lahko zaslužil, če ne bi vzel letnega dopusta?

      (1)  Direktiva Sveta 93/104/ES z dne 23. novembra 1993 o določenih vidikih organizacije delovnega časa
   UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek,2 str. 197.

      (2)  Direktiva 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa
   UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 381.