title: Zadeva C-129/12: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 21. marca 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht des Landes Sachsen-Anhalt – Nemčija) – Magdeburger Mühlenwerke GmbH proti Finanzamt Magdeburg (Sistem regionalne pomoči — Naložbe za predelavo in trženje kmetijskih proizvodov — Odločba Komisije — Nezdružljivost z notranjim trgom — Odprava nezdružljivih pomoči — Trenutek dodelitve pomoči — Načelo varstva legitimnega pričakovanja)

text:
               1.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 156/13

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 21. marca 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht des Landes Sachsen-Anhalt – Nemčija) – Magdeburger Mühlenwerke GmbH proti Finanzamt Magdeburg
   (Zadeva C-129/12) (1)

   (Sistem regionalne pomoči - Naložbe za predelavo in trženje kmetijskih proizvodov - Odločba Komisije - Nezdružljivost z notranjim trgom - Odprava nezdružljivih pomoči - Trenutek dodelitve pomoči - Načelo varstva legitimnega pričakovanja)
   2013/C 156/19
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Finanzgericht des Landes Sachsen-Anhalt

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Magdeburger Mühlenwerke GmbH

      Tožena stranka: Finanzamt Magdeburg

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Finanzgericht des Landes Sachsen-Anhalt – Razlaga Odločbe Komisije 1999/183/ES z dne 20. maja 1998 o državnih pomočeh v sektorju predelave in trženja kmetijskih proizvodov, ki se lahko v Nemčiji dodelijo na podlagi obstoječih sistemov regionalne pomoči (UL 1999, L 60, str. 61) – Obveznost Nemčije, da odpravi obstoječe sisteme pomoči, ki niso v skladu z okvirjem, ki ga Komisija predlaga v svojem obvestilu v zvezi s temi pomočmi – Časovni obseg te obveznosti – Možnost, da zadevna država članica ne odpravi zadevnih pomoči za naložbe, ki so načrtovane pred potekom roka za prenos odločbe in pred objavo države članice o nameri odprave pomoči za te naložbe, če je bila zadevna naložba opravljena po prenosu odločbe

      Izrek

   Člen 2 Odločbe Komisije 1999/183/ES z dne 20. maja 1998 o državnih pomočeh v sektorju predelave in trženja kmetijskih proizvodov, ki se lahko v Nemčiji dodelijo na podlagi obstoječih sistemov regionalne pomoči je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da se pomoči dodelijo za naložbe za mletje žita, za katere je bila zavezujoča investicijska odločitev sprejeta pred potekom roka, ki je bil Zvezni republiki Nemčiji dan za uskladitev s to odločbo, in pred objavo ukrepov, sprejetih v zvezi s tem, v Bundessteuerblatt, dobava investicijskega blaga, določitev in izplačilo subvencije pa so bili opravljeni šele po poteku navedenega roka oziroma po navedeni objavi, če trenutek, ko se subvencija za naložbe šteje za dodeljeno, ne nastopi šele po poteku navedenega roka. Predložitveno sodišče mora ugotoviti, kdaj je subvencijo za naložbe, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, treba šteti za dodeljeno, in sicer ob upoštevanju vseh pogojev, ki jih nacionalno pravo določa za pridobitev zadevne pomoči, in ob zagotovitvi, da se prepoved iz člena 2, točka 1, odločbe 1999/183 ne obide.

      (1)  UL C 174, 16.6.2012.


title: Zadeva T-338/17: Tožba, vložena 30. maja 2017 – Air France/Komisija

text:
               21.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 277/46

         Tožba, vložena 30. maja 2017 – Air France/Komisija
   (Zadeva T-338/17)
   (2017/C 277/69)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Société Air France (Tremblay-en-France, Francija) (zastopnika: A. Wachsmann in S. Thibault-Liger, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               primarno na podlagi člena 263 PDEU na podlagi njenega prvega, drugega in tretjega tožbenega razloga v celoti razglasi za ničnega Sklep Evropske komisije št. C(2017) 1742 final z dne 17. marca 2017, sprejet v zadevi AT.39258 – Zračni tovorni prevoz, v delu, ki se nanaša nanjo, in razloge, na katerih temelji izrek tega Sklepa;

               —

               podredno, če Splošno sodišče na podlagi prvega, drugega in tretjega tožbenega razloga ne razglasi ničnosti Sklepa št. C(2017) 1742 final v celoti:

                           —

                           prvič,

                                       —

                                       za nične razglasi člen l, prvi odstavek, točke 1) (c), 2) (c), 3) (c) in 4) (c), Sklepa št. C(2017) 1742 final v delu, v katerem enotna in trajajoča kršitev, ki je bila ugotovljena zoper njo, temelji na nedopustnih dokazih, ki jih je v prošnji za imuniteto pred globami predložila Lufthansa, in razloge, na katerih temelji, člen 3(b) Sklepa v delu, v katerem ji je naložena globa 182 920 000 EUR, in člen 4 Sklepa ter posledično na podlagi člena 261 PDEU zniža znesek te globe, v skladu z njenim prvim tožbenim razlogom,

                                       —

                                       za nične razglasi člen l, prvi odstavek, točke 1) (c), 2) (c), 3) (c) in 4 (c), Sklepa št. C(2017) 1742 final v delu, v katerem se iz obsega enotne in trajajoče kršitev, ki je bila ugotovljena zoper njo, izključijo letalske družbe, za katere je v obrazložitvi Sklepa navedeno, da so bile udeležene pri kršitvi, in razloge, na katerih temelji, člen 3(b) Sklepa v delu, v katerem ji je naložena globa 182 920 000 EUR, in člen 4 Sklepa ter posledično na podlagi člena 261 PDEU zniža znesek te globe, v skladu z njenim drugim tožbenim razlogom,

                                       —

                                       za nične razglasi člen l, prvi odstavek, točke 2) (c) in 3) (c), Sklepa št. C(2017) 1742 final v delu, v katerem je ugotovljeno, da enotna in trajajoča kršitev, ki je bila ugotovljena zoper njo, vključuje storitve zračnega tovornega prevoza, ki vstopa v EGP (promet inbound EGP), in razloge, na katerih temelji, člen 3(b) Sklepa v delu, v katerem ji je naložena globa 182 920 000 EUR, in člen 4 Sklepa ter posledično na podlagi člena 261 PDEU zniža znesek te globe, v skladu z njenim tretjim tožbenim razlogom,

                           —

                           drugič, za nične razglasi člen l, prvi odstavek, točke 1) (c), 2) (c), 3) (c) in 4 (c), Sklepa št. C(2017) 1742 final v delu, v katerem je ugotovljeno, da zavrnitev plačevanja provizije špediterjem pomeni ločen element enotne in trajajoče kršitve, ki je bila ugotovljena zoper njo, in razloge, na katerih temelji, člen 3(b) Sklepa v delu, v katerem ji je naložena globa 182 920 000 EUR, in člen 4 Sklepa ter posledično na podlagi člena 261 PDEU zniža znesek te globe, v skladu z njenim četrtim tožbenim razlogom,

                           —

                           in, tretjič, za ničnega razglasi člen 3(b) Sklepa št. C(2017) 1742 final v delu, v katerem ji je naložena globa 182 920 000 EUR, ker izračun te globe vključuje njene tarife za prevoz tovora in 50 % njenih prihodkov od storitev tovornega prevoza, ki vstopa v EGP (prihodki inbound EGP) (v skladu z njenim petim tožbenim razlogom), ker je precenjena teža kršitve, ki je bila ugotovljena zoper njo (v skladu z njenim šestim tožbenim razlogom), napačno ugotovljeno trajanje kršitve, ki je bila ugotovljena zoper njo (v skladu z njenim sedmim tožbenim razlogom), in uporabljeno nezadostno zmanjšanje globe iz naslova regulatorne ureditve (v skladu z njenim osmim tožbenim razlogom), in razloge, na katerih temelji, ter na podlagi člena 261 PDEU to globo zmanjša na primeren znesek;

               —

               v vsakem primeru Evropski komisiji naloži plačilo vseh stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja osem tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev obvestila o prizanesljivosti iz leta 2002 in v njem navedenih načel legitimnega pričakovanja, enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije med družbama Air France in Lufthansa, ki se nanaša na dopustnost dokumentov, ki so bili predloženi v prošnji za imuniteto družbe Lufthansa. Ta tožbeni razlog je razdeljen na štiri dele:

                           —

                           Prvi del: dopustnost prvega tožbenega razloga;

                           —

                           Drugi del: odvzem imunitete, priznane družbi Lufthansa;

                           —

                           Tretji del: nedopustnost dokazov, predloženih v njeni prošnji za imuniteto;

                           —

                           Četrti del: nedopustnost dokazov, ki jih je družba Lufthansa predložila v svoji prošnji za imuniteto, bi morala nujno privesti do razglasitve Sklepa za ničnega.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve in načel enakega obravnavanja, prepovedi diskriminacije in varstva pred samovoljnimi posegi Komisije, ker so bile iz izreka Sklepa izključene letalske družbe, ki so sodelovale pri praksah. Ta tožbeni razlog je sestavljen iz dveh delov:

                           —

                           Prvi del: trditev, da naj bi bila izključitev letalskih družb, ki so sodelovale pri praksah, iz izreka Sklepa, pomanjkljivo obrazložena;

                           —

                           Drugi del: trditev, da naj bi izključitev letalskih družb, ki so sodelovale pri praksah, iz izreka Sklepa, kršila načeli enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije ter načelo varstva pred samovoljnimi posegi Komisije.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev pravil, ki določajo meje krajevne pristojnosti Komisije, ki naj bi bila storjena z vključitvijo prometa inbound EGP v enotno in trajajočo kršitev. Ta tožbeni razlog je razdeljen na dva dela:

                           —

                           Prvi del: prakse v zvezi s prometom inbound EGT naj se ne bi izvajale v EGP;

                           —

                           Drugi del: Komisija naj ne bi dokazala obstoja opredeljenih učinkov praks v zvezi s prometom inbound EGP, v EGP.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: protislovnost obrazložitve in očitna napaka pri presoji pri ugotovitvi, da naj bi zavrnitev plačevanja provizije špediterjem pomenila ločen element enotne in trajajoče kršitve. Ta tožbeni razlog je sestavljen iz dveh delov:

                           —

                           Prvi del: navedena ugotovitev naj bi bila protislovno obrazložena;

                           —

                           Drugi del: glede navedene ugotovitve naj bi bila podana očitna napaka pri presoji.

               5.

               Peti tožbeni razlog: vrednosti prodaje, upoštevane pri izračunu globe za družbo Air France, so napačne; razdeljen je na dva dela:

                           —

                           Prvi del: vključitev tarif v vrednost prodaje naj bi temeljila na protislovni obrazložitvi, večkratni napačni uporabi prava in očitni napaki pri presoji;

                           —

                           Drugi del: vključitev 50 % prihodkov inbound EGP v vrednosti prodaje naj bi kršila Smernice o načinu določanja glob iz leta 2006 in načelo ne bis in idem.

               6.

               Šesti tožbeni razlog: napačna presoja teže kršitve; sestavljen je iz dveh delov:

                           —

                           Prvi del: trditev, da naj bi precenitev teže praks temeljila na več očitnih napakah pri presoji in kršitvi načel sorazmernosti kazni in enakega obravnavanja;

                           —

                           Drugi del: trditev, da naj bi bila precenitev teže praks posledica tega, da je Komisija s kršitvijo pravil o krajevni pristojnosti v obseg kršitve vključila stike v zvezi s praksami, ki so se izvajale izven EGP.

               7.

               Sedmi tožbeni razlog: napake pri izračunu trajanja kršitve.

               8.

               Osmi tožbeni razlog: pomanjkljiva obrazložitev in nezadostnost zmanjšanja v višini 15 %, ki ga je Komisija dodelila iz naslova regulatorne ureditve.


title: Zadeva T-154/10: Tožba, vložena 2. aprila 2010 – Francija proti Komisiji

text:
               19.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/43

      Tožba, vložena 2. aprila 2010 – Francija proti Komisiji
      (Zadeva T-154/10)
      (2010/C 161/69)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Francoska republika (zastopniki: E. Belliard, G. de Bergues, B. Beaupère-Manokha in J. Gstalter, zastopniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga tožeče stranke

                  —

                  Izpodbijana določba naj se v celoti razglasi za nično;

                  —

                  Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka s to tožbo predlaga razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2010) 133 konč. z dne 26. januarja 2010, s katero je za nezdružljivo s skupnim trgom razglašeno neomejeno neizrecno poroštvo za podjetje La Poste, predvideno z določbami francoskega prava o pravnih posledicah njenega statusa pravne osebe javnega prava, podobne industrijski in gospodarski javni ustanovi (Državna pomoč št. C 56/2007 (ex E 15/2005)).
      Tožeča stranka v utemeljitev svoje tožbe navaja tri tožbene razloge:

                  —

                  napačno uporabo prava, ker naj Komisija ne bi pravno zadostno dokazala obstoja državne pomoči. Komisija naj namreč ne bi upoštevala dokaznih pravil na področju državnih pomoči glede dokaznega bremena in dokaznega standarda;

                  —

                  dejanske in pravne napake, ker naj bi Komisija izhajala iz neomejenega neizrecnega poroštva za podjetje La Poste;

                  —

                  kršitev načela prednosti v smislu člena 107(1) PDEU. Komisija naj bi namreč napačno ugotovila, da obstoj jamstva ustvarja prednost za podjetje La Poste, in napačno menila, da je pozitivna ocena podjetja La Poste posledica domnevnega jamstva.


title: Zadeva C-421/14: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 26. januarja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de Primera Instancia n° 2 de Santander- Španija) – Banco Primus SA/Jesús Gutiérrez García (Predhodno odločanje — Direktiva 93/13/EGS — Pogodbe, sklenjene med prodajalci ali ponudniki in potrošniki — Nepošteni pogoji — Pogodbe o hipotekarnem posojilu — Postopek izvršbe nad premoženjem, ki je obremenjeno s hipoteko — Prekluzivni rok — Uradna dolžnost nacionalnih sodišč — Pravnomočnost)

text:
               3.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 104/9

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 26. januarja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de Primera Instancia no 2 de Santander- Španija) – Banco Primus SA/Jesús Gutiérrez García
   (Zadeva C-421/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Direktiva 93/13/EGS - Pogodbe, sklenjene med prodajalci ali ponudniki in potrošniki - Nepošteni pogoji - Pogodbe o hipotekarnem posojilu - Postopek izvršbe nad premoženjem, ki je obremenjeno s hipoteko - Prekluzivni rok - Uradna dolžnost nacionalnih sodišč - Pravnomočnost))
   (2017/C 104/16)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Juzgado de Primera Instancia no 2 de Santander

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Banco Primus SA

      Tožena stranka: Jesús Gutiérrez García

      Izrek

               1.

               Člena 6 in 7 Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah je treba razlagati tako, da nasprotujeta določbi nacionalnega prava, kot je četrta prehodna določba Ley 1/2013, de medidas para reforzar la protección a los deudores hipotecarios, reestructuración de deuda y alquiler social (zakon 1/2013 o ukrepih za varstvo hipotekarnega dolžnika, prestrukturiranju dolga in neprofitni najemnini) z dne 14. maja 2013, ki za izvajanje pravice potrošnikov – proti katerim je bil začet postopek izvršbe na podlagi hipoteke, ki pa ni bil končan pred začetkom veljave zakona, v katerem je ta določba – do vložitve ugovora v tem postopku na podlagi domnevno nepoštenih pogodbenih pogojev določa prekluzivni enomesečni rok, ki se računa od dneva po objavi tega zakona.

               2.

               Direktivo 93/13 je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalnemu pravilu, kakršno je to, ki izhaja iz člena 207 Ley 1/2000, de Enjuiciamiento Civil (zakon 1/2000 o zakoniku o civilnem postopku) z dne 7. januarja 2000, kakor je bil spremenjen z Ley 1/2013, de medidas para reforzar la protección a los deudores hipotecarios, reestructuración de deuda y alquiler social (zakon 1/2013 o ukrepih za varstvo hipotekarnega dolžnika, prestrukturiranju dolga in neprofitni najemnini) z dne 14. maja 2013, nato z Real Decreto-Ley 7/2013, de medidas urgentes de naturaleza tributaria, presupuestaria y de fomento de la investigación, el desarrollo y la innovación (uredba-zakon 7/2013 o nujnih davčnih in proračunskih ukrepih ter spodbujanju raziskav, razvoja in inovacij) z dne 28. junija 2013 in nato z Real Decreto-ley 11/2014, de medidas urgentes en materia concursal (uredba-zakon 11/2014 o nujnih ukrepi na področju stečaja) z dne 5. septembra 2014, ki nacionalnemu sodišču prepoveduje, da po uradni dolžnosti ponovno preuči nepoštenost pogojev pogodbe, če je bilo o zakonitosti vseh pogojev te pogodbe ob upoštevanju te direktive že odločeno s pravnomočno odločbo.
               Ob obstoju enega ali več pogodbenih pogojev, katerih morebitna nepoštenost še ni bila preučena ob prejšnjem sodnem nadzoru nad sporno pogodbo, ki je bil končan s pravnomočno odločbo, pa je treba Direktivo 93/13 razlagati tako, da mora nacionalno sodišče, pri katerem je potrošnik večkrat vložil ugovor, na zahtevo strank ali po uradni dolžnosti preučiti morebitno nepoštenost teh pogojev, če ima na voljo za to potrebne pravne in dejanske elemente.

               3.

               Člen 3(1) in člen 4 Direktive 93/13 je treba razlagati tako, da:

                           —

                           je treba pri presoji morebitne nepoštenosti pogoja pogodbe, sklenjene med prodajalcem ali ponudnikom in potrošnikom, ugotoviti, ali ta v škodo potrošnika povzroča znatno neravnotežje med pravicami in obveznostmi pogodbenih strank. To presojo je treba opraviti ob upoštevanju nacionalnih pravil, ki se uporabijo, če med strankama ni dogovora, sredstev, ki jih ima potrošnik v skladu z nacionalno ureditvijo na voljo, da doseže prenehanje uporabe tovrstnih pogojev, narave premoženja ali storitev, ki so predmet zadevne pogodbe, in vseh okoliščin ob sklenitvi te pogodbe;

                           —

                           če predložitveno sodišče meni, da pogodbeni pogoj, ki se nanaša na način izračuna rednih obresti, kakršen je ta iz postopka v glavni stvari, ni sestavljen jasno in razumljivo v smislu člena 4(2) te direktive, mora preučiti, ali ta pogoj ni pošten v smislu člena 3(1) navedene direktive. V okviru te preučitve bo navedeno sodišče moralo predvsem primerjati način izračuna obrestne mere rednih obresti, ki jo določa ta pogoj, in dejanski znesek obrestne mere, ki iz tega izhaja, z načini izračuna, ki se običajno uporabljajo, in zakonsko obrestno mero ter obrestno mero, ki se je ob sklenitvi pogodbe iz postopka v glavni stvari uporabljala na trgu za posojilo v znesku in za trajanje, ki sta enakovredna znesku in trajanju obravnavane posojilne pogodbe, in

                           —

                           kar zadeva presojo, ki jo opravi nacionalno sodišče, v zvezi z morebitno nepoštenostjo pogoja, ki se nanaša na predčasno zapadlost zaradi dolžnikovega neizpolnjevanja obveznosti v omejenem obdobju, mora predložitveno sodišče preučiti zlasti, ali je možnost, ki je dana proizvajalcu ali ponudniku, da za izterljiv razglasi celoten kredit, odvisna od tega, da potrošnik ni izpolnil obveznosti, ki je v okviru zadevne pogodbe bistvena, ali je ta možnost določena za primere, v katerih je taka neizpolnitev dovolj resna glede na obdobje in višino kredita, ali navedena možnost odstopa od skupnih pravil, ki se uporabljajo na tem področju, če ni podrobnih pogodbenih določil, in ali nacionalno pravo določa ustrezne in učinkovite ukrepe, ki potrošniku, za katerega se ta pogoj uporablja, omogočajo, da odpravi posledice navedene izterljivosti kredita.

               4.

               Direktivo 93/13 je treba razlagati tako, da nasprotuje razlagi – v sodni praksi – določbe nacionalnega prava, ki ureja pogoje v zvezi s predčasno zapadlostjo pri posojilnih pogodbah, kakršen je člen 693(2) zakona 1/2000, kakor je bil spremenjen z uredbo zakonom 7/2013, ki nacionalnemu sodišču, ki je ugotovilo, da tak pogodbeni pogoj ni pošten, prepoveduje, da ga razglasi za ničen in da izključi njegovo uporabo, če ga prodajalec ali ponudnik dejansko ni uporabil, vendar je spoštoval pogoje, določene s to določbo nacionalnega prava.

      (1)  UL C 421, 24.11.2014.


title: Zadeva T-98/14: Tožba, vložena 14. februarja 2014 – Société Générale proti Komisiji

text:
               12.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 142/36

         Tožba, vložena 14. februarja 2014 – Société Générale proti Komisiji
   (Zadeva T-98/14)
   2014/C 142/47
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Société générale SA (Pariz, Francija) (zastopniki: P. Zelenko, J. Marthan in D. Kupka, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               člen 2(c) sklepa Evropske komisije št.o C (2013) 8512 final z dne 4. decembra 2013 v zadevi EIRD v delu, v katerem družbi Société Générale nalaga globo, razglasi za ničen,

               —

               zniža znesek globe, ki je bila s tem sklepom naložena družbi Société Générale, na ustrezen znesek;

               —

               v vsakem primeru Evropski komisiji naloži plačilo vseh stroškov;

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge:

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na očitno napako pri presoji, ki jo je storila Komisija pri določitvi načina izračuna vrednosti prihodka od prodaje, ker vrednost, ki jo je sprejela v izpodbijanem sklepu na podlagi tega načina, naj ne bi odražala položaja vsake od bank, proti katerim je bila vložena tožba, na trgu, na katerem je prišlo do kršitve, v obdobju kršitve (prvi del). Tožeča stranka zatrjuje, da je Komisija kršila dolžnost skrbnega ravnanja (drugi del) ter načeli enakega obravnavanja (tretji del) in zaupanja v pravo (četrti del).

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na neobstoj obrazložitve glede načina, ki ga je uporabila Komisija pri izračunu vrednosti prihodka od prodaje bank, proti katerim je bila vložena tožba.

               3.

               Tretji tožbeni razlog se nanaša na to, da bi moralo Splošno sodišče pri znižanju globe – naložene tožeči stranki, na ustrezen znesek, ki bi odražal položaj vsake od bank, proti katerim je bila vložena tožba, na zadevnem trgu – odločati na podlagi svoje neomejene pristojnosti.


title: Zadeva C-539/16: Sklep predsednika Sodišča z dne 30. junija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Frankfurt am Main – Nemčija) – Richard Rodriguez Serin/HOP!-Regional

text:
               11.9.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 300/27

         Sklep predsednika Sodišča z dne 30. junija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Frankfurt am Main – Nemčija) – Richard Rodriguez Serin/HOP!-Regional
   (Zadeva C-539/16) (1)

   (2017/C 300/33)
   Jezik postopka: nemščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 30, 30.1.2017.


title: Zadeva T-447/15: Sklep Splošnega sodišča z dne 19. septembra 2016 – Indecopi/EUIPO – Synergy Group (PISCO SOUR)

text:
               7.11.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 410/33

         Sklep Splošnega sodišča z dne 19. septembra 2016 – Indecopi/EUIPO – Synergy Group (PISCO SOUR)
   (Zadeva T-447/15) (1)

   (2016/C 410/48)
   Jezik postopka: španščina
   Predsednik prvega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 320, 28.9.2015.


title: Zadeva T-164/09: Sklep Splošnega sodišča z dne 16. decembra 2010 – Kitou proti ENVP (Dostop do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Uredba (ES) št. 45/2001 — Ustavitev postopka)

text:
               19.2.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 55/22

         Sklep Splošnega sodišča z dne 16. decembra 2010 – Kitou proti ENVP
   (Zadeva T-164/09) (1)

   (Dostop do dokumentov - Uredba (ES) št. 1049/2001 - Uredba (ES) št. 45/2001 - Ustavitev postopka)
   2011/C 55/38
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Erasmia Kitou (Bruselj, Belgija) (zastopnik: S. Pappas, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski nadzornik za varstvo podatkov (ENVP) (zastopnika: H. Hijmans in V. Pérez Asinari, zastopnika)

      Predmet

   Razglasitev ničnosti odločbe ENVP z dne 3. februarja 2009, izdane v okviru zadeve št. 2008-0600, v zvezi z ugovorom E. Kitou zoper predlog Komisije Evropskih skupnosti o razkritju osebnih podatkov.

      Izrek

               1.

               Postopek se ustavi.

               2.

               Evropskemu nadzorniku za varstvo podatkov (ENVP) se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 153, 4.7.2009.


title: Zadeva F-112/05: Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 23. aprila 2008 – Bain in drugi proti Komisiji (Javni uslužbenci – Uradniki – Plačilo – Korekcijski količniki – Prenos dela prejemkov izven države razporeditve – Pokojnine – Postopek z zamudno sodbo – Časovna veljavnost Poslovnika Sodišča prve stopnje – Plačilni listi – Ugovor nezakonitosti)

text:
               7.6.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 142/38

         Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 23. aprila 2008 – Bain in drugi proti Komisiji
   (Zadeva F-112/05) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Plačilo - Korekcijski količniki - Prenos dela prejemkov izven države razporeditve - Pokojnine - Postopek z zamudno sodbo - Časovna veljavnost Poslovnika Sodišča prve stopnje - Plačilni listi - Ugovor nezakonitosti)
   (2008/C 142/71)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeče stranke: Neil Bain (Bruselj, Belgija), Obhijit Chatterjee (Bruselj, Belgija), Richard Fordham (Bergen, Nizozemska), Roger Hurst (Bergen, Nizozemska) (zastopnik: N. Lhoëst, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. V. Joris in M. D. Martin, zastopnika)
   Predmet zadeve
   Razglasitev ničnosti plačilnih listov tožečih strank za februar, marec in april 2005 ter vseh nadaljnjih plačilnih listov, če so v njih uporabljene domnevno nezakonite določbe Uredbe št. 723/2004, ki spreminja Kadrovske predpise za uradnike Evropskih skupnosti, v zvezi s prenosom dela plačila v državo članico, iz katere izvira uradnik (prej T-419/05).
   Izrek sodbe

               1)

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2)

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 48, 25.2.2006, str. 36 (zadeva je bila najprej vpisana pri Sodišču prve stopnje Evropskih Skupnosti pod številko T-419/05 in nato posredovana Sodišču za uslužbence Evropske unije s sklepom z dne 15.12.2005).


title: Zadeva C-652/11 P: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 11. aprila 2013 – Mindo Srl proti Evropski komisiji (Pritožba — Konkurenca — Omejevalni sporazum — Italijanski trg nakupa in prve predelave surovega tobaka — Plačilo globe, ki ga opravi solidarni sodolžnik — Pravni interes — Dokazno breme)

text:
               1.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 156/11

         Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 11. aprila 2013 – Mindo Srl proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-652/11 P) (1)

   (Pritožba - Konkurenca - Omejevalni sporazum - Italijanski trg nakupa in prve predelave surovega tobaka - Plačilo globe, ki ga opravi solidarni sodolžnik - Pravni interes - Dokazno breme)
   2013/C 156/17
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: Mindo Srl (zastopniki: G. Mastrantonio, C. Osti in A. Prastaro, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopniki: N. Khan in L. Malferrari, agenta, skupaj z F. Ruggerijem Laderchijem in R. Nazzinijem, odvetnikoma)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 5. oktobra 2011 v zadevi Mindo proti Komisiji (T-196/06), v kateri je Splošno sodišče sklenilo, da ni treba odločati o predlogu za razglasitev delne ničnosti Odločbe Komisije C(2005) 4012 final z dne 20. oktobra 2005 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81(1) Pogodbe ES (zadeva št. COMP/C.38.281/B.2 – Surovi tobak, Italija) v zvezi z omejevalnim sporazumom, ki se je nanašal na določanje cen, plačanih proizvajalcem in drugim posrednikom, in na porazdelitev dobaviteljev na italijanskem trgu surovega tobaka, niti o razglasitvi ničnosti ali znižanju globe, ki je bila naložena pritožnici – Tožeča stranka v likvidaciji – Prenehanje pravnega interesa

      Izrek

               1.

               Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 5. oktobra 2011 v zadevi Mindo proti Komisiji (T-19/06) se razveljavi.

               2.

               Zadeva se vrne v razsojanje Splošnemu sodišču Evropske unije.

               3.

               Odločitev o stroških se pridrži.

      (1)  UL C 49, 18.2.2012.


title: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 16. novembra 2004 v zadevi C-245/02(predlog za sprejem predhodne odločbe Korkein oikeus): Anheuser-Busch Inc. proti Budějovický Budvar, národní podnik (Sporazum o ustanovitvi Svetovne trgovinske organizacije — Člen 2 (1), 16(1) ter 70 sporazuma TRIPS — Znamke — Obseg izključne pravice imetnika znamke — Domnevna uporaba znaka kot trgovskega imena)

text:
               8.1.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/5

      SODBA SODIŠČA

   (veliki senat)
   z dne 16. novembra 2004
   v zadevi C-245/02(predlog za sprejem predhodne odločbe Korkein oikeus): Anheuser-Busch Inc. proti Budějovický Budvar, národní podnik (1)

   (Sporazum o ustanovitvi Svetovne trgovinske organizacije - Člen 2 (1), 16(1) ter 70 sporazuma TRIPS - Znamke - Obseg izključne pravice imetnika znamke - Domnevna uporaba znaka kot trgovskega imena)
   (2005/C 6/08)
   Jezik postopka: finščina
   V zadevi C-245/02, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, naslovljen na Sodišče s sklepom Korkein oikeus (Finska) z dne 3. julija 2002, ki ga je Sodišče prejelo dne 5. julija 2004, v postopku o glavni stvari, ki poteka med Anheuser-Busch Inc. in Budějovický Budvar, národní podnik, je Sodišče (veliki senat), v sestavi V. Skouris, predsednik, P. Jann, C.W.A. Timmermans (poročevalec), A. Rosas, sodniki, Silva de Lapuerta, sodnica, predsedniki senatov, C. Gulmann, R. Schintgen, sodnika, N. Colneric, sodnica, S. von Bahr, J.N. Cunha Rodrigues in K. Schiemann, sodniki, generalni pravobranilec: A. Tizzano, sodni tajnik: Múgica Arzamendi, glavna administratorka, dne 16. novembra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi, kot sledi:

               1.

               Sporazum o trgovinskih vidikih pravic intelektualne lastnine (Sporazum TRIPS), aneks 1 C Sporazuma o ustanovitvi Svetovne trgovinske organizacije, ki je bil v imenu Skupnosti za področja, ki spadajo v njeno pristojnost, potrjen s Sklepom Sveta 94/800/ES z dne 22. decembra 1994, se uporablja v primeru konflikta med znamko in znakom, ki naj bi prvi škodoval, če se je ta konflikt začel pred datumom začetka uporabe Sporazum TRIPS in se je nadaljeval tudi po tem datumu.

               2.

               Trgovsko ime lahko predstavlja znak v smislu člena 16(1)(prvi odstavek) Sporazuma o trgovinskih vidikih pravic intelektualne lastnine (Sporazum TRIPS). Namen te določbe je imetniku registrirane znamke podeliti izključno pravico preprečiti tretjim osebam, da bi uporabljale to znamko, če zadevna uporaba škoduje oziroma bi lahko škodovala funkcijam znamke, zlasti njeni bistveni funkciji, ki je v tem, da potrošnikom zagotavlja poreklo proizvoda.
               Namen izjem, določenih v členu 17 Sporazuma o trgovinskih vidikih pravic intelektualne lastnine (Sporazum TRIPS), je zlasti v tem, da tretjim osebam, za označitev njihovega trgovskega imena, dovoljujejo uporabo znaka, ki je enak ali podoben neki znamki, pod pogojem, da ga uporablja v skladu z dobrimi poslovnimi običaji.

               3.

               Trgovsko ime, ki ni niti registrirano niti uveljavljeno z uporabo v državi članici, v kateri je registrirana znamka in v kateri je njeno varstvo proti predmetnemu trgovskemu imenu zahtevano, lahko šteje za prej obstoječo pravico v smislu člena 16(1)(tretji stavek) Sporazuma o trgovinskih vidikih pravic intelektualne lastnine (Sporazum TRIPS), če ima imetnik trgovskega imena pravico, za katero se glede časovne in stvarne veljavnosti uporablja omenjeni sporazum, pri čemer je ta pravica nastala pred pravico iz znamke, s katero naj bi bila v konfliktu, in imetniku omogoča uporabo znamki enakega ali podobnega znaka.

      (1)  UL C 219, 14.9.2002.


title: Zadeva C-632/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Înalta Curte de Casație și Justiție (Romunija) 30. novembra 2015 – Costin Popescu/Guvernul României, Ministerul Afacerilor Interne, Direcția Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor, Direcția Rutieră, Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor

text:
               22.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 68/22

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Înalta Curte de Casație și Justiție (Romunija) 30. novembra 2015 – Costin Popescu/Guvernul României, Ministerul Afacerilor Interne, Direcția Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor, Direcția Rutieră, Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor
   (Zadeva C-632/15)
   (2016/C 068/29)
   Jezik postopka: romunščina

      Predložitveno sodišče

   Înalta Curte de Casație și Justiție

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnik: Costin Popescu

      Nasprotne stranke v postopku s pritožbo: Guvernul României, Ministerul Afacerilor Interne, Direcția Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor, Direcția Rutieră, Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali določbe Direktive 2006/126/ES Evropskega parlamenta in Sveta (1) Romuniji dopuščajo, da od voznikov mopedov, ki imajo uradni dokument, s katerim jim je bila podeljena pravica do vožnje na javnih cestah pred 19. januarjem 2013, zahteva, da za to, da bi lahko moped na javnih cestah vozili tudi po tem datumu, pridobijo vozniško dovoljenje z opravljanjem preizkusov/izpitov, podobnih tistim, ki so določeni za ostala motorna vozila?

      (1)  Direktiva 2006/126/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o vozniških dovoljenjih (UL L 403, str. 18).


title: Zadeva T-570/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. februarja 2014 – Oetker Nahrungsmittel proti UUNT (La qualité est la meilleure des recettes) (Znamka Skupnosti — Predlog za registracijo besedne znamke Skupnosti „La qualité est la meilleure des recettes“ — Znamka, ki jo sestavlja oglasni slogan — Absolutni razlog za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               29.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 93/22

         Sodba Splošnega sodišča z dne 12. februarja 2014 – Oetker Nahrungsmittel proti UUNT (La qualité est la meilleure des recettes)
   (Zadeva T-570/11) (1)

   (Znamka Skupnosti - Predlog za registracijo besedne znamke Skupnosti „La qualité est la meilleure des recettes“ - Znamka, ki jo sestavlja oglasni slogan - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2014/C 93/36
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG (Bielefeld, Nemčija) (zastopnik: F. Graf von Stosch, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: K. Klüpfel in A. Schifko, zastopnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo velikega odbora za pritožbe UUNT z dne 8. julija 2011 (zadeva R 1798/2010-G) o predlogu za registracijo besednega znaka „La qualité est la meilleure des recettes“ za znamko Skupnosti

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 13, 14.1.2012.


title: Zadeva T-199/08 R: Sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 15. januarja 2009 – Ziegler proti Komisiji ( Začasna odredba – Konkurenca – Plačilo globe – Bančna garancija – Predlog za odložitev izvršitve – Neobstoj nujnosti )

text:
               21.3.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 69/38

         Sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 15. januarja 2009 – Ziegler proti Komisiji
   (Zadeva T-199/08 R)
   („Začasna odredba - Konkurenca - Plačilo globe - Bančna garancija - Predlog za odložitev izvršitve - Neobstoj nujnosti“)
   (2009/C 69/87)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Ziegler SA (Bruselj, Belgija) (zastopnika: J.-L. Lodomez in J. Lodomez, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: sprva A. Bouquet in O. Beynet, nato A. Bouquet in N. von Lingen, zastopniki)
   Predmet
   Predlog za odločitev izvršitve Odločbe Komisije C(2008) 926 konč. z dne 11. marca 2008 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/38.543 – Mednarodna selitvena dejavnost).
   Izrek

               1)

               Predlog za odlžitev izvršitve se zavrne.

               2)

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva T-622/16: Tožba, vložena 31. avgusta 2016 – sheepworld/EUIPO (Alles wird gut)

text:
               17.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 383/23

         Tožba, vložena 31. avgusta 2016 – sheepworld/EUIPO (Alles wird gut)
   (Zadeva T-622/16)
   (2016/C 383/32)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: sheepworld AG (Ursensollen, Nemčija) (zastopnik: S. von Rüden, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka EU „Alles wird gut“ – Prijava št. 14 170 062

      Izpodbijana odločba: Odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 16. junija 2016 v zadevi R 212/2016-4

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroškim nastalimi v postopku s pritožbo.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-127/17: Tožba, vložena 10. marca 2017 – Evropska komisija/Republika Poljska

text:
               15.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 151/22

         Tožba, vložena 10. marca 2017 – Evropska komisija/Republika Poljska
   (Zadeva C-127/17)
   (2017/C 151/30)
   Jezik postopka: poljščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Hottiaux in W. Mölls)

      Tožena stranka: Republika Poljska

      Predlog tožeče stranke

   Evropska komisija Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da Republika Poljska s tem, da od prevozniških podjetij za uporabo nekaterih javnih cest zahteva imetništvo posebnih dovoljenje, ni izpolnila obveznosti iz členov 3 in 7 Direktive Sveta 96/53/ES z dne 25. julija 1996 o določitvi največjih dovoljenih mer določenih cestnih vozil v Skupnosti v notranjem in mednarodnem prometu in največjih dovoljenih tež v mednarodnem prometu (1) v povezavi s točkama 3.1 in 3.4 Priloge I k tej direktivi;

               —

               Republiki Poljski naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija Poljski očita, da je promet z vozili, ki imajo v skladu s točkama 3.1 in 3.4 Priloge I k Direktivi 96/53/ES najvišjo dovoljeno osno obremenitvijo 10 t (nepogonske osi) oziroma 11,5 t (pogonske osi) omejila za okoli 97 % javnih cest na Poljskem, to pa je v nasprotju s členom 3 te direktive. Ta omejitev izhaja iz kombinacije dveh dejavnikov, in sicer:

               1.

               okoliščine, da je promet z vozili z največjo dovoljeno osno obremenitvijo 11,5 t prost samo na cestah, ki so del transvropske cestne mreže (TEN-V) ter nekaterih drugih nacionalnih cestah (člen 41(2) Zakona o javnih cestah [Ustawa o drogach publicznych]), in

               2.

               zahteve po imetništvu posebnega dovoljenja za vožnjo po drugih cestah (člen 64 zakona cestnem prometu [Ustawa Prawo o ruchu drogowym]).

         Komisija Republiki Poljski očita tudi napačno razlago člena 7 Direktive 96/53/ES. Republika poljska namreč meni, da ta določba državi članici omogoča, da z omejitvijo prometa z vozili z največjo osno obremenitvijo 11,5 t, odstopi od v členu 3 te direktive določenega splošnega načela. Čeprav je res, da so v členu 7(2) konkretni primeri, v katerih se lahko promet zakonito omeji (mesta, majhne vasi ali kraji naravovarstvenega pomena); gre pri tem za omejitve, ki veljajo le za nekatere ceste ali gradbene objekte ali za določene cestne odseke. Komisija meni, da se država članica ne more resno sklicevati na možnost določitve izjem, tako da z njimi zajame okoli 97 % cestne mreže.
   Poleg tega je treba v skladu s členom 64(1) Zakona o cestnem prometu (2) za vozila zato, da bi se lahko z njimi vozilo na cestah, ki niso del TEN-V, in torej na okoli 97 % javnih cest, pri pristojnem organu zaprositi za in pridobiti dovoljenje, kar prinaša te nevšečnosti:

               —

               kompleksne upravne formalnosti, ki jih terja stik z različnimi upravnimi organi,

               —

               geografsko področje veljavnosti dovoljenja je omejeno, kar navadno prevozna podjetja prisili k temu, da skupaj za vsako pot zaprosijo za več dovoljenj;

               —

               potreben čas in stroški za pridobitev dovoljenja.

         Nazadnje, v skladu s členom 64(2) zakona o cestnem prometu se dovoljenja kategorije IV za uporabo nacionalnih cest z vozili s pogonsko osjo, obremenjeno do 11,5 t, ne sme uporabiti za prevoz deljivega tovora.
   Direktiva 96/53/ES takih omejitev ali oteževanja svobode prometa za vozila ne dopušča. Podjetju, ki se z njimi ne strinja in teh pogojev ne izpolnjuje, grozi prepoved cestnega prometa. Taka ureditev krši člen 3 Direktive 96/53/ES, saj ta s svojimi zahtevami prepoveduje, da bi države članice na svojih ozemljih „zavrnile ali prepovedale“ vozila v mednarodnem prometu, ki izpolnjujejo mejne vrednosti iz Priloge I k tej direktivi glede teže.

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 2, str. 478.

      (2)  Obvestilo predsednika parlamenta Republike Poljske z dne 30. avgusta 2012 o razglasitvi konsolidirane različice Zakona o cestnem prometu (Obwieszczenie Marszałka Sejmu Rzeczypospolitej Polskiej z dnia 30 sierpnia 2012 r. w sprawie ogłoszenia jednolitego tekstu ustawy – Prawo o ruchu drogowym) (Dz. U. 2012, Pos. 1137).


title: Zadeva T-565/15: Tožba, vložena 28. septembra 2015 – Excalibur City/UUNT – Ferrero (MERLIN'S KINDERWELT)

text:
               30.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 398/66

         Tožba, vložena 28. septembra 2015 – Excalibur City/UUNT – Ferrero (MERLIN'S KINDERWELT)
   (Zadeva T-565/15)
   (2015/C 398/80)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Excalibur City s.r.o. (Znojmo, Češka republika) (zastopnik: E. Engin-Deniz, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Ferrero SpA (Alba, Italija)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Skupnosti „MERLIN'S KINDERWELT“ – Prijava št. 1 1 2 01  969

      Postopek pred UUNT: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba prvega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 9. julija 2015 v zadevi R 1538/2014-1

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               v celoti razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov.

      Navajana tožbena razloga

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009;

               —

               Kršitev člena 8(5) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-283/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 29. januarja 2013 – Fon Wireless proti UUNT – nfon (nfon) (Znamka skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti nfon — Prejšnja figurativna znamka Skupnosti fon in prejšnja nacionalna besedna znamka FON — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Podobnost znakov — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Predlog za spremembo)

text:
               9.3.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 71/17

         Sodba Splošnega sodišča z dne 29. januarja 2013 – Fon Wireless proti UUNT – nfon (nfon)
   (Zadeva T-283/11) (1)

   (Znamka skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti nfon - Prejšnja figurativna znamka Skupnosti fon in prejšnja nacionalna besedna znamka FON - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Podobnost znakov - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Predlog za spremembo)
   2013/C 71/26
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Fon Wireless Ltd (London, Združeno kraljestvo) (zastopnika: sprva F. Brandolini Kujman, nato L. Montoya Terán, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: D. Walicka, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: nfon AG (München, Nemčija) (zastopnik: S. Schweyer, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 18. marca 2011 (zadeva R 1017/2009-4) glede postopka z ugovorom med družbama Fon Wireless Ltd in nfon AG

      Izrek

               1.

               Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) z dne 18. marca 2011 (zadeva R 1017/2009-4) se spremeni tako, da se pritožba, ki jo je družba nfon AG vložila pri odboru za pritožbe, zavrne.

               2.

               UUNT nosi svoje stroške in plača stroške družbe Fon Wireless Ltd.

               3.

               Družba nfon nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 32, 4.2.2012.


title: Zadeva C-118/08: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 26. januarja 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Supremo – Španija) – Transportes Urbanos y Servicios Generales, SAL proti Administración del Estado (Procesna avtonomija držav članic — Načelo enakovrednosti — Odškodninska tožba zoper državo — Kršitev prava Unije — Kršitev ustave)

text:
               13.3.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/4

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 26. januarja 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Supremo – Španija) – Transportes Urbanos y Servicios Generales, SAL proti Administración del Estado
   (Zadeva C-118/08) (1)

   (Procesna avtonomija držav članic - Načelo enakovrednosti - Odškodninska tožba zoper državo - Kršitev prava Unije - Kršitev ustave)
   2010/C 63/06
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Supremo

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Transportes Urbanos y Servicios Generales, SAL

      Tožena stranka: Administración del Estado

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunal Supremo (Španija – Kršitev pravic, ki jih posameznikom podeljuje pravo Skupnosti, s strani države članice – Obveznost povračila škode – Akt, nezdružljiv z ustavo države članice, in akt, nezdružljiv s pravom Skupnosti – Načeli enakovrednosti in učinkovitosti

      Izrek

   Pravo Unije nasprotuje uporabi pravila države članice, po katerem lahko vlagatelj z odškodninsko tožbo zoper državo, ki temelji na kršitvi tega prava s strani nacionalnega zakona, ki je ugotovljena s sodbo Sodišča, izdano na podlagi člena 226 ES, uspe le, če je predhodno izčrpal vsa nacionalna pravna sredstva, s katerimi je izpodbijal veljavnost škodljivega upravnega akta, sprejetega na podlagi tega zakona, medtem ko tako pravilo ne velja za odškodninsko tožbo zoper državo, ki temelji na neustavnosti istega zakona, ki jo ugotovi pristojno sodišče.

      (1)  UL C 128, 24.5.2008.


title: Zadeva C-318/16 P: Pritožba, ki jo je Ukrajina vložila 2. junija 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 11. marca 2015 v zadevi T-347/14, Yanukovych/Svet

text:
               9.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/24

         Pritožba, ki jo je Ukrajina vložila 2. junija 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 11. marca 2015 v zadevi T-347/14, Yanukovych/Svet
   (Zadeva C-318/16 P)
   (2017/C 006/30)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Ukrajina (zastopnik: M. Kostytska, odvetnik)

      Druge stranke v postopku: Viktor Viktorovych Yanukovych, Svet Evropske unije, Evropska komisija
   Sodišče (osmi senat) je s sklepom z dne 5. oktobra 2016 odločilo, da pritožba ni dopustna.


title: Zadeva T-516/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 30. junija 2016 – CW/Svet (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi proti nekaterim osebam in subjektom ob upoštevanju razmer v Tuniziji — Zamrznitev sredstev — Vpis imena tožeče stranke, utemeljen na novi obrazložitvi po razglasitvi ničnosti prejšnjih ukrepov zamrznitve sredstev — Lastninska pravica — Sorazmernost — Napačno ugotovljeno dejansko stanje — Zloraba pooblastil — Nepogodbena odgovornost — Vzročna zveza)

text:
               22.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 305/25

         Sodba Splošnega sodišča z dne 30. junija 2016 – CW/Svet
   (Zadeva T-516/13) (1)

   ((Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi proti nekaterim osebam in subjektom ob upoštevanju razmer v Tuniziji - Zamrznitev sredstev - Vpis imena tožeče stranke, utemeljen na novi obrazložitvi po razglasitvi ničnosti prejšnjih ukrepov zamrznitve sredstev - Lastninska pravica - Sorazmernost - Napačno ugotovljeno dejansko stanje - Zloraba pooblastil - Nepogodbena odgovornost - Vzročna zveza))
   (2016/C 305/34)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: CW (zastopnik: A. Tekari, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: G. Étienne in M. Bishop, agenta)

      Predmet

   Prvič, predlog, temelječ na členu 263 PDEU za razglasitev ničnosti Izvedbenega sklepa Sveta 2013/409/SZVP z dne 30. julija 2013 o izvajanju Sklepa 2011/72/SZVP o omejevalnih ukrepih proti nekaterim osebam in subjektom ob upoštevanju razmer v Tuniziji (UL L 204, str. 52) v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, in drugič, predlog, temelječ na členu 268 PDEU za povračilo škode, ki naj bi domnevno nastala tožeči stranki.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               CW nosi poleg svojih stroškov tudi stroške Sveta Evropske unije.

      (1)  UL C 351, 6.10.2014.


title: Zadeva C-348/11: Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 23. marca 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal d'instance de Paris – Francija) – Thomson Sales Europe SA proti Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières) (Člena 92(1) in 103(1) Poslovnika — Očitna nedopustnost — Člen 104(3), drugi pododstavek, Poslovnika — Odgovor, ki ne dopušča nikakršnega razumnega dvoma — Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Presoja veljavnosti — Skupna trgovinska politika — Damping — Uvoz televizijskih sprejemnikov s poreklom iz Tajske — Veljavnost preiskave Urada za boj proti goljufijam (OLAF) — Veljavnost uredb (ES) št. 710/95 in 2584/98)

text:
               4.8.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 235/4

         Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 23. marca 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal d'instance de Paris – Francija) – Thomson Sales Europe SA proti Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières)
   (Zadeva C-348/11) (1)

   (Člena 92(1) in 103(1) Poslovnika - Očitna nedopustnost - Člen 104(3), drugi pododstavek, Poslovnika - Odgovor, ki ne dopušča nikakršnega razumnega dvoma - Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Presoja veljavnosti - Skupna trgovinska politika - Damping - Uvoz televizijskih sprejemnikov s poreklom iz Tajske - Veljavnost preiskave Urada za boj proti goljufijam (OLAF) - Veljavnost uredb (ES) št. 710/95 in 2584/98)
   2012/C 235/06
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal d'instance de Paris

      Stranki

      Tožeča stranka: Thomson Sales Europe SA

      Tožena stranka: Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières)

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunal d'instance de Paris – Veljavnost Uredbe Sveta (ES) št. 710/95 z dne 27. marca 1995 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve za uvoz barvnih televizijskih sprejemnikov s poreklom iz Malezije, Ljudske republike Kitajske, Republike Koreje, Singapurja in Tajske (UL L 73, str. 3) – Veljavnost Uredbe št. 2584/98 z dne 27. novembra 1998 o spremembi navedene uredbe (ES) št. 710/95 (UL L 324, str. 1) – Uredbi, ki pri izračunu tehtane povprečne stopnje dampinga uporabljata metodo ničelne nastavitve – Veljavnost preiskave Urada za boj proti goljufijam (OLAF) glede porekla televizorjev (UL L 73, str. 3)

      Izrek

   Iz preučitve četrtega in petega vprašanja za predhodno odločanje ne izhaja nič, kar bi vplivalo na veljavnost uredb Sveta (ES) št. 710/95 z dne 27. marca 1995 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve za uvoz barvnih televizijskih sprejemnikov s poreklom iz Malezije, Ljudske republike Kitajske, Republike Koreje, Singapurja in Tajske in o dokončnem pobiranju začasne dajatve in št. 2584/98 z dne 27. novembra 1998 o spremembi Uredbe št. 710/95.

      (1)  UL C 282, 24.9.2011.


title: Zadeva C-399/15: Sklep Sodišča (deveti senat) z dne 12. julija 2016 – Vichy Catalán, SA/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino, Hijos de Rivera, SA (Pritožba — Znamka Evropske unije — Rok za vložitev pritožbe — Nepredvidene okoliščine — Člen 181 Poslovnika Sodišča — Očitna nedopustnost)

text:
               19.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 343/12

         Sklep Sodišča (deveti senat) z dne 12. julija 2016 – Vichy Catalán, SA/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino, Hijos de Rivera, SA
   (Zadeva C-399/15) (1)

   ((Pritožba - Znamka Evropske unije - Rok za vložitev pritožbe - Nepredvidene okoliščine - Člen 181 Poslovnika Sodišča - Očitna nedopustnost))
   (2016/C 343/18)
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Pritožnica: Vichy Catalán, SA (zastopnik: R. Bercovitz Álvarez, odvetnik)

      Nasprotni stranki: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: S. Palmero Cabezas, agent), Hijos de Rivera, SA (zastopnica: C. Sueiras Villalobos, odvernica)

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Družbi Vichy Catalán SA se naloži plačilo stroškov.

               3.

               Družba Hijos de Rivera SA nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 406, 7.12.2015.


title: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 14. februarja 2005 v zadevi T-406/03 Nicolas Ravailhe proti Odboru regij Evropske unije (Uradniki — Predhodni upravni postopek — Nedopustnost)

text:
               11.6.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 143/35

      SKLEP SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 14. februarja 2005
   v zadevi T-406/03 Nicolas Ravailhe proti Odboru regij Evropske unije (1)

   (Uradniki - Predhodni upravni postopek - Nedopustnost)
   (2005/C 143/66)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi T-406/03 Nicolas Ravailhe, bivši začasni uslužbenec Odbora regij Evropske unije, stanujoč v Amiensu (Francija), ki ga zastopa J.-P. Brodsky, proti Odboru regij Evropske unije (zastopnik: P. Cervilla skupaj z B. Wägenbaur, avocat), zaradi tožbe zaradi zavrnitve organov, pooblaščenih za sklenitev pogodb o zaposlitvi, da tožeča stranka ponovno prevzame dolžnosti in statutarne pravice začasnega uslužbenca pri Odboru regij Evropske unije in podredno, priznanje odškodnine, je Sodišče prve stopnje (peti senat), v sestavi M. Vilaras, predsednik, F. Dehousse in D. Šváby, sodnika, sodni tajnik: H. Jung, 14. februarja 2005 razglasilo sklep, katerega izrek se glasi:

               1.

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 47, 21.2.2004.


title: Zadeva T-484/04: Tožba Françoisa Pilata proti Svetu Evropske unije in Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 9. decembra 2004

text:
               5.3.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 57/31

         Tožba Françoisa Pilata proti Svetu Evropske unije in Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 9. decembra 2004
   (Zadeva T-484/04)
   (2005/C 57/53)
   Jezik postopka: francoščina
   François Pilat, stanujoč v Honfleurju (Francija), ki ga zastopa Jean-François Péricaud, avocat, je dne 9. decembra 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložil tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               Svetu Evropske unije in Komisiji Evropskih skupnosti nerazdelno naloži plačilo zneska v višini 377.253 EUR, podredno zneska 325.579 EUR, v obeh primerih skupaj z zakonitimi zamudnimi obrestmi od dneva vložitve te tožbe;

               —

               Svetu Evropske unije in Komisiji Evropskih skupnosti nerazdelno naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve, ki jih navaja tožeča stranka, so enaki kot tisti, ki jih tožeča stranka navaja v zadevi Arizmendi in drugi proti Svetu in Komisiji, T-440/03 (1).

      (1)  UL C 59, 6.3.2004, str. 31.


title: Zadeva C-260/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo The Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Združeno kraljestvo) 26. maja 2010 – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs proti The Rank Group PLC

text:
               31.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/29

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo The Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Združeno kraljestvo) 26. maja 2010 – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs proti The Rank Group PLC
   (Zadeva C-260/10)
   ()
   2010/C 209/40
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   The Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Združeno kraljestvo)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Tožena stranka: The Rank Group PLC

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Če je država članica pri izvajanju svoje diskrecijske pravice v skladu s členom 13(B)(f) Šeste direktive o DDV za določene naprave za igranje iger na srečo (v nadaljevanju: igralne naprave iz poglavja III) določila, da je treba plačati DDV, medtem ko je za druge take naprave ohranila oprostitev plačila (vključno s terminali za stave s fiksnimi razmerji, v nadaljevanju: naprave FOBT), in če se zatrjuje, da je s tem država članica kršila načelo davčne nevtralnosti:

                           ali je pri primerjavi igralnih naprav iz poglavja III in naprav FOBT (i) odločilno ali (ii) pomembno, da

                                       (a)

                                       so naprave FOBT omogočale dejavnosti, ki so bile v nacionalnem pravu opredeljene kot „vplačevanje stav“ (ali dejavnosti, ki jih je bil pristojni regulativni organ za izvajanje svojih regulativnih pooblastil pripravljen obravnavati kot „vplačevanje stav“ v skladu z nacionalnim pravom), in
                                       so igralne naprave iz poglavja III omogočale dejavnosti, za katere je v skladu z nacionalnim pravom veljala drugačna razvrstitev, in sicer „igranje iger na srečo“, in da sta za igranje iger na srečo in vplačevanje stav veljala drugačna regulativna režima v skladu s pravom te države članice glede nadzora in ureditve igranja iger na srečo? Če je tako, kakšne so razlike med zadevnima regulativnima režimoma, ki bi ju nacionalno sodišče moralo upoštevati?

               2.

               Pri odločanju, ali načelo davčne neodvisnosti zahteva enako davčno obravnavo vrst naprav, navedenih v prvem vprašanju (naprave FOBT in igralne naprave iz poglavja III), kakšno stopnjo abstrakcije naj bi nacionalno sodišče sprejelo pri odločanju o tem, ali sta izdelka podobna? Še zlasti, koliko je pomembno upoštevati naslednje:

                           (a)

                           podobnosti in razlike glede največjih dovoljenih vložkov in dobitkov med napravami FOBT in igralnimi napravami iz poglavja III;

                           (b)

                           to, da je na naprave FOBT mogoče igrati le v določenih prostorih, ki imajo licenco za vplačevanje stav in ki se razlikujejo in zanje veljajo drugačne regulativne omejitve od tistih, ki veljajo za prostore, ki imajo licenco za igranje iger na srečo (čeprav je bilo mogoče igrati na naprave FOBT in na do dve igralni napravi iz poglavja III, ki stojijo skupaj v prostorih, licenciranih za vplačevanje stav);

                           (c)

                           to, da je verjetnost prejetja dobitka na napravah FOBT neposredno povezana z objavljenimi fiksnimi razmerji, medtem ko se verjetnost zmage na igralnih napravah iz poglavja III lahko v nekaterih primerih spreminja zaradi naprave, ki v določenem časovnem obdobju zagotavlja določen odstotek donosa prireditelju in igralcu;

                           (d)

                           podobnosti in razlike v formatih, ki so na voljo na napravah FOBT in igralnih napravah iz poglavja III;

                           (e)

                           podobnosti in razlike med napravami FOBT in igralnimi napravami iz poglavja III glede medsebojnega vplivanja, do katerega lahko pride med igralcem in napravo;

                           (f)

                           ali je bilo zgoraj navedeno znano večini igralcev na napravah oziroma ali se jim je to zdelo pomembno ali bistveno;

                           (g)

                           ali razliko v obravnavi z vidika DDV upravičuje karkoli od zgoraj navedenega?

               3.

               Kadar je država članica pri izvajanju svoje diskrecijske pravice v skladu s členom 13(B)(f) Šeste direktive o DDV oprostila igranje iger na srečo plačila DDV, a zavezala plačilu DDV določen razred naprav, ki se uporabljajo za igranje iger na srečo:

                           (a)

                           ali se država članica zoper trditev, da je kršila načelo davčne nevtralnosti, načeloma lahko sklicuje na potrebno skrbnost; in

                           (b)

                           če je odgovor na vprašanje iz točke (a) pritrdilen, kateri dejavniki so pomembni za odločitev, ali se država članica lahko opira na to obrambo?


title: Zadeva C-25/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Budapest Környéki Törvényszék (Madžarska) 21. januarja 2015 – Kazenski postopek zoper Istvána Balogha

text:
               20.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 127/10

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Budapest Környéki Törvényszék (Madžarska) 21. januarja 2015 – Kazenski postopek zoper Istvána Balogha
   (Zadeva C-25/15)
   (2015/C 127/15)
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Budapest Környéki Törvényszék

      Stranka v postopku v glavni stvari

      Obtoženec: István Balogh

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba besedilo člena 1(1) Direktive 2010/64/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. oktobra 2010 o pravici do tolmačenja in prevajanja v kazenskih postopkih (1), v skladu s katerim „[t]a direktiva določa pravila glede pravice do tolmačenja in prevajanja v kazenskih postopkih in postopkih za izvrševanje evropskega naloga za prijetje“, razlagati tako, da morajo madžarska sodišča uporabiti to direktivo tudi v posebnem postopku (poglavje XXIX zakona XIX iz leta 1998 o kazenskem postopku (a büntetőeljárásról szóló 1998. évi XIX. törvény XXIX. fejezet)), drugače povedano, ali je treba šteti, da je poseben postopek, predviden v madžarskem pravu, zajet z izrazom „kazenski postopki“, ali pa je treba s tem izrazom razumeti postopke, ki se končajo z dokončno odločbo o kazenski odgovornosti obdolženca?

      (1)  UL L 280, str. 1.


title: Sodba Sodišča z dne 31. marca 2017 v zadevi E-13/16 – Nadzorni organ Efte proti Islandiji (Neizpolnitev obveznosti države EFTE – Neizpolnjevanje obveznosti – Direktiva 2000/30/ES – cestni pregled tehnične brezhibnosti)

text:
               13.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 224/16

         SODBA SODIŠČA
   z dne 31. marca 2017
   v zadevi E-13/16
   Nadzorni organ Efte proti Islandiji

      (Neizpolnitev obveznosti države EFTE – Neizpolnjevanje obveznosti – Direktiva 2000/30/ES – cestni pregled tehnične brezhibnosti)

   (2017/C 224/07)
   V zadevi E-13/16, Nadzorni organ Efte proti Islandiji – katere predmet je ZAHTEVEK za ugotovitev, da Islandija ni izpolnila svojih obveznosti v skladu z aktom iz točke 17h Priloge XIII k Sporazumu EGP (Direktiva 2000/30/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. junija 2000 o cestnem pregledu tehnične brezhibnosti gospodarskih vozil, ki vozijo v Skupnosti), ker ni uvedla cestnih pregledov tehnične brezhibnosti, ki jih zahteva člen 3(1) akta, – je Sodišče v sestavi Carl Baudenbacher, predsednik, ter sodnika Per Christiansen in Páll Hreinsson (sodnik poročevalec) dne 31. marca 2017 razglasilo sodbo,
   katere izrek se glasi:

               1.

               Izjavlja, da Islandija ni izpolnila svojih obveznosti iz akta iz točke 17h poglavja II Priloge XIII k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2000/30/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. junija 2000 o cestnem pregledu tehnične brezhibnosti gospodarskih vozil, ki vozijo v Skupnosti), kakor je bil prilagojen Sporazumu s Protokolom 1, ker v predpisanem roku ni uvedla cestnih pregledov tehnične brezhibnosti vozil, zahtevanih v skladu s členom 3(1) akta.

               2.

               Islandiji se naloži plačilo stroškov postopka.


title: Zadeva T-331/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 8. maja 2012 – Yoshida Metal Industry proti UUNT – Pi Design in drugi (Površina trikotne oblike s črnimi pikami) (Znamka Skupnosti — Postopek za ugotovitev ničnosti — Figurativna znamka Skupnosti v obliki površine s črnimi pikami — Oblika blaga, ki je nujna za doseg tehničnega učinka — Člen 7(1)(e)(ii) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               23.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 184/10

         Sodba Splošnega sodišča z dne 8. maja 2012 – Yoshida Metal Industry proti UUNT – Pi Design in drugi (Površina trikotne oblike s črnimi pikami)
   (Zadeva T-331/10) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek za ugotovitev ničnosti - Figurativna znamka Skupnosti v obliki površine s črnimi pikami - Oblika blaga, ki je nujna za doseg tehničnega učinka - Člen 7(1)(e)(ii) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2012/C 184/17
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Yoshida Metal Industry Co. Ltd (Tsubame-shi, Japonska) (zastopniki: S. Verea, K. Muraro in M. Balestriero, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, zastopnik)

      Druge stranke pred odborom za pritožbe UUNT: Pi-Design AG (Triengen, Švica); Bodum France (Neuilly-sur-Seine, Francija); in Bodum Logistics A/S (Billund, Danska) (zastopnik: H. Pernez, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 20. maja 2010 (zadeva R 1235/2008-1) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med družbami Pi Design AG, Bodum France in Bodum Logistics A/S ter družbo Yoshida Metal Industry Co. Ltd.

      Izrek

               1.

               Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 20. maja 2010 (zadeva R 1235/2008-1) se razveljavi.

               2.

               UUNT poleg svojih stroškov nosi tudi stroške, ki jih je priglasila družba Yoshida Metal Industry Co. Ltd.

               3.

               Družbe Pi-Design AG, Bodum France in Bodum Logistics A/S nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 274, 9.10.2010.


               28.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 103/27

         Zahteva za svetovalno mnenje Sodišča EFTA, predložena s strani Markedsrådet z odločbo z dne 7. julija 2004 v zadevi Pedicel AS proti Sosial-og helsedirektoratet
   (Zadeva E-4/04)
   (2005/C 103/13)
   Na sodišče EFTA je bila z odločbo z dne 7. julija 2004 s strani Markedsrådet (Svet za trge), Oslo, Norveška, ki je v tajništvo sodišča prispela 9. julija 2004, vložena zahteva za svetovalno mnenje v primeru Pedicel AS proti Sosial-og helsedirektoratet, glede naslednjih vprašanj:

               1.

               Ker vino ni vključeno med proizvode iz člena 8(3) Sporazuma EGP:
               Ali se Sporazum – vključno s členom 18 in členom 23 Protokola 47 – razume tako, da se člen 11 in/ali člen 36 uporablja(-ta) za vino?

               2.

               Ali se člen 11 in/ali člen 36 Sporazuma EGP razume(-ta) na način, da se uporablja(-ta) za nacionalne predpise, ki vsebujejo splošno prepoved oglaševanja alkoholnih pijač, kot med drugimi Zakon o prodaji alkoholnih pijač, oddelek 9-2?

               3.

               Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen: Ali se lahko takšna prepoved ohrani v interesu javnega zdravja in če je odgovor pritrdilen, ali je to skladno z načelom sorazmernosti zakonodaje EGP?
               Ob odgovorih na ta vprašanja se navede, do kakšnega obsega je uporaba splošnega previdnostnega načela na tem področju združljiva s sodno prakso Sodišča EFTA/Sodišča Evropskih skupnosti.


title: Zadeva C-556/12: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 19. junija 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Østre Landsret – Danska) – TDC A/S proti Teleklagenævnet (Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Elektronska komunikacijska omrežja in storitve — Direktiva 2002/19/ES — Člen 2(a) — Dostop do posebnih omrežnih elementov in pripadajočih naprav ter do njihove uporabe — Členi 5, 8, 12 in 13 — Pristojnost nacionalnih regulativnih organov — Obveznost v zvezi z dostopom do posebnih omrežnih elementov in pripadajočih naprav ter do njihove uporabe — Podjetje s pomembno tržno močjo na določenem trgu — Zaključni kabel, ki razdelilno točko na dostopovnem omrežju povezuje z omrežno priključno točko pri končnem uporabniku — Sorazmernost obveznosti izpolnitve utemeljenih zahtev za dostop do posebnih omrežnih elementov in pripadajočih naprav ter za njihovo uporabo — Direktiva 2002/21/ES — Člen 8 — Politični cilji pri opravljanju nalog nacionalnih regulativnih organov)

text:
               25.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/7

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 19. junija 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Østre Landsret – Danska) – TDC A/S proti Teleklagenævnet
   (Zadeva C-556/12) (1)

   ((Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Elektronska komunikacijska omrežja in storitve - Direktiva 2002/19/ES - Člen 2(a) - Dostop do posebnih omrežnih elementov in pripadajočih naprav ter do njihove uporabe - Členi 5, 8, 12 in 13 - Pristojnost nacionalnih regulativnih organov - Obveznost v zvezi z dostopom do posebnih omrežnih elementov in pripadajočih naprav ter do njihove uporabe - Podjetje s pomembno tržno močjo na določenem trgu - Zaključni kabel, ki razdelilno točko na dostopovnem omrežju povezuje z omrežno priključno točko pri končnem uporabniku - Sorazmernost obveznosti izpolnitve utemeljenih zahtev za dostop do posebnih omrežnih elementov in pripadajočih naprav ter za njihovo uporabo - Direktiva 2002/21/ES - Člen 8 - Politični cilji pri opravljanju nalog nacionalnih regulativnih organov))
   2014/C 282/09
   Jezik postopka: danščina

      Predložitveno sodišče

   Østre Landsret

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: TDC A/S

      Tožena stranka: Teleklagenævnet

      Izrek

               1.

               Člene 2(a), 8 in 12 Direktive 2002/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o dostopu do elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajočih naprav ter o njihovem medomrežnem povezovanju (Direktiva o dostopu), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009, je treba razlagati tako, da je nacionalni regulativni organ pooblaščen, da operaterju elektronskih komunikacij s pomembno tržno močjo na določenem trgu na podlagi obveznosti izpolnitve utemeljenih zahtev za dostop do posebnih omrežnih elementov in pripadajočih naprav ter za njihovo uporabo naloži obveznost, naj na zahtevo konkurenčnih operaterjev namesti zaključni kabel, ne daljši od 30 metrov, ki razdelilno točko na dostopovnem omrežju povezuje z omrežno priključno točko pri končnem uporabniku, če ta obveznost temelji na naravi ugotovljenega problema ter če je sorazmerna in utemeljena glede na cilje, ki so določeni v členu 8(1) Direktive 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (Okvirna direktiva), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

               2.

               Člena 8 in 12 Direktive 2002/19, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140, v povezavi z njenim členom 13 je treba razlagati tako, da mora nacionalni regulativni organ, kadar namerava operaterju elektronskih komunikacij s pomembno tržno močjo na določenem trgu naložiti napeljavo zaključnih kablov, da bi končnega uporabnika povezal z omrežjem, upoštevati začetno vlaganje zadevnega operaterja in obstoj cenovnega nadzora, ki omogoča povrnitev stroškov napeljave.

      (1)  UL C 38, 9.2.2013.


title: Zadeva T-215/07 R: Sklep sodnika za izdajo začasne odredbe z dne 15. novembra 2007 – Donnici proti Parlamentu ( Začasna odredba – Sklep Evropskega parlamenta – Preverjanje veljavnosti mandatov poslancev – Neveljavnost poslanskega mandata zaradi uporabe nacionalnega volilnega prava – Predlog za zadržanje izvršitve – Dopustnost – Fumus boni juris – Nujnost – Tehtanje interesov )

text:
               12.1.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 8/16

         Sklep sodnika za izdajo začasne odredbe z dne 15. novembra 2007 – Donnici proti Parlamentu
   (Zadeva T-215/07 R)
   („Začasna odredba - Sklep Evropskega parlamenta - Preverjanje veljavnosti mandatov poslancev - Neveljavnost poslanskega mandata zaradi uporabe nacionalnega volilnega prava - Predlog za zadržanje izvršitve - Dopustnost - Fumus boni juris - Nujnost - Tehtanje interesov“)
   (2008/C 8/31)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Beniamino Donnici (Castrolibero, Italija) (zastopniki: M. Sanino, G. M. Roberti, I. Perego in P. Salvatore, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropski parlament (zastopniki: H. Krück, N. Lorenz in A. Caiola, zastopniki)

      Intervenient v podporo tožeče stranke: Italijanska republika (zastopnika: I. Braguglia, zastopnik, skupaj s P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Intervenient v podporo tožene stranke: Achille Occhetto (Rim, Italija) (zastopnika: P. De Caterini in F. Paola, odvetnika)
   Predmet
   Predlog za zadržanje izvršitve sklepa Evropskega parlamenta z dne 24. maja 2007 o preverjanju veljavnosti mandata poslanca Beniamina Donnicija (2007/2121(REG)) dokler Sodišče prve stopnje ne odloči o tožbi v postopku v glavni stvari.
   Izrek

               1)

               Izvršitev Sklepa Evropskega parlamenta z dne 24. maja 2007 o preverjanju veljavnosti mandata poslanca Beniamina Donnicija (2007/2121(REG)) se zadrži do odločitve Sodišča prve stopnje o tožbi v postopku v glavni stvari.

               2)

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva F-83/12: Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 12. februarja 2014 – Bodson in drugi proti EIB (Javni uslužbenci — Osebje EIB — Pogodbena narava delovnega razmerja — Plača — Sprememba sheme premij EIB)

text:
               22.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 85/26

         Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 12. februarja 2014 – Bodson in drugi proti EIB
   (Zadeva F-83/12) (1)

   (Javni uslužbenci - Osebje EIB - Pogodbena narava delovnega razmerja - Plača - Sprememba sheme premij EIB)
   2014/C 85/43
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Jean-Pierre Bodson in drugi (Luxembourg, Luksemburg) (zastopnik: L. Levi, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska investicijska banka (zastopniki: C. Gómez de la Cruz, T. Gilliams in G. Nuvoli, zastopniki, P. E. Partsch, odvetnik)

      Predmet

   Prvič, predlog za razglasitev ničnosti odločb, da se za tožeče stranke uporabi premija na podlagi novega sistema preverjanja, kakor izhaja iz odločbe upravnega odbora z dne 14. decembra 2010 in odločb z dne 9. novembre 2010 in z dne 16. novembra 2011 nadzornega odbora ter drugič, predlog, naj se toženi stranki naloži plačilo razlike v plači in plačilo odškodnine.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               J.-P. Bodson in sedem drugih tožečih strank, katerih imena so v prilogi, nosijo svoje stroške in se jim naloži plačilo stroškov, ki jih je predlagala Evropska investicijska banka.

      (1)  UL C 295, 29.9.2012, str. 34.


title: Zadeva T-115/05: Tožba Joséja Jimenéza Martineza proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 28. februarja 2005

text:
               14.5.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 115/33

         Tožba Joséja Jimenéza Martineza proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 28. februarja 2005
   (Zadeva T-115/05)
   (2005/C 115/60)
   Jezik postopka: francoščina
   José Jimenéz Martinez, stanujoč v Bruslju, ki ga zastopa Eric Boigelot, je dne 28. februarja 2005 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložil tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               1.

               razglasi za nično odločbo invalidske komisije z dne 21. aprila 2004, posredovano z memorandumom dne 27. aprila 2004, s katero je bila zavrnjena njena zahteva z dne 19. januarja 2004 za priznanje invalidnosti,

               2.

               razglasi za nično odločbo invalidske komisije z dne 22. julija 2004, ki ji priznava invalidnost, kolikor učinek priznanja invalidnosti ni ratroaktiven z dnem 21. aprila 2004,

               3.

               tožeči stranki prisodi odškodnino za premoženjsko in nepremoženjsko škodo ex aequo et bono, ocenjeno na 222 568 eurov, ob upoštevanju povečanja med postopkom,

               4.

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka v tej zadevi nasprotuje temu, da ji je tožena stranka zavrnila priznanje invalidnosti za tri leta od 1. septembra 2004, ne da bi predvidela retroaktivni učinek z dnem 21. aprila 2004, datumom, ko je invalidska komisija v zvezi z njim sprejela prvo zavrnilno odločbo.
   V utemeljitev svojih trditev tožeča stranka navaja:

               —

               kršitev člena 7 Priloge II Kadrovskih predpisov in pravil o delovanju invalidskih komisij. V tem pogledu trdi, da dva izmed treh zdravnikov, ki so sestavljali invalidsko komisijo, nista poznala niti njegove bolezni niti njegovega zdravstvenega stanja,

               —

               da je komisija v obravnavani zadevi storila očitno napako pri presoji kar zadeva naravo njegove bolezni. V tem pogledu je navedeno, da invalidska komisija nikakor ni upoštevala obstoja bolezni, ki se razlikuje od težav s spanjem, in sicer kronične utrujenosti, ki je bila predhodno diagnosticirana,

               —

               nespoštovanje obveznosti obrazložitve,

               —

               kršitev členov 53 in 78 Kadrovskih predpisov in členov 13 do 18 njihove Priloge VIII,

               —

               kršitev načela dobre uprave in dobrega upravljanja, kot tudi kršitev dolžnosti skrbi za blaginjo uradnikov.


title: Zadeva C-428/12: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 3. aprila 2014 – Evropska komisija proti Kraljevini Španiji (Neizpolnitev obveznosti države — Člena 34 PDEU in 36 PDEU — Ukrepi z enakim učinkom kot količinske omejitve pri uvozu — Dodatni zasebni prevoz blaga — Prvo vozilo voznega parka podjetja — Pravila za pridobitev prevoznih dovoljenj za cestni prevoz — Varnost v cestnem prometu in varstvo okolja)

text:
               26.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 159/5

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 3. aprila 2014 – Evropska komisija proti Kraljevini Španiji
   (Zadeva C-428/12) (1)

   ((Neizpolnitev obveznosti države - Člena 34 PDEU in 36 PDEU - Ukrepi z enakim učinkom kot količinske omejitve pri uvozu - Dodatni zasebni prevoz blaga - Prvo vozilo voznega parka podjetja - Pravila za pridobitev prevoznih dovoljenj za cestni prevoz - Varnost v cestnem prometu in varstvo okolja))
   2014/C 159/06
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: I. Galindo Martin in G. Wilms, agenta)

      Tožena stranka: Kraljevina Španija (zastopnika: J. García-Valdecasas Dorrego in Centeno Huerta, agenta)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 34 PDEU in 36 PDEU – Izdaja dovoljenj za motorna vozila – Nacionalna zakonodaja, ki za pridobitev „dovoljenja za dodatni zasebni prevoz blaga“ zahteva, da od prve registracije prvega tovornega vozila voznega parka podjetja ni preteklo več kot pet mesecev

      Izrek

               1.

               Kraljevina Španija s tem, da je v odloku FOM/734/2007 z dne 20. marca 2007 o izvajanju zakona o urejanju kopenskega prevoza na področju prevoznih dovoljenj za cestne prevoze blaga za vozila, katerih največja dovoljena masa presega 3,5 tone, določila pogoj, da za pridobitev dovoljenja za dodatni zasebni prevoz blaga od prve registracije prvega vozila voznega parka podjetja ni preteklo več kot pet mesecev, ni izpolnila obveznosti iz členov 34 PDEU.

               2.

               Kraljevini Španiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 379, 8.12.2012.


title: Zadeva T-665/13: Tožba, vložena 16. decembra 2013 – Zitro IP proti UUNT – Gamepoint (SPIN BINGO)

text:
               1.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 61/13

         Tožba, vložena 16. decembra 2013 – Zitro IP proti UUNT – Gamepoint (SPIN BINGO)
   (Zadeva T-665/13)
   2014/C 61/22
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Zitro IP Sàrl. (Luxembourg, Luksemburg) (zastopnik: A. Canela Giménez, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Gamepoint BV (Haag, Nizozemska)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               odločbo četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 14. oktobra 2013 v zadevi R 1388/2012-4 razveljavi;

               —

               toženi stranki in drugi stranki, če bo intervenirala, naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna znamka Skupnosti: obarvana figurativna znamka v barvah, ki vsebuje besedni element „SPIN BINGO“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 41 in 42 – prijava znamke Skupnosti št. 9 545 658

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Navajana znamka ali znak: besedna znamka „ZITRO SPIN BINGO“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 28 in 41 – registracija znamke Skupnosti št. 9 058 868

      Odločba oddelka za ugovore: delna ugoditev ugovoru

      Odločba odbora za pritožbe: razveljavitev izpodbijane odločbe in zavrnitev ugovora

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) UZS


title: Zadeva C-42/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 25. januarja 2010 vložilo Raad van State (Belgija) – 1. Vlaamse Dierenartsenvereniging VZW, 2. Marc Janssens proti Državi Belgiji, intervenient: Luk Vangheluwe

text:
               17.4.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 100/20

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 25. januarja 2010 vložilo Raad van State (Belgija) – 1. Vlaamse Dierenartsenvereniging VZW, 2. Marc Janssens proti Državi Belgiji, intervenient: Luk Vangheluwe
   (Zadeva C-42/10)
   2010/C 100/31
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Raad van State

      Stranke v postopku v glavni stvari

               Tožeči stranki

               :

                           1.

                           Vlaamse Dierenartsenvereniging VZW

                           2.

                           Marc Janssens

               Tožena stranka

               :

               Država Belgija

               Intervenient

               :

               Luk Vangheluwe

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali členi 3(b), 4(2), 5 in 17, drugi odstavek, Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 998/2003 (1) z dne 26. maja 2003 o zahtevah v zvezi z zdravstvenim varstvom živali, ki se uporabljajo za netrgovske premike hišnih živali in o spremembi Direktive Sveta 92/65/EGS ter členi in priloge k Odločbi Komisije št. 2003/803/ES (2) z dne 26. novembra 2003 o določitvi vzorca potnega lista za premike psov, mačk in belih dihurjev znotraj Skupnosti nasprotujejo temu, da bi nacionalna ureditev potnih listov za mačke in bele dihurje, ki napotuje na vzorec in dodatne pogoje, ki so določeni v zgoraj navedeni Odločbi Komisije z dne 26. novembra 2003, poleg tega določala tudi, da mora vsak potni list vsebovati enotno trinajstmestno številko, sestavljeno iz oznake „BE“, ki je ISO koda Belgije, dvomestne razpoznavne številke izdajatelja in devetmestne zaporedne številke?

               2.

               Ali členi 3(b), 4(2), 5 in 17(2) Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 998/2003 z dne 26. maja 2003 o zahtevah v zvezi z zdravstvenim varstvom živali, ki se uporabljajo za netrgovske premike hišnih živali in o spremembi Direktive Sveta 92/65/EGS ter členi in priloge k Odločbi Komisije št. 2003/803/ES z dne 26. novembra 2003 o določitvi vzorca potnega lista za premike psov, mačk in belih dihurjev znotraj Skupnosti nasprotujejo temu, da nacionalni sistem uporablja tudi vzorec evropskega potnega lista za hišne živali kot dokaz za identifikacijo in registracijo psov in poleg tega določa, da tretje osebe s samolepilnimi nalepkami vnašajo spremembe o identifikaciji lastnika in živali v delih od I do III evropskega potnega lista za hišne živali, ki ga je potrdil pooblaščeni veterinar, pri čemer so prejšnji podatki o identifikaciji prelepljeni?

      (1)  UL L 146, str. 1.

      (2)  UL L 312, str. 1.


title: Zadeva F-118/05: Tožba, vložena  12. decembra 2005  — Matthias Klopfer proti Komisiji

text:
               11.3.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 60/52

         Tožba, vložena 12. decembra 2005 — Matthias Klopfer proti Komisiji
   (Zadeva F-118/05)
   (2006/C 60/96)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Matthias Klopfer (Berlin, Nemčija) (Zastopnik: E. Pätzel)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               za nično naj se razglasi Odločbo ADMIN.B.2/D (05) 18479/EGL-ade direktorja Evropske službe za izbor kadrov (EPSO) z dne 29. 8. 2005;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka je sodelovala v natečaju EPSO/B/11/03 za izobraževanje „zaposlitvene rezerve upravnih inšpektoric in upravnih inšpektorjev na področju sestavljanja objav: korektor stopnje B 5/B 4“.
   Natečajna komisija je sklenila, da se tožečo stranko izključi iz natečajnih preizkusov znanj, ker je potrebne delovne izkušnje pridobila zgolj v polovičnem delovnem času, kar po mnenju komisije ne ustreza zahtevam.
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja kršitev načela enakega obravnavanja, predvidenega v členu 5 Statuta. Nadalje ima besedilo objave dvojni pomen, tako da obstaja hkrati tudi kršitev načela vezanosti uprave.


title: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 27. julija 2005 v združenih zadevah T-49/02 do T-51/02, Brasserie nationale SA (prej Brasseries Funck-Bricher et Bofferding) in drugi proti Komisiji Evropskih skupnosti (Omejevalno ravnanje — Luksemburški trg piva — Globe)

text:
               17.9.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 229/13

      SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 27. julija 2005
   v združenih zadevah T-49/02 do T-51/02, Brasserie nationale SA (prej Brasseries Funck-Bricher et Bofferding) in drugi proti Komisiji Evropskih skupnosti (1)

   (Omejevalno ravnanje - Luksemburški trg piva - Globe)
   (2005/C 229/25)
   Jezik postopka: francoščina
   V združenih zadevah T-49/02 do T-51/02, družba Brasserie nationale SA (prej Brasseries Funck-Bricher et Bofferding), s sedežem v Bascharageu (Luksemburg), ki jo zastopata A. Carnelutti in L. Schiltz, avocats, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, družba Brasserie Jules Simon et Cie SCS, s sedežem v Wiltzu (Luksemburg), ki jo zastopata A. Carnelutti in J. Mosar, avocats, družba Brasserie Battin SNC, s sedežem v Eschu-sur-Alzette (Luksemburg), ki jo zastopata A. Carnelutti in M. Santini, avocats, proti Komisiji Evropskih skupnosti (zastopnika: W. Wils in A. Bouquet, z naslovom za vročanje v Luxembourgu), zaradi, prvič, predloga za razglasitev ničnosti člena 1 Odločbe Komisije 2002/759/ES z dne 5. decembra 2001 o postopku uporabe člena 81 Pogodbe (zadeva COMP/37.800/F3 — Luksemburške pivovarne) (UL 2002, L 253, str. 21), v delu, ki zadeva tožeče stranke, in, drugič, predloga za razglasitev ničnosti člena 2 te odločbe, kolikor tožečim strankam nalaga globe in, podredno, za občutno zmanjšanje omenjenih glob, je Sodišče prve stopnje (drugi senat), v sestavi A.W.H. Meij, predsednik, N.J. Foorwood, sodnik, in I. Pelikánova, sodnica; sodni tajnik: I. Natsinas, administrator, 27. julija 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Tožbe se zavrnejo.

               2.

               Tožečim strankam se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 109, 4.5.2002.


title: Zadeva T-200/12: Tožba, vložena 9. maja 2012 – Shannon Free Airport Development proti Komisiji

text:
               25.8.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 258/22

         Tožba, vložena 9. maja 2012 – Shannon Free Airport Development proti Komisiji
   (Zadeva T-200/12)
   2012/C 258/41
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Shannon Free Airport Development Co. Ltd (Shannon, Irska) (zastopnik: S. Pappas, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

               —

               Sklep oddelka za pogodbe in finance pri Delegaciji Evropske Unije v Ukrajini z dne 28. februarja 2012, ki je izpodbijan s to tožbo in je bil sprejet v okviru razpisa EuropeAid/131567/C/SER/UA „Projekt podpore in razvejanja turizma na Krimu“, in nadaljnji sklepi istega organa ter direktorja generalnega direktorata Evropske komisije za razvoj naj se razglasijo za nične;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               S prvim tožbenim razlogom zatrjuje kršitev bistvene postopkovne zahteve glede obrazložitve in poudarja, da

                           —

                           sodna praksa in zakonodaja toženi stranki nalagata obveznost jasno obrazložiti prednosti izbrane ponudbe in ne zadošča le izpodbijanje dokazov, ki jih predloži tožeča stranka, dobra uprava mora preizkusiti, ali odražajo resničnost, in obravnavati navedbe pravilno, še toliko bolj kadar različne obteževalne okoliščine zaostrujejo to zahtevo.

               2.

               Z drugim tožbenim razlogom zatrjuje kršitev bistvene postopkovne zahteve po spoštovanju veljavnega postopka in poudarja, da

                           —

                           so bile v zvezi z ocenjevalnim postopkom, ki mu je sledila komisija za ocenjevanje, podane nepravilnosti, ki so bile toženi stranki znane, vendar jih ni upoštevala pred objavo rezultatov. Zato so nadaljnji sklepi nezakoniti v delu, v katerem temeljijo na rezultatu navedenih nepravilnosti.

               3.

               S tretjim tožbenim razlogom zatrjuje kršitev enakega obravnavanja in zlorabo pooblastil, ker:

                           —

                           je bil nezakoniti postopek uporabljen le v primeru konzorcija, katerega del je bila tožeča stranka, kar je v nasprotju z načelom prepovedi diskriminacije. Prav tako se zdi, da je bil edini namen nezakonitega postopka izločitev konzorcija tožeče stranke s prvega mesta na ocenjevalnem seznamu.


title: Zadeva T-145/05: Tožba José Antonio de Brito Sequeira Carvalho proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 4. aprila 2005

text:
               25.6.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/24

         Tožba José Antonio de Brito Sequeira Carvalho proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 4. aprila 2005
   (Zadeva T-145/05)
   (2005/C 155/47)
   Jezik postopka: francoščina
   José Antonio de Brito Sequeira Carvalho, stanujoč v Lizboni, ki ga zastopa Karel Hartog Hagenaar, avocat, je dne 4. aprila 2005 vložil tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da izpodbijani akt ne obstaja in ga razglasi za ničnega,

               2.

               naj razglasi za nične ali umakne vse kasnejše akte, ki se nanašajo ali merijo na podaljšanje zatrjevanih učinkov tega neobstoječega akta, ali jih potrjujejo,

               3.

               naloži plačilo odškodnine za škodljive posledice tega akta, za zdaj ocenjeno na 30.000 evrov, glede na celotno škodo, ocenjeno na 300.000 evrov,

               4.

               naloži toženi stranki plačilo vseh stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   S to tožbo se izpodbija predvsem akt, ki naj bi ga generalni direktor v imenu Generalnega direktorata za razvoj dal podpisati tožeči stranki in vložiti v upravno mapo tožeče stranke, z njim pa je generalni direktor odločil, da je tožeča stranka na bolniškem staležu. Zadevni stalež je tudi v nasprotju s spisom, ki se vodi vzporedno.
   Po mnenju tožeče stranke je treba ugotoviti, da obravnavani akt pravno ne obstaja.
   V utemeljitev svojega zahtevka tožeča stranka med drugim navaja:

               —

               da naj bi bila obrazložitev izpodbijanega akta nenatančna,

               —

               da se odločba o zavrnitvi ugovora, ki je bil vložen na podlagi člena 90 Statuta, opira na dejstva in ravnanja, ki se tožeči stranki očitajo, ta pa za njih ni vedela, in da naj, na eni strani, ne bi bila nikoli navedena v njenih poročilih o delu in o oceni dela in na drugi strani, da naj ji jih nihče izmed njenih predpostavljenih nikoli ne bi omenil,

               —

               da gre v obravnavanem primeru za zlorabo moči in postopka,

               —

               da gre za kršitev načela enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije.


title: Zadeva T-513/12: Tožba, vložena 22. novembra 2012 – NCL proti UUNT (NORWEGIAN GETAWAY)

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/65

         Tožba, vložena 22. novembra 2012 – NCL proti UUNT (NORWEGIAN GETAWAY)
   (Zadeva T-513/12)
   2013/C 26/129
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: NCL Corporation Ltd (Miami, Združene države Amerike) (zastopnica: N. Grüger, odvetnica)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               naj odločbo četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 12. septembra 2012 (zadeva R 1014/2012-4) razveljavi in zadevo vrne odboru za pritožbe;

               —

               podredno, naj izpodbijano odločbo glede storitev iz razreda 39: „Arranging of cruises (prirejanje križarjenj), Cruise ship services (križarjenja), Cruise arrangement (organizacija križarjenj)“ razveljavi in zadevo vrne odboru za pritožbe;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „NORWEGIAN GETAWAY“ za storitve iz razreda 39 – prijava znamke Skupnosti št. 10 281 939

      Odločba preizkuševalca: zavrnitev prijave

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev členov 7(1)(b) in 7(1)(c) v povezavi s členom 7(2) Uredbe št. 207/2009