title: Zadeva T-341/07: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 30. septembra 2009 – Sison proti Svetu ( Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi za nekatere osebe in subjekte v okviru boja proti terorizmu — Skupno stališče 2001/931/SZVP in Uredba (ES) št. 2580/2001 — Ničnostna tožba — Prilagoditev predlogov — Sodni nadzor — Obrazložitev — Pogoji za izvajanje ukrepa Skupnosti o zamrznitvi sredstev )

text:
               21.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/42

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 30. septembra 2009 – Sison proti Svetu
   (Zadeva T-341/07) (1)

   („Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi za nekatere osebe in subjekte v okviru boja proti terorizmu - Skupno stališče 2001/931/SZVP in Uredba (ES) št. 2580/2001 - Ničnostna tožba - Prilagoditev predlogov - Sodni nadzor - Obrazložitev - Pogoji za izvajanje ukrepa Skupnosti o zamrznitvi sredstev“)
   2009/C 282/78
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Jose Maria Sison (Utrecht, Nizozemska) (zastopniki: J. Fermon, A. Comte, H. Schultz, D. Gürses in W. Kaleck, odvetniki)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bishop in E. Finnegan, zastopnika)

      Intervenienti v podporo tožene stranke: Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopnika: S. Behzadi Spencer in I. Rao, zastopnika); Kraljevina Nizozemska (zastopniki: C. Wissels, M. de Mol, M. Noort in Y. de Vries, zastopniki), in Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: P. Aalto in S. Boelaert, zastopnika)

      Predmet

   Prvič, razglasitev delne ničnosti Sklepa Sveta 2007/445/ES z dne 28. junija 2007 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu in razveljavitvi sklepov 2006/379/ES in 2006/1008/ES (UL L 169, str. 58) ter, drugič, odškodninska tožba.

      Izrek

               1.

               Sklep Sveta 2007/445/ES z dne 28. junija 2007 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu in razveljavitvi sklepov 2006/379/ES in 2006/1008/ES; Sklep Sveta 2007/868/ES z dne 20. decembra 2007 o izvajanju člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001 in razveljavitvi Sklepa 2007/445; Sklep Sveta 2008/343/ES z dne 29. aprila 2008 o spremembi Sklepa 2007/868; Sklep Sveta 2008/583/ES z dne 15. julija 2008 o izvajanju člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001 in razveljavitvi Sklepa 2007/868; Sklep Sveta 2009/62/ES z dne 26. januarja 2009 o izvajanju člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001 in razveljavitvi Sklepa 2008/583 ter Uredba Sveta (ES) št. 501/2009 z dne 15. junija 2009 o izvajanju člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001 in razveljavitvi Sklepa 2009/62 se razveljavijo v delu, v katerem se ti akti nanašajo na Joseja Mario Sisona.

               2.

               Odločitev o stroških se pridrži.

      (1)  UL C 269, 10.11.2007.


title: Zadeva T-287/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. februarja 2015 – Husky CZ/UUNT – Husky of Tostock (HUSKY) (Znamka Skupnosti – Postopek za razveljavitev – Besedna znamka Skupnosti HUSKY – Resna in dejanska uporaba znamke – Delna razveljavitev – Podaljšanje roka – Pravilo 71(2) Uredbe (ES) št. 2868/95 – Prevod v jezik postopka)

text:
               30.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 107/25

      Sodba Splošnega sodišča z dne 13. februarja 2015 – Husky CZ/UUNT – Husky of Tostock (HUSKY)
      (Zadeva T-287/13) (1)

      ((Znamka Skupnosti - Postopek za razveljavitev - Besedna znamka Skupnosti HUSKY - Resna in dejanska uporaba znamke - Delna razveljavitev - Podaljšanje roka - Pravilo 71(2) Uredbe (ES) št. 2868/95 - Prevod v jezik postopka))
      (2015/C 107/33)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Husky CZ s.r.o. (Praga, Češka republika) (zastopnik: L. Lorenc, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: P. Geroulakos in I. Harrington)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe pri UUNT: Husky of Tostock Ltd (Woodbridge, Združeno kraljestvo)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 14. marca 2013 (zadeva R 748/2012-1) v zvezi s postopkom za razveljavitev med družbama Husky CZ s.r.o. in Husky of Tostock Ltd.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Husky CZ s.r.o. se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 207, 20.7.2013.


title: Zadeva T-500/10: Tožba, vložena 19. oktobra 2010 – Dorma proti UUNT – Puertas Doorsa (doorsa FÁBRICA DE PUERTAS AUTOMÁTICAS)

text:
               18.12.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 346/52

         Tožba, vložena 19. oktobra 2010 – Dorma proti UUNT – Puertas Doorsa (doorsa FÁBRICA DE PUERTAS AUTOMÁTICAS)
   (Zadeva T-500/10)
   ()
   2010/C 346/103
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Dorma GmbH & Co. KG (Ennepetal, Nemčija) (zastopnik: P. Koch Moreno, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Puertas Doorsa, SL (Petrel, Španija)

      Predloga tožeče stranke

               —

               Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 17. avgusta 2010 v zadevi R 542/2009-4 naj se razveljavi; in

               —

               toženi stranki in drugi stranki pred odborom za pritožbe naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka „doorsa FÁBRICA DE PUERTAS AUTOMÁTICAS“ za proizvode iz razredov 6, 9 in 19 – Prijava znamke Skupnosti št. 4884359

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: nemška figurativna znamka „DORMA“, registrirana pod št. 39525884, za proizvode in storitve iz razredov 6, 9, 16, 19 in 37; besedna znamka Združenega kraljestva „DORMA“, registrirana pod št. 2201691, za proizvode iz razredov 6, 7, 9, 16 in 19; mednarodna registracija št. 722009 za figurativno znamko „DORMA“ za proizvode iz razredov 6, 7, 9, 16 in 19

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: Tožeča stranka meni, da je z izpodbijano odločbo kršen člen 8(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009, ker je odbor za pritožbe napačno uporabil določbe tega člena za sporno znamko.


title: Zadeva T-666/14: Tožba, vložena 16. septembra 2014 – Monster Energy/UUNT (GREEN BEANS)

text:
               20.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 127/29

         Tožba, vložena 16. septembra 2014 – Monster Energy/UUNT (GREEN BEANS)
   (Zadeva T-666/14)
   (2015/C 127/40)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Monster Energy Company (Corona, Združene države Amerike) (zastopnik: P. Brownlow, Solicitor)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Skupnosti „GREEN BEANS“ – Prijava št. 11 410 801

      Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora UUNT za pritožbe z dne 2. decembra 2013 v zadevi R 1530/2013-1

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-345/10 P: Pritožba, ki jo je 8. julija 2010 vložila Freixenet, SA zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 27. aprila 2010 v zadevi T-110/08, Freixenet proti UUNT

text:
               9.10.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 274/9

         Pritožba, ki jo je 8. julija 2010 vložila Freixenet, SA zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 27. aprila 2010 v zadevi T-110/08, Freixenet proti UUNT
   (Zadeva C-345/10 P)
   ()
   2010/C 274/13
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnica: Freixenet, SA (zastopniki: F. de Visscher, E. Cornu in D. Moreau, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlogi

               —

               Primarno: razveljavita naj se sodba Splošnega sodišča z dne 27. aprila 2010 in odločba prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 20. novembra 2007 ter odloči naj se, da prijava znamke Skupnosti št. 32 540 izpolnjuje pogoje za objavo v skladu s členom 40 Uredbe št. 40/94 (postal člen 39 Uredbe št. 207/2009);

               —

               podredno, razveljavi naj se sodba Splošnega sodišča z dne 27. aprila 2010;

               —

               v vsakem primeru naj se UUNT naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja tri pritožbene razloge.
   S prvim pritožbenim razlogom v bistvu navaja kršitev pravice do obrambe in pravice do poštenega postopka, člena 6 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter členov 73, drugi stavek, in 38(3) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (1) (postala člena 75, drugi stavek, in 37(3) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (2)).
   Prvi del tega pritožbenega razloga se nanaša na neupoštevanje pravila o kontradiktornosti. Po mnenju pritožnice in nasprotno od mnenja Splošnega sodišča v izpodbijani sodbi je odbor za pritožbe UUNT v odločbi, ki je bila predložena Splošnemu sodišču, opravil novo presojo razlikovalnega učinka znamke pritožnice, ne da bi ji omogočil, da predstavi stališča o tem novem pristopu. V zvezi s tem naj bi bila utemeljitev Splošnega sodišča glede odločbe prvega odbora za pritožbe napačna in nezadostna glede na načelo postopkovne pravičnosti in potrebno upoštevanje pravice do obrambe. Izpodbijana sodba naj bi prav tako kršila pravico do obrambe in načelo postopkovne pravičnosti s presojo, da Urad lahko pritožnici sporoči več dejanskih elementov in navede, da namerava z njimi utemeljiti svojo zavrnilno odločbo, ter nato po prejemu pisnih stališč pritožnice o teh elementih odloči, da jih vsaj delno ne bo upošteval, in utemelji svojo odločbo na dejansko in pojmovno drugačni presoji, ne da bi dal pritožnici možnost, da predloži svoja stališča.
   Pritožnica v drugem delu navaja predvsem, da je Splošno sodišče kršilo obveznost obrazložitve, ker ni mogoče, da bi se v izpodbijani sodbi odločba prvega odbora za pritožbe glede uporabe člena 7(1)(b) štela za dovolj obrazloženo, saj ni naveden noben dokaz, na katerem ta odločba temelji, niti ni mogoča presoja, da je sklicevanje na dokaze odveč, ker naj bi se prvi odbor za pritožbe domnevno oprl na „sklepe na podlagi praktičnih izkušenj“. Poleg tega negotovost glede dejstev in dokazov, na katera sta se oprla Urad in Splošno sodišče, krši pravico do obrambe in obveznost obrazložitve iz člena 73 navedene Uredbe št. 40/94.
   Pritožnica z drugim pritožbenim razlogom trdi, da je Splošno sodišče kršilo člen 7(1)(b) navedene Uredbe št. 40/94. Čeprav je dokazala z dokumenti, da je prijavljena znamka sestavljena iz kombinacije značilnih elementov, ki jo bistveno razlikujejo od drugih predstavitev proizvodov na trgu, naj bi Splošno sodišče pri ugotovitvi, da prijavljena znamka nima razlikovalnega učinka, le povzelo nejasna in splošna zanikanja Urada. Splošno sodišče naj bi bilo pri presoji razlikovalnega učinka znamke strožje kot v primerih drugih bolj tradicionalnih znamk. Izpodbijana sodba naj bi tako kršila pravilo o konkretni presoji razlikovalnega učinka znamke. Na drugi strani naj bi Splošno sodišče s presojo, da velika večina potrošnikov ne zazna originalnega videza znamke kot koristnega elementa pri določanju porekla zadevnega penečega vina, ampak se raje opre na etiketo, izključilo iz varstva obliko embalaže proizvoda, čeprav je ta možnost izrecno predvidena v členu 4 navedene uredbe.
   Družba, ki je vložila pritožbo, s tretjim pritožbenim razlogom trdi, da je Splošno sodišče kršilo člen 7(3) Uredbe št. 40/94, ker je v izpodbijani sodbi zahtevalo, da prijavljena znamka pridobi razlikovalni učinek z uporabo v vsaki državi članici Unije. Splošno sodišče je namreč s tem, da ni priznalo pridobitev razlikovalnega učinka z uporabo s strani pomembnega deleža upoštevne kategorije oseb, hkrati pa je priznalo, da je znamka pritožnice tak učinek pridobila vsaj na španskem ozemlju, določilo nesorazmerno in napačno pravilo glede na navedeno uredbo.

      (1)  UL 1994, L 11, str. 1.

      (2)  UL L 78, str. 1.


title: Zadeva T-362/05: Tožba, vložena dne  21. septembra 2005  — Nuova Agricast proti Komisiji

text:
               26.11.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 296/33

         Tožba, vložena dne 21. septembra 2005 — Nuova Agricast proti Komisiji
   (Zadeva T-362/05)
   (2005/C 296/69)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Nuova Agricast (Cerignola, Italija) (Zastopnica: Michele Arcangelo Calabrese, odvetnica)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke
   Tožeča stranka v skladu s pravili postopka predlaga, naj Sodišče prve stopnje ugotovi in razglasi, da je Komisija z nezakonitim ravnanjem, navedenim v tožbi, hudo in očitno kršila pravo Skupnosti ter je tožeči stranki povzročila premoženjsko škodo; in naj zato toženi stranki naloži, naj ji povrne:

               a.)

               701 692,77 evrov iz naslova povrnitve škode zaradi nedodelitve prve podpore;

               b.)

               701 692,77 evrov iz naslova povrnitve škode zaradi nedodelitve druge podpore;

               c.)

               701 692,77 evrov iz naslova povrnitve škode zaradi nedodelitve tretje podpore;

               d.)

               obresti od revaloriziranih zgoraj navedenih zneskov;

               e.)

               1 453 387,03 evrov ali drugačen, višji ali nižji, znesek, ki se bo določil, morda v sporazumu s Komisijo, med postopkom, iz naslova škode zaradi slabšega rezultata iz glavne dejavnosti podjetja, ki je bil dosežen v poslovnem letu na dan 30. junij 2002, glede na rezultat, ki bi bil dosežen, če bi bil izpolnjen investicijski program;

               f.)

               obresti od revaloriziranega zneska iz točke e);

               g.)

               stroške postopka skupaj s stroški, ki so nastali z zunanjim tehničnim svetovanjem.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka v tej zadevi, ki je ista kot v zadevah T-139/03 (1), T-151/03 (2) in T-98/04 (3), Komisiji očita, da je med predhodno preučitvijo državne pomoči N 715/99, na podlagi katere je izdala odločbo o nenasprotovanju, ravnala nezakonito. To dovoljenje je za obdobje sedmih let, to je od 2000 do 2006, podaljšalo sistem državnih pomoči iz Zakona št. 488/92, ki je bil že leta 1997 dovoljen do 31. decembra 1999.
   Pri tem je treba opozoriti, da je zadevni upravni postopek za dodelitev pomoči določal, da bi morala italijanska vlada uvesti polletne razpise, na katerih bi lahko sodelovala zainteresirana podjetja. Finančni viri razpisa bi bili do njihovega izčrpanja dodeljeni na seznam uvrščenim podjetjem. Ker je sodelovala na tretjem razpisu, tožeča stranka zaradi izčrpanja virov za financiranje podjetij iz seznama ni mogla dobiti podpore.
   Ko je italijanska vlada predložila v pregled pomoč N 715/99, je Komisijo zaprosila, da v prvem razpisu po novem sistemu dopusti spremembo zahtev iz tretjega in iz četrtega razpisa. Vendar je Komisija odobritev dala le za četrti razpis.
   Na podlagi svojih trditev tožeča stranka Komisiji očita:

               —

               da ni uvedla postopka formalne preiskave, ko je ugotovila, da je predlog za dopustitev spremembe zahtev iz tretjega razpisa po prejšnjem sistemu, ki ga je prejela od italijanske vlade, nezdružljiv s skupnim trgom. S tem naj bi tožena stranka kršila člen 88(2) Pogodbe in načelo varstva pravic obrambe;

               —

               kršitev načela pravne varnosti in predvidljivosti pravnih položajev;

               —

               napako v presoji.

         Po mnenju tožeče stranke naj bi Komisija s tem, da je ponovno preučila združljivost predloga, da se podjetjem iz tretjega razpisa dopusti sprememba, s skupnim trgom in da je brez najmanjše razprave z zadevnimi udeleženci ugotovila njegovo nezdružljivost, spremenila svojo odločbo, s katero je potrdila sistem iz leta 1977, ki je že določal preučitev v luči člena 87 Pogodbe.
   Z obravnavanjem obstoječih pravnih položajev in z njihovim razveljavljanjem, naj bi tožena stranka, ne da bi spoštovala pravila postopka, ki jih določa Uredba (ES) št. 659/99 za primer razveljavitve pomoči, tudi čisto zares razveljavila dovoljenje iz leta 1977.

      (1)  Sklep Sodišča prve stopnje z dne 8. julija 2005, neobjavljen.

      (2)  Sklep Sodišča prve stopnje z dne 8. julija 2005, še neobjavljeno v ZOdl-u.

      (3)  Sklep Sodišča prve stopnje z dne 15. julija 2005, neobjavljen.


title: Zadeva C-496/09: Tožba, vložena 2. decembra 2009 (telefaks z dne 30. novembra 2009 ) – Evropska komisija proti Italijanski republiki

text:
               30.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/44

         Tožba, vložena 2. decembra 2009 (telefaks z dne 30. novembra 2009) – Evropska komisija proti Italijanski republiki
   (Zadeva C-496/09)
   2010/C 24/77
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: L. Pignataro in E. Righini, zastopnika)

      Tožena stranka: Italijanska republika

      Predlogi tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da Italijanska republika, s tem da ni sprejela ukrepov, potrebnih za izvršitev sodbe Sodišča Evropskih skupnosti z dne 1. aprila 2004 v zadevi C-99/02 glede izterjave pomoči od upravičencev, ki je z Odločbo Komisije 2000/128/ES (1) z dne 11. maja 1999 o pomoči, ki jo je Italija odobrila za ukrepe aktivnega zaposlovanja, razglašena za nezakonito in nezdružljivo s skupnim trgom, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi navedene odločbe in člena 228(1) ES;

               —

               Italijanski republiki naj se naloži, da Komisiji plača dnevno denarno kazen v višini 285 696 EUR zaradi zamude pri izvršitvi sodbe v zadevi C-99/02 v zvezi z odločbo 2000/128/ES, od dneva razglasitve sodbe v tej zadevi do izvršitve sodbe v zadevi C-99/02;

               —

               Italijanski republiki naj se naloži, da Komisiji plača povprečnino, ki se izračuna z množenjem dnevnega zneska 31 744 EUR s številom dni nadaljevanja kršitve od razglasitve sodbe v tej zadevi v zvezi z odločbo 2000/128/ES;

               —

               Italijanski republiki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Italijanska republika ni sprejela vseh ukrepov, potrebnih za izterjavo pomoči, ki je bila z odločbo razglašena za nezakonito in nezdružljivo s skupnim trgom, saj je do junija 2009 izterjala le 52 088 600,60 EUR od celotnega zneska, ki ga je treba izterjati, 281 525 686,79 EUR. Italijanska republika priznava, da mora izterjati še 229 437 086,19 EUR. Torej ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za uskladitev z odločbo, kot se zahteva s sodbo v zadevi C-99/02.

      (1)  UL L 42, str. 1.


title: Zadeva C-39/12: Sklep predsednika Sodišča z dne 18. junija 2012 – (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – kazenski postopek zoper Vu Thang Dang, ob udeležbi: Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof

text:
               6.10.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 303/21

         Sklep predsednika Sodišča z dne 18. junija 2012 – (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – kazenski postopek zoper Vu Thang Dang, ob udeležbi: Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof
   (Zadeva C-39/12) (1)

   2012/C 303/42
   Jezik postopka: nemščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 118, 21.4.2012.


title: Zadeva T-79/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 17. decembra 2015 – Olympus Medical Systems/UUNT (3D) (Znamka Skupnosti — Prijava figurativne znamke Skupnosti 3D — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               15.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 59/17

         Sodba Splošnega sodišča z dne 17. decembra 2015 – Olympus Medical Systems/UUNT (3D)
   (Zadeva T-79/15) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Prijava figurativne znamke Skupnosti 3D - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2016/C 059/18)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Olympus Medical Systems Corp. (Tokio, Japonska) (zastopnika: A. Ebert-Weidenfeller in C. Opatz, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: K. Doherty in A. Folliard-Monguiral, zastopnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 11. decembra 2014 (zadeva R 1708/2014-2), ki se nanaša na zahtevo za registracijo figurativnega znaka 3D kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Olympus Medical Systems Corp. se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 118, 13.4.2015.


title: Zadeva C-520/10: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 3. maja 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Združeno kraljestvo) – Lebara Ltd proti The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (Obdavčenje — Šesta direktiva o DDV — Člen 2 — Opravljanje storitev za plačilo — Telekomunikacijske storitve — Predplačniške telefonske kartice z informacijami, ki omogočajo opravljanje mednarodnih klicev — Prodaja s strani omrežja distributerjev)

text:
               16.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 174/9

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 3. maja 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Združeno kraljestvo) – Lebara Ltd proti The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Zadeva C-520/10) (1)

   (Obdavčenje - Šesta direktiva o DDV - Člen 2 - Opravljanje storitev za plačilo - Telekomunikacijske storitve - Predplačniške telefonske kartice z informacijami, ki omogočajo opravljanje mednarodnih klicev - Prodaja s strani omrežja distributerjev)
   2012/C 174/11
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Lebara Ltd

      Nasprotna stranka: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Razlaga člena 2, točka 1, Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 23) – Telefonske kartice, ki jih prodaja davčni zavezanec, rezident ene države članice, distributerju, rezidentu druge države članice, ki jih nato ta proda osebam, ki jih uporabijo za opravljanje telefonskih klicev – Transakcija, sestavljena iz več delov – Načini uporabe davka na dodano vrednost

      Izrek

   Člen 2, točka 1, Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2003/92/ES z dne 7. oktobra 2003, je treba razlagati tako, da operater telefonije, ki ponuja telekomunikacijske storitve, s katerimi so distributerju prodane telefonske kartice, ki vsebujejo vse informacije, potrebne za opravljanje mednarodnih klicev po infrastrukturi, ki jo navedeni operater daje na voljo, in ki jih nato distributer v svojem imenu in za svoj račun neposredno ali po drugih davčnih zavezancih, kot so trgovci na debelo ali na drobno, proda končnim uporabnikom, opravlja za distributerja telekomunikacijske storitve za plačilo. Vendar navedeni operater za končnega uporabnika ne opravlja druge storitve za plačilo, ko ta po tem, ko je pridobil telefonsko kartico, izvršuje pravico opravljanja telefonskih klicev z uporabo informacij, ki so na tej kartici.

      (1)  UL C 30, 29.1.2011


title: Zadeva T-673/15: Tožba, vložena 19. novembra 2015 – Guardian Europe/Evropska unija

text:
               15.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 59/23

         Tožba, vložena 19. novembra 2015 – Guardian Europe/Evropska unija
   (Zadeva T-673/15)
   (2016/C 059/26)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Guardian Europe Sàrl (Bertrange, Luksemburg) (zastopnika: F. Louis, odvetnik, in C. O’Daly, Solicitor)

      Tožena stranka: Evropska unija, ki jo zastopata Evropska komisija in Sodišče EU

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               (1) se tožeči stranki dodeli odškodnina za škodo, povzročeno zaradi tega, ker Splošno sodišče ni odločilo v razumnem roku in znaša: (a) stroški garancije 936 000 EUR; (b) oportunitetni stroški/izguba dobička 1 671 000 EUR; in (c) nepremoženjska škoda 14,8 milijona EUR;

               —

               (2) naloži obresti na zneske, predlagane pod točko (1) zgoraj, če je to upoštevno, po povprečni obrestni meri, ki jo uporablja Evropska centralna banka v upoštevnem času operacij glavnega financiranja, povečani za dve odstotni točki;

               —

               (3) se tožeči stranki dodeli odškodnina za škodo, povzročeno zaradi kršitve načela enakega obravnavanja s strani Komisije in Splošnega sodišča, ki znaša: (a) stroški garancije 1 547 000 EUR; (b) oportunitetni stroški/izguba dobička 9 292 000 EUR; in (c) nepremoženjska škoda 14,8 milijona EUR;

               —

               (4) naloži obresti na zneske, predlagane pod točko (3) zgoraj, če je to upoštevno, po povprečni obrestni meri, ki jo uporablja Evropska centralna banka v upoštevnem času operacij glavnega financiranja, povečani za dve odstotni točki; in

               —

               (5) naloži toženi stranki plačilo stroškov tožeče stranke.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: tožeča stranka ima pravico do odškodninskega zahtevka zoper Evropsko unijo na podlagi členov 268 in 340, drugi odstavek, PDEU, ker je Splošno sodišče kršilo njene pravice do sojenja v razumnem času iz člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člena 6(1) Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Tožeči stranki so bile zaradi neobstoja sojenja v razumnem času povzročene tri vrste škode, med 12. februarjem 2010 in 27. septembrom 2012: (1) povečani stroški v zvezi z bančno garancijo za znesek globe, ki je tožeča stranka ni takoj plačala Komisiji, zaradi česar je bila sprejeta Odločba št. C(2007)5791 final z dne 28. novembra 2007 v zadevi COMP/39165 – ravno steklo; (2) oportunitetni stroški, ker je bila nizka obrestna mera na znesek globe, prepozno vrnjene tožeči stranki, na podlagi sodbe Sodišča iz leta 2014, veliko nižja od morebitnega donosa, ki bi ga tožeča stranka lahko dosegla, če bi ta denar namesto, da ga je plačala Komisiji leta 2008, naložila v svoje poslovanje; in (3) nepremoženjska škoda, ker je bila v odločbi tožeči stranki, novembra 2007, napačno naložena najvišja globa in ker Splošno sodišče ni odločilo v razumnem času in je to prepozno popravilo Sodišče novembra 2014.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: tožeča stranka ima pravico do odškodninskega zahtevka zoper Evropsko unijo na podlagi členov 268 in 340, drugi odstavek, PDEU, ker sta Evropska komisija in Splošno sodišče očitno kršila načelo enakega obravnavanja in tožečo stranko obravnavala diskriminatorno. Odločba št. C(2007)5791 final z dne 28. novembra 2007 v zadevi COMP/39165 – Ravno steklo, je napačno izključila lastno prodajo med izračunom glob, naloženih na druge naslovnike odločbe in ni odpravila nastale diskriminacije zoper tožečo stranko, ki kot neintegrirani proizvajalec ni imela nobene lastne prodaje. Splošno sodišče je napako Komisije še podkrepilo s tem, da je izključitvi te lastne prodaje ugodilo. To napako je popravilo šele Sodišče novembra 2014, ko je znižalo globo za 44,4 milijonov. Vendar to znižanje ni nadomestilo škode tožeči stranki za obdobje od novembra 2007 do novembra 2014, ki ji je bila povzročena s tem, da ji je bila napačno naložena višja globa, kar je nakazovalo na to, da nosi posebno odgovornost za kartel ravnega stekla in so bili naloženi dodatni finančni stroški. Nezakonito ravnanje Komisije in Splošnega sodišča je tožeči stranki povzročilo enake tri vrste škode, kot so bile navedene v prvem tožbenem razlogu, vendar v daljšem obdobju od novembra 2007 do novembra 2014.


title: Zadeva C-92/05: Sklep predsednika petega senata Sodišča z dne  26. januarja 2006  — Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki

text:
               1.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 154/13

         Sklep predsednika petega senata Sodišča z dne 26. januarja 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki
   (Zadeva C-92/05) (1)

   (2006/C 154/32)

      Jezik postopka: francoščina

   Predsednik petega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 82, 2.4.2005.


title: Zadeva C-174/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 28. aprila 2008 vložilo Østre Landsret (Danska) – NCC Construction Danmark A/S proti Skatteministerietu

text:
               5.7.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/25

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 28. aprila 2008 vložilo Østre Landsret (Danska) – NCC Construction Danmark A/S proti Skatteministerietu
   (Zadeva C-174/08)
   (2008/C 171/37)
   Jezik postopka: danščina
   Predložitveno sodišče
   Østre Landsret
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: NCC Construction Danmark A/S

      Tožena stranka: Skatteministeriet
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba pojem „priložnostna transakcija z nepremičninami“ (1) iz drugega stavka člena 19(2) Šeste direktive o DDV razlagati tako, da se nanaša na dejavnosti gradbenega podjetja, zavezanca za DDV, v okviru poznejše prodaje nepremičnine, ki jo je gradbeno podjetje z namenom ponovne prodaje zgradilo za lasten račun, v okviru dejavnosti, ki je v celoti predmet DDV?

               2.

               Ali se za namene odgovora na prvo vprašanje upošteva obseg, v katerem je v prodajne dejavnosti, obravnavane ločeno, vključena uporaba blaga in storitev, obdavčenih z DDV?

               3.

               Ali je združljivo z načelom načelo nevtralnosti DDV, da ima gradbeno podjetje, ki mora v skladu z zakonodajo zadevne države članice – na podlagi člena 5(7) in člena 6(3) Šeste direktive – plačati DDV za dobavo znotraj podjetja v okviru gradnje objektov za lasten račun z namenom poznejše prodaje, le pravico do delnega odbitka DDV za splošne stroške v zvezi z gradbeno dejavnostjo, ob upoštevanju tega, da je poznejša prodaja nepremičnine v skladu z zakonodajo države članice o DDV oproščena plačila DDV na podlagi člena 28(3)(b) Šeste direktive o DDV v zvezi s točko 16 Priloge F iste direktive?

      (1)  Šesta direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL 1977, L 145, str. 1).


title: Zadeva F-33/09: Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 9. marca 2010 – Tzvetanova proti Komisiji (Javni uslužbenci — Začasni uslužbenci — Nadomestilo — Izselitveni dodatek — Pogoji, določeni v členu 4 Priloge VII h Kadrovskim predpisom — Običajno prebivališče pred nastopom dela — Bivanje v referenčnem obdobju kot študent v kraju zaposlitve — Pripravništva zunaj kraja zaposlitve v referenčnem obdobju — Upoštevanje kraja dejanskega prebivališča)

text:
               22.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 134/52

         Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 9. marca 2010 – Tzvetanova proti Komisiji
   (Zadeva F-33/09) (1)

   (Javni uslužbenci - Začasni uslužbenci - Nadomestilo - Izselitveni dodatek - Pogoji, določeni v členu 4 Priloge VII h Kadrovskim predpisom - Običajno prebivališče pred nastopom dela - Bivanje v referenčnem obdobju kot študent v kraju zaposlitve - Pripravništva zunaj kraja zaposlitve v referenčnem obdobju - Upoštevanje kraja dejanskega prebivališča)
   2010/C 134/86
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Aglika Tzvetanova (Bruselj, Belgija) (zastopniki: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis in É. Marchal, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva D. Martin in J. Baquero Cruz, zastopnika, nato J. Currall in J. Baquero Cruz, zastopnika)

      Predmet zadeve

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije, s katero je bil tožeči stranki zavrnjen izselitveni dodatek iz člena 4(1)(a) Priloge VII h Kadrovskim predpisom.

      Izrek sodbe

               1.

               Odločba Evropske komisije z dne 10. julija 2008, s katero je bil A. Tzvetanovi zavrnjen izselitveni dodatek iz člena 4 Priloge VII h Kadrovskim predpisom, se razglasi za nično.

               2.

               Evropska komisija nosi vse stroške postopka.

      (1)  UL C 129, 6.6.2009, str. 22.


title: Zadeva C-218/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Ireland (Irska) 5. maja 2014 – Kuldip Singh, Denzel Nnjume, Khaled Aly proti Minister for Justice and Equality

text:
               14.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/7

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Ireland (Irska) 5. maja 2014 – Kuldip Singh, Denzel Nnjume, Khaled Aly proti Minister for Justice and Equality
   (Zadeva C-218/14)
   2014/C 223/10
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   High Court of Ireland

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Kuldip Singh, Denzel Nnjume, Khaled Aly

      Tožena stranka: Minister for Justice and Equality

      Intervenient/Amicus curiae: The Immigrant Council of Ireland

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali v primeru, da se zakonska zveza med osebo, ki je državljan EU, in osebo, ki ni državljan EU, konča z razvezo po tem, ko državljan EU zapusti državo članico gostiteljico, v kateri je izvrševal pravice po pravu EU, in v primeru, da se uporabita člena 7 in 13(2) Direktive Sveta 2004/38/ES (1), oseba, ki ni državljan EU, po tem ohrani pravico do prebivanja v državi članici gostiteljici? Če je odgovor nikalen, ali ima oseba, ki ni državljan EU, pravico do prebivanja v državi članici gostiteljici v obdobju pred razvezo in po odhodu državljana EU iz države članice gostiteljice?

               2.

               Ali so zahteve iz člena 7(1)(b) Direktive 2004/38/ES izpolnjene, kadar zakonec, ki je državljan EU, zatrjuje, da ima zadostna sredstva v smislu člena 8(4) Direktive, ki delno temeljijo na sredstvih zakonca, ki ni državljan EU?

               3.

               Če je odgovor na drugo vprašanje nikalen, ali imajo osebe kot tožeče stranke na podlagi prava EU (razen Direktive) pravico delati v državi članici gostiteljici, da bi delno ali v celoti zagotovile „zadostna sredstva“ za namene člena 7 Direktive?

      (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC; UL L 158, str. 77


title: Zadeva T-64/06: Tožba, vložena  23. februarja 2006  — FLS Plast proti Komisiji

text:
               22.4.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/24

         Tožba, vložena 23. februarja 2006 — FLS Plast proti Komisiji
   (Zadeva T-64/06)
   (2006/C 96/42)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: FLS Plast A/S (Kopenhagen, Danska) (Zastopnika: K. Lasok, QC, in M. Thill-Tayara, lawyer)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Popolna razglasitev ničnosti členov 1(h) in 2(f) izpodbijane odločbe Komisije št. C(2005)4634 z dne 30. novembra 2005, v zadevi COMP/F/38.354 — industrijske vreče, kolikor ta veljata za tožečo stranko;

               —

               podredno, sprememba člena 2(f) izpodbijane odločbe in v okviru neomejene pristojnosti Sodišča prve stopnje znižanje globe, ki je skupaj naložena FLP Plastu, delna razglasitev ničnosti člena 1 točka1 kolikor ta velja za tožeče stranke in delna razveljavitev ali podredno ustrezno znižanje globe, ki je tožečim strankam naložena v člen 2;

               —

               naložitev plačila pravnih in drugih stroškov FLS Plast-a v zvezi s to zadevo komisiji Evropskih skupnosti.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Komisija je v izpodbijani odločbi ugotovila, da je tožeča stranka s sodelovanjem v sklopu dogovorov in usklajenih ravnanj v sektorju industrije plastičnih vreč v Belgiji, Franciji, Nemčiji, Luksemburgu, na Nizozemskem in v Španiji, z določanjem cen in vspostavitvijo modela skupnega izračuna cen, z delitvijo trgov in porazdelitvijo prodajnih kvot, z razdeljevanjem kupcev poslov in naročil, z vlaganjem usklajenih ponudb na javne razpise in izmenjavo individualiziranih podatkov, kršila člen 81 ES. Kršitev tožeče stranke se nanaša na ravnanje drugega podjetja, in sicer Trioplast Wittenheim SA (v nadaljevanju: TW), za katerega je bilo ugotovljena udeležba v zadevnem kartelu. Tožeča stranka je imela delnice TW, ki je bila tudi njena hčerinska družba v 100 % lasti večji del obdobja, za katerega je bila spoznana za odgovorno. TW je bila naložena kazen, tožeča stranka pa je bila za del kazni solidarno odgovorna.
   Tožeča stranka brez da bi ugovarjala obstoju in trajanju kartela ali sodelovanju njene prejšnje hčerinske družbe meni, da je Komisija napačno uporabila pravo pri določanju višine predpisane globe. Tožeča stranka meni, da je del globe TW, za katero je odgovorna, v očitnem nesorazmerju z časovnim obdobjem, v katerem je imela delnice TW.
   Tožeča stranka v nadaljevanju meni, da izpodbijana odločba krši načela nediskriminacije in sorazmernosti, v tej meri, da sta po njej tako tožeča stranka kot tudi njena matična družba odgovorni za delovanje TW, kljub temu, da se slednje ni odločilo nasloviti izpodbijane odločbe na posredniški holding in je dejansko ni naslovilo na druge družbe, z izjemo od tožeče stranke.
   Tožeča stranka tudi meni, da ni vedela za protipravno delovanje TW, da ni vplivala na njegovo vodstvo in da ni bila del podjetja (TW), ki je bilo vpleteno v kršitev navedeno v izpodbijani odločbi in da je zato izpodbijana odločba protipravna ter se jo mora razglasiti za nično.
   Podredno tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, v okviru neomejene pristojnosti, naj zniža naložene globe. Ob tem poudarja, da je bila naložena globa TW previsoka, ker prejšnje ravnanje in teža kršitve ne opravičuje višino osrednjega zneska naložene globe; da je Komisija storila napako pri upoštevanju trajanja kršitve TW in da Komisija ni dokazala ali je globa naložena TW in tožeči stranki v skladu s pravilom 10 % zgornje meje.
   Tožeča stranka glede naložene ji globe ugovarja, da je ob upoštevanju pomanjkanja odvračilnega učinka, trajanja in intenzivnosti kršitve, nesorazmerno visoka. Poleg tega tožeča stranka ugovarja, da je Komisija storila napako, ker ni znižala njene odgovornosti v skladu z obvestilom o ugodni obravnavi, natančneje, ker ni upoštevala 30 % znižanja priznanega TW pri odgovornosti in zavrnitvi znižanja tožeče stranke. Končno tožeča stranka uveljavlja kršitev načela ne bis in idem in načelo po katerem morajo biti kazni ustrezne posebnim okoliščinam vsake tožeče stranke, ob tem poudarja, da je bila kljub temu, da je bila matična družba TW samo 35 % trajanja vpletenosti slednje v kartel, odgovorna za plačilo 85,7 % globe TW.


title: Zadeva T-593/15: Tožba, vložena 14. oktobra 2015 – The Art Company B & S/UUNT – G-Star Raw (THE ART OF RAW)

text:
               14.12.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 414/36

         Tožba, vložena 14. oktobra 2015 – The Art Company B & S/UUNT – G-Star Raw (THE ART OF RAW)
   (Zadeva T-593/15)
   (2015/C 414/47)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: The Art Company B & S, SA (Quel, Španija) (zastopnika: J. Villamor Muguerza in L. Sánchez Calderón, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: G-Star Raw CV (Amsterdam, Nizozemska)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Prijavitelj: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Sporna znamka: besedna znamka Skupnosti „THE ART OF RAW“– prijava za registracijo št. 11 093 036

      Postopek pred UUNT: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 9. julija 2015 v zadevi R 1980//2014-1

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi;

               —

               UUNT in prijavitelju znamke Skupnosti (če bo vstopil v postopek) naloži plačilo stroškov te pritožbe.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-348/09: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 22. maja 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen – Nemčija) – P. I. proti Oberbürgermeisterin der Stadt Remscheid (Prosto gibanje oseb — Direktiva 2004/38/ES — Člen 28(3)(a) — Odločba o izgonu — Kazenska obsodba — Nujni razlogi javne varnosti)

text:
               7.7.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 200/2

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 22. maja 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen – Nemčija) – P. I. proti Oberbürgermeisterin der Stadt Remscheid
   (Zadeva C-348/09) (1)

   (Prosto gibanje oseb - Direktiva 2004/38/ES - Člen 28(3)(a) - Odločba o izgonu - Kazenska obsodba - Nujni razlogi javne varnosti)
   2012/C 200/02
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: P. I.

      Tožena stranka: Oberbürgermeisterin der Stadt Remscheid

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen, Münster – Razlaga člena 28(3) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek, 5, str. 46) – Odločba o izgonu, sprejeta zaradi nujnih razlogov javne varnosti, proti evropskemu državljanu, ki je preteklih deset let prebival v državi članici gostiteljici in bil obsojen na kazen zapora – Pojem „nujni razlogi javne varnosti“

      Izrek

   Člen 28(3)(a) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC, je treba razlagati tako, da države članice lahko štejejo, da kazniva dejanja, kot so ta iz člena 83(1), drugi pododstavek, PDEU, pomenijo zelo resen poseg v osnovne interese družbe, ki bi lahko neposredno ogrozil mir in fizično varnost prebivalstva ter bi lahko zato spadal pod pojem „nujni razlogi javne varnosti“ v smislu navedenega člena 28(3), s katerim se lahko upraviči izgon državljana Unije, pod pogojem, da so bila ta kazniva dejanja storjena na posebno hud način, kar mora predložitveno sodišče preveriti na podlagi posamičnega obravnavanja zadeve, ki mu je bila predložena.
   Pogoj za vsak ukrep izgona je, da mora osebno obnašanje zadevnega posameznika predstavljati resnično in sedanjo grožnjo, ki prizadene osnovne interese družbe ali države članice gostiteljice, kar na splošno pomeni, da je pri zadevnem posamezniku podana težnja k takemu obnašanju tudi v prihodnje. Pred sprejetjem odločbe o izgonu mora država članica gostiteljica upoštevati še zlasti, koliko časa je zadevna oseba bivala na njenem ozemlju, njeno starost, zdravstveno stanje, družinske in ekonomske razmere, socialno in kulturno vključenost v to državo članico ter obseg njenih vezi z izvorno državo.

      (1)  UL C 282, 21.11.2009.


title: Zadeva T-256/06: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 5. oktobra 2008 – Neoperl Servisys proti UUNT (Znamka Skupnosti – Prijava besedne znamke Skupnosti HONEYCOMB – Absolutni razlog za zavrnitev – Opisni značaj – Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 40/94)

text:
               20.12.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 327/22

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 5. oktobra 2008 – Neoperl Servisys proti UUNT
   (Zadeva T-256/06) (1)

   (Znamka Skupnosti - Prijava besedne znamke Skupnosti HONEYCOMB - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisni značaj - Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 40/94)
   (2008/C 327/39)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Neoperl Servisys (Reinach, Švica) (zastopnik: H. Börjes-Pestalozza, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: R. Pethke, zastopnik)
   Predmet
   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 17. julija 2006 (zadeva R 1388/2005-4) glede zahteve za registracijo besednega znaka HONEYCOMB kot znamke Skupnosti.
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Neoperl Servisys AG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 261, 28.10.2006.


title: Zadeva C-119/12: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 22. novembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Josef Probst proti mr.nexnet GmbH (Elektronske komunikacije — Direktiva 2002/58/ES — Člen 6(2) in (5) — Obdelava osebnih podatkov — Podatki o prometu, potrebni za zaračunavanje in izterjavo terjatev — Izterjava terjatev s strani tretje družbe — Osebe, ki delujejo pod nadzorom ponudnikov javnih komunikacijskih omrežij in elektronskih komunikacijskih storitev)

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/15

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 22. novembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Josef Probst proti mr.nexnet GmbH
   (Zadeva C-119/12) (1)

   (Elektronske komunikacije - Direktiva 2002/58/ES - Člen 6(2) in (5) - Obdelava osebnih podatkov - Podatki o prometu, potrebni za zaračunavanje in izterjavo terjatev - Izterjava terjatev s strani tretje družbe - Osebe, ki delujejo pod nadzorom ponudnikov javnih komunikacijskih omrežij in elektronskih komunikacijskih storitev)
   2013/C 26/26
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesgerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Josef Probst

      Tožena stranka: mr.nexnet GmbH

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Bundesgerichtshof – Razlaga člena 6(2) in (5) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/58/ES z dne 12. julija 2002 o obdelavi osebnih podatkov in varstvu zasebnosti na področju elektronskih komunikacij (Direktiva o zasebnosti in elektronskih komunikacijah) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 514) – Prenos podatkov o prometu, ki se nanašajo na naročnike in uporabnike in ki jih obdeluje in beleži ponudnik javnega komunikacijskega omrežja – Nacionalni predpisi, v skladu s katerimi je tak prenos do prevzemnika terjatve, ki se nanaša na plačilo za telekomunikacijske storitve, dopusten, če obstajajo pogodbene klavzule, po katerih je treba prenesene podatke obdelovati zaupno in je druga pogodbena stranka upravičena preveriti spoštovanje varstva teh podatkov

      Izrek

   Člen 6(2) in (5) Direktive 2002/58/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. julija 2002 o obdelavi osebnih podatkov in varstvu zasebnosti na področju elektronskih komunikacij (Direktiva o zasebnosti in elektronskih komunikacijah) je treba razlagati tako, da ponudnik javnih komunikacijskih omrežij in javno razpoložljivih elektronskih komunikacijskih storitev lahko prenese podatke o prometu prevzemniku njegovih terjatev, ki se nanašajo na telekomunikacijske storitve, da bi te terjatve izterjal, ta prevzemnik pa navedene podatke lahko obdela pod pogojem, prvič, da deluje pod nadzorom ponudnika storitev, kar zadeva obdelavo teh istih podatkov, in drugič, da se ta prevzemnik omeji na obdelavo podatkov o prometu, ki so potrebni za izterjavo prevzetih dolgov.
   Ne glede na opredelitev pogodbe o odstopu terjatev odstopnik terjatve deluje pod nadzorom ponudnika storitev v smislu člena 6(5) Direktive 2002/58, če deluje zgolj po navodilih in pod nadzorom tega ponudnika. Pogodba, sklenjena med njima, mora vsebovati zlasti določbe, ki zagotavljajo zakonito obdelavo podatkov o prometu s strani prevzemnika, ponudniku storitev pa omogočijo, da se v vsakem trenutku prepriča, ali prevzemnik te določbe spoštuje.

      (1)  UL C 174, 16.6.2012.


title: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 8. septembra 2005 v zadevi C-57/05: Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2002/46/ES — Približevanje zakonodaj držav članic o prehranskih dopolnilih — Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)

text:
               29.10.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 271/11

      SODBA SODIŠČA

   (šesti senat)
   z dne 8. septembra 2005
   v zadevi C-57/05: Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2002/46/ES - Približevanje zakonodaj držav članic o prehranskih dopolnilih - Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)
   (2005/C 271/21)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi C-57/05, zaradi tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 226 ES, vložene 9. februarja 2005, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: J.-P. Keppenne) proti Francoski republiki (zastopniki: G. de Bergues, E. Belliard in R. Loosli-Surrans), je Sodišče (šesti senat), v sestavi A. Borg Barthet, predsednik senata, S. von Bahr in A. Ó Caoimh (poročevalec), sodnika, generalni pravobranilec: L. A. Geelhoed, sodni tajnik: R. Grass, 8. septembra 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Francoska republika s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2002/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. junija 2002 o približevanju zakonodaj držav članic o prehranskih dopolnilih, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2.

               Francoski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 82, 2.4.2005.


               29.3.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 72/48

         Tožba Nadzornega organa EFTA proti Kneževini Lihtenštajn, vložena dne 15. novembra 2006
   (Zadeva E-5/06)
   (2007/C 72/23)
   Nadzorni organ EFTA, ki ga zastopata Niels Fenger in Arne Torsten Andersen, zastopnika za Nadzorni organ EFTA, 35, Rue Belliard, B-1040 Bruselj, je dne 15. novembra 2006 na sodišče EFTA vložil tožbo proti Kneževini Lihtenštajn.
   Vlagatelj zahteva, da Sodišče:

               1.

               ugotovi, da Kneževina Lihtenštajn s tem, ko je za uveljavljanje dodatka za pomoč in postrežbo uvedla zahtevo o dokazilu o stalnem prebivališču v Lihtenštajnu, ni izpolnila svojih obveznosti v skladu s členom 19(1) in (2), členom 25(1) ter členom 28(1) Akta, navedenega v točki 1 Priloge VI k Sporazumu EGP (Uredba Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti), kakor je bil prilagojen Sporazumu EGP s Protokolom 1 k Sporazumu; ter

               2.

               Kneževini Lihtenštajn naloži plačilo stroškov postopka.

         Pravno in dejansko ozadje ter tožbeni razlogi, navedeni v podporo:

               —

               Ta zadeva se nanaša na Hilflosenentschädigung (dodatek za pomoč in postrežbo) v Lihtenštajnu za osebe, ki za opravljanje vsakodnevnih potreb potrebujejo pomoč tretje osebe oziroma stalni osebni nadzor. Dodatek ne dopolnjuje nobene druge dajatve za socialno varnost in se lahko dodeli ne glede na dohodek. Dodatek ni povezan s preteklimi prispevki državi in ne zahteva se, da je prejemnik bolan.

               —

               Lihtenštajnski zakon določa, da ima prejemnik dodatka stalno prebivališče v Lihtenštajnu.

               —

               Dodatek za pomoč in postrežbo v Lihtenštajnu je vključen v seznam Priloge IIa k Uredbi št. 1408/71 (prim. člen 4(2a)(c) in člen 10a Uredbe) kot posebna denarna dajatev, za katero se ne plačujejo prispevki in ki v skladu z Uredbo ne bi bila izplačljiva v tujino.

               —

               Nadzorni organ EFTA vendarle zagovarja stališče, da bi bilo pravilno dodatek za pomoč in preskrbo razvrstiti kot denarno dajatev v primeru bolezni (prim. člen 4(1) Uredbe), ki je v skladu s členoma 19(1) in (2), členom 25(1) ter členom 28(1) izplačljiva v tujino.

               —

               Pravilna razvrstitev dodatka je ključnega pomena pri odločitvi, ali je Kneževina Lihtenštajn dolžna dodeliti dajatev prosilcem, ki nimajo stalnega prebivališča v Lihtenštajnu, vendar pa izpolnjujejo ustrezna merila, kakor so določena v Uredbi.


title: Zadeva T-208/17: Tožba, vložena 5. aprila 2017 – Senetic/EUIPO – HP Hewlett Packard Group (HP)

text:
               29.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 168/31

         Tožba, vložena 5. aprila 2017 – Senetic/EUIPO – HP Hewlett Packard Group (HP)
   (Zadeva T-208/17)
   (2017/C 168/41)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Senetic S.A. (Katowice, Poljska) (zastopnik: M. Krekora, odvetnica)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: HP Hewlett Packard Group LLC (Houston, Texas, Združene države)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Imetnik sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka EU, ki vsebuje črki „HP“ – Znamka EU št. 52 449

      Postopek pred EUIPO: postopek za ugotovitev ničnosti

      Izpodbijana odločba: Odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 1. februarja 2017 v zadevi R 1002/2016-5

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi;

               —

               Intervenientki naloži plačilo stroškov pred Sodiščem in EUIPO.

      Navajana tožbena razloga

               —

               Kršitev člena 52(1)(a) v povezavi s členom 7 Uredbe št. 207/2009;

               —

               Kršitev člena 52(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-673/13: Tožba, vložena 9. decembra 2013 – European Coalition to End Animal Experiments proti ECHA

text:
               14.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/36

         Tožba, vložena 9. decembra 2013 – European Coalition to End Animal Experiments proti ECHA
   (Zadeva T-673/13)
   2014/C 112/48
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: European Coalition to End Animal Experiments (London, Združeno kraljestvo) (zastopnik: D. Thomas, solicitor)

      Tožena stranka: Evropska agencija za kemikalije (ECHA)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi odločbo odbora za pritožbe Evropske agencije za kemikalije z dne 10. oktobra 2013 v zadevi A-004-2012 v zvezi z oddelkom 8.7.2 Priloge X k Uredbi (ES) št. 1907/2006 (1) (študije strupenosti za razvoj pri drugi vrsti) za nično v delu, v katerem se nanaša na študijo razvoja pred rojstvom pri drugi vrsti;

               —

               zadevo vrne v odločanje ECHA z napotkom, naj preuči, ali je treba opraviti študijo razvoja pred rojstvom v zvezi s snovjo deklaranta na podlagi rezultata prve študije in vseh drugih razpoložljivih podatkov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: odbor za pritožbe naj bi napačno trdil, da kumulativno načelo v prilogah k Uredbi REACH v zvezi s preizkusi pomeni, da je druga vrsta standardna zahteva v Prilogi X k Uredbi (ES) št. 1907/2006 (tonaža). Tožeča stranka v utemeljitev tega tožbenega razloga trdi:

                           —

                           da razlogovanje odbora za pritožbe pomeni non sequitur. Zahteve za preiskuse se ne povečajo nujno, če se poveča tonaža prilog: kumulativno načelo naj pogosto ne bi bilo upoštevno za nekatere končne točke niti za strupenost za razvoj;

                           —

                           da stolpec 1 oddelka 8.7.2 Priloge X glede na svoje besedilo zahteva študijo v zvezi z „eno vrsto“ in ne dvema – kar naj bi veljalo tudi za stolpec 1 oddelka 8.7.2 Priloge IX;

                           —

                           da odbor za pritožbe pri razlogovanju ni upošteval jasnega besedila stolpca 2 oddelka 8.7.2 Priloge IX, ki določa, da je potreba po drugi študiji pri tonaži v Prilogi IX ali Prilogi X odvisna od izida študije na prvi vrsti in vseh drugih upoštevnih podatkov: ni avtomatična;

                           —

                           da ugotovitev odbora za pritožbe politično ni smiselna: zakonodajalcu Uredbe REACH naj bi pripisovala namen, v skladu s katerim naj bi bila na nižji ravni prilog (Priloga IX) nujnost študije na drugi vrsti odvisna od znanstvene presoje, na višji ravni prilog (Priloga X) pa naj znanost ne bi bila upoštevna.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: odbor za pritožbe naj bi napačno trdil, da so zakonodajalci zahtevo iz Priloge X – zahtevo po študiji o strupenosti za razvoj na drugi vrsti – prenesli na Prilogo IX. Tožeča stranka v utemeljitev tega tožbenega razloga trdi:

                           —

                           da razlogovanje temelji na napačni predpostavki: stolpec 1 oddelka 8.7.2 Priloge X naj ne bi nalagal študije na drugi vrsti kot standardne zahteve (glej prvi tožbeni razlog) in razvidno je, da ni take zahteve po prenosu v Prilogo IX (če bi bil to sicer pravilen pristop).

               3.

               Tretji tožbeni razlog: odbor za pritožbe naj bi napačno trdil, da zahteva iz stolpca 2 oddelka 8.7.2 Priloge IX (za presojo potrebe po študiji na drugi vrsti) ni prenesena na Prilogo X. Tožeča stranka v utemeljitev tega tožbenega razloga trdi:

                           —

                           da je v stolpcu 2 oddelka 8.7.2 Priloge IX z besedami „ali na drugi ravni“ navedeno prav to. Pristop je enak za obe prilogi.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: F naj bi napačno trdil, da je iz prilagoditve v stolpcu 2 oddelka 8.7 Priloge X ali Priloge XI lahko razvidna potreba po študiji na drugi vrsti pri tonaži v Prilogi X. Tožeča stranka v utemeljitev tega tožbenega razloga trdi:
               da postane prilagoditev, bodisi v stolpcu 2 bodisi v Prilogi XI, upoštevna le, če najprej obstaja zahteva po preizkusu v skladu s stolpcem 1. V skladu s stolpcem 1 oddelka 8.7.2 Priloge X obstaja zahteva po študiji strupenosti za razvoj na drugi vrsti, dokler – in razen če – iz ocene študije na prvi vrsti in drugih razpoložljivih dokazov ni razvidna potreba po študiji na drugi vrsti (glej zgoraj).

      (1)  Uredba (ES) št. 1907/2006 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH), o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije ter spremembi Direktive 1999/45/ES ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES (UL L 396, str. 1)


title: Zadeva C-486/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 31. oktobra 2012 vložilo Gerechtshof te 's Hertogenbosch (Nizozemska) – X proti drugim strankam: Gebührenbeamter der Gemeinde Z

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/24

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 31. oktobra 2012 vložilo Gerechtshof te 's Hertogenbosch (Nizozemska) – X proti drugim strankam: Gebührenbeamter der Gemeinde Z
   (Zadeva C-486/12)
   2013/C 26/45
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Gerechtshof te 's Hertogenbosch

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: X

      Tožene stranke: Gebührenbeamter der Gemeinde Z

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali podelitev dostopa do podatkov (v skladu s členom 79(2) zakona o GBA [zakon o osebnih podatkih, ki jih imajo občinske uprave]) izpolnjuje zahtevo po sporočilu o podatkih, ki so v obdelavi, navedenem v členu 12(a), druga alinea, Direktive [95/46/EG] (1)?

               2.

               Ali člen 12(a) Direktive nasprotuje pobiranju taks za sporočanje osebnih podatkov, ki so v obdelavi, s prepisom iz GBA [občinski osnovni register]?

               3.

               Če je odgovor na drugo vprašanje nikalen, ali je pobiranje obravnavanih taks večje v smislu člena 12(a) Direktive?

      (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 15, str. 355).


title: Zadeva T-644/11 P: Sodba Splošnega sodišča z dne 4. julija 2014 – Kimman proti Komisiji „Pritožba — Nasprotna pritožba — Javni uslužbenci — Uradniki — Ocenjevanje — Poročilo o delu — Ocenjevalno obdobje 2009 — Pravilo o skladnosti med tožbo in pritožbo — Člen 91(2) kadrovskih predpisov — Mnenje ad hoc skupine — Izkrivljanje — Obveznost obrazložitve — Očitna napaka pri presoji“

text:
               25.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/26

         Sodba Splošnega sodišča z dne 4. julija 2014 – Kimman proti Komisiji
   (Zadeva T-644/11 P) (1)

   („Pritožba - Nasprotna pritožba - Javni uslužbenci - Uradniki - Ocenjevanje - Poročilo o delu - Ocenjevalno obdobje 2009 - Pravilo o skladnosti med tožbo in pritožbo - Člen 91(2) kadrovskih predpisov - Mnenje ad hoc skupine - Izkrivljanje - Obveznost obrazložitve - Očitna napaka pri presoji“)
   2014/C 282/33
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnik: Eugène Emile Marie Kimman (Overijse, Belgija) (zastopnika: L. Levi in M. Vandenbussche, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnika: C. Berardis-Kayser in G. Berscheid, agenta)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije (drugi senat), z dne 29. septembra 2011 v zadevi Kimman proti Komisiji (F-74/10), s katero se zahteva njeno razveljavitev.

      Izrek

               1.

               Sodba Sodišča za uslužbence Evropske unije (drugi senat), z dne 29. septembra 2011 v zadevi Kimman proti Komisiji (F-74/10) se razveljavi v delu, v katerem so za dopustne razglašeni drugi tožbeni razlog, prvih šest delov tretjega tožbenega razloga in četrti tožbeni razlog, razen očitka, da delo, ki ga je tožeča stranka opravila v interesu institucije ni bilo upoštevano, ki jih je tožeča stranka navedla v okviru postopka na prvi stopnji, ter v delu, v katerem je Evropski komisiji naloženo, da poleg svojih stroškov nosi četrtino stroškov tožeče stranke, nastalih v navedenem postopku.

               2.

               Pritožba se zavrne.

               3.

               Tožba E. E. M. Kimman pri Sodišču za uslužbence se zavrne.

               4.

               E. E. M. Kimman se naloži plačilo vseh stroškov, nastalih na prvi stopnji in pri pritožbi.

               5.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške, nastale v okviru nasprotne pritožbe.

      (1)  UL C 65, 3.3.2012.


title: Zadeva C-84/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Regeringsrätten (Švedska) 26. februarja 2009 – X proti Skatteverket

text:
               18.4.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 90/19

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Regeringsrätten (Švedska) 26. februarja 2009 – X proti Skatteverket
   (Zadeva C-84/09)
   2009/C 90/30
   Jezik postopka: švedščina

      Predložitveno sodišče

   Regeringsrätten

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: X

      Tožena stranka: Skatteverket

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1)

               Ali je treba člena 138 in 20 Direktive Sveta o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1) razlagati tako, da se mora prevoz iz ozemlja države izvora začeti v določenem roku, da bi bila prodaja oproščena davka in se štelo, da je bila opravljena pridobitev znotraj Skupnosti?

               2)

               Podobno, ali je treba ta člena razlagati tako, da se mora prevoz končati v namembni državi v določenem roku, da bi bila prodaja oproščena davka in se štelo, da je bila opravljena pridobitev znotraj Skupnosti?

               3)

               Ali bi na odgovora na vprašanji 1 in 2 vplivalo dejstvo, da gre pri pridobitvi za novo prevozno sredstvo in je pridobitelj posameznik, ki v končni fazi namerava prevozno sredstvo uporabljati v določeni državi članici?

               4)

               V zvezi s pridobitvijo znotraj Skupnosti, v katerem trenutku je treba opraviti presojo, ali je prevozno sredstvo novo v skladu s členom 2(2)(b) Direktive Sveta o skupnem sistemu davka na dodano vrednost?

      (1)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, 11.12.2006, str. 1).


title: Zadeva T-197/09: Tožba, vložena 20. maja 2009 — Slovenija proti Komisiji

text:
               1.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 180/54

         Tožba, vložena 20. maja 2009 — Slovenija proti Komisiji
   (Zadeva T-197/09)
   2009/C 180/101
   Jezik postopka: slovenščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Republika Slovenija (zastopnica: Ž. Cilenšek Bončina, državna pravobranilka)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih Skupnosti

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba Komisije z dne 19. marca 2009 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) ter Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) iz financiranja Skupnosti (notificirano pod dokumentarno številko C(2009) 1945) (1) naj se v delu, ki se nanaša na Republiko Slovenijo, razglasi za nično;

               —

               Komisijo naj se obsodi na plačilo stroškov postopka;

               —

               Komisijo naj se obsodi na povrnitev stroškov, ki so nastali Republiki Sloveniji v tem postopku.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Z izpodbijano odločbo je Komisija za finančni leti 2005 in 2006 zaradi pomanjkljivosti ključnega nadzora in nepravilnega pristopa kontrole in orodij izključila nekatere odhodke Republike Slovenije iz financiranja Skupnosti, in sicer tako, da je sprejela pavšalni 5-odstotni finančni popravek za neposredna plačila, pri čemer se je oprla na revizijo nacionalnega nadzora, ki so jo njene službe v tej državi članici opravile marca 2005.
   Tožeča stranka v utemeljitev svojih zahtevkov zlasti navaja, da je Komisija:

               —

               zaradi zmotno ugotovljenega dejanskega stanja nepravilno uporabila člen 15 Uredbe Komisije (ES) št. 2419/2001 (2) oziroma člen 23 Uredbe Komisije (ES) št. 796/2004 (3), saj je revizijo opravila prepozno; za njo izbrala netipično regijo, pri čemer so bile preverjane poljine izrazito majhne; pri njej ni upoštevala Mednarodnega standarda revidiranja 530 ter neutemeljeno grajala uporabo merilnega kolesa s strani tožeče stranke;

               —

               kršila načelo prepovedi neenakopravnega obravnavanja držav članic, ker je revizijo nacionalnega nadzora v drugih državah članicah opravila na bistveno večjem in zato bolj reprezentativnem vzorcu;

               —

               uporabila ukrep, in sicer 5-odstotno finančno korekcijo, ki je zaradi omejenega tveganja za sklad, upoštevaje višino dodeljenih sredstev, očitno nesorazmeren glede na težo in obseg ugotovljene kršitve;

               —

               ravnala v nasprotju z načelom dobre vere in poštenja, ker njene službe niso oporekale pravilnosti navodil, ki so predvidevala uporabo merilnega kolesa, niti niso tožeče stranke do jeseni 2005 opozorile na to problematiko.

      (1)  UL L 75, 21.3.2009, str. 15.

      (2)  Uredba Komisije (ES) št. 2419/2001 z dne 11. decembra 2001 o podrobnih pravilih za uporabo integriranega upravnega in kontrolnega sistema za nekatere programe pomoči Skupnosti, vzpostavljenega z Uredbo Sveta (EGS) št. 3508/92 (posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 34, str. 308–329).

      (3)  Uredba Komisije (ES) št. 796/2004 z dne 21. aprila 2004 o podrobnih pravilih za izvajanje navzkrižne skladnosti, modulacije in integriranega administrativnega in kontrolnega sistema, predvidenih z Uredbo Sveta (ES) št. 1782/2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike ter o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete (posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 44, str. 243–283).


title: Zadeva F-94/07: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 24. septembra 2009 – Rebizant, Vlandas in Vocino proti Komisiji (Javni uslužbenci — Uradniki — Napredovanje — Obdobje 2006 — Množitelj — Člen 6(2) Statuta — Člen 9 Priloge XIII Statuta — Prag za napredovanje)

text:
               30.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/71

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 24. septembra 2009 – Rebizant, Vlandas in Vocino proti Komisiji
   (Zadeva F-94/07) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Napredovanje - Obdobje 2006 - Množitelj - Člen 6(2) Statuta - Člen 9 Priloge XIII Statuta - Prag za napredovanje)
   2010/C 24/129
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Jean Rebizant (Karlsruhe, Nemčija), Georges Vlandas (Bruselj, Belgija) in Vinceno Vocino (Varese, Italija) (zastopniki: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis in É. Marchal, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: C. Berardis-Kayser in G. Berscheid, zastopnika)

      Predmet zadeve

   Razglasitev ničnosti odločbe, da tožeče stranke v okviru napredovalnega obdobja 2006 ne napredujejo v naziv AD 13, in razglasitev nezakonitost odločbe, s katero so bili določeni pragi napredovanja, ki se uporabljajo za uradnike, ki spadajo pod proračun „Raziskave“ in proračun „Skupnega raziskovalnega središča“.

      Izrek sodbe

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 283, 24.11.2007, str. 45.


title: Zadeva T-457/07: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. decembra 2012 – Evropaïki Dynamiki proti EFSA (Javna naročila — Postopek javnega razpisa — Storitve svetovanja na področju informacijske tehnologije — Zavrnitev ponudbe in odločba o dodeliti naročila drugemu ponudniku — Dopustnost — Obveznost obrazložitve — Merila za izbor — Merila za dodelitev — Spoštovanje meril za dodelitev, določenih v specifikaciji — Očitna napaka v presoji)

text:
               2.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/15

         Sodba Splošnega sodišča z dne 12. decembra 2012 – Evropaïki Dynamiki proti EFSA
   (Zadeva T-457/07) (1)

   (Javna naročila - Postopek javnega razpisa - Storitve svetovanja na področju informacijske tehnologije - Zavrnitev ponudbe in odločba o dodeliti naročila drugemu ponudniku - Dopustnost - Obveznost obrazložitve - Merila za izbor - Merila za dodelitev - Spoštovanje meril za dodelitev, določenih v specifikaciji - Očitna napaka v presoji)
   2013/C 32/20
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atene, Grčija) (zastopnik: N. Korogiannakis, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska agencija za varnost hrane (EFSA) (zastopniki: sprva A. Cuvillier, nato S. Gabbi in D. Detken, in nazadnje M. Detken, zastopniki, skupaj z de J. Stuyckom in A. M. Vandrommejem, odvetnikoma)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe EFSA z dne 1. oktobra 2007, s katero je bila zavrnjena ponudba, ki jo je tožeča stranka vložila na podlagi javnega razpisa EFSA/IT/2007/14 glede svetovanja na področju informacijske tehnologije (UL 2007, S 97 118626) in odločbe o dodelitvi trga drugemu ponudniku.

      Izrek

               1.

               Odločba Evropske agencije za varstvo hrane (EFSA), s katero je bila zavrnjena ponudba Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v okviru postopka javnega razpisa EFSA/IT/2007/14 glede svetovanja na področju informacijske tehnologije in odločbe o dodelitvi trga drugemu ponudniku se razglasi za nično.

               2.

               EFSA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 51, 23.2.2008.


title: Zadeva T-488/04: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 19. maja 2006 — Falcon Sporting Goods proti UUNT (BIN LADIN) (Znamka Skupnosti — Zavrnitev registracije — Umik zahteve za registracijo — Ustavitev postopka)

text:
               12.8.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/21

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 19. maja 2006 — Falcon Sporting Goods proti UUNT (BIN LADIN)
   (Zadeva T-488/04) (1)

   (Znamka Skupnosti - Zavrnitev registracije - Umik zahteve za registracijo - Ustavitev postopka)
   (2006/C 190/38)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Falcon Sporting Goods AG (Zug, Švica) (Zastopnik: J. Weigell, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (Zastopnik: A. Folliard-Monguiral)
   Predmet zadeve
   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 29. septembra 2004 (zadeva R 177/2004-2) v zvezi z zavrnitvijo registracije besedne znamke „BIN LADIN“.
   Izrek

               1)

               Postopek se ustavi.

               2)

               Tožeči stranki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 57 z dne 5.3.2005


title: Zadeva C-267/14 P: Pritožba, ki jo je Buzzi Unicem SpA vložil 30. maja 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 14. marca 2014 v zadevi T-297/11, Buzzi Unicem SpA proti Evropski komisiji

text:
               25.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/20

         Pritožba, ki jo je Buzzi Unicem SpA vložil 30. maja 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 14. marca 2014 v zadevi T-297/11, Buzzi Unicem SpA proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-267/14 P)
   2014/C 282/26
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Pritožnica: Buzzi Unicem SpA (zastopniki: C. Osti, A. Prastaro in A. Sodano, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Izpodbijana sodba naj se v celoti ali deloma razveljavi, posledično pa naj se:

               —

               izpodbijana odločba v celoti razglasi za nično zaradi neobstoja ali nezadostnosti obrazložitve in torej kršitve pravice do obrambe pritožnice ter kršitve načela dobre upravljanja;

               —

               izpodbijana odločba v celoti razglasi za nično zaradi prekoračitve in zlorabe pooblastil s posledično prevalitvijo dokaznega bremena;

               —

               izpodbijana odločba deloma ali v celoti razglasi za nično zaradi prekoračitve pooblastil, ki jih člen 18 [Uredbe št. 1/2003] daje Komisiji, kršitve načel sorazmernosti in dobrega upravljanja, neobstoja predhodne kontradiktornega postopka in kršitve dobrih praks Komisije.

               —

               Izpodbijana sodba naj se razveljavi v delu v katerem je družbi Buzzi Unicem naloženo plačilo stroškov prvostopenjskega postopka.

               —

               Komisiji naj se naloži, da nosi stroške tega postopka in stroškepostopka v zadevi T-297/11.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               A.

               Prvi pritožbeni razlog – Napačna uporaba prava, neobstoj ali nezadostnost obrazložitve glede očitkov kršitve pravice do obrambe in načela dobrega upravljanja
               S prvim pritožbenim razlogom družba Buzzi Unicem navaja, da je pri izpodbijani sodbi podana napačna uporaba prava in neobstoj oziroma nezadostna obrazložitev, ko je v njej ugotovljeno da se splošno sklicevanje na domnevne kršitve iz odločbe o začetku postopka zadostna obrazložitev zahteve za informacije iz člena 18(3) s čimer je dosežena „minimalna stopnja jasnosti“, ki jo ta določba zahteva glede predmeta in obsega zahteve.

               B.

               Drugi pritožbeni razlog – Očitno napačna presoja in napačna uporaba prava v zvezi z očitkom zlorabe pooblastil s strani Komisije in posledično prevalitvijo dokaznega bremena
               Z drugim pritožbenim razlogom družba Buzzi Unicem navaja, da je Splošno sodišče storilo očitno napako pri presoji in napačno uporabilo pravo, ko je zavrnilo očitek zlorabe pooblastil s strani Komisije zaradi uporabe zahteve za informacije iz člena 18 Uredbe št. 1/2003 (1) kljub manku indicev za kršitev, ko je Splošno sodišče ugotovilo, da družba Buzzi Unicem ni podala izrecnega in obrazloženega predloga, ki bi omogočal preizkus obstoja zadostnih indicev in ko je zavrnilo zahtevano prevalitev dokaznega bremena brez da bi podalo kakšno koli obrazložitev.

               C.

               Tretji pritožbeni razlog – Napačna ugotovitev dejanskega stanja in napačna uporaba prava, nelogičnost obrazložitve v zvezi z očitkom prekoračitve pooblastil s strani Komisije glede na člen 18 Uredbe št. 1/2003
               S tretjim pritožbenim razlogom družba Buzzi Unicem očita napačno uporabo načel v zvezi z obveznostjo sodelovanja podjetij, ker je Splošno sodišče presodilo, da je Komisija podjetjem zakonito naložila, da odgovorijo na vprašanja, ki ne zadevajo zgolj dejstev in da predložijo informacije, za katere je Komisija vedela, da podjetja z njimi ne razpolaga ter da predložijo druge informacije, ki bi jih Komisija lahko pridobila sama.

               D.

               Četrti pritožbeni razlog – Napačna uporaba prava in pomanjkljiva obrazložitev glede očitka kršitve načela sorazmernosti in prekoračitve pooblastil s strani Komisije glede na člena 18
               S četrtim pritožbenim razlogom pritožnik navaja, da je pri izpodbijani sodbi podan neobstoj obrazložitve in napačna uporaba prava kar zadeva očitek kršitve načela sorazmernosti in posledičnega pretiranega bremena za stranke, ki izhaja iz zahteve za informacije, njihove ponovitve in preformuliranja, iz vključitve novih spremenljivk in vprašanj, iz zavrnitve omejitve informacij, ki jih je treba predložiti, iz odločitve da se z odločbo zahtevajo tudi informacije, ki so bile posredovane že prej.

               E.

               Peti pritožbeni razlog – Napačna uporaba prava in neobstoj obrazložitve glede očitka kršitve dobrih praks Komisije in kršitve načela dobrega upravljanja
               S petim pritožbenim razlogom družba Buzzi Unicem zatrjuje napačno uporabo prava, ker je Splošno sodišče presodilo, da dobre prakse Komisije niso zavezujoče za to institucijo, kadar ob odločitvi, da podjetja zaprosi za komentarje na osnutek odločbe iz člena 18(3), ta potem nikakor ne upošteva prejetih komentarjev in znatno spremeni končno besedilo odločbe. Pritožnica zatrjuje tudi neobstoj obrazložitve glede očitka kršitve načela dobrega upravljanja s strani Komisije zaradi načina, na katerega je ta institucija izvrševala pooblastilo za zahtevanje informacij.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe, (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205).


title: Zadeva C-79/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Alba Iulia (Romunija) 14. februarja 2012 – SC Mora IPR SRL proti Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu in Direcția Județeană pentru Accize și Operațiuni Vamale Sibiu

text:
               28.4.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 126/6

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Alba Iulia (Romunija) 14. februarja 2012 – SC Mora IPR SRL proti Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu in Direcția Județeană pentru Accize și Operațiuni Vamale Sibiu
   (Zadeva C-79/12)
   2012/C 126/11
   Jezik postopka: romunščina

      Predložitveno sodišče

   Curtea de Apel Alba Iulia

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: SC Mora IPR SRL

      Toženi stranki: Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu in Direcția Județeană pentru Accize și Operațiuni Vamale Sibiu

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 211 Direktive 2006/112/ES (1) razlagati tako, da nasprotuje določitvi dodatnega pogoja (kot je pridobitev, v določenem roku, potrdila o odlogu plačila pod pogoji, določenimi z uredbo ministra za gospodarstvo in finance) – poleg pogoja v zvezi z navedbami v obračunu – v breme davčnih zavezancev, ki jim je dovoljeno, da ne plačajo carinskim organom DDV, ki se dolguje ob uvozu?

               2.

               Ali je treba člene 26(2), 28, 30 in 107(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije razlagati tako, da nasprotujejo pogostim zakonskim posegom, kot so tisti iz točk 1 in 2 uredbe-zakona št. 22 z dne 28. marca 2007 oziroma iz točke 69 uredbe-zakona št. 106 z dne 4. oktobra 2007, s katerimi so bile spremenjene določbe člena 157(4) davčnega zakonika tako, da je le nekaterim zavezancem za DDV (ki so izvedli ali se šteje, da so izvedli, uvoz po 15. aprilu 2007 in so pridobili potrdilo o odlogu plačila) izmed tistih, ki so v enakem položaju (ker imajo blago v začasnem uvozu od obdobja pred pristopom), odobreno, da ne plačajo DDV ob carini?

      (1)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1).


title: Zadeva F-81/14: Tožba, vložena 14. avgusta 2014  – ZZ proti Odboru regij

text:
               3.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 388/32

         Tožba, vložena 14. avgusta 2014 – ZZ proti Odboru regij
   (Zadeva F-81/14)
   2014/C 388/41
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopniki: J.-N. Louis, D. de Abreu Caldas in R. Metz, odvetniki)

      Tožena stranka: Odbor regij

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe Odbora regij o nenapredovanju tožeče stranke v naslednji naziv (AD 13) v napredovalnem obdobju 2013.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba Odbora regij o nenapredovanju tožeče stranke v naziv AD 13 v napredovalnem obdobju 2013 naje se razglasi za nično;

               —

               Odboru regij naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-321/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landsgericht Mannheim (Nemčija) – Kazenski postopek zoper Karla Schwarza

text:
               24.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 283/6

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landsgericht Mannheim (Nemčija) – Kazenski postopek zoper Karla Schwarza
   (Zadeva C-321/07)
   (2007/C 283/09)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Landsgericht Mannheim
   Stranka v kazenskem postopku v glavni stvari
   Karl Schwarz
   Vprašanji za predhodno odločanje

               1)

               Ali je – v nasprotju s členom 7(5) Direktive 91/439/EGS (1) – v pravu Skupnosti dovoljeno, da ima državljan EU veljavno nacionalno vozniško dovoljenje in poleg tega še vozniško dovoljenje druge države članice, ki ju je pridobil pred pristopom tuje države članice k EU in – po potrebi –

               2)

               ali ima odvzem – ki je bil izvršen pred začetkom veljavnosti Uredbe o vozniškem dovoljenju (Fahrerlaubnisverordnung, FeV) z dne 1. januarja 1999 – kasneje izdanega nemškega vozniškega dovoljenja zaradi kaznivega dejanja vožnje pod vplivom alkohola za pravno posledico, da po pristopu tuje države članice ni treba več priznati veljavnosti pred tem izdanega tujega vozniškega dovoljenja, čeprav se je obdobje prepovedi v Nemčiji izteklo?

      (1)  Direktiva Sveta z dne 29. julija 1991 o vozniških dovoljenjih (UL L 237, str. 1).


title: Zadeva C-111/13: Sklep predsednika Sodišča z dne 18. decembra 2013 – Evropska komisija proti Republiki Finski, ob intervenciji: Kraljevine Švedske, Češke republike, Zvezne republike Nemčije, Republike Poljske, Kraljevine Nizozemske, Francoske republike, Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska, Republike Estonije

text:
               7.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 102/29

         Sklep predsednika Sodišča z dne 18. decembra 2013 – Evropska komisija proti Republiki Finski, ob intervenciji: Kraljevine Švedske, Češke republike, Zvezne republike Nemčije, Republike Poljske, Kraljevine Nizozemske, Francoske republike, Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska, Republike Estonije
   (Zadeva C-111/13) (1)

   2014/C 102/42
   Jezik postopka: finščina
   Predsednik Sodišča e odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 123, 27.4.2013.


title: Zadeva T-511/10: Tožba, vložena 22. oktobra 2010 – Evropaïki Dynamiki proti Komisiji

text:
               15.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 13/29

         Tožba, vložena 22. oktobra 2010 – Evropaïki Dynamiki proti Komisiji
   (Zadeva T-511/10)
   ()
   2011/C 13/56
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atene, Grčija) (zastopnika: N. Korogiannakis in M. Dermitzakis, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga tožeče stranke

               —

               Razglasi naj se ničnost odločbe Generalnega sekretariata Evropske komisije z dne 12. avgusta 2010 (Ref. SG.E.3/FM/MIP/mbp/psi – Ares(2010) 508190 – 12/08/2010) o zavrnitvi zahtevka za ponovno presojo, ki ga je tožeča stranka vložila z dopisom z dne 31. decembra 2009, prejetim 5. januarja 2010 (Ref. GESTDEM 2009/4890); in

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov ter izdatkov, povezanih s to tožbo, tudi če bi bila ta tožba zavrnjena.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v obravnavani zadevi predlaga razglasitev ničnosti odločbe tožene stranke z dne 12. avgusta 2010 (Ref. SG.E.3/FM/MIP/mbp/psi – Ares(2010) 508190 – 12.08.2010) o zavrnitvi zahtevka za ponovno presojo, ki ga je tožeča stranka vložila z dopisom z dne 31. decembra 2009, prejetim 5. januarja 2010 (Ref. GESTDEM 2009/4890), v katerem je tožeča stranka v skladu z Uredbo (ES) št. 1049/2001 (1) zahtevala ponovno presojo stališč Urada za publikacije Evropske unije v njegovem dopisu z dne 11. decembra 2009 po začetni zahtevi tožeče stranke z dne 9. oktobra 2009 za dostop do vseh zahtev za kotacijo, ki se nanašajo na vse sklope pogodb Urada za publikacije št. 6011, 6102, 6103, 6020, 6121, 6031 (razen sklopa 4) in 10030.
   Tožeča stranka v utemeljitev svojih predlogov navaja, da tožena stranka ni posamično presodila zahtevanih dokumentov. Poleg tega tožeča stranka navaja, da bi bilo treba utemeljitev tožene stranke glede varstva gospodarske politike Evropske unije, varstva gospodarskih interesov in razlogov javne varnosti kot popolnoma neutemeljene zavrniti.

      (1)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL 2001 L 145, str. 43)


title: Zadeva C-60/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Vrchní soud v Praze (Češka republika) 7. februarja 2012 – Marián Baláž

text:
               14.4.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 109/7

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Vrchní soud v Praze (Češka republika) 7. februarja 2012 – Marián Baláž
   (Zadeva C-60/12)
   2012/C 109/13
   Jezik postopka: češčina

      Predložitveno sodišče

   Vrchní soud v Praze

      Stranka v postopku v glavni stvari

      Pritožnik: Marián Baláž

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba izraz „sodišče, ki je pristojno zlasti za kazenske zadeve“ iz člena 1(a)(iii) Okvirnega sklepa Sveta 2005/214/PNZ z dne 24. februarja 2005 (1) o uporabi načela vzajemnega priznavanja denarnih kazni (v nadaljevanju: Okvirni sklep) razlagati kot samostojni pojem prava Unije?

               2.a)

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, kakšne splošne opredeljujoče značilnosti mora imeti sodišče države, ki lahko na pobudo zadevne osebe odloča o tožbi te osebe v zvezi z odločbo, ki jo je izdal organ, ki ni sodišče (upravni organ), da ga je mogoče opredeliti za „sodišče, ki je pristojno zlasti za kazenske zadeve“, v smislu člena 1(a)(iii) Okvirnega sklepa?

               2.b)

               Ali se avstrijski neodvisni upravni senat (Unabhängiger Verwaltungssenat) lahko šteje za „sodišče, ki je pristojno zlasti za kazenske zadeve“, v smislu člena 1(a)(iii) Okvirnega sklepa?

               2.c)

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali mora izraz „sodišče, ki je pristojno zlasti za kazenske zadeve“ v smislu člena 1(a)(iii) Okvirnega sklepa pristojni organ države izvršiteljice razlagati na podlagi prava države, katere organ je izdal odločbo v smislu člena 1(a)(iii) Okvirnega sklepa, ali na podlagi prava države, ki odloča o priznanju in izvršitvi take odločbe?

               3.

               Ali je „možnost zadevo predložiti v razsojanje“„sodišču, ki je pristojno zlasti za kazenske zadeve“, v smislu člena 1(a)(iii) Okvirnega sklepa zagotovljena tudi, če zadevna oseba zadeve ne more neposredno predložiti v razsojanje „sodišču, ki je pristojno zlasti za kazenske zadeve“, ampak mora najprej izpodbijati odločbo organa, ki ni sodišče (upravni organ), zaradi česar odločba tega organa izgubi učinke in začne teči običajni postopek pred tem organom, pritožbo pri „sodišču, ki je pristojno zlasti za kazenske zadeve“, pa je mogoče vložiti šele zoper odločbo tega organa v tem običajnem postopku?
               Ali je v zvezi z zagotovitvijo „možnosti zadevo predložiti v razsojanje“ treba odgovoriti tudi na vprašanji, ali ima pritožba, o kateri odloča „sodišče, ki je pristojno zlasti za kazenske zadeve“, značilnosti rednega pravnega sredstva (to je pravno sredstvo, vloženo zoper odločbo, ki še ni dokončna) ali izrednega pravnega sredstva (to je pravno sredstvo, vloženo zoper dokončno odločbo) in ali je „sodišče, ki je pristojno zlasti za kazenske zadeve“ na podlagi te pritožbe pristojno, da preuči zadevo v celoti tako glede dejanskih kot pravnih vprašanj?

      (1)  UL L 76, str. 16.


title: Zadeva C-71/07 P: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 17. julija 2008 – Franco Campoli proti Komisiji Evropskih skupnosti in Svetu Evropske unije (Pritožba – Uradniki – Osebni prejemki – Pokojnina – Uporaba korekcijskega koeficienta, izračunanega glede na povprečne življenjske stroške v državi prebivanja – Prehodna ureditev, določena z uredbo, s katero so bili spremenjeni Kadrovski predpisi za uradnike – Ugovor nezakonitosti)

text:
               30.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/12

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 17. julija 2008 – Franco Campoli proti Komisiji Evropskih skupnosti in Svetu Evropske unije
   (Zadeva C-71/07 P) (1)

   (Pritožba - Uradniki - Osebni prejemki - Pokojnina - Uporaba korekcijskega koeficienta, izračunanega glede na povprečne življenjske stroške v državi prebivanja - Prehodna ureditev, določena z uredbo, s katero so bili spremenjeni Kadrovski predpisi za uradnike - Ugovor nezakonitosti)
   (2008/C 223/18)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Franco Campoli (zastopniki: G. Vandersanden, L. Levi in S. Rodrigues, odvetniki)

      Drugi stranki v postopku: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: V. Joris in D. Martin, zastopnika), Svet Evropske unije (zastopnika: M. Arpio Santacruz in I. Šulce, zastopnika)
   Predmet
   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi razširjeni senat) z dne 29. novembra 2006 v zadevi Campoli proti Komisiji (T-135/05), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo kot delno nedopustno in delno neutemeljeno zahtevo za razglasitev ničnosti pokojninskih listov tožeče stranke za maj, junij in julij 2004, ker je bil v njih prvič uporabljen korekcijski količnik, ki je bil nezakonito izračunan glede na povprečne življenjske stroške v kraju bivanja tožeče stranke in ne glede na življenjske stroške v glavnem mestu te države – Posledica vstopa v veljavo novih Kadrovskih predpisov na ureditev korekcijskih koeficientov – Prehodna ureditev za uradnike, upokojene pred 1. majem 2004 – Način izračuna korekcijskih količnikov in spoštovanje načela enakega obravnavanja – Obveznost obrazložitve.
   Izrek

               1)

               Pritožba in nasprotna pritožba se zavrneta.

               2)

               F. Campoli, Komisija Evropskih skupnosti in Svet Evropske unije nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 117, 26.5.2007.


title: Zadeva C-323/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložila Rechtbank Noord-Holland (Nizozemska) 7. julija 2014 – Helm AG proti Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond

text:
               15.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 315/41

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložila Rechtbank Noord-Holland (Nizozemska) 7. julija 2014 – Helm AG proti Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond
   (Zadeva C-323/14)
   2014/C 315/66
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Rechtbank Noord-Holland

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Helm AG

      Tožena stranka: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je Uredba Sveta (EU) št. 248/2011 (1) nična v delu, v katerem se nanaša na družbo Jushi Group, ker Komisija ni v skladu s členom 2(7)(c), drugi pododstavek, osnovne uredbe (2) v treh mesecih po sprožitvi preiskave ocenila, ali družba Jushi Group, ki je bila vključena v vzorčenje, izpolnjuje pogoje iz člena 2(7)(c), prvi pododstavek, osnovne uredbe?

      (1)  Izvedbena uredba z dne 9. marca 2011 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz nekaterih izdelkov iz brezkončnih steklenih vlaken s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (UL L 67, str. 1).

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL L 343, str. 51).


title: Zadeva C-100/09: Tožba, vložena 11. marca 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Češki republiki

text:
               16.5.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/27

         Tožba, vložena 11. marca 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Češki republiki
   (Zadeva C-100/09)
   2009/C 113/50
   Jezik postopka: češčina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisije Evropskih skupnosti (zastopnika: L. Jelínek in P. Dejmek, zastopnika)

      Tožena stranka: Češka republika

      Predlogi tožeče stranke:

               —

               ugotovi naj se, da Češka republika s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2007/14/ES z dne 8. marca 2007 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje nekaterih določb Direktive 2004/109/ES o uskladitvi zahtev v zvezi s preglednostjo informacij o izdajateljih, katerih vrednostni papirji so sprejeti v trgovanje na reguliranem trgu (1), v vsakem primeru pa s tem, da jih ni v celoti sporočila Komisiji, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 24 navedene direktive;

               —

               Češki republiki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Rok za prenos direktive v nacionalno zakonodajo se je iztekel 8. marca 2008.

      (1)  UL L 69, str. 27.