title: Zadeva T-360/21: Tožba, vložena 25. junija 2021 – Portigon/EOR

text:
               9.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/53

      Tožba, vložena 25. junija 2021 – Portigon/EOR
      (Zadeva T-360/21)
      (2021/C 320/59)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Portigon AG (Düsseldorf, Nemčija) (zastopniki: D. Bliesener, V. Jungkind in F. Geber, odvetniki)

         Tožena stranka: Enotni odbor za reševanje (EOR)

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Sklep tožene stranke z dne 14. aprila 2021 o izračunu predhodnih prispevkov za leto 2021 v enotni sklad za reševanje (referenčna številka: SRB/ESF/2021/22) razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

                  —

                  v skladu s členom 69(c) oziroma (d) Poslovnika Splošnega sodišča postopek prekine do pravnomočne odločitve v tožbenih postopkih v zadevah T-413/18 (1), T-481/19 (2), T-339/20 (3) in T-424/20 (4) in C-664/20 P (5) ali dokler se ti postopki drugače ne končajo;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožba temelji na teh tožbenih razlogih.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev Uredbe (EU) št. 806/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (6), Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2015/81 (7) in PDEU, ker so bili od tožeče stranke zahtevani prispevki v sklad.

                              —

                              Tožena stranka naj bi tožeči stranki neupravičeno naložila obveznost prispevanja v sklad, ker Uredba (EU) št. 806/2014 in Direktiva 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta (8) ne določata obveznosti prispevanja za institucije, ki so v postopku reševanja.

                              —

                              Zakonodajalec naj obveznosti plačila prispevka ne bi smel opreti na člen 114 PDEU, saj ni povezave z notranjim trgom. Na ravni Unije harmonizirana pravila za plačilo prispevka niti ne olajšujejo izvrševanja temeljnih pravic niti ne odpravljajo občutnega izkrivljanja konkurence v povezavi z institucijami, ki se umaknejo s trga.

                              —

                              Tožena stranka naj bi s tem, da je tožeči stranki naložila dolžnost plačila prispevkov, ravnala nepravilno, ker naj ta institucija ne bi bila izpostavljena tveganju, reševanje na podlagi Uredbe (EU) št. 806/2014 pa naj bi bilo izključeno in institucija naj tudi ne bi imela nobenega pomena za stabilnost finančnega sistema.

                              —

                              Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/63 (9) naj bi kršila člen 114 PDEU in člen 103(7) Direktive 2014/59/EU, ki je bistvena določba za izračun prispevka (člen 290(1), drugi stavek, PDEU).

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: člena 41(2)(c) in člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina), ker naj postopek izračuna ne bi dopuščal popolne obrazložitve izračuna prispevka. Delegirana uredba (EU) 2015/63 naj bi bila deloma neveljavna.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: kršitev členov 16 in 20 Listine, ker naj bi zaradi posebnega položaja tožeče stranke izpodbijani sklep kršil splošno načelo enakosti in temeljno pravico tožeče stranke do svobode gospodarske pobude.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: bistvena kršitev postopka in morda kršitev člena 5(1) Izvedbene uredbe (EU) 2015/81, ker ni gotovo, ali je bil sklep EOR ugotovljen. Dalje, tožena stranka naj ne bi zadostno pojasnila dejanskega stanja, tožeče stranke pred izdajo sklepa EOR naj ne bi zaslišala in svojega sklepa naj ne bi zadostno obrazložila.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog (podredno): kršitev člena 69(1) Uredbe št. 806/2014 zaradi previsoke določitve zneska ciljne ravni, ker naj bi tožena stranka smela znesek ciljne ravni določiti na največ 55.000.000.000 EUR.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog (podredno): kršitev člena 70(2) Uredbe št. 806/2014 v povezavi s členom 103(7) Direktive 2014/59/EU, ker bi morala tožena stranka pri izračunu višine prispevka iz upoštevnih obveznosti izključiti netvegane obveznosti.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog (podredno): kršitev člena 70(6) Uredbe št. 806/2014 v povezavi s členom 5(3) in (4) Delegirane uredbe 2015/63, ker naj bi tožena stranka prispevke tožeče stranke nepravilno izračunala na podlagi bruto vrednosti pogodb o izvedenih finančnih instrumentih.

                  8.

                  Osmi tožbeni razlog (podredno): kršitev člena 70(6) Uredbe št. 806/2014 v povezavi s členom 6(8)(a) Delegirane uredbe 2015/63, ker naj bi tožena stranka tožečo stranko nepravilno obravnavala, kot da je institucija, v kateri poteka reorganizacija.

         (1)  UL 2018, C 294, str. 41.

         (2)  UL 2019, C 305, str. 60.

         (3)  UL 2020, C 240, str. 34.

         (4)  UL 2020, C 279, str. 70.

         (5)  UL 2021, C 44, str. 35.

         (6)  Uredba (EU) št. 806/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. julija 2014 o določitvi enotnih pravil in enotnega postopka za reševanje kreditnih institucij in določenih investicijskih podjetij v okviru enotnega mehanizma za reševanje in enotnega sklada za reševanje ter o spremembi Uredbe (EU) št. 1093/2010 (UL 2014, L 225, str. 1).

         (7)  Izvedbena uredba Sveta (EU) 2015/81 z dne 19. decembra 2014 o določitvi enotnih pogojev za uporabo Uredbe (EU) št. 806/2014 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s predhodnimi prispevki v enotni sklad za reševanje (UL 2015, L 15, str. 1).

         (8)  Direktiva 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o vzpostavitvi okvira za sanacijo ter reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij ter o spremembi Šeste direktive Sveta 82/891/EGS ter direktiv 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU in 2013/36/EU in uredb (EU) št. 1093/2010 ter (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (UL 2014, L 173, str. 190).

         (9)  Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/63 z dne 21. oktobra 2014 o dopolnitvi Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s predhodnimi prispevki v sheme za financiranje reševanja (UL 2015, L 11, str. 449.


title: Zadeva T-364/21: Tožba, vložena 25. junija 2021 – Essity Hygiene and Health/EUIPO (Ponazoritev lista)

text:
               9.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/54

      Tožba, vložena 25. junija 2021 – Essity Hygiene and Health/EUIPO (Ponazoritev lista)
      (Zadeva T-364/21)
      (2021/C 320/60)
      Jezik postopka: švedščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Essity Hygiene and Health AB (Gothenburg, Švedska) (zastopnik: U. Wennermark, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Zadevna sporna znamka: prijava figurativne znamke EU, ki ponazarja list – zahteva za registracijo št. 16 709 305

         Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 31. marca 2021 v zadevi R 2196/2017-1

         Tožbeni predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču primarno predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi izpodbijano odločbo v delu, v katerem je zavrnjena zahteva;

                  —

                  izpodbijano odločbo spremeni tako, da ugodi pritožbi zoper odločbo preizkuševalca, s katero je bila zavrnjena prijava v zvezi s proizvodi iz razreda 16; in

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov tožeče stranke, nastalih v postopku pred Splošnim sodiščem in EUIPO.

            Tožeča stranka Splošnemu sodišču podredno predlaga, naj:

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov tožeče stranke, nastalih pred Splošnim sodiščem.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  Kršitev člena 7(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev člena 7(1)(c) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev člena 165(5) Uredbe (EU) 2017/1001 ter člena 36(1)(g) in 36(2) Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2018/625.


title: Sodba Sodišča z dne 21. aprila 2021 v zadevi E-2/20 Norveška vlada, ki jo zastopa Odbor za pritožbe na področju priseljevanja (Utlendingsnemnda – UNE), proti L (Direktiva 2004/38/ES – Svoboda gibanja in prebivanja – Izgon – Varstvo pred izgonom – Resna, sedanja in dovolj resna grožnja – Nujni razlogi javne varnosti – Prepoved prebivanja – Vloga za odpravo prepovedi prebivanja – Pomembna sprememba – Nujnost – Sorazmernost – Temeljne pravice – Pravica do družinskega življenja) 2021/C 324/11

text:
               12.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 324/29

      SODBA SODIŠČA
      z dne 21. aprila 2021
      v zadevi E-2/20
      Norveška vlada, ki jo zastopa Odbor za pritožbe na področju priseljevanja (Utlendingsnemnda – UNE), proti L

            (Direktiva 2004/38/ES – Svoboda gibanja in prebivanja – Izgon – Varstvo pred izgonom – Resna, sedanja in dovolj resna grožnja – Nujni razlogi javne varnosti – Prepoved prebivanja – Vloga za odpravo prepovedi prebivanja – Pomembna sprememba – Nujnost – Sorazmernost – Temeljne pravice – Pravica do družinskega življenja)

      (2021/C 324/11)
      V zadevi E-2/20, Norveška vlada, ki jo zastopa odbor za pritožbe na področju priseljevanja (Utlendingsnemnda – UNE), proti L – katere predmet je ZAHTEVEK, ki ga je Sodišču Efte na podlagi člena 34 Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča predložilo Pritožbeno sodišče Borgarting (Borgarting Lagmannsrett) v zvezi z razlago Direktive 2004/38/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, kakor je bila prilagojena Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru – je Sodišče Efte v sestavi: predsednik Páll Hreinsson ter sodnika Per Christiansen in Bernd Hammermann (sodnik poročevalec) 21. aprila 2021 izdalo sodbo, katere izrek se glasi:

                  1.

                  Dokončne prepovedi prebivanja načeloma niso v nasprotju s pravom EGP, če izpolnjujejo pogoje iz členov 27 in 28 Direktive 2004/38/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic ter se lahko odpravijo v skladu s členom 32 Direktive. Ukrep izgona mora temeljiti na preučitvi posameznega primera. Kar zadeva državljane EGP, ki so v državi gostiteljici zakonito prebivali več kot deset let, se lahko v skladu s členoma 27 in 28(3) Direktive 2004/38/ES izgon uporabi le iz nujnih razlogov javne varnosti, kadar osebno obnašanje zadevnega posameznika pomeni tako izjemno resno grožnjo, da je ukrep izgona potreben za zaščito enega od temeljnih interesov družbe. To velja pod pogojem, da take zaščite ni mogoče doseči z manj strogimi ukrepi, ob upoštevanju trajanja prebivanja državljana EGP v državi gostiteljici in zlasti hudih posledic, ki jih tak ukrep lahko povzroči za državljana EGP, ki se je resnično vključil v državo članico gostiteljico. Vsaka poznejša prepoved prebivanja mora biti omejena na to, kar je potrebno za zaščito temeljnega interesa, ki se je ščitil z izgonom. Prepoved prebivanja mora biti v skladu z načelom sorazmernosti.

                  2.

                  Socialna rehabilitacija državljana EGP v državi, v katero se je resnično vključil, je v interesu družbe v splošnem. Lepo vedenje zadevnega posameznika med prestajanjem zaporne kazni in nato v poskusni dobi ob drugih dokazih o ponovni vključitvi v družbo zmanjšuje sedanjo grožnjo javni varnosti. Družina in otroci posameznika, vključno s pastorki, so pomemben dejavnik pri presojanju nujnosti omejevalnega ukrepa iz poglavja VI Direktive 2004/38/ES ob upoštevanju načela sorazmernosti, največje koristi otroka in temeljnih pravic. V okviru celovite presoje nujnosti izgona je treba preučiti morebitne alternative izgonu.

                  3.

                  Pomembna sprememba v smislu člena 32 Direktive 2004/38/ES je sprememba, zaradi katere ni več utemeljena prvotna odločitev v skladu s poglavjem VI te direktive o omejitvi prostega gibanja na podlagi vedenja posameznika. Ni mogoče domnevati, da ne bo prišlo do bistvene spremembe osebnega vedenja, in vsako vlogo je treba presojati za vsak primer posebej. Upoštevati je treba vse dejavnike, ki bi lahko dokazovali pomembno spremembo osebnega vedenja. To bo odvisno od narave vedenja posameznika in grožnje, ki jo predstavlja za družbo. Upoštevati je treba vse dokaze, ki kažejo, da se je posameznik udeleževal pozitivnih in zakonitih dejavnosti, tako da ni verjetno, da bi spet začel z vedenjem, ki je privedlo do izgona. Ti dejavniki bi lahko med drugim vključevali dokaze, da se je oseba vzdržala nadaljnjih kriminalnih dejavnosti, dokaze o ponovnem vključevanju v družbo gostiteljico, začetek in nadaljnje opravljanje gospodarske dejavnosti, rezultate psiholoških ocen, verodostojne izraze obžalovanja, dokaze o pozitivnem in konstruktivnem sodelovanju v družbi ter zlasti socialno rehabilitacijo državljana EGP v državi, v katero se je resnično vključil.


title: Sodba Sodišča z dne 5. maja 2021 v zadevi E-8/20 Kazenski postopek zoper N (Svoboda prejemanja storitev – Prosto gibanje delavcev – Uredba (EGS) št. 1408/71 – Uredba (ES) št. 883/2004 – Ohranitev dajatev socialne varnosti v drugi državi EGP – Dajatev za bolezen – Prebivanje – Omejitev temeljne svoboščine – Utemeljitev) 2021/C 324/12

text:
               12.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 324/31

      SODBA SODIŠČA
      z dne 5. maja 2021
      v zadevi E-8/20
      Kazenski postopek zoper N

            (Svoboda prejemanja storitev – Prosto gibanje delavcev – Uredba (EGS) št. 1408/71 – Uredba (ES) št. 883/2004 – Ohranitev dajatev socialne varnosti v drugi državi EGP – Dajatev za bolezen – Prebivanje – Omejitev temeljne svoboščine – Utemeljitev)

      (2021/C 324/12)
      V zadevi E-8/20, Kazenski postopek zoper N – katere predmet je ZAHTEVEK, ki ga je Sodišču Efte na podlagi člena 34 Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča predložilo Vrhovno sodišče Norveške (Norges Høyesterett) v zvezi z razlago Sporazuma EGP, zlasti členov 28 in 36 Sporazuma, Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, Uredbe (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti ter Direktive 2004/38/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic – je Sodišče Efte v sestavi: predsednik Páll Hreinsson (sodnik poročevalec) ter sodnika Per Christiansen in Bernd Hammermann 5. maja 2021 izdalo sodbo, katere izrek se glasi:

                  1.

                  Na prvo in dvanajsto vprašanje je treba odgovoriti, da dajatev, kot je nadomestilo za bolniško odsotnost iz postopka v glavni stvari, pomeni dajatev za bolezen v smislu člena 4(1), točka (a), Uredbe (EGS) št. 1408/71 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, in člena 3(1)(a) Uredbe (ES) št. 883/2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti.

                  2.

                  Na drugo, tretje in četrto vprašanje je treba odgovoriti, da okoliščine, kakršne so tiste iz postopka v glavni stvari, ne spadajo v področje uporabe členov 19 ali 22 Uredbe (EGS) št. 1408/71. Vendar ta ugotovitev ne izključuje nacionalnih pravil, kot so tista iz postopka v glavni stvari, iz področja uporabe določb glavnega dela Sporazuma EGP ali kakršnega koli drugega pravnega akta, vključenega v Sporazum EGP.

                  3.

                  Na peto, šesto, sedmo in osmo vprašanje je treba odgovoriti, da je treba člen 36 Sporazuma EGP razlagati tako, da izključuje zakonodajo države EGP, kot je tista iz postopka v glavni stvari, ki pravico zavarovanih oseb do ohranitve denarnih dajatev za bolezen v smislu člena 4(1)(a) Uredbe (EGS) št. 1408/71 v primeru bivanja v drugi državi EGP pogojuje:

                              —

                              z zahtevo, da sme prejemnik nadomestila za bolezen v tujini bivati le za omejeno časovno obdobje, ki običajno ne sme preseči štirih tednov na leto; ter

                              —

                              s sistemom predhodnega dovoljenja, ki določa, da se tako dovoljenje zavrne, če ni mogoče dokazati, da je bivanje v drugi državi EGP združljivo z izvajanjem obveznosti glede opredeljenih dejavnosti in da ne ovira spremljanja in nadzora pristojnega nosilca.

                  4.

                  Glede na odgovor na peto, šesto, sedmo in osmo vprašanje na deveto, deseto in enajsto vprašanje ni treba odgovoriti.

                  5.

                  Na trinajsto vprašanje je treba odgovoriti, da je treba izraz „prebivanje“ iz člena 21(1) Uredbe (ES) št. 883/2004 razlagati tako, da zajema kratkotrajno prebivanje v drugi državi EGP, ki ne pomeni „stalnega prebivališča“ v smislu člena 1, točka (j), navedene uredbe, kot je tisto iz postopka v glavni stvari.

                  6.

                  Na štirinajsto vprašanje je treba odgovoriti, da je treba člen 21 Uredbe (ES) št. 883/2004 razlagati tako, da zajema primere, v katerih se diagnoza opravi med prebivanjem v državi EGP, ki ni pristojna država EGP, pa tudi primere, kot je tisti iz postopka v glavni stvari, ko pristojni nosilec prizna diagnozo pred odhodom.

                  7.

                  Na petnajsto vprašanje je treba odgovoriti, da je treba člen 21(1) Uredbe (ES) št. 883/2004 razlagati tako, da izključuje pogoje, kot so:

                              (i)

                              da se lahko nadomestilo zunaj Norveške zagotavlja le za največ štiri tedne na leto;

                              (ii)

                              da je treba dokazati, da je prebivanje v tujini združljivo z izvajanjem obveznosti glede opredeljenih dejavnosti in da ne ovira spremljanja in nadzora pristojnega nosilca, ter

                              (iii)

                              da mora zadevna oseba pridobiti dovoljenje in izpolnjevati obveznosti obveščanja z uporabo obrazca za obveščanje.

                        Zato nadaljnja presoja takih pogojev na podlagi drugih določb prava EGP ni potrebna.

                  8.

                  Glede na odgovor na petnajsto vprašanje ter na peto, šesto, sedmo in osmo vprašanje, na šestnajsto vprašanje ni treba odgovoriti.


title: Zadeva C-521/19: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 1. julija 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Španija) – CB/Tribunal Económico Administrativo Regional de Galicia (Predhodno odločanje – Obdavčenje – Davek na dodano vrednost (DDV) – Direktiva 2006/112/ES – Davčni nadzor – Opravljanje storitev iz naslova dejavnosti umetniškega agenta – Transakcije, ki so predmet DDV – Transakcije, ki niso bile prijavljene davčni upravi in za katere ni bil izdan račun – Utaja – Rekonstruiranje davčne osnove za namene obdavčitve z dohodnino – Načelo nevtralnosti DDV – Vključitev DDV v rekonstruirano davčno osnovo)

text:
               16.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/2

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 1. julija 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Španija) – CB/Tribunal Económico Administrativo Regional de Galicia
      (Zadeva C-521/19) (1)

      (Predhodno odločanje - Obdavčenje - Davek na dodano vrednost (DDV) - Direktiva 2006/112/ES - Davčni nadzor - Opravljanje storitev iz naslova dejavnosti umetniškega agenta - Transakcije, ki so predmet DDV - Transakcije, ki niso bile prijavljene davčni upravi in za katere ni bil izdan račun - Utaja - Rekonstruiranje davčne osnove za namene obdavčitve z dohodnino - Načelo nevtralnosti DDV - Vključitev DDV v rekonstruirano davčno osnovo)
      (2021/C 329/02)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: CB

         Tožena stranka: Tribunal Económico Administrativo Regional de Galicia

         Izrek

      Direktivo Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost, zlasti njena člena 73 in 78 v povezavi z načelom nevtralnosti davka na dodano vrednost (DDV), je treba razlagati tako, da je treba – kadar zavezanci za DDV zaradi utaje niso niti navedli obstoja transakcije davčni upravi niti izdali računa niti navedli dohodkov, ki so bili v zvezi s to transakcijo ustvarjeni, v prijavi neposrednih davkov – šteti, da je rekonstrukcija zneskov, ki so pri zadevni transakciji plačani in prejeti, ki jo zadevna davčna uprava opravi v okviru nadzora take prijave, cena, ki že vključuje DDV, razen če nimajo v skladu z nacionalnim pravom zavezanci možnost zadevni DDV naknadno prevaliti in odbiti, ne glede na utajo.

         (1)  UL C 363, 28.10.2019.


title: Zadeva C-718/19: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 22. junija 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour constitutionnelle – Belgija) – Ordre des barreaux francophones et germanophone, Association pour le droit des Étrangers ASBL, Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et Étrangers ASBL, Ligue des Droits de l'Homme ASBL, Vluchtelingenwerk Vlaanderen ASBL/Conseil des ministres (Predhodno odločanje – Državljanstvo Unije – Člena 20 in 21 PDEU – Direktiva 2004/38/ES – Pravica državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic – Odločba o prenehanju dovoljenja za prebivanje zaradi javnega reda – Preventivni ukrepi za preprečitev nevarnosti pobega zadevne osebe med rokom, določenim za zapustitev ozemlja države članice gostiteljice – Nacionalne določbe, podobne tistim, ki se uporabljajo za državljane tretjih držav v skladu s členom 7(3) Direktive 2008/115/ES – Maksimalno trajanje pridržanja z namenom odstranitve – Nacionalna določba, enaka določbi, ki se uporablja za državljane tretjih držav)

text:
               16.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/3

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 22. junija 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour constitutionnelle – Belgija) – Ordre des barreaux francophones et germanophone, Association pour le droit des Étrangers ASBL, Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et Étrangers ASBL, Ligue des Droits de l'Homme ASBL, Vluchtelingenwerk Vlaanderen ASBL/Conseil des ministres
      (Zadeva C-718/19) (1)

      (Predhodno odločanje - Državljanstvo Unije - Člena 20 in 21 PDEU - Direktiva 2004/38/ES - Pravica državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic - Odločba o prenehanju dovoljenja za prebivanje zaradi javnega reda - Preventivni ukrepi za preprečitev nevarnosti pobega zadevne osebe med rokom, določenim za zapustitev ozemlja države članice gostiteljice - Nacionalne določbe, podobne tistim, ki se uporabljajo za državljane tretjih držav v skladu s členom 7(3) Direktive 2008/115/ES - Maksimalno trajanje pridržanja z namenom odstranitve - Nacionalna določba, enaka določbi, ki se uporablja za državljane tretjih držav)
      (2021/C 329/03)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Cour constitutionnelle

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: Ordre des barreaux francophones et germanophone, Association pour le droit des Étrangers ASBL, Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et Étrangers ASBL, Ligue des Droits de l'Homme ASBL, Vluchtelingenwerk Vlaanderen ASBL

         Tožena stranka: Conseil des ministres

         Izrek

      Člena 20 in 21 PDEU ter Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC, je treba razlagati tako, da:

                  —

                  ne nasprotujejo nacionalni ureditvi, na podlagi katere se za državljane Unije in njihove družinske člane med rokom, ki jim je bil določen za zapustitev ozemlja države članice gostiteljice po tem, ko je bila v zvezi z njimi sprejeta odločba o odstranitvi zaradi javnega reda, ali med podaljšanjem tega roka uporabljajo določbe, katerih namen je preprečiti nevarnost pobega, podobne določbam, katerih namen je v zvezi z državljani tretjih držav v nacionalno pravo prenesti člen 7(3) Direktive 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav, če so s prvonavedenimi določbami spoštovana splošna načela, določena v členu 27 Direktive 2004/38, in če te določbe niso manj ugodne od drugonavedenih;

                  —

                  nasprotujejo nacionalni ureditvi, na podlagi katere se za državljane Unije in njihove družinske člane, ki po izteku določenega roka ali podaljšanja tega roka niso upoštevali odločbe o odstranitvi, sprejete zoper njih zaradi javnega reda ali javne varnosti, uporablja ukrep največ osemmesečnega pridržanja z namenom odstranitve, to obdobje pa je enako tistemu, ki se v nacionalnem pravu uporablja za državljane tretjih držav, ki niso upoštevali odločbe o vrnitvi, ki je bila iz takih razlogov sprejeta na podlagi člena 6(1) Direktive 2008/115.

         (1)  UL C 413, 9.12.2019.


title: Zadeva C-301/20: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 1. julija 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberster Gerichtshof – Avstrija) – UE, HC/Vorarlberger Landes- und Hypotheken-Bank AG (Predhodno odločanje – Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Uredba (EU) št. 650/2012 – Evropsko potrdilo o dedovanju – Veljavnost overjene kopije potrdila, ki ne vsebuje datuma prenehanja veljavnosti – Člen 65(1) – Člen 69 – Učinki potrdila za osebe, ki so navedene v potrdilu, vendar niso zahtevale njegove izdaje – Člen 70(3) – Datum, ki se upošteva pri presoji veljavnosti kopije – Učinki na dokazno vrednost kopije)

text:
               16.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/4

      Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 1. julija 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberster Gerichtshof – Avstrija) – UE, HC/Vorarlberger Landes- und Hypotheken-Bank AG
      (Zadeva C-301/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Uredba (EU) št. 650/2012 - Evropsko potrdilo o dedovanju - Veljavnost overjene kopije potrdila, ki ne vsebuje datuma prenehanja veljavnosti - Člen 65(1) - Člen 69 - Učinki potrdila za osebe, ki so navedene v potrdilu, vendar niso zahtevale njegove izdaje - Člen 70(3) - Datum, ki se upošteva pri presoji veljavnosti kopije - Učinki na dokazno vrednost kopije)
      (2021/C 329/04)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Oberster Gerichtshof

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: UE, HC

         Tožena stranka: Vorarlberger Landes- und Hypotheken-Bank AG

         Ob udeležbi: Succession de VJ

         Izrek

                  1.

                  Člen 70(3) Uredbe (EU) št. 650/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. julija 2012 o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju in izvrševanju odločb in sprejemljivosti in izvrševanju javnih listin v dednih zadevah ter uvedbi evropskega potrdila o dedovanju je treba razlagati tako, da je overjena kopija evropskega potrdila o dedovanju, ki vsebuje navedbo „neomejeno časovno veljavno“, veljavna šest mesecev od datuma izdaje in učinkuje v smislu člena 69 te uredbe, če je bila veljavna ob prvotni predložitvi pristojnemu organu.

                  2.

                  Člen 65(1) Uredbe št. 650/2012 v povezavi s členom 69(3) te uredbe je treba razlagati tako, da evropsko potrdilo o dedovanju učinkuje za vse osebe, ki so v njem poimensko navedene, tudi če te niso same zahtevale njegove izdaje.

         (1)  UL C 313, 21.9.2020.


title: Zadeva C-717/20 P: Pritožba, ki jo je 28. decembra 2020 vložila Marina Karpeta-Kovalyova zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 15. oktobra 2020 v zadevi T-249/19, Karpeta-Kovalyova/Komisija

text:
               16.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/4

      Pritožba, ki jo je 28. decembra 2020 vložila Marina Karpeta-Kovalyova zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 15. oktobra 2020 v zadevi T-249/19, Karpeta-Kovalyova/Komisija
      (Zadeva C-717/20 P)
      (2021/C 329/05)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnica: Marina Karpeta-Kovalyova (zastopnik: S. Pappas, avocat)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija
      Sodišče (osmi senat) je s sklepom z dne 6. julija 2021 pritožbo zavrnilo kot očitno neutemeljeno in pritožnici naložilo, da nosi svoje stroške.


title: Zadeva C-21/21 P: Pritožba, ki so jo 13. januarja 2021 vložili Comprojecto-Projectos e Construções, Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo, Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo zoper sklep Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 16. decembra 2020 v zadevi T-416/20 REC, Comprojecto-Projectos e Construções in drugi/Sodišče Evropske unije in drugi

text:
               16.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/5

      Pritožba, ki so jo 13. januarja 2021 vložili Comprojecto-Projectos e Construções, Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo, Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo zoper sklep Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 16. decembra 2020 v zadevi T-416/20 REC, Comprojecto-Projectos e Construções in drugi/Sodišče Evropske unije in drugi
      (Zadeva C-21/21 P)
      (2021/C 329/06)
      Jezik postopka: portugalščina

         Stranke

         Pritožniki: Comprojecto-Projectos e Construções, Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo, Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo (zastopnik: M. Ribeiro, advogado)

         Druge stranke v postopku: Sodišče Evropske unije, Splošno sodišče Evropske unije, Evropska centralna banka
      Sodišče (šesti senat) je s sklepom z dne 30. junija 2021 pritožbo zavrglo kot očitno nedopustno in pritožnikom naložilo plačilo stroškov.


title: Zadeva C-150/21: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi (Poljska) 5. marca 2021 – kazenski postopek zoper D. B.

text:
               16.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/5

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi (Poljska) 5. marca 2021 – kazenski postopek zoper D. B.
      (Zadeva C-150/21)
      (2021/C 329/07)
      Jezik postopka: poljščina

         Predložitveno sodišče

      Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi

         Stranka v postopku, v katerem je bila izrečena kazen, katere izvršitev je predmet glavnega postopka

      D. B.

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali odločba o naložitvi denarne kazni, ki jo je izdal nizozemski osrednji upravni organ, določen v skladu s členom 2 Okvirnega sklepa 2005/214/PNZ z dne 24. februarja 2005 o uporabi načela vzajemnega priznavanja denarnih kazni (1), na katero se je mogoče pritožiti pri tožilstvu, organizacijsko podrejenem ministrstvu za pravosodje, izpolnjuje merila „odločbe, zoper katero se je mogoče pritožiti pri sodišču, pristojnem za kazenske zadeve“ v smislu člena 1(a)(ii) Okvirnega sklepa?

                  2.

                  Ali se lahko šteje, da je merilo, da se je zoper odločbo o denarni kazni mogoče pritožiti pri „sodišču, pristojnem v kazenskih zadevah“, izpolnjeno, če je pritožba pri okrajnem sodišču mogoča šele v poznejši fazi postopka, to je po tem ko jo je zavrnil tožilec, poleg tega pa je v nekaterih primerih to povezano z obveznostjo plačila takse, enakovredne izrečeni kazni?

         (1)  Okvirni sklep Sveta 2005/214/PNZ z dne 24. februarja 2005 o uporabi načela vzajemnega priznavanja denarnih kazni; UL L 76, str. 16.


title: Zadeva C-255/21: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 21. aprila 2021 – Reti Televisive Italiane SpA (RTI)/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni – AGCOM

text:
               16.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/6

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 21. aprila 2021 – Reti Televisive Italiane SpA (RTI)/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni – AGCOM
      (Zadeva C-255/21)
      (2021/C 329/08)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Consiglio di Stato

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: Reti Televisive Italiane SpA (RTI)

         Nasprotna stranka: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni – AGCOM

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  ali je za namene pravil Skupnosti o prepovedi najdaljšega oddajnega časa za televizijsko oglaševanje glede na splošni pomen pojma skupine ali posameznega gospodarskega subjekta v pravu [Evropske unije], ki izhaja iz različnih virov protimonopolnega prava (za namene te zadeve pa iz uvodne izjave 43 Direktive 2018/1808/EU (1) in iz novega besedila člena 23 Direktive 2010/13/[EU] (2)), ne glede na obstoječe razlike v italijanskem nacionalnem pravu glede dovoljenj, ki jih člen 5(1)(b) decreto legislativo 177/[2005] (zakonodajni odlok št. 177/2005) določa za izdajatelje televizijskih in radijskih programov, mogoče kot skladno s pravom Skupnosti sprejeti razlago nacionalnega prava radiodifuzije iz člena 1(1)(a) istega zakonodajnega odloka 177/[2005], kakor je bil spremenjen v različici, veljavni od 30. marca 2010 (s katero se prenaša direktiva 2007/65/ES (3)), ki določa, da proces zbliževanja med različnimi oblikami komunikacij (elektronske komunikacije, založništvo, vključno z elektronskim založništvom, in internet v vseh svojih oblikah uporabe) še toliko bolj velja med ponudniki televizijskih in radijskih medijev, zlasti če so že vključeni v skupine medsebojno povezanih podjetij, in ima splošno veljavnost, kar posledično vpliva na razlago člena 38(6) zgoraj navedenega [zakonodajnega odloka], tako da je izdajatelj televizijskega programa lahko tudi skupina kot en gospodarski subjekt, ali pa je v skladu z zgoraj navedenimi načeli Skupnosti glede na neodvisnost vprašanja prepovedi najdaljšega oddajnega časa za televizijsko oglaševanje od splošnega protimonopolnega prava prepovedano pripisati pomen – pred letom 2018 – skupinam ter navedenemu procesu zbliževanja in t. i. kombiniranih medijev, pri čemer se torej pri izračunu indeksa najdaljšega oddajnega časa upošteva le posamezni izdajatelj televizijskega programa, tudi če je povezan v skupino (in sicer zato, ker je bil tak pomen omenjen le v prečiščenem besedilu člena 23 Direktive 2010/13/[EU], ki je bilo oblikovano po Direktivi 2018/1808/EU);

                  2.

                  ali je ob upoštevanju navedenih načel prava EU v zvezi s skupinami in podjetjem kot gospodarsko enoto za namene prepovedi prekoračitve najdaljšega oddajnega časa in zaporednih besedil člena 23, ne glede na navedeno razliko med dovoljenji, mogoče iz protikonkurenčnih pravil [integriranega komunikacijskega sistema] iz člena 43 zakonodajnega odloka št. 177/[2005] razbrati pomen pojma skupine „ponudnikov medijskih storitev“ (ali po besedah pritožnice: skupine založniških družb) za namene izvzetja promocijskih sporočil kombiniranih medijev znotraj skupine iz omejitev oddajnega časa za oglaševanje iz člena 38(6) zakonodajnega odloka št. [177/2005], ali pa je treba, nasprotno, tak pomen izključiti pred letom 2018 zaradi neodvisnosti protimonopolnega prava na področju televizije od ureditve najdaljšega oddajnega časa;

                  3.

                  ali novo besedilo člena 23(2)(a) Direktive 2010/13/EU priznava že obstoječe načelo v protimonopolnem pravu, v skladu s katerim se skupini na splošno priznava pomen, ali pa gre za inovativno besedilo, in če gre za prvi primer, ali opisuje pravno realnost, ki že obstaja v evropskem pravu – tako da zajema tudi obravnavani primer, ki je nastal pred novim besedilom, in pogojuje razlage [nacionalnega regulativnega organa], tako da od njega zahteva, da v vsakem primeru prizna pojem skupine „ponudnikov medijskih storitev“ – oziroma, če gre za drugi primer, ali nasprotuje priznanju pomena skupine podjetij za primere, ki so nastali pred njegovo uvedbo, ker ga zaradi njegovega novega obsega ni mogoče uporabiti ratione temporis za primere, ki so nastali pred njegovo uvedbo;

                  4.

                  ali so v vsakem primeru in ne glede na sistem dovoljenj iz člena 5 zakonodajnega odloka 177/2005 in novost iz člena 23, uvedeno leta 2018, tj. v primeru, da novo pravilo nima značaja priznavanja, temveč značaj novosti v skladu z vprašanjem iz točke c), razmerja [o] združevanju televizije in radia, ki se na splošno obravnavajo v protimonopolnem pravu, zaradi splošnosti in prepletenosti pojmov gospodarski subjekt in skupina, ključ za razlago najdaljšega oddajnega časa, ki so zato urejena z implicitnim upoštevanjem družbe v skupini (ali natančneje, razmerij nadzora med družbami v skupini) in funkcionalne enotnosti teh družb, za promocijo programov s televizije na radio znotraj skupine ali, nasprotno, so ta razmerja povezovanja nepomembna na področju najdaljšega oddajnega časa in je torej treba šteti, da so „lastni“ programi iz člena 23 (izvirno besedilo) takšni, če pripadajo edinemu izdajatelju televizijskega programa, ki jih promovira, in ne celotni skupini podjetij, saj je ta določba sama po sebi takšna, da ne dopušča sistemske razlage, ki bi jo razširila na skupine, ki se štejejo kot en gospodarski subjekt;

                  5.

                  nazadnje, ali je treba prvotno besedilo člena 23, tudi če ga ni mogoče razlagati kot pravilo, ki spada v okvir protimonopolnega prava, v vsakem primeru razumeti kot spodbujevalno določbo, ki opisuje posebno naravo promocije, ki je izključno informativna in ni namenjena prepričevanju k nakupu drugega blaga in storitev, in ne programov, ki se promovirajo, in za katero je treba šteti, da je kot taka izključena s področja uporabe pravil o najdaljšem oddajnem času ter da se zato uporablja v okviru družb, ki pripadajo isti skupini, v vseh primerih celostne promocije s kombiniranimi mediji, ali pa ga je treba razumeti kot določbo, ki ima naravo odstopanja in izjeme glede na izračun najdaljšega oddajnega časa za oglaševanje in ki se kot taka razlaga ozko.

         (1)  Direktiva (EU) 2018/1808 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. novembra 2018 o spremembi Direktive 2010/13/EU o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju avdiovizualnih medijskih storitev (Direktiva o avdiovizualnih medijskih storitvah) glede na spreminjajoče se tržne razmere (UL 2018, L 303, str. 69).

         (2)  Direktiva 2010/13/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. marca 2010 o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju avdiovizualnih medijskih storitev (Direktiva o avdiovizualnih medijskih storitvah) (UL 2010, L 95, str. 1).

         (3)  Direktiva 2007/65/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2007 o spremembi Direktive Sveta 89/552/EGS o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju dejavnosti razširjanja televizijskih programov (UL 2007, L 332, str. 27).


title: Zadeva C-263/21: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 23. aprila 2021 – Asociación Multisectorial de Empresas de la Electrónica, las Tecnologías de la Información y la Comunicación, de las Telecomunicaciones y de los contenidos Digitales (AMETIC)/Administración General del Estado, Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA), Asociación para el Desarrollo de la Propiedad Intelectual (ADEPI), Artistas, Intérpretes o Ejecutantes, Sociedad de Gestión de España (AIE), Artistas Intérpretes, Sociedad de Gestión (AISGE), Ventanilla Única Digital, Derechos de Autor de Medios Audiovisuales (DAMA), Centro Español de Derechos Reprográficos (CEDRO), Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI) in Sociedad General de Autores y Editores (SGAE)

text:
               16.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/7

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 23. aprila 2021 – Asociación Multisectorial de Empresas de la Electrónica, las Tecnologías de la Información y la Comunicación, de las Telecomunicaciones y de los contenidos Digitales (AMETIC)/Administración General del Estado, Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA), Asociación para el Desarrollo de la Propiedad Intelectual (ADEPI), Artistas, Intérpretes o Ejecutantes, Sociedad de Gestión de España (AIE), Artistas Intérpretes, Sociedad de Gestión (AISGE), Ventanilla Única Digital, Derechos de Autor de Medios Audiovisuales (DAMA), Centro Español de Derechos Reprográficos (CEDRO), Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI) in Sociedad General de Autores y Editores (SGAE)
      (Zadeva C-263/21)
      (2021/C 329/09)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal Supremo

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Asociación Multisectorial de Empresas de la Electrónica, las Tecnologías de la Información y la Comunicación, de las Telecomunicaciones y de los contenidos Digitales (AMETIC)

         Tožene stranke: Administración General del Estado, Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA), Asociación para el Desarrollo de la Propiedad Intelectual (ADEPI), Artistas, Intérpretes o Ejecutantes, Sociedad de Gestión de España (AIE), Artistas Intérpretes, Sociedad de Gestión (AISGE), Ventanilla Única Digital, Derechos de Autor de Medios Audiovisuales (DAMA), Centro Español de Derechos Reprográficos (CEDRO), Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI) in Sociedad General de Autores y Editores (SGAE)

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je to, kako je sestavljena pravna oseba iz odstavka 10 novega člena 25 zakona o intelektualni lastnini, združljivo z Direktivo 2001/29/ES (1) oziroma bolj na splošno s splošnimi načeli prava Evropske unije?

                  2.

                  Ali je v skladu z Direktivo 2001/29/ES oziroma splošnimi načeli prava Evropske unije, da nacionalna zakonodaja podeljuje tej pravni osebi pooblastila, da od oseb, ki zaprosijo za potrdilo o oprostitvi obveznosti plačila nadomestila za privatno reproduciranje, zahteva informacije, vključno z računovodskimi podatki?

         (1)  Direktiva 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 230).


title: Zadeva C-292/21: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 7. maja 2021 – Confederación Nacional de Autoescuelas (CNAE) in drugi/Asociación para la Defensa de los Intereses Comunes de las Autoescuelas (AUDICA) in drugi

text:
               16.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/8

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 7. maja 2021 – Confederación Nacional de Autoescuelas (CNAE) in drugi/Asociación para la Defensa de los Intereses Comunes de las Autoescuelas (AUDICA) in drugi
      (Zadeva C-292/21)
      (2021/C 329/10)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal Supremo

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožniki: Administración General del Estado, Confederación Nacional de Autoescuelas (CNAE), UTE CNAE-ITT-FORMASTER-ECT

         Nasprotni stranki: Asociación para la Defensa de los Intereses Comunes de las Autoescuelas (AUDICA), Ministerio Fiscal

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je nacionalna določba, v skladu s katero je treba naročila za izvajanje tečajev ozaveščanja in prevzgoje v cestnem prometu za ponovno pridobitev točk za vozniška dovoljenja oddati na podlagi koncesije za javne storitve, skladna z Direktivo 2006/123/ES (1) ali, odvisno od primera, z drugimi predpisi ali načeli prava Evropske unije?

         (1)  Direktiva 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu (UL L 376, str. 36).


title: Zadeva C-298/21: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Braşov (Romunija) 10. maja 2021 – S.C. Techno-Gaz K.F.T. PAKS/U.A.T. Comuna Dalnic

text:
               16.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/8

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Braşov (Romunija) 10. maja 2021 – S.C. Techno-Gaz K.F.T. PAKS/U.A.T. Comuna Dalnic
      (Zadeva C-298/21)
      (2021/C 329/11)
      Jezik postopka: romunščina

         Predložitveno sodišče

      Curtea de Apel Braşov

         Stranki

         Pritožnica – Tožena stranka: S.C. Techno-Gaz K.F.T. PAKS

         Nasprotna stranka – tožeča stranka: U.A.T. Comuna Dalnic

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali načelo svobode opravljanja storitev iz člena 56 Pogodbe o delovanju Evropske unije, člen 25 Direktive 2004/18 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 (1) ter načela svobodne in poštene konkurence med gospodarskimi subjekti in sorazmernosti, določena v pravu Evropske unije, nasprotujejo nacionalni zakonodaji na področju javnega naročanja, kot je romunska ureditev iz člena 96(1) Hotărârea Guvernului (sklep vlade) št. 925/2006, ki določa, da morajo biti pogodbe skladne s ponudbo in priložene v prilogi, ki je sestavni del pogodbe o javnem naročilu, če določene dele pogodbe o javnem naročilu izvaja eden ali več podizvajalcev, ter jih je treba razlagati tako, da so storitve oddane v izvajanje podizvajalcem po enaki vrednosti/po enaki ceni, kot je bila določena v glavni pogodbi za zadevne storitve?

         (1)  Direktiva 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (UL 2004, L 134, str. 114).


title: Zadeva C-301/21: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Oradea (Romunija) 11. maja 2021 – Curtea de Apel Alba Iulia, Curtea de Apel Cluj, Tribunalul Bihor, Tribunalul Satu Mare, Tribunalul Sălaj/YF, KP, OJ, YS, SL, DB, SH

text:
               16.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/9

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Oradea (Romunija) 11. maja 2021 – Curtea de Apel Alba Iulia, Curtea de Apel Cluj, Tribunalul Bihor, Tribunalul Satu Mare, Tribunalul Sălaj/YF, KP, OJ, YS, SL, DB, SH
      (Zadeva C-301/21)
      (2021/C 329/12)
      Jezik postopka: romunščina

         Predložitveno sodišče

      Curtea de Apel Oradea

         Stranke

         Pritožniki: Curtea de Apel Alba Iulia, Curtea de Apel Cluj, Tribunalul Bihor, Tribunalul Satu Mare, Tribunalul Sălaj

         Nasprotne stranke: YF, KP, OJ, YS, SL, DB, SH

         Druge stranke: Tribunalul Cluj, Consiliul Național pentru Combaterea Discriminării

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba določbe člena 9(1) Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (1), ki zagotavljajo sodni postopek „[…] vsem osebam, ki menijo, da jim je bila storjena krivica, ker ni bilo uporabljeno načelo enakega obravnavanja […]“, ter člena 47, prvi odstavek, Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ki vsakomur zagotavljajo pravico do „[…] učinkovitega pravnega sredstva […] [in] […] da je o njegovi zadevi pravično odločeno“, razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni ureditvi, kakršna je ureditev iz člena 211(c) Legea dialogului social nr. 62/2011 (romunski zakon št. 62/2011 o dialogu med socialnimi partnerji), ki določa, da začne triletni rok za vložitev zahtevka za odškodnino teči „od datuma nastanka škode“, ne glede na to, ali so bile tožeče stranke seznanjene z nastankom škode (in njenim obsegom)?

                  2.

                  Ali je treba določbe člena 2(1) in (2) ter člena 3(1)(c) na koncu Direktive [2000/78] razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni zakonodaji, kot je tista iz člena 1(2) Legea-cadru nr. 330, din 5 noiembrie 2009, privind salarizarea unitară a personalului plătit din fonduri publice (romunski okvirni zakon št. 330 z dne 5. novembra 2009 o enotnem plačilu zaposlenih, ki se plačuje iz državnega proračuna), ki jo je v sodbi št. 7/2019 (objavljena v Monitorul Oficial al României – Uradnem listu Romunije – št. 343, 6. 5. 2019) razlagalo Înalta Curte de Casație și Justiție (vrhovno kasacijsko sodišče, Romunija) po koncu postopka na podlagi zahteve za varstvo zakonitosti, v okoliščinah, v katerih tožeče stranke niso izkoristile zakonske pravice zahtevati višje nadomestilo ob nastopu dela na položaju sodnikov ali državnih tožilcev po začetku veljavnosti zakona [št.] 330/2009, to je pravnega predpisa, ki je izrecno določal, da zahtevki za izplačilo plač so in ostajajo taki, kakršni so določeni v tem zakonu. Posledica tega je diskriminacija iz naslova plač v razmerju do njihovih kolegov, tudi na podlagi starosti, saj so bili le starejšim sodnikom, ki so funkcijo nastopili pred januarjem 2010 (ki so jim bile pravice priznane s sodbami, izdanimi med letoma 2006 in 2009, katerih izreki so bili leta 2019 predmet razlage v sodbi Înalta Curte de Casație și Justiție (vrhovno kasacijsko sodišče, Romunija), št. 7/2019), retroaktivno priznani zahtevki za izplačilo plač (enaki tistim, ki so izpodbijani s tožbo v postopku, ki je predmet tega postopka), in sicer v mesecih od decembra 2019 do januarja 2020 za obdobje od leta 2010 do leta 2015, čeprav so tudi tožeče stranke v tem obdobju opravljale funkcijo sodnikov in imele enake delovne obveznosti, v enakih pogojih in v isti ustanovi?

                  3.

                  Ali je treba določbe Direktive [2000/78] razlagati tako, da nasprotujejo diskriminaciji le, če ta temelji na enem od pogojev iz člena 1 te direktive, ali pa zadevne določbe, ki so morebiti vsebovane tudi v drugih določbah prava Unije, na splošno nasprotujejo različnemu obravnavanju zaposlenih na področju plače, če opravljajo enako delo za istega delodajalca, v enakem obdobju in pod enakimi pogoji?

         (1)  UL 2000, L 303, str. 16.


title: Zadeva C-306/21: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Varhoven administrativen sad (Bolgarija) 12. maja 2021 – Komisia za zashtita na lichnite danni, Tsentralna isbiratelna komisia/Koalitsia „Demokratichna Bulgaria – Оbedinenie“

text:
               16.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/10

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Varhoven administrativen sad (Bolgarija) 12. maja 2021 – Komisia za zashtita na lichnite danni, Tsentralna isbiratelna komisia/Koalitsia „Demokratichna Bulgaria – Оbedinenie“
      (Zadeva C-306/21)
      (2021/C 329/13)
      Jezik postopka: bolgarščina

         Predložitveno sodišče

      Varhoven administrativen sad

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Vlagateljici kasacijskih pritožb: Komisia za zashtita na lichnite danni, Tsentralna isbiratelna komisia

         Nasprotna stranka: Koalitsia „Demokratichna Bulgaria – Оbedinenie“

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 2(2)(a) Splošne uredbe o varstvu podatkov (1) razlagati tako, da nasprotuje uporabi te uredbe za dozdevno povsem notranji položaj, kot je izvedba volitev v nacionalni parlament, če so predmet varstva osebni podatki posameznikov – državljanov Evropske unije – in postopki obdelave podatkov niso omejeni na zbiranje podatkov v okviru zadevne dejavnosti?

                  2.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: ali zaključek izvedbe volitev v nacionalni parlament, ki dozdevno ne spadajo na področje uporabe prava Unije, upravljavce, obdelovalce in posameznike, ki hranijo osebne podatke, odvezuje od njihovih obveznosti na podlagi te uredbe kot edinega sredstva za varstvo osebnih podatkov državljanov Unije na ravni Unije? Ali je upoštevnost uredbe odvisna izključno od dejavnosti, za katero so bili ustvarjeni oziroma zbrani osebni podatki, zaradi česar se jih pozneje tudi ne sme uporabljati?

                  3.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen: ali člen 6(1)(e) Splošne uredbe o varstvu podatkov in načelo sorazmernosti, določeno v njenih uvodnih izjavah 4 in 129, nasprotujeta nacionalni ureditvi za izvajanje te uredbe, kot je obravnavana, ki od vsega začetka izključuje in omejuje možnost, da se pri evidentiranju rezultatov volitev na voliščih posnamejo kakršnikoli videoposnetki, ne dopušča razlikovanja in urejanja posameznih delov postopka snemanja ter izključuje možnost, da bi se cilji te uredbe – varstvo osebnih podatkov posameznikov – dosegli z drugimi sredstvi?

                  4.

                  Alternativno in v okviru področja uporabe prava Unije – pri izvajanju občinskih volitev in volitev v Evropski parlament: ali člen 6(1)(e) Splošne uredbe o varstvu podatkov in načelo sorazmernosti, določeno v njenih uvodnih izjavah 4 in 129, nasprotujeta nacionalni ureditvi za izvajanje te uredbe, kot je obravnavana, ki od vsega začetka izključuje in omejuje možnost, da se pri evidentiranju rezultatov volitev na voliščih posnamejo kakršnikoli videoposnetki, ki ne določa in tudi ne dopušča razlikovanja in urejanja posameznih delov postopka snemanja ter izključuje možnost, da bi se cilji te uredbe – varstvo osebnih podatkov posameznikov – dosegli z drugimi sredstvi?

                  5.

                  Ali člen 6(1)(e) Splošne uredbe o varstvu podatkov nasprotuje opredelitvi dejavnosti ugotavljanja zakonite izvedbe in evidentiranja rezultatov izvedenih volitev za nalogo v javnem interesu, ki upravičuje nek z zahtevo po sorazmernosti skladen poseg v osebne podatke posameznikov, navzočih na voliščih, če ti opravljajo uradno, javno, zakonsko določeno nalogo?

                  6.

                  Če je odgovor na predhodno vprašanje pritrdilen: ali varstvo osebnih podatkov nasprotuje uvedbi nacionalne pravne prepovedi zbiranja in obdelave osebnih podatkov, ki omejuje možnost opravljanja spremljevalnih dejavnosti snemanja videoposnetkov gradiva, objektov ali predmetov, ki ne vsebujejo osebnih podatkov, če pri postopku snemanja morda obstaja možnost, da se pri snemanju videoposnetkov posameznikov, navzočih na volišču, ki takrat opravljajo dejavnost v javnem interesu, zberejo tudi osebni podatki?

         (1)  Uredba (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Direktive 95/46/ES (Splošna uredba o varstvu podatkov) (UL 2016, L 119, str. 1).


title: Zadeva C-308/21: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Portugalska) 14. maja 2021 — KU in drugi/SATA International — Azores Airlines SA

text:
               16.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/11

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Portugalska) 14. maja 2021 — KU in drugi/SATA International — Azores Airlines SA
      (Zadeva C-308/21)
      (2021/C 329/14)
      Jezik postopka: portugalščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal Judicial da Comarca dos Açores

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče starnke: KU, OP, GC

         Tožena stranka: SATA International — Azores Airlines SA

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali več kot triurna zamuda ali odpoved letov, do katerih je prišlo zaradi okvare v dovodu goriva na odhodnem letališču, ki je odgovorno za upravljanje sistema za dovod goriva, pomeni „izredno okoliščino“ v smislu in za namene člena 5(3) Uredbe (ES) št. 261/2004 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004?

         (1)  Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL 2004, L 46, str. 1).


title: Zadeva C-339/21: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 31. maja 2021 – Colt Technology Services SpA, Wind Tre SpA, Telecom Italia SpA, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero della Giustizia, Procura della Repubblica pri Tribunale di Roma, Procura della Repubblica pri Tribunale di Cagliari, Procura generale della Repubblica pri Corte d’appello di Reggio Calabria, Vodafone Italia SpA/Ministero della Giustizia, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Wind Tre SpA, Procura generale della Repubblica pri Tribunale di Cagliari, Procura della Repubblica pri Tribunale di Roma, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Procura della Repubblica pri Tribunale di Locri

text:
               16.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/12

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 31. maja 2021 – Colt Technology Services SpA, Wind Tre SpA, Telecom Italia SpA, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero della Giustizia, Procura della Repubblica pri Tribunale di Roma, Procura della Repubblica pri Tribunale di Cagliari, Procura generale della Repubblica pri Corte d’appello di Reggio Calabria, Vodafone Italia SpA/Ministero della Giustizia, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Wind Tre SpA, Procura generale della Repubblica pri Tribunale di Cagliari, Procura della Repubblica pri Tribunale di Roma, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Procura della Repubblica pri Tribunale di Locri
      (Zadeva C-339/21)
      (2021/C 329/15)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Consiglio di Stato

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnice: Colt Technology Services SpA, Wind Tre SpA, Telecom Italia SpA, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero della Giustizia, Procura della Repubblica pri Tribunale di Roma, Procura della Repubblica pri Tribunale di Cagliari, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Vodafone Italia SpA

         Nasprotne stranke: Ministero della Giustizia, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Wind Tre SpA, Procura generale della Repubblica pri Tribunale di Cagliari, Procura della Repubblica pri Tribunale di Roma, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Procura della Repubblica pri Tribunale di Locri

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali členi 18, 26, 49, 54 in 55 PDEU, člena 3 in 13 Direktive 2018/1972/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2018 (1) ter člena 16 in 52 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah nasprotujejo nacionalni ureditvi, ki upravnemu organu nalaga določitev plačila telekomunikacijskim operaterjem za izvajanje dejavnosti prestrezanja, ki so obvezne na podlagi zahtev sodnih organov, brez da bi od njega zahtevala spoštovanje načela celotnega povračila stroškov, ki so dejansko nastali in so ustrezno utemeljeni, pri izvajanju teh dejavnosti, ter upravnemu organu tudi nalaga doseganje prihrankov pri stroških v razmerju do prejšnjih meril za računanje plačil?

         (1)  Direktiva 2018/1972/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2018 o Evropskem zakoniku o elektronskih komunikacijah (UL 2018, L 321, str. 36.).


title: Zadeva C-340/21: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Varhoven administrativen sad (Bolgarija) 2. junija 2021 – VB/Natsionalna agentsia za prihodite

text:
               16.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/12

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Varhoven administrativen sad (Bolgarija) 2. junija 2021 – VB/Natsionalna agentsia za prihodite
      (Zadeva C-340/21)
      (2021/C 329/16)
      Jezik postopka: bolgarščina

         Predložitveno sodišče

      Varhoven administrativen sad

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Vlagateljica kasacijske pritožbe: VB

         Nasprotna stranka: Natsionalna agentsia za prihodite

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člena 24 in 32 Uredbe (EU) 2016/679 (1) razlagati tako, da za stališče, da sprejeti tehnični in organizacijski ukrepi niso ustrezni, zadostuje, če so v smislu člena 4, točka 12, Uredbe (EU) 2016/679 osebne podatke nepooblaščeno razkrile ali do njih dostopale osebe, ki niso uslužbenke uprave upravljavca in niso pod njegovim nadzorom?

                  2.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, kakšna bi morala biti predmet in obseg sodnega nadzora zakonitosti pri preverjanju, ali so tehnični in organizacijski ukrepi, ki jih je sprejel upravljavec, na podlagi člena 32 Uredbe (EU) 2016/679 ustrezni?

                  3.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali je treba načelo odgovornosti na podlagi člena 5(2) in člena 24 v povezavi z uvodno izjavo 74 Uredbe (EU) 2016/679 razlagati tako, da v tožbenem postopku na podlagi člena 82(1) Uredbe (EU) 2016/679 dokazno breme za to, da so sprejeti tehnični in organizacijski ukrepi na podlagi člena 32 Uredbe ustrezni, nosi upravljavec? Ali je mogoče pridobitev izvedenskega mnenja šteti za potreben in zadosten dokaz za ugotovitev, ali so bili tehnični in organizacijski ukrepi, ki jih je sprejel upravljavec, v primeru, kot je obravnavani, ustrezni, če sta nepooblaščen dostop do in nepooblaščeno razkritje osebnih podatkov posledica „hekerskega napada“?

                  4.

                  Ali je treba člen 82(3) Uredbe (EU) 2016/679 razlagati tako, da gre pri nepooblaščenem razkritju ali dostopu do osebnih podatkov v smislu člena 4, točka 12, Uredbe (EU) 2016/679, do katerega pride, kot v obravnavanem primeru, s „hekerskim napadom“ oseb, ki niso uslužbenke uprave upravljavca in niso pod njegovim nadzorom, za dogodek, za katerega upravljavec nikakor ni odgovoren in zaradi katerega ga je upravičeno izvzeti od odgovornosti?

                  5.

                  Ali je treba člen 82(1) in (2) v povezavi z uvodnima izjavama 85 in 146 Uredbe (EU) 2016/679 razlagati tako, da v primeru, kot je obravnavani primer, v katerem gre za kršitev varstva osebnih podatkov, ki se kaže v nepooblaščenem dostopu do in širjenju osebnih podatkov s „hekerskim napadom“, že skrbi, bojazni in strahovi pred možno zlorabo osebnih podatkov v prihodnosti, ki jih ima posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, spadajo pod pojem nepremoženjske škode, ki ga je treba razlagati široko, in so podlaga za odškodnino, če taka zloraba ni bila ugotovljena in/ali posamezniku, na katerega se nanašajo osebni podatki, ni nastala nobena druga škoda?

         (1)  Uredba (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Direktive 95/46/ES (Splošna uredba o varstvu podatkov) (UL 2016, L 119, str. 1).


title: Zadeva C-391/21 P: Pritožba, ki jo je 24. junija 2021 vložil Enrico Falqui zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi razširjeni senat) z dne 5. maja 2021 v zadevi T-695/19, Enrico Falqui/Evropski parlament

text:
               16.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/13

      Pritožba, ki jo je 24. junija 2021 vložil Enrico Falqui zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi razširjeni senat) z dne 5. maja 2021 v zadevi T-695/19, Enrico Falqui/Evropski parlament
      (Zadeva C-391/21 P)
      (2021/C 329/17)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranki

         Pritožnik: Enrico Falqui (zastopnika: F. Sorrentino, A. Sandulli, avvocati)

         Druga stranka v postopku: Evropski parlament

         Predlog

                  —

                  Pritožnik predlaga razveljavitev sodbe Splošnega sodišča Evropske unije št. 1000680 z dne 5. maja 2021, in posledično razglasitev ničnosti sporočila z dne 8. julija 2019 (in, če potrebno, osnutka sklepa ter stališča pravne službe, na katerem temelji sklep), Parlamentu pa naj se naloži plačilo nadomestila nezakonito obdržanih prispevkov njegove pokojnine ter naložitev plačila stroškov, ki so nastali na dveh stopnjah.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnik v utemeljitev pritožbe navaja pet pritožbenih razlogov.

         Prvi razlog: kršitev sklepa predsedstva Evropskega parlamenta z dne 19. maja 2008 in 9. julija 2008 v zvezi z „Izvedbenimi ukrepi v zvezi s statutom poslancev Evropskega parlamenta“.

      Pritožnik Splošnemu sodišču očita, da je kršilo člen 75 zgoraj navedenega sklepa. Ta člen ne določa – kot je odločilo Splošno sodišče – da se za vse pokojnine, ki so bile ob začetku veljave kadrovskih predpisov izplačane ali pridobljene za v prihodnje še naprej uporablja ureditev v zvezi z enakimi prejemki pokojnin v skladu s prilogo III k PEAM in da bi vsaka morebitna sprememba nacionalnih pokojnin in peius morala učinkovati na tiste, ki jih je zagotovil Parlament, temveč da so – nasprotno – pokojnine, ki so bile že zagotovljene na podlagi te ureditve, nedotakljive tako glede same pravice, kot tudi glede višine.

         Drugi razlog: kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj in načela sorazmernosti.

      Splošno sodišče naj bi napačno menilo, da načeli varstva legitimnih pričakovanj in sorazmernosti nista bili kršeni. V zvezi z načelom varstva legitimnih pričakovanj je bilo slednje kršeno z razlago – s strani Parlamenta in Splošnega sodišča – pokojninske ureditve, ki je bila že izpodbijana s prvim pritožbenim razlogom, medtem ko je Splošno sodišče glede načela sorazmernosti cilju, ki mu sledi Camera dei diputati (poslanska zbornica) s sprejetjem sklepa št. 14/18 (znižanje izdatkov za pokojnine v breme proračuna), napačno pripisalo pomen, za katerega je menilo, da je zakonit, ne da bi pomislilo, da je v tem primeru ta cilj nebistven, saj med ciljem in žrtvovanjem pritožnika ni povezave.

         Tretji razlog: kršitev načela, v skladu s katerim institucije Unije ne morejo prevzeti neveljavne nacionalne zakonodaje na podlagi samodejnega sklicevanja.

      Splošno sodišče je napačno ugotovilo, da se nacionalna ureditev ne glede na to, da je v skladu z nacionalnim pravom nezakonita, samodejno uporabi, ne da bi institucije Unije imele možnost to preveriti. Nasprotno pa se splošno načelo na področju razmerij med pravnimi redi uporabi takrat, kadar institucija Unije na podlagi sklicevanja uporabi nacionalno ureditev, v skladu s katero se sme napotujoči pravni red sklicevati samo na zakonite norme pravnega sistema, ki so predmet sklicevanja, in s pravno vsebino, ki jo imajo slednje v izvornem pravnem redu; če so neveljavne, se jih ne sme uporabiti. Sicer bi bil pritožnik brez varstva.

         Četrti razlog: napačno neupoštevanje nacionalne ureditve, ki je začela veljati na podlagi sodbe št. 2/20 Consiglio di giurisdizione della Camera dei deputati italiana.

      Splošno sodišče ni upoštevalo, da se trenutno nacionalni sistem – zaradi sodbe št. 2/20 Consiglio di giurisdizione della Camera dei deputati (pristojni svet poslanske zbornice) – ki ga želi uporabiti Evropski parlament, deli na dve fazi: prva faza sestoji iz ponovnega izračuna pokojnine v skladu s splošnimi merili, določenimi v sklepu 14/18; druga faza sestoji iz tega, da Uffici della Camera uporablja procentualno povišanje na zahtevo in na podlagi gospodarskih in zdravstvenih pogojev zadevne osebe. Zdi se, da tega sistema ni mogoče prenesti na evropsko raven.

         Peti razlog se nanaša na zahtevke, ki so bili na prvi stopnji ugotovljeni za nedopustne ter na stroške.

      Pritožnik vztraja pri zahtevkih, ki se nanašajo na razglasitev ničnosti v delu, v katerem je to nujno, osnutka predloga in stališča pravne službe, na podlagi katerih je deloval Parlament, kakor tudi pri zahtevku, da se mu nadomesti prispevke, ki so bili v vmesnem času neupravičeno zadržani od njegove pokojnine, ter zahtevku, da se Parlamentu naloži stroške, ki so nastali na obeh stopnjah.


title: Zadeva C-401/21 P: Pritožba, ki jo je 29. junija 2021 vložila Romunija zoper sodbo Splošnega sodišča (deseti razširjeni senat) z dne 14. aprila 2021 v zadevi T-543/19, Romunija/Komisija

text:
               16.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/15

      Pritožba, ki jo je 29. junija 2021 vložila Romunija zoper sodbo Splošnega sodišča (deseti razširjeni senat) z dne 14. aprila 2021 v zadevi T-543/19, Romunija/Komisija
      (Zadeva C-401/21 P)
      (2021/C 329/18)
      Jezik postopka: romunščina

         Stranki

         Pritožnica: Romunija (zastopnika: E. Gane, L.-E. Baţagoi, agenta)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija

         Predlog

                  —

                  Ugodi naj se pritožbi in v celoti razveljavi sodbo Splošnega sodišča v zadevi T-543/19, ponovno naj se odloči v zadevi T-543/19, tako da se ugodi tožbi za razglasitev delne ničnosti sklepa Komisije C(2019)4027 final, v delu, v katerem je Komisija uporabila stopnjo sofinanciranja v višini 75 %, ne pa 85 %, za prvo in drugo prednostno os operativnega programa,
                  oziroma

                  —

                  ugodi naj se pritožbi, v celoti naj se razveljavi sodbo Splošnega sodišča v zadevi T-543/19 in zadevo vrne v ponovno odločanje Splošnemu sodišču, ki naj ugodi tožbi za razglasitev ničnosti, sklep Komisije C(2019)4027 final pa razglasi za ničen v delu, v katerem je Komisija uporabila stopnjo sofinanciranja v višini 75 %, ne pa 85 %, za prvo in drugo prednostno os operativnega programa;

                  —

                  Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Romunija v utemeljitev pritožbe navaja tri pritožbene razloge.

                  A.

                     Napačna razlaga in napačna uporaba člena 139(6)(a) Uredbe št. 1303/2013, v povezavi s členom 137(1)(a) in (d), ter (2), člena 131, člena 135(2) in člena 139(1), (2) in (7), te uredbe

                  Romunija trdi, da je Splošno sodišče storilo več napak pri uporabi prava v zvezi z razlikovanjem med končnim zahtevkom za vmesnega plačila in sprejetjem obračuna, pri čemer neutemeljeno ni upoštevalo vloge zadnjenavedene faze in štelo, da je stopnja sofinanciranja, ki se uporabi za izračun zneska, ki ga je treba plačati, tista, ki je veljala ob vložitvi končnega zahtevka za vmesno plačilo.

                  B.

                     Napačna razlaga in napačna uporaba načela enoletnosti obračuna

                  Romunija trdi, da je Splošno sodišče napačno razlagalo in napačno uporabilo načelo enoletnosti obračuna s tem, da je ugotovilo, da bi uporaba – v primeru izdatkov, ki nastanejo tekom obračunskega leta in so vknjiženi v računovodski sistem – stopnje sofinanciranja, sprejete po vložitvi končnega zahtevka za vmesno plačilo, pomenila kršitev tega načela.

                  C.

                     Napačna razlaga in napačna uporaba načela neretroaktivnosti

                  Romunija trdi, da je Splošno sodišče napačno razlagalo in napačno uporabilo načelo neretroaktivnosti s tem, da je ugotovilo, da se stopnja sofinanciranja, ki je določena v izvedbenem sklepu C(2018)8890 final z dne 12. decembra 2018, ne uporabi v primeru izdatkov, ki nastanejo tekom obračunskega leta 2017-2018, saj je pravni položaj v Romuniji že bil vzpostavljen ob začetku veljavnosti stopnje – 12. decembra 2018 – v smislu, da se je obračunsko leto zaključilo 30. junija 2018, končni zahtevek za vmesno plačilo pa je bil vložen 6. julija 2018.


title: Zadeva T-226/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 30. junija 2021 – Global Silicones Council in drugi/Komisija (REACH – Posodobitev Priloge XVII k Uredbi (ES) št. 1907/2006 o omejitvah proizvodnje, dajanja v promet in uporabe nekaterih nevarnih snovi, zmesi in izdelkov – Omejitve glede oktametilciklotetrasiloksana (D4) in dekametilciklopentasiloksana (D5) – Očitna napaka pri presoji – Priloga XIII k Uredbi št. 1907/2006 – Določitev zanesljivosti dokazov – Člen 68 Uredbe št. 1907/2006 – Nesprejemljivo tveganje – Sorazmernost – Bistvene zahteve postopka)

text:
               16.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/16

      Sodba Splošnega sodišča z dne 30. junija 2021 – Global Silicones Council in drugi/Komisija
      (Zadeva T-226/18) (1)

      (REACH - Posodobitev Priloge XVII k Uredbi (ES) št. 1907/2006 o omejitvah proizvodnje, dajanja v promet in uporabe nekaterih nevarnih snovi, zmesi in izdelkov - Omejitve glede oktametilciklotetrasiloksana (D4) in dekametilciklopentasiloksana (D5) - Očitna napaka pri presoji - Priloga XIII k Uredbi št. 1907/2006 - Določitev zanesljivosti dokazov - Člen 68 Uredbe št. 1907/2006 - Nesprejemljivo tveganje - Sorazmernost - Bistvene zahteve postopka)
      (2021/C 329/19)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeče stranke: Global Silicones Council (Washington, DC, Združene države), Wacker Chemie AG (München, Nemčija), Momentive Performance Materials GmbH (Leverkusen, Nemčija), Shin-Etsu Silicones Europe BV (Almere, Nizozemska), Elkem Silicones France SAS (Lyon, Francija) (zastopnika: A. Kołtunowska in R. Semail, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: R. Lindenthal in K. Mifsud-Bonnici, agenta)

         Intervenientka v podporo tožečih strank: American Chemistry Council, Inc. (ACC) (Washington) (zastopnika: K. Nordlander in C. Grobecker, odvetnika)

         Intervenienti v podporo tožene stranke: Zvezna republika Nemčija (zastopniki: J. Möller, D. Klebs, S. Eisenberg, S. Heimerl in S. Costanzo, agenti), Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopniki: S. Brandon, agent, skupaj s C. Banner in A. Parkinson, barristers), Evropski parlament (zastopnika: L. Darie in A. Tamás, agenta), Svet Evropske unije (zastopnika: M. Moore in A. Maceroni, agenta), Evropska agencija za kemikalije (zastopniki: M. Heikkilä, W. Broere in A. Hautamäki, agenti)

         Predmet

      Predlog, vložen na podlagi člena 263 PDEU, za razglasitev ničnosti Uredbe Komisije (EU) 2018/35 z dne 10. januarja 2018 o spremembi Priloge XVII k Uredbi (ES) št. 1907/2006 Evropskega parlamenta in Sveta o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH) glede oktametilciklotetrasiloksana (D4) in dekametilciklopentasiloksana (D5) (UL 2018, L 6, str. 45).

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družbe Global Silicones Council, Wacker Chemie AG, Momentive Performance Materials GmbH, Shin-Etsu Silicones Europe BV in Elkem Silicones France SAS nosijo svoje stroške in stroške Evropske komisije.

                  3.

                  Zvezna republika Nemčija, Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska, Evropski parlament, Svet Evropske unije, Evropska agencija za kemikalije (ECHA) in American Chemistry Council, Inc. (ACC) nosijo svoje stroške.

         (1)  UL C 200, 11.6.2018.


title: Zadeva T-519/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 30. junija 2021 – Global Silicones Council in drugi/ECHA (REACH – Priprava seznama snovi, ki bodo morda vključene v Prilogo XIV k Uredbi (ES) št. 1907/2006 – Vključitev oktametilciklotetrasiloksana (D4), dekametilciklopentasiloksana (D5) in dodekametilcikloheksasiloksana (D6) na ta seznam – Člena 57 in 59 Uredbe št. 1907/2006 – Priloga XIII k Uredbi št. 1907/2006 – Odločanje na podlagi dokazne moči – Očitna napaka pri presoji – Sorazmernost)

text:
               16.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/17

      Sodba Splošnega sodišča z dne 30. junija 2021 – Global Silicones Council in drugi/ECHA
      (Zadeva T-519/18) (1)

      (REACH - Priprava seznama snovi, ki bodo morda vključene v Prilogo XIV k Uredbi (ES) št. 1907/2006 - Vključitev oktametilciklotetrasiloksana (D4), dekametilciklopentasiloksana (D5) in dodekametilcikloheksasiloksana (D6) na ta seznam - Člena 57 in 59 Uredbe št. 1907/2006 - Priloga XIII k Uredbi št. 1907/2006 - Odločanje na podlagi dokazne moči - Očitna napaka pri presoji - Sorazmernost)
      (2021/C 329/20)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeče stranke: Global Silicones Council (Washington, DC, Združene države) in 6 drugih tožečih strank, katerih imena so v prilogi k sodbi (zastopnika: R. Cana in D. Abrahams, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska agencija za kemikalije (zastopniki: M. Heikkilä, W. Broere in A. Hautamäki, agenti)

         Intervenientka v podporo tožečih strank: American Chemistry Council, Inc. (ACC) (Washington) (zastopnika: K. Nordlander in C. Grobecker, odvetnika)

         Intervenientki v podporo tožene stranke: Zvezna republika Nemčija (zastopniki: J. Möller, D. Klebs, S. Heimerl in S. Costanzo, agenti), Evropska komisija (zastopnika: L. Haasbeek in R. Lindenthal, agenta)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU, naj se v celoti ali deloma za nično razglasi Odločba ECHA z dne 27. junija 2018 o vključitvi oktametilciklotetrasiloksana (D4), dekametilciklopentasiloksana (D5) in dodekametilcikloheksasiloksana (D6) na seznam snovi, ki bodo morda vključene v Prilogo XIV k Uredbi (ES) št. 1907/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH) ter o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije in o spremembi Direktive 1999/45/ES ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES (UL 2006, L 396, str. 1).

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Global Silicones Council in druge tožeče stranke, katerih imena so v prilogi, nosijo svoje stroške in stroške Evropske agencije za kemikalije (ECHA).

                  3.

                  Zvezna republika Nemčija, Evropska komisija in American Chemistry Council, Inc. (ACC) nosijo svoje stroške.

         (1)  UL C 399, 5.11.2018.


title: Zadeva T-17/19: Sodba Splošnega sodišča z dne 3. februarja 2021 – Moi/Parlament (Pravo institucij – Parlament – Psihološko nadlegovanje – Sklepi predsednika parlamenta, s katerimi je bilo ugotovljeno, da se je zoper dva akreditirana parlamentarna pomočnika izvajalo psihološko nadlegovanje, in je bila poslancu naložena kazen izgube pravice do izplačila dnevnic za dvanajst dni – Člena 11 in 166 Poslovnika Parlamenta – Notranja pritožba – Sklep predsedstva Parlamenta, s katerim je bila kazen potrjena – Člen 167 Poslovnika Parlamenta – Ničnostna tožba – Rok za vložitev tožbe – Dopustnost – Pravica do obrambe – Nepogodbena odgovornost)

text:
               16.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/18

      Sodba Splošnega sodišča z dne 3. februarja 2021 – Moi/Parlament
      (Zadeva T-17/19) (1)

      (Pravo institucij - Parlament - Psihološko nadlegovanje - Sklepi predsednika parlamenta, s katerimi je bilo ugotovljeno, da se je zoper dva akreditirana parlamentarna pomočnika izvajalo psihološko nadlegovanje, in je bila poslancu naložena kazen izgube pravice do izplačila dnevnic za dvanajst dni - Člena 11 in 166 Poslovnika Parlamenta - Notranja pritožba - Sklep predsedstva Parlamenta, s katerim je bila kazen potrjena - Člen 167 Poslovnika Parlamenta - Ničnostna tožba - Rok za vložitev tožbe - Dopustnost - Pravica do obrambe - Nepogodbena odgovornost)
      (2021/C 329/21)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Giulia Moi (Italija) (zastopnika: M. Pisano in P. Setzu, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropski parlament (zastopniki: T. Lazian, S. Seyr in M. Windisch, agenti)

         Predmet

      Prvič, predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti različnih aktov, ki so bili sprejeti v okviru postopka ugotavljanja in kaznovanja psihološkega nadlegovanja, ki je bil sprožen proti tožeči stranki, ter, podredno, predlog za ugotovitev pretiranosti in/ali nesorazmernosti kazni, ki ji je bila naložena, in za nadomestitev te kazni s kaznijo iz člena 166(a) Poslovnika Parlamenta in, drugič, predlog na podlagi člena 268 PDEU, naj se Parlamentu naloži, da tožeči stranki povrne škodo, in predsednika zadolži, da informacijo o tem razglasi na plenarnem zasedanju Parlamenta.

         Izrek

                  1.

                  Sklep predsednika Evropskega parlamenta z dne 2. oktobra 2018, s katerim je bilo ravnanje Giulie Moi z dvema od njenih akreditiranih parlamentarnih pomočnikov opredeljeno kot psihološko nadlegovanje, sklep predsednika Parlamenta z dne 2. oktobra 2018, s katerim je bila Giulii Moi kot kazen za njeno ravnanje z dvema od njenih parlamentarnih pomočnikov, ki je bilo opredeljeno kot psihološko nadlegovanje, naložena izguba pravice do dnevnic za obdobje dvanajst dni, in sklep predsedstva Parlamenta z dne 12. novembra 2018 v zvezi s pritožbo, ki jo je Giulia Moi na podlagi člena 167 Poslovnika Parlamenta vložila 16. oktobra 2018, se razglasijo za nični.

                  2.

                  V preostalem delu se tožba zavrne.

                  3.

                  Parlament nosi stroške postopka.

         (1)  UL C 93, 11.3.2019.


title: Zadeva T-265/19: Sodba Splošnega sodišča z dne 30. junija 2021 – Italija/Komisija (EKJS in EKSRP – Odhodki, izključeni iz financiranja Evropske unije – Odhodki Italije – Potrditev obračunov – Potrditev skladnosti – Finančni popravki – Uredba (EU) št. 1306/2013 – Tveganje finančne škode – Uredba (ES) št. 1290/2005 – Uredba (ES) št. 885/2006 – Prva upravna ali sodna ugotovitev – Obstoj nepravilnosti)

text:
               16.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/18

      Sodba Splošnega sodišča z dne 30. junija 2021 – Italija/Komisija
      (Zadeva T-265/19) (1)

      (EKJS in EKSRP - Odhodki, izključeni iz financiranja Evropske unije - Odhodki Italije - Potrditev obračunov - Potrditev skladnosti - Finančni popravki - Uredba (EU) št. 1306/2013 - Tveganje finančne škode - Uredba (ES) št. 1290/2005 - Uredba (ES) št. 885/2006 - Prva upravna ali sodna ugotovitev - Obstoj nepravilnosti)
      (2021/C 329/22)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Italijanska republika (zastopniki: G. Palmieri, agentka, skupaj z R. Guizzijem, A. Giordanom in L. Vignatom, avvocati dello Stato)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: D. Bianchi, J. Aquilina in F. Moro, agenti)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev delne ničnosti Izvedbenega sklepa Komisije (EU) 2019/265 z dne 12. februarja 2019 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije (UL 2019, L 44, str. 14) v delu, v katerem se nanaša na nekatere odhodke Italijanske republike.

         Izrek

                  1.

                  Izvedbeni sklep Komisije (EU) 2019/265 z dne 12. februarja 2019 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije se razglasi za ničen v delu, v katerem nekatere odhodke Italijanske republike v višini 305 122,74 EUR izključuje iz financiranja Unije.

                  2.

                  Tožba se v preostalem zavrne.

                  3.

                  Italijanska republika in Evropska komisija nosita vsaka svoje stroške.

         (1)  UL C 206, 17.6.2019.


title: Zadeva T-624/19: Sodba Splošnega sodišča z dne 30. junija 2021 – Welter’s/EUIPO (oblika ročaja s ščetko) (Znamka Evropske unije – Prijava tridimenzionalne znamke Evropske unije – Oblika ročaja s ščetko – Absolutni razlog za zavrnitev – Neobstoj razlikovalnega učinka – Člen 7(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)

text:
               16.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/19

      Sodba Splošnega sodišča z dne 30. junija 2021 – Welter’s/EUIPO (oblika ročaja s ščetko)
      (Zadeva T-624/19) (1)

      (Znamka Evropske unije - Prijava tridimenzionalne znamke Evropske unije - Oblika ročaja s ščetko - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)
      (2021/C 329/23)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Welter’s Co. Ltd (Touliu, Tajvan) (zastopnik: T. Meinke, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: A. Söder, agent)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 11. julija 2019 (zadeva R 2428/2018-5), ki se nanaša na zahtevo za registracijo tridimenzionalnega znaka v obliki ročaja s ščetko kot znamke Evropske unije.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi Welter’s Co. Ltd se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 399, 25.11.2019.


title: Zadeva T-635/19: Sodba Splošnega sodišča z dne 30. junija 2021 – Fondazione Cassa di Risparmio di Pesaro in drugi/Komisija (Nepogodbena odgovornost – Državne pomoči – Bančni sektor – Načrt za dokapitalizacijo zasebnopravnega konzorcija bank v korist ene od njegovih članic – Dovoljenje centralne banke države članice za posredovanje – Odpoved izvedbi reševanja in začetek postopka reševanja – Direktivi 2014/49/EU in 2014/59/EU – Sklep o nenasprotovanju – Zahteve za informacije in stališča Komisije med predhodno fazo preučitve – Neobstoj vzročne zveze)

text:
               16.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/20

      Sodba Splošnega sodišča z dne 30. junija 2021 – Fondazione Cassa di Risparmio di Pesaro in drugi/Komisija
      (Zadeva T-635/19) (1)

      (Nepogodbena odgovornost - Državne pomoči - Bančni sektor - Načrt za dokapitalizacijo zasebnopravnega konzorcija bank v korist ene od njegovih članic - Dovoljenje centralne banke države članice za posredovanje - Odpoved izvedbi reševanja in začetek postopka reševanja - Direktivi 2014/49/EU in 2014/59/EU - Sklep o nenasprotovanju - Zahteve za informacije in stališča Komisije med predhodno fazo preučitve - Neobstoj vzročne zveze)
      (2021/C 329/24)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranke

         Tožeče stranke: Fondazione Cassa di Risparmio di Pesaro (Pesaro, Italija), Montani Antaldi Srl (Pesaro), Fondazione Cassa di Risparmio di Fano (Fano, Italija), Fondazione Cassa di Risparmio di Jesi (Jesi, Italija), Fondazione Cassa di Risparmio della Provincia di Macerata (Macerata, Italija) (zastopnika: A. Sandulli in B. Cimino, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: P. Stancanelli, I. Barcew, A. Bouchagiar in D. Recchia, agenti)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 268 PDEU za povrnitev premoženjske škode, ki naj bi tožečim strankam nastala zlasti zaradi nezakonitega ravnanja Komisije, ki naj bi preprečilo reševanje banke Banca delle Marche.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družbam Fondazione Cassa di Risparmio di Pesaro, Montani Antaldi Srl, Fondazione Cassa di Risparmio di Fano, Fondazione Cassa di Risparmio di Jesi in Fondazione Cassa di Risparmio della Provincia di Macerata se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 383, 11.11.2019.


title: Zadeva T-668/19: Sodba Splošnega sodišča z dne 7. julija 2021 – Ardagh Metal Beverage Holdings/EUIPO (Kombinacija zvokov ob odprtju pločevinke gazirane pijače) (Znamka Evropske unije – Prijava znamke Evropske unije, sestavljene iz kombinacije zvokov ob odprtju pločevinke gazirane pijače – Absolutni razlog za zavrnitev – Neobstoj razlikovalnega učinka – Člen 7(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 – Člen 95(1) Uredbe 2017/1001)

text:
               16.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/20

      Sodba Splošnega sodišča z dne 7. julija 2021 – Ardagh Metal Beverage Holdings/EUIPO (Kombinacija zvokov ob odprtju pločevinke gazirane pijače)
      (Zadeva T-668/19) (1)

      (Znamka Evropske unije - Prijava znamke Evropske unije, sestavljene iz kombinacije zvokov ob odprtju pločevinke gazirane pijače - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 - Člen 95(1) Uredbe 2017/1001)
      (2021/C 329/25)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Ardagh Metal Beverage Holdings GmbH & Co. KG (Bonn, Nemčija) (zastopnik: S. Abrar, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopniki: M. Fischer, D. Hanf in D. Walicka, agenti)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 24. julija 2019 (zadeva R 530/2019-2) v zvezi z zahtevo za registracijo kombinacije zvokov, ki nastanejo ob odprtju pločevinke gazirane pijače, kot znamke Evropske unije.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) nosi svoje stroške, priglašene pred Splošnim sodiščem.

                  3.

                  Ardagh Metal Beverage Holdings GmbH & Co. KG nosi svoje stroške, priglašene pred Splošnim sodiščem, ter nujne izdatke, ki so nastali v postopku pred odborom za pritožbe pri EUIPO.

         (1)  UL C 399, 25.11.2019.


title: Zadeva T-15/20: Sodba Splošnega sodišča z dne 30. junija 2021 – Skyliners/EUIPO – Sky (SKYLINERS) (Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Prijava besedne znamke Evropske unije SKYLINERS – Prejšnje besedne znamke Evropske unije SKY – Relativni razlog za zavrnitev – Člen 8(1)(b) in člen 41(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postala člen 8(1)(b) in člen 46(1)(a) Uredbe (EU) 2017/1001) – Upravičenost do vložitve ugovora)

text:
               16.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/21

      Sodba Splošnega sodišča z dne 30. junija 2021 – Skyliners/EUIPO – Sky (SKYLINERS)
      (Zadeva T-15/20) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Evropske unije SKYLINERS - Prejšnje besedne znamke Evropske unije SKY - Relativni razlog za zavrnitev - Člen 8(1)(b) in člen 41(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postala člen 8(1)(b) in člen 46(1)(a) Uredbe (EU) 2017/1001) - Upravičenost do vložitve ugovora)
      (2021/C 329/26)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Skyliners GmbH (Frankfurt na Majni, Nemčija) (zastopnika: A. Renck in C. Stöber, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: A. Folliard-Monguiral in V. Ruzek, agenta)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe pri EUIPO, intervenientka pred Splošnim sodiščem: Sky Ltd (Isleworth, Združeno kraljestvo) (zastopnika: A. Zalewska, odvetnica, in A. Brackenbury, solicitor)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 29. oktobra 2019 (zadeva R 798/2018-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Sky in Skyliners.

         Izrek

                  1.

                  Odločba četrtega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 29. oktobra 2019 (zadeva R 798/2018-4) se razveljavi.

                  2.

                  EUIPO in družba Sky Ltd nosita svoje stroške in naloži se jima solidarno plačilo stroškov družbe Skyliners GmbH.

         (1)  UL C 61, 24.2.2020.


title: Zadeva T-204/20: Sodba Splošnega sodišča z dne 30. junija 2021 – Zoom/EUIPO – Facetec (ZOOM) (Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija – Besedna znamka ZOOM – Prejšnja figurativna in prejšnja besedna znamka ZOOM – Relativni razlog za zavrnitev – Neobstoj verjetnosti zmede – Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001))

text:
               16.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/22

      Sodba Splošnega sodišča z dne 30. junija 2021 – Zoom/EUIPO – Facetec (ZOOM)
      (Zadeva T-204/20) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija - Besedna znamka ZOOM - Prejšnja figurativna in prejšnja besedna znamka ZOOM - Relativni razlog za zavrnitev - Neobstoj verjetnosti zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001))
      (2021/C 329/27)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Zoom KK (Tokio, Japonska) (zastopnik: M. de Arpe Tejero, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopniki: K. Zajfert, J. Crespo Carrillo in V. Ruzek, agenti)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe pri EUIPO, intervenientka pred Splošnim sodiščem: Facetec, Inc. (Las Vegas, Nevada, Združene države) (zastopnik: P. Wilhelm, odvetnik)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 7. februarja 2020 (zadeva R 507/2019-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Zoom KK in Facetec.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi Zoom KK se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 201, 15.6.2020.


title: Zadeva T-227/20: Sodba Splošnega sodišča z dne 30. junija 2021 – Biovene Cosmetics/EUIPO – Eugène Perma France (BIOVÈNE BARCELONA) (Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Prijava figurativne znamke Evropske unije BIOVÈNE BARCELONA – Prejšnja besedna znamka Evropske unije BIORENE – Relativni razlog za zavrnitev – Verjetnost zmede – Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)

text:
               16.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/22

      Sodba Splošnega sodišča z dne 30. junija 2021 – Biovene Cosmetics/EUIPO – Eugène Perma France (BIOVÈNE BARCELONA)
      (Zadeva T-227/20) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije BIOVÈNE BARCELONA - Prejšnja besedna znamka Evropske unije BIORENE - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)
      (2021/C 329/28)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Biovene Cosmetics, SL (Barcelona, Španija) (zastopnik: E. Estella Garbayo, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: L. Rampini in V. Ruzek, agenta)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe pri EUIPO, intervenientka pred Splošnim sodiščem: Eugène Perma France (Saint-Denis, Francija) (zastopnik: S. Havard Duclos, odvetnik)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 12. februarja 2020 (zadeva R 1661/2019-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Eugène Perma France in Biovene Cosmetics.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi Biovene Cosmetics, SL se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 201, 15.6.2020.


title: Zadeva T-232/20: Sodba Splošnega sodišča z dne 30. junija 2021 – Biovene Cosmetics/EUIPO – Eugène Perma France (BIOVÈNE) (Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Prijava besedne znamke Evropske unije BIOVÈNE – Prejšnja besedna znamka Evropske unije BIORENE – Relativni razlog za zavrnitev – Verjetnost zmede – Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)

text:
               16.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/23

      Sodba Splošnega sodišča z dne 30. junija 2021 – Biovene Cosmetics/EUIPO – Eugène Perma France (BIOVÈNE)
      (Zadeva T-232/20) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Evropske unije BIOVÈNE - Prejšnja besedna znamka Evropske unije BIORENE - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)
      (2021/C 329/29)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Biovene Cosmetics, SL (Barcelona, Španija) (zastopnik: E. Estella Garbayo, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: L. Rampini in V. Ruzek, agenta)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe pri EUIPO, intervenientka pred Splošnim sodiščem: Eugène Perma France (Saint-Denis, Francija) (zastopnik: S. Havard Duclos, odvetnik)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 12. februarja 2020 (zadeva R 739/2019-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Eugène Perma France in Biovene Cosmetics.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi Biovene Cosmetics, SL se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 201, 15.6.2020.