title: Zadeva T-311/16: Tožba, vložena 21. junija 2016 – Siemens Industry Software/Komisija

text:
               22.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 305/41

         Tožba, vložena 21. junija 2016 – Siemens Industry Software/Komisija
   (Zadeva T-311/16)
   (2016/C 305/56)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Siemens Industry Software (Leuven, Belgija) (zastopnika: H. Gilliams in J. Bocken, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi ničnost Sklepa Komisije z dne 11. januarja 2016 o shemi državnih pomoči glede oprostitve presežnega dobička SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), ki jo je uvedla Kraljevina Belgija;

               —

               podredno, razglasi ničnost členov 2, 3 in 4 izpodbijanega sklepa;

               —

               vsekakor razglasi ničnost členov od 2 do 4 tega sklepa v delu, v katerem je s temi členi (a) zahtevano, naj se zagotovi vračilo s strani drugih subjektov kot tistih, ki jim je bila izdana „odločba o presežnem dobičku“, kot je opredeljena v Sklepu, in (b) zahtevano, naj se zagotovi vračilo zneska, enakega davčnemu prihranku upravičenca, brez da bi bilo Belgiji dovoljeno, da upošteva dejansko prilagoditev navzgor s strani druge davčne uprave;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji, prekoračitev pooblastil in neustrezna obrazložitev v delu, v katerem je v Sklepu Komisije z dne 11. januarja 2016 o shemi državnih pomoči glede oprostitve presežnega dobička SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), ki jo je uvedla Kraljevina Belgija, ugotovljen obstoj sheme pomoči.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 107 PDEU in obveznosti obrazložitve ter očitna napaka pri presoji v delu, v katerem je v izpodbijanem sklepu zatrjevana shema opredeljena kot selektiven ukrep.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev člena 107 PDEU in očitna napaka pri presoji v delu, v katerem je v izpodbijanem sklepu navedeno, da se z zatrjevano shemo podeljuje prednost.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 107 PDEU, kršitev legitimnih pričakovanj, očitna napaka pri presoji, prekoračitev pooblastil in neustrezna obrazložitev v delu, v katerem je v izpodbijanem sklepu Belgiji odrejeno, naj zagotovi vračilo pomoči.


title: Izbris zadeve C-156/05

text:
               24.12.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 330/14

         Izbris zadeve C-156/05 (1)

   (2005/C 330/36)

      (Jezik postopka: grščina)

   Predsednik Sodišča Evropskih skupnosti je s sklepom z dne 26. septembra 2005 odredil izbris zadeve pod opr. št. C-156/05: Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki.

      (1)  UL C 132, 28.5.2005.


title: Zadeva T-237/07: Tožba, vložena 27. junija 2007 – CityLine Hungary Kft. proti Komisiji Evropskih skupnosti

text:
               8.9.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/41

         Tožba, vložena 27. junija 2007 – CityLine Hungary Kft. proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva T-237/07)
   (2007/C 211/78)
   Jezik postopka: madžarščina
   Stranki

      Tožeča stranka: CityLine Hungary Kft. (Vecsés, Madžarska) (zastopnik: Á. Menyhei, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Člen 2c(1) Uredbe Komisije (ES) št. 375/2007 z dne 30. marca 2007, objavljene v Uradnem listu Evropske unije4. aprila 2007, naj se razglasi za ničnega in

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka izpodbija veljavnost člena 2c(1) Uredbe (ES) št. 1702/2003, ki je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 375/2007 (1). Ta člen ureja stalno obratovanje določenih zrakoplovov, ki so registrirani v državah članicah.
   Tožeča stranka, ki opravlja dejavnost prevažanja raznega blaga po zraku, trdi, da jo izpodbijane določbe Uredbe (ES) št. 375/2007 neposredno in posamično zadevajo.
   Tožeča stranka zatrjuje, da je s členom 2c(1) Uredbe (ES) št. 375/2007 kršeno splošno načelo pravne varnosti. Izpodbijani člen določa, da je obratovanje zrakoplovov odvisno od preteklega dogodka, in sicer zahteva, da je registracija opravljena pred pristopom zadevne države članice k Evropski uniji, kar je okoliščina, ki je bila za zadevne subjekte v tem primeru očitno nepredvidljiva.
   Tožeča stranka še zatrjuje, da je s členom 2c(1) Uredbe (ES) št. 375/2007 kršeno tudi načelo sorazmernosti iz člena 5 ES. V zvezi s tem tožeča stranka navaja, da je z izpodbijano določbo uvedeno nesorazmerno omejevanje subjektov, katerih zrakoplovi so bili vpisani v register države članice po pristopu. Člen ni pomemben za varnost letenja in določa nepotrebna pravila in pogoje ter s tem presega tisto, kar je nujno potrebno za dosego cilja, ki ga določa Pogodba ES.

      (1)  Uredba Komisije (ES) št. 375/2007 z dne 30. marca 2007 o spremembi Uredbe (ES) št. 1702/2003 o določitvi izvedbenih določb za certificiranje zrakoplovov in sorodnih proizvodov, delov in naprav glede plovnosti in okoljske ustreznosti ter potrjevanje projektivnih in proizvodnih organizacij (UL 2007, L 94, str. 3).


title: Zadeva C-423/06: Sklep predsednika Sodišča z dne 11. februarja 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Poljski

text:
               12.4.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 92/24

         Sklep predsednika Sodišča z dne 11. februarja 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Poljski
   (Zadeva C-423/06) (1)

   (2008/C 92/46)

      Jezik postopka: poljščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 326, 30.12.2006.


title: Zadeva C-77/12 P: Pritožba, ki jo je Deutsche Post AG vložila 14. februarja 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 8. decembra 2011 v zadevi Deutsche Post AG proti Evropski komisiji (T-421/07)

text:
               21.4.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 118/18

         Pritožba, ki jo je Deutsche Post AG vložila 14. februarja 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 8. decembra 2011 v zadevi Deutsche Post AG proti Evropski komisiji (T-421/07)
   (Zadeva C-77/12 P)
   2012/C 118/29
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Pritožnica: Deutsche Post AG (zastopnika: J. Sedemund in T. Lübbig, odvetnika)

      Druge stranke v postopku: Evropska komisija, UPS Europe NV/SA, UPS Deutschland Inc. & Co. OHG

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               v celoti razveljavi izpodbijano sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 8. decembra 2011 v zadevi T-421/07;

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Ta pritožba se nanaša predvsem na vprašanje, ali in pod kakšnimi pogoji je odločba Komisije o uvedbi formalnega postopka preiskave iz člena 108(2) PDEU in iz člena 4(4) Uredbe (ES) št. 659/1999/EG izpodbojna odločba v smislu člena 263, četrti odstavek, PDEU. Postavlja se zlasti vprašanje, ali ima taka odločba o uvedbi postopka tudi obvezne samostojne učinke, ki presegajo učinke, ki nastanejo z odločbo o uvedbi postopka, ki je bila predhodno sprejeta v zvezi z domnevno istimi ukrepi pomoči.
   Splošno sodišče je zavrnilo dopustnost take pritožbe, v glavnem zato, ker se odločba o uvedbi postopka iz leta 2007 v zvezi s pomočjo C 36/07 (ex NN 25/07) nanaša na enake ukrepe kot prejšnja odločba o uvedbi postopka, iz leta 1999, v zvezi s pomočjo C 61/99 (ex NN 153/96). Menilo je, da je bilo v zvezi s tem nepomembno, da je bila negativna odločba, v smislu člena 7(5) Uredbe št. 659/1999, izdana že pet let pred tem za končanje postopka preiskave, ki je potekal pred obravnavanim postopkom preiskave, saj je bilo to končanje po njegovem mnenju le delno.
   Pritožnica navaja štiri pritožbene razloge:

               1.

               Splošno sodišče v izpodbijani sodbi ni priznalo, da je imela odločba o uvedbi iz leta 2007 v spornem primeru samostojne pravne učinke. Ta odločba o uvedbi naj bi se namreč nanašala na ukrepe pomoči, ki so presegali ukrepe, ki jih je Komisija opredelila v odločbi o uvedbi iz leta 1999. Poleg tega naj bi bil formalni postopek preiskave iz leta 1999 v celoti končan z negativno odločbo iz leta 2002 (2002/753/EG) zaradi česar odločba o uvedbi iz leta 1999 ne more več imeti pravnih učinkov. S tem, da je ugotovilo, da ta pritožba ni dopustna, Splošno sodišče krši zlasti člen 263, četrti odstavek, PDEU, saj mora biti v skladu s to določbo zoper vsako odločbo, ki ima samostojne pravne učinke, mogoč sodni nadzor.

               2.

               Drugič, Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem da ni upoštevalo obsega kršitve s strani Komisije načela zaupanja v pravo, načela pravne varnosti in zakonitega postopka in njihovih učinkov na obravnavani postopek preiskave. Splošno sodišče namreč ni ugotovilo, da je Komisija napačno uporabila pravo s tem ko je pozneje – ne da bi to dovolj jasno sporočilo nemški vladi in tožeči stranki – menilo, da z negativno odločbo iz leta 2002 ni bil dokončno končan postopek formalne preiskave, ki se je začel leta 1999, in ga ponovno uvedlo pet let po tem, ko je bil formalno končan.

               3.

               Tretjič, to, da je Splošno sodišče v obravnavanem primeru tožeči stranki zavrnilo vsakršno možnost za neposredno pritožbo zoper odločbo o uvedbi iz leta 2008 pomeni odrekanje pravnega varstva, ki je popolnoma v nasprotju s temeljno pravico tožeče stranke do učinkovitega pravnega varstva, ki izhaja iz člena 6(1) PEU v povezavi s členom 47(1) Listine o temeljnih pravicah, in člena 6(3) PEU v povezavi s členom 6(1), prvi stavek, EKČP.

               4.

               Četrtič, Splošno sodišče v obrazložitvi sodbe ni navedlo nobenega pojasnila v zvezi z zadnjima dvema navedenima točkama, ki sta navedena zgoraj, ki ju v izpodbijani sodbi sploh ni navedlo. Ta opustitev pomeni kršitev obveznosti obrazložitev, ki jo Splošnemu sodišču nalaga načelo pravne države.


title: Zadeva T-912/16: Tožba, vložena 22. decembra 2016 – RRTec/EUIPO – Mobotec (RROFA)

text:
               27.2.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/34

         Tožba, vložena 22. decembra 2016 – RRTec/EUIPO – Mobotec (RROFA)
   (Zadeva T-912/16)
   (2017/C 063/46)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: poljščina

      Stranke

      Tožeča stranka: RRTec sp. z o.o. (Gliwice, Poljska) (zastopnik: T. Gawrylczyk, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Mobotec AB (Göteborg, Švedska)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Evropske unije, ki vsebuje besedni element „RROFA“ – Prijava št. 12699 534

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 5. oktobra 2016 v zadevi R 2392/2015-1

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov postopka.

      Navajani tožbeni razlog

   Kršitev člena 8(1)(a) in (b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-47/17: Sklep Splošnega sodišča z dne 8. marca 2017 – Yotrio Group/EUIPO (Pritrditev zelenega obroča na stojno nogo)

text:
               26.6.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 202/28

         Sklep Splošnega sodišča z dne 8. marca 2017 – Yotrio Group/EUIPO (Pritrditev zelenega obroča na stojno nogo)
   (Zadeva T-47/17) (1)

   (2017/C 202/47)
   Jezik postopka: nemščina
   Predsednik petega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 95, 27.3.2017.


title: Zadeva C-254/08: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 16. julija 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale della Campania — Italija) — Futura Immobiliare srl Hotel Futura, Meeting Hotel, Hotel Blanc, Hotel Clyton, Business srl proti Comune di Casoria (Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Direktiva 2006/12/ES — Člen 15(a) — Stroški odstranjevanja odpadkov, ki se ne delijo po merilu dejanske povzročitve odpadkov — Skladnost z načelom plačila povzročitelja obremenitve)

text:
               12.9.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 220/13

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 16. julija 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale della Campania — Italija) — Futura Immobiliare srl Hotel Futura, Meeting Hotel, Hotel Blanc, Hotel Clyton, Business srl proti Comune di Casoria
   (Zadeva C-254/08) (1)

   (Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Direktiva 2006/12/ES - Člen 15(a) - Stroški odstranjevanja odpadkov, ki se ne delijo po merilu dejanske povzročitve odpadkov - Skladnost z načelom plačila povzročitelja obremenitve)
   2009/C 220/21
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale Amministrativo Regionale della Campania

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Futura Immobiliare srl Hotel Futura, Meeting Hotel, Hotel Blanc, Hotel Clyton, Business srl

      Tožena stranka: Comune di Casoria
   Autre partie intéressée: Azienda Speciale Igiene Ambientale (ASIA) SpA

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Tribunale Amministrativo Regionale della Campania — Razlaga člena 15 Direktive Sveta z dne 15. julija 1975 o odpadkih (75/442/EGS) (UL L 114, str. 9) — Nacionalna ureditev, v skladu s katero se stroški za odstranjevanje odpadkov ne porazdelijo glede na proizvedeno količino odpadkov ali njihovo posedovanje, z vidika prenosa podjetju, zbiralcu odpadkov ali podjetju, ki je pristojno za njihovo odstranjevanje — Združljivost z načelom plačila povzročitelja obremenitve

      Izrek

               1)

               Člen 15(a) Direktive 2006/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2006 o odpadkih je treba razlagati tako, da glede na trenutno stanje prava Skupnosti ne nasprotuje nacionalni ureditvi, ki za financiranje storitve upravljanja in odstranjevanja komunalnih odpadkov določa dajatev, ki se izračuna na podlagi ocenjene količine odpadkov uporabnikov te storitve, in ne na podlagi količine odpadkov, ki so jo dejansko proizvedli in predali za odvoz.

               2)

               Vendar pa mora predložitveno sodišče na podlagi dejanskih in pravnih elementov, ki so mu bili predloženi, preveriti, ali dajatev za odstranjevanje odpadkov, ki se obravnava v postopku v glavni stvari, ne povzroči, da se nekaterim „imetnikom“, v tem primeru hotelskim obratom, zaračunajo stroški, ki so očitno nesorazmerni glede na količino ali vrsto odpadkov, ki jo proizvedejo.

      (1)  UL C 209, 15.8.2008.


title: Zadeva F-4/07: Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 21. februarja 2008 – Skoulidi proti Komisiji (Javni uslužbenci – Uradniki – Izmenjava uslužbencev med Komisijo in državami članicami – Napotitev uradnika Skupnosti h grški upravi – Zavrnitev – Odškodninska tožba – Nepremoženjska škoda – Predhodni postopek – Dopustnost – Vsebinski pogoji za nepogodbeno odgovornost Skupnosti)

text:
               12.4.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 92/47

         Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 21. februarja 2008 – Skoulidi proti Komisiji
   (Zadeva F-4/07) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Izmenjava uslužbencev med Komisijo in državami članicami - Napotitev uradnika Skupnosti h grški upravi - Zavrnitev - Odškodninska tožba - Nepremoženjska škoda - Predhodni postopek - Dopustnost - Vsebinski pogoji za nepogodbeno odgovornost Skupnosti)
   (2008/C 92/94)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Eleni-Eleftheria Skoulidi (Bruselj, Belgija) (zastopnik: G. Vandersanden, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: D. Martin in M. Velardo, zastopnika)
   Predmet zadeve
   Zahtevek za plačilo nepremoženjske škode, ki jo je tožeča stranka utrpela zaradi odločbe OPI z dne 28. marca 2006, da se ji ne dovoli napotitev na delo k grškemu ministrstvu za nacionalno izobraževanje in verske skupnosti v okviru izmenjave uradnikov med Komisijo in državami članicami.
   Izrek sodbe

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 56, 10.3.2007, str. 44.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 15. julija 2004 v zadevi C-315/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Verwaltungsgerichtsfof): Anneliese Lenz proti Finanzlandesdirektion für Tirol (Prost pretok kapitala — Davek na dobiček iz kapitala — Dobiček iz kapitala, avstrijskega izvora: končna 25 % davčna stopnja ali davčna stopnja v višini polovice povprečne davčne stopnje za celoten dohodek — Dobiček iz kapitala, ki izvira iz drugih držav članic: običajna davčna stopnja)

text:
               11.9.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 228/5

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 15. julija 2004
   v zadevi C-315/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Verwaltungsgerichtsfof): Anneliese Lenz proti Finanzlandesdirektion für Tirol (1)

   (Prost pretok kapitala - Davek na dobiček iz kapitala - Dobiček iz kapitala, avstrijskega izvora: končna 25 % davčna stopnja ali davčna stopnja v višini polovice povprečne davčne stopnje za celoten dohodek - Dobiček iz kapitala, ki izvira iz drugih držav članic: običajna davčna stopnja)
   (2004/C 228/10)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi C-315/02, katere predmet je predlog Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) naslovljen na Sodišče, naj na podlagi člena 234 ES v postopku v glavni stvari, ki poteka med Anneliese Lenz in Finanzlandesdirektion für Tirol, izda predhodno odločbo o razlagi členov 73 B in 73 D Pogodbe o ES (zdaj člena 56 ES in 58 ES), je Sodišče (prvi senat), v sestavi P. Jann, predsednik senata, A. Rosas in S. von Bahr, sodnika, R. Silva de Lapuerta, sodnica, in K. Lenaerts (sodnik poročevalec), generalni pravobranilec: A. Tizzano, sodni tajnik: M.-F. Contet, glavna administratorka, dne 15. julija 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:

               1)

               Ureditev, ki le imetnikom dobičkov iz kapitala avstrijskega izvora dovoljuje, da izberejo končni davek s 25 % stopnjo ali običajni davek z uporabo davčne stopnje znižane na polovico, medtem ko določa, da so dohodki iz kapitala z izvorom v drugi državi članici obvezno obdavčeni po običajni davčni stopnji davka na dohodke brez znižanja davčne stopnje, ni v skladu s členoma 73 B in 73 D (1) in (3) Pogodbe o ES (zdaj člena 56 ES in 58 (1) in (3) ES).

               2)

               Zavrnitev dodelitve enakih davčnih ugodnosti, do katerih so upravičeni imetniki dobičkov iz kapitala avstrijskega izvora, tudi imetnikom dobičkov iz kapitala, ki izvira iz druge države članice, ne more opravičiti okoliščina, da je dobiček družb, ki imajo sedež v drugi državi članici, predmet nižje obdavčitve v tej državi članici.

      (1)  UL C 261, 26.10.2002.


title: Zadeva C-465/05: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 13. decembra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki (Neizpolnitev obveznosti države – Svobodno opravljanje storitev – Pravica do ustanavljanja – Poklic varnostnika – Storitve zasebnega varovanja – Prisega zvestobe Italijanski republiki – Dovoljenje prefekture – Poslovni prostor – Minimalno število zaposlenih – Polog varščine – Upravni nadzor cen opravljenih storitev)

text:
               23.2.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 51/11

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 13. decembra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki
   (Zadeva C-465/05) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Svobodno opravljanje storitev - Pravica do ustanavljanja - Poklic varnostnika - Storitve zasebnega varovanja - Prisega zvestobe Italijanski republiki - Dovoljenje prefekture - Poslovni prostor - Minimalno število zaposlenih - Polog varščine - Upravni nadzor cen opravljenih storitev)
   (2008/C 51/18)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: E. Traversa in E. Montaguti, zastopnika)

      Tožena stranka: Italijanska republika (zastopnika: I. M. Braguglia, zastopnik, in D. Del Gaizo, odvetnik)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 43 in 49 ES – Pogoji za opravljanje poklica zasebnega varnostnika – Dolžnost prisege zvestobe Italijanski republiki – Dolžnost pridobitve dovoljenja prefekture.
   Izrek

               1)

               Italijanska republika je s tem, da je na podlagi enotnega besedila zakonov, ki se nanašajo na javno varnost (Testo unico delle leggi di pubblica sicurezza), odobrenega s kraljevim odlokom št. 773 z dne 18. junija 1931, kot je bil spremenjen, določila:

                           —

                           da je dejavnost zasebnega varnostnika mogoče opravljati le, če se predhodno priseže zvestoba Italijanski republiki, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi členov 43 ES in 49 ES;

                           —

                           da lahko dejavnost zasebnega varovanja opravljajo ponudniki storitev s sedežem v drugi državi članici le, če imajo dovoljenje ozemeljske veljave, ki ga izda prefetto, pri čemer se ne upoštevajo obveznosti, ki za te ponudnike že veljajo v državi članici izvora, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 49 ES;

                           —

                           da ima navedeno dovoljenje omejeno ozemeljsko veljavo in da se pri njegovi izdaji upošteva število in velikost podjetij za zasebno varovanje, ki že delujejo na zadevnem ozemlju, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi členov 43 ES in 49 ES;

                           —

                           da morajo imeti podjetja za zasebno varovanje poslovalnice v vseh provincah, v katerih opravljajo svojo dejavnost, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 49 ES;

                           —

                           da mora imeti osebje podjetij osebno dovoljenje za opravljanje dejavnosti zasebnega varovanja, ne da bi se upoštevali nadzori in preverjanja, ki so bili že izvedeni v državi članici izvora, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 49 ES;

                           —

                           da morajo imeti podjetja za zasebno varovanje minimalno in/ali maksimalno število zaposlenih, da dobijo dovoljenje, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi členov 43 ES in 49 ES;

                           —

                           da morajo ta podjetja položiti varščino pri Cassa depositi e prestiti, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi členov 43 ES in 49 ES, in

                           —

                           da cene storitev zasebnega varovanja odobri prefetto glede na predhodno določeno stopnjo nihanja, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 49 ES.

               2)

               Italijanski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 60, 11.3.2006.


title: Zadeva C-524/08: Tožba, vložena 1. decembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski Republiki

text:
               24.1.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 19/20

         Tožba, vložena 1. decembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski Republiki
   (Zadeva C-524/08)
   (2009/C 19/36)
   Jezik postopka: portugalščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: N. Yerrell in P. Guerra e Andrade, zastopnika)

      Tožena stranka: Portugalska Republika
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               Razglasi naj se, da Portugalska republika ni izpolnila obveznosti na podlagi Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/68/ES (1) z dne 16. novembra 2005 o pozavarovanju in o spremembi direktiv Sveta 73/239/EGS, 92/49/EGS ter direktiv 98/78/ES in 2002/83/ES, ker ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za prenos te direktive, in vsekakor ker o njihovem sprejetju ni obvestila Komisije.

               —

               Portugalski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos direktive v nacionalno zakonodajo se je iztekel 10. decembra 2007.

      (1)  UL L 323, str. 1.


title: Zadeva T-150/16: Tožba, vložena 6. aprila 2016 – Ecolab USA/EUIPO (ECOLAB)

text:
               13.6.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/57

      Tožba, vložena 6. aprila 2016 – Ecolab USA/EUIPO (ECOLAB)
      (Zadeva T-150/16)
      (2016/C 211/71)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Ecolab USA, Inc. (Wilmington, Delaware, Združene države) (zastopnika: V. Töbelmann in C. Menebröcker, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Zadevna sporna znamka: mednarodna registracija znamke, v kateri je imenovana Evropska unija v zvezi z znamko „ECOLAB“ – Prijava št. 1180 255

         Izpodbijana odločba: Odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 26. januarja 2016 v zadevi R 644/2015-4

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo svojih stroškov in stroškov tožeče stranke.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  kršitev členov 7(1)(b), (c) in 7(2) Uredbe o blagovni znamki Skupnosti;

                  —

                  kršitev načel enakega obravnavanja in pravne varnosti;

                  —

                  kršitev člena 75, prvi stavek, Uredbe o blagovni znamki Skupnosti.


title: Zadeva C-462/10 P: Sklep Sodišča z dne 13. januarja 2012 – Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE proti Evropski agenciji za okolje (AEE) (Pritožba — Javna naročila storitev — Javni razpis — Zagotavljanje svetovalnih storitev na področju informacijske tehnologije — Zavrnitev ponudbe — Odločitev, da se naročilo odda drugemu ponudniku — Merila za izbiro in dodelitev — Zamenjava meril — Ponderiranje meril — Kopija celotnega ocenjevalnega poročila — Pomanjkljiva obrazložitev)

text:
               14.4.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 109/2

         Sklep Sodišča z dne 13. januarja 2012 – Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE proti Evropski agenciji za okolje (AEE)
   (Zadeva C-462/10 P) (1)

   (Pritožba - Javna naročila storitev - Javni razpis - Zagotavljanje svetovalnih storitev na področju informacijske tehnologije - Zavrnitev ponudbe - Odločitev, da se naročilo odda drugemu ponudniku - Merila za izbiro in dodelitev - Zamenjava meril - Ponderiranje meril - Kopija celotnega ocenjevalnega poročila - Pomanjkljiva obrazložitev)
   2012/C 109/02
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (zastopnik: N. Korogiannakis, dikigoros)

      Druga stranka v postopku: Evropska agencija za okolje (AEE) (zastopnika: J. Stuyck in A.-M. Vandromme, odvetnika)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 8. julija 2010 v zadevi Evropaïki Dynamiki proti EEA (T-331/06), s katero je Splošno sodišče zavrnilo tožbo za razglasitev ničnosti odločbe Evropske agencije za okolje z dne 14. septembra 2006, s katero je bila v okviru javnega razpisa EEA/IDS/06/002 za zagotavljanje svetovalnih storitev na področju informacijske tehnologije (UL 2006 S 118-125101) zavrnjena ponudba pritožnika in naročilo oddano drugemu ponudniku – Merila za dodelitev – Napaka pri presoji

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Družbi Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 317, 20.11.2010.


title: Zadeva C-318/09 P: Pritožba, ki jo je 11. avgusta 2009 vložila A2A SpA, prej ASM Brescia SpA, zoper sodbo Sodišča prve stopnje (osmi razširjeni senat), razglašeno 11. junija 2009 v zadevi ASM Brescia SpA proti Komisiji Evropskih skupnosti (T-189/03)

text:
               7.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 267/37

         Pritožba, ki jo je 11. avgusta 2009 vložila A2A SpA, prej ASM Brescia SpA, zoper sodbo Sodišča prve stopnje (osmi razširjeni senat), razglašeno 11. junija 2009 v zadevi ASM Brescia SpA proti Komisiji Evropskih skupnosti (T-189/03)
   (Zadeva C-318/09 P)
   2009/C 267/68
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Pritožnica: A2A SpA, prej ASM Brescia SpA (zastopniki: A. Santa Maria, A. Giardina, C. Croff, G. Pizzonia, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti

      Predlogi pritožnice

               —

               Sodba, razglašena v zadevi T-189/03, naj se razveljavi zaradi kršitve prava Skupnosti, zlasti člena 87 ES, in zaradi neobstoja obrazložitve, ker je v njej opredeljena triletna oprostitev davka od dohodka družb kot državna pomoč;

               —

               sodba naj se razveljavi zaradi napačne in kontradiktorne uporabe prava Skupnosti, ker v njej triletna oprostitev od dohodka družb ni opredeljena kot obstoječa pomoč;

               —

               sodba naj se razveljavi zaradi kršitve prava Skupnosti, ker potrjuje zakonitost zahteve za vračilo iz odločbe; in zato

               —

               naj se razglasi ničnost Odločbe (1) v delu, v katerem potrjuje, da je prehodna ureditev davčne kontinuitete za lokalna javna storitvena podjetja z večinskim javnim kapitalom nezdružljiva s skupnim trgom (člen 2 Odločbe), in/ali v delu, v katerem nalaga Italiji, da od upravičencev izterja navedene pomoči (člen 3 Odločbe);

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               A2A S.p.A. s prvim pritožbenim razlogom zatrjuje kršitev člena 87(1) ES s strani Sodišča prve stopnje in neobstoj obrazložitve, ker je v sodbi opredeljena triletna oprostitev davka od dohodka družb kot državna pomoč. Pritožnica zlasti trdi, da Komisija v Odločbi ni dokazala, da sta v tem primeru izpolnjena dva pogoja, ki jih določa člen 87(1) ES, in sicer izkrivljanje konkurence in vplivanje na trgovino med državami članicami. Sodišče prve stopnje ni pravilno preučilo domnev, na katerih je Komisija utemeljila opredelitev „pomoč“, kot bi jih Sodišče prve stopnje moralo z uporabo „popolnega“ nadzora, ki ga zahteva sodna praksa.

               2.

               Pritožnica z drugim pritožbenim razlogom, podredno, očita Sodišču prve stopnje, da je kršilo člen 88 ES in obveznost obrazložitve ter s tem v zvezi predlaga razveljavitev sodbe ker je v njej opredeljena triletna oprostitev davka od dohodka družb kot „nova pomoč“. Sodišče prve stopnje, ki je samo ponovilo trditve Komisije, je zlasti zavrnilo, da bi bili ukrepi triletne oprostitve v korist municipaliziranih podjetij, ki so bila preoblikovana v delniške družbe, lahko opredeljeni kot „obstoječa pomoč“. Če bi menili, da se ureditev zadevne davčne oprostitve, ki je bila uvedena pred začetkom veljavnosti Pogodbe ES, uporablja tudi za municipalizirana podjetja in da so, kot je priznala Komisija sama, navedena podjetja enaki gospodarski subjekti kot družbe iz zakona št. 142/90, bi morali priti do nasprotnega zaključka.

               3.

               Na koncu, A2A s tretjim pritožbenim razlogom povsem podredno predlaga razveljavitev sodbe zaradi kršitve prava Skupnosti in njegovih načel, ker potrjuje zakonitost zahteve za vračilo iz odločbe. Po mnenju pritožnice je treba sodbo razveljaviti, ker s kršitvijo sodne prakse sodišč Skupnosti potrjuje zakonitost splošne zahteve iz Odločbe in v bistvu potrjuje, da nacionalni organi nimajo nobene diskrecijske pravice.

      (1)  Odločba Komisije 2003/193/ES z dne 5. junija 2002 o državni pomoči, ki jo je Italija v obliki davčnih oprostitev in posojil pod ugodnejšimi pogoji dodelila javnim storitvenim podjetjem v večinski javni lasti (UL 2003, L 77, str. 21).


title: Zadeva T-360/12: Tožba, vložena 8. avgusta 2012 – Vuitton Malletier proti UUNT – Nanu-Nana (upodobitev vzorca s šahovnico)

text:
               20.10.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/11

         Tožba, vložena 8. avgusta 2012 – Vuitton Malletier proti UUNT – Nanu-Nana (upodobitev vzorca s šahovnico)
   (Zadeva T-360/12)
   2012/C 319/20
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Louis Vuitton Malletier (Pariz, Francija) (zastopniki: P. Roncaglia, G. Lazzaretti in N. Parrotta, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG (Berlin, Nemčija)

      Predlogi

               —

               Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 16. maja 2012 v zadevi R 1854/2011-1 naj se razveljavi;

               —

               UUNT naj se naloži plačilo stroškov, ki so tožeči stranki nastali v tem postopku; in

               —

               družbi Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG naj se naloži plačilo stroškov, ki so tožeči stranki nastali v postopkih pred oddelkom za ničnost in odbori za pritožbe UUNT.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: figurativna znamka, ki predstavlja upodobitev vzorca s šahovnico, za proizvodi iz razreda 18 – prijava znamke Skupnosti št. 6587851

      Imetnik znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Obrazložitev zahteve za ugotovitev ničnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe je vložila zahtevo za ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti na podlagi absolutnih razlogov za ničnost, in sicer v skladu s členom 52(1)(a) v povezavi s členom 7(1)(b), (c), (d), (e)(iii) in (f) Uredbe Sveta št. 207/2009 in na podlagi absolutnih razlogov za ničnosti v skladu s členom 52(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009

      Odločba oddelka za izbris: ugoditev zahtevi za ugotovitev ničnosti v celoti

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi:

               —

               kršitev člena 7(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009; in

               —

               kršitev členov 7(3) in 52(2) Uredbe Sveta št. 207/2009.


title: Zadeva C-308/06: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 3. junija 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Združeno kraljestvo) – The Queen, The International Association of Independent Tanker (Intertanko), The International Association of Dry Cargo Shipowners (Intercargo), The Greek Shipping Co-operation Committee, Lloyd's Register, The International Salvage Union proti Secretary od State for Transport (Pomorski promet – Onesnaževanje morja z ladij – Direktiva 2005/35/ES – Veljavnost – Konvencija iz Montego Baya – Konvencija Marpol 73/78 – Pravni učinek – Možnost sklicevanja – Huda malomarnost – Načelo pravne varnosti)

text:
               19.7.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 183/2

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 3. junija 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Združeno kraljestvo) – The Queen, The International Association of Independent Tanker (Intertanko), The International Association of Dry Cargo Shipowners (Intercargo), The Greek Shipping Co-operation Committee, Lloyd's Register, The International Salvage Union proti Secretary od State for Transport
   (Zadeva C-308/06) (1)

   (Pomorski promet - Onesnaževanje morja z ladij - Direktiva 2005/35/ES - Veljavnost - Konvencija iz Montego Baya - Konvencija Marpol 73/78 - Pravni učinek - Možnost sklicevanja - Huda malomarnost - Načelo pravne varnosti)
   (2008/C 183/03)
   Jezik postopka: angleščina
   Predložitveno sodišče
   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: The Queen, The International Association of Independent Tanker (Intertanko), The International Association of Dry Cargo Shipowners (Intercargo), The Greek Shipping Co-operation Committee, Lloyd's Register, The International Salvage Union

      Tožena stranka: Secretary od State for Transport
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Veljavnost členov 4 in 5(1) in (2) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/35/ES z dne 7. septembra 2005 o onesnaževanju morja z ladij in uvedbi kazni za kršitve (UL L 255, str. 11) – Določbe Skupnosti, ki omejujejo določene izjeme iz mednarodne konvencije (Mednarodna konvencija o preprečevanju onesnaževanja morja z ladij, imenovana „Konvencija Marpol“) – Določbe, ki nalagajo kazenske sankcije za primere, za katere jih mednarodna konvencija (Konvencija Združenih narodov o pomorskem mednarodnem pravu (UNCLOS)) ne nalaga.
   Izrek

               1)

               Veljavnosti Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/35/ES z dne 7. septembra 2005 o onesnaževanju morja z ladij in uvedbi kazni za kršitve ni mogoče presojati:

                           —

                           niti z vidika mednarodne konvencije o preprečevanju onesnaževanja morja z ladij, podpisane v Londonu 2.novembra 1973 in dopolnjene s protokolom z dne 17. februarja 1978.

                           —

                           niti z vidika konvencije Združenih narodov o pomorskem mednarodnem pravu, podpisane v Montego Bayu 10. decembra 1982.

               2)

               Preučitev četrtega vprašanja ni pokazala ničesar, kar bi vplivalo na veljavnost člena 4 Direktive 2005/35 z vidika splošnega načela pravne varnosti.

      (1)  UL C 261, 28.10.2006.


title: Zadeva F-103/11: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 10. julija 2014 – CG proti EIB (Javni uslužbenci — Osebje EIB — Psihično nadlegovanje — Postopek preiskave — Odločitev predsednika, da ne bo ukrepal na podlagi pritožbe — Mnenje preiskovalnega odbora — Napačna opredelitev psihičnega nadlegovanja — Namernost ravnanja — Ugotovitev obstoja dejanj in simptomov psihičnega nadlegovanja — Iskanje vzročne zveze — Neobstoj — Nedoslednost mnenja preiskovalnega odbora — Očitna napaka pri presoji — Nepravilno ravnanje organa — Obveznost zaupnosti — Varstvo osebnih podatkov — Odškodninska tožba)

text:
               24.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 421/46

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 10. julija 2014 – CG proti EIB
   (Zadeva F-103/11) (1)

   ((Javni uslužbenci - Osebje EIB - Psihično nadlegovanje - Postopek preiskave - Odločitev predsednika, da ne bo ukrepal na podlagi pritožbe - Mnenje preiskovalnega odbora - Napačna opredelitev psihičnega nadlegovanja - Namernost ravnanja - Ugotovitev obstoja dejanj in simptomov psihičnega nadlegovanja - Iskanje vzročne zveze - Neobstoj - Nedoslednost mnenja preiskovalnega odbora - Očitna napaka pri presoji - Nepravilno ravnanje organa - Obveznost zaupnosti - Varstvo osebnih podatkov - Odškodninska tožba))
   2014/C 421/64
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: CG (zastopniki: sprva N. Thieltgen, nato J.-N. Louis in D. de Abreu Caldas, odvetniki)

      Tožena stranka: EIB (zastopniki: G. Nuvoli in T. Gilliams, agenta, A. Dal Ferro, odvetnik)

      Intervenient v podporo tožeče stranke: Evropski nadzornik za varstvo podatkov (zastopniki: I. Chatelier in H. Kranenborg, nato I. Chatelier in A. Buchta, agenti)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe predsednika EIB, da ne bo ukrepal po postopku preiskave glede domnevnega psihičnega nadlegovanja in da se razveljavi končni sklep preiskovalnega odbora, in odškodninski zahtevek.

      Izrek

               1.

               Odločba predsednika Evropske investicijske banke z dne 27. julija 2011 se razglasi za nično.

               2.

               Evropski investicijski banki se naloži, naj CG plača 35.000 EUR.

               3.

               V preostalem se tožba zavrne.

               4.

               Evropska investicijska banka nosi svoje stroške in naloži se ji plačilo stroškov, ki jih je priglasila CG.

               5.

               Evropski nadzornik za varstvo podatkov, intervenient, nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 6, 7.1.2012, str. 25.


title: Zadeva F-33/10: Sklep Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 22. junija 2011 – Lebedef proti Komisiji (Javni uslužbenci — Uradniki — Ocenjevalno obdobje 2007 — Karierno ocenjevalno poročilo — SDI člena 43 Kadrovskih predpisov — Poročilo, sestavljeno po razglasitvi sodbe v zadevi F-36/07 — Očitna nedopustnost)

text:
               6.8.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 232/42

         Sklep Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 22. junija 2011 – Lebedef proti Komisiji
   (Zadeva F-33/10) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Ocenjevalno obdobje 2007 - Karierno ocenjevalno poročilo - SDI člena 43 Kadrovskih predpisov - Poročilo, sestavljeno po razglasitvi sodbe v zadevi F-36/07 - Očitna nedopustnost)
   2011/C 232/75
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luksemburg) (zastopnik: F. Frabetti, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Currall in G. Berscheid, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti kariernega ocenjevalnega poročila za tožečo stranko za obdobje od 1.1.2005 do 31.12.2005, kot je bilo sestavljeno po tem, ko ga je Sodišče za uslužbence s sodbo F-36/07 razglasilo za nično.

      Izrek

               1.

               Tožba se kot očitno nedopustna zavrže.

               2.

               G. Lebedef nosi vse stroške.

      (1)  UL C 209, 31.7.2010, str. 53.


title: Zadeva C-352/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden 31. julija 2008 – Modehuis A. Zwijnenburg BV proti Staatssecretaris van Financiën

text:
               8.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 285/18

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden 31. julija 2008 – Modehuis A. Zwijnenburg BV proti Staatssecretaris van Financiën
   (Zadeva C-352/08)
   (2008/C 285/30)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predložitveno sodišče
   Hoge Raad der Nederlanden
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Modehuis A. Zwijnenburg BV

      Tožena stranka: Staatssecretaris van Financiën
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali je treba člen 11(1)(a) Direktive [Sveta] 90/434/EGS (1) z dne 23. julija 1990 razlagati tako, da se uporaba preferencialnih sistemov iz te direktive lahko zavrne zavezancu, če je namen celote pravnih aktov, da se prepreči obdavčenje z drugim davkom, kot so davki, na katere se nanašajo preferencialni sistemi, ki so navedeni v tej direktivi?

      (1)  Direktiva Sveta 90/434/EGS z dne 23. julija 1990 o skupnem sistemu obdavčitve za združitve, delitve, prenose sredstev in zamenjave kapitalskih deležev družb iz različnih držav članic (UL L 225, str. 1).


title: Zadeva T-446/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 10. septembra 2015 – Dow Agrosciences in Dintec Agroquímica – Produtos Químicos/Komisija (Fitofarmacevtska sredstva — Aktivna snov trifluralin — Nevključitev v Prilogo I k Direktivi 91/414/EGS — Uredba (ES) št. 33/2008 — Pospešen postopek ocene — Očitna napaka pri presoji — Načelo prepovedi diskriminacije — Sorazmernost)

text:
               19.10.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 346/13

         Sodba Splošnega sodišča z dne 10. septembra 2015 – Dow Agrosciences in Dintec Agroquímica – Produtos Químicos/Komisija
   (Zadeva T-446/10) (1)

   ((Fitofarmacevtska sredstva - Aktivna snov trifluralin - Nevključitev v Prilogo I k Direktivi 91/414/EGS - Uredba (ES) št. 33/2008 - Pospešen postopek ocene - Očitna napaka pri presoji - Načelo prepovedi diskriminacije - Sorazmernost))
   (2015/C 346/14)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Dow Agrosciences Ltd (Hitchin, Združeno kraljestvo); in Dintec Agroquímica – Produtos Químicos, Lda (Funchal, Portugalska) (zastopnika: K. Van Maldegem in C. Mereu, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva P. Ondrůšek in F. Wilman, nato P. Ondrůšek in G. von Rintelen, agenta, skupaj z J. Stuyckom, odvetnikom)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2010/355/EU z dne 25. junija 2010, o nevključenosti trifluralina v Prilogo I k Direktivi Sveta 91/414/EGS (UL L 160, str. 30).

      Izrek

               1.

               Tožabe se zavrne.

               2.

               Družbi Dow AgroSciences Ltd in Dintec Agroquímica – Produtos Químicos, Lda poleg svojih stroškov, nosita stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

      (1)  UL C 346, 18.12.2010.


title: Zadeva T-247/07: Tožba, vložena 11. julija 2007 – Slovaška republika proti Komisiji

text:
               8.9.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/47

         Tožba, vložena 11. julija 2007 – Slovaška republika proti Komisiji
   (Zadeva T-247/07)
   (2007/C 211/88)
   Jezik postopka: slovaščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Slovaška republika (zastopnik: J. Čorba)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               izpodbijana odločba naj se razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, oziroma podredno, če Sodišče prve stopnje meni, da je nujjno ali zaželjeno naj se izpodbijana odločba razglasi za nično v celoti;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2007)1979 konč. Z dne 4. maja 2007 o določitvi presežnih zalog kmetijskih proizvodov razen sladkorja in finančnih posledicah njihove odprave v zvezi s pristopom Češke, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške (1) v spremenjeni različici z dne 25. maja 2007. V izpodbijani odločbi je Komisija določila količine določenih vrst saadja in riža v prostem pretoku v Slovaški republiki na dan pristopa, ki presegajo količine, ki bi jih bilo mogoče šteti kot običajni prenos zalog 1. maja 2004. Poleg tega je tožeči stranki zaračunala 3,634 milijonov eurov za stroške odstranitve teh količin.
   Tožeča stranka v utemeljitev svoje tožbe trdi, da naj tožena stranka ne bi bila pristojna za sprejetje izpodbijane odločbe.
   Poleg tega tožeča stranka zatrjuje, da tudi če bi bila tožena stranka pristojna določiti presežne zaloge v Slovaški republiki in tožeči stranki naložiti finančno kazen glede teh zatrjevanih presežnih zalog, naj bi kršila pogodbo o pristopu (2), ker ni ravnala na ustrezni pravnni podlagi, in sicer na podlagi člena 41 akta o pogojih pristopa (3).
   Poleg tega tožeča stranka trdi, da naj bi tožena stranka z izpodbijano odločbo s tem, da ni dokazala, da so Skupnosti nastali stroški ali druga škoda zaradi tega, ker tožeča stranka ni odpravila presežnih količin in s tem, da ni v ustreznem času sprejela pravnega ukrepa, s katerim bi bila dovoljena odprava presežnih zalog iz trga tožeče stranke, metoda za določitev kaj je presežna zaloga in metoda za izračun finančnega bremena tožeče stranke, kršila pogodbo o pristopu in splošna pravna načela sorazmernosti in pravne varnosti.
   Končno, tožeča stranka trdi, da je prišlo do resne kršitve postopkovne zahteve po obrazložitvi.

      (1)  UL L 138, str. 14.

      (2)  Pogodba o pristopu Češke republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litvanije, Republike Madžarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije in Slovaške republike k Evropski uniji (UL 2003, L 236, str. 17).

      (3)  Akt o pogojih pristopa Češke republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Madžarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije in Slovaške republike in prilagoditvah pogodb, na katerih temelji Evropska unija (UL 2003, L 236, str. 33).


title: Zadeva T-152/06: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 9. junija 2009 — NDSHT proti Komisiji (Ničnostna tožba — Državne pomoči — Uredba (ES) št. 659/1999 — Pritožba konkurenta — Dopisa Komisije pritožniku — Obstoječa pomoč — Akt, ki ga ni mogoče izpodbijati s tožbo — Nedopustnost)

text:
               18.7.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 167/9

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 9. junija 2009 — NDSHT proti Komisiji
   (Zadeva T-152/06) (1)

   (Ničnostna tožba - Državne pomoči - Uredba (ES) št. 659/1999 - Pritožba konkurenta - Dopisa Komisije pritožniku - Obstoječa pomoč - Akt, ki ga ni mogoče izpodbijati s tožbo - Nedopustnost)
   2009/C 167/18
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket AB (Stockholm, Švedska) (zastopnika: M. Merola in L. Armati, zastopnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: T. Scharf, zastopnik)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije, ki jo vsebujeta dopisa z dne 24. marca in 28. aprila 2006, naslovljena na NDSHT v zvezi s pritožbo glede državne pomoči, ki naj bi jih mesto Stockholm domnevno nezakonito dodelilo Stockholm Visitors Board AB (zadeva CP 178/04 — Navedba državne pomoči v korist SVB AB).

      Izrek

               1)

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2)

               NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket AB se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 178, 29.7.2006..


title: Združeni zadevi C-186/14 P in C-193/14 P: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 7. aprila 2016 – ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s. in drugi/Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd, Svet Evropske unije, Evropska komisija in Svet Evropske unije/Italijanska republika in drugi (Pritožba – Damping – Uredba (ES) št. 384/96 – Člen 3(5), (7) in (9) – Člen 6(1) – Uredba (ES) št. 926/2009 – Uvoz nekaterih brezšivnih cevi iz železa ali jekla iz Kitajske – Dokončna protidampinška dajatev – Ugotovitev obstoja grožnje škode – Upoštevanje podatkov iz časa po obdobju preiskave)

text:
               13.6.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/6

      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 7. aprila 2016 – ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s. in drugi/Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd, Svet Evropske unije, Evropska komisija in Svet Evropske unije/Italijanska republika in drugi
      (Združeni zadevi C-186/14 P in C-193/14 P) (1)

      ((Pritožba - Damping - Uredba (ES) št. 384/96 - Člen 3(5), (7) in (9) - Člen 6(1) - Uredba (ES) št. 926/2009 - Uvoz nekaterih brezšivnih cevi iz železa ali jekla iz Kitajske - Dokončna protidampinška dajatev - Ugotovitev obstoja grožnje škode - Upoštevanje podatkov iz časa po obdobju preiskave))
      (2016/C 211/06)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

      (Zadeva C-186/14 P)

         Pritožnice: ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s., ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Benteler Deutschland GmbH, nekdanja Benteler Stahl//Rohr GmbH, Ovako Tube & Ring AB, Rohrwerk Maxhütte GmbH, Dalmine SpA, Silcotub SA, TMK-Artrom SA, Tubos Reunidos, SA, Vallourec Oil and Gas France, nekdanja Vallourec Mannesmann Oil & Gas France, Vallourec Tubes France, nekdanja V & M France, Vallourec Deutschland GmbH, nekdanja V & M Deutschland GmbH, Voestalpine Tubulars GmbH, Železiarne Podbrezová a.s. (zastopnika: G. Berrisch, odvetnik, B. Byrne, Solicitor)

         Druge stranke v postopku: Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd (zastopniki: N. Niejahr, odvetnica, Q. Azau in H. Wiame, odvetnika in F. Carlin, Barrister), Svet Evropske unije (zastopniki: J.-P. Hix, agent, skupaj z B. O'Connorjem, Solicitor in S. Gubelom, odvetnikom), Evropska komisija (zastopnika: J.-F. Brakeland in M. França, agenta)
      (Zadeva C-193/14 P)

         Pritožnice: Svet Evropske unije (zastopniki: J.-P. Hix, agent, skupaj z B. O'Connorjem, Solicitor in S. Gubelom, odvetnikom), Italijanska republika (zastopnika: G. Palmieri, agentka, skupaj z A. Collabolletta, avvocato dello Stato)

         Druge stranke v postopku: Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd, (zastopniki: F. Carlin, barrister, M. Healy, solicitor, N. Niejahr, odvetnica, Q. Azau in H. Wiame, odvetnika), Evropska komisija (zastopnika: J.-F. Brakeland in M. França, agenta), ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s., ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Benteler Deutschland GmbH, nekdanja Benteler Stahl/Rohr GmbH, Ovako Tube & Ring AB, Rohrwerk Maxhütte GmbH, Dalmine SpA, Silcotub SA, TMK-Artrom SA, Tubos Reunidos SA, Vallourec Oil and Gas France SAS, nekdanja Vallourec Mannesmann Oil & Gas France SAS, Vallourec Tubes France SAS, nekdanja V & M France SAS, Vallourec Deutschland GmbH, nekdanja V & M Deutschland GmbH, Voestalpine Tubulars GmbH & Co. KG, Železiarne Podbrezová a.s. (zastopnika: G. Berrisch, odvetnik, in B. Byrne, solicitor)

         Izrek

                  1.

                  Pritožbi, vloženi v zadevah C 186/14 P in C 193/14 P, se zavrneta.

                  2.

                  Družbam ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s., ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Benteler Deutschland GmbH, Ovako Tube & Ring AB, Rohrwerk Maxhütte GmbH, Dalmine SpA, Silcotub SA, TMK-Artrom SA, Tubos Reunidos SA, Vallourec Oil and Gas France SAS, Vallourec Tubes France SAS, Vallourec Deutschland GmbH, Voestalpine Tubulars GmbH & Co. KG, Železiarne Podbrezová a.s. in Svetu Evropske unije se naloži plačilo stroškov.

                  3.

                  Evropska komisija in Italijanska republika nosita svoje stroške.

         (1)  UL C 212, 7.7.2014.


title: Zadeva C-243/11: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 21. februarja 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe rechtbank van eerste aanleg te Brussel – Belgija) – RVS Levensverzekeringen NV proti Belgische Staat (Življenjsko zavarovanje — Letni davek na zavarovalne posle — Direktiva 2002/83/ES — Člena 1(1)(g) in 50 — Pojem „država članica obveznosti“ — Zavarovalnica s sedežem na Nizozemskem — Zavarovalec, ki je zavarovalno pogodbo sklenil na Nizozemskem, po sklenitvi pogodbe pa je običajno prebivališče prenesel v Belgijo — Svoboda opravljanja storitev)

text:
               20.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 114/10

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 21. februarja 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe rechtbank van eerste aanleg te Brussel – Belgija) – RVS Levensverzekeringen NV proti Belgische Staat
   (Zadeva C-243/11) (1)

   (Življenjsko zavarovanje - Letni davek na zavarovalne posle - Direktiva 2002/83/ES - Člena 1(1)(g) in 50 - Pojem „država članica obveznosti“ - Zavarovalnica s sedežem na Nizozemskem - Zavarovalec, ki je zavarovalno pogodbo sklenil na Nizozemskem, po sklenitvi pogodbe pa je običajno prebivališče prenesel v Belgijo - Svoboda opravljanja storitev)
   2013/C 114/12
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: RVS Levensverzekeringen NV

      Tožena stranka: Belgische Staat

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Rechtbank van eerste aanleg te Brussel – Razlaga člena 50 Direktive 2002/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. novembra 2002 o življenjskem zavarovanju (UL L 345, str. 1) – Nacionalna ureditev, po kateri so zavarovalniške transakcije obdavčene z letnim davkom, če je nevarnost v Belgiji bodisi zaradi stalnega prebivališča zavarovalca, ki je fizična oseba, bodisi zaradi sedeža zavarovalca, ki je pravna oseba – Zavarovalnica s sedežem na Nizozemskem, ki ni prisotna v Belgiji razen enega od njenih zavarovalcev, ki se je po sklenitvi pogodbe izselil v Belgijo – Kraj obdavčenja – Člena 49 PDEU in 56 PDEU – Omejitve

      Izrek

   Člen 50 Direktive 2002/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. novembra 2002 o življenjskem zavarovanju je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da država članica pobira posredni davek na premije za življenjsko zavarovanje, ki jih plačajo zavarovalci, ki so fizične osebe z običajnim prebivališčem v tej državi članici, če so bile zadevne pogodbe o zavarovanju sklenjene v drugi državi članici, v kateri so imeli navedeni zavarovalci na dan sklenitve običajno prebivališče.

      (1)  UL C 252, 27.8.2011.


title: Zadeva T-7/14 P: Pritožba, ki jo je 2. januarja 2014 BQ vložil zoper sodbo, ki jo je 23. oktobra 2013 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F-39/12, BQ proti Računskemu sodišču

text:
               14.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/40

         Pritožba, ki jo je 2. januarja 2014 BQ vložil zoper sodbo, ki jo je 23. oktobra 2013 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F-39/12, BQ proti Računskemu sodišču
   (Zadeva T-7/14 P)
   2014/C 112/53
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnik: BQ (Bereldange, Luxembourg) (zastopnika: D. de Abreu Caldas in J.-N. Louis, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Računsko sodišče Evropske unije

      Predlog

   Pritožnik predlaga Splošnemu sodišču, naj:

               —

               razglasi in odloči,

               —

               da se sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 23. oktobra 2013 v zadevi F-39/12 (BQ proti Računskemu sodišču) razveljavi;

               —

               da se Računskemu sodišču naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnik v utemeljitev pritožbe navaja štiri pritožbene razloge.

               1.

               Prvi pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava glede pogojev, ki se zahtevajo za vzpostavitev odgovornosti Evropske unije pri izvajanju člena 24 Kadrovskih predpisov Unije, ker je Sodišče za uslužbence zahtevalo, da ima incident, ki ni združljiv z redom in nemotenostjo opravljanja službe, vpliv na delovanje službe in na zdravje udeležencev, pri čemer naj slednji pogoj ne bi bil določen niti v kadrovskih predpisih niti v sodni praksi. Pritožnik dalje navaja, da je Sodišče za uslužbence izkrivilo elemente dejanskega stanja, s tem da je po eni strani štelo, da je Računsko sodišče sprejelo vse potrebne ukrepe za ponovno vzpostavitev dobrega delovanja službe, in po drugi strani, da motnje v službi niso imele učinka na zdravje udeležencev, pri čemer naj Računsko sodišče ne bi delovalo dovolj hitro in intenzivno, da bi končalo konfliktni položaj, zaradi katerega je prišlo do trajne invalidnosti pritožnika (glede točk 67 in 68 izpodbijane sodbe).

               2.

               Drugi pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava pri nadzoru zakonitosti s strani Sodišča za uslužbence, ker je to potrdilo, da zdravstveni izvidi, s katerimi so bile ugotovljene psihične težave zaradi psihičnega nadlegovanja, ki ga je utrpel pritožnik v okviru njegovega dela, ne omogočajo, da se dokaže, da je bil slednji zares žrtev nadlegovanja. Pritožnik navaja, da Sodišče za uslužbence ni pristojno, da ponovno odloča o zdravstenih izvidih in da iz njih potegne nasprotne zaključke (glede točk 69 in 70 izpodbijane sodbe).

               3.

               Tretji pritožbeni razlog se nanaša na kršitev načela sorazmernosti, ker naj bi Sodišče za uslužbence škodo, ki je nastala zaradi več kot dveletne zamude pri posredovanju poročila o preiskavi pritožniku, presodilo na 2 000 EUR, ne da bi podalo obrazložitev, ki bi pritožniku omogočila, da razume presojo, ki je privedla do tega zneska. Pritožnik navaja, da Sodišče za uslužbence ni upoštevalo okoliščin, v katerih je ta škoda nastala.

               4.

               Četrti pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava pri razdelitvi stroškov.


title: Zadeva C-564/16 P: Pritožba, ki jo je Urad Evropske unije za intelektualno lastnino vložil 7. novembra 2016 zoper sodbo Splošnega Sodišča (sedmi senat) z dne 9. septembra 2016 v zadevi T-159/15, Puma SE/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino

text:
               20.3.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/5

         Pritožba, ki jo je Urad Evropske unije za intelektualno lastnino vložil 7. novembra 2016 zoper sodbo Splošnega Sodišča (sedmi senat) z dne 9. septembra 2016 v zadevi T-159/15, Puma SE/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino
   (Zadeva C-564/16 P)
   (2017/C 086/07)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnik: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: D. Hanf, D. Botis, agenta)

      Druga stranka v postopku: Puma SE

      Predloga

   Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano sodbo v celoti razveljavi;

               —

               družbi Puma SE naloži plačilo stroškov Urada.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prvič, Splošno sodišče s tem, da je ugotovilo, da je družba Puma „pravilno navajala“ tri prejšnje odločbe Urada, da bi izpolnila svojo obveznost dokazati ugled znamk Puma (pravilo 19(2)(c) Uredbe št. 2868/95 (1)), ni spoštovalo postopkovnega položaja in obveznosti Urada v postopku inter partes pred Uradom in je kršilo člen 76(1) Uredbe 207/2009 (2) in načelo dobrega upravljanja. Pri tem je Splošno sodišče priznalo, da bi bilo to obveznost mogoče izpolniti s splošnimi in nepodrobnimi sklicevanji na dokumente, predložene v prejšnjih postopkih z ugovorom, ki vključujejo različne stranke – in v katerih druga stranka v zadevnem postopku z ugovorom ni bila stranka.
   Ker Urad ne more spregledati, ampak mora spoštovati pravico druge stranke do izjave (člen 75 Uredbe 207/2009), ugotovitev Splošnega sodišča nujno zahteva, da Urad sprejme aktivno vlogo v postopkih inter partes. To ogroža kontradiktornost teh postopkov, obveznost nevtralnosti Urada ter dobro upravljanje teh postopkov.

      Drugič, Splošno sodišče pri opredelitvi prejšnjih odločb Urada, na katere se je sklicevala družba Puma, kot na „prakso odločanja“ Urada, ni spoštovalo kontradiktornosti inter partes postopkov in pojma „ugled“ v smislu člena 8(5) Uredbe 207/2009. To dvojno nespoštovanje je privedlo do dvojne kršitve načela dobrega upravljanja.
   Na eni strani predpogoj za samo uporabo sodne prakse v zadevi Technopol v obravnavani zadevi – postopek inter partes – ni izpolnjen, ker se sodna praksa glede obveznosti Urada, da po uradni dolžnosti ugotovi upoštevno dejansko stanje v sporu, o katerem je treba odločiti, nanaša le na postopke ex parte. Vsekakor, glede na neizogibni neobstoj posebne „prakse odločanja“ Urada glede ugleda znamk družbe Puma, ne more obstajati obveznost obrazložitve neuporabe, za namene tega postopka, ugotovitev glede ugleda znamk družbe Puma, navedenih v prejšnjih odločbah.
   Na drugi strani Splošno sodišče ne bi moglo – ne da bi kršilo načelo kontradiktornosti, ki ureja postopek inter partes, določen v členu 76(1) Uredbe 207/2009 – iz načela dobrega upravljanja izpeljati dodatne obveznosti odbora za pritožbe, da po uradni dolžnosti pozove družbo k predložitvi dodatnih dokazov o ugledu znamk družbe Puma, na katerega se sklicuje.

      Tretjič, ugotovitev Splošnega sodišča glede obveznosti Urada, da družbo Puma po uradni dolžnosti pozove k predložitvi dodatnih dokazov, je poleg tega v nasprotju s členom 76(2) Uredbe 207/2009 (ki se uporablja v skladu s pravilom 50(1) Uredbe št. 2868/95), ki se izrecno nanaša na dejstva in dokaze, ki so jih stranke predložile na lastno pobudo.

      (1)  Uredba Komisije (ES) št. 2868/95 z dne 13. decembra 1995 za izvedbo Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 o znamki Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17 zvezek 1, str. 189).

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti
   (UL L 78, 24.3.2009, str. 1).


title: Zadeva T-250/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 24. novembra 2016 – Speciality Drinks/EUIPO – William Grant (CLAN) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Evropske unije CLAN — Prejšnja besedna znamka Evropske unije CLAN MACGREGOR — Relativni razlog za zavrnitev — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Verjetnost zmede — Podobnost blaga, ki ga označujeta nasprotujoča si znaka — Upoštevna javnost — Medsebojna odvisnost meril — Reformatorično pooblastilo — Člen 65(3) Uredbe št. 207/2009)

text:
               27.2.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/24

         Sodba Splošnega sodišča z dne 24. novembra 2016 – Speciality Drinks/EUIPO – William Grant (CLAN)
   (Zadeva T-250/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Evropske unije CLAN - Prejšnja besedna znamka Evropske unije CLAN MACGREGOR - Relativni razlog za zavrnitev - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Verjetnost zmede - Podobnost blaga, ki ga označujeta nasprotujoča si znaka - Upoštevna javnost - Medsebojna odvisnost meril - Reformatorično pooblastilo - Člen 65(3) Uredbe št. 207/2009))
   (2017/C 063/33)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Speciality Drinks Ltd (London, Združeno kraljestvo) (zastopnik: G. Pritchard, barrister)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopniki: M. Vuijst, A. Folliard Monguiral in M. Rajh, agenti)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe EUIPO, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: William Grant & Sons Ltd (Dufftown, Združeno kraljestvo) (zastopnika: J. Cormack in G. Anderson, solicitors)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora EUIPO za pritožbe z dne 5. marca 2015 (zadeva R 220/2014-1), v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama William Grant & Sons in Speciality Drinks.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Speciality Drinks Ltd se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 245, 27.7.2015.


title: Zadeva T-39/12 P: Sodba Splošnega sodišča z dne 7. marca 2013 – Di Tullio proti Komisiji (Pritožba — Javni uslužbenci — Začasni uslužbenci — Dopust za opravljanje vojaške službe — Člen 18, prvi odstavek, PZDU — Časovni učinki sodbe)

text:
               20.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 114/34

         Sodba Splošnega sodišča z dne 7. marca 2013 – Di Tullio proti Komisiji
   (Zadeva T-39/12 P) (1)

   (Pritožba - Javni uslužbenci - Začasni uslužbenci - Dopust za opravljanje vojaške službe - Člen 18, prvi odstavek, PZDU - Časovni učinki sodbe)
   2013/C 114/55
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnik: Roberto Di Tullio (Rovigo, Italija) (zastopnika: sprva S. Woog in T. Bontinck, nato T. Bontinck, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnika: J. Currall in V. Joris, zastopnika)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije (tretji senat) z dne 29. novembra 2011 v zadevi Di Tullio proti Komisiji (F-119/10, še neobjavljena v ZOdl.), s katero se predlaga razveljavitev te sodbe.

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Roberto Di Tullio nosi svoje stroške in stroške Evropske komisije na tej stopnji.

      (1)  UL C 109, 14.4.2012.


title: Zadeva T-218/07: Tožba, vložena 26. junija 2007 – Agroquivir proti Svetu in Komisiji

text:
               8.9.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/35

         Tožba, vložena 26. junija 2007 – Agroquivir proti Svetu in Komisiji
   (Zadeva T-218/07)
   (2007/C 211/68)
   Jezik postopka: španščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Agroquivir, S. Coop. And. de Segundo Grado (Sevilja, Španija) (zastopnik: Luis Ortiz Blanco, odvetnik)

      Toženi stranki: Svet Evropske unije in Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               O tem odškodninskem zahtevku naj se odloči na podlagi člena 288 ES in naj se ugotovi, da je tožeča stranka upravičena do denarne odškodnine v znesku dvesto oseminosemdeset tisoč dvesto osemintrideset eurov (288 238 EUR), za katero solidarno odgovarjata Svet in Komisija, in

               —

               toženima institucijama naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so tisti, ki so že bili navedeni v zadevi Las Palmeras proti Svetu in Komisiji, T-217/07.


title: Zadeva C-511/06 P: Pritožba, ki jo je vložila Archer Daniels Midland Co 15. decembra 2006 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (tretji senat), razglašeno 27. septembra 2006 v zadevi T-59/02, Archer Daniels Midland Company proti Komisiji Evropskih skupnosti

text:
               10.3.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 56/16

         Pritožba, ki jo je vložila Archer Daniels Midland Co 15. decembra 2006 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (tretji senat), razglašeno 27. septembra 2006 v zadevi T-59/02, Archer Daniels Midland Company proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva C-511/06 P)
   (2007/C 56/29)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Pritožnica: Archer Daniels Midland Co. (zastopniki: C. Lenz, Prof. Dr. L. Martin Alegi, E. Batchelor in M. Garcia, Solicitors)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi pritožnice
   Pritožnica trdi, da naj Sodišče:

               —

               razveljavi sodbo v delu, v katerem je bila zavrnjena tožba, ki jo je zoper odločbo vložil ADM;

               —

               razglasi za ničnega člen 3 odločbe, v delu v katerem se nanša na ADM;

               —

               podredno k točki (ii), spremeni člen 3 odločbe, tako da še bolj zniža ali razveljavi globo naloženo ADM;

               —

               podredno k točki (ii) in (iii) vrne zadevo Sodišču prve stopnje, da bo to glede prava presodilo skladno s sodbo Sodišča;

               —

               v vsakem primeru naloži plačilo njenih stroškov Komisiji in plačilo stroškov ADM zaradi postopka pred Sodiščem prve stopnje in Sodiščem.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožnica trdi, da:

               1.

               je Sodišče prve stopnje napačno uporabilo pravo o pravicah obrambe, s tem da je ugotovilo, da je bila Archer Daniels Midland Company (družba ADM) pravočasno opozorjena na dejstva, na podlagi katerih je Komisija ugotovila, da je ta vodja;

               2.

               je Sodišče prve stopnje kršilo bistvena postopkovna pravila, s tem da je Komisiji dovolilo, da se zanese na povzetek razgovora Zveznega preiskovalnega urada z zaposlenim v družbi ADM kot dokaz, da je ADM bila vodja;

               3.

               je Sodišče prve stopnje izkrivilo dokaze, s tem da je trdilo, da je izjava družbe Cerestar o tem, da je družba ADM vodja, podprta;

               4.

               Sodišče prve stopnje ni obrazložilo zavrnitve trditve družbe ADM, da je dejstvo, da družba Cerestar ni prepoznala ali priskrbela podrobnosti o sestankih Sherpa, usodno za izjavo, da je družba ADM vodila te sestanke;

               5.

               je Sodišče prve Stopnje napačno menilo, da se družbi ADM prepreči oporekanje točnosti izjave družbe Cerestar, ker tega ni storila med upravnim postopkom;

               6.

               je Sodišče prve stopnje kršilo načelo, da mora Komisija spoštovati pravila, ki si jih sama predpiše, s tem da:

                           (a)

                           je dovolilo Komisiji, da ne upošteva prenehanja kršitve kot upoštevne olajševalne okoliščine;

                           (b)

                           je menilo, da je Komisija, ne da bi opredelila upoštevni trg, dokazala vpliv na trg;

               7.

               je Sodišče prve stopnje pri uporabi Obvestila o ugodni obravnavi kršilo načelo legitimnih pričakovanj, s tem da je ugotovilo, da je imela družba ADM vlogo vodje in tako ni mogla izpolniti pogojev za del B Obvestilo o ugodni obravnavi;

               8.

               je Sodišče prve stopnje napačno uporabilo pravo o legitimnih pričakovanjih s tem, da je ugotovilo, da med upravnim postopkom predstavništva Komisije niso zbudila utemeljenega pričakovanja, da naj bi bila družba ADM deležna znižanja globe v skladu z delom B Obvestila o ugodni obravnavi.


title: Zadeva C-73/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovaška) 10. februarja 2016 – Peter Puškár e altre parti del procedimento

text:
               10.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 165/6

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovaška) 10. februarja 2016 – Peter Puškár e altre parti del procedimento
   (Zadeva C-73/16)
   (2016/C 165/07)
   Jezik postopka: slovaščina

      Predložitveno sodišče

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Peter Puškár

      Nasprotni stranki v pritožbenem postopku: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky, Kriminálny úrad finančnej správy

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali člen 47, prvi odstavek, Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – na podlagi katerega ima vsakdo, ki so mu kršene pravice, torej tudi pravica do zasebnega življenja v zvezi z varstvom obdelave osebnih podatkov, določena s členom 1(1) in iz njega izhajajočimi določbami Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES (1) z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov – pravico do učinkovitega pravnega sredstva pred sodiščem v skladu s pogoji, določenimi v navedenem členu – nasprotuje nacionalni določbi, v skladu s katero je za možnost uporabe učinkovitega pravnega sredstva pred sodiščem, kakršno je vloga pri upravnem sodišču, določen pogoj, da pritožnik pred vložitvijo predloga za uvedbo sodnega postopka izčrpa sredstva, ki jih ima na voljo na podlagi določb lex specialis, kakršen je slovaški zakon o upravnih pritožbah?

               2.

               Ali je mogoče pravico do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja, stanovanja ter komunikacij, določeno s členom 7 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, in pravico do varstva osebnih podatkov, določeno s členom 8 navedene listine – v primeru zatrjevane kršitve pravice do varstva osebnih podatkov, ki se na ravni Evropske unije izvaja zlasti z navedeno Direktivo 95/46/ES, zlasti

                           —

                           glede na obveznost držav članic, da zagotovijo pravico do zasebnega življenja v zvezi z obdelavo osebnih podatkov (člen [1](1)), in

                           —

                           glede na pristojnost držav članic, da določijo obdelavo osebnih podatkov, kadar je to potrebno za izvajanje naloge, ki se opravlja v javnem interesu [člen 7(e)] ali zaradi zakonitih interesov, za katere si prizadeva upravljavec ali tretja stranka ali stranke, ki so jim osebni podatki posredovani,

                           —

                           pa tudi ob upoštevanju izrednih pristojnosti države članice, [da omeji obseg obveznosti in pravic] [člen 13(1)(e) in (f)], če taka omejitev pomeni potrebni ukrep za zaščito pomembnega gospodarskega ali finančnega interesa države članice ali Evropske unije, vključno z denarnimi, proračunskimi in davčnimi zadevami –

                     razlagati tako, da država članica ne more brez privolitve zadevne osebe sestavljati seznamov osebnih podatkov za davčno upravo ali da je pridobivanje osebnih podatkov, s katerimi razpolaga javni organ z namenom boja proti davčni goljufiji, tvegano samo po sebi?

               3.

               Ali je mogoče seznam finančnega organa države članice, ki vsebuje osebne podatke [pritožnika] in katerega zaupnost je bila zagotovljena z ustreznimi tehničnimi in organizacijskimi ukrepi za varstvo osebnih podatkov pred nepooblaščenim širjenjem ali dostopom v smislu člena 17(1) zgoraj navedene Direktive 95/46/ES, ki si ga je [pritožnik] priskrbel brez zakonite odobritve navedenega finančnega organa države članice, obravnavati kot nezakonit dokaz, katerega predložitev mora nacionalno sodišče zavrniti v skladu z načelom prava Unije, ki nalaga pošteno sojenje, določeno s členom 47, drugi odstavek, Listine Evropske unije o temeljnih pravicah?

               4.

               Ali je pristop nacionalnega sodišča – pri katerem se, če se v posameznem primeru sodna praksa Evropskega sodišča za človekove pravice razlikuje od odgovora Sodišča Evropske unije, na podlagi načela lojalnega sodelovanja iz člena 4(3) Pogodbe o Evropski uniji in člena 267 Pogodbe o delovanju Evropske unije da prednost pravni usmeritvi Sodišča Evropske unije – v skladu z zgoraj navedeno pravico do učinkovitega pravnega sredstva in poštenega sojenja (zlasti z zgoraj navedenim členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah)?

      (1)  UL L 281, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 15, str. 355.


title: Zadeva C-312/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Anotato Dikastirio (Ciper) 5. avgusta 2009 – Georgios Michalias proti Christini A. Ioannou-Michalia

text:
               10.10.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 244/3

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Anotato Dikastirio (Ciper) 5. avgusta 2009 – Georgios Michalias proti Christini A. Ioannou-Michalia
   (Zadeva C-312/09)
   2009/C 244/04
   Jezik postopka: grščina

      Predložitveno sodišče

   Anotato Dikastirio (Republika Ciper)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnik: Georgios Michalias

      Nasprotna stranka: Christina A. Ioannou-Michalia

      Vprašanja za predhodno odločanje:

   „Ali so ob pravilni razlagi in uporabi členov 2(1), 42 in 46 Uredbe Sveta (ES) št. 1347/2000 sodišča države članice Evropske unije (Ciper) pristojna za odločanje

               (a)

               v postopku za razvezo zakonske zveze, ki jo je zahteval zakonec pred sodiščem države članice X (Ciper) aprila 2003, to je po začetku veljavnosti Uredbe 1. marca 2001, toda preden je ta država (Ciper) 1. maja 2004 postala država članica, in

               (b)

               v postopku za razvezo zakonske zveze, ki jo je zahteval zakonec po 1. maju 2004 pred sodiščem druge države članice (Združeno kraljestvo), ki je bila država članica v vsem upoštevnem obdobju?
               Zakonca sta imela v vsem upoštevnem obdobju stalno prebivališče v državi Y (Združeno kraljestvo).
               Zakonca sta imela v vsem upoštevnem obdobju državljanstvo države X (Ciper).“


title: Zadeva C-160/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Nemčija) 2. aprila 2010 – Peter Köhler proti Land Hessen

text:
               19.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/26

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Nemčija) 2. aprila 2010 – Peter Köhler proti Land Hessen
      (Zadeva C-160/10)
      (2010/C 161/35)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Verwaltungsgericht Frankfurt am Main

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Peter Köhler.

         Tožena stranka: Land Hessen

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali določbe v Hessisches Beamtengesetz glede načeloma obvezne starostne meje za upokojitev za uradnike po merilih prava Unije temeljijo na cilju v splošnem interesu?
                  V zvezi s tem se postavljajo ta vprašanja:

                              Katere zahteve mora po pravu Unije izpolnjevati takšen cilj v splošnem interesu? Katera dodatna vprašanja v zvezi s pojasnitvijo dejanskega stanja bi moralo predložitveno sodišče še obravnavati?

                              Ali je interes prihraniti proračunska sredstva in stroške dela, v tem primeru v obliki preprečevanja novih zaposlitev in s tem povezanim zmanjševanjem izdatkov za zaposlene, legitimen cilj v smislu člena 6(1) Direktive 2000/78/ES?

                              Ali je mogoče cilj javnega delodajalca glede neke gotovosti načrtovanja v zvezi z upokojitvami uradnikov priznati kot legitimen cilj v splošnem interesu, in sicer tudi takrat, ko lahko vsak javni delodajalec na področju uporabe Hessisches Beamtengesetz ali Beamtenstatusgesetz razvije in izvaja svoje ideje o načrtovanju v zvezi z zaposlenimi?

                              Ali je mogoče interes „ugodne starostne razporejenosti“ in „ugodne starostne strukture“ šteti za cilj v splošnem interesu, čeprav v zvezi s tem ni splošnih standardov ali zakonskih določb o tem, kaj je pravilna starostna razporejenost ali starostna struktura?

                              Ali je mogoče interes ustvarjanja možnosti napredovanja za že zaposlene uradnike šteti za legitimen cilj v splošnem interesu v smislu člena 6(1) Direktive 2000/78/ES?

                              Ali ureditev o starostni meji zaradi preprečevanja posameznih sporov s starejšimi zaposlenimi glede njihove sposobnosti za nadaljnje delo sledi legitimnemu cilju v splošnem interesu?

                              Ali je sklicevanje na splošni interes v smislu člena 6(1) Direktive 2000/78/ES pogojeno s konceptom politike trga dela, ki presega posamezne javne in/ali zasebne delodajalce, in če je, s kakšno stopnjo enotnosti in obveznosti?

                              Ali lahko posamezni zasebni ali javni delodajalci za skupine zaposlenih, v tem primeru omejene na uradnike s področja uporabe Hessisches Beamtengesetz, z ureditvijo o starostni meji, ki ima omejen obseg, sploh uresničujejo cilje v splošnem interesu?

                              Unter welchen Voraussetzungen kann das von einzelnen Dienstherren verfolgbare, aber nicht bindend vorgegebene Ziel als dem Allgemeinwohl i. S. d. Art. 6 Abs. 1 RL 2000/78/EG dienend angesehen werden, aufgrund des Übertritts in den Ruhestand besetzbar gewordene Stellen durch Neueinstellungen, ggf. nach vorheriger Beförderung bereits vorhandener Beschäftigter zu besetzen? Müssen für den Allgemeinwohlbezug über pauschale Behauptungen, die Regelung diene diesem Ziel, auch statistische Daten oder sonstige Erkenntnisse vorliegen, die auf die hinreichende Ernsthaftigkeit und tatsächliche Realisierung einer solchen Zielsetzung schließen lassen?

                  2.

                  Katere zahteve mora izpolnjevati ureditev o starostni meji v smislu Hessisches Beamtengesetz, da bi bila primerna in ustrezna za uresničevanje zasledovanega cilja?
                  Ali so potrebne natančnejše analize za določitev razmerja med – verjetnim – številom uradnikov, ki bi ob doseženi starostni meji prostovoljno ostali zaposleni, in številom tistih, ki bi ob doseženi starostni meji prejemali polno pokojnino in bi se zato želeli upokojiti? Ali ne bi bilo primerno v zvezi s tem dati prednost prostovoljni upokojitvi pred obvezno, če je z določbami za zmanjšanje pokojnine pri upokojitvi pred dopolnjeno polno starostjo zagotovljeno, da se preprečijo nesorazmerni stroški za pokojninski proračun in s tem povezani stroški zaposlenih? (Prostovoljna upokojitev pred obvezno je primernejša ureditev in dejansko nič manj primerna.)
                  Ali je mogoče šteti za primerno in nujno, da se za uradnike neizpodbitno domneva, da postanejo z dopolnitvijo določene starosti, v tem primeru 65 let, nesposobni za delo in da zato njihovo delovno razmerje samodejno preneha?
                  Ali je primerno, da je nadaljevanje uradnikovega delovnega razmerja, ki je samo po sebi mogoče do dopolnjenega 68. leta, pogojeno izključno s posebnimi interesi javnega delodajalca, neobstoj takih interesov pa obvezno povzroči prenehanje delovnega razmerja brez vsake pravne možnosti za nadaljnjo zaposlitev kot uradnik?
                  Ali ureditev o starostni meji, ki povzroči obvezno prenehanje delovnega razmerja, namesto da bi se v skladu s členom 6(2) Direktive 2000/78/ES omejila na opredelitev pogojev za pridobitev pravice do polne pokojnine, neupravičeno razvrednoti interese starejših ljudi v primerjavi z načeloma ne večvrednimi interesi mlajših ljudi?
                  Če je cilj lažjega zaposlovanja in/ali napredovanja priznan kot legitimni cilj, se postavlja vprašanje, katere podrobnejše dejanske zahteve morajo biti izpolnjene, da bi se dokazalo, do katere mere so dejansko izkoriščene ustrezne možnosti pri vsakem javnem delodajalcu, ki izvaja ureditev o starostni meji, ali pri vseh javnih delodajalcih, za katere velja zakonska ureditev, vključno ali izključno s splošnim trgom dela?
                  Ali je ob upoštevanju danes že prepoznavnih demografsko pogojenih vrzeli na trgu dela, potrebi po strokovnjakih vseh vrst, ki bo nastopila zelo kmalu, torej tudi v javnem sektorju v zvezni državi in v zveznih deželah, primerno in nujno za delo sposobne uradnike, ki želijo svoje delo opravljati še naprej, vendarle prisiliti k prenehanju delovnega razmerja, čeprav se bo kmalu pojavila velika potreba po zaposlenih, ki jo bo mogoče s trgom dela komaj pokriti? Ali so v zvezi s tem potrebni podatki o trgu dela po panogah, ki bi jih bilo treba po potrebi pozneje še zbrati?

                  3.

                  Katere zahteve glede skladnosti morajo izpolnjevati določbe dežele Hessen in morebiti zvezne določbe, glede ureditve o starostni meji?
                  Ali je mogoče šteti, da si odstavka 1 in 3 člena 50 Hessisches Beamtengesetz ne nasprotujeta, če je načeloma mogoče nadaljevanje delovnega razmerja prek starostne meje odvisno samo od interesov javnega delodajalca?
                  Ali je treba člen 50(3) Hessisches Beamtengesetz v skladu z Direktivo po potrebi razlagati tako, da se mora za preprečitev neprimerne diskriminacije zaradi starosti delovno razmerje nadaljevati vedno, ko temu ne nasprotujejo službeni razlogi? Katere zahteve bi takšni razlogi morali izpolnjevati? Ali je treba v zvezi s tem domnevati, da službeni interesi zahtevajo nadaljevanje delovnega razmerja že, če bi v nasprotnem primeru nastopila neupravičena diskriminacija zaradi starosti?
                  Kako bi bilo mogoče takšno priporočeno razlago člena 50(3) Hessisches Beamtengesetz kljub vmesnemu prenehanju delovnega razmerja tožeče stranke uporabiti za njegovo nadaljevanje ali ponovno sklenitev? Ali se v tem primeru člena 50(1) Hessisches Beamtengesetz do dopolnitve 68. leta nikakor ne bi smelo uporabljati?
                  Ali je primerno in nujno, da se po eni strani prostovoljno upokojitev od dopolnjenega 60. oziroma 63. leta oteži s trajnim zmanjšanjem pokojnine in da se po drugi strani prostovoljno nadaljevanje delovnega razmerja po dopolnjenem 65. letu izključi, razen če javni delodajalec izjemoma ima posebni interes za to nadaljevanje?
                  Ali ureditev o starostni meji v členu 50(1) Hessisches Beamtengesetz preneha biti primerna in nujna zaradi ugodnejših določb za starejše, zaposlene s krajšim delovnim časom, in uradnike, zaposlene za določen čas?
                  Kakšen pomen imajo za skladnost različne določbe v pravu javnih uslužbencev, delovnem in socialnem pravu, ki po eni strani težijo k trajnemu zviševanju starosti za pridobitev pravice do polne pokojnine, po drugi strani pa prepovedujejo odpoved pogodbe o zaposlitvi zaradi dopolnitve starosti, določene za polno starostno pokojnino, ter določajo, da ob dopolnitvi točno te starosti delovno razmerje nujno preneha?
                  Ali je za skladnost pomembno, da postopno zviševanje starostnih mej v socialnem zavarovanju in pravu javnih uslužbencev zvezne države in nekaterih zveznih dežel prednostno služi interesu zaposlenih, da zanje čim pozneje veljajo zaostreni pogoji za polno starostno pokojnino v javnem ali zasebnem sektorju? Ali so ta vprašanja zato neupoštevna, ker za uradnike s področja uporabe Hessisches Beamtengesetz starostne meje še niso bile zvišane, čeprav bo to zvišanje kmalu začelo veljati za pogodbene uslužbence?


title: Zadeva C-305/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul Satu Mare (Romunija) 25. junija 2014 – Sergiu Lucian Băbășan proti Inspectoratul Județean de Poliție Satu Mare

text:
               22.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/2

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul Satu Mare (Romunija) 25. junija 2014 – Sergiu Lucian Băbășan proti Inspectoratul Județean de Poliție Satu Mare
   (Zadeva C-305/14)
   2014/C 329/02
   Jezik postopka: romunščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunalul Satu Mare

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Sergiu Lucian Băbășan

      Tožena stranka: Inspectoratul Județean de Poliție Satu Mare

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali se določbe člena 6(1) Pogodbe o Evropski uniji v povezavi s členoma 11(1) in 12(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah neposredno uporabljajo tudi na ozemlju Romunije za državljane Unije?

               2.

               Ali je treba določbe člena 6(1) Pogodbe o Evropski uniji v povezavi s členoma 11(1) in 12(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da ne nasprotujejo temu, da morajo državljani Unije spoštovati določbe nacionalnega prava držav članic, kakršne so zavezujoče določbe romunskega zakona št. 60/1991, določene v njegovem členu 12(1), v povezavi s sankcijami iz člena 26(1)(a) tega zakona o organizaciji in poteku javnih zborovanj?


title: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 10. maja 2005 v zadevi T-193/03, Giuseppe Piro proti Komisiji Evropskih skupnosti (Uradniki — Ničnostna tožba — Ocenjevalno poročilo — Obrazložitev — Odškodninska tožba — Nepremoženjska škoda)

text:
               9.7.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/17

      SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 10. maja 2005
   v zadevi T-193/03, Giuseppe Piro proti Komisiji Evropskih skupnosti (1)

   (Uradniki - Ničnostna tožba - Ocenjevalno poročilo - Obrazložitev - Odškodninska tožba - Nepremoženjska škoda)
   (2005/C 171/29)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi T-193/03, Guiseppe Piro, uradnik Komisije Evropskih skupnosti, stanujoč v v Wezembeek Oppemu (Belgija), ki ga zastopajo S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal in X. Martin Membiela, avocats, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, proti Komisiji Evropskih skupnosti (zastopnika: C. Berardis-Kayser in H. Tserepa-Lacombe, z naslovom za vročanje v Luxembourgu), zaradi, po eni strani, razglasitve ničnosti odločbe Komisije o sprejetju končnega ocenjevalnega poročila tožečo stranko za obdobje 1999/2001 in, po drugi strani, odškodninske tožbe, je Sodišče prve stopnje (peti senat) v sestavi M. Vilaras, predsednik, M. E. Martins Ribeiro in K. Jürimäe, sodnici; sodni tajnik: I. Natsinas, administrator, dne 10. maja 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Komisiji se naloži, da tožeči stranki plača en evro za poplačilo nepremoženjske škode.

               2.

               V preostalem delu se tožba zavrne.

               3.

               Komisija nosi lastne stroške in polovico stroškov, ki jih je priglasila tožeča stranka. Tožeča stranka nosi polovico svojih stroškov.

      (1)  UL C 184, 2.8.2003.


title: Zadeva T-440/17: Tožba, vložena 4. julija 2017 – Arca Capital Bohemia/Komisija

text:
               16.10.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 347/25

         Tožba, vložena 4. julija 2017 – Arca Capital Bohemia/Komisija
   (Zadeva T-440/17)
   (2017/C 347/34)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Arca Capital Bohemia a.s. (Praga, Češka republika) (zastopnik: M. Nedelka, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Odločbo Komisije COMP/D3/PB/2017/026659 z dne 15. marca 2017, ki zavrača dostop do dokumentov v skladu z Uredbo (ES) št. 1049/2001 v zvezi z zadevo COMP/SA.17006 – C 27/04 (ex CZ 49/03) – Agrobanka Praha a.s. in GE Capital Bank a.s, razglasi za nično;

               —

               Odločbo Komisije št. C(2017) 3130 final z dne 4. maja 2017, ki potrjuje Odločbo št. COMP/D3/PB/2017/026659 z dne 15. marca 2017, razglasi za nično;

               —

               naloži Komisiji plačilo svojih stroškov in stroškov tožeče stranke.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: izjeme, navedene v členu 4(2), prva in tretja alinea, Uredbe (ES) št. 1049/2001 naj bi bile napačno uporabljene.

                           —

                           Tožeča stranka v zvezi s tem navaja, da je tožena stranka napačno razlagala zadevno sodno prakso, ki se po njenem mnenju ne uporabi za zadeve, v katerih je bil upravni spis zaključen. Poleg tega je v primerih državne pomoči izjemno močan javni interes za pridobitev čim več informacij zaradi nadzora nad državnimi organi in bi se morali za argumente, ki temeljijo na poslovnih interesih, uporabiti drugačni preudarki kot ti, ki so upoštevni pri združitvah oziroma kartelnih zadevah.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: obstajal naj bi nujni javni interes za razkritje.

                           —

                           Tožeča stranka v zvezi s tem navaja trditve, ki se nanašajo na razloge za privatizacijo zadevne banke in stabilnost češkega bančnega sektorja.


title: Zadeva T-118/08: Tožba, vložena 13. marca 2008 – Actega Terra proti UUNT (TERRAEFFEKT matt & gloss)

text:
               26.4.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 107/42

         Tožba, vložena 13. marca 2008 – Actega Terra proti UUNT (TERRAEFFEKT matt & gloss)
   (Zadeva T-118/08)
   (2008/C 107/71)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Actega Terra GmbH (Lehrte, Nemčija) (zastopnica: A. Andorfer-Erhard, odvetnica)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               naj se razveljavi odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 7. januarja 2008, R 1467/2007-1;

               —

               naj se ugotovi, da člen 7(1)(b) in (c) Uredbe (ES) št. 40/94 ni v nasprotju z registracijo prijavljene znamke št. 5 454 517, TERRAEFFEKT matt & gloss, za proizvode iz razreda 2 „laki, posebej v grafični industriji; vsi navedeni proizvodi, ki se ne uporabljajo v gradbeništvu“;

               —

               podredno, naj se seznam proizvodov iz prijave znamke Skupnosti št. 5 454 517 omeji tako:

         „razred 2: lak, ki ima lastnost, da s svojim temeljnim nanosom vpliva na kakovost podlage v smislu, da površina učinkuje mat ali svetleče, predvsem v grafični industriji; vsi prej navedeni proizvodi, ki se ne uporabljajo v gradbeništvu“
   in naj se ugotovi, da v tem delu člen 7(1)(b) in (c) Uredbe (ES) št. 40/94 ne nasprotuje temu, da je prijavljena znamka sposobna registracije;

               —

               naj se Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) naloži stroške postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka „TERRAEFFEKT matt & gloss“ za proizvode iz razreda 2 (prijava št. 5 454 517).

      Odločba preizkuševalca: Zavrnitev prijave.

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe.

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94, saj ima prijavljena znamka potreben razlikovalni učinke in ni izključno opisna.


title: Zadeva F-103/12: Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 5. novembra 2013 – Doyle proti Europolu (Javni uslužbenci — Osebje Europola — Nepodaljšanje pogodbe — Zavrnitev ponudbe pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas — Razglasitev ničnosti s strani Sodišča za uslužbence — Izvršitev sodbe Sodišča za uslužbence)

text:
               21.12.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 377/21

         Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 5. novembra 2013 – Doyle proti Europolu
   (Zadeva F-103/12) (1)

   (Javni uslužbenci - Osebje Europola - Nepodaljšanje pogodbe - Zavrnitev ponudbe pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas - Razglasitev ničnosti s strani Sodišča za uslužbence - Izvršitev sodbe Sodišča za uslužbence)
   2013/C 377/48
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Margaret Doyle (Noordwijkerhout, Nizozemska) (zastopnika: W. J. Dammingh in N. D. Dane, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropski policijski urad (zastopniki: D. Neumann in D. El Khoury, zastopnika, B. Wägenbaur, odvetnik)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Europola, sprejete za izvršitev sodbe Sodišča za uslužbence z dne 29. junija 2010 v zadevi Doyle proti Europolu (F-37/09), s katero je Europol tožeči stranki dodelil pavšalni znesek za nadomestilo škode, ki jo je utrpela zaradi odločbe, ki je bila z navedeno sodbo razglašena za nično

      Izrek

               1.

               Odločba z dne 28. novembra 2011, s katero je Evropski policijski urad M. Doyle odobril znesek v višini 3 000 EUR za to, da bi se izvršila sodba Sodišča za uslužbence v zadevi Doyle proti Europolu (F-37/09), se razglasi za nično.

               2.

               Evropski policijski urad nosi svoje stroške in stroške M. Doyle.

      (1)  UL C 26, 26.1.2013, str. 70.