title: Zadeva T-850/14: Sklep Splošnega sodišča z dne 18. decembra 2015 – CompuGroup Medical/UUNT – Schatteiner (SAM) (Tožba za razveljavitev — Znamka Skupnosti — Tožbeni rok — Začetek teka roka — Vročitev odločbe odbora za pritožbe na elektronski račun pri UUNT zastopnika tožeče stranke — Zamuda roka — Neobstoj višje sile ali nepredvidljivih okoliščin — Očitna nedopustnost)

text:
               22.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 68/28

         Sklep Splošnega sodišča z dne 18. decembra 2015 – CompuGroup Medical/UUNT – Schatteiner (SAM)
   (Zadeva T-850/14)
   ((Tožba za razveljavitev - Znamka Skupnosti - Tožbeni rok - Začetek teka roka - Vročitev odločbe odbora za pritožbe na elektronski račun pri UUNT zastopnika tožeče stranke - Zamuda roka - Neobstoj višje sile ali nepredvidljivih okoliščin - Očitna nedopustnost))
   (2016/C 068/36)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: CompuGroup Medical AG (Koblenz, Nemčija) (zastopnik: B. Dix, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: H. Kunz, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenient v postopku pred Splošnim sodiščem: Simon Schatteiner (Dunaj, Avstrija) (zastopnika: F. Schulz in H. Pernez, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 23. julija 2014 (zadeva R 818/2013-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med Simonom Schatteinerjem in družbo CompuGroup Medical AG.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže.

               2.

               CompuGroup Medical AG se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-442/15 P: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 22. septembra 2016 – Pensa Pharma, SA/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino, Ferring BV, Farmaceutisk Laboratorium Ferring A/S (Pritožba — Znamka EU — Besedna znamka PENSA PHARMA — Figurativna znamka pensa — Zahteva za ugotovitev ničnosti imetnikov besednih znamk pentasa — Ugotovitev ničnosti — Postopek pred EUIPO — Sprememba predmeta spora — Nov razlog, navajan pred Splošnim sodiščem)

text:
               14.11.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 419/22

         Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 22. septembra 2016 – Pensa Pharma, SA/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino, Ferring BV, Farmaceutisk Laboratorium Ferring A/S
   (Zadeva C-442/15 P) (1)

   ((Pritožba - Znamka EU - Besedna znamka PENSA PHARMA - Figurativna znamka pensa - Zahteva za ugotovitev ničnosti imetnikov besednih znamk pentasa - Ugotovitev ničnosti - Postopek pred EUIPO - Sprememba predmeta spora - Nov razlog, navajan pred Splošnim sodiščem))
   (2016/C 419/28)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Pensa Pharma, SA (zastopnika: R. Kunze in G. Würtenberger, odvetnika)

      Druge stranke v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: J. Crespo Carrillo, agent), Ferring BV, Farmaceutisk Laboratorium Ferring A/S (zastopnika: I. Fowler, solicitor, in D. Slopek, odvetnik)

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Družbi Pensa Pharma SA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 414, 14.12.2015.


title: Zadeva F-138/07: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 16. septembra 2011 – Van Arum proti Parlamentu

text:
               12.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 138/39

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 16. septembra 2011 – Van Arum proti Parlamentu
   (Zadeva F-138/07) (1)

   2012/C 138/91
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predsednik drugega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 92, 12.4.2008, str. 48.


title: Zadeva C-426/07: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 17. julija 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Wojewódzki Sąd Administracyjny w Białymstoku – Republika Poljska) – Dariusz Krawczyński proti Dyrektor Izby Celnej w Białymstoku (Notranji davki – Davki na motorna vozila – Trošarina – Rabljena vozila – Uvoz)

text:
               30.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/16

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 17. julija 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Wojewódzki Sąd Administracyjny w Białymstoku – Republika Poljska) – Dariusz Krawczyński proti Dyrektor Izby Celnej w Białymstoku
   (Zadeva C-426/07) (1)

   (Notranji davki - Davki na motorna vozila - Trošarina - Rabljena vozila - Uvoz)
   (2008/C 223/26)
   Jezik postopka: poljščina
   Predložitveno sodišče
   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Białymstoku
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Dariusz Krawczyński

      Tožena stranka: Dyrektor Izby Celnej w Białymstoku
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Wojewódzki Sąd Administracyjny w Białymstoku – Razlaga člena 90 ES in člena 33(1) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1) – Nacionalna zakonodaja, ki določa trošarino za vsako prodajo osebnega avtomobila pred njegovo prvo registracijo na nacionalnem ozemlju.
   Izrek

               1.

               Člen 33(1) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero, kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 91/680/EGS z dne 16. decembra 1991, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje trošarini, kakršna je bila na Poljskem uvedena z zakonom o trošarinah (ustawa o podatku akcyzowym) z dne 23. januarja 2004 in s katero je obremenjena vsa prodaja motornih vozil pred njihovo prvo registracijo na nacionalnem ozemlju.

               2.

               Člen 90, prvi odstavek, ES je treba razlagati tako, da nasprotuje trošarini, kot je zadevna trošarina v postopku v glavni stvari, če znesek davka na prodajo rabljenih vozil, uvoženih iz druge države članice, ki se opravi pred prvo registracijo, presega preostali znesek istega davka, ki je vračunan v prodajno vrednost enakovrstnih vozil, ki so bila prej registrirana v državi članici, ki je uvedla ta davek. Predložitveno sodišče mora preučiti, ali ima ureditev v postopku v glavni stvari, zlasti uporaba člena 7 odloka ministra za finance o zmanjšanju stopnje trošarin (rozporządzenie Ministra Finansów w sprawie obniżenia stawek podatku akcyzowego) z dne 22. aprila 2004, tak učinek.

      (1)  UL C 283, 24.11.2007.


title: Zadeva T-136/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 7. oktobra 2010 – Komisija proti Gal-Or (Arbitražna klavzula — Pogodba o finančni pomoči, sklenjena v okviru posebnega programa za raziskave in tehnološki razvoj na področju nejedrske energije — Neizpolnjevanje pogodbe — Vračilo predplačil — Zamudne obresti — Postopek izdaje zamudne sodbe)

text:
               20.11.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 317/30

         Sodba Splošnega sodišča z dne 7. oktobra 2010 – Komisija proti Gal-Or
   (Zadeva T-136/09) (1)

   (Arbitražna klavzula - Pogodba o finančni pomoči, sklenjena v okviru posebnega programa za raziskave in tehnološki razvoj na področju nejedrske energije - Neizpolnjevanje pogodbe - Vračilo predplačil - Zamudne obresti - Postopek izdaje zamudne sodbe)
   2010/C 317/54
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: A.-M. Rouchaud-Joët in F. Mirza, zastopnika, sprva skupaj z B. Katanom in M. van der Woude, odvetnika, nato z B. Katanom)

      Tožena stranka: Benjamin Gal-Or (Jupiter, Florida, Združene države)

      Predmet

   Tožba na podlagi arbitražne klavzule, s katero se zahteva, naj se B. Gal-Orju naloži vračilo zneska 205 611 EUR, ki ga je Komisija nakazala v okviru pogodbe št. IN/004/97, skupaj z zamudnimi obrestmi, ter plačilo zamudnih obresti od zneska 9 231,25 EUR, kolikor so znašali stroški postopka, ki ga je B. Gal-Or začel proti Komisiji pred nizozemskimi sodišči.

      Izrek

               1.

               Benjamin Gal-Or mora Evropski komisiji plačati glavnico v višini 205 611 EUR, povečano za obresti po stopnji:

                           —

                           2,75 % od 2. marca 2003;

                           —

                           2,50 % od 7. marca 2003;

                           —

                           2,00 % od 6. junija 2003;

                           —

                           2,25 % od 6. decembra 2005;

                           —

                           2,50 % od 8. marca 2006;

                           —

                           2,75 % od 15. junija 2006;

                           —

                           3,00 % od 9. avgusta 2006;

                           —

                           3,25 % od 11. oktobra 2006;

                           —

                           3,50 % od 13. decembra 2006;

                           —

                           3,75 % od 14. marca 2007;

                           —

                           4,00 % od 13. junija 2007;

                           —

                           4,25 % od 9 julija 2008;

                           —

                           3,75 % od 15. oktobra 2008;

                           —

                           3,25 % od 12. novembra 2008;

                           —

                           2,50 % od 10. decembra 2008;

                           —

                           2,00 % od 21. januarja 2009;

                           —

                           1,50 % od 11. marca 2009;

                           —

                           1,25 % od 8. aprila 2009;

                           —

                           1,00 % od 13. maja 2009.

               2.

               Tožba se v preostalem zavrne.

               3.

               B. Gal-Orju se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 141, 20.6.2009.


title: Zadeva T-173/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 27. novembra 2014 – Hesse in Lutter & Partner/UUNT – Porsche (Carrera) (Znamka Skupnosti – Postopek z ugovorom – Prijava besedne znamke Skupnosti Carrera – Prejšnji besedna znamka Skupnosti in nacionalna besedna znamka CARRERA – Relativni razlog za zavrnitev – Verjetnost zmede – Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 – Neupravičeno izkoriščanje razlikovalnega učinka ali ugleda prejšnje znamke – Člen 8(5) Uredbe št. 207/2009 – Delna zamenjava stranke v sporu)

text:
               19.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 16/29

      Sodba Splošnega sodišča z dne 27. novembra 2014 – Hesse in Lutter & Partner/UUNT – Porsche (Carrera)
      (Zadeva T-173/11) (1)

      (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti Carrera - Prejšnji besedna znamka Skupnosti in nacionalna besedna znamka CARRERA - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Neupravičeno izkoriščanje razlikovalnega učinka ali ugleda prejšnje znamke - Člen 8(5) Uredbe št. 207/2009 - Delna zamenjava stranke v sporu)
      (2015/C 016/47)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranke

         Tožeči stranki: Kurt Hesse (Nuremberg, Nemčija) (zastopnik: M. Krogmann, odvetnik); in Lutter & Partner GmbH (Garching, Nemčija) (zastopnik: H. Lindner, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: G. Schneider, zastopnik)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG (Stuttgart, Nemčija) (zastopnik: E. Stolz, odvetnik)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 11. januarja 2011 (zadeva R 306/2010-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbo Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG in Kurtom Hesseom.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  K. Hesse in družba Lutter & Partner GmbH nosita vsak svoje stroške in polovico stroškov, ki sta jih priglasila Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)(UUNT) in Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG.

         (1)  UL C 145, 14.5.2011.


title: Zadeva C-156/10 P: Pritožba, ki jo je 6. aprila 2010 vložil Karen Goncharov zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 21. januarja 2010 v zadevi T-34/07, Karen Goncharov proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), druga stranka pred odborom za pritožbe: DSB

text:
               5.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/21

         Pritožba, ki jo je 6. aprila 2010 vložil Karen Goncharov zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 21. januarja 2010 v zadevi T-34/07, Karen Goncharov proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), druga stranka pred odborom za pritožbe: DSB
   (Zadeva C-156/10 P)
   2010/C 148/32
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Pritožnik: Karen Goncharov (zastopnika: A. Späth in G. N. Hasselblatt, odvetnika)

      Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), DSB

      Predlogi

   Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 21. januarja 2010 (zadeva T-34/07),

               —

               razveljavi odločbo drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 4. decembra 2006 (zadeva R 1330/2005-2) in

               —

               UUNT naloži stroške postopka pred Sodiščem, Splošnim sodiščem in odborom za pritožbe kot tudi stroške pritožnika.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Sodba Splošnega sodišča z dne 21. januarja 2010(T-34/07) naj se razveljavi, ker naj bi kršila določbe o relativnih razlogih za zavrnitev registracije iz člena 8(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (nadomeščena z Uredbo Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti).
   Splošno sodišče naj bi nepravilno uporabilo splošna načela za presojo verjetnosti zmede. Zlasti naj Splošno sodišče ne bi zadostno upoštevalo okoliščin predložene zadeve, saj je spregledalo, da sta zadevni znamki sestavljeni iz kratic.
   Splošno sodišče naj bi nenazadnje oprlo svojo odločbo le na splošno pravilo, po katerem uporabnik običajno dá več teže prvemu delu besede. Tako razlika v črki „W“ v izpodbijani znamki ne zadostuje za izključitev vidne in slišne podobnosti.
   Splošno sodišče naj bi pri tem spregledalo, da nasprotujoči znamki nista besedi, ampak kratici. Iz obrazložitve sodbe je razvidno, da Splošno sodišče ni opravilo zadostnega preizkusa verjetnosti zmede, temveč se je oprlo le na splošno pravilo, ki povrhu v predloženi zadevi sploh ni uporabljivo.
   Uporabnik je namreč vajen, da je v primeru kratic pozoren na vsako posamezno črko. Splošna pravila, ki veljajo za besedne znamke, se zato ne morejo brez pomisleka uporabiti za besedne znamke, ki so sestavljene iz kratic.


title: Zadeva C-236/06: Tožba, vložena  24. maja 2006  — Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg

text:
               15.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 165/22

         Tožba, vložena 24. maja 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg
   (Zadeva C-236/06)
   (2006/C 165/42)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: D. Maidani in G. Braun, zastopnika)

      Tožena stranka: Veliko vojvodstvo Luksemburg
   Predlogi

               —

               ugotovitev, da Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, da ni sprejelo zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2003/6/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2003 o trgovanju z notranjimi informacijami in tržni manipulaciji (zloraba trga) (1), in vsekakor s tem, da jih ni sporočilo Komisiji, ni izpolnilo obveznosti iz te direktive;

               —

               naložitev plačila stroškov Velikemu vojvodstvu Luksemburg.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos direktive se je iztekel 12. oktobra 2004.

      (1)  UL L 96, str. 16.


title: Zadeva T-71/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 19. maja 2015 – Swatch/UUNT – Panavision Europe (SWATCHBALL) („Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti SWATCHBALL — Besedne in figurativne znamke Skupnosti in mednarodni besedni in figurativni znamki SWATCH in swatch — Relativni razlog za zavrnitev — Škodovanje ugledu — Člen 8(5) Uredbe (ES) št. 207/2009“)

text:
               29.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/34

         Sodba Splošnega sodišča z dne 19. maja 2015 – Swatch/UUNT – Panavision Europe (SWATCHBALL)
   (Zadeva T-71/14) (1)

   ((„Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti SWATCHBALL - Besedne in figurativne znamke Skupnosti in mednarodni besedni in figurativni znamki SWATCH in swatch - Relativni razlog za zavrnitev - Škodovanje ugledu - Člen 8(5) Uredbe (ES) št. 207/2009“))
   (2015/C 213/57)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Swatch AG (Biel, Švica) (zastopnik: P. González-Bueno Catalán de Ocón, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: J. Crespo Carrillo, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Panavision Europe Ltd (Greenford, Združeno kraljestvo)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 11. novembra 2013 (zadeva R 470/2012 2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Swatch AG in Panavision Europe Ltd.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Swatch AG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 129, 28.4.2014.


title: Zadeva C-514/15 P: Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 7. julija 2016 – HIT Groep BV/Komisija (Pritožba – Člen 181 Poslovnika Sodišča – Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Evropski trg jekla za prednapenjanje – Uredba (ES) št. 1/2003 – Člen 23(2) – Izračun zneska globe – Zgornja meja globe – Skupni promet, ustvarjen v „predhodnem poslovnem letu“ – Nanašanje na drugo poslovno leto kot je to, ki je bilo pred sprejetjem sporne odločbe – Načelo sorazmernosti)

text:
               3.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 364/9

      Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 7. julija 2016 – HIT Groep BV/Komisija
      (Zadeva C-514/15 P) (1)

      ((Pritožba - Člen 181 Poslovnika Sodišča - Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Evropski trg jekla za prednapenjanje - Uredba (ES) št. 1/2003 - Člen 23(2) - Izračun zneska globe - Zgornja meja globe - Skupni promet, ustvarjen v „predhodnem poslovnem letu“ - Nanašanje na drugo poslovno leto kot je to, ki je bilo pred sprejetjem sporne odločbe - Načelo sorazmernosti))
      (2016/C 364/03)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Stranki

         Pritožnica: HIT Groep BV (zastopnika: G. van der Wal in L. Parret, odvetnika)

         Druga stranka: Evropska komisija (zastopniki: P. Van Nuffel, S. Noë in V. Bottka, agenti)

         Izrek

                  1.

                  Pritožba se zavrne.

                  2.

                  Hit Groep BV se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 398, 30.11.2015.


title: Izbris zadeve C-100/04

text:
               16.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 93/23

         Izbris zadeve C-100/04 (1)

   (2005/C 93/46)

      (Jezik postopka: italijanščina)

   S sklepom z dne 13. januarja 2005 je predsednik Sodišča Evropskih skupnosti odredil izbris zadeve pod opr. št. C-100/04: Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki.

      (1)  UL C 94, 17.4.2004.


title: Zadeva F-123/10: Tožba, vložena 22. novembra 2010 – Bancale in Buccheri proti Komisiji

text:
               29.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/67

         Tožba, vložena 22. novembra 2010 – Bancale in Buccheri proti Komisiji
   (Zadeva F-123/10)
   ()
   2011/C 30/134
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Giovanni Bancale (Waterloo, Belgija) in Roberto Buccheri (Bruselj, Belgija) (zastopniki: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis in E. Marchal, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločb natečajne komisije natečajev COM/INT/OLAF/09/AD8 in COM/INT/OLAF/09/AD10, da tožečih strank ne pripusti k natečaju.

      Predlogi tožečih strank

               —

               Točka 4 naslova III obvestila o natečaju EPSO/COM/lINT/OLAF/09 naj se razglasi za nezakonito, ker je na tej podlagi prepovedano upoštevati izkušnje na univerzitetni ravni, ki so bile pridobljene pred pridobitvijo univerzitetne diplome;

               —

               odločbi, s katerima sta bili zavrnjeni prijavi tožečih strank na natečaj EPSO/COM/INT/OLAF/09, naj se razglasita za nični;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva T-259/16: Sklep Splošnega sodišča z dne 14. novembra 2016 – Trost Auto Service Technik/EUIPO (AUTOSERVICE.COM)

text:
               23.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/60

         Sklep Splošnega sodišča z dne 14. novembra 2016 – Trost Auto Service Technik/EUIPO (AUTOSERVICE.COM)
   (Zadeva T-259/16) (1)

   (2017/C 022/80)
   Jezik postopka: nemščina
   Predsednik šestega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 251, 11.7.2016


title: Zadeva T-296/12: Tožba, vložena 2. julija 2012 – Health Food Manufacturer's Association in drugi proti Komisiji

text:
               18.8.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 250/19

         Tožba, vložena 2. julija 2012 – Health Food Manufacturer's Association in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-296/12)
   2012/C 250/35
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: The Health Food Manufacturer’s Association (East Molesey, Združeno kraljestvo); Quest Vitamins Ltd (Birmingham, Združeno kraljestvo); Natures Aid Ltd (Kirkham, Združeno kraljestvo); Natuur- & gezonheidsProducten Nederland (Ermelo, Nizozemska); in New Care Supplements BV (Oisterwijk, Nizozemska) (zastopniki: B. Kelly in G. Castle, Solicitors, ter P. Bogaert, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo:

               —

               razglasitev ničnosti Uredbe Komisije (EU) št. 432/2012 z dne 16. maja 2012 o seznamu dovoljenih zdravstvenih trditev na živilih, razen trditev, ki se nanašajo na zmanjšanje tveganja za nastanek bolezni ter na razvoj in zdravje otrok (UL L 136, str. 1);

               —

               razglasitev ničnosti Sklepa Komisije z dne 16. maja 2012 o sprejetju seznama dovoljenih zdravstvenih trditev in sestavi seznama tako imenovanih čakajočih zdravstvenih trditev, ki jih Komisija niti ne zavrne niti ne odobri;

               —

               naložitev plačila stroškov toženi stranki.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo tri tožbene razloge, s katerimi zatrjujejo, da je izpodbijana uredba nezakonita iz teh razlogov:

               1.

               Prvi tožbeni razlog:

                           —

                           sprejetje seznama dovoljenih zdravstvenih trditev splošnega pomena, ob tem da za nekatere trditve veljajo prehodni ukrepi iz člena 28 Uredbe (ES) št. 1924/2006 (cepitev postopka ocenjevanja in sprejetje delnega seznama trditev iz člena 13(1)), je brez vsakršne pravne podlage. Poleg tega krši načela dobrega upravljanja, pravne varnosti in prepovedi diskriminacije iz več razlogov, med drugim ker: za cepitev postopka ni bilo podane nobene utemeljitve; je bila cepitev nepregledna; je bila cepitev izvedena brez posvetovanja in ni bila primerno obrazložena; so nekatere trditve v „fazi čakanja“ in zanje še vedno veljajo obstoječa prehodna obdobja na podlagi Uredbe (ES) št. 1924/2006 (kljub pravni negotovosti teh prehodnih obdobij).

               2.

               Drugi tožbeni razlog:

                           —

                           nevključitev številnih zdravstvenih trditev na seznam dovoljenih trditev krši Uredbo (ES) št. 1924/2006, ker so uporabljena neprimerna ocenjevalna merila, krši načelo dobrega upravljanja, načelo pravne varnosti in dolžnost sodelovanja z nacionalnimi organi za živila ter obveznost obrazložitve.

               3.

               Tretji tožbeni razlog:

                           —

                           če zgoraj navedeni tožbeni razlogi ne bi bili sprejeti, tožeče stranke trdijo, da je nična sama Uredba (ES) št. 1924/2006 zaradi kršitve pravice do izjave in kršitve pravne varnosti. Nezakonitost Uredbe (ES) št. 1924/2006 je v tej tožbi zatrjevana na podlagi člena 277 PDEU in pomeni razlog za nezakonitost Uredbe (EU) št. 432/2012.


title: Zadeva T-425/16: Tožba, vložena 29. julija 2016 – Hoffmann/EUIPO (Genius)

text:
               19.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 343/46

         Tožba, vložena 29. julija 2016 – Hoffmann/EUIPO (Genius)
   (Zadeva T-425/16)
   (2016/C 343/62)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Karl Hoffmann (Bad Schwalbach, Nemčija) (zastopnik: C. Jonas, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka EU „Genius“ – Prijava št. 13 509 071

      Izpodbijana odločba: Odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 31. maja 2016 v zadevi R 1631/2015-5

      Tožbeni predlog

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-553/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 26. oktobra 2015 – Undis Servizi Srl/Comune di Sulmona

text:
               25.1.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/9

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 26. oktobra 2015 – Undis Servizi Srl/Comune di Sulmona
   (Zadeva C-553/15)
   (2016/C 027/12)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Consiglio di Stato

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Undis Servizi Srl

      Nasprotna stranka: Comune di Sulmona

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba pri pretežni dejavnosti, ki jo izvaja nadzorovani subjekt, upoštevati tudi dejavnost, ki jo javni organ nedružbenik naloži za potrebe javnih subjektov nedružbenikov?

               2.

               Ali je treba pri pretežni dejavnosti, ki jo izvaja nadzorovani subjekt, upoštevati tudi naročila javnih subjektov družbenikov, ki so mu bila oddana, preden je bila dejansko izpolnjena zahteva po t. i. podobnem nadzoru?


title: Zadeva C-163/06 P: Sklep Sodišča z dne 21. junija 2007 – Republika Finska proti Komisiji Evropskih skupnosti (Pritožba – Ničnostna tožba – Nedopustnost – Akt, ki nima pravno zavezujočih učinkov – Lastni viri Evropskih skupnosti – Postopek za ugotavljanje kršitev – Člen 11 Uredbe (ES, Euratom) št. 1150/2000 – Zamudne obresti – Pogajanje o sporazumu glede pogojnega plačila – Dopisa o zavrnitvi)

text:
               6.10.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 235/8

         Sklep Sodišča z dne 21. junija 2007 – Republika Finska proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva C-163/06 P) (1)

   (Pritožba - Ničnostna tožba - Nedopustnost - Akt, ki nima pravno zavezujočih učinkov - Lastni viri Evropskih skupnosti - Postopek za ugotavljanje kršitev - Člen 11 Uredbe (ES, Euratom) št. 1150/2000 - Zamudne obresti - Pogajanje o sporazumu glede pogojnega plačila - Dopisa o zavrnitvi)
   (2007/C 235/12)
   Jezik postopka: finščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Republika Finska (zastopnik: E. Bygglin)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: G. Wilms in P. Aalto)
   Predmet
   Pritožba zoper sklep Sodišča prve stopnje (četrti senat) z dne 9. januarja 2006 v zadevi Republika Finska proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-177/05, s katero je Sodišče prve stopnje kot nedopustno zavrglo tožbo za razglasitev ničnosti zoper odločbo Komisije, ki naj bi jo vsebovala oba dopisa Komisije, s katero naj bi ta zavrnila začetek pogajanj glede pogojnega plačila za pravice, ki jih je za nazaj zahtevala Komisija na podlagi lastnih virov Skupnosti (pravice za uvoz vojaške opreme)
   Izrek

               1)

               Pritožba se zavrne.

               2)

               Republiki Finski se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 154, 1.7.2006.


               10.12.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 410/7

         Tožba Nadzornega organa Efte proti Kneževini Lihtenštajn, vložena dne 17. avgusta 2015
   (Zadeva E-22/15)
   (2015/C 410/06)
   Nadzorni organ Efte, ki ga zastopajo Markus Schneider, Clémence Perrin in Íris Ísberg, zastopniki za Nadzorni organ Efte, 35 Rue Belliard, 1040 Bruselj, Belgija, je dne 17. avgusta 2015 pri Sodišču Efte vložil tožbo proti Kneževini Lihtenštajn.
   Nadzorni organ Efte Sodišču Efte predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da Lihtenštajn s tem, ko v predpisanem roku ni sprejel ukrepov, potrebnih za izvajanje akta iz točke 15q poglavja XIII Priloge II k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2011/62/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2011 o spremembi Direktive 2001/83/ES o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini glede preprečevanja vstopa ponarejenih zdravil v zakonito dobavno verigo in Direktiva 2012/26/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o spremembi Direktive 2001/83/ES, kar zadeva farmakovigilanco), kakor je bil prilagojen Sporazumu s Protokolom 1 k Sporazumu, ni izpolnil svojih obveznosti iz člena 2 navedenih aktov in člena 7 Sporazuma EGP.

               2.

               Lihtenštajnu naloži plačilo stroškov postopka.

      Pravna podlaga in dejansko stanje ter navedeni tožbeni razlogi:

               —

               tožba se nanaša na to, da Kneževina Lihtenštajn do najpozneje 11. aprila 2015 ni ukrepala v skladu z obrazloženim mnenjem Nadzornega organa Efte z dne 11. februarja 2015, saj v svoj nacionalni pravni red ni prenesla Direktive 2011/62/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2011 o spremembi Direktive 2001/83/ES o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini glede preprečevanja vstopa ponarejenih zdravil v zakonito dobavno verigo

               in

                  Direktive 2012/26/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o spremembi Direktive 2001/83/ES, kar zadeva farmakovigilanco, kot je navedeno v točki 15q poglavja XIII Priloge II k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru in kakor sta bili navedenemu sporazumu prilagojeni s Protokolom 1 k Sporazumu.

               —

               Nadzorni organ Efte ugotavlja, da Lihtenštajn s tem, ko v predpisanem roku ni sprejel potrebnih ukrepov za izvajanje aktov, ni izpolnil svojih obveznosti iz člena 2 navedenih aktov in člena 7 Sporazuma EGP.


title: Zadeva T-590/11: Sklep Splošnega sodišča z dne 14. novembra 2012 – S & S Szlegiel Szlegiel i Wiśniewski proti UUNT – Scotch & Soda (SODA)

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/69

         Sklep Splošnega sodišča z dne 14. novembra 2012 – S & S Szlegiel Szlegiel i Wiśniewski proti UUNT – Scotch & Soda (SODA)
   (Zadeva T-590/11) (1)

   2013/C 26/137
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik prvega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 25, 28.1.2012.


title: Zadeva C-476/12: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 5. novembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberster Gerichtshof – Avstrija) – Österreichischer Gewerkschaftsbund/Verband Österreichischer Banken und Bankiers (Predhodno odločanje — Socialna politika — Okvirni sporazum o delu s krajšim delovnim časom — Načelo prepovedi diskriminacije — Kolektivna pogodba, ki določa dodatek za vzdrževanega otroka — Dodatek, ki se zaposlenim s krajšim delovnim časom izplačuje v skladu z načelom pro rata temporis)

text:
               12.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 7/2

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 5. novembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberster Gerichtshof – Avstrija) – Österreichischer Gewerkschaftsbund/Verband Österreichischer Banken und Bankiers
   (Zadeva C-476/12) (1)

   ((Predhodno odločanje - Socialna politika - Okvirni sporazum o delu s krajšim delovnim časom - Načelo prepovedi diskriminacije - Kolektivna pogodba, ki določa dodatek za vzdrževanega otroka - Dodatek, ki se zaposlenim s krajšim delovnim časom izplačuje v skladu z načelom pro rata temporis))
   (2015/C 007/02)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Oberster Gerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Österreichischer Gewerkschaftsbund

      Tožena stranka: Verband Österreichischer Banken und Bankiers

      Izrek

   Določbo 4.2 okvirnega sporazuma o delu s krajšim delovnim časom, ki je bil sklenjen 6. junija 1997, iz Priloge k Direktivi Sveta 97/81/ES z dne 15. decembra 1997 o okvirnem sporazumu o delu s krajšim delovnim časom, sklenjenim med UNICE, CEEP in ETUC, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 98/23/ES z dne 7. aprila 1998, je treba razlagati tako, da se načelo pro rata temporis uporablja pri izračunu dodatka za vzdrževanega otroka, ki ga delodajalec delavca, zaposlenega s krajšim delovnim časom, izplačuje na podlagi kolektivne pogodbe, kot je ta, ki se uporablja za zaposlene v avstrijskih bankah in bankirje.

      (1)  UL C 32, 2.2.2013.


title: Zadeva T-39/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 27. septembra 2012 – El Corte Inglés proti UUNT – International (PUCCI) ( „Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti PUCCI — Prejšnja nacionalna figurativna znamka Emidio Tucci in prejšnja nacionalna besedna znamka E. TUCCI — Prijava prejšnje figurativne znamke Skupnosti Emidio Tucci — Relativni razlogi za zavrnitev — Neobstoj verjetnosti zmede — Člen8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 — Resna in dejanska uporaba prejšnje znamke — Člen 42(2) in (3) in člen 15(1), drugi pododstavek, (a), Uredbe (ES) št. 207/2009 — Izkoriščanje razlikovalnega značaja ali ugleda prejšnje znamke brez upravičenega razloga — Člen 8(5) Uredbe št. 207/2009“ )

text:
               17.11.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 355/23

         Sodba Splošnega sodišča z dne 27. septembra 2012 – El Corte Inglés proti UUNT – International (PUCCI)
   (Zadeva T-39/10) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti PUCCI - Prejšnja nacionalna figurativna znamka Emidio Tucci in prejšnja nacionalna besedna znamka E. TUCCI - Prijava prejšnje figurativne znamke Skupnosti Emidio Tucci - Relativni razlogi za zavrnitev - Neobstoj verjetnosti zmede - Člen8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 - Resna in dejanska uporaba prejšnje znamke - Člen 42(2) in (3) in člen 15(1), drugi pododstavek, (a), Uredbe (ES) št. 207/2009 - Izkoriščanje razlikovalnega značaja ali ugleda prejšnje znamke brez upravičenega razloga - Člen 8(5) Uredbe št. 207/2009)
   2012/C 355/48
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španija) (zastopniki: sprva E. López Camba, J. L. Rivas Zurdo in E. Seijo Veiguela, nato J. L. Rivas Zurdo in E. Seijo Veiguela, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: J. Crespo Carrillo, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Emilio Pucci International BV (Amsterdam, Nizozemska) (zastopniki: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, M. Boletto in E. Gavuzzi, odvetniki)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 29. oktobra 2009 (zadeva R 173/2009-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama El Corte Inglés, SA in Emilio Pucci International BV.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi El Corte Inglés, SA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 100, 17.4.2010.


title: Zadeva T-102/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. maja 2015 – Deutsche Post/UUNT – PostNL Holding (TPG POST) („Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti TPG POST — Prejšnja besedna nacionalna znamka in znamka Skupnosti POST in Deutsche Post — Relativni razlog za zavrnitev — Neobstoj verjetnosti zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009“)

text:
               29.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/35

         Sodba Splošnega sodišča z dne 13. maja 2015 – Deutsche Post/UUNT – PostNL Holding (TPG POST)
   (Zadeva T-102/14) (1)

   ((„Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti TPG POST - Prejšnja besedna nacionalna znamka in znamka Skupnosti POST in Deutsche Post - Relativni razlog za zavrnitev - Neobstoj verjetnosti zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009“))
   (2015/C 213/58)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Deutsche Post AG (Bonn, Nemčija) (zastopnika: K. Hamacher in C. Giersdorf, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: G. Schneider in S. Hanne, zastopnika)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: PostNL Holding BV (Den Haag, Nizozemska

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 11. decembra 2013 (zadeva R 2108/2012 1), v zvezi s postopkom z ugovorom med PostNL Holding BV in Deutsche Post AG.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Deutsche Post AG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 112, 14.4.2014.


title: Zadeva T-108/07: Tožba, vložena 8. aprila 2007 – Spira proti Komisiji

text:
               9.6.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/20

         Tožba, vložena 8. aprila 2007 – Spira proti Komisiji
   (Zadeva T-108/07)
   (2007/C 129/36)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Diamanthandel A. Spira BVBA (Antwerpen, Belgija) (zastopniki: J. Bourgeois, Y. van Gerven, F. Louis in A. Vallery, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Naj se za nično razglasi odločba Komisije z dne 26. januarja 2007 na podlagi člena 7(2) Uredbe Sveta št. 773/2004 v zadevi COMP/38.826/B-2 – Spira/De Beers/DTC Supplier of Choice;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka izpodbija Odločbo Komisije z dne 26. januarja 2007 v zadevi s področja konkurence COMP/38.826/B-2 – Spira/De Beers/DTC Supplier of Choice, s katero je Komisija zavrnila pritožbo tožeče stranke v zvezi s kršitvijo členov 81 in 82 ES v povezavi s sistemom „Supplier of Choice“, ki ga skupina De Beers uporablja za distribucijo surovih diamantov, z obrazložitvijo, da ni zadostnega interesa Skupnosti za nadaljnje ukrepanje v zvezi s pritožbo tožeče stranke.
   Tožeča stranka trdi, da skupina De Beers – proizvajalec surovih diamantov, ki je bil, kot trdi tožeča stranka, zlasti dejaven v začetku distribucijske verige surovih diamantov – skuša prek sistema „Supplier of Choice “razširiti svoje obvladovanje trga, da bi pokrila celotno proizvodnjo verigo diamantov od rudnika do potrošnika, kar pomeni tudi trga, ki je nižje v distribucijski verigi.
   V utemeljitev svoje tožbe se tožeča stranka sklicuje na tri tožbene razloge.
   Prvič, tožeča stranka zatrjuje, da Komisija ni spoštovala svoje dolžnosti, da skrbno in nepristransko obravnava pritožbo in da s primerno skrbnostjo in nepristranskostjo opravi preiskavo protikonkurenčnih ravnanj, ki jih je navedla v pritožbi.
   Drugič, tožeča stranka trdi, da se Komisija ne more sklicevati, da ni bilo zadostnega interesa za ukrepanje v zvezi s pritožbo glede na velikost zadevnega podjetja, geografskega obsega protikonkurenčnih ravnanj in škode konkurenci ter notranjemu trgu zaradi kršitev.
   Tretjič in zadnjič, tožeča stranka trdi, da je Komisija na podlagi napačne dejanske in pravne presoje okoliščin zadeve ugotovila, da ni zadostnega interesa Skupnosti, ker:

               1)

               ni upoštevala očitno javno izraženega protikonkurenčnega predmeta omejeno selektivnega distribucijskega sistema skupine De Beers;

               2)

               ni mogla presoditi protikonkurenčnih učinkov distribucijskega sistema skupine De Beers ne da bi najprej ugotovilo, kakšna je prevlada in tržna moč skupine De Beers;

               3)

               ni upoštevala številnih elementov iz pritožbe, ki dokazujejo, da sistem sam po sebi predstavlja zlorabo in protikonkurenčno ravnanje;

               4)

               je napačno presodila učinkovitost spremenjenih „Terms of Reference “za mediatorja, ki jih je vložila skupina De Beers, za rešitev sporov o izvedbi distribucijskega sistema; in

               5)

               je napačno uporabila pravo in očitno napačno presodila dejstva, ko je ugotovila, da distribucijski sistem skupine De Beers ne preprečuje dostopa do trga.


title: Zadeva F-130/06: Tožba, vložena 13. novembra 2006 — Sotgia proti Komisiji

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 326/86

         Tožba, vložena 13. novembra 2006 — Sotgia proti Komisiji
   (Zadeva F-130/06)
   (2006/C 326/173)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Stefano Sotgia (Dublin, Irska) (zastopnika: T. Bontinck in J. Feld, avocats)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke tožeče stranke

               —

               razglasitev ničnosti odločbe o prehodu s statusa začasnega uslužbenca v status uradnika, ki je začela veljati 16. aprila 2006 in bila vročena 2. maja 2006;

               —

               naložitev plačila stroškov toženi stranki.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka je bila po tem, ko je nekaj let na Komisiji delala kot začasni uslužbenec, razvščen v naziv A5, nato A*11, uspešno opravila splošni natečaj EPSO/A/18/04, katerega namen je bila sestavitev rezervnega seznama za zaposlitev administratorjev A7/A6. Zato je bila imenovana v uradnika na isto delovno mesto, kot ga je imela kot začasni uslužbenec, in je bila na podlagi Priloge XIII h Kadrovskim predpisom razvrščena v naziv v naziv A*6, plačilni razred 2.
   V podporo svoji tožbi tožeča stranka navaja kršitev členov 31 in 62 Kadrovskih predpisov, kot tudi členov 5 in 2 Priloge XIII h Kadrovskim predpisom.
   Tožeča stranka poleg tega navaja kršitev načela legitimnega pričakovanja, načela varstva pridobljenih pravic in načela enakega obravnavanja.


title: Združeni zadevi C-290/05 in C-333/05: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 5. oktobra 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bács-Kiskun Megyei Bíróság, Hajdú-Bihar Megyei Bíróság — Republika Madžarska) — Ákos Nádasdi proti Vám- és Pénzügyőrség Észak-Alföldi Regionális Parancsnoksága (C-290/05), Ilona Németh proti Vám- és Pénzügyőrség Dél-Alföldi Regionális Parancsnoksága (C-333/05) (Notranji davki — Davek na registracijo motornih vozil — Rabljena motorna vozila — Uvoz)

text:
               2.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 294/16

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 5. oktobra 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bács-Kiskun Megyei Bíróság, Hajdú-Bihar Megyei Bíróság — Republika Madžarska) — Ákos Nádasdi proti Vám- és Pénzügyőrség Észak-Alföldi Regionális Parancsnoksága (C-290/05), Ilona Németh proti Vám- és Pénzügyőrség Dél-Alföldi Regionális Parancsnoksága (C-333/05)
   (Združeni zadevi C-290/05 in C-333/05) (1)

   (Notranji davki - Davek na registracijo motornih vozil - Rabljena motorna vozila - Uvoz)
   (2006/C 294/27)
   Jezik postopka: madžarščina
   Predložitveno sodišče
   Bács-Kiskun Megyei Bíróság, Hajdú-Bihar Megyei Bíróság
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Ákos Nádasdi (C-290/05), Ilona Németh (C-333/05)

      Toženi stranki: Vám- és Pénzügyőrség Észak-Alföldi Regionális Parancsnoksága (C-290/05) in Vám- és Pénzügyőrség Dél-Alföldi Regionális Parancsnoksága (C-333/05)
   Predmet
   Predlog za sprejetje predodne odločbe — Hajdú-Bihar Megyei Bíróság — Razlaga člena 90, prvi odstavek, Pogodbe ES — Davek na motorna vozila za vozila, ki so bila prvič dana v promet v državi članici, in se ne nanaša na rabljena vozila, ki so bila dana v promet v državi članici pred 01.02.2004, in se izračuna ne glede na vrednost vozila
   Izrek

               1)

               Davek kot je ta, ki ga na Madžarskem uvaja zakon št. CX iz leta 2003 o davku na registracijo (a regisztrációs adóról szóló 2003. évi CX. törvény), ki se ne naloži na osebna vozila zaradi prehoda meje, ni carina pri uvozu ali dajatev z enakim učinkom v smislu členov 23 ES in 25 ES.

               2)

               Člen 90, prvi odstavek, ES je treba razlagati tako, da nasprotuje davku, kot je ta, ki ga uvaja zakon o davku na registracijo, zato

                           —

                           ker se naloži na rabljena vozila ob prvi uporabi na ozemlju države članice in

                           —

                           ker se njegov znesek, določen izključno na podlagi tehničnih lastnosti vozil (vrsta motorja, delovna prostornina motorja) in okoljevarstvene klasifikacije, izračuna, ne da bi se upoštevalo zmanjšanje vrednosti vozil, tako da kadar se uporabi za rabljena vozila, uvožena iz drugih držav članic, presega znesek navedenega davka, ki je vštet v preostalo vrednost enakovrstnih rabljenih vozil, ki so že bila registrirana v državi članici uvoza.

                     Primerjave z rabljenimi vozili v prometu v zadevni državi članici pred uvedbo tega davka ni mogoče upoštevati.

               3)

               Člen 33 Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih — Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero, ne nasprotuje naložitvi davka, kot je ta, ki ga uvaja zakon o davku na registracijo, katerega osnova ni promet in ki v trgovini med državami članicami ne zahteva formalnosti pri prehodu meja.

      (1)  UL C 296, 26.11.2005.

      UL C 315, 10.12.2005.


title: Zadeva C-327/17 P: Pritožba, ki jo je Cryo-Save AG vložila 31. maja 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 23. marca 2017 v zadevi T-239/15, Cryo-Save AG/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino

text:
               2.10.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 330/2

         Pritožba, ki jo je Cryo-Save AG vložila 31. maja 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 23. marca 2017 v zadevi T-239/15, Cryo-Save AG/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino
   (Zadeva C-327/17 P)
   (2017/C 330/03)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Pritožnica: Cryo-Save AG (zastopnica: C. Onken, odvetnica)

      Drugi stranki v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO), MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj

               —

               razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 23. marca 2017, izdano v zadevi T-239/15;

               —

               toženi stranki v postopku na prvi stopnji naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica uveljavlja tožbeni razlog in sicer kršitev člena 64(1) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (Uredba št. 207/2009) (1), pravila 50(1) Uredbe Komisije (ES) št. 2868/95 z dne 13. decembra 1995 za izvedbo Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 o znamki Skupnosti (Uredba št. 40/94) (2) v povezavi s členom 56(2) Uredba št. 207/2009 in pravili 37 in 39 Uredbe št. 40/94, členom 76(1) Uredbe št. 207/2009. Kršitev naj bi temeljila na tem, da je Splošno sodišče prvi tožbeni razlog tožeče stranke in sedanje pritožnice razglasil za nedopusten.
   Tožeča stranka in pritožnica s prvim pritožbenim razlogom trdita, da zahteva za razveljavitev njene znamke Unije ni dopustna. V utemeljitev navaja, da zahteva v nasprotju s členom 56(2) Uredbe št. 207/2009 in pravilom 37(b)(iv) Uredbe št. 40/94 ni dovolj obrazložena.
   Splošno sodišče je odločilo, da je prvi tožbeni razlog tožeče stranke in pritožnice nedopusten, saj naj tožeča stranka in pritožnica v postopku pred pritožbenim odborom navajala kršitve formalnih zahtev iz člena 56(2) Uredbe št. 207/2009 v povezavi s pravilom 37(b)(iv) Uredbe št. 40/94, preizkus pritožbe je bil omejen na preučitev resne in dejanske uporabe ter se od pritožbenega odbora ni nujno zahtevalo, da preuči vprašanje zakonitosti zahteve za razveljavitev. Preučitev prvega tožbenega razloga s strani Splošnega sodišča bi bilo po njegovemu mnenju mogoče primerjati s razširitvijo dejanskega in pravnega okvira, katerega obravnava pritožbeni odbor.
   Tožeča stranka in pritožbenica temu nasprotujeta s trditvijo, da dopustnost zahteve za razveljavitev pomeni predpostavko za meritorno odločanje, ki jo mora tožena stranka v vsaki fazi postopka preizkusiti po uradni dolžnosti, člen 76(2), prvi stavek, Uredbe št. 207/2009, pravilo 39(1), pravilo 40(1), stran 2, Uredbe št. 40/94, člen 64(1) Uredbe št. 207/2009, pravilo 50(1) Uredbe št. 40/94. Zato ni pomembno, ali sta tožeča stranka in pritožnica posebej izpostavili vprašanje dopustnosti zahteve za razveljavitev pred pritožbenim odborom.
   Poleg tega naj bi oddelek za izbris tožene stranke po uradni dolžnosti preizkusil dopustnost zahteve za razveljavitev in predpostavke iz člena 56(2) Uredbe št. 207/2009 in pravila 37 Uredbe št. 40/94 izrecno štel za izpolnjene. V sodni praksi Splošnega sodišča priznano načelo funkcionalne kontinuitete zahteva celovito presojo odločbe oddelka za izbris s strani odbora za pritožbe, vključno z oceno dopustnosti zahteve za razveljavitev. Tožeča stranka se v utemeljitev svojega stališča med drugim sklicuje na sodno prakso Splošnega sodišča v zadevah KLEENCARE, sodba z dne 23. septembra 2003, T-308/01, točke od 24 do 26, 28, 29 in 32 (3), ter HOOLIGAN, sodba z dne 1. februarja 2005, T-57/03, točki 22 in 25 (4)).
   Nazadnje sta tožeča stranka in pritožnica, čeprav vsaka s svojimi besedami, izpodbijali dopustnost zahteve za razveljavitev, tako v postopku pred oddelkom za izbris kot tudi pred odborom za pritožbe.
   Na podlagi vseh treh zgoraj navedenih razlogov je vprašanje dopustnosti zahteve za razveljavitev del dejanskega in pravnega okvira postopka pred odborom za pritožbe. Preučitev dopustnosti zahteve za razveljavitev s strani Splošnega sodišča naj ne bi presegala mej take analize. V tem obsegu se očitek nedopustnosti zahteve za razveljavitev razlikuje od predložitve novih razlogov za razveljavitev ali razglasitev ničnosti oziroma od prepozne zahteve po dokazu resne in dejanske uporabe prejšnje znamke.

      (1)  UL 2009, L 78, str. 1.

      (2)  Ul, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 189.

      (3)  ECLI:EU:T:2003:241.

      (4)  ECLI:EU:T:2005:29.


title: Zadeva C-566/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Kammergericht Berlin (Nemčija) 3. novembra 2015 – Konrad Erzberger/TUI AG

text:
               7.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 90/3

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Kammergericht Berlin (Nemčija) 3. novembra 2015 – Konrad Erzberger/TUI AG
   (Zadeva C-566/15)
   (2016/C 090/04)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Kammergericht Berlin

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Konrad Erzberger

      Tožena stranka: TUI AG

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je skladno s členoma 18 PDEU (prepoved diskriminacije) in 45 PDEU (prosto gibanje delavcev), če država članica aktivno in pasivno volilno pravico za volitve predstavnikov delavcev v nadzorni organ družbe (prizna) samo delavcem, ki so zaposleni v poslovnih enotah družbe ali koncernskih družbah na ozemlju te države članice?


title: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 19. januarja 2005 v zadevi T-372/03, Yves Mahieu proti Komisiji Evropskih skupnosti (Uradniki — Rok za pritožbo in za tožbo — Domnevana zavrnitev pritožbe — Nedopustnost)

text:
               28.5.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 132/28

      SKLEP SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 19. januarja 2005
   v zadevi T-372/03, Yves Mahieu proti Komisiji Evropskih skupnosti (1)

   (Uradniki - Rok za pritožbo in za tožbo - Domnevana zavrnitev pritožbe - Nedopustnost)
   (2005/C 132/51)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi T-372/03, Yves Mahieu, uradnik Komisije Evropskih skupnosti, stanujoč v Auderghemu (Belgija), ki ga zastopa L. Vogel, avocat, proti Komisiji Evropskih skupnosti (zastopnika: J. Curall in H. Krämer, z naslovom za vročanje v Luxembourgu), katere predmet je, prvič, tožba za razglasitev ničnosti domnevane odločbe o zavrnitvi pritožbe, ki jo je tožeča stranka dne 29. oktobra 2002 vložila proti odločbi Komisije z dne 6. avgusta 2002, s katero je bila zavrnjena njena zahteva na podlagi členov 24 in 90(1) Kadrovskih predpisov v zvezi z dejanji psihičnega nadlegovanja, ki naj bi ga domnevno utrpela, in, drugič, odškodninski zahtevek, je Sodišče prve stopnje (peti senat) v sestavi M. Vilaras, predsednik, F. Dehousse in D. Šváby, sodnika, sodni tajnik: H. Jung, dne 19. januarja 2005 razglasilo sklep, katerega izrek se glasi:

               1)

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2)

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 7, 10.1.2004.


title: Zadeva F-74/13: Sklep Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 2. avgusta 2016 – Mommer/Komisija (Javni uslužbenci – Pogodbeno osebje – Pokojnine – Člen 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom za uradnike – Prenos pokojninskih pravic, pridobljenih v okviru drugih sistemov, v pokojninski sistem Unije – Odločba o priznanju pokojninske dobe, v kateri so uporabljene nove splošne določbe za izvajanje členov 11 in 12 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom za uradnike – Člen 81 Poslovnika – Delno nedopustna in delno očitno neutemeljena tožba)

text:
               3.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 364/45

      Sklep Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 2. avgusta 2016 – Mommer/Komisija
      (Zadeva F-74/13) (1)

      ((Javni uslužbenci - Pogodbeno osebje - Pokojnine - Člen 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom za uradnike - Prenos pokojninskih pravic, pridobljenih v okviru drugih sistemov, v pokojninski sistem Unije - Odločba o priznanju pokojninske dobe, v kateri so uporabljene nove splošne določbe za izvajanje členov 11 in 12 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom za uradnike - Člen 81 Poslovnika - Delno nedopustna in delno očitno neutemeljena tožba))
      (2016/C 364/57)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Anne Mommer (Bruselj, Belgija) (zastopniki: sprva S. Orlandi, J.-N. Louis in D. de Abreu Caldas, odvetniki, nato S. Orlandi, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva C. Ehrbar in G. Gattinara, agenta, nato J. Currall in Gattinara, agenta, in na koncu G. Gattinara, agent)

         Predmet

      Razglasitev ničnosti končne odločbe o prenosu pokojninskih pravic tožeče stranke v pokojninski sistem Unije, v kateri so uporabljene nove splošne določbe za izvajanje členov 11 in 12 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom za uradnike z dne 3. Marca 2011.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se delno zavrže kot očitno nedopustna in delno zavrne kot očitno neutemeljena.

                  2.

                  Vsaka stranka nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 274, 21.9.2013, str. 33.


title: Zadeva C-224/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 10. maja 2010 vložilo Landgericht Baden-Baden (Nemčija) – Staatsanwaltschaft Baden-Baden proti Leo Apelt

text:
               14.8.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 221/16

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 10. maja 2010 vložilo Landgericht Baden-Baden (Nemčija) – Staatsanwaltschaft Baden-Baden proti Leo Apelt
   (Zadeva C-224/10)
   ()
   2010/C 221/26
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Landgericht Baden Baden

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Staatsanwaltschaft Baden-Baden

      Tožena stranka: Leo Apelt

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali lahko država članica ob upoštevanju člena 5(1)(a) Direktive 91/439/EGS (1), v skladu s katerim se lahko vozniška dovoljenja za kategorijo D izdajajo samo voznikom, ki so že upravičeni do vožnje vozil kategorije B, skladno s členoma 1 ter 8(2) in (4) navedene direktive zavrne priznanje veljavnosti vozniškega dovoljenja, ki ga je izdala druga država članica, ki se nanaša na kategoriji B in D, zlasti kar zadeva kategorijo D, če se je imetniku tega dovoljenja vozniško dovoljenje kategorije B izdalo pred sodnim odvzemom vozniškega dovoljenja v prvonavedeni državi članici, vozniško dovoljenje kategorije D pa šele po sodnem odvzemu in po poteku s tem povezanega roka trajanja prepovedi za izdajo novega dovoljenja?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen:
               Ali lahko prvonavedena država članica zavrne priznanje navedenega vozniškega dovoljenja, zlasti kar zadeva kategorijo D, ob uporabi člena 11(4) Direktive 2006/126/ES (2), v skladu s katerim država članica zavrne priznanje veljavnosti vsakega vozniškega dovoljenja, ki ga je izdala druga država članica osebi, ki ji je vozniško dovoljenje na ozemlju prve države članice odvzeto, če je bilo vozniško dovoljenje kategorije B izdano 1. 3.2006, vozniško dovoljenje kategorije D pa 30.4.2007 in je bilo vozniško dovoljenje izdano na zadnjenavedeni dan?

      (1)  Direktiva Sveta 91/439/EGS z dne 29. julija 1991 o vozniških dovoljenjih, (UL L 237, str. 1).

      (2)  Direktiva 2006/126/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o vozniških dovoljenjih, (UL L 403, str. 18).


title: Zadeva C-413/14 P: Pritožba, ki jo je Intel Corporation vložila 28. avgusta 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi razširjeni senat) z dne 12. junija 2014 v zadevi T-286/09, Intel Corporation proti Evropski komisiji

text:
               10.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 395/25

      Pritožba, ki jo je Intel Corporation vložila 28. avgusta 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi razširjeni senat) z dne 12. junija 2014 v zadevi T-286/09, Intel Corporation proti Evropski komisiji
      (Zadeva C-413/14 P)
      (2014/C 395/31)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnica: Intel Corporation (zastopniki: D. M. Beard QC, A. N. Parr in R. W. Mackenzie, Solicitors)

         Druge stranke v postopku: Evropska komisija
      Association for Competitive Technology, Inc.,
      Union fédérale des consommateurs – Que choisir (UFC – Que choisir)

         Predlogi

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  v celoti ali delno razveljavi izpodbijano sodbo;

                  —

                  razglasi popolno ali delno ničnost izpodbijane odločbe;

                  —

                  odpravi ali močno zmanjša naloženo globo;

                  —

                  podredno, vrne zadevo Splošnemu sodišču, naj odloči v skladu s sodbo Sodišča;

                  —

                  naloži plačilo stroškov tega postopka in postopka pred Splošnim sodiščem Komisiji.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      S prvim pritožbenim razlogom, ki ima tri dele, pritožnica trdi, da je Splošno sodišče uporabilo napačen pravni standard pri presoji zakonitosti njenega ravnanja na podlagi člena 82 ES in člena 54 Sporazuma EGP:

                  Splošno sodišče naj bi napačno sklepalo, da je bilo z zadevnim ravnanjem nujno mogoče omejevati konkurenco in da je zato lahko v nasprotju s členom 82 ES in členom 54 Sporazuma EGP, ne da bi bilo treba obravnavati vsa upoštevna dejstva in okoliščine v zvezi z njim.

                  Splošno sodišče naj bi napačno sklepalo, da je pri dokazovanju kršitve člena 82 ES in člena 54 Sporazuma EGP možnost omejevanja konkurence mogoče presojati na podlagi abstraktnih preudarkov, ne pa na podlagi verjetnih ali dejanskih učinkov.

                  Podredni sklep Splošnega sodišča, da je bilo mogoče z zadevnim ravnanjem omejevati konkurenco, naj bi bil napačen, ker je Splošno sodišče napačno upoštevalo dejavnike, s katerimi ni mogoče dokazati te možnosti, in je zanemarilo številne upoštevne dejavnike, ki bi jih moralo upoštevati, kot so pokritost trga z ravnanjem, trajanje domnevnih ravnanj, dejanski tržni dokaz o hitro padajočih cenah in neobstoj izključevanja, in sklepe, ki bi jih bilo treba izpeljati iz testa enako učinkovitega konkurenta (EUK), ki ga je opravila Komisija med upravnim postopkom.

            Z drugim pritožbenim razlogom pritožnica trdi, da je Splošno sodišče napačno ugotovilo obstoj kršitve v zadnjih dveh letih domnevnega obdobja trajanja kršitve, ker bi pokritost trga z ravnanjem v teh letih lahko vplivala na največ 3,5 % upoštevnega trga.
      S tretjim pritožbenim razlogom pritožnica trdi, da je Splošno sodišče njeno ravnanje z družbama HP in Lenovo napačno opredelilo kot „popuste na izključnost“, čeprav se je to ravnanje nanašalo zgolj na 28 % oziroma 42 % (ali manj) celotnih nabav zadevnega proizvoda s strani vsake stranke, kar je veliko manj kot „celota ali večina“ potreb teh strank.
      S četrtim pritožbenim razlogom pritožnica trdi, da je Splošno sodišče kršilo načeli učinkovitega sodnega varstva in postopkovne pravičnosti v zvezi s 5-urnim razgovorom, ki ga je Komisija opravila z vodstvenim delavcem družbe Dell glede vprašanj, ki so objektivno povezana z vsebino preiskave, in med katerim je ključni vodstveni delavec navedel zelo podrobna pojasnila. Splošno sodišče naj bi napačno menilo, da je Komisija lahko razkrila zgolj seznam tem, o katerih se je razpravljalo na razgovoru, ne pa posnetka ali povzetka tega, kar je izprašani povedal v zvezi z navedenimi temami. Splošno sodišče naj bi tudi napačno štelo, da je morala pritožnica predložiti prima facie dokaze, da Komisija ni posnela razbremenilnih dokazov; da bi pritožnica zadostila svojemu dokaznemu bremenu, bi morala zgolj dokazati, da ni bilo mogoče izključiti, da bi lahko ta material uporabila pri soji obrambi, kar naj bi v obravnavani zadevi očitno storila.
      S petim pritožbenim razlogom, ki ima tri dele, pritožnica trdi, da je Splošno sodišče napačno menilo, da sporazumi, ki jih je družba Intel sklenila z družbo Lenovo v letih 2006 in 2007, spadajo v pristojnost Skupnosti:

                  Splošno sodišče naj bi napačno menilo, da je to ravnanje vključeno v EGP, ker družba Intel v EGP družbi Lenovo na podlagi teh sporazumov ni prodala nobenih proizvodov.

                  Splošno sodišče naj bi napačno menilo, da je test „opredeljenih učinkov“ primerna podlaga za pristojnost Skupnosti nad zadevnim ravnanjem.

                  Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo test „opredeljenih učinkov“, ker ni bilo mogoče predvideti, da bi imeli sporazumi, ki jih je družba Intel sklenila z družbo Lenovo v zvezi s procesorji x86 za dostavo na Kitajsko, neposreden in bistven učinek v EGP.

            S šestim pritožbenim razlogom, ki ima dva dela, pritožnica trdi, da je Splošno sodišče storilo več napak pri izračunu naložene globe:

                  Globa naj bi bila očitno nesorazmerna.

                  Splošno sodišče naj bi kršilo temeljna načela EU, ker je uporabilo Smernice o načinu določanja glob iz leta 2006, ki jih je sprejela Komisija, za ravnanje, ki je nastalo pred njihovim sprejetjem.


title: Zadeva T-356/08: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. septembra 2012 – Grčija proti Komisiji (EKUJS — Jamstveni oddelek — Odhodki, izključeni iz financiranja — Poljščine — Sorazmernost — Povečanje stopnje pavšalnega popravka zaradi ponovne neizpolnitve obveznosti)

text:
               20.10.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/6

         Sodba Splošnega sodišča z dne 12. septembra 2012 – Grčija proti Komisiji
   (Zadeva T-356/08) (1)

   (EKUJS - Jamstveni oddelek - Odhodki, izključeni iz financiranja - Poljščine - Sorazmernost - Povečanje stopnje pavšalnega popravka zaradi ponovne neizpolnitve obveznosti)
   2012/C 319/08
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Helenska republika (zastopniki: I. Chalkias, E. Leftheriotou in V. Karra, zastopniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: H. Tserepa-Lacombe in A. Markoulli, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2008/582/ES z dne 8. julija 2008 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) ter Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) iz financiranja Skupnosti (UL L 186, str. 39) v delu, v katerem izključuje nekatere odhodke, ki jih je imela Helenska republika.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Helenski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 285, 8.11.2008.


title: Zadeva C-403/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice (Chancery Division) (Združeno kraljestvo) 17. septembra 2008 – Football Association Premier League Ltd, NetMed Hellas SA, Multichoice Hellas SA proti QC Leisure, David Richardson, AV Station plc, Malcolm Chamberlain, Michael Madden, SR Leisure Ltd, Phillip George Charles Houghton, Derek Owen

text:
               22.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/19

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice (Chancery Division) (Združeno kraljestvo) 17. septembra 2008 – Football Association Premier League Ltd, NetMed Hellas SA, Multichoice Hellas SA proti QC Leisure, David Richardson, AV Station plc, Malcolm Chamberlain, Michael Madden, SR Leisure Ltd, Phillip George Charles Houghton, Derek Owen
   (Zadeva C-403/08)
   (2008/C 301/34)
   Jezik postopka: angleščina
   Predložitveno sodišče
   High Court of Justice (Chancery Division)
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Football Association Premier League Ltd, NetMed Hellas SA, Multichoice Hellas SA

      Tožene stranke: QC Leisure, David Richardson, AV Station plc, Malcolm Chamberlain, Michael Madden, SR Leisure Ltd, Phillip George Charles Houghton, Derek Owen
   Vprašanja za predhodno odločanje
   A.   Razlaga Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 98/84/ES z dne 20. novembra 1998 o pravnem varstvu storitev, ki temeljijo na pogojnem dostopu ali vključujejo pogojni dostop (1)

   1   Nedovoljene naprave

               (a)

               Če napravo za pogojni dostop izdela izvajalec storitev, ali je izdelana z njegovim soglasjem, ter jo proda z omejenim dovoljenjem, da se to napravo uporablja le za dostop do zaščitene storitve v določenih okoliščinah, ali postane ta naprava „nedovoljena naprava“ v smislu člena 2(e) Direktive 98/84/ES, če se jo uporabi za dostop do zaščitene storitve na kraju ali na način ali s strani osebe, ki niso zajeti z dovoljenjem izvajalca storitve?

               (b)

               Kaj pomeni „zasnovano ali prilagojeno“ v smislu člena 2(e) Direktive?

         2   Pravni interes
   Če prvi izvajalec storitve prenese programsko vsebino v kodirani obliki na drugega izvajalca storitve, ki oddaja to vsebino na podlagi pogojnega dostopa,
   katere dejavnike je treba upoštevati pri določitvi, ali so interesi prvega izvajalca zaščitene storitve prizadeti v smislu člena 5 Direktive 98/84/ES?
   Zlasti:
   Če prvo podjetje prenese programsko vsebino (ki vključuje vizualne podobe, ambientalni zvok in angleški komentar) v kodirani obliki na drugo podjetje, ki nato javnosti predvaja vsebino programa (ki ji je dodalo svoj logotip in včasih dodatni zvočni zapis komentarja):

               (a)

               Ali gre pri prenosu prvega podjetja za zaščiteno storitev „televizijskega razširjanja programskih vsebin“ v smislu člena 2(a) Direktive 98/84/ES oziroma „razširjanja televizijskih programskih vsebin“ v smislu člena 1(a) Direktive 89/552/EGS (2)?

               (b)

               Ali je nujno, da je prvo podjetje izdajatelj televizijskih programov v smislu člena 1(b) Direktive 89/552/EGS, da bi se lahko štelo, da nudi zaščiteno storitev „televizijskega razširjanja programskih vsebin“ v smislu prve alinee člena 2(a) Direktive 98/84/ES?

               (c)

               Ali je treba člen 5 Direktive 98/84/ES razlagati tako, da daje prvemu podjetju pravico do civilne tožbe v zvezi z nedovoljenimi napravami, ki omogočajo dostop do programa, ki ga oddaja drugo podjetje, bodisi:

                           (i)

                           ker je treba take naprave obravnavati, kot da prek televizijskega signala omogočajo dostop do storitve prvega podjetja; bodisi

                           (ii)

                           ker je prvo podjetje ponudnik zaščitene storitve, katerega interesi so prizadeti z nedovoljeno dejavnostjo (ker take naprave omogočajo nedovoljen dostop do zaščitene storitve, ki jo ponuja drugo podjetje)?

               (d)

               Ali lahko na odgovor na (c) vpliva to, ali prvi in drugi izvajalec storitve uporabljata različne sisteme za dekodiranje in naprave za pogojni dostop?

         3   Komercialni nameni
   Ali se „posest v komercialne namene“ iz člena 4(a) Direktive nanaša le na posest v namene komercialnega trgovanja (na primer prodaje) z nedovoljenimi napravami
   ali pa zajema tudi to, da je naprava med kakršnim koli poslovanjem v posesti končnega uporabnika?
   B.   Razlaga Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi (3)

   4   Pravica reproduciranja
   V primeru, da zaporedni odlomki filma, glasbenega dela ali zvočnega posnetka (v tem primeru slike digitalnega video in audio posnetka) nastanejo (i) v spominu sprejemnika ali (ii) v primeru filma na televizijskem ekranu, in je celotno delo reproducirano, če se zaporedni odlomki obravnavajo kot celota, vendar pa v določenem trenutku obstaja le omejeno število odlomkov:

               (a)

               Ali je treba vprašanje, ali so bila ta dela reproducirana v celoti ali deloma, obravnavati glede na predpise nacionalnega avtorskega prava o tem, kaj pomeni reprodukcija, s katero se krši avtorska pravica, ali pa gre za razlago člena 2 Direktive 2001/29/ES?

               (b)

               Če gre za razlago člena 2 Direktive 2001/29/ES, ali bi moralo nacionalno sodišče upoštevati vse odlomke vsakega dela kot celoto ali pa le omejeno število odlomkov, ki obstajajo v določenem trenutku? V slednjem primeru, kakšen test bi moralo uporabiti nacionalno sodišče za vprašanje, ali so bila dela reproducirana deloma v smislu tega člena?

               (c)

               Ali pravica reproduciranja iz člena 2 zajema tudi nastanek prehodnih podob na televizijskem ekranu?

         5   Neodvisni ekonomski pomen

               (a)

               Ali je treba prehodne kopije dela, ki so nastale v sprejemniku satelitske televizije ali na televizijskem ekranu, povezanem s sprejemnikom, in katerih edini namen je omogočiti uporabo dela, ki sicer ni omejena z zakonom, obravnavati, kot da imajo „neodvisni ekonomski pomen“ v smislu člena 5(1) Direktive 2001/29/ES, ker lahko imetnik pravic edino na podlagi takih kopij dobi plačilo za uporabo njegovih pravic?

               (b)

               Ali na odgovor na vprašanje 5(a) vpliva to, (i) ali imajo prehodne kopije lastno vrednost; oziroma (ii) ali prehodne kopije zajemajo majhen del zbirke del in/ali drugo vsebino, ki se sicer lahko uporablja, ne da bi se kršilo avtorsko pravico; oziroma (iii) ali je imetnik izključne licence imetnika pravic v drugi državi članici že pridobil plačilo za uporabo dela v tej državi članici?

         6   Priobčitev javnosti po žici ali na brezžični način

               (a)

               Ali gre za avtorsko delo, priobčeno javnosti po žici ali na brezžični način, v smislu člena 3 Direktive 2001/29/ES, če se satelitsko oddajanje sprejema v poslovnih prostorih (na primer v baru) in je tam priobčeno ali predvajano javnosti, ki je prisotna v teh prostorih, preko enega samega televizijskega ekrana in zvočnikov?

               (b)

               Ali na odgovor na vprašanje 6(a) vpliva, če:

                           (i)

                           je prisotna javnost nova javnost, ki je izdajatelj televizijskih programov ni predvidel (v tem primeru zato, ker se domača dekodirna kartica za uporabo v eni državi članici uporablja za komercialno občinstvo v drugi državi članici)?

                           (ii)

                           javnost ni občinstvo, ki plača, glede na nacionalno pravo?

                           (iii)

                           se televizijski signal sprejema prek antene ali satelitske antene na strehi ali v bližini prostorov, v katerih je televizija?

               (c)

               Če je odgovor na kateri koli del (b) pritrdilen, katere dejavnike je treba upoštevati pri določitvi, ali gre za priobčitev dela, ki izvira od tam, kjer ni občinstva?

         C.   Razlaga Direktive Sveta 93/83/EGS z dne 27. septembra 1993 o uskladitvi določenih pravil o avtorski in sorodnih pravicah v zvezi s satelitskim radiodifuznim oddajanjem in kabelsko retransmisijo (4) in členov 28, 30 in 49 Pogodbe ES
   7   Obramba na podlagi Direktive 93/83
   Ali je v skladu z Direktivo 93/83/EGS ali s členoma 28 in 30 ali 49 Pogodbe ES, če nacionalno avtorsko pravo določa, da gre v primeru, da prehodne kopije del, vključene v satelitsko oddajanje, nastanejo v satelitskem sprejemniku ali na televizijskem ekranu, za kršitev avtorske pravice v skladu s pravom države, ki sprejema oddajanje? Ali se položaj spremeni, če se oddajanje dekodira z dekodirno satelitsko kartico, ki jo je izdal izvajalec storitve satelitskega oddajanja v drugi državi članici, če je dovoljeno to satelitsko kartico uporabljati le v tej drugi državi članici?
   D.   Razlaga določb Pogodbe o prostem pretoku blaga in storitev iz členov 28, 30 in 49 ES v kontekstu [Direktive o pogojnem dostopu]
   8   Obramba na podlagi členov 28 in/ali 49 ES

               (a)

               Če je odgovor na vprašanje 1, da naprava za pogojni dostop, ki jo je izdelal izvajalec storitev ali je bila izdelana z njegovim soglasjem, postane nedovoljena naprava v smislu člena 2(e) Direktive 98/84/ES, če se uporablja zunaj obsega dovoljenja izvajalca storitve za dostop do zaščitene storitve, kaj je potem specifična vsebina pravice glede na njeno bistveno funkcijo, ki jo ima v skladu z Direktivo o pogojnem dostopu?

               (b)

               Ali člen 28 ali 49 Pogodbe ES izključuje izvrševanje določbe nacionalnega prava v prvi državi članici, ki določa, da je nezakonito uvažati ali prodajati dekodirno satelitsko kartico, ki jo je izdal izvajalec storitve satelitskega oddajanja v drugi državi članici, če je to dekodirno satelitsko karitco dovoljeno uporabljati le v tej drugi državi članici?

               (c)

               Ali je odgovor drugačen, če je dovoljeno dekodirno satelitsko kartico uporabljati le v zasebne in domače namene v tej drugi državi članici, vendar se uporablja v komercialne namene v prvi državi članici?

         9   Ali je lahko varstvo, ki ga je deležna himna, širše od varstva, ki se ga nudi ostalemu oddajanju
   Ali člena 28 in 30 ali 49 Pogodbe ES izključujeta izvrševanje določbe nacionalnega avtorskega prava, ki določa, da je nezakonito javno izvajati ali predvajati glasbeno delo, če je to delo del zaščitene storitve, do katere je mogoče dostopiti in jo predvajati v javnosti z uporabo dekodirne satelitske kartice, kadar je to kartico izdal izvajalec storitev v drugi državi članici, če je to dekodirno kartico dovoljeno uporabljati le v tej drugi državi članici? Ali se kaj spremeni, če je glasbeno delo nepomembni del zaščitene storitve kot celote in nacionalno avtorsko pravo ne preprečuje prikazovanja ter predvajanja drugih delov storitve?
   E.   Razlaga določb Pogodbe o konkurenci na podlagi člena 81 ES
   10   Obramba na podlagi člena 81 ES
   Če pridobi ponudnik programske vsebine vrsto izključnih licenc, vsako za ozemlje ene ali več držav članic, na podlagi katerih lahko izdajatelj televizijskih programov programsko vsebino oddaja le na tem ozemlju (vključno s satelitom), in je v vsaki licenci vključena še pogodbena obveznost, v skladu s katero mora izdajatelj televizijskih programov preprečiti, da se njegove dekodirne satelitske kartice, ki omogočajo sprejem licencirane programske vsebine, uporabljajo zunaj ozemlja, za katerega ima licenco, kakšen pravni test bi moralo nacionalno sodišče uporabiti in katere okoliščine bi moralo upoštevati pri odločanju, ali je pogodbena omejitev v nasprotju s prepovedjo iz člena 81(1)?
   Zlasti:

               (a)

               ali je treba člen 81(1) razlagati tako, da velja za to obveznost zgolj zaradi tega, ker se domneva, da ima ta obveznost za cilj preprečevati, omejevati ali izkrivljati konkurenco?

               (b)

               če je tako, ali je treba tudi dokazati, da pogodbena obveznost znatno preprečuje, omejuje ali izkrivlja konkurenco, da bi lahko bila zajeta s prepovedjo iz člena 81(1) ES?

      (1)  UL L 320, str. 54.

      (2)  Direktiva Sveta 89/552/EGS z dne 3. oktobra 1989 o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju dejavnosti razširjanja televizijskih programov (UL L 298, str. 23).

      (3)  UL L 167, str. 10.

      (4)  UL L 248, str. 15.


title: Zadeva C-198/14: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 12. novembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Helsingin hovioikeus – Finska) – Valev Visnapuu/Kihlakunnansyyttäjä (Helsinki), Suomen valtio – Tullihallitus (Predhodno odločanje — Člena 34 PDEU in 110 PDEU — Direktiva 94/62/ES — Členi 1(1), 7 in 15 — Prodaja na daljavo in prevoz alkoholnih pijač iz druge države članice — Trošarina na nekatere embalaže pijač — Oprostitev v primeru vključitve embalaž v sistem varščine in vračanja — Členi 34 PDEU, 36 PDEU in 37 PDEU — Zahteva za dovoljenje za prodajo alkoholnih pijač na drobno — Monopol nad prodajo alkoholnih pijač na drobno — Utemeljenost — Varovanje zdravja)

text:
               18.1.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 16/8

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 12. novembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Helsingin hovioikeus – Finska) – Valev Visnapuu/Kihlakunnansyyttäjä (Helsinki), Suomen valtio – Tullihallitus
   (Zadeva C-198/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Člena 34 PDEU in 110 PDEU - Direktiva 94/62/ES - Členi 1(1), 7 in 15 - Prodaja na daljavo in prevoz alkoholnih pijač iz druge države članice - Trošarina na nekatere embalaže pijač - Oprostitev v primeru vključitve embalaž v sistem varščine in vračanja - Členi 34 PDEU, 36 PDEU in 37 PDEU - Zahteva za dovoljenje za prodajo alkoholnih pijač na drobno - Monopol nad prodajo alkoholnih pijač na drobno - Utemeljenost - Varovanje zdravja))
   (2016/C 016/08)
   Jezik postopka: finščina

      Predložitveno sodišče

   Helsingin hovioikeus

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Valev Visnapuu

      Toženi stranki: Kihlakunnansyyttäjä (Helsinki), Suomen valtio – Tullihallitus

      Izrek

               1.

               Člen 110 PDEU ter člene 1(1), 7 in 15 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 94/62/ES z dne 20. decembra 1994 o embalaži in odpadni embalaži je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo predpisom države članice, kakršni so ti iz postopka v glavni stvari, s katerimi se uvaja trošarina na nekatere embalaže pijač, vendar je v njih določena oprostitev plačila trošarine, če so embalaže vključene v delujoč sistem vračanja.

               2.

               Člena 34 PDEU in 36 PDEU je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta nacionalnim predpisom neke države članice, kakršni so ti iz postopka v glavni stvari, v skladu s katerimi mora prodajalec s sedežem v drugi državi članici za uvoz alkoholnih pijač za njihovo prodajo na drobno potrošnikom s prebivališčem v prvi državi članici, kadar ta prodajalec zagotovi prevoz teh pijač ali njihov prevoz zaupa tretji osebi, pridobiti dovoljenje za prodajo na drobno, če so ti predpisi primerni za uresničitev cilja, v obravnavanem primeru varovanja zdravja in javnega reda, če tega cilja ni mogoče enako učinkovito doseči z manj zavezujočimi ukrepi in če ti predpisi ne pomenijo niti sredstva za samovoljno diskriminacijo niti prikritega omejevanja trgovine med državami članicami, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče.

      (1)  UL C 202, 30. 6. 2014.


title: Zadeva T-83/14: Tožba, vložena 4. februarja 2014 – LTJ Diffusionproti UUNT – Arthur et Aston (ARTHUR & ASTON)

text:
               14.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/51

         Tožba, vložena 4. februarja 2014 – LTJ Diffusionproti UUNT – Arthur et Aston (ARTHUR & ASTON)
   (Zadeva T-83/14)
   2014/C 112/65
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: LTJ Diffusion (Colombes, Francija) (zastopnik: S. Lederman, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Arthur et Aston SAS (Giberville, Francija)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               odločbo prvega odbora za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu z dne 2. decembra 2013 v zadevi R 1963/2012-1 razveljavi v delu, v katerem je bilo presojeno, da uporaba prejšnje znamke „ARTHUR“ št. 17731 ni bila v skladu z določbami člena 15(1), drugi pododstavek, točka (a), Uredbe št. 207/2009;

               —

               če bi Splošno sodišče na podlagi svoje sodne prakse (SSEU, 4. junij 2013, T-514/11, „DECATHLON“) menilo, da samo ni pristojno za razsojanje utemeljenosti ugovora, ki ga je vložila družba LTJ DIFFUSION 14. aprila 2011, ker odbor za pritožbe še ni zavzel stališča, se mu predlaga, naj: zadevo predodeli pristojni sestavi, da bo odločeno o utemeljenosti ugovora, ki ga je vložila družba LTJ DIFFUSION 14. aprila 2011 zoper predlog za registracijo znamke Skupnosti št. 9509911, ki se nanaša na besedni znak „ARTHUR & ASTON“ in ki označuje nekatere proizvode iz razredov 3, 9, 14 in 25 in zlasti „čevlje, škornje in nizke čevlje“.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Arthur et Aston SAS

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „ARTHUR & ASTON“ za proizvode iz razredov 3, 9, 14 in 25 (prijava znamke Skupnosti št. 9 509 911)

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Navajana znamka ali znak: nacionalna polfigurativna znamka, ki vsebuje besedni element „Arthur“, za proizvode iz razreda 25

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 15(1), drugi pododstavek, točka (a), Uredbe št. 207/2009


title: Zadeva C-255/09: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 27. oktobra 2011 – Evropska komisija proti Portugalski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Člen 49 ES — Socialna varnost — Omejitev svobode opravljanja storitev — Stroški zunajbolnišničnega zdravljenja, nastali v drugi državi članici — Nepovračilo ali povračilo po predhodni odobritvi)

text:
               17.12.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 370/9

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 27. oktobra 2011 – Evropska komisija proti Portugalski republiki
   (Zadeva C-255/09) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Člen 49 ES - Socialna varnost - Omejitev svobode opravljanja storitev - Stroški zunajbolnišničnega zdravljenja, nastali v drugi državi članici - Nepovračilo ali povračilo po predhodni odobritvi)
   2011/C 370/12
   Jezik postopka: portugalščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: E. Traversa in M. França, zastopnika)

      Tožena stranka: Portugalska republika (zastopniki: L. Inez Fernandes, M. L. Duarte, A. Veiga Correia in P. Oliveira, zastopniki)

      Intervenientki v podporo tožene stranke: Republika Finska (zastopnik: A. Guimaraes-Purokoski, zastopnik), Kraljevina Španija (zastopnik: J. M. Rodríguez Cárcamo, zastopnik)

      Predmet

   Kršitev obveznosti države – Kršitev člena 49 ES – Povračilo stroškov zunajbolnišničnega zdravljenja, nastalih v tujini – Predhodna odobritev – Omejevalni pogoji

      Izrek

               1.

               Portugalska republika s tem, da – razen v okoliščinah iz Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, v različici po spremembi in posodobitvi z Uredbo Sveta (ES) št. 118/97 z dne 2. decembra 1996, kakor je bila spremenjena z Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1992/2006 z dne 18. decembra 2006 – ne določa možnosti povračila stroškov zunajbolnišničnega zdravljenja v drugi državi članici, pri katerem se ne uporablja zahtevna in draga oprema, ki je v nacionalni zakonodaji taksativno našteta, oziroma s tem, da v primerih, ko uredba-zakon št. 177/92 z dne 13. avgusta 1992 o določitvi pogojev za povračilo stroškov zdravljenja, nastalih v tujini, omogoča možnost povračila stroškov tega zdravljenja, to povračilo pogojuje s predhodno odobritvijo, ni izpolnila obveznosti iz člena 49 ES.

               2.

               Portugalska republika in Evropska komisija nosita vsaka svoje stroške.

               3.

               Kraljevina Španija in Republika Finska nosita vsaka svoje stroške.

      (1)  UL C 205, 29.8.2009.


title: Zadeva T-655/15: Tožba, vložena 13. novembra 2015 – van der Parre/Parlament

text:
               8.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/68

         Tožba, vložena 13. novembra 2015 – van der Parre/Parlament
   (Zadeva T-655/15)
   (2016/C 048/76)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Hugo van der Parre (Huizen, Nizozemska) (zastopnik: N. Pirc Musar, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski parlament

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               sklep Evropskega parlamenta A(2015)8334 C z dne 14. septembra 2015 o zavrnitvi potrdilne prošnje tožeče stranke za dostop do nekaterih dokumentov v zvezi z informacijami o potnih stroških, dnevnicah, nadomestilih za splošne stroške in stroških kadrovske organizacije poslancev Evropskega parlamenta;

               —

               Parlamentu naloži, da tožeči stranki plača stroške v skladu s členoma 134 in 140 Poslovnika Splošnega sodišča, vključno s stroški intervenientov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

               1.

               S prvim tožbenim razlogom zatrjuje kršitev člena 4(1)(b) Uredbe 1049/2001 (1) v povezavi s členom 8(b) Uredbe 45/2001 (2), ker zahtevani osebni podatki niso varovani na podlagi zakonodaje Skupnosti.

               2.

               Z drugim tožbenim razlogom zatrjuje kršitev člena 4(1)(b) Uredbe 1049/2001 v povezavi s členom 8(b) Uredbe 45/2001, ker je bil dostop do zahtevanih informacij zavrnjen, čeprav so bili pogoji za razkritje izpolnjeni.

               3.

               S tretjim tožbenim razlogom zatrjuje kršitev splošne obveznosti – na podlagi členov 2 in 4 Uredbe 1049/2001 v povezavi s členom 6(3) Uredbe 1049/2001 – da se preuči vsak posamezni dokument.

               4.

               S četrtim tožbenim razlogom zatrjuje kršitev člena 4(6) Uredbe 1049/2001, ker zavrnitev delnega dostopa do zahtevanega dokumenta ni bila upravičena.

               5.

               S petim tožbenim razlogom zatrjuje kršitev obveznosti obrazložitve, ko to določata člena 7(1) in 8(1) Uredbe 1049/2001, ker Parlament ni upošteval vseh trditev tožeče stranke.

      (1)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331).

      (2)  Uredba (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 26, str. 102).


title: Zadeva T-156/03: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 8. junija 2006 — Pérez-Díaz proti Komisiji ( Uradniki — Razglasitev ničnosti zavrnitve vpisa kandidata na čakalni seznam začasnih uslužbencev — Udeleženčevo opravljanje ponovnega ustnega izpita, ki je bil organiziran zaradi izvršitve sodbe o razglasitve ničnosti — Druga zavrnitev vpisa — Ničnostna tožba — Odškodninska tožba )

text:
               12.8.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/18

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 8. junija 2006 — Pérez-Díaz proti Komisiji
   (Zadeva T-156/03) (1)

   („Uradniki - Razglasitev ničnosti zavrnitve vpisa kandidata na čakalni seznam začasnih uslužbencev - Udeleženčevo opravljanje ponovnega ustnega izpita, ki je bil organiziran zaradi izvršitve sodbe o razglasitve ničnosti - Druga zavrnitev vpisa - Ničnostna tožba - Odškodninska tožba“)
   (2006/C 190/30)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Orlando Pérez-Díaz (Bruselj, Belgija) (Zastopnik: M.-A. Lucas, avocat)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (Zastopnika: F. Clotuche-Duvieusart in H. Tserepa-Lacombe, zastopnika)
   Predmet
   Po eni strani, zahteva za razglasitev ničnosti zavrnitve tožeči stranki s strani komisije za izbirni postopek COM/R/A/01/1999 vpisa na čakalni seznam začasnih uslužbencev po koncu ustnega izpita, ki je bil organiziran zaradi izvršitve sodbe Sodišča prve stopnje z dne 24. septembra 2002 v zadevi Pérez-Díaz proti Komisiji (T-102/01, RecFP str. I-A-165 in II-871), in po drugi strani zahteva za povrnitev škode, ki naj bi nastala zaradi nezakonitosti te zavrnitve.
   Izrek

               1)

               Odločba izbirne komisije iz dopisa z dne 21. januarja 2003, ki ga je prejela tožeča stranka, da se je ne vpiše na čakalni seznam izbirnega postopka COM/R/A/01/1999 se razglasi za nično.

               2)

               V preostalem delu se tožba zavrne.

               3)

               Komisiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 171, 19.7.2003.


title: Zadeva C-433/10 P: Pritožba, ki jo je 3. septembra 2010 vložil Volker Mauerhofer zoper sklep Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 29. junija 2010 v zadevi T-515/08, Volker Mauerhofer proti Evropski komisiji

text:
               6.11.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/17

         Pritožba, ki jo je 3. septembra 2010 vložil Volker Mauerhofer zoper sklep Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 29. junija 2010 v zadevi T-515/08, Volker Mauerhofer proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-433/10 P)
   ()
   2010/C 301/24
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnik: Volker Mauerhofer (zastopnik: J. Schartmüller, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijani sklep;

               —

               dokončno vsebinsko odloči o zadevi in razglasi izpodbijani ukrep za ničen, ali podredno, zadevo vrne Splošnemu sodišču v ponovno odločanje; in

               —

               mu na podlagi svoje neomejene pristojnosti dodeli odškodnino 5 500 EUR za premoženjsko škodo, ki mu je nastala zaradi protipravnega ravnanja v obliki izpodbijanega ukrepa in zaradi neprimernih navodil vodji skupine (izvedenec 1);

               —

               podporni skupini iz okvirne pogodbe odredi, naj predloži obrazec za ocenjevanje pogodbenika, ki je bil oddan za sporni projekt;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka na prvi stopnji in stroškov pritožbe.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnik trdi, da je treba izpodbijani sklep razveljaviti iz teh razlogov:

               —

               izkrivljanje dejstev v zvezi z jezikovnim pregledom prispevka pritožnika;

               —

               nezadostna analiza obrazložitve izpodbijanega sklepa v zvezi z jezikovnim pregledom;

               —

               nezadostna analiza sporne točke uspešnosti tožene stranke;

               —

               protipravna domneva, da sporna odločba ne posega v položaj pritožnika kot tretje stranke;

               —

               protipravna domneva, da sporni ukrep ni znatno spremenil pravnega položaja pritožnika;

               —

               protipravna domneva, da tožena stranka spornega ukrepa ni sprejela pri izvrševanju svojih javnih pooblastil;

               —

               protipravna domneva, da je bil izpodbijani ukrep pravočasno in pravilno uradno sprejet;

               —

               protipravna kršitev interesov pritožnika z neupoštevanjem predpisanih postopkov;

               —

               kršitev splošnega načela prava Skupnosti enakega obravnavanja in kršitev temeljnih pravic pritožnika;

               —

               protipravna domneva „nebistvene spremembe v razdelitvi dni med izvedence“;

               —

               kršitev splošne pravice prava Skupnosti do izjave.


title: Zadeva C-359/15: Sklep predsednice sedmega senata Sodišča z dne 1. junija 2016 – The National Iranian Gas Company/Svet Evropske unije

text:
               5.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 326/19

         Sklep predsednice sedmega senata Sodišča z dne 1. junija 2016 – The National Iranian Gas Company/Svet Evropske unije
   (Zadeva C-359/15) (1)

   (2016/C 326/33)
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednica sedmega senata je odredila izbris zadeve.

      (1)  UL C 294, 7.9.2015.


title: Zadeva C-482/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 2. novembra 2007 vložilo Rechtbank 's-Gravenhage (Nizozemska) – AHP Manufacturing BV proti Bureau voor de Industriële Eigendom, ki deluje tudi pod imenom Octrooicentrum Nederland

text:
               12.1.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 8/6

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 2. novembra 2007 vložilo Rechtbank 's-Gravenhage (Nizozemska) – AHP Manufacturing BV proti Bureau voor de Industriële Eigendom, ki deluje tudi pod imenom Octrooicentrum Nederland
   (Zadeva C-482/07)
   (2008/C 8/12)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predložitveno sodišče
   Rechtbank 's-Gravenhage
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: AHP Manufacturing BV

      Tožena stranka: Bureau voor de Industriële Eigendom (urad za industrijsko lastnino), ki deluje tudi pod imenom Octrooicentrum Nederland (nizozemski patentni center)
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1)

               Ali Uredba Sveta (EGS) št. 1768/92 z dne 18. junija 1992 o uvedbi dodatnega varstvenega certifikata za zdravila (1), kot je bila spremenjena, zlasti pa njen člen 3(1)(c) imetniku osnovnega patenta preprečujeta podelitev certifikata za zdravilo, za katerega je bil ob vložitvi prijave za cerifikat ta že podeljen ali jih je bilo podeljenih več enemu ali več imetnikom enega ali več osnovnih patentov?

               2)

               Ali je na podlagi Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1610/96 z dne 23. julija 1996 o uvedbi dodatnega varstvenega certifikata za fitofarmacevtska sredstva (2), kot je bila spremenjena, zlasti pa njene uvodne izjave 17 in drugega stavka člena 3(2) odgovor na vprašanje 1 drugačen?

               3)

               Ali je za odgovor na prejšnji vprašanji pomembno, da je zadnje vložena prijava – kot prejšnja ali prejšnje – vložena v obdobju, določenem s členom 7(1) Uredbe (EGS) št. 1768/92, ali v obdobju, določenem s členom 7(2) Uredbe (EGS) št. 1768/92?

               4)

               Ali je za odgovor na prejšnja vprašanja pomembno, da obdobje varstva, ki ga zagotavlja certifikat na podlagi člena 13 Uredbe (EGS) št. 1768/92, preneha istočasno ali kasneje kot na podlagi enega ali več certifikatov, ki so že bili podeljeni za zadevno zdravilo?

               5)

               Ali je za odgovor na prejšnja vprašanja pomembno, da v Uredbi (EGS) št. 1768/92 ni določeno obdobje, v katerem mora pristojni organ, opredeljen v členu 9(1) te uredbe, obravnavati prijavo za certifikat in ga nazadnje podeliti, zaradi česar lahko razlika v hitrosti, s katero zadevni organi v državah članicah obravnavajo prijave, vodi do razlik med njimi glede možnosti podelitve cartifikata?

      (1)  UL L 182, str. 1.

      (2)  UL L 198, str. 30.


title: Zadeva C-525/15: Sklep predsednika Sodišča z dne 9. februarja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Audiencia Provincial de Álava – Španija) – Laboral Kutxa/Esmeralda Martínez Quesada

text:
               24.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/12

         Sklep predsednika Sodišča z dne 9. februarja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Audiencia Provincial de Álava – Španija) – Laboral Kutxa/Esmeralda Martínez Quesada
   (Zadeva C-525/15) (1)

   (2017/C 129/15)
   Jezik postopka: španščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 414, 14.12.2015.