title: Zadeva T-85/05: Sklep Sodišča prve stopnje z dne  13. januarja 2006  — Dimos Ano Liosion in drugi proti Komisiji ( Nedopustnost — Osebe, ki niso naslovnice aktov Skupnosti — Neposredni vpliv )

text:
               25.3.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 74/19

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 13. januarja 2006 — Dimos Ano Liosion in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-85/05) (1)

   („Nedopustnost - Osebe, ki niso naslovnice aktov Skupnosti - Neposredni vpliv“)
   (2006/C 74/38)
   Jezik postopka: grščina
   Stranke

      Tožeče stranke: Dimos Ano Liosion (Grčija), Theodora Goula, Argyris Argyropoulos, Ioannis Manis, Eleni Ntalipi, Vasilis Papagrigoriou in Giorgos Fragkalexis (Ano Liossia, Grčija) (zastopnik: G. Kalavros, avocat)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: D. Triantafyllou in L. Flynn, zastopnika)
   Predmet zadeve
   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije E(2004) 5522 z dne 21. decembra 2004 o dodelitvi finančne pomoči Kohezijskega sklada za izvedbo projekta z naslovom „Gradnja prve faze drugega sanitarnega odlagališča odpadkov v zahodni Atiki, v kraju ‚Skalistiri‘, mestna uprava Fyli.“
   Izrek sklepa

               1.

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2.

               Tožeče stranke nosijo stroške postopkov, vključno s stroški postopka za izdajo začasne odredbe.

      (1)  UL C 106, 30.4.2005.


title: Zadeva T-198/13: Tožba, vložena 8. aprila 2013 – Imax proti UUNT – Himax Technologies (IMAX)

text:
               15.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/32

         Tožba, vložena 8. aprila 2013 – Imax proti UUNT – Himax Technologies (IMAX)
   (Zadeva T-198/13)
   2013/C 171/60
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Imax Corporation (Mississauga, Kanada) (zastopnika: V. von Bomhard, odvetnik, in K. Hughes, Solicitor)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Himax Technologies, Inc. (Tainan County, Tajvan)

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo petega odbora UUNT za pritožbe z dne 23. januarja 2013 v zadevi R 740/2012-5; in

               —

               stroške postopka naloži toženi stranki oziroma drugi stranki v postopku pred odborom za pritožbe, če ta intervenira.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „IMAX“ za proizvode iz razredov 9, 41 in 45 – registracija znamke Skupnosti št. 9 392 556

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe

      Znamka ali znak, navajan v ugovoru: registraciji znamk Skupnosti št. 4 411 658 in št. 4 411 641 figurativne znamke „Himax“ za proizvode in storitve iz razredov 9 in 42

      Odločba oddelka za ugovore: delna ugoditev ugovoru

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009


title: Zadeva C-435/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Hamburg (Nemčija) 10. avgusta 2015 – GROFA GmbH/Hauptzollamt Hannover

text:
               3.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 363/22

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Hamburg (Nemčija) 10. avgusta 2015 – GROFA GmbH/Hauptzollamt Hannover
   (Zadeva C-435/15)
   (2015/C 363/28)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Finanzgericht Hamburg

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: GROFA GmbH

      Tožena stranka: Hauptzollamt Hannover

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

                           a)

                           Ali se Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 1249/2011 z dne 29. novembra 2011 o uvrstitvi določenega blaga v kombinirano nomenklaturo (1) analogno uporablja za izdelke, ki so predmet postopka v glavni stvari (GoPro HERO3 „Black Edition“, „Black Edition Surf“ in „Black Edition Motorsport“)?

                           b)

                           Če je odgovor na to vprašanje pritrdilen:
                           Ali Izvedbena uredba (EU) št. 1249/2011 velja?

               2.

               Če je odgovor na vprašanje za predhodno odločanje 1 a) ali 1 b) nikalen:

                           a)

                           Ali se Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 876/2014 z dne 8. avgusta 2014 o uvrstitvi določenega blaga v kombinirano nomenklaturo (2) analogno uporablja za izdelke, ki so predmet postopka v glavni stvari?

                           b)

                           Če je odgovor na to vprašanje pritrdilen:
                           Ali Izvedbena uredba (EU) št. 876/2014 velja?

               3.

               Če je odgovor na vprašanje za predhodno odločanje 1 a) ali 1 b) nikalen:
               Ali je treba Pojasnjevalne opombe Komisije k tarifni podštevilki 8525 8030 in k tarifnim podštevilkam 8525 8091 in 8525 8099 KN (3) razlagati tako, da je podana „dolžina enega zaporedja najmanj 30 minut“ tudi v primeru, ko so video posnetki zajeti v ločene datoteke, od katerih je vsaka dolga manj kot 30 minut, če gledalec pri predvajanju posnetka ne more zaznati menjave med datotekami?

               4.

               Če je odgovor na vprašanje za predhodno odločanje 1 a) ali 1 b) nikalen in če je odgovor na vprašanja za predhodno odločanje 2 a), 2 b) in 3 pritrdilen:
               Ali video snemalnih kamer, ki lahko posnamejo signale iz zunanjih virov, ni mogoče uvrstiti pod tarifno podštevilko 8525 8099 KN, ker ne omogočajo reproduciranja teh signalov prek zunanjega televizijskega sprejemnika ali zunanjega monitorja?

      (1)  UL L 319, str. 39.

      (2)  UL L 240, str. 12.

      (3)  UL 2015, C 75, str. 1.


title: Zadeva C-150/16: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 18. maja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Curtea de Apel Craiova – Romunija) – Fondul Proprietatea SA/Complexul Energetic Oltenia SA (Predhodno odločanje — Državne pomoči — Terjatev družbe, katere večino delniškega kapitala ima romunska država, do družbe, katere edini delničar je ta država — Nadomestna izpolnitev — Pojem ,„državna pomoč“ — Obveznost priglasitve Evropski komisiji)

text:
               24.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 239/14

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 18. maja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Curtea de Apel Craiova – Romunija) – Fondul Proprietatea SA/Complexul Energetic Oltenia SA
   (Zadeva C-150/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Državne pomoči - Terjatev družbe, katere večino delniškega kapitala ima romunska država, do družbe, katere edini delničar je ta država - Nadomestna izpolnitev - Pojem ,„državna pomoč“ - Obveznost priglasitve Evropski komisiji))
   (2017/C 239/18)
   Jezik postopka: romunščina

      Predložitveno sodišče

   Curtea de Apel Craiova

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka na prvi stopnji in pritožnica v pritožbenem postopku: Fondul Proprietatea SA

      Tožena stranka na prvi stopnji in pritožnica v pritožbenem postopku: Complexul Energetic Oltenia SA

      Izrek

               1.

               V okoliščinah, kot so te v zadevi v glavni stvari, odločitev družbe, ki je v večinski lasti države članice, da za ugasnitev terjatve sprejme nadomestno izpolnitev s sredstvom, ki je v lasti druge družbe, katere edini delničar je ta država članica, in da plača znesek, ki ustreza razliki med ocenjeno vrednostjo tega sredstva in zneskom te terjatve, lahko pomeni državno pomoč v smislu člena 107 PDEU, če:

                           —

                           ta odločitev pomeni prednost, ki se neposredno ali posredno dodeli iz državnih sredstev in je pripisljiva državi,

                           —

                           podjetje, ki je prejemnik, ne bi dobilo primerljivih olajšav od zasebnega upnika, in

                           —

                           zadevna odločitev lahko vpliva na trgovino med državami članicami in izkrivlja konkurenco.

                     Nacionalna sodišča preverijo, ali so ti pogoji izpolnjeni.

               2.

               Če nacionalno sodišče za državno pomoč opredeli odločitev družbe, ki je v večinski lasti države članice, da za ugasnitev terjatve sprejme nadomestno izpolnitev s sredstvom, ki je v lasti druge družbe, katere edini delničar je ta država članica, in da plača znesek, ki ustreza razliki med ocenjeno vrednostjo tega sredstva in zneskom te terjatve, morajo organi te države članice v skladu s členom 108(3) PDEU to pomoč pred njeno izvršitvijo priglasiti Evropski komisiji.

      (1)  UL C 200, 6.6.2016.


title: Združene zadeve C-213/11, C-214/11 in C-217/11: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 19. julija 2012 (predlogi za sprejetje predhodne odločbe Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku – Poljska) – Fortuna Sp z o.o. (C-213/11), Grand sp. z o.o. (C-214/11), Forta sp. z o.o. (C-217/11) proti Dyrektor Izby Celnej w Gdyni (Notranji trg — Direktiva 98/34/ES — Tehnični standardi in tehnični predpisi — Postopek za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov — Igralni avtomati z nizkimi dobitki — Prepoved spremembe, podaljšanja in izdaje dovoljenj za opravljanje dejavnosti — Pojem „tehnični predpis“ )

text:
               29.9.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 295/12

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 19. julija 2012 (predlogi za sprejetje predhodne odločbe Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku – Poljska) – Fortuna Sp z o.o. (C-213/11), Grand sp. z o.o. (C-214/11), Forta sp. z o.o. (C-217/11) proti Dyrektor Izby Celnej w Gdyni
   (Združene zadeve C-213/11, C-214/11 in C-217/11) (1)

   (Notranji trg - Direktiva 98/34/ES - Tehnični standardi in tehnični predpisi - Postopek za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov - Igralni avtomati z nizkimi dobitki - Prepoved spremembe, podaljšanja in izdaje dovoljenj za opravljanje dejavnosti - Pojem „tehnični predpis“)
   2012/C 295/19
   Jezik postopka: poljščina

      Predložitveno sodišče

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Fortuna Sp z o.o. (C-213/11) Grand sp. z o.o. (C-214/11), Forta sp. z o.o. (C-217/11)

      Tožena stranka: Dyrektor Izby Celnej w Gdyni

      Predmet

   Predlogi za sprejetje predhodne odločbe – Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku – Razlaga člena 11, točka 11, Direktive 98/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. junija 1998 o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov o storitvah informacijske družbe, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2006/96/ES z dne 20. novembra 2006 (UL L 204, str 37) – Pojem „tehnični predpis“ – Nacionalna določba, ki prepoveduje spremembo dovoljenja za opravljanje dejavnosti na področju iger na igralnih avtomatih z nizkimi dobitki v zvezi s točkami namestitve teh avtomatov

      Izrek

   Člen 1, točka 11, Direktive 98/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. junija 1998 o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov o storitvah informacijske družbe, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2006/96/ES z dne 20. novembra 2006, je treba razlagati tako, da nacionalne določbe, kot so te iz zakona o igrah na srečo (ustawa o grach hazardowich) z dne 19. novembra 2009, ki bi lahko omejevale ali celo postopoma onemogočale prirejanje iger na igralnih avtomatih z nizkimi dobitki drugje kot v igralnicah in igralnih salonih, v smislu te določbe pomenijo „tehnične predpise“, katerih osnutke je treba sporočiti v skladu s členom 8(1), prvi pododstavek, te direktive, če se ugotovi, da navedene določbe pomenijo pogoje, ki bi lahko občutno vplivali na naravo ali trženje zadevnega proizvoda, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

      (1)  UL C 219, 23.7.2011.


title: Zadeva T-255/04: Tožba Monique Negenman proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 21. junija 2004

text:
               11.9.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 228/43

         Tožba Monique Negenman proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 21. junija 2004
   (Zadeva T-255/04)
   (2004/C 228/98)
   Jezik postopka: francoščina
   Monique Negenman, stanujoča v Roosendaalu (Nizozemska), ki jo zastopa Lucas Vogel, odvetnik, je dne 21. junija 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, da:

               —

               razglasi za nično odločbo, ki jo je dne 8. marca 2004 sprejel OPI (in je bila objavljena 11. marca 2004) in s katero je bil zavrnjen ugovor tožeče stranke z dne 25. novembra 2003 zoper upravni odločbi z dne 23. oktobra in 30. oktobra 2003, ki sta določili datuma začetka in zaključka porodniškega dopusta tožeče stranke;

               —

               toženi stranki naloži kazen 10 EUR, z izrecnim pridržkom povečanja, zmanjšanja ali naknadne natančnejše določitve;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Tožeča stranka v tej zadevi ocenjuje, da je OPI napačno izračunal datume začetka in zaključka njenega porodniškega dopusta.
   V utemeljitev svojemu zahtevku navaja, da gre za kršitev člena 58 Kadrovskih predpisov (kot se je glasil pred 1. majem 2004) in načela zaupanja v pravo, ki je poudarjeno zlasti v členu 35 Kadrovskih predpisov, saj je OPI določil datume začetka in zaključka njenega porodniškega dopusta tako, da je upošteval datum njenega poroda, medtem ko člen 58 Kadrovskih predpisov določa, da se porodniški dopust začne šest tednov pred predvidenim datumom poroda, ki je določen v potrdilu zadevne uslužbenke.


title: Zadeva T-292/05: Tožba Marie Johansen proti Računskemu sodišču Evropskih skupnosti, vložena 26. julija 2005

text:
               17.9.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 229/37

         Tožba Marie Johansen proti Računskemu sodišču Evropskih skupnosti, vložena 26. julija 2005
   (Zadeva T-292/05)
   (2005/C 229/78)
   Jezik postopka: francoščina
   Maria Johansen, stanujoča v Luxembourgu, ki jo zastopata Stéphane Rodrigues in Alice Jaume, avocats, je 26. julija 2005 vložila tožbo proti Računskemu sodišču Evropskih skupnosti na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               primarno, razglasi za nično odločbo organa, pristojnega za imenovanja (OPI) z dne 21. aprila 2005 o zavrnitvi pritožbe tožeče stranke, ki je bila sprejeta skupaj z odločbo o imenovanju, ki jo je OPI sprejel dne 27. oktobra 2004, kolikor določa njen naziv na podlagi člena 12(3) Priloge XIII Kadrovskih predpisov in plačilni razred na podlagi veljavnega člena 32 Kadrovskih predpisov;

               —

               navede OPI-ju posledice razglasitve ničnosti izpodbijanih odločb, predvsem prerazporeditev tožeče stranke v naziv A*10, plačilni razred 4, in to z retroaktivnim učinkom od 1. junija 2004, datuma veljavnosti odločbe o imenovanju z dne 27. oktobra 2004;

               —

               podredno, naloži Komisiji, da povrne škodo, ki jo je utrpela tožeča stranka zaradi dejstva, da od 1. junija 2004, datuma veljavnosti odločbe o imenovanju z dne 27. oktobra 2004, ni bila razvrščena v naziv A*10, plačilni razred 4;

               —

               toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve, ki jih je navedla tožeča stranka, so enaki tistim, ki so navedeni v okviru zadeve T-58/05, Centeno Mediavilla in drugi proti Komisiji (1).

      (1)  UL C 93, 16. 4. 2005, str. 38.


title: Zadeva C-88/11 P: Pritožba, ki jo je LG Electronics, Inc. vložila 25. februarja 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 16. decembra 2010 v zadevi T-497/09, LG Electronics proti UUNT (KOMPRESSOR PLUS)

text:
               16.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 120/8

         Pritožba, ki jo je LG Electronics, Inc. vložila 25. februarja 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 16. decembra 2010 v zadevi T-497/09, LG Electronics proti UUNT (KOMPRESSOR PLUS)
   (Zadeva C-88/11 P)
   2011/C 120/14
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnica: LG Electronics Inc. (zastopnik: J. Blanchard, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Predlogi

               —

               Ta pritožba naj se ugotovi in razglasi za dopustno;

               —

               razveljavi naj se sodba drugega senata Splošnega sodišča z dne 16. decembra 2010;

               —

               razveljavi naj se odločba prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 23. septembra 2009 v delu, v katerem je bila delno zavrnjena pritožba družbe LG ELECTRONICS zoper odločbo z dne 5. februarja 2009 o zavrnitvi zahteve za registracijo znamke Skupnosti št. 007282924, ker ta označuje „električne sesalce“;

               —

               UUNT naj se naloži plačilo stroškov na obeh stopnjah.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka trdi, da je kršen člen 7(1)(c) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o znamki Skupnosti (1).
   Prvič, tožeča stranka v zvezi s tem navaja, da se je Splošno sodišče oprlo na nova dejstva, ki mu jih je UUNT predložil prvič in ki niso bila predložena pred odborom za pritožbe.
   Drugič, tožeča stranka trdi, da je Splošno sodišče naredilo napako v povezavi z izkrivljanjem dejstev in dokazov, ki so mu bili predloženi in na podlagi katerih je napačno menilo, da je sesalce mogoče uporabljati kot kompresorje.
   Nazadnje, tožeča stranka trdi, da sesalci za prah nikakor ne vsebujejo kompresorja in jih ni mogoče uporabiti kot kompresor, znamka „KOMPRESSOR PLUS“ pa ne more v nobenem primeru biti razumljena kot znamka, sestavljena izključno iz znakov ali podatkov, ki lahko v gospodarskem prometu označujejo vrsto, kakovost, količino, namen, vrednost, geografski izvor ali čas proizvodnje blaga ali opravljanja storitve ali druge lastnosti blaga ali storitve.

      (1)  UL L 78, str. 1.


title: Zadeva F-66/08: Tožba, vložena 25. julija 2008 – De Smedt in drugi proti Parlamentu

text:
               27.9.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 247/26

         Tožba, vložena 25. julija 2008 – De Smedt in drugi proti Parlamentu
   (Zadeva F-66/08)
   (2008/C 247/53)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeče stranke: Emile De Smedt (Bruselj, Belgija) in drugi (zastopniki: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropski parlament
   Predmet in opis spora
   Razglasitev posameznih odločb OPI, s katerimi so bili tožečim strankam zavrnjena dodelitev posebnih dodatkov za izmensko delo, določenih v členu 56a Kadrovskih predpisov v skladu z Uredbo Sveta št. 1873/2006 z dne 11. decembra 2006 o spremembi Uredbe št. 300/76 o kategorijah uradnikov, upravičenih do dodatkov za izmensko delo, ter stopnje in pogoji dodeljevanja dodatkov, in posebnih dodatkov, določenih v členu 56b Kadrovskih predpisov v skladu z Uredbo Sveta št. 1945/2006 z dne 11. decembra 2006 o spremembi Uredbe št. 495/77 o kategorijah uradnikov, upravičenih do dodatka za stalno pripravljenost za delo, ter pogojih in stopnjah dodatka za stalno pripravljenost za delo, za nične.
   Predlogi tožečih strank

               —

               Posamezne odločbe OPI, s katerimi so bili tožečim strankam zavrnjeni posebni dodatki za izmensko delo, določeni v členu 56a Kadrovskih predpisov v skladu z Uredbo Sveta št. 1873/2006 z dne 11. decembra 2006 o spremembi Uredbe št. 300/76 o kategorijah uradnikov, upravičenih do dodatkov za izmensko delo, ter stopnje in pogoji dodeljevanja dodatkov, naj se razglasijo za nične.

               —

               Posamezne odločbe OPI, s katerimi so bili tožečim strankam zavrnjeni posebni dodatki, določenih v členu 56b Kadrovskih predpisov v skladu z Uredbo Sveta št. 1945/2006 z dne 11. decembra 2006 o spremembi Uredbe št. 495/77 o kategorijah uradnikov, upravičenih do dodatka za stalno pripravljenost za delo, ter pogojih in stopnjah dodatka za stalno pripravljenost za delo, naj se razglasijo za nične.

               —

               Evropskemu parlamentu naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-546/09: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 31. marca 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Vărhoven administrativen sad – Bolgarija) – Aurubis Bălgarija AD proti Načalnik na Mitnica Stolična, prej Načalnik na Mitnica Sofia (Carinski zakonik — Carine — Carinski dolg pri uvozu — Zamudne obresti — Obdobje zaračunanja zamudnih obresti — Kompenzacijske obresti)

text:
               21.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 152/7

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 31. marca 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Vărhoven administrativen sad – Bolgarija) – Aurubis Bălgarija AD proti Načalnik na Mitnica Stolična, prej Načalnik na Mitnica Sofia
   (Zadeva C-546/09) (1)

   (Carinski zakonik - Carine - Carinski dolg pri uvozu - Zamudne obresti - Obdobje zaračunanja zamudnih obresti - Kompenzacijske obresti)
   2011/C 152/12
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Vărhoven administrativen sad

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Aurubis Bălgarija AD

      Tožena stranka: Načalnik na Mitnica Stolična, prej Načalnik na Mitnica Sofia

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Vărhoven Administrativen Sad – Razlaga členov 214(3), 222(1)(a) in 232(1)(b) Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL L 302, str. 1) in Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe št. 2913/92 (UL L 253, str. 1) – Obračun zamudnih obresti s strani nacionalnih organov za znesek dodatnih carin, dolgovanih za obdobje po prvotni vknjižbi carin – Obračun kompenzacijskih obresti za obdobje od datuma carinske deklaracije do naknadne vknjižbe dolgovanega zneska – Možnost povečanja ob naknadni vknjižbi carin, ki je enako znesku zamudnih obresti, izračunanih od dneva nastanka dolga do dneva naknadne vknjižbe

      Izrek

               1.

               Člen 232(1)(b) Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1791/2006 z dne 20. novembra 2006, je treba razlagati tako, da se lahko zamudne obresti za znesek neizterjanih carin na podlagi te določbe zaračuna samo za obdobje po izteku roka za plačilo navedenega zneska.

               2.

               Člen 214(3) Uredbe št. 2913/92, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta št. 1791/2006, je treba ob neobstoju ustreznih določb v Uredbi Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe št. 2913/92, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 214/2007 z dne 28. februarja 2007, razlagati tako, da nacionalni organi na podlagi te določbe carinskemu dolžniku ne smejo naložiti kompenzacijskih obresti za obdobje med prvotno carinsko deklaracijo in njeno naknadno vknjižbo.

               3.

               Splošna načela prava Unije in zlasti načelo zakonitosti v kazenskem pravu nasprotujejo temu, da bi nacionalni organi za carinski prekršek naložili sankcijo, ki ni izrecno predvidena v nacionalni zakonodaji.

      (1)  UL C 80, 27.3.2010.


title: Zadeva C-609/13 P: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 26. januarja 2017 – Duravit AG, Duravit SA, Duravit BeLux SPRL/BVBA/Evropska komisija, Svet Evropske unije (Pritožba — Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Belgijski, nemški, francoski, italijanski, nizozemski in avstrijski trg kopalniške opreme — Usklajevanje cen in izmenjava poslovno občutljivih informacij — Uredba (ES) št. 1/2003 — Člen 31 — Obveznost obrazložitve)

text:
               3.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 104/2

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 26. januarja 2017 – Duravit AG, Duravit SA, Duravit BeLux SPRL/BVBA/Evropska komisija, Svet Evropske unije
   (Zadeva C-609/13 P) (1)

   ((Pritožba - Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Belgijski, nemški, francoski, italijanski, nizozemski in avstrijski trg kopalniške opreme - Usklajevanje cen in izmenjava poslovno občutljivih informacij - Uredba (ES) št. 1/2003 - Člen 31 - Obveznost obrazložitve))
   (2017/C 104/03)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Pritožnice: Duravit AG, Duravit SA, Duravit BeLux SPRL/BVBA (zastopnika: U. Soltész in C. von Köckritz, odvetnika)

      Drugi stranki v postopku: Evropska komisija (zastopniki: F. Castillo de la Torre in Malferrari, agenta, skupaj z A. Böhlkejem, odvetnikom), Svet Evropske unije

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Družbam Duravit AG, Duravit SA in Duravit BeLux SPRL/BVBA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 71, 8.3.2014.


title: Zadeva T-30/14: Tožba, vložena 13. januarja 2014 – Laverana proti UUNT (BIO – INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX – PROPRE FABRICATION)

text:
               22.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 85/22

         Tožba, vložena 13. januarja 2014 – Laverana proti UUNT (BIO – INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX – PROPRE FABRICATION)
   (Zadeva T-30/14)
   2014/C 85/39
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Nemčija) (zastopnika: J. Wachinger in M. Zöbisch, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo četrtega odbora za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 11. novembra 2013 v zadevi R 1749/2013-4 in dopusti objavo prijave znamke Skupnosti št. 11 642 527 za proizvode in storitve iz razredov 3, 5 in 35;

               —

               podredno, razveljavi odločbo četrtega odbora za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 11. novembra 2013 v zadevi R 1749/2013-4 in zadevo vrne uradu v ponovno odločanje;

               —

               podredno, razveljavi odločbo četrtega odbora za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 11. novembra 2013 v zadevi R 1749/2013-4;

               —

               toženemu uradu naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka v črno-beli z besednimi elementi „BIO - INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX - PROPRE FABRICATION“ za proizvode in storitve iz razredov 3, 5 in 35 – prijava znamke Skupnosti št. 11 642 527

      Odločba preizkuševalca: delna zavrnitev prijave

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitve pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe št. 207/2009


title: Zadeva C-234/06 P: Pritožba, ki jo je  24. maja 2006  vložila Ponte Finanziaria SpA zoper sodbo Sodišča prve stopnje (četrti senat) z dne  23. februarja 2006  v zadevi Ponte Finanziaria SpA proti UUNT in Marine Entreprise Project Società Unipersonale di Alberto Fiorenzi Srl, T-194/03

text:
               29.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/23

         Pritožba, ki jo je 24. maja 2006 vložila Ponte Finanziaria SpA zoper sodbo Sodišča prve stopnje (četrti senat) z dne 23. februarja 2006 v zadevi Ponte Finanziaria SpA proti UUNT in Marine Entreprise Project Società Unipersonale di Alberto Fiorenzi Srl, T-194/03
   (Zadeva C-234/06 P)
   (2006/C 178/37)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranke

      Pritožnica: Finanziaria SpA (zastopniki: P. Roncaglia, A. Torrigiani Malaspina, M. Boletto, avvocati)

      Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) in Marine Entreprise Project Società Unipersonale di Alberto Fiorenzi
   Predlogi pritožnice:
   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               1.

               razveljavi sodbo Sodišča prve stopnje (četrti senat) z dne 23. februarja 2006 v zadevi T-194/03, s katero je bila tožba, ki jo je vložila pritožnica zavrnjena in je bilo naloženo plačilo stroškov;

               2.

               ugodi tožbi, ki je bila vložena na Sodišče prve stopnje, s katero je pritožnica predlagala, naj:

                           a)

                           se razveljavi odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 17. marca 2003 v postopku R 1015/2001-4, s katero je bil zavrnjena pritožba pritožnice glede dodelitve znamke Skupnosti št. 940007 BAINBRIDGE (figurativna) za proizvode iz razredov 18 in 25;

                           b)

                           naj se UUNT in intervenientu naloži plačilo stroškov v zvezi s postopkom na prvi stopnji in pritožbenim postopkom.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožnica trdi, da je izpodbijana sodba napačna, zaradi:

               1)

               Napačne uporabe člena 8(1)(b) Uredbe št. 40/94, ker obstaja verjetnost zmede med nasprotujočimi si znamkami, ker:

                           —

                           naj bi Sodišče prve stopnje nepravilno presodilo, da ne obstaja minimalna stopnja podobnosti med znamko intervenienta BAINBRIDGE in družino znamk z elementom THE BRIDGE pritožnice, pri čemer je Sodišče prve stopnje priznalo, da izpodbijana znamka BAINBRIDGE predstavlja „znatno“ slušno podobnost z nekaterimi znamkami pritožnice; to pa je podobnost, ki ni uravnotežena s konceptualno razliko med nasprotujočimi si znamkami, saj je „predpostavka“, iz katere izhaja Sodišče prve stopnje, da povprečni italijanski potrošnik razpolaga z zadostnim znanjem angleškega jezika, ki mu omogoča prepoznati pomen pojma „BRIDGE“, zanesljivo napačna;

                           —

                           če torej nasprotujoče si znamke vsebujejo vsaj minimalno podobnost, bi morala biti identiteta proizvodov in velik razlikovalni učinek znamk pritožnice predmet presoje verjetnosti zmede.

               2)

               Napačne uporabe člena 43(2) in (3) Uredbe št. 40/94, ker Sodišče prve stopnje ni upoštevalo besedne znamke št. 642952 THE BRIDGE pritožnice;

                           —

                           kar zadeva besedno znamko THE BRIDGE je pritožnica predložila zadostne dokaze o uporabi, da je izkazala resno in dejansko uporabo obravnavane znamke v smislu določbe 22(2) Uredbe št. 2868/95;

                           —

                           Sodišče prve stopnje naj bi napačno uporabilo člen 43(2) in (3) Uredbe 40/94, ker ni vsebinsko obravnavalo dokumentov, ki jih je predložila pritožnica v potrditev uporabe njene znamke, ampak se je omejilo na potrditev, da je odbor za pritožbe ravnal pravilno, ko ni upošteval te znamke, ker pritožnica ni izkazala trajne uporabe v vseh petih letih, na katere se nanaša, ker to ni zahtevano z zakonom.

               3)

               Napačne uporabe členov 15(2)(a), 43(2) in (3) Uredbe 40/94, ker Sodišče prve stopnje ni upoštevalo figurativne znamke št. 370836 BRIDGE pritožnice;

                           —

                           dokazi o uporabi, ki jih je predložila pritožnica in s katerimi je izkazala dejansko uporabo znamke THE BRIDGE bi morali veljati za zadostne tudi za izkaz uporabe znamke BRIDGE;

                           —

                           v vsakem primeru je treba figurativno znamko BRIDGE pritožnice obravnavati kot „obrambno“ znamko v smislu italijanske zakonodaje na področju znamk in zanjo ni potreben dokaz uporabe;

                           —

                           Sodišče prve stopnje naj bi napačno sprejelo trditve, ki jih je najprej navedel samo UUNT v svojem odgovoru na tožbo (in zato v vsakem primeru nesprejemljive), po kateri naj bi bil institut obrambne znamke neskladen s sistemom varstva znamk Skupnosti. V resnici različni argumenti kažejo na skladnost instituta „obrambnih“ znamk s sistemom Skupnosti.

               4)

               Napačne uporabe člen 8(1)(b) Uredbe 40/94, ker je pritožnica lastnica vrste znamk, ki vse vsebujejo pojem „bridge“ (serija znamk), kar povečuje verjetnost zmede med temi znamkami na splošno in znamko BAINBRIDGE;

                           —

                           Sodišče prve stopnje je kljub priznanju, da bi bilo dejstvo, da je pritožnica lastnica „družine“ serije znamk, ki vsebujejo znak „Bridge“, načeloma pomembno pri presoji obstoja verjetnosti zmede v obravnavanem primeru, opustilo upoštevanje teh znamk, ker so bile samo registrirane ne pa tudi uporabljane, čeprav je v resnici uporaba teh znamk okoliščina, ki ne vpliva na dejstvo, da je te znamke treba šteti za „serijo“.


title: Zadeva T-705/14: Tožba, vložena 26. septembra 2014 – Unichem Laboratories/Komisija

text:
               15.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 448/31

         Tožba, vložena 26. septembra 2014 – Unichem Laboratories/Komisija
   (Zadeva T-705/14)
   (2014/C 448/40)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Unichem Laboratories (Mumbai, Indija) (zastopniki: S. Mobley, H. Sheraton and K. Shaw, Solicitors)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               v celoti za ničnega razglasi sklep Komisije z dne 9. julija 2014, ki se nanaša na postopek na podlagi členov 101 in 102 Pogodbe o delovanju Evropske unije (zadeva Comp/AT. 39.612 – perindopril (Servier)), v vsakem primeru pa za nično razglasi in/ali zmanjša naloženo globo, v delu, v katerem se nanaša na družbo Unichem; in

               —

               Komisiji naloži plačilo lastnih stroškov in stroškov, ki jih je v zvezi s tem postopkom imela družba Unichem.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dvanajst tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: tožeča stranka trdi, da Komisija nima pristojnosti, da na družbo Unichem naslovi sklep na podlagi člena 101(1) PDEU.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: tožeča stranka trdi, da Komisija ni uporabila pravnega testa „objektivne nujnosti“, da bi ugotovila ali se člen 101(1) PDEU nanaša na sporazum o poravnavi v zvezi s patentom.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: tožeča stranka trdi, da je Komisija kršila načelo enakega obravnavanja s tem, da v primeru poravnave družbe Unichem ni uporabila smernic v zvezi z uredbo o skupinskih izjemah na področju prenosa tehnologij.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: tožeča stranka trdi, da je Komisija napačno uporabila pravo s tem, ko je poravnavo opredelila kot kršitev člena 101(1) PDEU „po predmetu“.

               5.

               Peti tožbeni razlog: tožeča stranka trdi, da je Komisija napačno uporabila lastno pravno merilo „po predmetu“ člena 101(1) PDEU, v primeru specifičnih okoliščin družbe Unichem.

               6.

               Šesti tožbeni razlog: tožeča stranka trdi, da je Komisija napačno uporabila pravo s tem, ko je sklepala, da je sporazum o poravnavi imel protikonkurenčne učinke.

               7.

               Sedmi tožbeni razlog: tožeča stranka trdi, da Komisija krši svojo dolžnost na podlagi člena 296 glede navedbe razlogov, zaradi katerih meni, da je družbo Unichem mogoče šteti za neposredno odgovorno za kršitev člena 101(1) PDEU, medtem ko ni neposredna konkurentka družbi Servier.

               8.

               Osmi tožbeni razlog: tožeča stranka trdi, da je Komisija, podredno, napačno uporabila pravo s tem, ko ni priznala, da sporazum o poravnavi izpolnjuje merila za izjeme na podlagi člena 101(3) PDEU.

               9.

               Deveti tožbeni razlog: tožeča stranka trdi, da Komisija krši pravico do obrambe, načelo dobrega upravljanja in dolžnost, da ne deluje represivno, zato da pridobi dokumente zaupne narave, ki bi se lahko uporabili zoper družbo Unichem.

               10.

               Deseti tožbeni razlog: tožeča stranka trdi, da Komisija krši splošno merilo EU enakega obravnavanja pri svojem izračunu glob s tem, ko družbo Unichem obravnava drugače kot družbo Servier, brez objektivne razlage.

               11.

               Enajsti tožbeni razlog: tožeča stranka trdi, da je Komisija pri naložitvi globe družbi Unichem kršila splošno načelo EU glede sorazmernosti, lastne smernice glede določanja glob in predhodno prakso.

               12.

               Dvanajsti tožbeni razlog: tožeča stranka trdi, da je Komisija kršila svojo dolžnost navedbe razlogov na podlagi člena 296 PDEU glede na izračun glob in oceno teže domnevnih kršitev družbe Unichem.


title: Zadeva T-373/10: Tožba, vložena 8. septembra 2010 – Villeroy & Boch Austria proti Komisiji

text:
               6.11.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/36

         Tožba, vložena 8. septembra 2010 – Villeroy & Boch Austria proti Komisiji
   (Zadeva T-373/10)
   ()
   2010/C 301/61
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Villeroy & Boch Austria GmbH (Mondsee, Avstrija) (zastopnika: A. Reidlinger in S. Dethof, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Izpodbijani sklep naj se razglasi za ničnega v delu, ki se nanaša na tožečo stranko;

               —

               podredno, ustrezno naj se zniža višina globe, ki je bila z izpodbijanim sklepom naložena tožeči stranki;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka izpodbija Sklep Komisije C(2010) 4185 konč. z dne 23. junija 2010 v zadevi COMP/39.092 – Kopalniška oprema. Z izpodbijano odločbo so bile tožeči stranki in drugim podjetjem izrečene globe zaradi kršitve člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma o EGP. Po mnenju Komisije naj bi bila tožeča stranka udeležena pri trajajočem sporazumu ali usklajenem ravnanju na področju kopalniške opreme v Belgiji, Nemčiji, Franciji, Italiji, na Nizozemskem in v Avstriji.
   Tožeča stranka za utemeljitev tožbe navaja sedem tožbenih razlogov.
   Kot prvi tožbeni razlog navaja kršitev člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma o EGP, ki naj bi izhajala iz predpostavke o enotni kompleksni trajajoči kršitvi. S tem nedopustnim sklepanjem naj bi tožena stranka kršila dolžnost pravne ocene posamičnih ravnanj posameznih naslovnikov odločbe in tožeči stranki pravno nedopustno pripisala odgovornost za ravnanja tretjih, za katera ta ni odgovorna.
   Kot drugi tožbeni razlog podredno navaja kršitev dolžnosti obrazložitve iz člena 296(2) PDEU, ker ni bila opravljena individualizirana obrazložitev odločbe.
   Dalje, kot tretji tožbeni razlog navaja, da je izpodbijano odločbo treba razglasiti za nično, ker tožeča stranka ni bila udeležena pri očitani ji kršitvi na stvarno in geografsko upoštevnih trgih, ki jih odločba zadeva, in ker ji kršitev kartelnega prava ni bila dokazana.
   Kot četrti tožbeni razlog navaja, da je bila tožeči stranki in njeni matični družbi nezakonito solidarno izrečena globa. S takšno solidarno naložitvijo globe je kršeno načelo nulla poena sine lege iz člena 49(1) Listine o temeljnih pravicah Evropske unije ter načelo sorazmernosti kazni iz člena 49(3) v povezavi s členom 48(1) Listine o temeljnih pravicah Evropske unije in členom 23 Uredbe (ES) št. 1/2003. (1)

   V okviru petega tožbenega razloga očita napačen izračun globe. V zvezi s tem zatrjuje, da je tožena stranka pri izračunu upoštevala promet tožeče stranke, ki od vsega začetka ne more imeti zveze z navajanimi očitki.
   S šestim tožbenim razlogom graja dolgotrajnost postopka in njeno neupoštevanje pri izračunu globe kot kršitev člena 41 Listine o temeljnih pravicah Evropske unije.
   S sedmim tožbenim razlogom očita napake pri presoji v okviru izračuna globe pri oceni domnevne udeležbe tožeče stranke pri dejanjih. V zvezi s tem tožeča stranka trdi, da je – tudi če se ji v skladu z domnevami tožene stranke pripiše kršitev člena 101 PDEU – globa previsoka in nesorazmerna. Po mnenju tožeče stranke je tožena stranka kršila načelo sorazmernosti kazni, določeno v členu 49(3) v povezavi s členom 48(1) Listine o temeljnih pravicah Evropske unije.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL 2003, L 1, str. 1).


title: Zadeva C-2/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sodbe Arbeidshof te Brussel z dne 23. decembra 2004 v zadevi Rijksdienst voor sociale zekerheid proti N. V. Herbosch-Kiere

text:
               2.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/6

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sodbe Arbeidshof te Brussel z dne 23. decembra 2004 v zadevi Rijksdienst voor sociale zekerheid proti N. V. Herbosch-Kiere
   (Zadeva C-2/05)
   (2005/C 82/14)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Arbeidshof te Brussel je s sodbo z dne 23. decembra 2004 v zadevi Rijksdienst voor sociale zekerheid proti N. V. Herbosch-Kiere, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 5. januarja 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Arbeidshof te Brussel predlaga Sodišču, da odloči o naslednjih vprašanjih:
   Ali lahko sodišče države gostiteljice preizkusi in/ali odloči o tem, ali obstaja neposredno razmerje med podjetjem, ki je delavca napotilo, in med napotenim delavcem samim, s stališča dejstva, da izraz „podjetju, kateremu običajno pripada“ iz člena 14(1)(a) Uredbe (EGS) št. 1408/71 (1) zahteva (kot izhaja iz odločbe št. 128) obstoj neposrednega razmerja skozi celoten čas napotitve na delo?
   Ali lahko sodišče države članice, ki ni izdala zgoraj omenjenega potrdila (obrazec E 101), ne upošteva in/ali to potrdilo razveljavi, če iz dejanskih okoliščin, predstavljenih za namen njegove presoje, izhaja, da neposredno razmerje med podjetjem, ki je delavca napotilo na delo, in napotenim delavcem samim ni obstajalo v času napotitve na delo?
   Ali je pristojni nosilec države izvora zavezan z odločitvijo sodišča države gostiteljice, ki, v okoliščinah, kot zgoraj navedenih, ne upošteva in/ali razveljavi zgoraj omenjeno potrdilo (obrazec E 101)?

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (UL, Posebna angleška izdaja 1971(II), str. 416).


title: Zadeva C-455/11 P: Pritožba, ki jo je 2. septembra 2011 vložila Solvay SA zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti razširjeni senat), z dne 16. junija 2011 v zadevi T-186/06, Solvay SA proti Evropski komisiji

text:
               26.11.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 347/11

         Pritožba, ki jo je 2. septembra 2011 vložila Solvay SA zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti razširjeni senat), z dne 16. junija 2011 v zadevi T-186/06, Solvay SA proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-455/11 P)
   2011/C 347/16
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: Solvay SA (zastopnika: O. W. Brouwer, odvetnik, M. O'Regan, solicitor)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi točke 121 do 170 sodbe;

               —

               razveljavi točke 394, 395 in 402 do 427 sodbe;

               —

               dokončno odloči o zadevi in razglasi ničnost izpodbijane odločbo v delu, v katerem je bilo ugotovljeno, da (a) je pritožnica med majem 1995 in avgustom 1997 kršila člen 81(1) ES in je (b) bila pritožnica tretje podjetje, ki je izpolnilo zahteve točke 21 Obvestila o prizanesljivosti iz leta 2002, ter ustrezno zmanjša znesek naložene globe pritožnici, ali podredno, zadevo vrne Splošnemu sodišču, in

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov postopka pred Splošnim sodiščem in pred Sodiščem.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v utemeljitev svoje pritožbe navaja dva razloga. Splošno sodišče je z izpodbijano sodbo delno zavrnilo tožbo pritožnice za razglasitev delne ničnosti Odločbe Komisije C(2006) 1766 konč. z dne 3. maja 2006 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 Pogodbe ES in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/F/38.620 – Vodikov peroksid in perborat).
   S prvim pritožbenim razlogom pritožnica spoštljivo prereka ugotovitev Splošnega sodišča, da je pritožnica med majem 1995 in avgustom 1997 kršila člen 81(1) ES in 53(1) EGP. Splošno sodišče je prekoračilo svojo pristojnost preizkusa in je napačno uporabilo pravo z ugotovitvijo, da je pritožnica izmenjevala informacije o cenah in tržnih strategijah z drugimi podjetji: na podlagi besedila izpodbijane odločbe ni možno priti do teh ugotovitev. Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je potrdilo ugotovitev iz izpodbijane odločbe, da bi naj zaradi skupne volje omejiti konkurenco, neuspela dogovarjanja, pogajanja in izmenjave informacij med proizvajalci vodikovega peroksid in perborata (vključno s pritožnico) z namenom sklenitve sporazuma o razdelitvi trga (ki niso pripeljali do sklenitve sporazuma) predstavljala kršitev člena 81(1) ES in 53(1) EGP ker so bila bodisi pripravljalna pogajanja ali del istega omejevalnega sporazuma kot je omejevalni sporazum, katerega predmet je bila določitev cen, ki je bil sklenjen avgusta 1997 in ki so ga udeleženci priznali, ali usklajena ravnanja zaradi „priprave terena“ za poznejši omejevalni sporazum in/ali prepovedane izmenjave informacij med podjetji.
   Z drugim pritožbenim razlogom pritožnica spoštljivo prereka ugotovitev Splošnega sodišča, da Komisija ni prekoračila meje svoje proste presoje z ugotovitvijo v izpodbijani odločbi, da je drugo podjetje, Arkema, 3. aprila 2003 izpolnilo zahteve iz točke 21 Obvestila o prizanesljivosti iz leta 2002. Splošno sodišče je pri opredelitvi in uporabi pojma „znatne dodane vrednosti“ napačno uporabilo pravo ter izkrivilo in storilo očitno napako pri presoji dokazov z ugotovitvijo, da dokumenti, ki jih je družba Arkema poslala po telefaksu 3. aprila 2003 brez priložene obrazložitve, predstavljajo znatno dodano vrednost v skladu s točko 21 Obvestila o prizanesljivosti iz leta 2002. Prav tako je očitno nepravilno uporabilo pravo in kršilo postopek ter izkrivilo dokaze z ugotovitvijo, da je Komisija v izpodbijani odločbi upravičeno drugače odločila, kot v svoji Odločbi C(2006) 2098 konč. z dne 31. maja 2006 o postopku uporabe člena 81 ES in člen 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/F/38.645 – Metakrilati), v kateri je za isto telefaks sporočilo družbe Arkema z dne 3. aprila 2003 (ki je zadevalo več preiskav Komisije zaradi suma omejevalnih sporazumov, vključno z vodikovim peroksidom in perborati) ugotovilo, da ne izpolnjuje zahtev iz točke 21 Obvestila o prizanesljivosti iz leta 2002 dokler družba Arkema kasneje ni podala pojasnil.


title: Zadeva C-154/16: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 18. maja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Augstākā tiesa – Latvija) – „Latvijas dzelzceļš“ VAS/Valsts ieņēmumu dienests (Predhodno odločanje — Carinski zakonik Skupnosti — Uredba (EGS) št. 2913/92 — Člena 94(1) in 96 — Zunanji skupnostni tranzitni postopek — Odgovornost glavnega zavezanca — Členi 203, 204 in 206(1) — Nastanek carinskega dolga — Nezakonita odstranitev blaga, zavezanega uvoznim dajatvam, izpod carinskega nadzora — Neizpolnitev ene od obveznosti, ki izhaja iz uporabe carinskega postopka — Popolno uničenje ali nepovratna izguba blaga zaradi same narave blaga, nepredvidljivih okoliščin ali višje sile — Člen 213 — Plačilo carinskega dolga iz naslova solidarnosti — Direktiva 2006/112/ES — Davek na dodano vrednost (DDV) — Členi 2(1), 70 in 71 — Obdavčljivi dogodek in obveznost obračuna davka — Členi 201, 202 in 205 — Osebe, zavezane plačilu davka — Ugotovitev s strani namembnega carinskega urada o primanjkljaju blaga — Nepravilno zaprt ali poškodovan spodnji razkladalni ventil vagona s cisterno)

text:
               24.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 239/15

         Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 18. maja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Augstākā tiesa – Latvija) – „Latvijas dzelzceļš“ VAS/Valsts ieņēmumu dienests
   (Zadeva C-154/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Carinski zakonik Skupnosti - Uredba (EGS) št. 2913/92 - Člena 94(1) in 96 - Zunanji skupnostni tranzitni postopek - Odgovornost glavnega zavezanca - Členi 203, 204 in 206(1) - Nastanek carinskega dolga - Nezakonita odstranitev blaga, zavezanega uvoznim dajatvam, izpod carinskega nadzora - Neizpolnitev ene od obveznosti, ki izhaja iz uporabe carinskega postopka - Popolno uničenje ali nepovratna izguba blaga zaradi same narave blaga, nepredvidljivih okoliščin ali višje sile - Člen 213 - Plačilo carinskega dolga iz naslova solidarnosti - Direktiva 2006/112/ES - Davek na dodano vrednost (DDV) - Členi 2(1), 70 in 71 - Obdavčljivi dogodek in obveznost obračuna davka - Členi 201, 202 in 205 - Osebe, zavezane plačilu davka - Ugotovitev s strani namembnega carinskega urada o primanjkljaju blaga - Nepravilno zaprt ali poškodovan spodnji razkladalni ventil vagona s cisterno))
   (2017/C 239/19)
   Jezik postopka: latvijščina

      Predložitveno sodišče

   Augstākā tiesa

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka:„Latvijas dzelzceļš“ VAS

      Tožena stranka: Valsts ieņēmumu dienests

      Izrek

               1.

               Člen 203(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 648/2005 z dne 13. aprila 2005, je treba razlagati tako, da se ta določba ne uporabi, kadar med zunanjim skupnostnim tranzitnim postopkom namembnemu carinskemu uradu, določenemu v okviru tega postopka, ni bilo predloženo celotno blago, in sicer ker je bil, če se to ustrezno dokaže, del tega blaga popolnoma uničen ali nepovratno izgubljen.

               2.

               Člen 204(1)(a) Uredbe št. 2913/92, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 648/2005, je treba razlagati tako, da kadar med zunanjim skupnostnim tranzitnim postopkom namembnemu carinskemu uradu, določenemu v okviru tega postopka, ni bilo predloženo celotno blago, in sicer ker je bil, če se to ustrezno dokaže, del tega blaga popolnoma uničen ali nepovratno izgubljen – kar pomeni neizpolnitev ene od obveznosti, ki izhaja iz tega postopka, in sicer obveznosti predložiti nedotaknjeno blago namembnemu carinskemu uradu – načeloma za del blaga, ki ni bil predložen temu uradu, nastane carinski dolg. Naloga nacionalnega sodišča je preveriti, ali v obravnavani zadevi okoliščina, kakršna je poškodovanje razkladalnega ventila, ustreza merilom, ki opredeljujejo pojma „višja sila“ in „nepredvidljive okoliščine“ v smislu člena 206(1) Uredbe št. 2913/92, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 648/2005, in sicer ali je ta okoliščina neobičajna za subjekt, ki deluje na področju prevoza tekočih snovi, in takšna, na katero ta subjekt nima vpliva, ter ali njenih posledic kljub vsej skrbnosti ne bi bilo mogoče preprečiti. Pri tem preverjanju mora nacionalno sodišče zlasti upoštevati, kako so subjekti, kakršna sta glavni zavezanec in prevoznik, spoštovali veljavna pravila in zahteve glede tehničnega stanja cistern in varnosti pri prevozu tekočih snovi, kakršno je topilo.

               3.

               Člene 2(1)(d), 70 in 71 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da tega davka ni treba odmeriti za del blaga, ki je bil med zunanjim skupnostnim tranzitnim postopkom popolnoma uničen ali nepovratno izgubljen.

               4.

               Člen 96(1)(a) v povezavi s členom 204(1)(a) in (3) Uredbe št. 2913/92, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 648/2005, je treba razlagati tako, da je glavni zavezanec odgovoren za plačilo carinskega dolga, ki za blago nastane v zunanjem skupnostnem tranzitnem postopku, in to tudi če prevoznik ni izpolnil obveznosti, ki mu jih nalaga člen 96(2) te uredbe, zlasti obveznosti, da namembnemu carinskemu uradu v predpisanem roku predloži nedotaknjeno blago.

               5.

               Člen 96(1)(a) in (2), člen 204(1)(a) in (3) ter člen 213 Uredbe št. 2913/92, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 648/2005, je treba razlagati tako, da carinski organ države članice ni dolžan uveljavljati solidarne odgovornosti prevoznika, ki ga je poleg glavnega zavezanca treba šteti za odgovornega za plačilo carinskega dolga.

      (1)  UL C 191, 30.5.2016.


title: Zadeva C-161/04: Sklep predsednika prvega senata Sodišča z dne 6. septembra 2006 — Republika Avstrija/Evropski parlament in Svet Evropske unije

text:
               2.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 294/35

         Sklep predsednika prvega senata Sodišča z dne 6. septembra 2006 — Republika Avstrija/Evropski parlament in Svet Evropske unije
   (Zadeva C-161/04) (1)

   (2006/C 294/61)

      Jezik postopka: nemščina

   Predsednik prvega senata Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 106, 30.4.2004.


title: Zadeva C-163/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 2. aprila 2013 – Turbu.com BV, druga stranka v postopku: Staatssecretaris van Financiën

text:
               15.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/19

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 2. aprila 2013 – Turbu.com BV, druga stranka v postopku: Staatssecretaris van Financiën
   (Zadeva C-163/13)
   2013/C 171/37
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Vložnica kasacijske pritožbe: Turbu.com BV

      Druga stranka v postopku: Staatssecretaris van Financiën

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali morajo nacionalni organi in sodišča na podlagi prava Evropske unije zavrniti uporabo oprostitve davka na dodano vrednost v zvezi z dobavo znotraj Skupnosti, kadar je na podlagi objektivnih okoliščin ugotovljeno, da je bil davek na dodano vrednost v zvezi z zadevnim blagom utajen in da je davčni zavezanec vedel ali bi moral vedeti, da je sodeloval pri tej utaji, če nacionalno pravo ne določa, da se v takih okoliščinah oprostitev zavrne?


title: Zadeva F-32/13: Sklep Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 27. februarja 2014 – Walton proti Komisiji (Javni uslužbenci  — Začasni uslužbenec  — Odpravnina  — Odstop, ugotovljen s sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti  — Določitev datuma odstopa  — Pravnomočnost  — Odločbe OPI, ki so postale dokončne zaradi nevložitve tožbe  — Nespoštovanje predhodnega upravnega postopka  — Očitna nedopustnost)

text:
               12.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 142/56

         Sklep Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 27. februarja 2014 – Walton proti Komisiji
   (Zadeva F-32/13) (1)

   ((Javni uslužbenci - Začasni uslužbenec - Odpravnina - Odstop, ugotovljen s sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti - Določitev datuma odstopa - Pravnomočnost - Odločbe OPI, ki so postale dokončne zaradi nevložitve tožbe - Nespoštovanje predhodnega upravnega postopka - Očitna nedopustnost))
   2014/C 142/76
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Robert Walton (Oxford, Združeno kraljestvo) (zastopnik: F. Moyse, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Currall in A.-C. Simon, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti zavrnitve prošnje za izplačilo neplačanega dela zneska, ki bi ga Komisija morala plačati tožeči stranki na podlagi odpravnine.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot očitno nedopustna.

               2.

               R. Walton nosi svoje stroške in stroške Evropske komisije.

      (1)  UL C 207, 20.7.2013, str. 58.


title: Zadeva C-521/12: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 15. maja 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Raad van State – Nizozemska) – T. C. Briels in drugi proti Minister van Infrastructuur en Milieu (Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Okolje — Direktiva 92/43/EGS — Člen 6(3) in (4) — Ohranjanje naravnih habitatov — Posebna ohranitvena območja — Presoja posledic načrta ali projekta za varovano območje — Odobritev načrta ali projekta na varovanem območju — Izravnalni ukrepi — Območje Natura 2000 „Vlijmens Ven, Moerputten & Bossche Broek“  — Projekt trase avtoceste A2 „’s-Hertogenbosch-Eindhoven“ )

text:
               7.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 212/7

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 15. maja 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Raad van State – Nizozemska) – T. C. Briels in drugi proti Minister van Infrastructuur en Milieu
   (Zadeva C-521/12) (1)

   ((Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Okolje - Direktiva 92/43/EGS - Člen 6(3) in (4) - Ohranjanje naravnih habitatov - Posebna ohranitvena območja - Presoja posledic načrta ali projekta za varovano območje - Odobritev načrta ali projekta na varovanem območju - Izravnalni ukrepi - Območje Natura 2000 „Vlijmens Ven, Moerputten & Bossche Broek“ - Projekt trase avtoceste A2 „’s-Hertogenbosch-Eindhoven“))
   2014/C 212/07
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Raad van State

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: T. C. Briels, M. Briels-Loermans, R. L. P. Buchholtz, Stichting A2-Platform Boxtel e.o. in drugi, H. W. G. Cox, G. P. A. Damman, P. A. M. Goevaers in drugi, J. H. van Haaren, L. S. P. Dijkman, R. A. H. M. Janssen, M. M. van Lanschot, J. E. A. M. Lelijveld in drugi, A. Mes in drugi, A. J. J. Michels, VOF Isphording in drugi, M. Peijnenborg, S. Peijnenborg-van Oers, G. Oude Elferink, W. Punte, P. M. Punte-Cammaert, Stichting Reinier van Arkel, E. de Ridder, W. C. M. A. J. G. van Rijckevorsel, M. van Rijckevorsel-van Asch van Wijck, Vereniging tot Behoud van het Groene Hart van Brabant, Stichting Boom en Bosch, Stichting Overlast A2 Vught e.o., Streekraad Het Groene Woud en De Meijerij, A. C. M. W. Teulings, Stichting Bleijendijk, M. Tilman, Vereniging van Eigenaars Appartementengebouw De Heun I in drugi, M. C. T. Veroude, E. J. A. M. Widlak, Van Roosmalen Sales BV in drugi, M. A. A. van Kessel, Bricorama BV in drugi

      Tožena stranka: Minister van Infrastructuur en Milieu

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Raad van State – Razlaga člena 6(3) in (4) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102) – Dovoljenje za načrt ali projekt na ohranitvenem območju – Pogoji – Pojem „škodovanje celovitosti zadevnega območja“

      Izrek

   Člen 6(3) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst je treba razlagati tako, da načrt ali projekt, ki ni neposredno povezan z upravljanjem območja, pomembnega za Skupnost, ali zanj ni potreben, ki ima negativne posledice za naravni habitatni tip na tem območju in ki določa ukrepe za ustvaritev enako velike ali večje površine tega habitatnega tipa na tem območju, škodi celovitosti navedenega območja. Taki ukrepi se lahko, če je potrebno, opredelijo kot „izravnalni ukrepi“ v smislu odstavka 4 tega člena, le če so izpolnjeni pogoji iz te določbe.

      (1)  UL C 55, 23.2.2013.


title: Zadeva T-442/08: Tožba, vložena 3. oktobra 2008 – CISAC proti Komisiji

text:
               4.4.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/25

         Tožba, vložena 3. oktobra 2008 – CISAC proti Komisiji
   (Zadeva T-442/08)
   (2009/C 82/46)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Confédération internationale des sociétés d'auteurs et compositeurs (CISAC) (Neuilly-sur-Seine, Francija) (zastopnika: J.-F. Bellis in K. Van Hove, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predloga tožeče stranke

               —

               Člen 3 odločbe Komisije z dne 16. julija 2008 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 Pogodbe ES in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva št. COMP/C2/38.698 – CISAC) naj se razglasi za ničnega; in

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka s to tožbo predlaga, naj se v skladu s členom 230 ES člen 3 odločbe Komisije z dne 16. julija 2008 (zadeva št. COMP/C2/38.698 – CISAC), v katerem je določeno, da je 24 družb članic CISAC s sedežem v EGP ob kršitvi člena 81 ES in člena 53 Sporazuma EGP usklajeno ravnalo „s tem, da je v sporazumih o vzajemnem zastopanju ozemeljske razmejitve uskladilo tako, da je bilo dovoljenje omejeno na nacionalno ozemlje vsake kolektivne organizacije“, razglasi za ničnega.
   Tožeča stranka trdi, da je v Odločbi ugotovitev kršitve omejena le na tri posebne načine izkoriščanja avtorskih pravic (internet, satelitski prenos in kabelska distribucija), medtem ko so v sporazumih o vzajemnem zastopanju na splošno zajeti vsi načini izkoriščanja avtorskih pravic.
   V utemeljitev svojih trditev tožeča stranka navaja dva tožbena razloga:

               (i)

               tožeča stranka meni, da je Komisija storila napako pri presoji ter kršila člen 81 ES in člen 253 ES, ker je vzporedno ozemeljsko razmejitev iz sporazumov vzajemnega zastopanja, ki so jih je sklenili člani CISAC s sedežem v EGP, štela za usklajeno ravnanje. Tožeča stranka meni, da obstoj klavzule o ozemeljskih razmejitvah v sporazumih o vzajemnem zastopanju, ki so jih sklenili njeni člani, ni rezultat usklajenega ravnanja za omejevanje konkurence. Nasprotno, tak položaj je posledica interesa članov vseh teh organizacij, da tako klavzulo vključijo v sporazume o vzajemnem zastopanju.

               (ii)

               Podredno, tožeča stranka trdi, da tudi v primeru obstoja usklajenega ravnanja glede ozemeljskih razmejitev to ne bi pomenilo omejevanja konkurence v smislu člena 81 ES, in sicer iz dveh razlogov. Prvič, domnevno usklajeno ravnanje glede ozemeljskih razmejitev ni nezakonito, saj zadeva obliko konkurence, ki ni varovana. Drugič, tožeča stranka meni, da tudi, če bi se domnevna praksa štela za omejevanje konkurence, člen 81(1) ES ne bi bil kršen, ker je nujna in sorazmerna za dosego legitimnega cilja.


title: Zadeva T-511/12: Sklep Splošnega sodišča z dne 28. novembra 2013 – Refrigue-confecções para o frio proti UUNT – Sixty International (Refrigue for cold)

text:
               15.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/44

         Sklep Splošnega sodišča z dne 28. novembra 2013 – Refrigue-confecções para o frio proti UUNT – Sixty International (Refrigue for cold)
   (Zadeva T-511/12) (1)

   2014/C 45/79
   Jezik postopka: italijanščina
   Predsednik osmega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 38, 9.2.2013.


title: Zadeva C-548/14 P: Sklep Sodišča (tretji senat) z dne 17. septembra 2015 – Arnoldo Mondadori Editore SpA/Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Grazia Equity GmbH (Pritožba — Člen 181 Poslovnika Sodišča — Znamka Skupnosti — Uredba (ES) št. 40/94 — Zahteva za registracijo besedne znamke GRAZIA — Ugovor imetnika besednih in figurativnih mednarodnih, Skupnostnih in nacionalnih znamk, ki vsebujejo besedni element „GRAZIA“ — Zavrnitev ugovora — Člen 8(1)(b) — Verjetnost zmede — Člen 8(5) — Ugled)

text:
               30.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 398/8

         Sklep Sodišča (tretji senat) z dne 17. septembra 2015 – Arnoldo Mondadori Editore SpA/Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Grazia Equity GmbH
   (Zadeva C-548/14 P) (1)

   ((Pritožba - Člen 181 Poslovnika Sodišča - Znamka Skupnosti - Uredba (ES) št. 40/94 - Zahteva za registracijo besedne znamke GRAZIA - Ugovor imetnika besednih in figurativnih mednarodnih, Skupnostnih in nacionalnih znamk, ki vsebujejo besedni element „GRAZIA“ - Zavrnitev ugovora - Člen 8(1)(b) - Verjetnost zmede - Člen 8(5) - Ugled))
   (2015/C 398/09)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Arnoldo Mondadori Editore SpA (zastopniki: G. Dragotti, R. Valenti, S. Balice in E. Varese, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) (zastopnik: A. Schifko, agent), Grazia Equity GmbH (zastopnik: M. Müller, odvetnik)

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Družba Arnoldo Mondadori Editore SpA poleg svojih stroškov nosi tudi stroške, ki jih je priglasil Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT).

               3.

               Družba Grazia Equity GmbH nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 73, 2.3.2015.


title: Zadeva T-183/06: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 30. septembra 2009 – Portugalska proti Komisiji ( EKUJS — Jamstveni oddelek — Izdatki, izključeni iz financiranja Skupnosti — Tekstilni material – lan — Učinkovitost nadzora )

text:
               21.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/40

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 30. septembra 2009 – Portugalska proti Komisiji
   (Zadeva T-183/06) (1)

   („EKUJS - Jamstveni oddelek - Izdatki, izključeni iz financiranja Skupnosti - Tekstilni material – lan - Učinkovitost nadzora“)
   2009/C 282/74
   Jezik postopka: portugalščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Portugalska republika (zastopniki: L. Inez Fernandes, skupaj s C. Botelho Moniz in E. Maia Cadete, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: M. Alfonso, L. Parpalas in F. Jimeno Fernández, zastopniki)

      Predmet

   Tožba za razglasitev delne ničnosti odločbe Komisije 2006/334/ES z dne 28. aprila 2006 o izključitvi nekaterih izdatkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) iz financiranja Skupnosti (UL L 124, str. 21).

      Izrek

               1.

               Odločba Komisije 2006/334/ES z dne 28. aprila 2006 o izključitvi nekaterih izdatkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) iz financiranja Skupnosti, se razglasi za nično v delu, v katerem v celoti izključuje izdatke Republike Portugalske v sektorju lana.

               2.

               Komisiji Evropskih skupnosti se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 212, 2.9.2006.


title: Zadeva C-534/07 P: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 3. septembra 2009 – William Prym GmbH & Co. KG, Prym Consumer GmbH & Co. KG proti Komisiji Evropskih skupnosti (Pritožba — Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Evropski trg galanterije (šivanke) — Sporazum o razdelitvi trga — Kršitev pravice do obrambe — Obveznost obrazložitve — Globa — Smernice — Teža kršitve — Dejanski vpliv na trg — Izvajanje omejevalnega sporazuma)

text:
               24.10.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 256/5

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 3. septembra 2009 – William Prym GmbH & Co. KG, Prym Consumer GmbH & Co. KG proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva C-534/07 P) (1)

   (Pritožba - Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Evropski trg galanterije (šivanke) - Sporazum o razdelitvi trga - Kršitev pravice do obrambe - Obveznost obrazložitve - Globa - Smernice - Teža kršitve - Dejanski vpliv na trg - Izvajanje omejevalnega sporazuma)
   2009/C 256/08
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Pritožnici: William Prym GmbH & Co. KG in Prym Consumer GmbH & Co. KG (zastopniki: H.-J. Niemeyer, Ch. Herrmann in M. Röhrig, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: F. Castillo de la Torre in K. Mojzesowicz, zastopnika)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišče prve stopnje (drugi senat) z dne 12. septembra 2007 v zadevi Prym in Prym Consumer proti Komisiji (T-30/05), s katero je Sodišče prve stopnje višino globe, naloženo pritožnicama s členom 2 Odločbe Komisije C(2004) 4221 konč. z dne 26. oktobra 2004 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 Pogodbe ES (zadeva COMP/F-1/38.338 – OP/šivalne igle), določilo na 27 milijonov EUR – Omejevalni sporazum na trgu galanterije (šivanke)

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Družbama William Prym GmbH & Co. KG in Prym Consumer GmbH & Co. KG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 37, 09.02.2008.


title: Zadeva C-428/14: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 20. januarja 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – DHL Express (Italy) Srl, DHL Global Forwarding (Italy) SpA/Autorità Garante della Concorrenza e del mercato (Predhodno odločanje — Politika konkurence — Člen 101 PDEU — Uredba (ES) št. 1/2003 — Sektor mednarodne odpreme blaga — Nacionalni organi, pristojni za konkurenco — Pravna vrednost instrumentov Evropske mreže za konkurenco — Vzorčni program te mreže za prizanesljivost — Prošnja za imuniteto, vložena pri Komisiji — Skrajšana prošnja za imuniteto, vložena pri nacionalnih organih, pristojnih za konkurenco — Razmerje med tema prošnjama)

text:
               14.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 98/11

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 20. januarja 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – DHL Express (Italy) Srl, DHL Global Forwarding (Italy) SpA/Autorità Garante della Concorrenza e del mercato
   (Zadeva C-428/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Politika konkurence - Člen 101 PDEU - Uredba (ES) št. 1/2003 - Sektor mednarodne odpreme blaga - Nacionalni organi, pristojni za konkurenco - Pravna vrednost instrumentov Evropske mreže za konkurenco - Vzorčni program te mreže za prizanesljivost - Prošnja za imuniteto, vložena pri Komisiji - Skrajšana prošnja za imuniteto, vložena pri nacionalnih organih, pristojnih za konkurenco - Razmerje med tema prošnjama))
   (2016/C 098/13)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Consiglio di Stato

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: DHL Express (Italy) Srl, DHL Global Forwarding (Italy) SpA

      Tožena stranka: Autorità Garante della Concorrenza e del mercato

      Ob udeležbi: Schenker Italiana SpA, Agility Logistics Srl

      Izrek

               1.

               Določbe prava Evropske unije, zlasti člen 101 PDEU in Uredbo Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov [101 PDEU] in [102 PDEU], je treba razlagati tako, da instrumenti, sprejeti v okviru Evropske mreže za konkurenco, med drugim vzorčni program te mreže za prizanesljivost, nimajo zavezujočega učinka za nacionalne organe, pristojne za konkurenco.

               2.

               Določbe prava Unije, zlasti člen 101 PDEU in Uredbo št. 1/2003, je treba razlagati tako, da med prošnjo za imuniteto, ki jo je podjetje vložilo ali jo namerava vložiti pri Evropski komisiji, in skrajšano prošnjo, ki je bila v zvezi z istim kartelom vložena pri nacionalnem organu, pristojnem za konkurenco, ne obstaja nobena pravna povezava, zaradi katere bi moral ta organ skrajšano prošnjo presojati ob upoštevanju prošnje za imuniteto. Okoliščina, da skrajšana prošnja dosledno odraža vsebino prošnje, vložene pri Komisiji, ali da je ne, glede tega ni upoštevna.
               Če je vsebinsko področje uporabe skrajšane prošnje, vložene pri nacionalnem organu, pristojnem za konkurenco, ožje od področja uporabe prošnje za imuniteto, vložene pri Komisiji, temu nacionalnemu organu ni treba stopiti v stik s Komisijo ali s samim podjetjem, da bi ugotovil, ali je to podjetje ugotovilo obstoj konkretnih primerov nezakonitih ravnanj v sektorju, ki naj bi ga pokrivala ta prošnja za imuniteto, navedena skrajšana prošnja pa ne.

               3.

               Določbe prava Unije, zlasti člen 101 PDEU in Uredbo št. 1/2003, je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo temu, da nacionalni organ, pristojen za konkurenco, v okoliščinah, kot so te v postopku v glavni stvari, sprejme skrajšano prošnjo za imuniteto, ki jo vloži podjetje, ki pri Komisiji ni vložilo prošnje za polno imuniteto, temveč prošnjo za znižanje glob.

      (1)  UL C 462, 22.12.2014.


20150731019616712015/C 270/121002014CJC27020150817SL01SLINFO_JUDICIAL20150611111221Zadeva C-100/14 P: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 11. junija 2015 – Association médicale européenne (EMA)/Evropska komisija (Pritožba – Arbitražna klavzula – Pogodbe Cocoon in Dicoems, sklenjene v okviru Šesti okvirni program na področju raziskav, tehnološkega razvoja in predstavitvenih dejavnosti, ki prispeva k oblikovanju Evropskega raziskovalnega prostora in k inovacijam (2002-2006) – Nepravilnosti – Neupravičeni odhodki – Prekinitev pogodbe)
 ---documentbreak--- C2702015SL1110120150611SL0012111122Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 11. junija 2015 – Association médicale européenne (EMA)/Evropska komisija
   (Zadeva C-100/14 P) (
         1
      )
   „(Pritožba — Arbitražna klavzula — Pogodbe Cocoon in Dicoems, sklenjene v okviru Šesti okvirni program na področju raziskav, tehnološkega razvoja in predstavitvenih dejavnosti, ki prispeva k oblikovanju Evropskega raziskovalnega prostora in k inovacijam (2002-2006) — Nepravilnosti — Neupravičeni odhodki — Prekinitev pogodbe)“2015/C 270/12Jezik postopka: italijanščina
      Stranki

      Pritožnik: Association médicale européenne (EMA) (zastopniki: A. Franchi, L. Picciano in G. Gangemi, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnik: S. Delaude in F. Moro, zastopnika, skupaj z D. Gullo, odvetnik)

      Izrek

            1.

            Pritožba se zavrne.

            2.

            Association médicale européenne (EMA) se naloži plačilo stroškov.

      (
         1
      )	UL C 129, 28.4.2014.


title: Zadeva T-322/06: Tožba, vložena 21. novembra 2006 — Espinos Labella in drugi proti Komisiji

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 326/72

         Tožba, vložena 21. novembra 2006 — Espinos Labella in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-322/06)
   (2006/C 326/149)
   Jezik postopka: španščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Espinos Labella in drugi (Almería, Španija) (Zastopnica: J. Rovira, abogada)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožečih strank:

               —

               naj se vključitev OPS ES 166 0014 „Artos de El Ejido“ v odločbo, ki jo je Komisija odobrila za Mediteransko regijo, razglasi za nično in naj se naloži izvzetje tega OPS iz seznama „območij pomembnih za Skupnost“, ki ga vsebuje ta odločba.

               —

               podredno, naj se vključitev zemljišč v občini El Ejido na severu Santa María del Águila v zadevni OPS razglasi za nično, oziroma kar je enako, naj se vključitev kmetijskih zemljišč med toplimi gredami na severu Santa María del Águila v OPS „Artos de El Ejido“ razglasi za nično,

               —

               naj se Komisiji Evropskih skupnosti naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   S to tožbo se v celoti izpodbija odločba Komisije z dne 19. julija 2006, s katero je bil v skladu z direktivo Sveta 92/43/EGS sprejet seznam območij pomembnih za Skupnost v sredozemski biogeografski regiji (1), v delu v katerem ES611 0014 „Artos de El Ejido“ razglaša za območje, pomembno za Skupnost, podredno pa v delu v katerm ta seznam obsega zemljišča tožečih strank.
   V utemeljitev svojih predlogov tožeče stranke zatrjujejo:

               —

               da tožena stranka v nasprotju z določbami člena 4 Direktive 94/43/ES ni ustrezno presodila predloga Kraljevine Španije, da se „Artos de El Ejido“ vključi v seznam območij, pomembnih za Skupnost. V zvezi s tem navajajo, da so, odkar vedo za omenjeni predlog, odgovorne na Generalnem direktoratu za okolje večkrat opozarjale na dejstvo:

               —

               da je v zadevno zemljišče močno posegel človek, zaradi česar ni primerno za habitat za prostoživeče vrste,

               —

               da OPS, ki se ga namerava razglasiti, ni razmejeno oziroma, alternativno, da je njegova razmejitev po mejah zasebnih zemljišč, in ne po naravnih značilnostih območja, neustrezna,

               —

               da ni znanstvene podlage za varstvo posebnih vrst na kmetijskih zemljiščih, ki se nahajajo v območjih intenzivnega ali industrijskega kmetijstva v toplih gredah.

         V primeru zadevnega OPS območje ni bilo pravilno izbrano, ker nacionalna uprava ni predložila popolnih znanstvenih podlag, k čemur je sicer zavezana. Če tega nacionalna uprava ni storila, pa bi to morala zahtevati Komisija. V zvezi s tem se poudarja, da mora obrazložitev akta, s katerim se določeno območje opredli za varovano, imeti znatno znanstveno težo, pri čemer mora vedno izpolnjevati merila iz Priloge III k navedeni direktivi.

               —

               Da je tožena stranka s tem, da je sprejela, da v postopku vključitve „Artos de El Ejido“ na seznam OPS-ov ni bilo javne obravnave, in s tem, da ni odgovorila na pisanja tožečih strank, kršila temeljna pravila postopka, zaradi česar je okrnila pravice obrambe.

      (1)  UL L 259, 21.9.2006, str. 1.


title: Zadeva T-46/14: Tožba, vložena 20. januarja 2014 – Sales & Solutions proti UUNT – Wattline (WATTLINE)

text:
               15.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 78/14

         Tožba, vložena 20. januarja 2014 – Sales & Solutions proti UUNT – Wattline (WATTLINE)
   (Zadeva T-46/14)
   2014/C 78/29
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Sales & Solutions Frankfurt na Majni, Nemčija) (zastopnica: K. Gründig-Schnelle, odvetnica)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Wattline GmbH (Runderting, Nemčija)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               izpodbijana odločba četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 18.11.2013 v zadevi R 1668/2012-4 naj se spremeni tako, da se ugovoru v celoti ugodi in naj se prijava znamke Skupnosti zavrne;

               —

               naj se drugi stranki pred odborom za pritožbe naloži plačilo stroškov postopka vključno s stroški postopka s pritožbo.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Wattline GmbH

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „WATTLINE“ za storitve iz razredov 35, 36 in 42 – prijava znamke Skupunosti št. 8 908 345

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Navajana znamka ali znak: nemška besedna in figurativna znamka „Watt“ za storitve iz razredov 35, 39 in 42

      Odločba oddelka za ugovore: ugovoru naj se deloma ugodi

      Odločba odbora za pritožbe: razveljavitev izpodbijane odločbe in zavrnitev ugovora

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) in odstavka 4 Uredbe (ES) št. 207/2009 in kršitev pravila 20(7)(c) in pravila 50 Uredbe Komisije (ES) št. 2868/95.


title: Zadeva C-264/10: Sklep predsednika Sodišča z dne 19. oktobra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Inalta Curte de Casație și Justiție – Romunija) – kazenski postopek proti Gheorgheju Kiti

text:
               18.12.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 346/38

         Sklep predsednika Sodišča z dne 19. oktobra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Inalta Curte de Casație și Justiție – Romunija) – kazenski postopek proti Gheorgheju Kiti
   (Zadeva C-264/10) (1)

   ()
   2010/C 346/74
   Jezik postopka: romunščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 209, 31.07.2010.


title: Zadeva F-99/08: Tožba, vložena 12. decembra 2008 – Di Prospero proti Komisiji

text:
               21.3.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 69/54

         Tožba, vložena 12. decembra 2008 – Di Prospero proti Komisiji
   (Zadeva F-99/08)
   (2009/C 69/119)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Rita Di Prospero (Uccle, Belgija) (zastopnika: S. Rodriguez in C. Bernard-Glanz, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predmet in opis spora
   Razglasitev ničnosti odločbe EPSO o zavrnitvi prijave tožeče stranke na natečaj EPSO/AD/117/08.
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba Evropskega urada za izbor osebja (EPSO), da se tožeči stranki ne dovoli prijava na natečaj EPSO/AD/117/08, naj se razglasi za nično;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-63/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal d'instance de Limoges (Francija) 6. februarja 2017 – Banque Solfea SA/Jean-François Veitl

text:
               8.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 144/25

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal d'instance de Limoges (Francija) 6. februarja 2017 – Banque Solfea SA/Jean-François Veitl
   (Zadeva C-63/17)
   (2017/C 144/32)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal d'instance de Limoges

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Banque Solfea SA

      Tožena stranka: Jean-François Veitl

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali glede na 6,75772-odstotno letno efektivno obrestno mero za kredit pravilo, ki izhaja iz direktiv 98/7/ES z dne 16. februarja 1998 (1) in 2008/48/ES z dne 23. aprila 2008 (2) in v francoski različici določa: „Rezultat izračuna se izrazi z natančnostjo vsaj ene decimalke. Če je na naslednjem decimalnem mestu število 5 ali večje, se število na tem decimalnem mestu poveča za eno“ dovoljuje, da se za natančno šteje navedena 6,75-odstotna obrestna mera?

      (1)  Direktiva 98/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 1998 o spremembi Direktive 87/102/EGS o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic v zvezi s potrošniškimi krediti (posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 4, str. 36).

      (2)  Direktiva 2008/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah in razveljavitvi Direktive Sveta 87/102/EGS (UL L 133, str. 66).


title: Zadeva F-111/10: Tožba, vložena 29. oktobra 2010 – Bernaldo de Quirós proti Komisiji

text:
               29.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/65

         Tožba, vložena 29. oktobra 2010 – Bernaldo de Quirós proti Komisiji
   (Zadeva F-111/10)
   ()
   2011/C 30/129
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Belén Bernaldo de Quirós (Bruselj, Belgija) (zastopnik: L. Levi, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti implicitne odločbe, s katero je bil zavrnjen dopis tožeče stranke, s katerim je ta od tožene stranke zahtevala varstvo na podlagi člena 22a(3) Kadrovskih predpisov, in zahteva za povrnitev škode in obresti.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Implicitna odločba o zavrnitvi zahteve tožeče stranke z dne 1. oktobra 2009 in, po potrebi, dopis/odločba IDOC z dne 3. novembra 2009 in dopis generalnega direktorja Generalnega direktorata Evropske komisije za človeške vire z dne 22. marca 2010 naj se razglasi za nično;

               —

               odločba o zavrnitvi njene pritožbe, in sicer odločba z dne 3. avgusta 2010, ki je bila vročena naslednji dan, 4. avgusta 2010, naj se po potrebi razglasi za nično;

         Zato naj:

               —

               organ, pristojen za imenovanje, sprejme ukrepe, predlagane v njeni zahtevi z dne 1. oktobra 2009;

               —

               ji bo zlasti zagotovljeno varstvo iz člena 22a Kadrovskih predpisov;

               —

               se iz obvestil z dne 6. maja in 30. septembra 2008 izbrišejo očitki na račun tožeče stranke, za škodo, ki je nastala tožeči stranki, pa naj se izplača odškodnina;

               —

               se Komisiji naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva T-174/07: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 28. januarja 2009 – Volkswagen proti UUNT (TDI) ( Znamka Skupnosti – Prijava besedne znamke Skupnosti TDI – Absolutni razlog za zavrnitev – Opisni značaj – Neobstoj razlikovalnega učinka, pridobljenega z rabo – Člen 7(1)(c) in (3) Uredbe (ES) št. 40/94 – Člen 62(2) Uredbe št. 40/94 – Člen 74(1) Uredbe št. 40/94 )

text:
               21.3.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 69/36

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 28. januarja 2009 – Volkswagen proti UUNT (TDI)
   (Zadeva T-174/07) (1)

   („Znamka Skupnosti - Prijava besedne znamke Skupnosti TDI - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisni značaj - Neobstoj razlikovalnega učinka, pridobljenega z rabo - Člen 7(1)(c) in (3) Uredbe (ES) št. 40/94 - Člen 62(2) Uredbe št. 40/94 - Člen 74(1) Uredbe št. 40/94“)
   (2009/C 69/84)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Volkswagen AG (Wolfsburg, Nemčija) (zastopniki: S. Risthaus, H.-P. Schrammek, C. Drzymalla in R. Jepsen, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: G. Schneider, zastopnik)
   Predmet
   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 7. marca 2007 (zadeva R 1479/2005-1) glede zahteve za registracijo besednega znaka TDI kot znamke Skupnosti.
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Volkswagen AG nosi lastne stroške ter stroške, ki jih je priglasil Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli).1

      (1)  UL C 155, 7.7.2007.


title: Zadeva T-16/14: Tožba, vložena 6. januarja 2014 – Banco Mare Nostrum proti Komisiji

text:
               1.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 61/18

         Tožba, vložena 6. januarja 2014 – Banco Mare Nostrum proti Komisiji
   (Zadeva T-16/14)
   2014/C 61/32
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Banco Mare Nostrum SA (Madrid, Španija) (zastopniki: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero, A. Lamadrid de Pablo in A. Biondi, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razglasi za nično v delu v katerem je celota ukrepov, ki so po njenem mnenju del španskega sistema poslovnega najema, označena kot nova državna pomoč, ki ni združljiva z notranjim trgom;

               —

               podredno, točki 1 in 4 izpodbijane odločbe, v katerih so investitorji AIE opredeljeni kot prejemniki domnevnih pomoči in kot edini naslovniki naloga za izterjavo;

               —

               podredno, točko 4 izpodbijane odločbe razglasi za nično v delu, v katerem je z njo naložena izterjava domnevnih pomoči;

               —

               točko 4 izpodbijane odločbe razglasi za nično v delu, v katerem je v njej ugotovljena zakonitost zasebnih pogodb sklenjenih med investitorji in drugimi subjekti, in

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so enaki tistim iz zadeve Bankia proti Komisiji, T-700/13.


title: Združene zadeve T-81/07, T-82/07 in T-83/07: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 1. julija 2009 — KG Holding in drugi proti Komisiji ( Državne pomoči — Pomoč za prestrukturiranje, ki so jo nizozemski organi dodelili družbi KG Holding NV — Odločba, s katero je bila pomoč ugotovljena za nezdružljivo s skupnim trgom in naloženo njeno vračilo — Ničnostna tožba — Delna nedopustnost — Vračilo pomoči od podjetij, prejemnikov pomoči, glede katerih je bil razglašen stečaj — Smernice Skupnosti za državne pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah )

text:
               15.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 193/19

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 1. julija 2009 — KG Holding in drugi proti Komisiji
   (Združene zadeve T-81/07, T-82/07 in T-83/07) (1)

   („Državne pomoči - Pomoč za prestrukturiranje, ki so jo nizozemski organi dodelili družbi KG Holding NV - Odločba, s katero je bila pomoč ugotovljena za nezdružljivo s skupnim trgom in naloženo njeno vračilo - Ničnostna tožba - Delna nedopustnost - Vračilo pomoči od podjetij, prejemnikov pomoči, glede katerih je bil razglašen stečaj - Smernice Skupnosti za državne pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah“)
   2009/C 193/27
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranke

      Tožeča stranka v zadevi T-81/07: Jan Rudolf Maas, stečajni upravitelj družbe KG Holding NV (Rotterdam, Nizozemska) (zastopnika: G. van der Wal in T. Boesman, odvetnika)

      Tožeča stranka v zadevi T-82/07: Jan Rudolf Maas in Cornelis van den Bergh, stečajna upravitelja družbe Kliq BV (Rotterdam) (zastopnika: G. van der Wal in T. Boesman, odvetnika)

      Tožeča stranka v zadevi T-83/07: Jean Leon Marcel Groenewegen, stečajni upravitelj družbe Kliq Reïntegratie (Utrecht, Nizozemska) (zastopnika: G. van der Wal in T. Boesman, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: H. van Vliet, zastopnik)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2006/939/ES z dne 19. julija 2006 o ukrepu pomoči, ki ga je priglasila Nizozemska, za družbo KG Holding NV (UL L 366, str. 40).

      Izrek

               1)

               Člen 2 Odločbe Komisije 2006/939/ES z dne 19. julija 2006 o ukrepu pomoči, ki ga je priglasila Kraljevina Nizozemska, za družbo KG Holding NV, se razglasi za ničen.

               2)

               Tožbe se v preostalem zavrnejo.

               3)

               Jan Rudolf Maas kot stečajni upravitelj družbe KG Holding NV nosi svoje stroške v zadevi T 81/07.

               4)

               Jan Rudolf Maas in Cornelis van den Bergh kot stečajna upravitelja družbe Kliq BV nosita svoje stroške v zadevi T 82/07.

               5)

               Jean Leon Marcel Groenewegen kot stečajni upravitelj družbe Kliq Reïntegratie nosi poleg svojih stroškov v zadevi T 83/07 stroške, ki jih je v zadevi T 83/07 priglasila Komisija.

               6)

               Komisija nosi svoje stroške v zadevah T 81/07 in T 82/07.

      (1)  UL C 117, 29.5.2007.


title: Zadeva F-10/09: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 30. novembra 2009 – Moschonaki proti Evropski fundaciji za izboljšanje življenjskih in delovnih razmer (FEACVT)

text:
               30.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/82

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 30. novembra 2009 – Moschonaki proti Evropski fundaciji za izboljšanje življenjskih in delovnih razmer (FEACVT)
   (Zadeva F-10/09) (1)

   2010/C 24/159

      Jezik postopka: francoščina

   Predsednik prvega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 82, 4.4.2009, str. 37.


title: Zadeva F-11/05 RENV: Sklep Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 18. novembra 2009 – Chassagne proti Komisiji (Javni uslužbenci — Vrnitev zadeve Sodišču prve stopnje po razveljavitvi — Ustavitev postopka)

text:
               30.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/77

         Sklep Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 18. novembra 2009 – Chassagne proti Komisiji
   (Zadeva F-11/05 RENV) (1)

   (Javni uslužbenci - Vrnitev zadeve Sodišču prve stopnje po razveljavitvi - Ustavitev postopka)
   2010/C 24/145
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Olivier Chassagne (Bruselj, Belgija) (zastopnik: T. Bontinck, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: sprva G. Berscheid in V. Joris, zastopnika, skupaj s F. Longfils, odvetnik, nato J. Currall in G. Berscheid, zastopnika, skupaj z J.-L. Fagnart, odvetnik)

      Predmet zadeve

   Na eni strani razglasitev ničnosti odločbe Komisije, s katero se tožeči stranki, ki izhaja iz francoskega prekomorskega departmaja, v prehodnem obdobju niso priznale ugodnosti iz določb, ki so veljale pred 1. majem 2004, o načinih povrnitve potnih stroškov, in so se uporabljale za uradnike, katerih kraj zaposlitve in kraj izvora je bil v Evropi, in na drugi strani odškodninski zahtevek – Zadeva T-253/06 P, vrnjena po razveljavitvi

      Izrek sklepa

               1.

               Ustavitev postopka v zadevi Chassagne proti Komisiji (F-11/05 RENV), ki se izbriše iz registra Sodišča prve stopnje.

               2.

               Komisiji Evropskih skupnosti se naloži plačilo stroškov, ki so tožeči stranki nastali do izreka sodbe Sodišča prve stopnje z dne 19. septembra 2008. Vsaka stranka nosi svoje stroške, ki so ji nastali po izreku te sodbe.

      (1)  UL C 115, 14.5.2005, str. 36.


title: Zadeva T-357/11: Tožba, vložena 1. julija 2011 – Bimbo proti UUNT – Grupo Bimbo (GRUPO BIMBO)

text:
               27.8.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 252/44

         Tožba, vložena 1. julija 2011 – Bimbo proti UUNT – Grupo Bimbo (GRUPO BIMBO)
   (Zadeva T-357/11)
   2011/C 252/95
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Bimbo, SA (Barcelona, Španija) (zastopnik: J. Carbonell Callicó, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Grupo Bimbo, SAB de CV (México, Mehika)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               v skladu s členom 65(3) UZS spremeni odločbo prvega odbora za pritožbe z dne 14. aprila 2011 zaradi kršitve člena 8(5) UZS in v celoti zavrne prijavo figurativne znamke „GRUPO BIMBO“ (prijava št. 5.025.598) za vse zadevne proizvode in storitve;

               —

               podredno in le v primeru zavrnitve prvega predloga, razveljavi odločbo prvega odbora za pritožbe z dne 14. aprila 2011 zaradi kršitve člena 8(5) UZS;

               —

               toženi stranki in drugi stranki pred odborom za pritožbe naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Grupo Bimbo, S.A.B. de C.V.

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka, ki vsebuje besedni element „GRUPO BIMBO“ (prijava št. 5.025.598), za proizvode in storitve iz razredov 5, 29, 30, 31, 32, 35 in 43

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Navajana znamka ali znak: španska besedna znamka „BIMBO“ (št. 2.689.432) za proizvode iz razredov 5, 29 in 30 ter več figurativnih španskih znamk (št. 464.785, št. 2.244.562, št. 2.244.563 in št. 2.255.097), ki vsebujejo besedni element „BIMBO“, za proizvode in storitve iz razredov 29, 30, 31, 32, 35 in 42

      Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru

      Odločba odbora za pritožbe: delna razveljavitev izpodbijane odločbe

      Navajani tožbeni razlogi: Napačna razlaga in uporaba člena 8(5) Uredbe št. 207/2009 o blagovni znamki Skupnosti, saj naj bi bila kljub ugotovitvi, da so nasprotne znamke „BIMBO“ na španskem trgu splošno znane in da je prijava znamke „GRUPO BIMBO“ praktično povsem enaka nasprotnim znamkam, ta prijava delno odobrena, in sicer z utemeljitvijo, da nista izkazana nepošteno izkoriščanje ali nevarnost za ugled ali razlikovalni učinek nasprotne znamke.


title: Zadeva C-246/11 P: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 28. februarja 2013 – Portugalska republika proti Evropski komisiji (Pritožba — Evropski sklad za regionalni razvoj (ESRR) — Uredba (EGS) št. 2052/88 — Člen 13(3) — Uredba (EGS) št. 4253/88 — Člen 21(1) — Globalna nepovratna sredstva za pomoč lokalnim investicijam na Portugalskem — Znižanje finančne pomoči)

text:
               20.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 114/10

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 28. februarja 2013 – Portugalska republika proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-246/11 P) (1)

   (Pritožba - Evropski sklad za regionalni razvoj (ESRR) - Uredba (EGS) št. 2052/88 - Člen 13(3) - Uredba (EGS) št. 4253/88 - Člen 21(1) - Globalna nepovratna sredstva za pomoč lokalnim investicijam na Portugalskem - Znižanje finančne pomoči)
   2013/C 114/13
   Jezik postopka: portugalščina

      Stranki

      Pritožnica: Portugalska republika (zastopniki: L. Inez Fernandes, S. Rodrigues in A. Gattini, agenti)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopniki: L. Flynn, A. Steiblytė in P. Guerra e Andrade, agenti)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 3. marca 2011 v zadevi Portugalska proti Komisiji (T-387/07), s katero je Splošno sodišče zavrnilo predlog za razglasitev delne ničnosti Odločbe Komisije C(2007) 3772 z dne 31. julija 2007 o znižanju pomoči Evropskega sklada za regionalni razvoj (ESRR) glede globalnih nepovratnih sredstev za pomoč lokalnim investicijam na Portugalskem, dodeljenih z Odločbo Komisije C(95) 1769 z dne 28. julija 1995.

      Izrek

               1.

               Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 3. marca 2011 v zadevi Portugalska proti Komisiji (T-387/07) se razveljavi.

               2.

               Odločba Komisije C(2007) 3772 z dne 31. julija 2007 o znižanju pomoči Evropskega sklada za regionalni razvoj (ESRR) glede globalnih nepovratnih sredstev za pomoč lokalnim investicijam na Portugalskem, dodeljenih z Odločbo Komisije C(95) 1769 z dne 28. julija 1995 se razglasi za nično.

               3.

               Evropska komisija nosi stroške postopka na prvi stopnji in pritožbenega postopka.

      (1)  UL C 219, 23.7.2011.