title: Zadeva C-265/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court (Irska) 29. marca 2019 – Recorded Artists Actors Performers Ltd/Phonographic Performance (Ireland) Ltd, Minister for Jobs Enterprise and Innovation, Ireland, Attorney General

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/33

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court (Irska) 29. marca 2019 – Recorded Artists Actors Performers Ltd/Phonographic Performance (Ireland) Ltd, Minister for Jobs Enterprise and Innovation, Ireland, Attorney General
      (Zadeva C-265/19)
      (2019/C 206/38)
      Jezik postopka: angleščina

         Predložitveno sodišče

      High Court (Irska)

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Recorded Artists Actors Performers Ltd

         Tožene stranke: Phonographic Performance (Ireland) Ltd, Minister for Jobs Enterprise and Innovation, Ireland, Attorney General

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je obveznost nacionalnega sodišča, da Direktivo 2006/115 (1) o pravici dajanja v najem in pravici posojanja ter o določenih pravicah, sorodnih avtorski, na področju intelektualne lastnine (v nadaljevanju: Direktiva) razlaga ob upoštevanju namena in cilja Rimske konvencije (2) in/ali WPPT (3), omejena na pojme, ki so izrecno navedeni v Direktivi, ali pa je razširjena na pojme, ki jih je mogoče najti le v teh dveh mednarodnih sporazumih? Zlasti, v kolikšnem obsegu je treba člen 8 Direktive razlagati ob upoštevanju zahteve po „nacionalni obravnavi“ v skladu s členom 4 WPPT?

                  2.

                  Ali ima država članica diskrecijsko pravico, da predpiše merila za določitev, kateri izvajalci so lahko „zadevni izvajalci“ na podlagi člena 8 Direktive? Zlasti, ali lahko država članica omeji pravico do deleža pravičnega nadomestila na okoliščine, v katerih bodisi (i) izvedba poteka v državi Evropskega gospodarskega prostora (v nadaljevanju: EGP) bodisi (ii) imajo izvajalci stalno ali običajno prebivališče v državi EGP?

                  3.

                  Kakšno diskrecijsko pravico ima država članica pri odgovoru na pridržek, ki ga je v skladu s členom 15(3) WPPT dala druga pogodbenica? Zlasti, ali mora država članica odražati natanko pogoje pridržka, ki ga je dala druga pogodbenica? Ali se od pogodbenice zahteva, da ne uporabi pravila 30-dnevnega obdobja iz člena 5 Rimske konvencije, kolikor to lahko povzroči, da proizvajalec pogodbenice, ki je dala pridržek, prejme nadomestilo v skladu s členom 15(1), ne da bi ga prejeli prejmejo pa ga tudi izvajalci istega zapisa? Ali pa je pogodbenica, ki podaja odgovor, upravičena do zagotavljanja pravic državljanom pogodbenice, ki je dala pridržek, širše, kot je to storila pogodbenica, ki je dala pridržek, torej ali lahko pogodbenica, ki podaja odgovor, zagotavlja pravice, ki jih pogodbenica, ki je dala pridržek, ne zagotavlja?

                  4.

                  Ali je kadar koli dopustno omejiti pravico do pravičnega nadomestila na proizvajalce zvočnega zapisa, in torej odreči pravico izvajalcem, katerih izvedbe so bile posnete v tem zvočnem zapisu?

         (1)  UL 2006, L 376, str. 28.

         (2)  Mednarodna konvencija za varstvo izvajalcev, proizvajalcev fonogramov in radiofuznih organizacij (MKVIPF) (1961).

         (3)  Pogodba Svetovne organizacije za intelektualno lastnino o izvedbah in fonogramih iz leta 1996.


title: Zadeva C-276/19: Tožba, vložena 1. aprila 2019 – Evropska komisija/Združeno kraljestvo Velike Britanije in Severne Irske

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/35

      Tožba, vložena 1. aprila 2019 – Evropska komisija/Združeno kraljestvo Velike Britanije in Severne Irske
      (Zadeva C-276/19)
      (2019/C 206/40)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. X. P. Lewis, J. Jokubauskaitė, agenta)

         Tožena stranka: Združeno kraljestvo Velike britanije in Severne Irske

         Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  ugotovi, da Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska s tem, da je uvedlo nove poenostavljene ukrepe, ki so razširili uporabo ničelne stopnje in izjemo od običajne zahteve knjiženja davka na dodano vrednost, kot sta bili določeni v prvotnem Terminal Markets Order 1973, ne da bi to prijavila Komisiji zaradi pridobitve dovoljenja Sveta, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 395(2) Direktive Sveta 2006/112/ES (1) z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (v nadaljevanju: Direktiva o DDV);

                  —

                  Združenemu kraljestvu Velike britanije in Severne Irske naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Združeno kraljestvo je 28. decembra 1977 sporočilo posebne ukrepe, med katerimi je Value Added Tax (Terminal Markets) Order 1973, v skladu s katerim se pod nekaterimi pogoji za terminske posle, s katerimi se trguje na nekaterih trgih Združenega kraljestva, ne obračuna DDV in ne opravi kniženje DDV.
      Value Added Tax (Terminal Markets) Order 1973 je bil večkrat spremenjen, pri čemer je bil na področje njegove uporabe dodanih več trgov primarnih proizvodov, ki v prvotnem obvestilu niso bili navedeni.
      Komisija trdi, da se je s spremembami Value Added Tax (Terminal Markets) Order 1973 povečal obseg prvotnih izjem, ki jih je Združeno kraljestvo prijavilo leta 1977. O teh spremembah bi bilo zato treba v skladu s členom 395(1) Direktive o DDV obvestiti Komisijo.

         (1)  UL L 347, 2006, str. 1.


title: Zadeva C-286/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal d'instance d'Aulnay-sous-Bois (Francija) 5. aprila 2019 – JE, KF/XL Airways SA

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/37

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal d'instance d'Aulnay-sous-Bois (Francija) 5. aprila 2019 – JE, KF/XL Airways SA
      (Zadeva C-286/19)
      (2019/C 206/42)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal d'instance d'Aulnay-sous-Bois

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: JE, KF

         Tožena stranka: XL Airways SA

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Vprašanje o možnosti uporabe člena 3(2)(a) v primeru zamude leta, razdeljeno na dva dela:

                              a)

                              Ali se ob upoštevanju tega, da je bila pravica do odškodnine v primeru zavrnitve vkrcanja ali odpovedi, določena v členu 7 Uredbe (ES) št. 261/2004 z dne 11. februarja 2004 (1), s sodno prakso (Sodišče, četrti senat, 19. november 2009, zadevi C 402/07 in C 432/07, Sturgeon) razširjena na zamude leta, dobesedni pogoj v zvezi prijavo potnika na let, določen v členu 3(2)(a) Uredbe (ES) št. 261/2004 z dne 11. februarja 2004, ki se uporablja samo za zavrnitve vkrcanja, uporablja v okviru odškodnine, ki jo zahteva potnik, čigar let je imel zamudo, ni pa mu bilo zavrnjeno vkrcanje?

                              b)

                              Če je odgovor na prvo vprašanje pod točko (a) pritrdilen, ali je treba ob upoštevanju ciljev roka iz člena 3(2)(a) Uredbe (ES) št. 261/2004 („najpozneje 45 minut pred objavljenim časom odhoda“), povezanih z vprašanjem prevelikega števila rezervacij in varnostnimi cilji, ta rok v tem primeru razlagati kot „najpozneje 45 minut pred novim časom odhoda leta, ki ima zamudo, objavljenim na obvestilnih tablah na letališču ali sporočenim potnikom“?

                  2.

                  Vprašanji o dokaznem bremenu glede „prijave na let“
                  Če je odgovor na prvo vprašanje pod točko (a) pritrdilen, to je če se člen 3(2)(a) Uredbe (ES) št. 261/2004 z dne 11. februarja 2004 uporablja za odškodnino, ki jo zahteva potnik, čigar letalo je imelo zamudo:

                              a)

                              Ali so pogoji iz člena 3(2)(a) nujni pogoji, ki jih mora potrošnik dokazati za uporabo Uredbe, ali razlog za oprostitev letalskega prevoznika, ki mu omogoča, da predloži seznam potnikov za dokaz, da se potrošnik ni prijavil na let, „kakor je določeno in ob navedenem času vnaprej in pisno (vključno v elektronski obliki) z letalskim prevoznikom, organizatorjem potovanja ali pooblaščeno potovalno agencijo, ali, če čas ni naveden, najpozneje 45 minut pred objavljenim časom odhoda“, kot je določeno v členu 3(2)(a) Uredbe (ES) št. 261/2004 z dne 11. februarja 2004, ob upoštevanju tehnološkega razvoja, ki zdaj omogoča elektronsko izdajanje dematerializiranih vstopnih kuponov, neobstoja časovnega žiga na papirnih vstopnih kuponih, s tem povezanega neobstoja vsakršne obveznosti fizične navzočnosti pri prijavnem okencu in dejstva, da imajo samo letalski prevozniki vse informacije o prijavi potnikov do zaključka postopkov prijave?

                              b)

                              Ali načelo polnega učinka, cilji Uredbe (ES) št. 261/2004 z dne 11. februarja 2004 in visoka raven varstva potnikov in potrošnikov na splošno, zagotovljena z Uredbo (ES) št. 261/2004 z dne 11. februarja 2005 in drugimi predpisi in standardi prava Skupnosti, nasprotujejo temu, da samo potnik nosi dokazno breme glede svoje prijave na let, „kakor je določeno in ob navedenem času vnaprej in pisno (vključno v elektronski obliki) z letalskim prevoznikom, organizatorjem potovanja ali pooblaščeno potovalno agencijo, ali, če čas ni naveden, najpozneje 45 minut pred objavljenim časom odhoda“, kot je določeno v členu 3(2)(a) Uredbe (ES) št. 261/2004 z dne 11. februarja 2004, ob upoštevanju tehnološkega razvoja, ki zdaj omogoča elektronsko izdajanje dematerializiranih vstopnih kuponov, neobstoja časovnega žiga na papirnih vstopnih kuponih, s tem povezanega neobstoja vsakršne obveznosti fizične navzočnosti pri prijavnem okencu in dejstva, da imajo samo letalski prevozniki vse informacije o prijavi potnikov do zaključka postopkov prijave?

         (1)  Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10).


title: Zadeva C-288/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht des Saarlandes (Nemčija) 9. aprila 2019 – QM/Finanzamt Saarbrücken

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/38

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht des Saarlandes (Nemčija) 9. aprila 2019 – QM/Finanzamt Saarbrücken
      (Zadeva C-288/19)
      (2019/C 206/43)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Finanzgericht des Saarlandes

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: QM

         Tožena stranka: Finanzamt Saarbrücken

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba člen 56(2) Direktive o DDV (1) razlagati tako, da je treba pod pojmom „dajanje v najem […] prevoznih sredstev osebi, ki ni davčni zavezanec“ razumeti tudi prepustitev vozila (službenega vozila), ki je del poslovnih sredstev podjetja davčnega zavezanca, v uporabo njegovim zaposlenim, če ti za to ne dajo plačila, pri katerem ne gre za (del) njihovega opravljenega dela, torej ne plačajo, za to ne uporabijo nobenega dela svojega plačila v denarju in na podlagi dogovora med strankama, v skladu s katerim je pravica do uporabe službenega vozila povezana z odpovedjo drugim ugodnostim, tudi ne izbirajo med različnimi ugodnostmi, ki jih ponuja davčni zavezanec?

         (1)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006, L 347, str. 1), kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2008/8/ES z dne 12. februarja 2008; (UL 2008, L 44, str. 11).


title: Zadeva T-226/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 11. aprila 2019 – Adapta Color/EUIPO – Coatings Foreign IP (Rustproof System ADAPTA) (Znamka Evropske unije — Postopek za ugotovitev ničnosti — Besedna znamka Evropske unije Rustproof system ADAPTA — Ugotovitev delne ničnosti s strani odbora za pritožbe — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 7(1)(c) Uredbe (EU) 2017/1001) — Neobstoj razlikovalnega učinka, pridobljenega z uporabo — Člen 7(3) Uredbe št. 207/2009 (postal člen 7(3) Uredbe 2017/1001) — Kršitev pravice do izjave — Obveznost obrazložitve — Člen 75 Uredbe št. 207/2009 (postal člen 94 Uredbe 2017/1001) — Dokazi, predloženi prvič pred Splošnim sodiščem)

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/40

      Sodba Splošnega sodišča z dne 11. aprila 2019 – Adapta Color/EUIPO – Coatings Foreign IP (Rustproof System ADAPTA)
      (Zadeva T-226/17) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek za ugotovitev ničnosti - Besedna znamka Evropske unije Rustproof system ADAPTA - Ugotovitev delne ničnosti s strani odbora za pritožbe - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 7(1)(c) Uredbe (EU) 2017/1001) - Neobstoj razlikovalnega učinka, pridobljenega z uporabo - Člen 7(3) Uredbe št. 207/2009 (postal člen 7(3) Uredbe 2017/1001) - Kršitev pravice do izjave - Obveznost obrazložitve - Člen 75 Uredbe št. 207/2009 (postal člen 94 Uredbe 2017/1001) - Dokazi, predloženi prvič pred Splošnim sodiščem)
      (2019/C 206/44)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Adapta Color, SL (Peñiscola, Španija) (zastopniki: G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal in E. Armero Lavie, odvetniki)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopniki: E. Markakis, A. Söder in D. Walicka, agenti)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Coatings Foreign IP Co. LLC (Wilmington, Delaware, Združene države) (zastopnika: A. Rajendra, solicitor, in S. Malynicz, QC)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 6. februarja 2017 (zadeva R 2408/2015-5), v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med družbama Coatings Foreign IP in Adapta Color.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Adapta Color, SL se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 202, 26.6.2017.


title: Zadeva T-481/18: Sklep Splošnega sodišča z dne 8. aprila 2019 – Electroquimica Onubense/ECHA (REACH — Zastopanje po odvetniku, ki ni tretja oseba — Očitna nedopustnost)

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/41

      Sklep Splošnega sodišča z dne 8. aprila 2019 – Electroquimica Onubense/ECHA
      (Zadeva T-481/18) (1)

      (REACH - Zastopanje po odvetniku, ki ni tretja oseba - Očitna nedopustnost)
      (2019/C 206/45)
      Jezik postopka: španščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Electroquimica Onubense, SL (Palos de la frontera, Španija) (zastopnik: D. González Blanco, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska agencija za kemikalije (ECHA) (zastopniki: J.-P. Trnka, C.-M. Bergerat in M. Heikkilä, agenti, skupaj s C. Garcío Molyneuxom, odvetnikom)

         Predmet

      Tožba zoper Odločbo agencije ECHA SME D(2018)2931-DC z dne 31. maja 2018 s katero je bilo ugotovljeno, da tožeča stranka ne izpolnjuje pogojev za znižanje pristojbine, ki je določeno za mala podjetja in s katero ji je bila naložena upravna taksa.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrže kot očitno nedopustna.

                  2.

                     Družbi Electroquimica Onubense, SL se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 352, 1.10.2018.


title: Zadeva T-79/19 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 2. aprila 2019 – Lantmännen in Lantmännen Agroetanol/Komisija (Začasna odredba — Konkurenca — Postopek poravnave — Dostop do dokumentov — Neobstoj nujnosti)

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/41

      Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 2. aprila 2019 – Lantmännen in Lantmännen Agroetanol/Komisija
      (Zadeva T-79/19 R)
      (Začasna odredba - Konkurenca - Postopek poravnave - Dostop do dokumentov - Neobstoj nujnosti)
      (2019/C 206/46)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeči stranki: Lantmännen ek för (Stockholm, Švedska), Lantmännen Agroetanol AB (Norrköping, Švedska) (zastopniki: S. Perván Lindeborg, A. Johansson, odvetnika, in R. Bachour, solicitor)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: F. Jimeno Fernández, G. Conte in C. Urraca Caviedes, agenti)

         Predmet

      Predlog na podlagi členov 278 PDEU in 279 PDEU za odložitev izvršitve Sklepa Evropske komisije C(2019) 743 final z dne 28. januarja 2019 o ugovoru zoper razkritje, ki sta ga družbi Lantmännen in Lantmännen Agroetanol vložili v skladu s členom 8 Sklepa predsednika Evropske komisije 2011/695/EU z dne 13. oktobra 2011 o funkciji in mandatu pooblaščenca za zaslišanje v nekaterih postopkih o konkurenci (zadeva AT.40054 – referenčni pokazatelji za etanol).

         Izrek

                  1.

                     Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

                  2.

                     Sklep z dne 14. februarja 2019, Lantmännen in Lantmännen Agroetanol/Komisija (T 79/19 R), se razveljavi.

                  3.

                     Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva T-99/19: Tožba, vložena 18. februarja 2019 – Magnan/Komisija

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/42

      Tožba, vložena 18. februarja 2019 – Magnan/Komisija
      (Zadeva T-99/19)
      (2019/C 206/47)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Nathaniel Magnan (Aix-en-Provence, Francija) (zastopnik: J. Fayolle, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  ugotovi, da je ta tožba zaradi nedelovanja Evropske komisije dopustna in ugotovi obstoj nepogodbene obveznosti Komisije na podlagi člena 340 PDEU;

                  —

                  ugotovi, da je ta tožba za razveljavitev implicitne odločitve o nedelovanju Evropske komisije, v dopisu z dne 20. decembra 2018, dopustna;

                  —

                  vsebinsko, prvič,

                              —

                              s sodbo ugotovi, da člen 55(a) zakona o zdravstvenem zavarovanju (LAMal) krši:

                                          —

                                          člene 2 (nediskriminacija), 7 (pravica do enakega obravnavanja) in 13 (obveznost mirovanja) ALCP;

                                          —

                                          člen 55 Direktive 2005/36/ES o priznavanju poklicnih kvalifikacij;

                              —

                              ugotovi, da horizontalna direktiva Kantona Ženeva o „postopku zaposlovanja v javnopravnih institucijah in subvencioniranih subjektih“ krši Sporazum o prostem pretoku oseb med Švico in Evropsko unijo (ALCP); in da vse druge določbe švicarskih zveznih zakonov o nacionalnih preferencah kršijo ALCP;

                              —

                              posledično ugotovi, da države članice Evropske unije ne ukrepajo diskriminatorno proti zdravnikom, ki so švicarski državljani;

                              —

                              ugotovi nezakonito neukrepanje Evropske komisije, ki mora zagotoviti uporabo pogodb in ki je ogrozila načelo legitimnega zaupanja in načelo varstva pridobljenih pravic dr. Magnana Nathaniela;

                              —

                              ugotovi vzročno zvezo med nezakonitim neukrepanjem Evropske komisije in škodo, ki je nastala dr. Magnanu Nathanielu;

                              —

                              ugotovi nedelovanje Evropske komisije;

                              —

                              Evropski komisiji naloži plačilo v višini 1.141.198,10 EUR (en milijon stoenainštirideset tisoč sto osemindevetdeset evrov in deset centov, menjalna vrednost na dan 7. januarja 2019 ob 11:39 UTC), kar ustreza 1 281 444 CHF (en milijon dvesto enainosemdeset tisoč štiristo štirideset švicarskih frankov) na dr. Magnanu Nathanielu, zaradi premoženjske škode, ki mu je že nastala od leta 2013 vsled nepogodbene odgovornosti Komisije na podlagi člena 340 PDEU;

                              —

                              Evropski komisiji naloži plačilo denarne kazni v višini 500 evrov (petsto evrov) na delovni dan dr. Magnanu Nathanielu zaradi trajne, stalne in trenutne premoženjske škode, kar ustreza dnevni premoženjski škodi dokler Švicarska konfederacija ne začne spoštovati ALCP, ali do odstopa ene od strank sporazuma na podlagi člena 340 PDEU zaradi nedelovanja;

                  —

                  drugič,

                              —

                              ugotovi, da je odgovor Evropske komisije z dne 20. decembra 2018 odločba o zavrnitvi;

                              —

                              razveljavi to implicitno odločbo o nedelovanju Evropske komisije zoper Švicarsko konfederacijo zaradi kršitve pogodb in o nepovrnitvi nastale škode.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: Švica je kršila Sporazum med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na eni strani in Švicarsko konfederacijo na drugi strani o prostem pretoku oseb (UL 2009, L 353, str. 71) in Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/36/ES z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij (UL 2005, L 255, str. 22). Tožeča stranka namreč meni, da je Švicarska konfederacija julija 2013 sprejela določbo, s katero je omejila zaposlitev zdravnikov na področjih s preveč zaposlenimi, ki jih krije švicarsko obvezno zdravstveno zavarovanje, kar naj bi pomenilo posredno diskriminacijo na podlagi državljanstva, saj ta omejitev ne velja za zdravnike, ki imajo tri leta izkušenj v švicarskih univerzitetnih bolnišnicah.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: Evropska unija ni diskriminirala zdravnikov, ki so švicarski državljani, v imenu načela vzajemnosti v mednarodnem pravu, bi ga po mnenju tožeče stranke moralo ugotoviti Splošno sodišče.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: nezakonito neukrepanje Komisije, kolikor je bila zavezana k ukrepanju, ker je na podlagi člena 17(1) PEU varuhinja pogodb in temeljnih pravic državljanov Evropske unije. V zvezi s tem tožeča stranka navaja načelo varstva legitimnih pričakovanj v razmerju do institucij in načelo pravne varnosti pridobljenih pravic.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: neobravnavanje poziva tožeče stranke Komisiji, da ukrepa nujno, dejansko pomeni implicitno zavrnitev in torej odločbo, ki posega v položaj.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: nepogodbena odgovornost Komisije na podlagi člena 340 PDEU zaradi nedelovanja.


title: Zadeva T-181/19: Tožba, vložena 27. marca 2019 – Dickmanns/EUIPO

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/47

      Tožba, vložena 27. marca 2019 – Dickmanns/EUIPO
      (Zadeva T-181/19)
      (2019/C 206/50)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Sigrid Dickmanns (Gran Alacant, Španija) (zastopnik: H. Tettenborn, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavitev odločb EUIPO, ki so bile sporočene z dopisom z dne 4. junija 2018, s katerimi so bile zavrnjene zahteve tožeče stranke, ki jih je ta navedla v dopisu z dne 25. januarja 2018, v zvezi z:

                              i.

                              razveljavitvijo klavzule o odpovedi iz člena 5 pogodbe tožeče stranke in prekvalifikaciji njene pogodbe v pogodbo za nedoločen čas v smislu člena 2(f) Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropske unije (v nadaljevanju: pogoji za zaposlitev), ter, če je treba, razveljavitev odločbe z dne 14. decembra 2017, in

                              ii.

                              drugim podaljšanjem njene pogodbe v smislu člena 2(f) Pogojev za zaposlitev po 30. juniju 2018 (zlasti zaradi zamika končnega datuma po 30. septembru 2018, zaradi bolezni tožeče stranke), oziroma vsaj vključitev tožeče stranke v postopek za drugo podaljšanje pogodb z začasnim osebjem v smislu člena 2(f) pogojev za zaposlitev, katerega pogodbe se iztečejo leta 2018, v skladu s „Smernicami za podaljšanje pogodb za določen čas začasnih uslužbencev“ z dne 28. januarja 2016 (v nadaljevanju: smernice),

                  —

                  EUIPO naloži povračilo tožeči stranki nepremoženjske škode, ki je tej nastala zaradi odločbe EUIPO, ki je navedena v prvi točki teh predlogov, v primernem znesku, ki ga določi Splošno sodišče, in

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v podporo tožbi navaja te tožbene razloge.

                  1.

                  Očitna napaka pri presoji, neizvajanje diskrecijske pravice s strani tožene stranke, kršitev načel prepovedi diskriminacije in enakega obravnavanja ter kršitev prepovedi samovoljnega ravnanja.

                  2.

                  Nezakonitost klavzule o odpovedi zaradi kršitve smernic, načela dobrega upravljanja, načel prepovedi diskriminacije in enakega obravnavanja in načela v skladu s katerim se za odpoved pogodbe začasnega uslužbenca zahteva utemeljen razlog („iusta causa“) ter kršitev člena 30 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, Direktive 1999/70/ES (1) o okvirnem sporazumu (zlasti njena določba 1(b) in 5(1), ter člena 4 Konvencije št. 158 MOD o prenehanju delovnega razmerja s strani delodajalca.

                  3.

                  Kršitev smernic, ki naj bi pomenila tudi bistveno kršitev postopka ter kršitev načel prepovedi diskriminacije in enakega obravnavanja, načela dobrega upravljanja ter gospodarnosti finančnega poslovodenja, pravice do zaslišanja pred izdajo odločbe, ki posega v položaj (člen 41(2)(a) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah), kršitev dolžnosti skrbnega ravnanja Urada, in kršitev dolžnosti upoštevanja upravičenih interesov tožeče stranke, očitna napaka pri tehtanju interesov tožeče stranke in službenih interesov, kršitev prepovedi samovoljnega ravnanja.

                  4.

                  Zaradi kršitve člena 8(1), drugi in tretji stavek, pogojev za zaposlitev ter prepovedi zaporednih pogodb o zaposlitvi, naj bi imela pogodba tožeče stranke veljavnost za nedoločen čas, brez klavzule o odpovedi.

                  5.

                  Nezakonita ohranitev klavzule o odpovedi v okviru protokola ponovne vključitve ter kršitev legitimnih pričakovanj, upravičenih interesov tožeče stranke in dolžnosti skrbnega ravnanja z uporabo sporne klavzule.

                  6.

                  Kršitev upravičenega zaupanja tožeče stranke, dolžnosti skrbnega ravnanja tožene stranke do nje ter neupoštevanje njenih upravičenih interesov zaradi zavrnitve podaljšanja pogodbe o opravljanju storitev ter očitna napaka pri presoji interesov službe.

         (1)  Direktiva Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 368).


title: Zadeva T-192/19: Tožba, vložena 4. aprila 2019 – Ceramica Flaminia/EUIPO – Ceramica Cielo (goclean)

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/48

      Tožba, vložena 4. aprila 2019 – Ceramica Flaminia/EUIPO – Ceramica Cielo (goclean)
      (Zadeva T-192/19)
      (2019/C 206/51)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: italijanščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Ceramica Flaminia SpA (Civita Castellana, Italija) (zastopnika: A. Improda in R. Arista, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Ceramica Cielo SpA (Fabrica di Roma, Italija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Imetnik sporne znamke: tožeča stranka

         Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Evropske unije goclean – Prijava št. 13 270 046

         Postopek pred EUIPO: postopek za ugotovitev ničnosti

         Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 30. januarja 2019 v zadevi R 991/2018-2

         Tožbeni predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi in spremeni izpodbijano odločbo;
                  in posledično

                  —

                  potrdi veljavnost znamke Evropske unije „goclean“ št. 13270046, registrirane 9. februarja 2013, v zvezi z vsemi ali delom proizvodov iz razreda 11 (kotlički za izplakovanje za stranišča, straniščne školjke, vodovodne napeljave);

                  —

                  EUIPO in/ali družbi Ceramica Cielo S.p.A. naloži, da družbi Ceramica Flaminia S.p.A. povrne stroške tega postopka ter dveh predhodnih faz pri oddelku za izbris in odboru za pritožbe.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  Kršitev in napačna uporaba člena 7(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  razlaga razlikovalnega učinka v smislu člena 7(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  neutemeljena opredelitev znamke kot slogana;

                  —

                  kršitev in napačna uporaba člena 95(1) v povezavi s členom 59 Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev in napačna uporaba člena 7(3) in člena 59(2) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-193/19: Tožba, vložena 4. aprila 2019 – Achema in Achema Gas Trade/Komisija

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/50

      Tožba, vložena 4. aprila 2019 – Achema in Achema Gas Trade/Komisija
      (Zadeva T-193/19)
      (2019/C 206/52)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeči stranki: Achema AB (Jonava, Litva) in Achema Gas Trade UAB (Jonava) (zastopniki: J. Ruiz Calzado, J. Wileur, in N. Solárová, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

                  —

                  Sklep Komisije C(2018) 7141 final, ki ga je Evropska komisija sprejela 31. oktobra 2018 v zadevi s področja državne pomoči SA.44678 (2018/N) – Litva – Sprememba pomoči za UZP terminal v Litvi – razglasi za ničen;

                  —

                  Komisiji in vsem intervenientom na strani Komisije naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      V utemeljitev tožbe tožeči stranki navajata en razlog, da Komisija ni uvedla formalnega postopka preiskave, s čimer je tožeči stranki in druge zainteresirane tretje stranke prikrajšala za procesne pravice iz člena 108(2) PDEU.

                  —

                  Tožeči stranki navajata, da vsi dokazi v tej zadevi kažejo na to, da bi Komisija morala imeti dvome glede združljivosti državne pomoči z notranjim trgom in da bi zato morala uvesti formalno preiskavo. Dokazi so dolžina predhodne preučitve, druge okoliščine, v katerih je bil izpodbijani sklep sprejet, in pomanjkljivosti v vsebini sklepa, ki ni zadostno obrazložen in pri katerem so podane resne napake pri presoji. Poleg tega tožeči stranki zatrjujeta, da Komisija ni upoštevala zelo pomembnih vidikov, ki bi jih bilo treba upoštevati preden je ugotovitvila, da je imela dovolj informacij za razglasitev pomoči za združljivo z notranjim trgom.

                  —

                  Konkretno tožeči stranki navajata, da: (i) je presoja potrebe po storitvi splošnega gospodarskega pomena (SSGP) in njenega obsega napačna in nezadostna; (ii) je Komisija storila napako z ugotovitvijo, da je pomoč skladna z okvirom za SSGP; (iii) v izpodbijanem sklepu niso zadostno obravnavne zadnje spremembe pomoči in zato temelji na nezadostni obrazložitvi; (iv) je presoja nujnosti in sorazmernosti ukrepov pomoči v izpodbijanem sklepu napačna in nezadostna; in (v) v izpodbijanem sklepu ni zadostno obravnavan znaten vpliv na konkurenco pri dobavi plina v Litvi in na trgovino z drugimi državami članicami.


title: Zadeva T-195/19: Tožba, vložena 3. aprila 2019 – GEA Group/Komisija

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/51

      Tožba, vložena 3. aprila 2019 – GEA Group/Komisija
      (Zadeva T-195/19)
      (2019/C 206/53)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: GEA Group AG (Düsseldorf, Nemčija) (zastopniki: I. du Mont, R. van der Hout in C. Wagner, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  za ničen razglasi sklep Komisije BUDG/DGAl/C/4/PL/Ares(2019) s. 283284 z dne 24. januarja 2019; in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

                  1.

                  V okviru prvega tožbenega razloga zatrjuje, da izpodbijani sklep krši člen 266 PDEU, ker je bilo zavrnjeno povračilo glob, ki jih je plačala tožeča stranka za uskladitev s Sklepom Komisije C(2016) 3920 z dne 29. junija 2016.

                  2.

                  V okviru drugega tožbenega razloga zatrjuje, da izpodbijani sklep krši člen 266 PDEU, ker je de facto ponovno uporabljen sklep C(2010) 727 (final) z dne 8. februarja 2010 ali Sklep Komisije C(2016) 3920 z dne 29. junija, ki ju je Splošno sodišče razglasilo za nična s sodbo z dne 15. julija 2015, GEA Group/Komisija, T-189/10, EU:T:2015:504 oziroma s sodbo z dne 18. oktobra 2018, GEA Group/Komisija, T-640/16, EU:T:2018:700.


title: Zadeva T-199/19: Tožba, vložena 4. aprila 2019 – Glaswerk Ernstthal/Komisija

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/53

      Tožba, vložena 4. aprila 2019 – Glaswerk Ernstthal/Komisija
      (Zadeva T-199/19)
      (2019/C 206/55)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Glaswerk Ernstthal GmbH (Lauscha, Nemčija) (zastopnika: F. Wagner in N. Voß, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166 (UL 2019, L 14, str. 1), razglasi za ničen za leti 2012 in 2013;,

                  —

                  podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen za leti 2012 in 2013, v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen v delu, v katerem za pasovne odjemalce z vsaj 7000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 20 %, za pasovne odjemalce z vsaj 7500 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 15 % in za pasovne odjemalce z vsaj 8000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 10 % objavljene omrežnine;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166 razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko in v katerem za pasovne odjemalce z vsaj 7500 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 15 % objavljene omrežnine;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko in v katerem določa vračilo v višini več kot 20 % objavljene omrežnine, in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka, vključno z odvetniškimi in potnimi stroški.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožba temelji na naslednjih tožbenih razlogih.

                  1.

                  Napačna ugotovitev, da gre za državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU
                  V prvem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja očitek, da je tožena stranka pri preizkusu sporne omrežnine napačno uporabila pravo s tem, da je ugotovila, da so bila uporabljena državna sredstva.
                  Poleg tega naj bi bil pri preizkusu elementa „Selektivnost“ pomanjkljivo in nepopolno določen referenčni sistem.
                  Tožena stranka naj bi zaradi nepopolne določitve referenčnega sistema kršila tudi obveznost obrazložitve, ki jo ima na podlagi člena 296(2) PDEU.

                  2.

                  Kršitev načela enakega obravnavanja
                  V drugem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je bila s sklepom tožene stranke določena le obveznost doplačila za pasovne odjemalce, ki so bili v letih 2012 in 2013 v celoti oproščeni plačila omrežnine. Zato so bili ti pasovni odjemalci v primerjavi s pasovnimi odjemalci, za katere so v istem časovnem obdobju veljala pavšalna znižanja omrežnine in za katere ni bila določena nobena obveznost doplačila, neenako obravnavani in neupravičeno oškodovani. (1).

                  3.

                  Kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj
                  V tretjem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je imela na podlagi individualnih okoliščin legitimna pričakovanja, da lahko obdrži posebne omrežnine, ki so ji bile dodeljene.

         (1)  Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL 2009, L 211, str. 55).


title: Zadeva T-206/19: Tožba, vložena 5. aprila 2019 – Egger Beschichtungswerk Marienmünster/Komisija

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/57

      Tožba, vložena 5. aprila 2019 – Egger Beschichtungswerk Marienmünster/Komisija
      (Zadeva T-206/19)
      (2019/C 206/57)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Egger Beschichtungswerk Marienmünster GmbH & Co. KG (Marienmünster-Vörden, Nemčija) (zastopnici: N. Voß in D. Fouquet, odvetnici)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166 (UL 2019, L 14, str. 1), razglasi za ničen za leti 2012 in 2013;

                  —

                  podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen za leti 2012 in 2013, v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen v delu, v katerem za pasovne odjemalce z vsaj 7000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 20 %, za pasovne odjemalce z vsaj 7500 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 15 % in za pasovne odjemalce z vsaj 8000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 10 % objavljene omrežnine;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166 razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko in v katerem za pasovne odjemalce z vsaj 7000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 20 % objavljene omrežnine, in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka, vključno z odvetniškimi in potnimi stroški.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožba temelji na naslednjih tožbenih razlogih.

                  1.

                  Napačna ugotovitev, da gre za državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU
                  V prvem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja očitek, da je tožena stranka pri preizkusu sporne omrežnine napačno uporabila pravo s tem, da je ugotovila, da so bila uporabljena državna sredstva.
                  Poleg tega naj bi bil pri preizkusu elementa „Selektivnost“ pomanjkljivo in nepopolno določen referenčni sistem.
                  Tožena stranka naj bi zaradi nepopolne določitve referenčnega sistema kršila tudi obveznost obrazložitve, ki jo ima na podlagi člena 296(2) PDEU.

                  2.

                  Kršitev načela enakega obravnavanja
                  V drugem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je bila s sklepom tožene stranke določena le obveznost doplačila za pasovne odjemalce, ki so bili v letih 2012 in 2013 v celoti oproščeni plačila omrežnine. Zato so bili ti pasovni odjemalci v primerjavi s pasovnimi odjemalci, za katere so v istem časovnem obdobju veljala pavšalna znižanja omrežnine in za katere ni bila določena nobena obveznost doplačila, neenako obravnavani in neupravičeno oškodovani.
                  V zvezi s tem tožeča stranka poleg tega navaja očitek, da je tožena stranka v zvezi z neenakim obravnavanjem kršila obveznost obrazložitve iz člena 263(2) PDEU in člena 41(2)(c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Z neenakim obravnavanjem naj bi se poleg tega kršilo načelo prepovedi diskriminacije iz člena 32(1) Direktive 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj
                  V tretjem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je imela na podlagi individualnih okoliščin legitimna pričakovanja, da lahko obdrži posebne omrežnine, ki so ji bile dodeljene.

         (1)  Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL 2009, L 211, str. 55).


title: Zadeva T-207/19: Tožba, vložena 5. aprila 2019 – Yara Brunsbüttel/Komisija

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/59

      Tožba, vložena 5. aprila 2019 – Yara Brunsbüttel/Komisija
      (Zadeva T-207/19)
      (2019/C 206/58)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Yara Brunsbüttel GmbH (Büttel, Nemčija) (zastopnici: N. Voß in D. Fouquet, odvetnici)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166 (UL 2019, L 14, str. 1), razglasi za ničen za leti 2012 in 2013;

                  —

                  podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen za leti 2012 in 2013, v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen v delu, v katerem za pasovne odjemalce z vsaj 7000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 20 %, za pasovne odjemalce z vsaj 7500 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 15 % in za pasovne odjemalce z vsaj 8000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 10 % objavljene omrežnine;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166 razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko in v katerem za pasovne odjemalce z vsaj 7500 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 15 % objavljene omrežnine;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko in v katerem določa vračilo v višini več kot 20 % objavljene omrežnine, in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka, vključno z odvetniškimi in potnimi stroški.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožba temelji na naslednjih tožbenih razlogih.

                  1.

                  Napačna ugotovitev, da gre za državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU
                  V prvem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja očitek, da je tožena stranka pri preizkusu sporne omrežnine napačno uporabila pravo s tem, da je ugotovila, da so bila uporabljena državna sredstva.
                  Poleg tega naj bi bil pri preizkusu elementa „Selektivnost“ pomanjkljivo in nepopolno določen referenčni sistem.
                  Tožena stranka naj bi zaradi nepopolne določitve referenčnega sistema kršila tudi obveznost obrazložitve, ki jo ima na podlagi člena 296(2) PDEU.

                  2.

                  Kršitev načela enakega obravnavanja
                  V drugem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je bila s sklepom tožene stranke določena le obveznost doplačila za pasovne odjemalce, ki so bili v letih 2012 in 2013 v celoti oproščeni plačila omrežnine. Zato so bili ti pasovni odjemalci v primerjavi s pasovnimi odjemalci, za katere so v istem časovnem obdobju veljala pavšalna znižanja omrežnine in za katere ni bila določena nobena obveznost doplačila, neenako obravnavani in neupravičeno oškodovani.
                  V zvezi s tem tožeča stranka poleg tega navaja očitek, da je tožena stranka v zvezi z neenakim obravnavanjem kršila obveznost obrazložitve iz člena 263(2) PDEU in člena 41(2)(c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Z neenakim obravnavanjem naj bi se poleg tega kršilo načelo prepovedi diskriminacije iz člena 32(1) Direktive 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj
                  V tretjem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je imela na podlagi individualnih okoliščin legitimna pričakovanja, da lahko obdrži posebne omrežnine, ki so ji bile dodeljene.

         (1)  Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL 2009, L 211, str. 55).


title: Zadeva T-208/19: Tožba, vložena 5. aprila 2019 – Nolte Holzwerkstoff/Komisija

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/60

      Tožba, vložena 5. aprila 2019 – Nolte Holzwerkstoff/Komisija
      (Zadeva T-208/19)
      (2019/C 206/59)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Nolte Holzwerkstoff GmbH & Co. KG (Germersheim, Nemčija) (zastopnici: N. Voß in D. Fouquet, odvetnici)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166 (UL 2019, L 14, str. 1), razglasi za ničen za leti 2012 in 2013;

                  —

                  podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen za leti 2012 in 2013, v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen v delu, v katerem za pasovne odjemalce z vsaj 7000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 20 %, za pasovne odjemalce z vsaj 7500 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 15 % in za pasovne odjemalce z vsaj 8000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 10 % objavljene omrežnine;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166 razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko in v katerem za pasovne odjemalce z vsaj 7000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 20 % objavljene omrežnine, in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka, vključno z odvetniškimi in potnimi stroški.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožba temelji na naslednjih tožbenih razlogih.

                  1.

                  Napačna ugotovitev, da gre za državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU
                  V prvem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja očitek, da je tožena stranka pri preizkusu sporne omrežnine napačno uporabila pravo s tem, da je ugotovila, da so bila uporabljena državna sredstva.
                  Poleg tega naj bi bil pri preizkusu elementa „Selektivnost“ pomanjkljivo in nepopolno določen referenčni sistem.
                  Tožena stranka naj bi zaradi nepopolne določitve referenčnega sistema kršila tudi obveznost obrazložitve, ki jo ima na podlagi člena 296(2) PDEU.

                  2.

                  Kršitev načela enakega obravnavanja
                  V drugem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je bila s sklepom tožene stranke določena le obveznost doplačila za pasovne odjemalce, ki so bili v letih 2012 in 2013 v celoti oproščeni plačila omrežnine. Zato so bili ti pasovni odjemalci v primerjavi s pasovnimi odjemalci, za katere so v istem časovnem obdobju veljala pavšalna znižanja omrežnine in za katere ni bila določena nobena obveznost doplačila, neenako obravnavani in neupravičeno oškodovani.
                  V zvezi s tem tožeča stranka poleg tega navaja očitek, da je tožena stranka v zvezi z neenakim obravnavanjem kršila obveznost obrazložitve iz člena 263(2) PDEU in člena 41(2)(c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Z neenakim obravnavanjem naj bi se poleg tega kršilo načelo prepovedi diskriminacije iz člena 32(1) Direktive 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj
                  V tretjem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je imela na podlagi individualnih okoliščin legitimna pričakovanja, da lahko obdrži posebne omrežnine, ki so ji bile dodeljene.

         (1)  Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL 2009, L 211, str. 55).


title: Zadeva T-216/19: Tožba, vložena 8. aprila 2019 – Glatfelter Steinfurt/Komisija

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/64

      Tožba, vložena 8. aprila 2019 – Glatfelter Steinfurt/Komisija
      (Zadeva T-216/19)
      (2019/C 206/61)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Glatfelter Steinfurt GmbH (Steinfurt, Nemčija) (zastopnici: N. Voß in D. Fouquet, odvetnici)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166 (UL 2019, L 14, str. 1), razglasi za ničen za leti 2012 in 2013;

                  —

                  podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen za leti 2012 in 2013, v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen v delu, v katerem za pasovne odjemalce z vsaj 7000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 20 %, za pasovne odjemalce z vsaj 7500 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 15 % in za pasovne odjemalce z vsaj 8000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 10 % objavljene omrežnine;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166 razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko in v katerem za pasovne odjemalce z vsaj 7000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 20 % objavljene omrežnine, in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka, vključno z odvetniškimi in potnimi stroški.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožba temelji na naslednjih tožbenih razlogih.

                  1.

                  Napačna ugotovitev, da gre za državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU
                  V prvem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja očitek, da je tožena stranka pri preizkusu sporne omrežnine napačno uporabila pravo s tem, da je ugotovila, da so bila uporabljena državna sredstva.
                  Poleg tega naj bi bil pri preizkusu elementa „Selektivnost“ pomanjkljivo in nepopolno določen referenčni sistem.
                  Tožena stranka naj bi zaradi nepopolne določitve referenčnega sistema kršila tudi obveznost obrazložitve, ki jo ima na podlagi člena 296(2) PDEU.

                  2.

                  Kršitev načela enakega obravnavanja
                  V drugem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je bila s sklepom tožene stranke določena le obveznost doplačila za pasovne odjemalce, ki so bili v letih 2012 in 2013 v celoti oproščeni plačila omrežnine. Zato so bili ti pasovni odjemalci v primerjavi s pasovnimi odjemalci, za katere so v istem časovnem obdobju veljala pavšalna znižanja omrežnine in za katere ni bila določena nobena obveznost doplačila, neenako obravnavani in neupravičeno oškodovani.
                  V zvezi s tem tožeča stranka poleg tega navaja očitek, da je tožena stranka v zvezi z neenakim obravnavanjem kršila obveznost obrazložitve iz člena 263(2) PDEU in člena 41(2)(c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Z neenakim obravnavanjem naj bi se poleg tega kršilo načelo prepovedi diskriminacije iz člena 32(1) Direktive 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj
                  V tretjem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je imela na podlagi individualnih okoliščin legitimna pričakovanja, da lahko obdrži posebne omrežnine, ki so ji bile dodeljene.

         (1)  Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL 2009, L 211, str. 55).


title: Zadeva T-217/19: Tožba, vložena 8. aprila 2019 – Schott/Komisija

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/65

      Tožba, vložena 8. aprila 2019 – Schott/Komisija
      (Zadeva T-217/19)
      (2019/C 206/62)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Schott AG (Mainz, Nemčija) (zastopnica: N. Voß, odvetnica)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166 (UL 2019, L 14, str. 1), razglasi za ničen za leti 2012 in 2013;

                  —

                  podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen za leti 2012 in 2013, v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen v delu, v katerem za pasovne odjemalce z vsaj 7000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 20 %, za pasovne odjemalce z vsaj 7500 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 15 % in za pasovne odjemalce z vsaj 8000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 10 % objavljene omrežnine;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166 razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko in v katerem za pasovne odjemalce z vsaj 7000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 20 % in za pasovne odjemalce z vsaj 7500 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 15 % objavljene omrežnine, in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka, vključno z odvetniškimi in potnimi stroški.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožba temelji na naslednjih tožbenih razlogih.

                  1.

                  Napačna ugotovitev, da gre za državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU
                  V prvem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja očitek, da je tožena stranka pri preizkusu sporne omrežnine napačno uporabila pravo s tem, da je ugotovila, da so bila uporabljena državna sredstva.
                  Poleg tega naj bi bil pri preizkusu elementa „Selektivnost“ pomanjkljivo in nepopolno določen referenčni sistem.
                  Tožena stranka naj bi zaradi nepopolne določitve referenčnega sistema kršila tudi obveznost obrazložitve, ki jo ima na podlagi člena 296(2) PDEU.

                  2.

                  Kršitev načela enakega obravnavanja
                  V drugem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je bila s sklepom tožene stranke določena le obveznost doplačila za pasovne odjemalce, ki so bili v letih 2012 in 2013 v celoti oproščeni plačila omrežnine. Zato so bili ti pasovni odjemalci v primerjavi s pasovnimi odjemalci, za katere so v istem časovnem obdobju veljala pavšalna znižanja omrežnine in za katere ni bila določena nobena obveznost doplačila, neenako obravnavani in neupravičeno oškodovani.
                  V zvezi s tem tožeča stranka poleg tega navaja očitek, da je tožena stranka v zvezi z neenakim obravnavanjem kršila obveznost obrazložitve iz člena 263(2) PDEU in člena 41(2)(c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Z neenakim obravnavanjem naj bi se poleg tega kršilo načelo prepovedi diskriminacije iz člena 32(1) Direktive 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj
                  V tretjem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je imela na podlagi individualnih okoliščin legitimna pričakovanja, da lahko obdrži posebne omrežnine, ki so ji bile dodeljene.

         (1)  Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL 2009, L 211, str. 55).


title: Zadeva T-218/19: Tožba, vložena 8. aprila 2019 – Evonik Degussa/Komisija

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/67

      Tožba, vložena 8. aprila 2019 – Evonik Degussa/Komisija
      (Zadeva T-218/19)
      (2019/C 206/63)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evonik Degussa GmbH (Essen, Nemčija) (zastopnici: N. Voß in D. Fouquet, odvetnici)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166 (UL 2019, L 14, str. 1), razglasi za ničen za leti 2012 in 2013;

                  —

                  podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen za leti 2012 in 2013, v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen v delu, v katerem za pasovne odjemalce z vsaj 7000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 20 %, za pasovne odjemalce z vsaj 7500 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 15 % in za pasovne odjemalce z vsaj 8000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 10 % objavljene omrežnine;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166 razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko in v katerem za pasovne odjemalce z vsaj 7000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 20 % in za pasovne odjemalce z vsaj 7500 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 15 % objavljene omrežnine, in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka, vključno z odvetniškimi in potnimi stroški.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožba temelji na naslednjih tožbenih razlogih.

                  1.

                  Napačna ugotovitev, da gre za državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU
                  V prvem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja očitek, da je tožena stranka pri preizkusu sporne omrežnine napačno uporabila pravo s tem, da je ugotovila, da so bila uporabljena državna sredstva.
                  Poleg tega naj bi bil pri preizkusu elementa „Selektivnost“ pomanjkljivo in nepopolno določen referenčni sistem.
                  Tožena stranka naj bi zaradi nepopolne določitve referenčnega sistema kršila tudi obveznost obrazložitve, ki jo ima na podlagi člena 296(2) PDEU.

                  2.

                  Kršitev načela enakega obravnavanja
                  V drugem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je bila s sklepom tožene stranke določena le obveznost doplačila za pasovne odjemalce, ki so bili v letih 2012 in 2013 v celoti oproščeni plačila omrežnine. Zato so bili ti pasovni odjemalci v primerjavi s pasovnimi odjemalci, za katere so v istem časovnem obdobju veljala pavšalna znižanja omrežnine in za katere ni bila določena nobena obveznost doplačila, neenako obravnavani in neupravičeno oškodovani.
                  V zvezi s tem tožeča stranka poleg tega navaja očitek, da je tožena stranka v zvezi z neenakim obravnavanjem kršila obveznost obrazložitve iz člena 263(2) PDEU in člena 41(2)(c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Z neenakim obravnavanjem naj bi se poleg tega kršilo načelo prepovedi diskriminacije iz člena 32(1) Direktive 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj
                  V tretjem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je imela na podlagi individualnih okoliščin legitimna pričakovanja, da lahko obdrži posebne omrežnine, ki so ji bile dodeljene.

         (1)  Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL 2009, L 211, str. 55).


title: Zadeva T-219/19: Tožba, vložena 8. aprila 2019 – Julius Schulte Trebsen/Komisija

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/69

      Tožba, vložena 8. aprila 2019 – Julius Schulte Trebsen/Komisija
      (Zadeva T-219/19)
      (2019/C 206/64)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Julius Schulte Trebsen GmbH & Co. KG (Trebsen, Deutschland) (zastopnici: N. Voß in D. Fouquet, odvetnici)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166 (UL 2019, L 14, str. 1), razglasi za ničen za leti 2012 in 2013;

                  —

                  podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen za leto 2012, v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen v delu, v katerem za pasovne odjemalce z vsaj 7000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 20 %, za pasovne odjemalce z vsaj 7500 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 15 % in za pasovne odjemalce z vsaj 8000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 10 % objavljene omrežnine;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166 razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko in v katerem za pasovne odjemalce z vsaj 7500 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 15 % objavljene omrežnine;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko in v katerem določa vračilo v višini več kot 20 % objavljene omrežnine, in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka, vključno z odvetniškimi in potnimi stroški.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožba temelji na naslednjih tožbenih razlogih.

                  1.

                  Napačna ugotovitev, da gre za državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU
                  V prvem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja očitek, da je tožena stranka pri preizkusu sporne omrežnine napačno uporabila pravo s tem, da je ugotovila, da so bila uporabljena državna sredstva.
                  Poleg tega naj bi bil pri preizkusu elementa „Selektivnost“ pomanjkljivo in nepopolno določen referenčni sistem.
                  Tožena stranka naj bi zaradi nepopolne določitve referenčnega sistema kršila tudi obveznost obrazložitve, ki jo ima na podlagi člena 296(2) PDEU.

                  2.

                  Kršitev načela enakega obravnavanja
                  V drugem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je bila s sklepom tožene stranke določena le obveznost doplačila za pasovne odjemalce, ki so bili v letih 2012 in 2013 v celoti oproščeni plačila omrežnine. Zato so bili ti pasovni odjemalci v primerjavi s pasovnimi odjemalci, za katere so v istem časovnem obdobju veljala pavšalna znižanja omrežnine in za katere ni bila določena nobena obveznost doplačila, neenako obravnavani in neupravičeno oškodovani.
                  V zvezi s tem tožeča stranka poleg tega navaja očitek, da je tožena stranka v zvezi z neenakim obravnavanjem kršila obveznost obrazložitve iz člena 263(2) PDEU in člena 41(2)(c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Z neenakim obravnavanjem naj bi se poleg tega kršilo načelo prepovedi diskriminacije iz člena 32(1) Direktive 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj
                  V tretjem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je imela na podlagi individualnih okoliščin legitimna pričakovanja, da lahko obdrži posebne omrežnine, ki so ji bile dodeljene.

         (1)  Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL 2009, L 211, str. 55).


title: Zadeva T-220/19: Tožba, vložena 8. aprila 2019 – Mitsubishi Polyester Film/Komisija

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/70

      Tožba, vložena 8. aprila 2019 – Mitsubishi Polyester Film/Komisija
      (Zadeva T-220/19)
      (2019/C 206/65)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Mitsubishi Polyester Film GmbH (Wiesbaden, Nemčija) (zastopnici: N. Voß in D. Fouquet, odvetnici)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166 (UL 2019, L 14, str. 1), razglasi za ničen za leti 2012 in 2013;

                  —

                  podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen za leti 2012 in 2013, v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka, vključno z odvetniškimi in potnimi stroški.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožba temelji na naslednjih tožbenih razlogih.

                  1.

                  Napačna ugotovitev, da gre za državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU
                  V prvem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja očitek, da je tožena stranka pri preizkusu sporne omrežnine napačno uporabila pravo s tem, da je ugotovila, da so bila uporabljena državna sredstva.
                  Poleg tega naj bi bil pri preizkusu elementa „Selektivnost“ pomanjkljivo in nepopolno določen referenčni sistem.
                  Tožena stranka naj bi zaradi nepopolne določitve referenčnega sistema kršila tudi obveznost obrazložitve, ki jo ima na podlagi člena 296(2) PDEU.

                  2.

                  Kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj
                  V drugem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je imela na podlagi individualnih okoliščin legitimna pričakovanja, da lahko obdrži posebne omrežnine, ki so ji bile dodeljene.


title: Zadeva T-221/19: Tožba, vložena 8. aprila 2019 – Nippon Gases Deutschland/Komisija

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/71

      Tožba, vložena 8. aprila 2019 – Nippon Gases Deutschland/Komisija
      (Zadeva T-221/19)
      (2019/C 206/66)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Nippon Gases Deutschland GmbH (Düsseldorf, Nemčija) (zastopnici: N. Voß in D. Fouquet, odvetnici)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166 (UL 2019, L 14, str. 1), razglasi za ničen za leti 2012 in 2013;

                  —

                  podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen za leti 2012 in 2013, v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen v delu, v katerem za pasovne odjemalce z vsaj 7000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 20 %, za pasovne odjemalce z vsaj 7500 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 15 % in za pasovne odjemalce z vsaj 8000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 10 % objavljene omrežnine;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166 razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko in v katerem za pasovne odjemalce z vsaj 7000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 20 % in za pasovne odjemalce z vsaj 7500 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 15 % objavljene omrežnine, in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka, vključno z odvetniškimi in potnimi stroški.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožba temelji na naslednjih tožbenih razlogih.

                  1.

                  Napačna ugotovitev, da gre za državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU
                  V prvem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja očitek, da je tožena stranka pri preizkusu sporne omrežnine napačno uporabila pravo s tem, da je ugotovila, da so bila uporabljena državna sredstva.
                  Poleg tega naj bi bil pri preizkusu elementa „Selektivnost“ pomanjkljivo in nepopolno določen referenčni sistem.
                  Tožena stranka naj bi zaradi nepopolne določitve referenčnega sistema kršila tudi obveznost obrazložitve, ki jo ima na podlagi člena 296(2) PDEU.

                  2.

                  Kršitev načela enakega obravnavanja
                  V drugem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je bila s sklepom tožene stranke določena le obveznost doplačila za pasovne odjemalce, ki so bili v letih 2012 in 2013 v celoti oproščeni plačila omrežnine. Zato so bili ti pasovni odjemalci v primerjavi s pasovnimi odjemalci, za katere so v istem časovnem obdobju veljala pavšalna znižanja omrežnine in za katere ni bila določena nobena obveznost doplačila, neenako obravnavani in neupravičeno oškodovani.
                  V zvezi s tem tožeča stranka poleg tega navaja očitek, da je tožena stranka v zvezi z neenakim obravnavanjem kršila obveznost obrazložitve iz člena 263(2) PDEU in člena 41(2)(c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Z neenakim obravnavanjem naj bi se poleg tega kršilo načelo prepovedi diskriminacije iz člena 32(1) Direktive 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj
                  V tretjem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je imela na podlagi individualnih okoliščin legitimna pričakovanja, da lahko obdrži posebne omrežnine, ki so ji bile dodeljene.

         (1)  Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL 2009, L 211, str. 55).


title: Zadeva T-222/19: Tožba, vložena 8. aprila 2019 – Sappi Alfeld/Komisija

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/73

      Tožba, vložena 8. aprila 2019 – Sappi Alfeld/Komisija
      (Zadeva T-222/19)
      (2019/C 206/67)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Sappi Alfeld GmbH (Alfeld, Nemčija) (zastopnici: N. Voß in D. Fouquet, odvetnici)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166 (UL 2019, L 14, str. 1), razglasi za ničen za leti 2012 in 2013;

                  —

                  podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen za leti 2012 in 2013, v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen v delu, v katerem za pasovne odjemalce z vsaj 7000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 20 %, za pasovne odjemalce z vsaj 7500 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 15 % in za pasovne odjemalce z vsaj 8000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 10 % objavljene omrežnine;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166 razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko in v katerem za pasovne odjemalce z vsaj 7000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 20 % objavljene omrežnine, in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka, vključno z odvetniškimi in potnimi stroški.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožba temelji na naslednjih tožbenih razlogih.

                  1.

                  Napačna ugotovitev, da gre za državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU
                  V prvem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja očitek, da je tožena stranka pri preizkusu sporne omrežnine napačno uporabila pravo s tem, da je ugotovila, da so bila uporabljena državna sredstva.
                  Poleg tega naj bi bil pri preizkusu elementa „Selektivnost“ pomanjkljivo in nepopolno določen referenčni sistem.
                  Tožena stranka naj bi zaradi nepopolne določitve referenčnega sistema kršila tudi obveznost obrazložitve, ki jo ima na podlagi člena 296(2) PDEU.

                  2.

                  Kršitev načela enakega obravnavanja
                  V drugem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je bila s sklepom tožene stranke določena le obveznost doplačila za pasovne odjemalce, ki so bili v letih 2012 in 2013 v celoti oproščeni plačila omrežnine. Zato so bili ti pasovni odjemalci v primerjavi s pasovnimi odjemalci, za katere so v istem časovnem obdobju veljala pavšalna znižanja omrežnine in za katere ni bila določena nobena obveznost doplačila, neenako obravnavani in neupravičeno oškodovani.
                  V zvezi s tem tožeča stranka poleg tega navaja očitek, da je tožena stranka v zvezi z neenakim obravnavanjem kršila obveznost obrazložitve iz člena 263(2) PDEU in člena 41(2)(c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Z neenakim obravnavanjem naj bi se poleg tega kršilo načelo prepovedi diskriminacije iz člena 32(1) Direktive 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj
                  V tretjem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je imela na podlagi individualnih okoliščin legitimna pričakovanja, da lahko obdrži posebne omrežnine, ki so ji bile dodeljene.

         (1)  Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL 2009, L 211, str. 55).


title: Zadeva T-223/19: Tožba, vložena 8. aprila 2019 – Clariant Produkte (Deutschland)/Komisija

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/74

      Tožba, vložena 8. aprila 2019 – Clariant Produkte (Deutschland)/Komisija
      (Zadeva T-223/19)
      (2019/C 206/68)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Clariant Produkte (Nemčija) GmbH (Frankfurt na Majni, Nemčija) (zastopnici: N. Voß in D. Fouquet, odvetnici)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166 (UL 2019, L 14, str. 1), razglasi za ničen za leti 2012 in 2013;

                  —

                  podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen za leti 2012 in 2013, v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen v delu, v katerem za pasovne odjemalce z vsaj 7000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 20 %, za pasovne odjemalce z vsaj 7500 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 15 % in za pasovne odjemalce z vsaj 8000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 10 % objavljene omrežnine;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166 razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko in v katerem za pasovne odjemalce z vsaj 7500 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 15 % objavljene omrežnine, in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka, vključno z odvetniškimi in potnimi stroški.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožba temelji na naslednjih tožbenih razlogih.

                  1.

                  Napačna ugotovitev, da gre za državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU
                  V prvem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja očitek, da je tožena stranka pri preizkusu sporne omrežnine napačno uporabila pravo s tem, da je ugotovila, da so bila uporabljena državna sredstva.
                  Poleg tega naj bi bil pri preizkusu elementa „Selektivnost“ pomanjkljivo in nepopolno določen referenčni sistem.
                  Tožena stranka naj bi zaradi nepopolne določitve referenčnega sistema kršila tudi obveznost obrazložitve, ki jo ima na podlagi člena 296(2) PDEU.

                  2.

                  Kršitev načela enakega obravnavanja
                  V drugem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je bila s sklepom tožene stranke določena le obveznost doplačila za pasovne odjemalce, ki so bili v letih 2012 in 2013 v celoti oproščeni plačila omrežnine. Zato so bili ti pasovni odjemalci v primerjavi s pasovnimi odjemalci, za katere so v istem časovnem obdobju veljala pavšalna znižanja omrežnine in za katere ni bila določena nobena obveznost doplačila, neenako obravnavani in neupravičeno oškodovani.
                  V zvezi s tem tožeča stranka poleg tega navaja očitek, da je tožena stranka v zvezi z neenakim obravnavanjem kršila obveznost obrazložitve iz člena 263(2) PDEU in člena 41(2)(c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Z neenakim obravnavanjem naj bi se poleg tega kršilo načelo prepovedi diskriminacije iz člena 32(1) Direktive 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj
                  V tretjem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je imela na podlagi individualnih okoliščin legitimna pričakovanja, da lahko obdrži posebne omrežnine, ki so ji bile dodeljene.

         (1)  Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL 2009, L 211, str. 55).


title: Zadeva T-224/19: Tožba, vložena 9. aprila 2019 – Metsä Tissue/Komisija

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/76

      Tožba, vložena 9. aprila 2019 – Metsä Tissue/Komisija
      (Zadeva T-224/19)
      (2019/C 206/69)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Metsä Tissue GmbH (Kreuzau, Nemčija) (zastopnika: M. Kachel in D. Fouquet, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166 (UL 2019, L 14, str. 1), razglasi za ničen za leti 2012 in 2013;

                  —

                  podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen za leti 2012 in 2013, v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen v delu, v katerem za pasovne odjemalce z vsaj 7000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 20 %, za pasovne odjemalce z vsaj 7500 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 15 % in za pasovne odjemalce z vsaj 8000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 10 % objavljene omrežnine;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166 razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko in v katerem za pasovne odjemalce z vsaj 7000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 20 % in za pasovne odjemalce z vsaj 7500 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 15 % objavljene omrežnine;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko in v katerem določa vračilo v višini več kot 20 % objavljene omrežnine, in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka, vključno z odvetniškimi in potnimi stroški.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožba temelji na naslednjih tožbenih razlogih.

                  1.

                  Napačna ugotovitev, da gre za državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU
                  V prvem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja očitek, da je tožena stranka pri preizkusu sporne omrežnine napačno uporabila pravo s tem, da je ugotovila, da so bila uporabljena državna sredstva.
                  Poleg tega naj bi bil pri preizkusu elementa „Selektivnost“ pomanjkljivo in nepopolno določen referenčni sistem.
                  Tožena stranka naj bi zaradi nepopolne določitve referenčnega sistema kršila tudi obveznost obrazložitve, ki jo ima na podlagi člena 296(2) PDEU.

                  2.

                  Kršitev načela enakega obravnavanja
                  V drugem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je bila s sklepom tožene stranke določena le obveznost doplačila za pasovne odjemalce, ki so bili v letih 2012 in 2013 v celoti oproščeni plačila omrežnine. Zato so bili ti pasovni odjemalci v primerjavi s pasovnimi odjemalci, za katere so v istem časovnem obdobju veljala pavšalna znižanja omrežnine in za katere ni bila določena nobena obveznost doplačila, neenako obravnavani in neupravičeno oškodovani.
                  V zvezi s tem tožeča stranka poleg tega navaja očitek, da je tožena stranka v zvezi z neenakim obravnavanjem kršila obveznost obrazložitve iz člena 263(2) PDEU in člena 41(2)(c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Z neenakim obravnavanjem naj bi se poleg tega kršilo načelo prepovedi diskriminacije iz člena 32(1) Direktive 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj
                  V tretjem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je imela na podlagi individualnih okoliščin legitimna pričakovanja, da lahko obdrži posebne omrežnine, ki so ji bile dodeljene.

         (1)  Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL 2009, L 211, str. 55).


title: Zadeva T-225/19: Tožba, vložena 9. aprila 2019 – Linde Gas/Komisija

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/78

      Tožba, vložena 9. aprila 2019 – Linde Gas/Komisija
      (Zadeva T-225/19)
      (2019/C 206/70)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Linde Gas Produktionsgesellschaft mbH & Co. KG (Pullach, Nemčija) (zastopnika: M. Kachel in D. Fouquet, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166 (UL 2019, L 14, str. 1), razglasi za ničen za leti 2012 in 2013;

                  —

                  podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen za leti 2012 in 2013, v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen v delu, v katerem za pasovne odjemalce z vsaj 7000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 20 %, za pasovne odjemalce z vsaj 7500 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 15 % in za pasovne odjemalce z vsaj 8000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 10 % objavljene omrežnine;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko in v katerem za pasovne odjemalce z vsaj 7000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 20 %, za pasovne odjemalce z vsaj 7500 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 15 % in za pasovne odjemalce z vsaj 8000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 10 % objavljene omrežnine;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko in v katerem določa vračilo v višini več kot 20 % objavljene omrežnine, in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka, vključno z odvetniškimi in potnimi stroški.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožba temelji na naslednjih tožbenih razlogih.

                  1.

                  Napačna ugotovitev, da gre za državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU
                  V prvem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja očitek, da je tožena stranka pri preizkusu sporne omrežnine napačno uporabila pravo s tem, da je ugotovila, da so bila uporabljena državna sredstva.
                  Poleg tega naj bi bil pri preizkusu elementa „Selektivnost“ pomanjkljivo in nepopolno določen referenčni sistem.
                  Tožena stranka naj bi zaradi nepopolne določitve referenčnega sistema kršila tudi obveznost obrazložitve, ki jo ima na podlagi člena 296(2) PDEU.

                  2.

                  Kršitev načela enakega obravnavanja
                  V drugem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je bila s sklepom tožene stranke določena le obveznost doplačila za pasovne odjemalce, ki so bili v letih 2012 in 2013 v celoti oproščeni plačila omrežnine. Zato so bili ti pasovni odjemalci v primerjavi s pasovnimi odjemalci, za katere so v istem časovnem obdobju veljala pavšalna znižanja omrežnine in za katere ni bila določena nobena obveznost doplačila, neenako obravnavani in neupravičeno oškodovani.
                  V zvezi s tem tožeča stranka poleg tega navaja očitek, da je tožena stranka v zvezi z neenakim obravnavanjem kršila obveznost obrazložitve iz člena 263(2) PDEU in člena 41(2)(c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Z neenakim obravnavanjem naj bi se poleg tega kršilo načelo prepovedi diskriminacije iz člena 32(1) Direktive 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj
                  V tretjem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je imela na podlagi individualnih okoliščin legitimna pričakovanja, da lahko obdrži posebne omrežnine, ki so ji bile dodeljene.

         (1)  Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL 2009, L 211, str. 55).


title: Zadeva T-226/19: Tožba, vložena 9. aprila 2019 – Radici Chimica Deutschland/Komisija

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/79

      Tožba, vložena 9. aprila 2019 – Radici Chimica Deutschland/Komisija
      (Zadeva T-226/19)
      (2019/C 206/71)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Radici Chimica Deutschland GmbH (Elsteraue, Nemčija) (zastopnika: M. Kachel in D. Fouquet, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166 (UL 2019, L 14, str. 1), razglasi za ničen za leti 2012 in 2013;

                  —

                  podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen za leti 2012 in 2013, v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka, vključno z odvetniškimi in potnimi stroški.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožba temelji na naslednjih tožbenih razlogih.

                  1.

                  Napačna ugotovitev, da gre za državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU
                  V prvem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja očitek, da je tožena stranka pri preizkusu sporne omrežnine napačno uporabila pravo s tem, da je ugotovila, da so bila uporabljena državna sredstva.
                  Poleg tega naj bi bil pri preizkusu elementa „Selektivnost“ pomanjkljivo in nepopolno določen referenčni sistem.
                  Tožena stranka naj bi zaradi nepopolne določitve referenčnega sistema kršila tudi obveznost obrazložitve, ki jo ima na podlagi člena 296(2) PDEU.

                  2.

                  Kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj
                  V drugem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je imela na podlagi individualnih okoliščin legitimna pričakovanja, da lahko obdrži posebne omrežnine, ki so ji bile dodeljene.