title: Zadeva C-201/04: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne  23. februarja 2006  (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hof van beroep te Antwerpen) — Belgische Staat proti Molenbergnatie NV (Carinski zakonik Skupnosti — Naknadna izterjava uvoznih ali izvoznih dajatev — Obveznost sporočitve zneska dolgovanih dajatev dolžniku, takoj ko je bil vknjižen in pred potekom roka treh let od dneva nastanka carinskega dolga — Pojem  ustrezni postopki )

text:
               3.6.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/11

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 23. februarja 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hof van beroep te Antwerpen) — Belgische Staat proti Molenbergnatie NV
   (Zadeva C-201/04) (1)

   (Carinski zakonik Skupnosti - Naknadna izterjava uvoznih ali izvoznih dajatev - Obveznost sporočitve zneska dolgovanih dajatev dolžniku, takoj ko je bil vknjižen in pred potekom roka treh let od dneva nastanka carinskega dolga - Pojem „ustrezni postopki“)
   (2006/C 131/20)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predložitveno sodišče
   Hof van beroep te Antwerpen
   Stranke v postopku

      Tožeča stranka: Belgische Staat

      Tožena stranka: Molenbergnatie NV
   Zadeva
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Hof van Beroep te Antwerpen — Razlaga Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92, z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL L 302, str. 1) — Časovna veljavnost — Naknadna izterjava uvoznih ali izvoznih dajatev — Razlaga člena 221 carinskega zakonika Skupnosti — Obveznost sporočitve zneska dolgovanih dajatev dolžniku, takoj ko je bil vknjižen in pred potekom roka treh let od dneva nastanka carinskega dolga
   Izrek

               1)

               Le postopkovna pravila, ki so v členih od 217 do 232 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti, veljajo za izterjavo, izvedeno po 1. januarju 1994, carinskega dolga, ki je nastal pred tem datumom.

               2)

               Člen 221(1) Uredbe št. 2913/92 zahteva, da se znesek uvozne ali izvozne dajatve vknjiži, preden se ga sporoči dolžniku.

               3)

               Po poteku roka, določenega v členu 221(3) Uredbe št. 2913/92, izterjava carinskega dolga zastara, razen ob izjemi, ki jo določa ta člen, ki je enakovredna zastaranju samega dolga in posledično njegovi ugasnitvi. Ob upoštevanju tako določnega pravila je treba glede člena 221(3) šteti, drugače kot v odstavkih 1 in 2 tega istega člena, da gre za določbo materialnega prava in je torej ni mogoče uporabiti za izterjavo carinskega dolga, nastalega pred 1. januarjem 1994. Če je carinski dolg nastal pred 1. januarjem 1994, za navedeni dolg lahko veljajo le pravila glede zastaranja, ki so takrat veljala, čeprav se je postopek izterjave dolga začel po 1. januarju 1994.

               4)

               Države članice niso dolžne sprejeti posebnih postopkovnih pravil glede postopkov, v katerih je treba carinskemu dolžniku sporočiti znesek uvoznih ali izvoznih dajatev, saj se za ta sporočila lahko uporabijo notranja splošna postopkovna pravila, ki zagotavljajo ustrezno obveščenost carinskega dolžnika in mu omogočajo, da si polno obveščen zagotovi obrambo svojih pravic.

      (1)  UL C 179, 10.7.2004.


title: Zadeva C-41/15: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 8. novembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court – Irska) – Gerard Dowling in drugi/Minister for Finance („Uredba št. 407/2010/EU — Evropski mehanizem za finančno stabilizacijo — Izvedbeni sklep 2011/77/EU — Finančna pomoč Evropske unije Irski — Dokapitalizacija nacionalnih bank — Pravo družb — Druga direktiva 77/91/EGS — Členi 8, 25 in 29 — Dokapitalizacija banke na podlagi sodne odredbe — Povečanje kapitala brez sklepa skupščine delničarjev in ne da bi bile izdane delnice prednostno ponujene obstoječim delničarjem — Izdaja novih delnic za znesek, ki je nižji od njihove nominalne vrednosti)

text:
               9.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/10

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 8. novembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court – Irska) – Gerard Dowling in drugi/Minister for Finance
   (Zadeva C-41/15) (1)

   ((„Uredba št. 407/2010/EU - Evropski mehanizem za finančno stabilizacijo - Izvedbeni sklep 2011/77/EU - Finančna pomoč Evropske unije Irski - Dokapitalizacija nacionalnih bank - Pravo družb - Druga direktiva 77/91/EGS - Členi 8, 25 in 29 - Dokapitalizacija banke na podlagi sodne odredbe - Povečanje kapitala brez sklepa skupščine delničarjev in ne da bi bile izdane delnice prednostno ponujene obstoječim delničarjem - Izdaja novih delnic za znesek, ki je nižji od njihove nominalne vrednosti))
   (2017/C 006/11)
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   High Court (Irska)

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožniki: Gerard Dowling, Padraig McManus, Piotr Skoczylas, Scotchstone Capital Fund Limited

      Nasprotna stranka: Minister for Finance

      ob udeležbi: Permanent TSB Group Holdings plc, nekdanja Irish Life and Permanent Group Holdings plc, Permanent TSB plc, nekdanja Irish Life and Permanent plc

      Izrek

   Člen 8(1) ter člena 25 in 29 Druge direktive Sveta 77/91/EGS z dne 13. decembra 1976 o uskladitvi zaščitnih ukrepov za varovanje interesov družbenikov in tretjih oseb, ki jih države članice zahtevajo od gospodarskih družb v skladu [s členom 54, drugi odstavek, PDEU] glede ustanavljanja delniških družb ter ohranjanja in spreminjanja njihovega kapitala, zato da se oblikujejo zaščitni ukrepi z enakim učinkom v vsej Skupnosti je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo ukrepu, kot je odredba v postopku v glavni stvari, ki je sprejet v položaju, v katerem obstajajo resne motnje v gospodarstvu in finančnem sistemu države članice, ki ogrožajo finančno stabilnost Unije, in ki povzroči povečanje kapitala delniške družbe – brez soglasja skupščine delničarjev te družbe – z izdajo novih delnic za znesek, ki je nižji od njihove nominalne vrednosti, pri čemer obstoječi delničarji nimajo pravice do prednostnega vpisa.

      (1)  UL C 138, 27.4.2015.


title: Zadeva C-65/14: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 21. maja 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal du travail de Nivelles – Belgija) – Charlotte Rosselle proti Institut national d'assurance maladie-invalidité (INAMI), Union nationale des mutualités libres (UNM) (Predhodno odločanje — Socialna politika — Direktiva 92/85/EGS — Ukrepi za spodbujanje izboljšav na področju varnosti in zdravja pri delu nosečih delavk in delavk, ki so pred kratkim rodile ali dojijo — Člen 11, točki 2 in 4 — Javna uslužbenka, ki ji je bilo odobreno mirovanje pravic in obveznosti iz delovnega razmerja iz osebnih razlogov, da bi opravljala zaposlitev kot zaposlena oseba — Zavrnitev odobritve porodniškega nadomestila tej javni uslužbenki z obrazložitvijo, da kot zaposlena oseba ni dopolnila minimalnega prispevnega obdobja za upravičenost do določenih socialnih prejemkov)

text:
               20.7.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 236/15

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 21. maja 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal du travail de Nivelles – Belgija) – Charlotte Rosselle proti Institut national d'assurance maladie-invalidité (INAMI), Union nationale des mutualités libres (UNM)
   (Zadeva C-65/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Socialna politika - Direktiva 92/85/EGS - Ukrepi za spodbujanje izboljšav na področju varnosti in zdravja pri delu nosečih delavk in delavk, ki so pred kratkim rodile ali dojijo - Člen 11, točki 2 in 4 - Javna uslužbenka, ki ji je bilo odobreno mirovanje pravic in obveznosti iz delovnega razmerja iz osebnih razlogov, da bi opravljala zaposlitev kot zaposlena oseba - Zavrnitev odobritve porodniškega nadomestila tej javni uslužbenki z obrazložitvijo, da kot zaposlena oseba ni dopolnila minimalnega prispevnega obdobja za upravičenost do določenih socialnih prejemkov))
   (2015/C 236/20)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal du travail de Nivelles

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Charlotte Rosselle

      Nasprotni stranki: Institut national d'assurance maladie-invalidité (INAMI), Union nationale des mutualités libres (UNM)

      Ob udeležbi: Institut pour l’égalité des femmes et des hommes (IEFH)

      Izrek

   Člen 11, točka 4, drugi pododstavek, Direktive Sveta 92/85/EGS z dne 19. oktobra 1992 o uvedbi ukrepov za spodbujanje izboljšav na področju varnosti in zdravja pri delu nosečih delavk in delavk, ki so pred kratkim rodile ali dojijo (deseta posebna direktiva v smislu člena 16(1) Direktive 89/391/EGS) je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da država članica delavki zavrne odobritev porodniškega nadomestila z obrazložitvijo, da kot javna uslužbenka, ki ji je bilo odobreno mirovanje pravic in obveznosti iz delovnega razmerja iz osebnih razlogov, da bi opravljala delo kot zaposlena oseba, v okviru opravljanja tega dela ni dopolnila minimalnega prispevnega obdobja, ki ga nacionalno pravo določa za upravičenost do navedenega nadomestila, čeprav je neposredno pred predvidenim datumom poroda delala več kot dvanajst mesecev.

      (1)  UL C 129, 28.4.2014.


title: Zadeva T-232/13: Sklep Splošnega sodišča z dne 7. julija 2014 – SCA Hygiène Products proti Komisiji (Ničnostna tožba — Okolje — Direktiva 94/62/ES — Embalaža in odpadna embalaža — Direktiva 2013/2/UE — Zvitki, cevi in valji, okrog katerih je navit upogljiv material — Neobstoj neposrednega nanašanja — Nedopustnost)

text:
               15.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 315/53

         Sklep Splošnega sodišča z dne 7. julija 2014 – SCA Hygiène Products proti Komisiji
   (Zadeva T-232/13) (1)

   ((Ničnostna tožba - Okolje - Direktiva 94/62/ES - Embalaža in odpadna embalaža - Direktiva 2013/2/UE - Zvitki, cevi in valji, okrog katerih je navit upogljiv material - Neobstoj neposrednega nanašanja - Nedopustnost))
   2014/C 315/90
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: SCA Hygiène Products (Tremblay-en-France, Francija) (zastopnika: J.-M. Leprêtre in N. Chahid-Nouraï, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. Alcover San Pedro in J.-F. Brakeland, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Direktive Komisije 2013/2/EU z dne 7. februarja 2013 o spremembi Priloge I k Direktivi Evropskega parlamenta in Sveta 94/62/ES o embalaži in odpadni embalaži (UL L 37, str. 10) v delu, v katerem je Komisija Zvitke, cevi in valje, okrog katerih je navit upogljiv material, razen tistih razen, ki so del proizvodnih strojev in se ne uporabljajo za predstavitev proizvoda kot prodajne enote, navedla na seznamu primerov proizvodov, ki ponazarjajo uporabo meril, s katerimi se opredeljuje „embalažo“.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2.

               Družba SCA Hygiène Products nosi svoje stroške in stroške Evropske Komisije.

      (1)  UL C 171, 15.6.2013.


title: Zadeva T-792/16: Tožba, vložena 14. novembra 2016 – N & C Franchise/EUIPO – Eschenbach Optik (ojo sunglasses)

text:
               23.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/41

         Tožba, vložena 14. novembra 2016 – N & C Franchise/EUIPO – Eschenbach Optik (ojo sunglasses)
   (Zadeva T-792/16)
   (2017/C 022/56)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: N & C Franchise Ltd (Nikozija, Ciper) (zastopniki: C. Chrysanthis, P. V. Chardalia in A. Vasilogamvrou, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Eschenbach Optik GmbH (Nürnberg, Nemčija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka, ki vsebuje besedni element „ojo sunglasses“ – znamka EU št. 13 224 761

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 9. septembra 2016 v zadevi R 32/2016-5

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov in odvetniških stroškov tožeče stranke.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-274/00: Sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 12. septembra 2005 — Comitato „Venezia vuole vivere“/Komisija

text:
               12.11.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 281/34

         Sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 12. septembra 2005 — Comitato „Venezia vuole vivere“/Komisija
   (Zadeva T-274/00) (1)

   (2005/C 281/61)

      Jezik postopka: italijanščina

   Predsednik drugega razširjenega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 272 z dne 23.12.2000.


title: zadeva F-73/06: Tožba, vložena 3. julija 2006 — Van Neyghem proti Komisiji

text:
               12.8.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/37

         Tožba, vložena 3. julija 2006 — Van Neyghem proti Komisiji
   (zadeva F-73/06)
   (2006/C 190/70)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Kris Van Neyghem (Vissenaken, Belgija) (zastopniki: S. Rodrigues, A. Jaume in C. Bernard-Glanz, avocats)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               za nično naj se razglasi odločba direktorja EPSO z dne 1. junija 2005, s katero se stranki ni dovolil pristop k ustnemu izpitu natečaja EPSO/A/19/04;

               —

               toženi stranki naj se naloži, naj tožeči stranki plača simbolični znesek enega evra kot odškodnino za nepremoženjsko škodo;

               —

               toženi stranki naj se naloži, naj tožeči stranki plača znesek, ki ga bo prosto presodilo Sodišče za javne uslužbence, kot odškodnino za premoženjsko škodo, ki jo predstavlja izguba možnosti, da bi bila imenovana v višji naziv;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   V podporo svoji tožbi tožeča stranka najprej navaja kršitev obveznosti obrazložitve in načela enakega obravnavanja, ker ji niti izpodbijana odločba niti odgovor uprave na njeno pritožbo nista omogočila, da bi razumela oceno, ki ji je bila dodeljena pri popravljanju pisnega izpita in še manj vrednostno presojo njenega dela.
   Poleg tega se tožeča stranka sklicuje na kršitev načela dobre uprave, ker naj bi bil njen ocenjevalni list pisnega izpita premalo natančen in presplošen in ker kopije tega preizkusa naj ne bi vsebovale nobenih popravnih znakov.


title: Zadeva C-364/06: Tožba, vložena 7. septembra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg

text:
               14.10.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 249/8

         Tožba, vložena 7. septembra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg
   (Zadeva C-364/06)
   (2006/C 249/17)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: N. Yerrell, zastopnik)

      Tožena stranka: Veliko vojvodstvo Luksemburg
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               ugotovi naj se, da Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, da ni sprejelo zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2002/15/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2002 o urejanju delovnega časa oseb, ki opravljajo spremljevalne dejavnosti v cestnem prometu (1), oziroma s tem, da v vsakem primeru o njih ni obvestilo Komisije, ni izpolnilo obveznosti iz te direktive;

               —

               Velikemu vojvodstvu Luksemburg naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos Direktive 2002/15/ES se je iztekel 23. marca 2005.

      (1)  UL L 80, str. 35.


title: Zadeva T-618/11 P: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. septembra 2013 – De Nicola proti EIB (Pritožba — Javni uslužbenci — Osebje EIB — Ocena — Napredovanje — Ocenjevalno in napredovalno obdobje 2008 — Odločba pritožbenega organa — Obseg nadzora — Ocenjevalno poročilo — Ugovor nezakonitosti — Razumen rok — Predlog za razveljavitev — Odškodninski zahtevek — Litispendenca)

text:
               26.10.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 313/25

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. septembra 2013 – De Nicola proti EIB
   (Zadeva T-618/11 P) (1)

   (Pritožba - Javni uslužbenci - Osebje EIB - Ocena - Napredovanje - Ocenjevalno in napredovalno obdobje 2008 - Odločba pritožbenega organa - Obseg nadzora - Ocenjevalno poročilo - Ugovor nezakonitosti - Razumen rok - Predlog za razveljavitev - Odškodninski zahtevek - Litispendenca)
   2013/C 313/50
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Pritožnik: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburg) (zastopnik: L. Isola, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska investicijska banka (EIB) (zastopniki: sprva T. Gilliams in F. Martin, nato T. Gilliams in G. Nuvoli, zastopniki, skupaj z A. Dal Ferrom, odvetnikom)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije (prvi senat) z dne 28. septembra 2011 v zadevi De Nicola proti EIB (F-13/10, še neobjavljena v ZOdl. JU), s katero se predlaga razveljavitev te sodbe.

      Izrek

               1.

               Sodba Sodišča za uslužbence Evropske unije (prvi senat) z dne 28. septembra 2011 v zadevi De Nicola proti EIB (F-13/10) se razveljavi v delu, v katerem so zavrnjeni predlogi Carla De Nicole za razglasitev ničnosti odločbe organa za pritožbe Evropske investicijske banke (EIB).

               2.

               V preostalem se pritožba zavrne.

               3.

               Tožba, ki jo je C. De Nicola vložil pred Sodiščem za uslužbence v zadevi F-13/10, se zavrne.

               4.

               C. De Nicola nosi svoje stroške in polovico stroškov, ki jih je priglasila EIB v zvezi s postopkom pred Sodiščem za uslužbence in tem postopkom.

               5.

               EIB nosi polovico svojih stroškov postopka pred Sodiščem za uslužbence in tega postopka.

      (1)  UL C 25, 28.1.2012.


title: Zadeva C-590/16: Tožba, vložena 21. novembra 2016 – Evropska komisija/Helenska republika

text:
               30.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/24

         Tožba, vložena 21. novembra 2016 – Evropska komisija/Helenska republika
   (Zadeva C-590/16)
   (2017/C 030/29)
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: Flavia Tomat in Aikaterini Kyratsou, agenta)

      Tožena stranka: Helenska republika

      Predloga tožeče stranke

   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da v skladu s členom 258 Pogodbe o delovanju Evropske unije Helenska republika s tem, da je sprejela in ohranila v veljavi predpise, ki na bencinskih servisih družbe Hellenic Duty Free Shops SA na mejnih prehodih Kipoi ob reki Evros, Kakavia in Evzoni, ki vsi ležijo na območjih, ki mejijo na tretje države – v obravnavanem primeru na Turčijo, Albanijo in Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo – dovoljujejo dajanje naftnih derivatov na trg brez pobiranja trošarin, ni izpolnila obveznosti iz člena 7(1) Direktive 2008/118/ES (1);

               —

               Helenski republiki naloži plačilo stroškov.

      Tožbena razloga in bistvene trditve

               1.

               V skladu z obrazloženim mnenjem, ki ga je Komisija dne 1. septembra 2014 poslala grškim organom, Grčija z odobritvijo, da se na bencinskih servisih v upravljanju družbe Hellenic Duty Free Shops SA na mejnih prehodih Kipoi ob reki Evros, Kakavia in Evzoni dajejo na trg naftnih derivati, za katere se ne pobirajo trošarine, ni izpolnila obveznosti iz Direktive 2008/118/ES o splošnem režimu za trošarino, saj Grčija meni, da takšno dajanje na trg ne pomeni prave sprostitve v porabo. Neposredna prodaja goriva vozilom na navedenih bencinskih servisih pomeni sprostitev v porabo in je zanjo treba plačati trošarino.

               2.

               Zakonodajalec Unije je izrecno določil primere odstopanja od splošnega pravila, da se davek obračuna v državi članici porabe. Uporaba poenostavljenih postopkov glede izvoza v tretjo državo za dajanja naftnih derivatov, za katere je treba plačati trošarino, na trg, je v nasprotju z Direktivo 2008/118, ker ne spada na področje uporabe katere od njenih upoštevnih določb.

      (1)  UL L 9, 14.1.2009, str. 9.


title: Zadeva C-466/10: Tožba, vložena 27. septembra 2010 – Evropska komisija proti Helenski republiki

text:
               20.11.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 317/25

         Tožba, vložena 27. septembra 2010 – Evropska komisija proti Helenski republiki
   (Zadeva C-466/10)
   ()
   2010/C 317/44
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: M. Patakia in D. Kukovec)

      Tožena stranka: Helenska republika

      Predloga tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Helenska republika ni izpolnila obveznosti iz člena 28 Direktive 2004/18 s tem, da je brez predhodne objave prve Dioikisi Ygeionomikis Perifereias Attikis (zdravstvene direkcije) v zvezi z upravljanjem nevarnih medicinskih infekcijskih odpadkov zdravstvenih ustanov, ki so v njeni pristojnosti, uporabila postopek s pogajanji, ker niso izpolnjeni pogoji za uporabo določb o izjemah v členu 31 Direktive, zlasti v členu 31(1)(c), ki upravičujejo odstopanje od splošnih pravil in uporabo postopka s pogajanji;

               —

               Helenski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Potem ko je Evropska Komisija prejela pritožbo, je izvedla preiskavo v zvezi s pozivom komisije za zdravstvene storitve k udeležbi pri postopku javnega naročanja brez predhodne objave v zvezi z upravljanjem nevarnih medicinskih infekcijskih odpadkov zdravstvenih ustanov, ki so v pristojnosti prve Dioikisi Ygeionomikis Perifereias Attikis.

               2.

               Komisija opozarja na to, da mora biti objava izvedena v skladu z jasno opredeljenimi in razumljivimi pogoji, medtem ko je postopek s pogajanji brez predhodne objave dopusten le izjemoma in v posebnih primerih, opredeljenih v členih 30 in 31 Direktive 2004/19/ES in jih je treba razlagati ozko, pri čemer dokazno breme glede dejanskega obstoja izrednih okoliščin, ki to odstopanje upravičujejo, nosi tisti, ki se na te predpise sklicuje.

               3.

               Nadalje je iz poziva jasno, da se naročnik sicer sklicuje na izredni postopek na podlagi člena 31(1)(c) Direktive 2004/18/ES, vendar ni dokazal, da so izpolnjeni pogoji iz tega člena, ki upravičujejo uporabo tega postopka.

               4.

               Komisija meni, da naročnik s tem, da je brez predhodne objave uporabil postopek s pogajanji, ni izpolnil obveznosti iz člena 28 Direktive, ker niso izpolnjeni pogoji za uporabo določb o izjemah v skladu s členom 31 Direktive, zlasti členom 31(1)(c), ki bi upravičevali uporabo izrednega postopka v skladu s to določbo.


title: Zadeva C-505/11: Sklep predsednika Sodišča z dne 8. maja 2012 – ThyssenKrupp Elevator AG proti Evropski komisiji

text:
               6.10.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 303/21

         Sklep predsednika Sodišča z dne 8. maja 2012 – ThyssenKrupp Elevator AG proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-505/11) (1)

   2012/C 303/40
   Jezik postopka: nemščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 347, 26.11.2011.


title: Zadeva T-225/15: Tožba, vložena 4. maja 2015 – QuaMa Quality Management/UUNT – Microchip Technology (medialbo)

text:
               13.7.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 228/21

         Tožba, vložena 4. maja 2015 – QuaMa Quality Management/UUNT – Microchip Technology (medialbo)
   (Zadeva T-225/15)
   (2015/C 228/26)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: QuaMa Quality Management GmbH (Glashütten, Nemčija) (zastopnik: C. Russ, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Microchip Technology, Inc. (Chandler, Združene države Amerike)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Prijavitelj: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: Besedna znamka Skupnosti „medialbo“ – Prijava št. 11 454 766

      Postopek pred UUNT: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 19. februarja 2015 v združenih zadevah R 1809/2014-4 in R 1680/2014-4

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi.

      Navajana tožbena razloga

               —

               Kršitev člena 41(1) Uredbe št. 207/2009;

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva F-12/06: Tožba, vložena  3. februarja 2006  — Suleimanova proti Odboru regij

text:
               8.4.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/48

         Tožba, vložena 3. februarja 2006 — Suleimanova proti Odboru regij
   (Zadeva F-12/06)
   (2006/C 86/88)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Karina Suleimanova (Bruselj, Belgija) (zastopniki: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis in E. Marchal, avocats)

      Tožena stranka: Odbor regij Evropske unije
   Predlogi tožeče stranke

               —

               za nično naj se razglasi odločba o imenovanju tožeče stranke za uradnico Evropskih skupnosti, ker je njen naziv ob zaposlitvi določila z uporabo člena 12 Priloge XIII h Kadrovskim predpisom;

               —

               Odboru regij naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka se je po uspešno opravljenem natečaju, za katerega je bilo obvestilo objavljeno pred 1. majem 2004, zaposlila po začetku veljavnosti Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 723/2004 z dne 22. marca 2004 o spremembi Kadrovskih predpisov za uradnike Evropskih skupnosti in pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropskih skupnosti (1).
   V svoji tožbi tožeča stranka najprej zatrjuje, da je izpodbijana odločba kršila okvir zakonitosti, ki ga vzpostavlja obvestilo o natečaju. Na podlagi člena 12 Priloge XIII h Kadrovskim predpisom naj bi bila namreč ob zaposlitvi uvrščena v nižji naziv kot tisti, ki je naveden v obvestilu o natečaju.
   Tožeča stranka prav tako meni, da izpodbijana odločba krši člene 5, 29 in 31 Kadrovskih predpisov in načelo enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije. Uspešni udeleženci na istem natečaju oziroma na natečaju iste stopnje, ki so se zaposlili pred začetkom veljavnosti Uredbe št. 723/2004, so bili namreč uvrščeni različno kot tisti, ki so se zaposlili po njem.
   Tožeča stranka nazadnje navaja kršitev načela zaupanja v pravo, saj je upravičeno pričakovala, da bo ob zaposlitvi uvrščena v naziv, naveden v obvestilu o natečaju za prosto delovno mesto, za katero se prijavila.

      (1)  UL EU L 124, 27.4.2004, str. 1.


title: Zadeva T-267/06: Tožba, vložena 25. septembra 2006 — Italijanska republika proti Komisiji

text:
               18.11.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 281/41

         Tožba, vložena 25. septembra 2006 — Italijanska republika proti Komisiji
   (Zadeva T-267/06)
   (2006/C 281/73)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Italijanska republika (Zastopnik: G. Aiello, Avvocato dello Stato)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasitev ničnosti odločbe Komisije K (2006) 3331 z dne 27. julija 2006, vročena 28. julija 2006, v delu, v katerem iz financiranja Skupnosti izključuje nekatere izdatke Italijanske republike iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), in povrnitev vseh stroškov, honorarjev in nagrad.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Ta tožba je usmerjena zoper tisti del odločbe Komisije K (2006) 3331 z dne 27. julija 2006, v katerem iz financiranja Skupnosti izključuje nekatere izdatke Italijanske republike iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS).
   V podporo svojim predlogom tožeča stranka uveljavlja kršitev in/ali napačno uporabo:

               —

               točke 4(iv) Priloge k Uredbi Komisije (ES) št. 1663/95 z dne 7. julija 1995 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe (EGS) št. 729/70 v zvezi s postopkom za potrditev obračuna Jamstvenega oddelka EKUJS (UL L 158, 8.7.1995, str. 6);

               —

               členov 23, 24 in 30(1) in (2) Uredbe Sveta (ES) št. 2200/1996 z dne 28. oktobra 1996 o skupni ureditvi trga za sadje in zelenjavo (UL L 287, 21.11.1996, str. 1);

               —

               člena 17(2) in (3) Uredbe Komisije (ES) št. 659/1997 z dne 16. aprila 1997 o podrobnih pravilih za uporabo Uredbe (ES) št. 2200/96 (UL L 100, 17.4.1997, str. 22);

               —

               členov 4(3), 8 in 24(3) ter točke 2(a) Priloge III k Uredbi Komisije (ES) št. 562/2000 z dne 15. marca 2000 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe (ES) št. 1254/1999 glede odkupa govejega mesa (UL L 68, 16.3.2000, str. 22).


title: Zadeva C-192/11: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 26. januarja 2012 – Evropska komisija proti Republiki Poljski ( „Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2009/147/ES — Ohranjanje prosto živečih ptic — Obseg sistema varstva — Odstopanja od prepovedi, določenih v Direktivi“ )

text:
               10.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 73/6

         Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 26. januarja 2012 – Evropska komisija proti Republiki Poljski
   (Zadeva C-192/11) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2009/147/ES - Ohranjanje prosto živečih ptic - Obseg sistema varstva - Odstopanja od prepovedi, določenih v Direktivi)
   2012/C 73/10
   Jezik postopka: poljščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: K. Hermann in S. Petrova, zastopnika)

      Tožena stranka: Republika Poljska (zastopnik: M. Szpunar, zastopnik)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 1, 5 ter 9(1) in (2) Direktive 2009/147/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. novembra 2009 o ohranjanju prosto živečih ptic (UL L 20, str. 7) – Področje uporabe – Omejitve varstva samo na vrste ptic, ki živijo na nacionalnem ozemlju – Napačna opredelitev pogojev odstopanja od prepovedi, določenih v Direktivi

      Izrek

               1.

               Republika Poljska s tem, da ni zavarovala vseh prostoživečih vrst ptic, naravno prisotnih na evropskem ozemlju držav članic, katerih varstvo je predvideno v Direktivi 2009/147/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. novembra 2009 o ohranjanju prosto živečih ptic, in s tem, da ni pravilno opredelila pogojev za določitev odstopanj od prepovedi, določenih v tej direktivi, ni izpolnila obveznosti iz členov 1, 5 in 9(1) in (2) te direktive.

               2.

               Republiki Poljski se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 211, 16.7.2011.


title: Zadeva C-436/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sodbe Hof van Beroep Antwerpen z dne  29. novembra 2005  v zadevi 1. Lucien De Graaf, 2. Gudula Daniels proti državi Belgiji

text:
               11.2.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 36/24

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sodbe Hof van Beroep Antwerpen z dne 29. novembra 2005 v zadevi 1. Lucien De Graaf, 2. Gudula Daniels proti državi Belgiji
   (Zadeva C-436/05)
   (2006/C 36/49)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Hof van Beroep Antwerpen (Belgija) je s sodbo z dne 29. novembra 2005 v zadevi 1. Lucien De Graaf, 2. Gudula Daniels proti državi Belgiji, ki jo je sodno tajništvo prejelo dne 5. decembra 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Hof van Beroep Antwerpen predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjih vprašanjih:

               1.

               Ali se Uredba št. 1408/71 (1) uporablja za dodatni prispevek za hujše bolezni (ACB), ki ga določi nacionalna zakonodaja in je namenjen zagotavljanju nadomestnega financiranja socialne varnosti?

               2.

               Ali lahko Belgija v skladu s členom 39 ES od fizične osebe, ki prebiva v Belgiji, vendar opravlja (skoraj) vse svoje poklicne dejavnosti v drugi državi članici zahteva, da plača dodatni prispevek za hujše bolezni za financiranje socialne varnosti, če zadevna oseba ni dolžna plačevati prispevkov za socialno varnosti v Belgiji ampak v državi njene zaposlitve, medtem ko so vsi drugi prebivalci države, v kateri imajo stalno prebivališče, za katere velja dodatni prispevek za hujše bolezni, dolžni plačevati prispevke za socialno varnost v Belgiji?

               3.

               Ali člen 39 ES državi članici dopušča razlikovati, s tem, da prebivalce obmejnega območja, ki delajo v drugi državi članici bistveno močneje obdavci kot prebivalce, ki ne živijo na obmejnem območju in prav tako delajo v drugi državi članici?

               4.

               Ali se lahko prebivalec države članice, ki opravlja svoje poklicne dejavnosti skoraj v celoti v drugi državi članici (A), sklicuje na načelo „največjih ugodnosti“, če država članica določa bolj ugodno davčno obravnavanje drugih prebivalcev, ki prav tako opravljajo svoje poklicne dejavnosti skoraj v celoti v tretji državi članici (B)?

               5.

               Ali gre za krsitev člena 39 ES ali katere koli druge določbe, ce država stalnega prebivališča zavrne odbitek davka na premijo za zdravstveno zavarovanje prebivalcu, ki opravlja svoje poklicne dejavnosti skoraj v celoti v drugi državi članici, če s podobno pravico do odbitka dejansko razpolagajo prebivalci države, v kateri imajo stalno prebivališče in države zaposlitve, ki ne izkoriščajo pravice do prostega gibanja delavcev?

               6.

               Ali gre za krsitev člena 39 ES ali katere koli druge določbe, ce država stalnega prebivališča odbitek davka na prispevke za zdravstveno zavarovanje med drugim pogojuje s tem, da se to zdravstveno zavarovanje sklene z območnim zavodom za zdravstveno zavarovanje, ki ga priznava država stalnega prebivališča, če je, v skladu z zakonodajo slednje, za prebivalce države, v kateri imajo stalno prebivališče in izkoriščajo pravico do prostega gibanja delavcev, pravno nemogoče skleniti dodatno zdravstveno zavarovanje z eno od teh zavodov za zdravstevno zavarovanje?

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (UL L 149, str. 2).


title: Zadeva T-78/11 P: Sklep Splošnega sodišča z dne 4. decembra 2012 – Lenz proti Komisiji (Pritožba — Javni uslužbenci — Uradniki — Socialna varnost — Povračilo stroškov zdravljenja pri „Heilpraktiker“ — Obveznost obrazložitve — Izkrivljanje dejstev)

text:
               2.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/17

         Sklep Splošnega sodišča z dne 4. decembra 2012 – Lenz proti Komisiji
   (Zadeva T-78/11 P) (1)

   (Pritožba - Javni uslužbenci - Uradniki - Socialna varnost - Povračilo stroškov zdravljenja pri „Heilpraktiker“ - Obveznost obrazložitve - Izkrivljanje dejstev)
   2013/C 32/26
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Pritožnica: Erika Lenz (Osnabrück, Nemčija) (zastopnika: V. Lenz in J. Römer, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnika: J. Currall in B. Eggers, agenta)

      Predmet

   Pritožba, vložena zoper sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije (prvi senat) z dne 14. decembra 2010 v zadevi Lenz proti Komisiji (F-80/09, še neobjavljena v ZOdl.) in s katero se predlaga razveljavitev te sodbe.

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Erika Lenz nosi svoje stroške in stroške Evropske komisije na tej stopnji.

      (1)  UL C 103, 2.4.2011.


title: Zadeva C-449/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte d’appello di Genova (Italija) 11. avgusta 2016 – Kerly Del Rosario Martinez Silva/Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), Comune di Genova

text:
               7.11.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 410/8

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte d’appello di Genova (Italija) 11. avgusta 2016 – Kerly Del Rosario Martinez Silva/Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), Comune di Genova
   (Zadeva C-449/16)
   (2016/C 410/08)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Corte d’appello di Genova

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Kerly Del Rosario Martinez Silva

      Toženi stranki: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), Comune di Genova

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali dajatev, kakršna je določena v členu 65 zakona št. 448/1998, imenovana „dodatek za družine z najmanj tremi mladoletnimi otroki“, pomeni družinsko dajatev v smislu člena 3(1)(j) Uredbe ES št. 883/2004 (1)?

               2.

               Če je odgovor pritrdilen, ali načelo enakega obravnavanja iz člena 12(1)(e) Direktive 2011/98/EU (2) nasprotuje zakonodaji, kakršna je italijanska, na podlagi katere delavec iz tretje države, ki ima „enotno dovoljenje za delo“ (z veljavnostjo več kot šest mesecev), ne more prejemati „dodatka za družine z najmanj tremi mladoletnimi otroki“, čeprav živi v skupnem gospodinjstvu s tremi ali več mladoletnimi otroki in ima dohodke, ki so nižji od zakonsko določene meje?

      (1)  Uredba (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti (UL L 166, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 5, str. 72).

      (2)  Direktiva 2011/98/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o enotnem postopku obravnavanja vloge za enotno dovoljenje za državljane tretjih držav za prebivanje in delo na ozemlju države članice ter o skupnem nizu pravic za delavce iz tretjih držav, ki zakonito prebivajo v državi članici (UL L 343, str. 1).


title: Zadeva C-510/08: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 22. aprila 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Düsseldorf – Nemčija) – Vera Mattner proti Finanzamt Velbert (Prost pretok kapitala — Člena 56 ES in 58 ES — Davek na darila — Zemljišče, na katerem stoji stavba — Pravica do odbitka od davčne osnove — Različno obravnavanje rezidentov in nerezidentov)

text:
               19.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/10

      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 22. aprila 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Düsseldorf – Nemčija) – Vera Mattner proti Finanzamt Velbert
      (Zadeva C-510/08) (1)

      (Prost pretok kapitala - Člena 56 ES in 58 ES - Davek na darila - Zemljišče, na katerem stoji stavba - Pravica do odbitka od davčne osnove - Različno obravnavanje rezidentov in nerezidentov)
      (2010/C 161/12)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Finanzgericht Düsseldorf

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Vera Mattner

         Tožena stranka: Finanzamt Velbert

         Predmet

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Finanzgericht Düsseldorf – Razlaga členov 39 in 43 ES ter člena 56, v povezavi s členom 58 ES – Nacionalni predpisi o davku na podaritev nepremičnin, ki za izračun davka določajo, da če sta darovalec in obdarjenec rezidenta druge države članice, odbitek od davčne osnove znaša 1 100 EUR, medtem ko ta odbitek znaša 205 000 EUR, če bi bil vsaj eden od njiju rezident na nacionalnem ozemlju.

         Izrek

      Povezane določbe členov 56 ES in 58 ES je treba razlagati tako, da nasprotujejo predpisom države članice, kakršni se obravnavajo v postopku v glavni stvari, ki za izračun davka na darila določajo, da je, če sta ob podaritvi darovalec in obdarjenec rezidenta druge države članice, odbitek od davčne osnove v primeru podaritve nepremičnine, ki leži na ozemlju te države, nižji od odbitka, ki bi bil uporabljen, če bi bil vsaj eden od njiju istega dne rezident prve države članice.

         (1)  UL C 44, 21.2.2009.


title: Zadeva T-581/15: Tožba, vložena 1. oktobra 2015 – Syndial/Komisija

text:
               30.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 398/71

         Tožba, vložena 1. oktobra 2015 – Syndial/Komisija
   (Zadeva T-581/15)
   (2015/C 398/85)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Syndial SpA – Attività Diversificate (San Donato Milanese, Italija) (zastopnika: L. Acquarone in S. Grassi, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlog

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj razglasi ničnost in/ali spremeni dopis Evropske komisije – Generalni sekretariat Ref. Ares(20015)3238796 z dne 3. avgusta 2015, naslovljen „Odločba generalnega sekretariata v imenu Komisije na podlagi člena 4 določb o izvajanju Uredbe (ES) št. 1049/2001“, katerega predmet je „Potrdilna prošnja za dostop do dokumentov v smislu Uredbe (ES) št. 1049/2001 – GESTDEM 2015/2796“, prek katerega je bila z dopisom ENV.D.2/MC/vf/ARES(2015) z dne 16. junija 2015 potrjena zavrnitev s strani Generalnega direktorata Evropske komisije za okolje prošnje za dostop, ki jo je vložila družba Syndial S.p.A. v dopisu INAMB-10/15 z dne 6. maja 2015, in naj zato ugotovi, da ima družba Syndial pravico do seznanitve z dokumentacijo v zvezi s postopkom za ugotavljanje kršitev št. 2009/4426 s posledično odreditvijo celotnega ali delnega razkritja aktov in dokumentov, ki so predmet prošnje za dostop iz navedenega dopisa INAMB-10/15 z dne 6. maja 2015, ki je bilo poslano prek certificirane elektronske pošte 8. maja 2015, oziroma naj ugotovi, da ima družba Syndial pravico do formalnega zaslišanja pred Komisijo za razjasnitev in potrditev informacij, ki so na voljo v okviru obravnavanega postopka za ugotavljanje kršitev.

      Tožbena razloga in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev in/ali napačna uporaba člena 4(2) Uredbe št. 1049/2001

                           —

                           Tožeča stranka zatrjuje, da v obravnavani zadevi ni bila ustrezno presojena omejitev izjeme, ki jo je navedla Komisija, glede dostopa do dokumentov v zvezi s postopkom za ugotavljanje kršitev št. 2009/4426, in ki se nanaša na „prevlad[ujoč] javni interes za razkritje“ iz zadnjega dela navedenega člena 4(2) Uredbe (ES) št. 1049/2001.

                           —

                           Projekt sanacije, ki je bil dovoljen in ga je neposredno izvedla družba Syndial (lastnica območja) na območju Cengio, je povsem v skladu z načeli Skupnosti o prekvalificiranju in saniranju v preteklosti onesnaženih območij.

                           —

                           Zdi se, da Italijanska republika s svojim stališčem, predstavljenim v postopku št. 2009/4426, nepričakovano žrtvuje javni interes, ki se uresničuje na nacionalni ravni, s tem, da se nekritično pridružuje ugotovitvam Komisije, pri čemer pozablja, da je postopek, ki je pripeljal do dovoljenja projetka sanacije območja, šel skozi odobritve, določene na nacionalni ravni prav na ministrstvu, ki skuša danes zanikati njegovo veljavnost. Omogočanje družbi Syndial, da preveri, ali se skladnost z načeli Skupnosti še naprej konkretno nadzoruje, je torej upošteven in prevladujoč javni interes v smislu člena 4(2).

                           —

                           Interes, s katerim so utemeljene prošnje družbe Syndial, ni zaseben – kar bi sicer bilo prav tako zakonito – temveč je javen, kar je pomembnejše, njegov namen pa je učinkovito varstvo interesa pravilnega poteka postopka Skupnosti in nacionalnega upravnega delovanja (ki sta predmet izrecnega varstva v skladu s členom 41(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člena 97 ustave Italijanske republike), kar je povezano ne samo s pravico do obrambe posameznika (ki ga učinki odločb, sprejetih v postopku za ugotavljanje kršitev, neposredno zadevajo), temveč predvsem s temeljno pravico do informacij o okolju, ki je potrjena z načeli prava Unije (člen 191(2) in (3), prva alinea, v povezavi z načelom iz člena 11 PDEU, ki se med drugim izvaja s pristopom Evropske unije k Aarhuški konvenciji z dne 27. junija 1998).

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev in/ali napačna uporaba člena 4(6) Uredbe (ES) št. 1049/2001. Nezakonita zavrnitev delnega dostopa.

                           —

                           Splošna domneva za nerazkritje iz člena 4(2), tretji pododstavek, Uredbe št. 1049/2001 „ne izključuje pravice zainteresiranih strani, da dokažejo, da se za nek dokument, za razkritje katerega se zaproša, ne uporablja navedena domneva, oziroma da obstaja prevladujoč javni interes za njegovo razkritje v smislu člena 4(2) Uredbe št. 1049/2001“ (sodba Splošnega sodišča v zadevi Sea Handling/Commission, T-456/13, EU:T:2015:185, točka 64).

                           —

                           V obravnavani zadevi gre za prošnjo v zvezi z dokumenti, katerih razkritje ni v nasprotju z nikakršnim javnim interesom, temveč se s prošnjo ta interes celo uresničuje, kajti le s seznanitvijo s temi dokumenti je mogoče izluščiti elemente, s katerimi se lahko ne le s tehničnega in pravnega vidika zavrne izpodbijanja v postopku za ugotavljanje kršitev, temveč tudi dokaže veljavnost uporabljenega postopka, s popolnim soglasjem pristojnih subjektov, za določitev najprimernejšega projekta sanacije območja Cengio, bivšega ACNA, v skladu z načeli Skupnosti o saniranju območij, ki so bila v preteklosti prizadeta, in o vzdržnosti posegov v okolje, ter za izvedbo tega projekta.

                           —

                           Dostop bi lahko bil omejen na dokumente, ki jih je v spis vložila Italijanska republika, pred tem pa bi bili izključeni ostali dokumenti iz spisa postopka.


title: Zadeva C-556/07: Tožba, vložena 13. decembra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki

text:
               9.2.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 37/20

         Tožba, vložena 13. decembra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki
   (Zadeva C-556/07)
   (2008/C 37/30)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. Nolin in M. van Heezik)

      Tožena stranka: Francoska republika
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da Francoska republika, s tem ko ni v zadostni meri preverjala, opravljala inšpekcije in nadzirala izvajanje ribolova zlasti glede prepovedi uporabe zabodnih visečih mrež za ulov določenih vrst in ko ni preverjala, ali so bili sprejeti primerni ukrepi zoper odgovorne za kršitve predpisov Skupnosti s področja uporabe zabodnih visečih mrež, ni izpolnila obveznosti iz členov 2 in 31(1) in (2), Uredbe 2847/1993 (1) ter 23(1) in (2), 24, 25(1) in (2) Uredbe 2371/2002 (2);

               —

               Francoski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Komisija s tožbo toženi stranki očita, da je napačno uporabila predpise Skupnosti o ribolovu. Ta nepravilna uporaba naj bi se nanašala, prvič, na dejstvo, da francoski organi mreže vrste „thonaille“ ne štejejo za zabodno visečo mrežo, pa čeprav je „thonaille“ zaradi njenih tehničnih značilnosti taka mreža, ki je prepovedana s pravili Skupnosti. Dejstvo, da se „thonaille“ lahko pritrdi s plavajočim sidrom, naj bi bilo v tem oziru neupoštevno, ker ta pritrditev ne pomeni, da „thonaille“ ne more premikati morski tok ali veter, ampak le, da je pritrjena na plovce in uteži, da se optimizira njeno učinkovitost in da se mreža ne bi postavila vodoravno tik pod gladino.
   Neizpolnitev obveznosti naj bi se, drugič, nanašala na neobstoj učinkovitega sistema kontrol, da bi se spoštovalo prepoved uporabe zabodnih visečih mrež za ulov določenih vrst, in na dejstvo, da ugotovljene kršitve ostajajo nesankcionirane. Nadzor naj bi zajemal zgolj spoštovanje nacionalne zakonodaje, ki je bolj ohlapna kot zakonodaja Skupnosti, naložene sankcije pa naj bi bile v primeru kršitev navedene zakonodaje blage in neodvračilne.

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 2847/93 z dne 12. oktobra 1993 o oblikovanju nadzornega sistema na področju skupne ribiške politike (UL L 261, str. 1).

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 2371/2002 z dne 20. decembra 2002 o ohranjevanju in trajnostnem izkoriščanju ribolovnih virov v okviru skupne ribiške politike (UL L 358, str. 59).


title: Zadeva C-583/13 P: Pritožba, ki so jo Deutsche Bahn AG in drugi vložili 15. novembra 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 6. septembra 2013 v združenih zadevah T-289/11, T-290/11 in T-521/11, Deutsche Bahn AG in drugi proti Evropski komisiji

text:
               25.1.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/9

         Pritožba, ki so jo Deutsche Bahn AG in drugi vložili 15. novembra 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 6. septembra 2013 v združenih zadevah T-289/11, T-290/11 in T-521/11, Deutsche Bahn AG in drugi proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-583/13 P)
   2014/C 24/17
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Pritožnice: Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, DB Schenker Rail GmbH, DB Schenker Rail Deutschland AG, Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße mbH (DUSS) (zastopniki: W. Deselaers, E. Venot, J. Brückner, odvetniki)

      Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Kraljevina Španija, Svet Evropske unije, Nadzorni organ Efte

      Predlogi

   Pritožnice predlagajo, naj

               —

               se sodba Splošnega sodišča z dne 6. septembra 2013 v združenih zadevah T-289/11, T-290/11 in T-521/11 razveljavi;

               —

               se sklepi Komisije C(2011) 1774 z dne 14. marca 2011, C(2011) 2365 z dne 30. marca 2011 in C(2011) 5230 z dne 14. julija 2011, s katerimi so bili v skladu s členom 20(4) Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 odrejeni pregledi pri Deutsche Bahn AG in vseh njenih hčerinskih družbah (zadevi COMP/39.678 in COMP/39.731) razglasijo za nične;

               —

               se Komisiji naloži plačilo stroškov postopka na prvi stopnji in pritožbenega postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnice utemeljujejo pritožbo s štirimi pritožbenimi razlogi:

               Prvič, Splošno sodišče naj bi napačno razlagalo in uporabilo temeljno pravico do nedotakljivosti stanovanja oziroma upoštevno sodno prakso Evropskega sodišča za človekove pravice. Ravno glede na intenzivnost posega v temeljno pravico in nevarnost nastanka nepopravljive škode naj ne bi bilo sorazmerno, če Komisija, ki deluje kot ugotovitveni organ in razpolaga s širokimi pooblastili, izvaja preglede brez predhodnega sodnega pooblastila.

               Drugič, Splošno sodišče naj bi napačno razlagalo in uporabilo temeljno pravico do učinkovitega sodnega varstva. Sodni nadzor, ki je le naknaden, pri pregledih Komisije za zadevna podjetja ne pomeni učinkovitega sodnega varstva.

               Tretjič, Splošno sodišče naj bi dokumente v zvezi z domnevnimi kršitvami na področju konkurence, ki so se pridobili med pregledom izven predmeta preiskave, ocenilo za naključno najdene, čeprav naj bi zanje veljala prepoved uporabe. Uslužbenci Komisije naj bi bili od samega začetka pregleda poučeni glede sumničenj, nepovezanih s predmetom preiskave. Tako naj bi Komisija umetno povzročila naključje in nedopustno potencialno razširila izjemo Sodišča (1) v zvezi z naključno najdenimi dokumenti, ki bi jo bilo treba razlagati ozko.

               Končno naj bi Splošno sodišče kršilo dokazna pravila. Očitno naj bi bilo oziroma vsaj naj ne bi bilo mogoče izključiti, da so se nekateri dokumenti kot domnevno „naključno najdeni“ pridobili le zaradi predhodne nedopustne – to je v zvezi s sumničenji, nepovezanimi s predmetom preiskave – poučitve uslužbencev. Ker naj pritožnicam ne bi bilo mogoče dokazati take vzročnosti, česar jim naj ne bi bilo mogoče šteti v breme, bi bilo treba uporabiti obrnjeno dokazno breme, v skladu s katerim bi morala Komisija dokazati, da so bili ti dokumenti dejansko naključno najdeni.

      (1)  Sodba Sodišča z dne 17. oktobra 1989 v zadevi Dow Benelux proti Komisiji, 85/87, Recueil, str. 3137, točka 10.


title: Zadeva C-92/11: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 21. marca 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – RWE Vertrieb AG proti Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen eV (Direktiva 2003/55/ES — Notranji trg z zemeljskim plinom — Direktiva 93/13/EGS — Členi 1(2) in od 3 do 5 — Pogodbe, sklenjene med prodajalci ali ponudniki in potrošniki — Splošni pogoji — Nedovoljeni pogoji — Enostranska sprememba cene storitve s strani ponudnika — Napotitev na obvezne predpise, ki veljajo za drugo kategorijo potrošnikov — Uporaba Direktive 93/13/EGS — Obveznost oblikovanja besedila v jasnem in razumljivem jeziku in preglednosti)

text:
               1.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 156/3

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 21. marca 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – RWE Vertrieb AG proti Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen eV
   (Zadeva C-92/11) (1)

   (Direktiva 2003/55/ES - Notranji trg z zemeljskim plinom - Direktiva 93/13/EGS - Členi 1(2) in od 3 do 5 - Pogodbe, sklenjene med prodajalci ali ponudniki in potrošniki - Splošni pogoji - Nedovoljeni pogoji - Enostranska sprememba cene storitve s strani ponudnika - Napotitev na obvezne predpise, ki veljajo za drugo kategorijo potrošnikov - Uporaba Direktive 93/13/EGS - Obveznost oblikovanja besedila v jasnem in razumljivem jeziku in preglednosti)
   2013/C 156/04
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesgerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: RWE Vertrieb AG

      Tožena stranka: Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen eV

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Bundesgerichtshof – Razlaga člena 1(2) v povezavi s točkama 1(j) in 2(b), drugi stavek, Priloge, ter členov 3 in 5 Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288) – Razlaga člena 3(3) v povezavi s Prilogo A, točki (b) in (c), Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2003/55/ES z dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 98/30/ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 12, zvezek 2, str. 230) – Pogoj, ki ponudniku daje pravico, da enostransko spremeni ceno storitve, in se opira na obvezne predpise, ki veljajo za drugo kategorijo potrošnikov – Uporaba direktive 93/13/EGS – Zahteve v zvezi z obveznostjo oblikovanja besedila v jasnem in razumljivem jeziku in preglednosti.

      Izrek

               1.

               Člen 1(2) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah je treba razlagati tako, da se ta direktiva uporablja za pogoje – vključene med splošne pogoje pogodb, sklenjenih med prodajalcem ali ponudnikom in potrošnikom – v katerih je povzeto pravilo nacionalnega prava, ki se uporablja za drugo kategorijo pogodb, in za katere zadevna nacionalna ureditev ne velja.

               2.

               Člena 3 in 5 Direktive 93/13 v povezavi s členom 3(3) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2003/55/ES z dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 98/30/ES je treba razlagati tako, da je za ugotovitev, ali je standardizirani pogodbeni pogoj, s katerim si oskrbovalno podjetje pridrži pravico, da spremeni cene oskrbe z zemeljskim plinom, v skladu z zahtevami po dobri veri, uravnoteženosti in preglednosti, postavljenimi s temi določbami, bistveno zlasti:

                           —

                           ali sta v pogodbi pregledno navedena razlog in metoda spreminjanja navedenih cen, tako da lahko potrošnik na podlagi jasnih in razumljivih meril predvidi morebitne spremembe teh cen. Neseznanitve s temi informacijami pred sklenitvijo pogodbe načeloma ni mogoče nadoknaditi s tem, da so potrošniki med izvrševanjem pogodbe v ustreznem roku vnaprej obveščeni o spremembi cen in pravici, da pogodbo odpovejo, če te spremembe ne želijo sprejeti, in

                           —

                           ali je pravico do odpovedi, ki je dana potrošniku, v konkretnih okoliščinah dejansko mogoče izvršiti.

                     Za navedeno presojo glede na vse okoliščine posameznega primera, vključno z vsemi splošnimi pogoji potrošniških pogodb, katerih del je sporni pogoj, je pristojno predložitveno sodišče.

      (1)  UL C 211, 16.7.2011.


title: Zadeva C-476/08 P: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 3. decembra 2009 – Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE proti Evropski Komisiji (Pritožba — Uredbi (ES, Euratom) št. 1605/2002 in 2342/2002 — Javna naročila, ki jih institucije Skupnosti oddajo zase — Napaka v ocenjevalnem poročilu — Obveznosti obrazložitve zavnitev ponudbe ponudnika)

text:
               30.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/14

         Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 3. decembra 2009 – Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE proti Evropski Komisiji
   (Zadeva C-476/08 P) (1)

   (Pritožba - Uredbi (ES, Euratom) št. 1605/2002 in 2342/2002 - Javna naročila, ki jih institucije Skupnosti oddajo zase - Napaka v ocenjevalnem poročilu - Obveznosti obrazložitve zavnitev ponudbe ponudnika)
   2010/C 24/23
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropaïki Dynamiki - Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (zastopnik: N. Korogiannakis, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska Komisija (zastopnika: M. Wilderspin in E. Manhaeve, zastopnika)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (tretji senat) z dne 10. septembra 2008 v zadevi Evropaïki Dynamiki proti Komisiji (T-59/05), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo tožbo za razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 23. novembra 2004, da ne bo sprejela ponudbe tožeče stranke v okviru javnega razpisa v zvezi z opravljanjem storitev za zagotovitev razvoja in vzdrževanja informacijskih sistemov ter podpornih storitev finančno informacijskih sistemov GD Kmetijstvo in da naročilo odda izbranemu ponudniku – Obveznost obrazložitve zavrnitve ponudbe ponudnika

      Izrek

               1.

               Priožba se zavrne.

               2.

               Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 19, 24.1.2009.


title: Zadeva C-336/07: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 22. decembra 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Hannover – Nemčija) – Kabel Deutschland Vertrieb und Service GmbH & Co. KG proti Niedersächsische Landesmedienanstalt für privaten Rundfunk (Direktiva 2002/22/ES – Člen 31(1) – Primernost obveznosti prenosa – Nacionalna zakonodaja, ki kabelske operaterje analognih kabelskih omrežij zavezuje, da v svoja kabelska omrežja vključijo vse televizijske programe, ki jih je dovoljeno prenašati prek prizemne tehnike – Načelo sorazmernosti)

text:
               21.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 44/14

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 22. decembra 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Hannover – Nemčija) – Kabel Deutschland Vertrieb und Service GmbH & Co. KG proti Niedersächsische Landesmedienanstalt für privaten Rundfunk
   (Zadeva C-336/07) (1)

   (Direktiva 2002/22/ES - Člen 31(1) - Primernost obveznosti prenosa - Nacionalna zakonodaja, ki kabelske operaterje analognih kabelskih omrežij zavezuje, da v svoja kabelska omrežja vključijo vse televizijske programe, ki jih je dovoljeno prenašati prek prizemne tehnike - Načelo sorazmernosti)
   (2009/C 44/23)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Verwaltungsgericht Hannover
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Kabel Deutschland Vertrieb und Service GmbH & Co. KG

      Tožena stranka: Niedersächsische Landesmedienanstalt für privaten Rundfunk

      Ob udeležbi: Norddeutscher Rundfunk; Zweites Deutsches Fernsehen; ARTE GEIE; Bloomberg LP; Mitteldeutscher Rundfunk; MTV Networks Germany GmbH, ki je nasledila VIVA Plus Fernsehen GmbH; VIVA Music Fernsehen GmbH & Co. KG; MTV Networks Germany GmbH, ki je nasledila MTV Networks GmbH & Co. oHG; Westdeutscher Rundfunk; RTL Television GmbH; RTL II Fernsehen GmbH & Co. KG; VOX Film und Fernseh-GmbH & Co. KG; RTL Disney Fernsehen GmbH & Co. KG; SAT. 1 Satelliten-Fernsehen GmbH in drugi; Regio.TV GmbH; Eurosport SA; TM-TV GmbH & Co. KG; ONYX Television GmbH; Radio Bremen; Hessischer Rundfunk; Nederland 2; Hamburg 1 Fernsehen Beteiligungs GmbH & Co. KG; Turner Broadcasting System Deutschland GmbH; n-tv Nachrichtenfernsehen GmbH & Co. KG; Bayerischer Rundfunk; Deutsches Sportfernsehen GmbH; NBC Europe GmbH; BBC World; Mediendienst Borkum – Kurverwaltung NSHB Borkum GmbH; Friesischer Rundfunk GmbH; Home Shopping Europe GmbH & Co. KG; Euro News SA; Reise-TV GmbH & Co. KG; SKF Spielekanal Fernsehen GmbH; TV 5 Europe; DMAX TV GmbH & Co. KG, prej XXP TV – Das Metropolenprogramm GmbH & Co. KG; RTL Shop GmbH
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Verwaltungsgericht Hannover – Razlaga člena 31(1) Direktive 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalnih storitvah) (UL L 108, str. 51) – Nacionalna zakonodaja, ki kabelske operaterje analognih kabelskih omrežij zavezuje, da v svoja kabelska omrežja vključijo vse televizijske programe, ki jih je dovoljeno prenašati prek prizemne tehnike, in ki določa, da mora v primeru pomanjkanja kanalov pristojni nacionalni organ določiti vrstni red prosilcev, kar ima za posledico polno zasedenost kanalov, ki so na voljo zadevnemu kabelskemu operaterju.
   Izrek

               1)

               Člen 31(1) Direktive 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalnih storitvah) je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni zakonodaji, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki zavezuje kabelskega operaterja, da v svoje analogno kabelsko omrežje vključi televizijske kanale in televizijske storitve, ki se že prenašajo prek prizemne tehnike, kar ima za posledico več kot polovično zasedenost tega omrežja, in ki ob pomanjkanju prostih kanalov določi vrstni red vlagateljev, ki vodi do polne zasedenosti prostih kanalov v tem omrežju, če te obveznosti ne povzročajo neprimernih ekonomskih posledic, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče.

               2)

               V pojem „televizijske storitve“ v smislu člena 31(1) Direktive 2002/22 so zajete storitve izdajateljev televizijskih programskih vsebin oziroma ponudnikov medijskih storitev, kakršna je TV-prodaja, če so izpolnjeni pogoji iz te določbe, kar pa mora presoditi predložitveno sodišče.

      (1)  UL C 247, 20.10.2007.


title: Zadeva C-351/05: Sklep predsednika Sodišča z dne 31. maja 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Estoniji

text:
               16.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 224/33

         Sklep predsednika Sodišča z dne 31. maja 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Estoniji
   (Zadeva C-351/05) (1)

   (2006/C 224/68)

      Jezik postopka: estonščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 281, 12.11.2005.


title: Zadeva T-100/05: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 19. septembra 2006 — CFE proti Komisiji ( Ničnostna tožba — Direktiva 92/43/EGS — Ohranjanje naravnih življenjskih prostorov in prosto živečega rastlinstva in živalstva — Odločba 2004/813/ES — Seznam območij, pomembnih za Skupnost, za atlantsko biogeografsko regijo — Osebe, ki jih akt neposredno zadeva — Nedopustnost )

text:
               2.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 294/48

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 19. septembra 2006 — CFE proti Komisiji
   (Zadeva T-100/05) (1)

   („Ničnostna tožba - Direktiva 92/43/EGS - Ohranjanje naravnih življenjskih prostorov in prosto živečega rastlinstva in živalstva - Odločba 2004/813/ES - Seznam območij, pomembnih za Skupnost, za atlantsko biogeografsko regijo - Osebe, ki jih akt neposredno zadeva - Nedopustnost“)
   (2006/C 294/102)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Compagnie d'entreprises CFE SA (Bruselj, Belgija) (zastopnika: B. Louveaux in J. van Ypersele, avocats)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. van Beek in F. Simonetti, zastopnika)
   Predmet zadeve
   Razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2004/813/ES z dne 7. decembra 2004 o sprejemu, v skladu z Direktivo Sveta 92/43/EGS, seznama območij, pomembnih za Skupnost, za atlantsko biogeografsko regijo (UL L 387, str. 1).
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2)

               Tožeči stranki se poleg lastnih stroškov naloži plačilo stroškov, ki jih je priglasila Komisija.

      (1)  UL C 106, 30.4.2005.


title: Izbris zadeve T-311/99

text:
               11.9.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 228/44

         Izbris zadeve T-311/99 (1)

   (2004/C 228/103)

      (Jezik postopka: nizozemščina)

   Predsednik drugega razširjenega senata Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti je s sklepom z dne 11. maja 2004 odločil o izbrisu zadeve pod opr. št. T-311/99: Tankstation Haarhuis B.V., ob intervenciji Kraljevine Nizozemske, proti Komisiji Evropskih skupnosti.

      (1)  UL C 63, 4.3.2000.


title: Zadeva C-215/10: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 28. julija 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Združeno kraljestvo) – Pacific World Limited, FDD International Limited proti Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs (Skupna carinska tarifa — Tarifna razvrstitev — Kombinirana nomenklatura — Kompleti umetnih nohtov iz lite plastike — Veljavnost Uredbe (ES) št. 1417/2007 — Drugi proizvodi iz plastičnih mas (tarifna številka 3926 ) — Preparati za manikiranje in pedikiranje (tarifna številka 3304 ) — Garniture in priprave za manikiranje in pedikiranje (tarifna številka 8214 ))

text:
               8.10.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 298/7

         Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 28. julija 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Združeno kraljestvo) – Pacific World Limited, FDD International Limited proti Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Zadeva C-215/10) (1)

   (Skupna carinska tarifa - Tarifna razvrstitev - Kombinirana nomenklatura - Kompleti umetnih nohtov iz lite plastike - Veljavnost Uredbe (ES) št. 1417/2007 - Drugi proizvodi iz plastičnih mas (tarifna številka 3926) - Preparati za manikiranje in pedikiranje (tarifna številka 3304) - Garniture in priprave za manikiranje in pedikiranje (tarifna številka 8214))
   2011/C 298/12
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Pacific World Limited, FDD International Limited

      Tožena stranka: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Razlaga Uredbe Komisije (ES) št. 1417/2007 z dne 28. novembra 2007 o uvrstitvi določenega blaga v kombinirano nomenklaturo – Veljavnost glede uvrstitve umetnih nohtov iz lite plastike pod tarifno podštevilko 3926 90 97 (drugi proizvodi iz plastičnih mas)

      Izrek

   Uredba Komisije (ES) št. 1417/2007 z dne 28. novembra 2007 o uvrstitvi določenega blaga v kombinirano nomenklaturo je veljavna v delu, v katerem so umetni nohti in tako kompleti umetnih nohtov, opisani v prilogi k tej uredbi, uvrščeni pod tarifno podštevilko 3926 90 97 kombinirane nomenklature, ki je v Prilogi I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1549/2006 z dne 17. oktobra 2006.

      (1)  UL C 209, 31.7.2010.


title: Zadeva T-720/14: Tožba, vložena 10. oktobra 2014  – Rotenberg/Svet

text:
               12.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 7/37

         Tožba, vložena 10. oktobra 2014 – Rotenberg/Svet
   (Zadeva T-720/14)
   (2015/C 007/42)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Arkadij Romanovič Rotenberg (Sankt Petersburg, Rusija) (zastopniki: D. Pannick, QC, M. Lester, barrister, S. Hey in H. Brunskill, solicitors)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi Sklep Sveta 2014/508/SZVP in Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 826/2014 za nična v delu, v katerem se ukrepi nanašajo nanj;

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: Svet naj ne bi primerno ali dovolj obrazložil, zakaj je bila tožeča stranka uvrščena na seznam oseb, subjektov in organizacij, za katere veljajo omejevalni ukrepi zaradi položaja v Ukrajini.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: Svet naj bi storil očitno napako s tem, da je menil, da je bilo katerokoli merilo za uvrstitev na seznam v primeru tožeče stranke izpolnjeno pri spornih ukrepih.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: Svet naj bi kršil načela varstva podatkov.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: Svet naj ne bi spoštoval pravice tožeče stranke do obrambe in učinkovitega sodnega varstva.

               5.

               Peti tožbeni razlog: Svet naj bi neupravičeno in nesorazmerno kršil temeljne pravice tožeče stranke, vključno s pravico do varstva lastnine, poslovne dejavnosti in časti.


title: Zadeva T-464/08: Tožba, vložena 13. oktobra 2008 – Zeta Europe proti UUNT (Superleggera)

text:
               6.12.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 313/53

         Tožba, vložena 13. oktobra 2008 – Zeta Europe proti UUNT (Superleggera)
   (Zadeva T-464/08)
   (2008/C 313/95)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Zeta Europe (Het Ambacht, Nizozemska) (zastopniki: V. Bilardo, C. Bacchini in M. Mazzitelli, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razveljavi naj se odločba prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 17. julija 2008 v zadevi št. R0666/2008-1, ki se nanaša na tožečo stranko.

               —

               UUNT naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: mešana znamka „Superleggera“ (prijava znamke Skupnosti št.v 5 456 207), za proizvode iz razredov 12, 18 in 25.

      Odločba preizkuševalca: zavrnitev zahteve za registracijo potem, ko je bilo ugotovljeno, da je zadevna znamka sestvljena iz pridevnika „superleggera“, ki bo posledično razumljen kot opisni podatek teže proizvodov.

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe.

      Navedeni tožbeni razlogi: kršitev členov 7(1)(b), 73 in 74 Uredbe ES št. 40/94 o znamki Skupnosti.


title: Zadeva T-485/07: Tožba, vložena 21. decembra 2007 – Olive Line International proti UUNT – Knopf (o-live)

text:
               23.2.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 51/57

         Tožba, vložena 21. decembra 2007 – Olive Line International proti UUNT – Knopf (o-live)
   (Zadeva T-485/07)
   (2008/C 51/104)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Olive Line International, SL (Madrid, Španija) (zastopnik: P. Koch Moreno, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Reinhard Knopf (Malsch, Nemčija)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da odločba drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 26. septembra 2007, s katero je bila zavrnjena pritožba zoper registracijo znamke Skupnosti št. 3219193, ni združljiva z Uredbo (ES) št. 40/94 o znamki Skupnosti;

               —

               toženi stranki in, če je to primerno, drugi stranki v postopku pred odborom za pritožbe, naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Reinhard Knopf.

      Zadevna znamka Skupnosti: Figurativna znamka „o-live“ za proizvode iz razredov 29, 30, 31 in 33 – prijava št. 3219193.

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Tožeča stranka.

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Nacionalno trgovsko ime „Olive lines“ za poslovne dejavnosti trgovskega posrednika.

      Odločba oddelka za ugovore: Ugovor se v celoti zavrne.

      Odločba odbora za pritožbe: Pritožba se zavrne.

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) in (4) Uredbe Sveta št. 40/94 zaradi obstoja nevarnosti zmede med neregistrirano znamko, ki je več kot zgolj lokalnega pomena, in prijavljeno znamko.


title: Zadeva C-453/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Združeno kraljestvo) 12. avgusta 2013 – Newby Foods Ltd proti Food Standards Agency

text:
               23.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 344/42

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Združeno kraljestvo) 12. avgusta 2013 – Newby Foods Ltd proti Food Standards Agency
   (Zadeva C-453/13)
   2013/C 344/72
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Newby Foods Ltd

      Tožena stranka: Food Standards Agency

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali besede „porušijo ali spremenijo notranjo celično zgradbo mišičnih vlaken“ iz točke 1.14 Priloge I k Uredbi (ES) št. 853/2004 (1) pomenijo „kakršno koli porušitev ali spremembo notranje celične zgradbe mišičnih vlaken“, ki je vidna s standardnimi tehnikami mikroskopiranja? (Enako besedilo se pojavlja tudi v členu 3(1)(n) Uredbe (ES) št. 999/2001 (2), kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1923/2006 (3)).

               2.

               Ali se lahko proizvod iz mesa uvrsti med mesne pripravke v smislu točke 1.15 Priloge I, če je notranja celična zgradba mišičnih vlaken v tem proizvodu nekoliko porušena ali spremenjena, tako da je to vidno s standardnimi tehnikami mikroskopiranja?

               3.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen in odgovor na drugo vprašanje pritrdilen, ali je stopnja porušitve ali spremembe notranje celične zgradbe mišičnih vlaken, ki zadošča za to, da je treba proizvod iz mesa uvrstiti med MIM v smislu točke 1.14 Priloge I, enaka kot stopnja, ki se v skladu s točko 1.15 te priloge zahteva, da bi izginile značilnosti svežega mesa?

               4.

               V kolikšni meri morajo biti značilnosti svežega mesa zmanjšane, da bi se štelo da so izginile v smislu točke 1.15?

               5.

               Če je odgovor na prvo in tretje vprašanje nikalen:

                           (a)

                           Kolikšna stopnja spremembe celične zgradbe mišičnih vlaken je potrebna, da bi se proizvod uvrstil med MIM?

                           (b)

                           Katera merila naj nacionalna sodišča uporabijo pri presoji, ali je bila celična zgradba mišičnih vlaken mesa spremenjena do te stopnje ali ne?

      (1)  Uredba (ES) št. 853/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o posebnih higienskih pravilih za živila živalskega izvora (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 45, str. 14)

      (2)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 999/2001 z dne 22. maja 2001 o določitvi predpisov za preprečevanje, nadzor in izkoreninjenje nekaterih transmisivnih spongiformnih encefalopatij (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 32, str. 289)

      (3)  Uredba (ES) št. 1923/2006 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o spremembi Uredbe (ES) št. 999/2001 o določitvi predpisov za preprečevanje, nadzor in izkoreninjenje nekaterih transmisivnih spongiformnih encefalopatij (UL L 404, str. 1).


title: Zadeva C-17/07 P: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 28. februarja 2008 – Wineke Neirinck proti Komisiji Evropskih skupnosti (Pritožba – Javni uslužbenci – Začasni uslužbenec – Pogodbeni uslužbenec – Urad za infrastrukturo in logistiko v Bruslju (OIB) – Postopek zaposlitve – Zavrnitev prijave – Ničnostna tožba – Odškodninska tožba)

text:
               26.4.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 107/6

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 28. februarja 2008 – Wineke Neirinck proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva C-17/07 P) (1)

   (Pritožba - Javni uslužbenci - Začasni uslužbenec - Pogodbeni uslužbenec - Urad za infrastrukturo in logistiko v Bruslju (OIB) - Postopek zaposlitve - Zavrnitev prijave - Ničnostna tožba - Odškodninska tožba)
   (2008/C 107/09)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Wineke Neirinck (zastopnika: G. Vandersanden in L. Levi, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: J. Currall in D. Martin, zastopnika)
   Predmet
   Pritožba, vložena zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 14. novembra 2006 v zadevi Neirinck proti Komisiji (T-494/04), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo predlog pritožnice, ki želi doseči, na eni strani, razglasitev ničnosti odločb Komisije o zavrnitvi njene prijave na delovno mesto pravnice v Sektorju nepremičninske politike v Uradu za infrastrukturo in logistiko v Bruslju (OIB) in imenovanju drugega kandidata na to delovno mesto, ter na drugi strani povračilo škode – Pojem procesnega upravičenja – Obveznost obrazložitve – Izkrivljanje dokazov – Zloraba pooblastil – Interes službe in načeli dolžne skrbnosti in dobrega upravljanja.
   Izrek

               1)

               Sodba Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 14. novembra 2006 v zadevi Neirinck proti Komisiji (T-494/04) je razveljavljena v delu, v katerem je Sodišče prve stopnje zavrnilo tožbeni razlog v zvezi s kršitvijo obveznosti obrazložitve v odločbi Komisije Evropskih skupnosti z dne 27. aprila 2004, s katero je bila Wineke Neirinck obveščena o neuspehu na ustnem preizkusu v postopku zaposlovanja za mesto pravnika kot začasnega uslužbenca v Sektorju nepremičninske politike v Uradu za infrastrukturo in logistiko v Bruslju.

               2)

               V preostalem delu se pritožba zavrne.

               3)

               Odločba Komisije Evropskih skupnosti z dne 27. aprila 2004, s katero je bila Wineke Neirinck obveščena o neuspehu na ustnem preizkusu v postopku zaposlovanja za mesto pravnika kot začasnega uslužbenca v Sektorju nepremičninske politike v Uradu za infrastrukturo in logistiko v Bruslju, se razglasi za nično.

               4)

               V preostalem delu se tožba zavrne.

               5)

               Komisija Evropskih skupnosti nosi poleg svojih stroškov tudi vse tiste stroške, ki jih je Wineke Neirinck priglasila pri Sodišču Evropskih skupnosti in pri Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti.

      (1)  UL C 95, 28.4.2007.


title: Zadeva C-437/05: Sklep Sodišča (peti senat) z dne 11. januarja 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Okresní soud v Českém Krumlově — Češka republika) — Jan Vorel proti Nemocnice Český Krumlov (Člen 104(3), prvi stavek, Poslovnika — Socialna politika — Zaščita varnosti in zdravja delavcev — Direktivi 93/104/ES in 2003/88/ES — Pojem delovni čas — Obdobje nedejavnosti v okviru dežurstva, ki ga zagotavlja zdravnik na delovnem mestu — Opredelitev — Posledice za plačilo zainteresiranega)

text:
               10.3.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 56/12

         Sklep Sodišča (peti senat) z dne 11. januarja 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Okresní soud v Českém Krumlově — Češka republika) — Jan Vorel proti Nemocnice Český Krumlov
   (Zadeva C-437/05) (1)

   (Člen 104(3), prvi stavek, Poslovnika - Socialna politika - Zaščita varnosti in zdravja delavcev - Direktivi 93/104/ES in 2003/88/ES - Pojem „delovni čas“ - Obdobje nedejavnosti v okviru dežurstva, ki ga zagotavlja zdravnik na delovnem mestu - Opredelitev - Posledice za plačilo zainteresiranega)
   (2007/C 56/20)
   Jezik postopka: češčina
   Predložitveno sodišče
   Okresní soud v Českém Krumlově
   Stranki

      Tožeča stranka: Jan Vorel

      Tožena stranka: Nemocnice Český Krumlov
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Okresní soud v Českém Krumlově — Razlaga členov 2, točka 1 in 18 Direktive Sveta 93/104/ES z dne 23. novembra 1993 o določenih vidikih organizacije delovnega časa (UL L 307, str. 18) — Pojem delovnega časa — Nacionalna zakonodaja v zvezi obdobji nedejavnosti, vključenimi v dežurstvo zdravnika na delovnem mestu, ki se ne štejejo za delovni čas.
   Izrek

               1.

               Direktivo Sveta 93/104/ES z dne 23. novembra 1993 o določenih vidikih organizacije delovnega časa, kot je bila spremenjena z Direktivo 2000/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. junija 2000 in Direktivo 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa, je treba razlagati tako, da:

                           —

                           nasprotujeta ureditvi države članice, v skladu s katero se dežurstva, ki jih opravi zdravnik v skladu z režimom fizične prisotnosti na samem kraju dela, v okviru katerega pa ne opravi nobenega dejanskega dela, v celoti ne štejejo za „delovni čas“ v smislu navedenih direktiv;

                           —

                           ne nasprotujeta temu, da država članica uporablja ureditev, ki v zvezi s plačili delavcev in dežurstvi, ki jih ti opravljajo na kraju dela, razlikuje med obdobji, v katerih se delo dejansko opravi, in obdobji, v katerih se ne opravi nobeno dejansko delo, če taka ureditev v celoti zagotavlja polni učinek pravic, ki jih navedeni direktivi podeljujeta delavcem zaradi učinkovite zaščite njihovega zdravja in varnosti.

      (1)  UL C 36, 11.2.2006.


title: Zadeva T-745/16: Tožba, vložena 28. oktobra 2016 – BPCE/ECB

text:
               9.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/40

         Tožba, vložena 28. oktobra 2016 – BPCE/ECB
   (Zadeva T-745/16)
   (2017/C 006/50)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: BPCE (Pariz, Francija) (zastopniki: A. Gosset Grainville, C. Renner in P. Kupka, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska centralna banka

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               sklep Evropske centralne banke št. ECB/SSM/2016 9695005MSXI0YEMGDF46/195 z dne 24. avgusta 2016 razglasi za ničen;

               —

               Evropski centralni banki vsekakor naloži plačilo celotnih stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: nepristojnost, ki naj bi jo vseboval sklep Evropske centralne banke (ECB) z dne 24. avgusta 2016, s katerim je bila zavrnjena prošnja tožeče stranke za upravičenost do izključitve izpostavljenosti do Caisse des dépôts et consignations, ki so nastale iz centraliziranih sredstev, zbranih v okviru reguliranih prihrankov, in sicer pri izračunu količnika finančnega vzvoda (v nadaljevanju: izpodbijani sklep), ker naj ECB ne bi bila pristojna za zavrnitev odobritve zaprošene izključitve, potem ko je ugotovila, da so vse zahteve, določene z veljavnimi določbami Unije, izpolnjene.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: tožena stranka naj bi večkrat napačno uporabila pravo. Tožeča stranka namreč meni, da izpodbijani sklep tudi ob predpostavki, da je bila ECB pristojna za sprejetje navedenega sklepa, ne bi bil veljaven, ker naj bi bilo v njem večkrat napačno uporabljeno pravo, in sicer obenem glede na Uredbo (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (UL 2013, L 176, str. 1; v nadaljevanju Uredba št. 575/2013) ter glede na namen zakonodajalca Evropske unije, ker naj bi ECB napačno razlagala zadevno zakonodajo in tako sprejela sklep, ki:

                           —

                           naj bi bil v nasprotju s cilji in namenom pravil o količniku finančnega vzvoda, ker se je kršil ne le cilj predpisov o količniku finančnega vzvoda kot takih, temveč tudi namen zakonodajalca, izražen s sprejetjem odstavka 14 člena 429 Uredbe št. 575/2013;

                           —

                           naj bi spreminjal osnovno določbo z upoštevanjem dveh novih zahtev, ki nista predmet zadevne določbe;

                           —

                           naj bi členu 429, odstavek 14, Uredbe št. 575/2013 odvzel polni učinek.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: izpodbijani sklep naj bi vseboval več očitnih napak pri presoji, zlasti glede narave centraliziranih sredstev reguliranih prihrankov, glede posledic vpisa sredstev v bilanco banke in glede učinkov mehanizma za prilagoditev centraliziranih zneskov.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: kršitev več splošnih načel prava Unije, in sicer načela sorazmernosti, načela pravne varnosti in načela dobrega upravljanja, ker je ECB kršila svojo obveznost skrbnega ravnanja.

               5.

               Peti tožbeni razlog: pomanjkljiva obrazložitev izpodbijanega sklepa, ker naj bi za ECB veljala obveznost temeljitejše obrazložitve, navedeni sklep pa je obrazložen nezadostno in napačno.


title: Zadeva T-818/16: Tožba, vložena 22. novembra 2016 – Netflix International in Netflix/Komisija

text:
               30.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/51

         Tožba, vložena 22. novembra 2016 – Netflix International in Netflix/Komisija
   (Zadeva T-818/16)
   (2017/C 030/59)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Netflix International BV (Amsterdam, Nizozemska) in Netflix, Inc. (Los Gatos, Kalifornija, Združene države) (zastopniki: C. Alberdingk Thijm, S. van Schaik in S. van Velze, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

               —

               Sklep komisije z dne 1. septembra 2016, s katerim je ugotovljeno, da je sprememba nemškega zakona o ukrepih za spodbujanje nemškega filma v njeni sedmi različica v skladu z notranjim trgom (1), razglasi za ničen; in

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata šest tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev Direktive o avdiovizualnih medijskih storitvah (2).

                           —

                           Komisija je kršila člen 13(1) DAVMS s tem, da je odločila, da je ukrep Nemčije v skladu s tem členom, ki se razlaga ob upoštevanju predlaganih sprememb.

                           —

                           Komisija je kršila člene 2(1), 2(2) in 3 DAVMS s tem, da je odločila, da ukrep Nemčije ne krši načela države izvora.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 110 PDEU.

                           —

                           Komisija je kršila člen 110 PDEU s tem, da je ugotovila, da ukrep Nemčije ni diskriminatoren do ponudnikov avdiovizualnih medijskih storitev na zahtevo, ki imajo sedež izven Nemčije, vendar ciljajo na Nemško publiko.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev člena 56 PDEU.

                           —

                           Komisija je kršila člen 56 PDEU, ker ni obravnavala, ali ukrep Nemčije krši svobodo opravljanja storitev, pri čemer je obstoj te kršitve dejstvo.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 49 PDEU.

                           —

                           Komisija je kršila člen 49 PDEU, ker ni obravnavala, ali ukrep Nemčije krši pravico do ustanavljanja, pri čemer je obstoj te kršitve dejstvo.

               5.

               Peti tožbeni razlog: kršitev člena 107 TFEU.

                           —

                           Komisija je kršila člen 107 PDEU s tem, da je ugotovila, da je ukrep Nemčije oblika državne pomoči, ki je upravičena s kulturnim namenom in združljiva z notranjim trgom.

               6.

               Šesti tožbeni razlog: bistvena kršitev postopka.

                           —

                           Komisija je storila bistveno kršitev postopka s tem, da ni izpolnila zahtev obrazložitve, kot so določene v členu 296(2) PDEU, in pravice do dobrega upravljanja, kot je določena v členu 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

      (1)  Sklep Komisije (EU) 2016/2042 z dne 1. septembra 2016 o shemi pomoči SA.38418 – 2014/C (prej 2014/N), ki jo namerava Nemčija izvajati za financiranje filmske produkcije in distribucije (notificirano pod dokumentarno številko C(2016) 5551) (UL L 314, str. 63).

      (2)  Direktiva 2010/13/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. marca 2010 o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju avdiovizualnih medijskih storitev (Direktiva o avdiovizualnih medijskih storitvah) (DAVMS) (UL L 95, str. 1).


title: Zadeva C-216/05: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Irski, vložena dne 17. maja 2005

text:
               6.8.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 193/10

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Irski, vložena dne 17. maja 2005
   (Zadeva C-216/05)
   (2005/C 193/17)
   Jezik postopka: angleščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopa Xavier Lewis, zastopnik, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, je dne 17. maja 2005 na Sodišču Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Irski.
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da Irska s tem, da je podvrgla popolno in učinkovito sodelovanje javnosti pri oceni določenega vpliva na okolje vnaprejšnjemu plačilu kotizacije, ni izpolnila obveznosti ki izhajajo iz členov 6 in 8 Direktive Sveta 85/337/EGS z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (1), spremenjene z Direktivo Sveta 97/11/ES z dne 3. marca 1997 o spremembi Direktive 85/337/EGS o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (2),

               —

               Irski naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Irski zakon o planiranju določa, da lahko planski organi in planski odbori za pritožbe članom javnosti zaračunajo kotizacijo za vlaganje predlogov ali izražanje mnenj v postopkih planiranja in za vlaganje predlogov v planskih pritožbah. Komisija trdi, da obračunavanje takih kotizacij pomeni kršitev Direktive 85/337/EGS, spremenjene z Direktivo 97/11/EGS, zaradi naslednjih razlogov:

               —

               v direktivi ni izrecne določbe, ki bi dopuščala obračunavanje takih kotizacij;

               —

               take kotizacije so v nasprotju s sistemom in namenom direktive;

               —

               besedilo člena 6(2) in (3) Direktive ne dopušča široke interpretacije, kot jo želi uporabiti Irska, in;

               —

               Irska omejuje pravice, ki jih javnosti zagotavlja člen 6(2) Direktive.

      (1)  UL L 175, 5.7.1985, str. 40.

      (2)  UL L 73, 14.3.1997, str. 5.


title: Zadeva T-679/13: Tožba, vložena 16. decembra 2013 – AEMN proti Parlamentu

text:
               22.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 85/21

         Tožba, vložena 16. decembra 2013 – AEMN proti Parlamentu
   (Zadeva T-679/13)
   2014/C 85/36
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Zveza evropskih nacionalnih gibanj (AEMN) (Matzenheim, Francija) (zastopnik: J. P. Le Moigne, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski parlament

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi ničnost sklepa Evropskega parlamenta z dne 7. oktobra 2013, katerega vsebina je bila delno ponovljena s sklepom z dne 14. oktobra 2013 in s katerim je bila dokončna dodelitev, ki jo je Evropski parlament odobril zvezi evropskih nacionalnih gibanj za leto 2012, določena na 186 292,12 EUR in je bilo posledično odločeno, da mora zveza evropskih nacionalnih gibanj vrniti 186 292,12 EUR ob upoštevanju, da je bilo tožeči zvezi že dodeljenih 231 412,80 EUR;

               —

               Evropskemu parlamentu naloži plačilo vseh stroškov in mu odredi, naj iz tega naslova zvezi evropskih nacionalnih gibanj plača 20 000,00 EUR.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge, ki so v bistvu enaki ali podobni tožbenim razlogom, navedenim v okviru zadeve AEMN proti Parlamentu (T-678/13).


title: Zadeva T-524/09: Tožba, vložena 24. decembra 2009 – Meredith proti UUNT (BETTER HOMES AND GARDENS)

text:
               27.2.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 51/44

         Tožba, vložena 24. decembra 2009 – Meredith proti UUNT (BETTER HOMES AND GARDENS)
   (Zadeva T-524/09)
   2010/C 51/81
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Meredith Corporation (Des Moines, Združene države) (zastopnika: R.N. Furneaux in E.A. Hardcastle, solicitors)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 23. septembra 2009 v zadevi R 517/2009-2 naj se razveljavi v delu, v katerem je bila zavrnjena prijava zadevne znamke Skupnosti za storitve iz razreda 36, in dovoli naj se prijava znamke za te storitve;

               —

               ugodi naj se predlogu tožeče stranke; in

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka v primeru, da bo tem predlogom nasprotovala, in njen zahtevek naj se zavrne.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „BETTER HOMES AND GARDENS“ za proizvode in storitve iz razredov 16, 35 in 36

      Odločba preizkuševalca: delna zavrnitev prijave znamke Skupnosti

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev členov 7(1)(b) in 7(2) Uredbe Sveta št. 207/2009, ker je odbor za pritožbe storil napako s tem, da pri določitvi, ali je znamka brez slehernega razlikovalnega učinka glede proizvodov in storitev, za katere se zahteva registracija, ni opravil pravilnega preizkusa.


title: Zadeva T-459/13: Tožba, vložena 23. avgusta 2013 – Larrañaga Otaño proti UUNT (GRAPHENE)

text:
               26.10.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 313/32

         Tožba, vložena 23. avgusta 2013 – Larrañaga Otaño proti UUNT (GRAPHENE)
   (Zadeva T-459/13)
   2013/C 313/61
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Joseba Larrañaga Otaño (San Sebastian, Španija); in Mikel Larrañaga Otaño (San Sebastian) (zastopnik: F. Bueno Salamero, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlogi

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „GRAPHENE“za proizvode in storitve iz razredov 2, 6, 10 in 22 – prijava znamke Skupnosti št. 10 892 446

      Odločba preizkuševalca: zavrnitev zahteve za registracijo

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe št. 207/2009