title: Zadeva T-25/10: Tožba, vložena 27. januarja 2010 – BASF Specialty Chemicals in BASF Lampertheim proti Komisiji

text:
               17.4.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 100/44

         Tožba, vložena 27. januarja 2010 – BASF Specialty Chemicals in BASF Lampertheim proti Komisiji
   (Zadeva T-25/10)
   2010/C 100/68
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeči stranki: BASF Specialty Chemicals Holding GmbH (Basel, Švica), BASF Lampertheim GmbH (Lampertheim, Nemčija) (Zastopnika: Rechtsanwälte F. Montag in T. Wilson)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi tožečih strank

               —

               Člen 1(1)(q) in člen 1(2)(q) Odločbe C(2009) 8682 konč. z dne 11. novembra 2009 (zadeva COMP/38589 – toplotni stabilizatorji), kolikor se nanaša na družbo BASF Specialty Chemicals Holding GmbH, člen 1(1)(r) in člen 1(2)(r) te odločbe, kolikor se nanaša na družbo BASF Lampertheim GmbH, ter člen 2, točki 15 in 36, te odločbe, kolikor se nanaša na tožeči stranki, naj se razglasijo za nične;

               —

               podredno, višina globe, naložene tožečima strankama v členu 2, točki 15 in 36, odločbe, naj se primerno zmanjša;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke izpodbijajo Odločbo Komisije C(2009) 8682 konč. z dne 11. novembra 2009 v zadevi COMP/38589 – toplotni stabilizatorji. V izpodbijani odločbi so bile tožečima strankama in drugim podjetjem naložene globe zaradi kršitve člena 81 ES in – od 1. januarja 1994 – člena 53 Sporazuma EGP. Tožeči stranki sta bili po mnenju Komisije udeleženi v vrsti omejevalnih sporazumov in/ali usklajenih ravnanj na področju kositrnih stabilizatorjev in na področju ESBO/estrov v EGP, ki so zajemala določitev cen, razdelitev trga na podlagi razdelitve prodajnih kvot, razdelitev in dodelitev strank ter izmenjavo gospodarsko občutljivih informacij, zlasti o strankah, proizvodnji in prodaji.
   V utemeljitev svoje tožbe tožeči stranki navajata tri tožbene razloge.
   Prvič, sklicujeta se na kršitev člena 25 Uredbe (ES) št. 1/2003 (1), saj je pooblastilo tožene stranke, da tožečima strankama naloži globo, zastaralo. Tožeči stranki v nasprotju z mnenjem Komisije menita, da določbe člena 25(6) Uredbe št. 1/2003 za njiju ne veljajo.
   Kot drugi tožbeni razlog tožeči stranki navajata, da izpodbijana odločba krši člen 101 PDEU v povezavi s členom 23(2) Uredbe št. 1/2003, saj kršitev v glavnem ni mogoče pripisati družbi BASF Specialty Chemicals Holding GmbH in ji zato ne bi smela biti naložena globa. Tožeči stranki v zvezi s tem prav tako navajata, da je Komisija pri določitvi globe za družbo BASF Lampertheim GmbH kršila člen 23(2) Uredbe št. 1/2003, saj bi smela pri izračunu najvišje globe, ki ne sme preseči 10 % celotnega prometa, za obdobja, ko družba BASF Specialty Chemicals Holding GmbH ni odgovarjala, upoštevati le celotni promet družbe BASF Lampertheim GmbH.
   Nazadnje tožeči stranki kot tretji tožbeni razlog očitata kršitev člena 23(2) in (3) Uredbe št. 1/2003 v povezavi s smernicami o načinu določanja glob (2), saj Komisija ni zadosti zmanjšala glob tožečih strank. Tožeči stranki navajata, da bi morala Komisija bolj upoštevati nesorazmerno dolg postopek in njuno sodelovanje v okviru obvestila o prizanesljivosti (3). Poleg tega bi bilo treba pri zmanjšanju globe upoštevati njuno aktivno sodelovanje zunaj okvira obvestila o prizanesljivosti.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL L 1, str. 1).

      (2)  Smernice o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 23(2)(a) Uredbe št. 1/2003 (UL 2006, C 210, str. 2).

      (3)  Obvestilo Komisije o imuniteti pred globami in zmanjševanju glob v primerih kartelov (UL 2002, C 45, str. 3).


title: Zadeva F-112/13: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 29. aprila 2015 – Dimitriou/ENISA

text:
               15.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 198/51

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 29. aprila 2015 – Dimitriou/ENISA
   (Zadeva F-112/13) (1)

   (2015/C 198/70)
   Jezik postopka: grščina
   Predsednik prvega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 85, 22.3.2014, str. 26.


title: Zadeva C-160/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Varas Cíveis de Lisboa (5 a Vara Cível) (Portugalska) 4. aprila 2014 – João Filipe Ferreira da Silva e Brito in drugi proti Estado português

text:
               10.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 175/30

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Varas Cíveis de Lisboa (5a Vara Cível) (Portugalska) 4. aprila 2014 – João Filipe Ferreira da Silva e Brito in drugi proti Estado português
   (Zadeva C-160/14)
   2014/C 175/37
   Jezik postopka: portugalščina

      Predložitveno sodišče

   Varas Cíveis de Lisboa

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: João Filipe Ferreira da Silva e Brito in drugi

      Tožena stranka: Estado português

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je Direktivo Sveta 2001/23/ES z dne 12. marca 2001 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov (1), zlasti njen člen 1(1), treba razlagati tako, da pojem „prenos obrata“ zajema položaj, v katerem podjetje, ki deluje na trgu čarterskih poletov, preneha na podlagi odločitve večinskega delničarja, prav tako podjetja, ki deluje v letalskem sektorju, pri čemer matično podjetje v okviru likvidacije:

                           i)

                           prevzame položaj družbe, ki je prenehala, v pogodbah o najemu letal in veljavnih pogodbah o čarterskih poletih, sklenjenih z organizatorji potovanj;

                           ii)

                           opravlja dejavnost, ki jo je prej opravljala družba, ki je prenehala;

                           iii)

                           dopusti vrnitev nekaterih delavcev, ki so bili dotlej zaposleni pri družbi, ki je prenehala, na delo in jih določi za izvrševanje enakih nalog;

                           iv)

                           od družbe, ki je prenehala, prejme manjšo opremo?

               2.

               Ali je treba člen 267 PDEU (prej člen 234) razlagati tako, da bi Supremo Tribunal de Justiça glede na dejansko stanje, opisano v prejšnjem vprašanju, in glede na to, da so nacionalna sodišča na nižjih stopnjah, ki so odločala o tem primeru, sprejela protislovne odločbe, moralo pri Sodišču Evropskih skupnosti vložiti predlog za sprejetje predhodne odločbe o pravilni razlagi pojma „prenos obrata“ v skladu s členom 1(1) Direktive 2001/23/ES?

               3.

               Ali pravo Skupnosti, zlasti načela, ki jih je Sodišče Evropskih skupnosti razvilo v sodbi Köbler (2) v zvezi z odgovornostjo države za škodo, ki posameznikom nastane zaradi kršitve prava Skupnosti, ki jo stori nacionalno sodišče, ki odloča na zadnji stopnji, nasprotuje uporabi nacionalne določbe, ki za utemeljitev odškodninskega zahtevka zoper državo zahteva predhodno razveljavitev odločbe, s katero je bila povzročena škoda?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 98.

      (2)  C-224/01, EU:C:2003:513


title: Zadeva C-551/13: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 18. decembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari – Italija) – Società Edilizia Turistica Alberghiera Residenziale (SETAR)/Comune di Quartu S. Elena (Predhodno odločanje — Direktiva 2008/98/ES — Člen 15 — Ravnanje z odpadki — Možnost povzročitelja odpadkov, da jih sam obdela — Nacionalni zakon o prenosu, ki je bil sprejet, ni pa še začel veljati — Iztek roka za prenos — Neposredni učinek)

text:
               23.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 65/12

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 18. decembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari – Italija) – Società Edilizia Turistica Alberghiera Residenziale (SETAR)/Comune di Quartu S. Elena
   (Zadeva C-551/13) (1)

   ((Predhodno odločanje - Direktiva 2008/98/ES - Člen 15 - Ravnanje z odpadki - Možnost povzročitelja odpadkov, da jih sam obdela - Nacionalni zakon o prenosu, ki je bil sprejet, ni pa še začel veljati - Iztek roka za prenos - Neposredni učinek))
   (2015/C 065/17)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Società Edilizia Turistica Alberghiera Residenziale (SETAR)

      Tožena stranka: Comune di Quartu S. Elena

      Izrek

   Pravo Unije in Direktivo 2008/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 o odpadkih in razveljavitvi nekaterih direktiv je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi, kakršna je ta v zadevi v postopku v glavni stvari, s katero je prenesena določba te direktive, katere začetek veljavnosti pa je pogojen s sprejetjem poznejšega nacionalnega akta, če do tega začetka veljavnosti pride po izteku roka za prenos, ki je določen z navedeno direktivo.
   Člen 15(1) Direktive 2008/98 v povezavi s členoma 4 in 13 te direktive je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, ki ne določa možnosti za proizvajalca odpadkov ali imetnika odpadkov, da sam poskrbi za odstranitev svojih odpadkov in je tako oproščen plačila občinske dajatve za odstranjevanje odpadkov, če je ta ureditev v skladu z zahtevami načela sorazmernosti.

      (1)  UL C 377, 21.12.2013.


title: Zadeva T-109/17: Tožba, vložena 21. februarja 2017 – FCA US/EUIPO – Busbridge (VIPER)

text:
               18.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 121/42

         Tožba, vložena 21. februarja 2017 – FCA US/EUIPO – Busbridge (VIPER)
   (Zadeva T-109/17)
   (2017/C 121/62)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: FCA US LLC (City of Auburn Hills, Michigan, Združene države) (zastopnik: C. Morcom, QC)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Robert Dennis Busbridge (Hookwood, Združeno kraljestvo)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Imetnik sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka EU „VIPER“ – blagovna znamka EU št. 3 871 101

      Postopek pred EUIPO: postopek za ugotovitev ničnosti

      Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 1. decembra 2016 v zadevi R 554/2016-1

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbi oddelka za izbris in prvega odbora za pritožbe ter prijavo R. D. Busbridgea vrne v obravnavo oddelku za izbris, da sprejme primerne ukrepe;

               —

               odredi glede plačila stroškov.

      Navajana tožbena razloga

               —

               Odbor za pritožbe je napačno ugotovil, da je R. D. Busbridge dokazal uporabo, ki se nanaša na blago, ki je zajeto z registracijo Združenega kraljestva (to je „Sports cars“);

               —

               dokazi, ki jih je predložil R. D. Busbridge, so bili povsem neustrezni za dokaz „resne in dejanske“ uporabe, ki se zahteva s členom 57(2) in (3) Uredbe št.o207/2009.


title: Zadevi C-376/05 in C-377/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Bundesgerichthof z dne  26. julija 2005  v zadevah A. Brünsteiner GmbH (C-376/05) in Autohaus Hilgert GmbH (C-377/05) proti Bayerische Motorenwerke AG

text:
               14.1.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/8

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Bundesgerichthof z dne 26. julija 2005 v zadevah A. Brünsteiner GmbH (C-376/05) in Autohaus Hilgert GmbH (C-377/05) proti Bayerische Motorenwerke AG
   (Zadevi C-376/05 in C-377/05)
   (2006/C 10/18)
   Jezik postopka: nemščina
   Bundesgerichthof (Nemčija) je s sklepom z dne 26. julija 2005 v zadevah A. Brünsteiner GmbH (C-376/05) in Autohaus Hilgert GmbH (C-377/05) proti Bayerische Motorenwerke AG, ki ga je sodno tajništvo prejelo 12. oktobra 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložilo predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Bundesgerichthof Sodišču predlaga, naj odloči o naslednjih vprašanjih:

               1.

               Ali je treba prvi stavek člena 5(3), prva alinea, Uredbe Komisije (ES) št. 1475/95 (1) z dne 28. junija 1995 o uporabi člena 85(3) Pogodbe za nekatere skupine sporazumov o distribuciji in servisiranju motornih vozil (Uredba (ES) št. 1475/95) razlagati tako, da je potrebna reorganizacija celotne mreže ali njenega znatnega dela, in iz tega izhajajoča pravica dobavitelja odpovedati sporazume z distributerji njegove distribucijske mreže z odpovednim rokom enega leta, lahko tudi posledica tega, da so bile s pričetkom veljavnosti Uredbe Komisije (ES) št. 1400/2002 (2) z dne 31. julija 2002 o uporabi člena 81(3) Pogodbe za skupine vertikalnih sporazumov in usklajenih ravnanj na področju motornih vozil (Uredba (ES) št. 1400/2002), potrebne korenite spremembe distribucijskih sistemov, ki so jih do tega trenutka uporabljali dobavitelji in njihovi distributerji v skladu z Uredbo (ES) št. 1475/95, ki so bili po tej Uredbi izvzeti?

               2.

               V primeru, da je odgovor na prvo vprašanje nikalen:

                           Ali je treba člen 4 Uredbe (ES) št. 1400/2002 razlagati tako, da v pogodbi z distributerji motornih vozil vsebovani sporazumi z omejevalnimi učinki, ki po tej uredbi sami po sebi pomenijo nedopustne omejitve („črne klavzule“), izjemoma z iztekom enoletnega prehodnega obdobja po členu 10 Uredbe dne 30. septembra 2003 niso vodili do neveljavnosti izjeme od prepovedi po členu 81(1) ES za vse sporazume z omejevalnimi učinki, če je bila ta pogodba sklenjena v času, ko se je uporabljala Uredba št. 1475/95, je bila prilagojena zahtevam te uredbe, in je bila po tej uredbi izvzeta?

                           Ali to v vsakem primeru velja takrat, če je po nacionalnem pravu posledica ničnosti vseh pogodbenih določb z omejevalnimi učinki na podlagi prava Skupnosti, ničnost celotne pogodbe z distributerjem?

      (1)  UL L 145, str. 25.

      (2)  UL L 203, str. 30.


title: Zadeva T-115/15: Tožba, vložena 5. marca 2015 – Deza/ECHA

text:
               1.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/14

         Tožba, vložena 5. marca 2015 – Deza/ECHA
   (Zadeva T-115/15)
   (2015/C 178/16)
   Jezik postopka: češčina

      Stranki

      Tožeča stranka: Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Češka republika) (zastopnik: P. Dejl, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska agencija za kemikalije

      Predloga

               —

               Razglasitev ničnosti Sklepa ED/108/2014 izvršnega direktorja Evropske agencije za kemikalije z dne 12. decembra 2014 o posodobitvi in nadomestitvi obstoječega vnosa za snov DEHP na seznamu tistih snovi, ki bodo morda vključene v Prilogo XIV k Uredbi (ES) št. 1907/2006 (1);

               —

               naložitev plačila stroškov toženi stranki.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: izpodbijana odločba je po naravi akt ultra vires

               Tožeča stranka trdi, da je izpodbijana odločba po naravi akt ultra vires, ker (i) tožena stranka na podlagi Uredbe št. 1907/2006 ni pristojna, da s tem sklepom posodobi seznam tistih snovi, ki bodo morda vključene v Prilogo XIV, v smislu člena 59(1) te uredbe, (ii) je tožena stranka pred sprejetjem izpodbijanega sklepa izvedla postopek, ki je bil v nasprotju s členom 59 Uredbe št. 1907/2006, in (iii) je šlo pri izpodbijanim sklepu in postopku tožene stranke, ki je privedel do njegovega sprejetja, za obid postopka, ki sta ga v ta namen določila Svet Evropske unije in Evropski parlament.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: izpodbijani sklep naj bi bil v nasprotju z načelom pravne varnosti
               Tožeča stranka trdi, da je izpodbijani sklep v nasprotju z načelom pravne varnosti, ker (i) je v njem dietil heksil ftalat (DEHP) opredeljen kot snov, ki negativno vpliva na delovanje žlez z notranjim izločanjem, čeprav v pravu EU ni opredelitve te snovi niti meril za njeno prepoznavo in čeprav so ta opredelitev ali merila pripravljena s strani Evropske komisije na podlagi uredb in sklepov Sveta in Parlamenta, ter (ii) je bil ta sklep sprejet, ko je postopek za odobritev snovi DEHP kot snovi, strupene za razmnoževanje, na podlagi člena 57(c) Uredbe št. 1907/2006, še vedno potekal, pa čeprav je bil že v zaključni fazi.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: izpodbijani sklep naj ne bi bil utemeljen na prepričljivih in objektivnih znanstvenih ugotovitvah
               Tožeča stranka trdi, da je izpodbijani sklep nezakonit, ker ni utemeljen na prepričljivih in objektivnih znanstvenih ugotovitvah, ki bi dokazovale, da DEHP izpolnjuje vsa merila iz člena 57(f) Uredbe št. 1907/2006.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: kršitev pravic tožeče stranke in načel, izhajajočih iz Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter Listine Evropske unije o temeljnih pravicah
               Tožeča stranka trdi, da so z izpodbijanim sklepom in postopkom tožene stranke, ki je privedel do njegovega sprejetja, kršene njene pravice in načela, izhajajoča iz Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, zlasti načelo pravne varnosti, pravica do poštenega sojenja in pravica do nemotenega uživanja lastnine.

      (1)  Uredba (ES) št. 1907/2006 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH), o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije ter spremembi Direktive 1999/45/ES ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES (UL L 396, str. 1, in popravki v UL 2007, L 136, str. 3, UL 2008, L 141, str. 22 in UL 2009, L 36, str. 84).


title: Zadeva T-360/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 8. septembra 2016 – Dr Vita/EUIPO (69) (Znamka Evropske unije — Prijava figurativne znamke Evropske unije 69 — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               17.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 383/14

         Sodba Splošnega sodišča z dne 8. septembra 2016 – Dr Vita/EUIPO (69)
   (Zadeva T-360/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Prijava figurativne znamke Evropske unije 69 - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2016/C 383/19)
   Jezik postopka: poljščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Dr Vita sp. z o.o. (Olsztyn, Poljska) (zastopnica: D. Rzążewska, odvetnica)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnica: D. Walicka, agentka)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 1. aprila 2015 (zadeva R 2513/2014-5) v zvezi z zahtevo za registracijo figurativnega znaka 69 kot znamke Evropske unije.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Dr Vita sp. z o.o. se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 279, 24.8.2015.


title: Zadeva T-627/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 2. oktobra 2015 – The Tea Board/UUNT – Delta Lingerie (Darjeeling) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Figurativna znamka Darjeeling — Prejšnji kolektivni znamki Skupnosti, besedna in figurativna, DARJEELING — Relativni razlogi za zavrnitev — Člen 8(1)(b) in (5) Uredbe št. 207/2009)

text:
               23.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 389/40

         Sodba Splošnega sodišča z dne 2. oktobra 2015 – The Tea Board/UUNT – Delta Lingerie (Darjeeling)
   (Zadeva T-627/13) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Figurativna znamka Darjeeling - Prejšnji kolektivni znamki Skupnosti, besedna in figurativna, DARJEELING - Relativni razlogi za zavrnitev - Člen 8(1)(b) in (5) Uredbe št. 207/2009))
   (2015/C 389/42)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: The Tea Board (Kalkuta, Indija) (zastopnika: A. Nordemann in M. Maier, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: S. Palmero Cabezas, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Delta Lingerie (Cachan, Francija) (zastopnika: G. Marchais in P. Martini-Berthon, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 11. septembra 2013 (zadeva R 1387/2012-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med The Tea Board in Delta Lingerie.

      Izrek

               1.

               Odločba drugega odbora za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 11. septembra 2013 (zadeva R 1387/2012-2) se razveljavi v delu, v katerem se nanaša na proizvode, zajete s prijavljeno znamko, iz razreda 25 Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji blaga in storitev zaradi registracije znamk z dne 15. junija 1957, kakor je bil revidiran in spremenjen, in na „storitve maloprodaje ženskega spodnjega perila in finega damskega perila, parfumov, toaletnih vod in kozmetičnih sredstev, perila za gospodinjstvo in kopalnega perila“, zajete s prijavljeno znamko, iz razreda 35 navedenega aranžmaja.

               2.

               Tožba se v preostalem zavrne.

               3.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 45, 15.2.2014.


title: Zadeva C-419/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Madžarska) 8. septembra 2014 – WebMindLicences Kft. proti Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság

text:
               8.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 439/17

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Madžarska) 8. septembra 2014 – WebMindLicences Kft. proti Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság
   (Zadeva C-419/14)
   (2014/C 439/25)
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: WebMindLicences Kft.

      Tožena stranka: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je v okviru identifikacije osebe, ki opravlja storitev, za namene DDV –kadar se ugotavlja, ali je transakcija fiktivna, brez dejanske ekonomske in trgovinske vsebine in namenjena izključno pridobitvi davčne ugodnosti – za razlago členov 2(1)(c), 24(1) in 43 Direktive Sveta 2006/112/ES (1) z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (v nadaljevanju: Direktiva o DDV) pomembno dejstvo, da je v okoliščinah, kakršne so v postopku v glavni stvari, upravitelj in 100 odstotni lastnik gospodarske družbe, ki izda licenco, fizična oseba, ki je izumila strokovno znanje, ki se prenese na podlagi licenčne pogodbe?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je pri uporabi členov 2(1)(c), 24(1) in 43 Direktive o DDV in presoji obstoja zlorabe pomembno dejstvo, da ta fizična oseba neformalno vpliva oziroma bi lahko vplivala na način upravljanja gospodarske družbe, ki je pridobila licenco, in na odločitve te družbe? Ali je pri tej razlagi lahko upoštevna okoliščina, da izumitelj strokovnega znanja neposredno ali posredno sodeluje ali bi lahko sodeloval – tako da poklicno svetuje ali daje nasvete za razvoj in uporabo strokovnega znanja – pri sprejemanju poslovnih odločitev, povezanih z opravljanjem storitve na podlagi tega strokovnega znanja?

               3.

               Ali je v okoliščinah postopka v glavni stvari in ob upoštevanju navedenega v drugem vprašanju za identifikacijo osebe, ki opravlja storitev, za namene DDV poleg analiz osnovne pogodbene transakcije upoštevno dejstvo, da izumitelj strokovnega znanja, kot fizična oseba, vpliva, natančneje, odločilno vpliva, ali določa smernice glede načina opravljanja storitve, ki temelji na tem strokovnega znanju?

               4.

               Če je odgovor na tretje vprašanje pritrdilen, katere okoliščine se lahko pri ugotavljanju obsega tega vpliva in teh smernic upoštevajo, oziroma podrobneje, na podlagi katerih meril je mogoče ugotoviti, da se odločilno vpliva na opravljanje storitve in da se je izvršila dejanska ekonomska vsebina osnovne transakcije v korist družbe, ki izda licenco?

               5.

               Ali se v okoliščinah postopka v glavni stvari pri preučitvi pridobitve davčne ugodnosti pri analizi razmerij gospodarskih subjektov in oseb, ki so udeležene v transakciji, upošteva dejstvo, da so davčni zavezanci, ki so sodelovali pri sporni pogodbeni transakciji, namenjeni davčni utaji, pravne osebe, kadar davčni organi države članice fizični osebi naloži sprejetje strateških in operativnih odločitev družbe? Če je tako, ali je treba upoštevati, v kateri državi članici je fizična oseba sprejela te odločitve? Če je mogoče ugotoviti, da pogodbeni položaj strank ni odločilen, ali je v okoliščinah, kakršne so v obravnavani zadevi, za razlago pomembno dejstvo, da podizvajalci upravljajo tehnična orodja, kadre in finančne transakcije, ki so potrebne za opravljanje obravnavane storitve, ki temelji na internetu?

               6.

               Če je mogoče ugotoviti, da določbe licenčne pogodbe ne odražajo dejanske ekonomske vsebine, ali sprememba pogodbenih določb in vzpostavitev položaja, ki bi obstajal, če transakcije, v kateri je prišlo do zlorabe, ne bi bilo, pomenita, da lahko davčni organ države članice drugače določi državo članico, kjer se opravlja storitev, in s tem kraj, kjer nastane obveznost obračuna davka, čeprav je družba, ki je pridobila licenco, plačala davek, ki se lahko zahteva v državi članici, kjer ima sedež, in v skladu z zakonskimi zahtevami, določenimi v tej državi članici?

               7.

               Ali je treba člena 49 PDEU in 56 PDEU razlagati tako, da nasprotujeta pogodbenemu razmerju, kakršno je predmet postopka v glavni stvari – v skladu s katerim družba, ki je davčna zavezanka v neki državi članici, na podlagi licenčne pogodbe prenese na drugo družbo, davčno zavezanko v drugi državi članici, strokovno znanje za opravljanje storitev z vsebino za odrasle z interaktivno telekomunikacijsko tehnologijo, ki temelji na internetu, in pravico do njegove uporabe v okoliščinah, za katere je značilno dejstvo, da je obdavčitev z DDV države članice, kjer je sedež družbe, ki je pridobila licenco, ugodnejšo glede prenesene storitve – in da lahko to razmerje pomeni zlorabo svobode ustanavljanja in opravljanja storitev?

               8.

               Kakšen pomen je treba v okoliščinah, kakršne so v obravnavani zadevi, ne glede na davčno ugodnost, ki naj bi se lahko pridobila, dati poslovnim interesom družbe, ki izda licenco? Ali je v zvezi s tem – in podrobneje – za razlago pomembno dejstvo, da je 100 odstotni lastnik in upravitelj trgovske družbe, ki izda licenco, fizična oseba, ki je prvotno izumila strokovno znanje?

               9.

               Ali je pri analizi zlorab mogoče upoštevati okoliščine, ki so podobne tem v sporu o glavni stvari, kot so tehnični podatki in infrastruktura v zvezi z uvedbo in opravljanjem storitve, ki je predmet sporne transakcije in priprav in kadrov, s katerimi razpolaga družba, ki izda licenco za opravljanje zadevne storitve, in če je odgovor pritrdilen, kakšne je njihov pomen?

               10.

               Ali je treba v položaju, ki se analizira v obravnavani zadevi, člene 2(1)(c), 24(1), 43 in 273 Direktive o DDV v povezavi s členom 4(3) PEU in členom 325 PDEU razlagati tako, da lahko davčni organ države članice – z namenom učinkovitega izvrševanja obveznosti držav članic Unije, da učinkovito in pravočasno poberejo celotni znesek DDV in da se izognejo izgubi davčnega dohodka zaradi davčnih goljufij in utaj zunaj meja držav članic, v primeru transakcije opravljanja storitve in s ciljem identifikacije osebe, ki opravlja storitev – v dokaznem delu davčnega upravnega postopka in s ciljem pojasniti dejstva sprejme podatke, informacije in dokaze ter torej evidence o komunikacijah, ki jih je preiskovalni organ davčnega organa brez vednosti davčnega zavezanca pridobil v okviru kazenskega postopka, in na njihovi podlagi izvede presojo v zvezi z davčnimi posledicami, in tako, da lahko upravno sodišče, ki obravnava tožbo, vloženo zoper upravno odločbo davčnega organa države članice, pri preverjanju zakonitosti te odločbe presoja navedene elemente v okviru dokazov?

               11.

               Ali je treba v položaju, analiziranem v obravnavani zadevi, člene 2(1)(c), 24(1), 43 in 273 Direktive o DDV v povezavi s členom 4(3) PEU in členom 325 PDEU razlagati tako, da z namenom učinkovitega izvrševanja obveznosti držav članic Unije, da učinkovito in pravočasno poberejo celotni znesek DDV, in izvrševanja obveznosti držav članic zagotavljati izpolnjevanje obveznosti, naloženih davčnemu zavezancu, diskrecija, ki je priznana v zvezi z uporabo sredstev, ki jih ima na voljo davčni organ države članice, zajema možnost, da naveden organ dokaze, ki jih je prvotno pridobil s kaznovalnim namenom, uporabi za preprečevanje davčnih utaj, tudi kadar samo nacionalno pravo v okviru upravnega postopka za preprečevanje davčnih utaj ne dovoljuje pridobivanja informacij brez vednosti zadevne osebe ali zanj v kazenskem postopku predpisuje garancije, ki v davčnem upravnem postopku niso predvidene, pri čemer se davčnemu organu hkrati da možnost, da deluje v skladu z načelom proste presoje dokazov?

               12.

               Ali člen 8(2) EKČP v povezavi s členom 52(2) Listine nasprotuje temu, da se davčnemu organu države članice prizna pristojnost, na katero se nanašata deseto in enajsto vprašanje, oziroma ali je mogoče v okoliščinah, kakršne so v obravnavani zadevi, za boj proti davčnim utajam v okviru davčnega upravnega postopka uporabo ugotovitev na podlagi informacij, pridobljenih brez vednosti zadevne osebe, zaradi dejanskega pobiranja davka in „ekonomske blaginje države“ šteti za utemeljeno?

               13.

               Če je iz odgovorov na deseto in enajsto vprašanje razvidno, da lahko davčni organ države članice uporabi take dokaze v upravnem postopku, ali ima davčni organ države članice, da se zagotovi učinkovitost pravice do dobrega upravljanja in pravice do obrambe v skladu z določbami členov 7, 8, 41 in 48 Listine v povezavi s členom 51(1) Listine, nepogojno obveznost, da davčnega zavezanca v upravnem postopku zasliši, da mu zagotovi dostop do ugotovitev, ki so razvidne iz informacij, pridobljenih brez njegove vednosti, in da spoštuje cilj, zaradi katerega so bili pridobljeni podatki, ki so vsebovani v teh dokazih, oziroma ali v okviru zadnjenavedenega okoliščina, da je informacija, zbrana brez vednosti zadevne osebe, namenjena izključno kazenski preiskavi, vnaprej izključuje uporabo takih dokazov?

               14.

               Ali nacionalna določba, na podlagi katere je sodno izpodbijanje postopkovne zakonitosti odločb, izdanih v davčnih zadevah, lahko uspešno in vodi do razglasitve ničnosti odločbe le, če ob upoštevanju okoliščin primera obstaja dejanska možnost, da bi bila izpodbijana odločba drugačna, če postopek ne bi bil kršen, in če bi poleg tega navedena kršitev bistveno vplivala na pravni položaj tožeče stranke oziroma bi bilo treba kršitve postopka, storjene na ta način, upoštevati v širšem kontekstu, ne glede na vpliv, ki bi ga kršitev postopka, s katero se krši Listina, imela na izid postopka, spoštuje pravico do učinkovitega pravnega sredstva, če se dokazi pridobijo in uporabijo v nasprotju z določbami členov 7, 8, 41 in 48 Listine v povezavi s členom 47 Listine?

               15.

               Ali se zaradi učinkovitosti člena 47 Listine zahteva, da lahko v okoliščinah postopka, kakršne so v obravnavani zadevi, upravno sodišče, ki obravnava tožbo zoper upravno odločbo davčnega organa države članice, nadzoruje zakonitost pridobitve dokazov, zbranih s kaznovalnim namenom in brez vednosti zadevne osebe v okviru kazenskega postopka, zlasti kadar davčni zavezanec, proti katerem je bil hkrati uveden kazenski postopek, s to dokumentacijo niti ni seznanjen niti ne more izpodbijati njene zakonitosti pri sodišču?

               16.

               Če se upošteva tudi šesto vprašanje, ali je treba Uredbo Sveta (EU) št. 904/2010 (2) o upravnem sodelovanju in boju proti goljufijam na področju davka na dodano vrednost zlasti ob upoštevanju njene sedme uvodne izjave, v skladu s katero bi za namene pobiranja dolgovanega davka države članice morale sodelovati in tako zagotoviti pravilno odmero DDV in morajo zato ne samo nadzorovati pravilno uporabo dolgovanega davka na svojem ozemlju, temveč bi morale tudi ponuditi pomoč drugim državam članicam za zagotovitev pravilne uporabe davka v zvezi z dejavnostjo, ki se opravlja na njihovem ozemlju, dolgovan pa je v drugi državi članici, razlagati tako, da mora v okoliščinah, kakršne so v obravnavani zadevi, davčni organ države članice, ki je ugotovil obstoj davčnega dolga, podati zahtevo davčnemu organu države članice, v kateri je davčni zavezanec, nad katerim je bil opravljen davčni nadzor, že izpolnil svojo obveznost plačila davka?

               17.

               Če je odgovor na šestnajsto vprašanje pritrdilen in se odločbe davčnega organa države članice iz tega razloga izpodbijajo pri sodišču in se ugotovi njihova nezakonitost zaradi postopkovnih napak, ker informacije niso bile pridobljene informacije in ker zahteva ni bila vložena, kakšen ukrep mora ob upoštevanju navedenega v štirinajstem vprašanju sprejeti sodišče, ki obravnava tožbo zoper upravno odločbo davčnega organa države članice?

      (1)  UL L 347, str. 1.

      (2)  UL L 268, str. 1.


title: Zadeva C-51/08: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 24. maja 2011 – Evropska komisija proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg (Neizpolnitev obveznosti države — Člen 43 ES — Svoboda ustanavljanja — Notarji — Pogoj državljanstva — Člen 45 ES — Sodelovanje pri izvajanju javne oblasti — Direktiva 89/48/EGS)

text:
               9.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 204/3

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 24. maja 2011 – Evropska komisija proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg
   (Zadeva C-51/08) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Člen 43 ES - Svoboda ustanavljanja - Notarji - Pogoj državljanstva - Člen 45 ES - Sodelovanje pri izvajanju javne oblasti - Direktiva 89/48/EGS)
   2011/C 204/04
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: J.-P. Keppenne in H. Støvlbæk, zastopnika)

      Intervenient v podporo tožeči stranki: Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopnika: E. Jenkinson in M. S. Ossowski, zastopnika)

      Tožena stranka: Veliko vojvodstvo Luksemburg (zastopnika: C. Schiltz, zastopnik, in J.-J. Lorang, odvetnik)

      Intervenientke v podporo tožene stranke: Češka republika (zastopnik: M. Smolek, zastopnik), Francoska republika (zastopnika: G. de Bergues in M. Messmer, zastopnik), Republika Latvija (zastopniki: L. Ostrovska, K. Drēviņa in J. Barbale, zastopniki), Republika Litva (zastopnika: D. Kriaučiūnas in E. Matulionytė, zastopnika), Republika Madžarska (zastopniki: J. Fazekas, R. Somssich, K. Veres in M. Fehér, zastopniki), Republika Poljska (zastopniki: M. Dowgielewicz, C. Herma in D. Lutostańska, zastopniki), Slovaška republika (zastopnik: J. Čorba, zastopnik)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 43 ES in 45 ES – Nacionalna ureditev, s katero je za dostop do notarskega poklica in njegovo opravljanje določen pogoj državljanstva – Ovira za svobodo ustanavljanja – Obseg izjeme v zvezi z dejavnostmi, povezanimi z izvajanjem javne oblasti – Nujnost neposredne in posebne zveze s takim izvajanjem – Neprenos Direktive Sveta z dne 21. decembra 1988 o splošnem sistemu priznavanja visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta (89/48/EGS) (UL 1989, L 19, str. 16) za notarski poklic

      Izrek

               1.

               Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, da dostop do notarskega poklica pogojuje z državljanstvom, ni izpolnilo svojih obveznosti iz člena 43 ES.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Evropska komisija, Veliko vojvodstvo Luksemburg, Češka republika, Francoska republika, Republika Latvija, Republika Litva, Republika Madžarska, Republika Poljska, Slovaška republika in Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 128, 24.5.2008.


title: Zadeva C-473/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Symvoulio tis Epikrateias (Grčija) 20. oktobra 2014 – Občina Cropia-Attica/Ministrstvo za okolje, energijo in podnebne spremembe

text:
               12.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 7/14

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Symvoulio tis Epikrateias (Grčija) 20. oktobra 2014 – Občina Cropia-Attica/Ministrstvo za okolje, energijo in podnebne spremembe
   (Zadeva C-473/14)
   (2015/C 007/19)
   Jezik postopka: grščina

      Predložitveno sodišče

   Symvoulio tis Epikrateias

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Občina Cropia-Attica

      Tožena stranka: Ministrstvo za okolje, energijo in podnebne spremembe

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je prostorski načrt metropolitanskega urbanega območja, ki določa splošne cilje, smernice in splošne programe za prostorsko in urbanistično načrtovanje širšega mestnega območja, pri čemer sta med njegovimi posebnimi cilji navedena varstvo gorskih območij, ki ga obdajajo, ter ustavitev širjenja urbanega območja, načrt, na podlagi katerega lahko pristojni upravni organ odloči, da ne bo predložil v postopek strateške okoljske presoje iz člena 3 Direktive 2001/42/ES (1) (UL L 197), kot se razlaga v sodbi Sodišča Evropske unije z dne 22. marca 2012 v zadevi Inter Environnement Bruxelles in drugi, C-567/10, točka 42, načrta, ki je bil pozneje sprejet z uredbo na podlagi dovoljenja, določenega z zakonom, s katerim je bil dopolnjen navedeni prostorski načrt in s katerim so bila določena zavarovana območja za eno od zgoraj navedenih gorskih območij ter na njem dovoljene rabe in dejavnosti, da bi se opredelili in izvajali cilji varstva gorskih območij in ustavitve širitve urbanega območja.

               2.

               Če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen, se postavlja vprašanje, ali je v primeru, da ob sprejetju načrta opredelitve v okviru hierarhične serije aktov o prostorskem načrtovanju ni bila opravljena strateška okoljska presoja iz Direktive 2001/42/ES, kakor je bila navedena v vprašanju iz točke 1, treba ali ne opraviti tako presojo ob sprejetju akta o opredelitvi navedenega načrta, pri čemer ta presoja spada na časovno področje uporabe navedene direktive.

               3.

               Če je odgovor na vprašanje iz točke 2 nikalen, se postavlja vprašanje, ali je uredbo – ki vsebuje določbe o varstvenih ukrepih, dejavnostih in rabah, dovoljenih na območju, vključenem v državni del omrežja NATURA, kot so OPS (območje, pomembno za Skupnost), POO (posebno ohranitveno območje) in PVO (posebno varstveno območje), tudi če je bil na podlagi takih določb uveden sistem popolnega varstva narave, ki dopušča samo vzpostavitev protipožarnih sistemov, upravljanje gozdov in pohodniške poti, vendar ne izhaja iz pripravljalnih aktov za sprejetje teh določb, ki so bile sprejete ob upoštevanju ciljev varstva takih območij ali posebnosti okolja, na podlagi katerih so bila izbrana za vključitev v omrežje NATURA, če se na podlagi navedenih določb na zadevnem območju ohranijo zdaj ne več dovoljene rabe, samo zato, ker so bile združljive s predhodnim sistemom varstva – mogoče šteti za načrt upravljanja v smislu člena 6(3) Direktive 92/43/EGS (2) (posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102), pred sprejetjem katere ni bilo obveznosti opravljanja strateške okoljske presoje, v skladu z navedenim členom v povezavi s členom 3(2)(b) zgoraj navedene Direktive 2001/42/ES.

               4.

               Če je odgovor na vprašanje iz točke 3 pritrdilen, se nazadnje postavlja vprašanje, če se sprejme akt o prostorskem načrtovanju v zvezi s širšim enotnim geografskim območjem, v zvezi s katerim je treba načeloma v skladu s členom 3(2)(b) Direktive 2001/42/ES v povezavi s členom 6(3) Direktive (92/43/EGS) opraviti strateško okoljsko presojo, ki ni bila opravljena, in se poleg tega ugotovi, da je bila predhodna okoljska presoja zahtevana samo za nekatera območja tega prostora – zaradi nazadnje sprejetih ureditev o rabah in dovoljenih dejavnostih, pri čemer ti predpisi niso samo načrti upravljanja – ne pa za večino teh območij, saj je sprejeti ukrep v delu, v katerem zadeva ta območja, načrt upravljanja, za katerega se v skladu s členom 3(2)(b) Direktive 2001/42/ES v povezavi s členom 6(3) Direktive 92/43/EGS ne zahteva presoja, ne glede na to, ali sta v skladu z Direktivo 2001/42/ES mogoči ali ne razglasitev delne ničnosti vseh zadevnih določb in posledična odprava navedenega ukrepa samo v zvezi s tistimi deli, ki zadevajo območja, za katera se – v skladu z novimi predpisi v zvezi s tem – zahteva predhodna okoljska presoja, posledica česar bi bila po njihovi delni odpravi ta, da bi bilo treba okoljsko presojo opraviti samo za ta območja in ne za celotno območje.

      (1)  Direktiva 2001/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2001 o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 6, str. 157).

      (2)  Direktiva Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102).


title: Zadeva C-225/14: Sklep predsednika Sodišča z dne 23. januarja 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal d'instance de Dieppe – Francija) – Facet SA/Jean Henri

text:
               4.5.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 146/32

         Sklep predsednika Sodišča z dne 23. januarja 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal d'instance de Dieppe – Francija) – Facet SA/Jean Henri
   (Zadeva C-225/14) (1)

   (2015/C 146/41)
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 223, 14.7.2014.


title: Zadeva T-380/08: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. septembra 2013 – Nizozemska proti Komisiji ( „Dostop do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Prošnja za pridobitev dostopa do nekaterih zaupnih odlomkov končne odločbe Komisije, ki se nanaša na omejevalni sporazum — Zavrnitev dostopa — Obveznost obrazložitve — Obveznost konkretnega in posamičnega preizkusa — Izjema, ki se nanaša na zasebnost in integriteto posameznika — Izjema, ki se nanaša na varstvo poslovnih interesov tretje osebe — Izjema, ki se nanaša na namen preiskav — Prevladujoči javni interes — Lojalno sodelovanje“ )

text:
               26.10.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 313/16

         Sodba Splošnega sodišča z dne 13. septembra 2013 – Nizozemska proti Komisiji
   (Zadeva T-380/08) (1)

   (Dostop do dokumentov - Uredba (ES) št. 1049/2001 - Prošnja za pridobitev dostopa do nekaterih zaupnih odlomkov končne odločbe Komisije, ki se nanaša na omejevalni sporazum - Zavrnitev dostopa - Obveznost obrazložitve - Obveznost konkretnega in posamičnega preizkusa - Izjema, ki se nanaša na zasebnost in integriteto posameznika - Izjema, ki se nanaša na varstvo poslovnih interesov tretje osebe - Izjema, ki se nanaša na namen preiskav - Prevladujoči javni interes - Lojalno sodelovanje)
   2013/C 313/28
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Kraljevina Nizozemska (zastopniki: C. Wissels, M. de Mol in M. de Ree, zastopniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. Bouquet in P. Costa de Oliveira, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije z dne 30. junija 2008 o zavrnitvi dostopa do nekaterih zaupnih odlomkov odločbe C(2006) 4090 final (zadeva COMP/F/38.456 – Bitumen – Nizozemska)

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Kraljevina Nizozemska nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

      (1)  UL C 285, 8.11.2008.


title: Zadeva T-117/10: Tožba, vložena 5. marca 2010 – Italija proti Komisiji

text:
               5.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/32

         Tožba, vložena 5. marca 2010 – Italija proti Komisiji
   (Zadeva T-117/10)
   2010/C 148/57
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Italijanska republika (zastopnika: P. Gentili, avvocato dello Stato, G. Palmieri, avvocato dello Stato)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga tožeče stranke

               —

               Odločbo Evropske komisije št. C(2009) 10350 z dne 22.12.2009 v zvezi ukinitvijo deleža udeležbe Evropskega sklada za regionalni razvoj, namenjene Italiji za operativni program POR Apulija Cilj 1 2000-06, naj se razglasi za nično;

               —

               plačilo stroškov naj se naloži Evropski komisiji.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Italijanska republika pred Splošnim sodiščem Evropske unije izpodbija odločbo Evropske komisije št. C(2009) 10350 z dne 22. decembra 2009, vročeno 23. decembra 2009, v zvezi ukinitvijo deleža udeležbe Evropskega sklada za regionalni razvoj, namenjene Italiji za operativni program POR Apulija Cilj 1 2000-06.
   Italijanska republika v utemeljitev tožbe navaja te razloge:

               Prvi razlog: kršitev člena 39(2)(c) in (3) Uredbe št. 1260/99 (1) in člena 4 Uredbe št. 438/2001 (2). V zvezi s tem navaja, da so revizorji Skupnosti ugotovili sistemske pomanjkljivosti pri pregledih na prvi ravni na podlagi nekaterih nepravilnosti, ki pri teh pregledih niso bile ugotovljene pri oddaji in izvajanju javnih naročil. Z izpodbijano odločbo sicer res niso bili ovrženi analitični nasprotni argumenti dežele, ki je z njimi izključila možnost sistemskih pomanjkljivosti, vendar pa je odločba vsebovala popravek v višini 10 % v skladu s členom 39 Uredbe št. 1260/99, kakor da deželni nadzorni sistemi na prvi ravni ne bi bili v skladu z zahtevami iz člena 4 Uredbe št 438/2001. Komisija je tako kršila tudi načelo partnerstva.

               Drugi razlog: kršitev člena 39(2)(c) in (3) Uredbe št. 1260/99 in člena 10 Uredbe št. 438/2001. Tožeča stranka poudarja, da je drugi razlog podoben prvemu, vendar se nanaša na preglede na drugi ravni, določene v členu 10 Uredbe št. 438/2001, glede katerih je revizor Skupnosti prav tako ugotovil sistemske pomanjkljivosti zaradi nepravilnosti, ki so bile ugotovljene v nekaterih vzorcih in niso bile sporočene, kljub temu da je dežela analitično ugovarjala vsem tem nepravilnostim z dejstvi in dokazi, ki se jih v izpodbijani odločbi ni izpodbijalo.

               Tretji razlog: pomanjkljiva obrazložitev in dodatna kršitev člena 39(2) in (3) Uredbe št 1260/99. Izpodbijana odločba naj bi bila neveljavna zaradi pomanjkanja obrazložitve, ker ugotovitev o sistemski pomanjkljivosti, ki upravičuje popravek v višini 10 %, temelji na stanju, kot so ga obravnavali revizorji v letih 2007 in 2008, v celoti pa spregleda kvantitativni in kvalitativni napredek dežele, ki ga je ta dokumentirala do konca leta 2009, in nasprotnih argumentov glede določenih točk revizorjev, ki so bili navedeni v prejšnjih razlogih. Ugotovitev Komisije, da je bil Sklad resno ogrožen, je torej neutemeljen.

               Četrti razlog: kršitev člena 12 Uredbe št 1260/99, prvega odstavka člena 4 Uredbe št. 438/2001 in člena 258 PDEU ter nepristojnost tožene stranke. Po mnenju tožeče stranke naj bi Komisija dala odločilni pomen domnevnim kršitvam predpisov, ki urejajo oddajo javnih naročil. Vendar v skladu s pravilno razlago člena 12 Uredbe 1260/99 in člena 4 Uredbe št 438/2001 sistematična kršitev teh pravil ne more neposredno privesti do pavšalnega popravka, ampak mora namesto tega dati pobudo za postopek za ugotavljanje kršitev, z ustrezno odložitvijo plačil v skladu s členom 32(3)(f) Uredbe št 1260/99, v zvezi z ukrepi, na katere se kršitev nanaša.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1260/1999 z dne 21. junija 1999 o splošnih določbah o Strukturnih skladih (UL L 161, str. 1).

      (2)  Uredba Komisije (ES) št. 438/2001 z dne 2. marca 2001 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 1260/1999 glede sistemov upravljanja in nadzora pomoči, dodeljene v okviru Strukturnih skladov (UL L 63, str. 21).


title: Zadeva T-614/15: Tožba, vložena 29. oktobra 2015 – Azur Space Solar Power/UUNT (Representation of a black line)

text:
               1.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/64

         Tožba, vložena 29. oktobra 2015 – Azur Space Solar Power/UUNT (Representation of a black line)
   (Zadeva T-614/15)
   (2016/C 038/86)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Azur Space Solar Power GmbH (Heilbronn, Nemčija) (zastopnik: J. Nicodemus, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Zadevna sporna znamka: mednarodna registracija znamke, v kateri je imenovana Evropska unija (Representation of a black line) – Prijava št. 1 201 652

      Izpodbijana odločba: Odločba četrtega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 02/09/2015 v zadevi R 3233/2015-4

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-376/16: Sklep Splošnega sodišča z dne 2. marca 2017 – Oberösterreichische Landesbank/CRU

text:
               26.6.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 202/28

         Sklep Splošnega sodišča z dne 2. marca 2017 – Oberösterreichische Landesbank/CRU
   (Zadeva T-376/16) (1)

   (2017/C 202/44)
   Jezik postopka: nemščina
   Predsednik osmega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 343 z dne 19.9.2016.


title: Zadeva T-41/15: Sklep Splošnega sodišča z dne 2. decembra 2015 – Novartis/UUNT – Mabxience (HERTIXAN) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Umik zahteve za registracijo — Ustavitev postopka)

text:
               1.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/58

         Sklep Splošnega sodišča z dne 2. decembra 2015 – Novartis/UUNT – Mabxience (HERTIXAN)
   (Zadeva T-41/15) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Umik zahteve za registracijo - Ustavitev postopka))
   (2016/C 038/77)
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Novartis AG (Bâle, Švica) (zastopnik: M. Douglas, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: S. Palmero Cabezas, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Mabxience SA (Montevideo, Urugvaj)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 31. oktobra 2014 (zadeva R 2550/2013-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Novartis AG in Mabxience SA.

      Izrek

               1.

               Postopek s tožbo se ustavi.

               2.

               Družbi Novartis AG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 107, 30.3.2015.


title: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 9. junija 2005 v zadevi T-188/02, Freiberger Lebensmittel GmbH & Co. Produktions- und Vertriebs KG proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) (Znamka Skupnosti — Ugovor — Umik ugovora — Ustavitev postopka)

text:
               17.9.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 229/16

      SKLEP SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 9. junija 2005
   v zadevi T-188/02, Freiberger Lebensmittel GmbH & Co. Produktions- und Vertriebs KG proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) (1)

   (Znamka Skupnosti - Ugovor - Umik ugovora - Ustavitev postopka)
   (2005/C 229/34)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi T-188/02, Freiberger Lebensmittel GmbH & Co. Produktions- und Vertriebs KG, s sedežem v Berlinu, ki ga zastopa K.-D. Rathke, avocat, proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) (zastopniki: A. von Mühlendahl in G. Schneider), druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe UUNT, intervenient pred Sodiščem prve stopnje je bila Roberto Traiteur SASU (nekdanja Roberto S.A.), s sedežem v Chevillyu (Francija), ki jo zastopa R. Milchior, avocat, zaradi tožbe vložene zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 28. februarja 2002 (zadeva R 1155/2000-4), o postopku z ugovorom med Freiberger Lebensmittel GmbH & Co. Produktions- und Vertriebs KG in Roberto S.A., je Sodišče prve stopnje (drugi senat), v sestavi J. Pirrung, predsednik, A. W. H. Meij in N. Forwood, sodnika, sodni tajnik: H. Jung, 9. junija 2005 razglasilo sklep, katerega izrek se glasi:

               1.

               ?Postopek se ustavi?

               2.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 202, 24.8.2002.


title: Zadeva C-303/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Korkein hallinto-oikeus (Finska) 29. junija 2007 – Aberdeen Property Fininvest Alpha Oy proti Uudenmaan verovirasto in Helsingin kaupunki

text:
               8.9.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/21

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Korkein hallinto-oikeus (Finska) 29. junija 2007 – Aberdeen Property Fininvest Alpha Oy proti Uudenmaan verovirasto in Helsingin kaupunki
   (Zadeva C-303/07)
   (2007/C 211/39)
   Jezik postopka: finščina
   Predložitveno sodišče
   Korkein hallinto-oikeus (Finska)
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Aberdeen Property Fininvest Alpha Oy

      Drugi zainteresirani stranki: Uudenmaan verovirasto in Helsingin kaupunki
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali je treba člene 43 ES in 48 ES ter 56 ES in 58 ES razlagati tako, da je za namene uresničitve temeljnih svobod, ki jih ti zagotavljajo, delniško družbo ali naložbeni sklad finskega prava in družbo SICAV (investicijska družba s spremenljivim kapitalom) luksemburškega prava treba šteti kot primerljive, čeprav finsko pravo ne pozna oblike družbe, ki bi bila popolnoma izenačena z družbo SICAV in tudi ob upoštevanju tega, da družbe luksemburškega prava SICAV ni na seznamu družb iz člena 2(a) Direktive 90/435/EGS (1), s katero je usklajena finska zakonodaja glede davka, odtegnjenega pri viru, ki jo je treba uporabiti v obravnavanem primeru, in da je družba SICAV po notranji luksemburški davčni zakonodaji oproščena davka na dohodek? Ali je v teh okoliščinah v nasprotju z zgoraj navedenimi členi Pogodbe ES, da družba vrste SICAV s sedežem v Luksemburgu, ki je upravičena do dividend, na Finskem ni izvzeta od plačila davka, odtegnjenega pri viru, na prejete dividende?

      (1)  Direktiva Sveta 90/435/EGS z dne 23. julija 1990 o skupnem sistemu obdavčitve matičnih družb in odvisnih družb iz različnih držav članic (UL L 225, 1990, str. 6).


title: Zadeva F-19/10: Tožba, vložena 29. marca 2010 – Marsili proti Komisiji

text:
               19.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/57

      Tožba, vložena 29. marca 2010 – Marsili proti Komisiji
      (Zadeva F-19/10)
      (2010/C 161/91)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Letizia Marsili (Bruselj, Belgija) (zastopniki: K. Van Maldegem, C. Mereu in M. Velardo, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predmet in opis spora

      Razglasitev ničnosti odločbe Komisije, da se tožeče stranke ne vpiše na čakalni seznam natečaja EPSO/AST/51/08, in povrnitev škode, ki je nastala tožeči stranki.

         Predloga tožeče stranke

                  —

                  Odločba komisije z dne 17. decembra 2009, da se tožeče stranke ne vpiše na čakalni seznam natečaja EPSO/AST/51/08, naj se razglasi za nično in toženi stranki naj se naloži plačilo škode, ki se začasno ocenjuje na znesek 1 EUR in ki bo natančneje opredeljena med postopkom, ter zamudnih obresti v višini 6,75 % za povračilo nepremoženjske in premoženjske škode;

                  —

                  Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva F-100/13: Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 25. septembra 2014 – Julien-Malvy in drugi proti SEAE (Javni uslužbenci – Plačilo – Zaposleni v SEAE, napoteni v tretjo državo – Odločba OPI o spremembi seznama tretjih držav, v katerih so življenjske razmere enake običajnim razmeram v Uniji – Splošni akt – Dopustnost tožbe – Letna ocena dodatka za življenjske razmere – Ukinitev)

text:
               10.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 395/64

      Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 25. septembra 2014 – Julien-Malvy in drugi proti SEAE
      (Zadeva F-100/13) (1)

      ((Javni uslužbenci - Plačilo - Zaposleni v SEAE, napoteni v tretjo državo - Odločba OPI o spremembi seznama tretjih držav, v katerih so življenjske razmere enake običajnim razmeram v Uniji - Splošni akt - Dopustnost tožbe - Letna ocena dodatka za življenjske razmere - Ukinitev))
      (2014/C 395/77)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Bruno Julien-Malvy (Tokio, Japonska) in drugi (zastopnika: T. Bontinck in A. Guillerme, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska služba za zunanje delovanje (zastopnika: S. Marquardt in M. Silva, zastopnika)

         Predmet

      Predlog za razglasitev ničnosti odločbe SEAE, da od 1. januarja 2014 ne bo več dodeljevala dodatkov za življenjske razmere uradnikom, napotenim v Argentino, Čile, na Kitajsko (Hong Kong), Japonsko, v Malezijo, Singapur in na Tajvan.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  B. Julien-Malvy in drugima tožečima strankama, katerih imena so v prilogi, nosijo svoje lastne stroške.

                  3.

                  Evropska služba za zunanje delovanje nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 45, 15.2.2014, str. 46.


title: Združene zadeve T-141/07, T-142/07, T-145/07 in T-146/07: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. julija 2011 – General Technic-Otis in drugi proti Komisiji (Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Trg vgradnje in vzdrževanja dvigal in tekočih stopnic — Odločba, s katero je bila ugotovljena kršitev člena 81 ES — Zloraba javnih naročil — Razdelitev trgov — Določitev cen)

text:
               10.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/44

         Sodba Splošnega sodišča z dne 13. julija 2011 – General Technic-Otis in drugi proti Komisiji
   (Združene zadeve T-141/07, T-142/07, T-145/07 in T-146/07) (1)

   (Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Trg vgradnje in vzdrževanja dvigal in tekočih stopnic - Odločba, s katero je bila ugotovljena kršitev člena 81 ES - Zloraba javnih naročil - Razdelitev trgov - Določitev cen)
   2011/C 269/97
   Jezika postopka: francoščina in angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: General Technic-Otis Sàrl (Howald, Luksemburg) (zastopniki: sprva M. Nosbusch, nato A. Winckler, odvetnika, in J. Temple Lang, solicitor) (zadeva T-141/07); General Technic Sàrl (Howald) (zastopnik: M. Nosbusch) (zadeva T-142/07); Otis SA (Dilbeek, Belgija), Otis GmbH & Co. OHG (Berlin, Nemčija), Otis BV (Amersfoort, Nizozemska) in Otis Elevator Company (Farmington, Connecticut, Združene države Amerike) (zastopnika: A. Winckler in J. Temple Lang) (zadeva T-145/07); ter United Technologies Corporation (Wilmington, Delaware, Združene države Amerike) (zastopnika: A. Winckler in J. Temple Lang) (zadeva T-146/07)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: zadevi T-141/07 in T-142/07, A. Bouquet, R. Sauer, zastopnika, skupaj z A. Condominesom, odvetnikom; ter zadevi T-145/07 in T-146/07, A. Bouquet, R. Sauer in J. Bourke, zastopniki, skupaj z A. Condominesom)

      Predmet

   Predlogi za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2007) 512 konč. z dne 21. februarja 2007 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] (zadeva COMP/E-1/38.823 – dvigala in tekoče stopnice) oziroma, podredno, za zmanjšanje globe, ki je bila naložena tožečim strankam.

      Izrek

               1.

               Zadeve T-141/07, T-142/07, T-145/07 in T-146/07 se združijo za namene te sodbe.

               2.

               Tožbe se zavrnejo.

               3.

               V zadevi T-141/07 se družbi General Technic-Otis Sàrl naloži plačilo stroškov.

               4.

               V zadevi T-142/07 se družbi General Technic Sàrl naloži plačilo stroškov.

               5.

               V zadevi T-145/07 se družbam Otis SA, Otis GmbH & Co. OHG, Otis BV in Otis Elevator Company naloži plačilo stroškov.

               6.

               V zadevi T-146/07 se družbi United Technologies Corporation naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 140, 23.6.2007.


title: Zadeva T-272/17: Tožba, vložena 5. maja 2017 – Webgarden/EUIPO (Dating Bracelet)

text:
               17.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 231/35

         Tožba, vložena 5. maja 2017 – Webgarden/EUIPO (Dating Bracelet)
   (Zadeva T-272/17)
   (2017/C 231/43)
   Jezik postopka: madžarščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Webgarden Szolgátató és Kereskedelmi Kft. (Budimpešta, Madžarska) (zastopnik: G. Jambrik, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Zadevni sporni model: model Skupnosti „Dating Bracelet“ – zahteva za registracijo št. 14450019

      Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 1. marca 2017 (zadeva R 658/2016-5)

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlogi

               —

               Kršitev člena 4 Uredbe št. 207/2009;

               —

               kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009;

               —

               kršitev člena 7(1)(c) Uredbe št. 207/2009;

               —

               kršitev člena 20 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah;

               —

               kršitev člena 21(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.


title: Zadeva T-212/12: Tožba, vložena 21. maja 2012 – Ålands Industrihus proti Komisiji

text:
               28.7.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 227/22

         Tožba, vložena 21. maja 2012 – Ålands Industrihus proti Komisiji
   (Zadeva T-212/12)
   2012/C 227/38
   Jezik postopka: švedščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Ålands Industrihus (Mariehamn, Finska) (zastopnik: L. Laitinen, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

               —

               Za ničen naj se razglasi Sklep Komisije 2012/252/EU z dne 13. julija 2011 o državni pomoči št. C 6/2008 (ex NN 69/07), ki jo je lokalna vlada Ålanda dodelila podjetju Ålands Industrihus Ab; in

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v podporo svoji tožbi navaja sedem tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: nepravilna uporaba člena 107(1) PDEU – neobstoj državne pomoči

                           —

                           Tožeča stranka zatrjuje, da dokapitalizacija in poroštva za posojila v obravnavani zadevi ne pomenijo državne pomoči, saj niso toliko izkrivili konkurence, da bi prizadele trgovino med državami članicami. Komisija je naredila očitno napako pri presoji dejstev, zlasti ko je ugotovila, da ni nobene ovire za to, da tuje družbe opravljajo svoje dejavnosti v Ålandu, predvsem pa ne ovire za to, da bi vlagale v lokalni nepremičninski trg.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: nepravilna uporaba člena 107(1) PDEU glede pojma zasebnega vlagatelja – neobstoj državne pomoči

                           —

                           Tožeča stranka trdi, da so bile vse dokapitalizacije v skladu z načelom vlagatelja v tržnem gospodarstvu in zato niso toliko izkrivljale konkurence – oziroma niso grozile, da bi jo izkrivljale –, da bi prizadeli trgovino med državami članicami. Komisija je naredila očitno napako pri presoji dejstev glede skladnosti ukrepa z načelom vlagatelja v tržnem gospodarstvu, in sicer ker je med drugim nepravilno in arbitrarno presojala obseg pričakovanega donosa opirajoč se zgolj na letni donos. Tožeča stranka meni, da je dejanska pričakovana donosnost kombinacija letnega donosa in pričakovanega povečanja vrednosti.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: nezadostno upoštevanje obstoječih programov pomoči z vidika odobrenih poroštev

                           —

                           Komisija ni upoštevala, da sta bili vsaj dve od poroštev vključeni v obstoječi sistem pomoči.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: napačna presoja dejstev in neobrazložitev

                           —

                           Tudi če bi bilo sporne ukrepe treba šteti za državno pomoč, pa so zneski, katerih vrnitev se zahteva, izračunani nepravilni. Prvič, ugotovitev Komisije, da je treba povrniti znesek celotnega vloženega kapital, temelji na trhli, nepopolni in izjemno jedrnati obrazložitvi. Drugič, Komisija je – na podlagi nepopolne obrazložitve – znesek elementa pomoči glede poroštev arbitrarno določila na nerazumno in neživljenjsko raven. Tožeča stranka trdi, da ji je zaradi nepopolnosti in arbitrarnosti Komisijine obrazložitve dejansko onemogočeno odgovoriti na Komisijine obtožbe.

               5.

               Peti tožbeni razlog: nepravilna uporaba pravil glede referenčne obrestne mere

                           —

                           Komisija je pri izračunu elementa pomoči glede poroštev Sporočilo o spremembi metode določanja referenčnih obrestnih mer in diskontnih stopenj (1) uporabila retroaktivno. Zaradi te nedopustne retroaktivne uporabe je bil znesek elementa pomoči glede poroštev, za katerega se zahteva povračilo, določen višje, kot če bi se uporabil dokument, ki je po mnenju tožeče stranke pravilen, in sicer Obvestilo Komisije o načinu določanja referenčnih obrestnih mer in diskontnih stopenj (2), ki je bilo v veljavi v času odobritve poroštev.

               6.

               Šesti tožbeni razlog: legitimno pričakovanje tožeče stranke glede pomoči

                           —

                           Tožeča stranka je na podlagi dejstev, navedenih v prvih treh tožbenih razlogih, imela legitimno pričakovanje, da odobreni ukrepi lokalne vlade niso pomenili nezakonite državne pomoči. Poleg tega je tožeča stranka to vprašanje proučila z lokalno vlado, ki je potrdila, da so ti ukrepi spadali v sistem priglašenih pomoči.

               7.

               Sedmi tožbeni razlog: Komisijin sklep ogroža pravno varnost in krši lastninskopravno ureditev, ki jo zagotavlja člen 345 PDEU

                           —

                           Komisija je v celoti prezrla vzporedne naložbe mesta Mariehamn, zaradi česar je tožeči stranki v položaju naloženega vračila onemogočeno spoštovati zakonsko načelo enakega obravnavanja delničarjev, zapisano v finskem zakonu o gospodarskih družbah. Komisijino prezrtje tako izkrivlja poslovne rezultate zadevnih subjektov na način, da krši člen 345 PDEU, v skladu s katerim pogodbi v ničemer ne posegata v lastninskopravno ureditev v državah članicah.

      (1)  UL 2008 C 14, str. 6.

      (2)  UL 1997 C 273, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek, 1, str. 146.


title: Izbris zadeve T-187/04

text:
               18.12.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 314/28

         Izbris zadeve T-187/04 (1)

   (2004/C 314/64)

      (Jezik postopka: francoščina)

   Predsednik četrtega senata Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti je s sklepom z dne 13. oktobra 2004 odločil o izbrisu zadeve pod opr. št. T-187/04: Pascal Hallez proti Komisiji Evropskih skupnosti.

      (1)  UL C 201, 7.8.2004.


title: Zadeva T-170/07: Tožba, vložena 8. maja 2007 – Opus Arte UK proti UUNT – Arte (OPUS ARTE)

text:
               21.7.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 170/28

         Tožba, vložena 8. maja 2007 – Opus Arte UK proti UUNT – Arte (OPUS ARTE)
   (Zadeva T-170/07)
   (2007/C 170/56)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Opus Arte UK Ltd (Waldron, Anglija) (Zastopnika: D. McFarland, Barrister, in J.A. Alchin, Solicitor)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Arte G.E.I.E. (Strasbourg, Francija)
   Predloga tožeče stranke

               —

               naj se razveljavi odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 8. marca 2007 v zadevi R 733/2005-1; in

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: Figurativna znamka Skupnosti „Opus Arte“ za blago in storitve iz razredov 9, 16, 25 in 41 – prijava št. 2 551 778

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Arte G.E.I.E.

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Nacionalna figurativna in besedna znamka Skupnosti, ki vsebuje besedo „ARTE“ zlasti za blago in storitve iz razredov 9, 16, 25 in 41.

      Odločba oddelka za ugovore: Ugovor se v celoti zavrne

      Odločba odbora za pritožbe: Pritožbi se ugodi le za storitve iz razreda 41 za „produkcijo in distribucijo filmov in televizijskih programov“ in se dovoli registracija za preostalo blago in storitve, ki jih vsebuje prijava.

      Navajani tožbeni razlogi:

   Tožeča stranka v podporo svoji tožbi navaja dva tožbena razloga.
   Na temelju prvega tožbenega razloga tožeča stranka trdi, da izpodbijana odločba krši člena 73 in 74 Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 (v nadaljevanju: CTMR). Po mnenju tožeče stranke naj odbor za pritožbe ne bi niti zavrnil upoštevanje ustreznih dejstev, dokazov in navedb tožeče stranke, niti oprl svojo odločbo na domneve o dejstvih, ki jih nasprotna stranka pred tem ni navedla ali na nejasne in neutemeljene obtožbe nasprotne stranke.
   Z drugim tožbenim razlogom tožeča stranka trdi, da izpodbijana odločba krši člen 8 (1)(b) CTMR z ugotovitvijo verjetnosti zmede med „ARTE“ in „OPUS ARTE“. Po mnenju tožeče stranke taka ugotovitev ne more temeljiti na sporni podobnosti znamk, niti ne more ovreči domnev s pozitivnimi dokazi o neobstoju zmede in z dejanskim neobstojem dokazov o zmedi in mirnem soobstoju znamk na Evropskem trgu.


title: Zadeva F-23/06: Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 26. septembra 2011 – Abad-Villanueva in drugi proti Komisiji (Javni uslužbenci — Uradniki — Imenovanje — Člen 5(2) Priloge XIII h Kadrovskim predpisom — Notranji natečaji za prehod med kategorijami, objavljeni pred 1. majem 2004 — Kandidati, vpisani na rezervne sezname pred 1. majem 2006 — Razvrstitev v naziv — Ohranitev količnika — Izguba točk za napredovanje)

text:
               19.11.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 340/33

         Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 26. septembra 2011 – Abad-Villanueva in drugi proti Komisiji
   (Zadeva F-23/06) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Imenovanje - Člen 5(2) Priloge XIII h Kadrovskim predpisom - Notranji natečaji za prehod med kategorijami, objavljeni pred 1. majem 2004 - Kandidati, vpisani na rezervne sezname pred 1. majem 2006 - Razvrstitev v naziv - Ohranitev količnika - Izguba točk za napredovanje)
   2011/C 340/65
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Roberto Abad-Villanueva in drugi (Bruselj, Belgija) (zastopniki: sprva T. Bontinck in J. Feld, odvetnika, nato T. Bontinck in S. Woog, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Currall in H. Krämer, zastopnika)

      Intervenient v podporo toženi stranki: Svet Evropske unije (zastopniki: sprva M. Arpio Santacruz in M. Simm, nato M. Bauer, J. Monteiro in K. Zieleśkiewicz, zastopniki)

      Predmet

   Razglasitev ničnosti odločb, ki tožečim strankam sporočajo njihov prehod v drugo kategorijo, kolikor podeljujejo nižji naziv od tistega, ki bi izhajal iz uporabe določb Kadrovskih predpisov, ohranjajo količnik in odpravljajo točke za napredovanje tožečih strank.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

               3.

               Svet Evropske unije, intervenient, nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 108, 6.5.2006, str. 32.


title: Zadeva C-198/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte d’appello di Milano (Italija) 23. aprila 2010 – Cassina S.p.A. proti Alivar Srl, Galliani Host Arredamenti Srl

text:
               3.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 179/20

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte d’appello di Milano (Italija) 23. aprila 2010 – Cassina S.p.A. proti Alivar Srl, Galliani Host Arredamenti Srl
   (Zadeva C-198/10)
   2010/C 179/34
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Corte d'appello di Milano

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Cassina S.p.A.

      Tožena stranka: Alivar Srl, Galliani Host Arredamenti Srl

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člena 17 in 19 Direktive št. 98/71/ES (1) razlagati tako, da lahko možnost, ki jo ima država članica, da samostojno določi obseg varstva in pogoje, pod katerimi se zagotavlja, zajema tudi možnost izključitve takega varstva v primerih, ko je tretja oseba brez dovoljenja imetnika avtorske pravice na modelih v državi že proizvedla in tržila proizvode, izdelane v skladu s temi modeli, ki so bili dostopni javnosti pred datumom začetka veljavnosti uskladitvene nacionalne zakonodaje?

               2.

               Ali je treba člena 17 in 19 Direktive št. 98/71/ES razlagati tako, da lahko možnost, ki jo ima država članica, da samostojno določi obseg varstva in pogoje, pod katerimi se zagotavlja, zajema tudi možnost izključitve takega varstva v primerih, ko je tretja oseba brez dovoljenja imetnika avtorske pravice na modelih v državi že proizvedla in tržila proizvode, izdelane v skladu s temi modeli, če je taka izključitev določena z omejitvijo [da to velja samo, če se navedene dejavnosti opravljajo znotraj okvirov] predhodne uporabe?

      (1)  UL L 289, str. 28.


title: Zadeva T-49/10: Sklep Splošnega sodišča z dne 11. avgusta 2010 – Footwear proti UUNT – Reno Schuhcentrum (swiss cross FOOTWEAR)

text:
               23.10.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 288/66

      Sklep Splošnega sodišča z dne 11. avgusta 2010 – Footwear proti UUNT – Reno Schuhcentrum (swiss cross FOOTWEAR)
      (Zadeva T-49/10) (1)

      ()
      (2010/C 288/123)
      Jezik postopka: nemščina
      Predsednik prvega senata je odredil izbris zadeve.

         (1)  UL C 100, 17.4.2010.


title: Zadeva C-53/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo House of Lords (Združeno kraljestvo) 6. februarja 2009 – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs proti Loyalty Management UK Limited

text:
               18.4.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 90/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo House of Lords (Združeno kraljestvo) 6. februarja 2009 – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs proti Loyalty Management UK Limited
   (Zadeva C-53/09)
   2009/C 90/20
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   House of Lords

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnik: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Nasprotna stranka: Loyalty Management UK Limited

      Vprašanja za predhodno odločanje

   „Kadar davčni zavezanec („spodbujevalec“) opravlja gospodarsko dejavnost v zvezi z vodenjem večpartnerskega programa zvestobe strank („program“), na podlagi katerega spodbujevalec sklene različne sporazume:

               i)

               sporazume z različnimi družbami, imenovanimi „sponzorji“, na podlagi katerih sponzorji izdajo „točke“ strankam sponzorjev („zbiralci“), ki od teh kupijo blago ali storitve in sponzorji plačajo spodbujevalcu;

               ii)

               sporazume z zbiralci, v katerih so določbe kot npr. ko zbiralci kupijo blago in/ali storitve od sponzorjev, bodo prvi prejeli točke, ki jih lahko nato unovčijo za blago in/ali storitve; in

               iii)

               sporazume z različnimi družbami (imenovanimi „unovčevalci“), na podlagi katerih se te med drugim strinjajo, da bodo zbiralcem priskrbele blago in/ali storitve po ceni, ki je nižja od tiste, ki bi jo drugače plačali, oziroma brez denarnega plačila, kadar zbiralec unovči točke in v zameno spodbujevalec plača „strošek storitve“, ki se ga izračuna glede na točke, ki so se v upoštevnem obdobju unovčile pri tem unovčevalcu.

                           1.

                           Kako je treba razlagati člene 14, 24 in 73 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 (1) (nekdanji členi 5, 6 in 11(A)(1)(a) Direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 (2)), kadar unovčevalec prejme plačilo od spodbujevalca?

                           2.

                           Ali je treba te določbe razlagati zlasti tako, da se takšna plačila, ki jih unovčevalec prejme od spodbujevalca, štejejo za plačilo:

                                       a)

                                       le za opravljanje storitev unovčevalca za spodbujevalca; ali

                                       b)

                                       le za dobavo blaga in/ali opravljanje storitev za zbiralce s strani unovčevalcev; ali

                                       c)

                                       delno za opravljanje storitev unovčevalca za spodbujevalca in delno za dobavo blaga in/ali opravljanje storitev za zbiralce s strani unovčevalcev?

                           3.

                           Če se na drugo vprašanje odgovori s točko (c), tako da se strošek storitve šteje, da so unovčevalci dobavili blago oziroma opravili storitev za spodbujevalca in za zbiralca, katera so merila zakonodaje Skupnosti, na podlagi katerih se določi razdelitev stroška, kot je strošek storitve, med to opravljanje storitev ter dobavo blaga in/ali opravljanje storitev?“

      (1)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1).

      (2)  Šesta direktiva Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1).


title: Zadeva T-152/05: Tožba Johna Arthurja Slaterja proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), vložena dne 18. aprila 2005

text:
               11.6.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 143/43

         Tožba Johna Arthurja Slaterja proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), vložena dne 18. aprila 2005
   (Zadeva T-152/05)
   (2005/C 143/79)
   Jezik, v katerem je bila vložena tožba: angleščina
   John Arthur Slater, stanujoč v Londonu (Združeno kraljestvo), ki ga zastopa M. J. Gilbert, solicitor, je dne 18. aprila 2005 na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti vložil tožbo proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli).
   Prime Restaurant Holdings, Inc., s sedežem v Mississangi, Ontario (Kanada), je bil tudi stranka v postopku pred odborom za pritožbe.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo četrtega odbora za pritožbe z dne 13. decembra 2004 v zadevi R 582/2003-4;

               —

               zavrže zahtevo Prime Restaurant Holdings, Inc., za ugotovitev ničnosti v zvezi z registracijo znamke Skupnosti št. 447730;

               —

               naloži Uradu in drugim strankam, da nosijo svoje stroške in plačajo stroške tožeče stranke v tej tožbi, v pritožbi št. R582/2003-4 in postopku v zvezi z izbrisom št. 232C000447730/1.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

               Registrirana znamka Skupnosti, ki je bila predmet zahteve za ugotovitev ničnosti

               Besedna znamka EAST SIDE MARIO'S za proizvode in storitve iz razredov 25, 26 in 42 — znamka Skupnosti št. 447730

               Imetnik znamke Skupnosti:

               John Arthur Slater

               Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti:

               Prime Restaurant Holdings, Inc.

               Pravica, ki jo ima stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti:

               Nacionalne besedne in figurativne znamke EAST SIDE MARIO'S

               Odločba oddelka za izbris:

               Ničnost znamke Skupnosti

               Odločba oddelka za pritožbe:

               Zavrnitev pritožbe

               Tožbeni razlogi:

               Kršitev člena 51(1)(b) Uredbe Sveta št. 40/94. Po mnenju tožeče stranke je oddelek za pritožbe zmotno ugotovil, da je tožeča stranka nastopala v imenu tretje stranke, ki bi morala biti obravnavana kot prijavitelj znamke, da je tretja oseba ravnala v slabi veri in da gre za nepošteno ravnanje.


title: Zadeva T-313/09: Sklep Splošnega sodišča z dne 2. aprila 2014 – Onidol proti Komisiji (Državne pomoči — Krovni program ukrepov, ki jih izvajajo v Franciji priznane medsektorske kmetijske organizacije v korist članov zastopanih kmetijskih organizacij — Financiranje s prostovoljnimi prispevki, ki so postali obvezni — Odločba o skladnosti državne pomoči s skupnim trgom — Umik odločbe — Ustavitev postopka)

text:
               10.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 175/43

         Sklep Splošnega sodišča z dne 2. aprila 2014 – Onidol proti Komisiji
   (Zadeva T-313/09) (1)

   ((Državne pomoči - Krovni program ukrepov, ki jih izvajajo v Franciji priznane medsektorske kmetijske organizacije v korist članov zastopanih kmetijskih organizacij - Financiranje s prostovoljnimi prispevki, ki so postali obvezni - Odločba o skladnosti državne pomoči s skupnim trgom - Umik odločbe - Ustavitev postopka))
   2014/C 175/59
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Organisation nationale interprofessionnelle des graines et fruits oléagineux (Onidol) (Pariz, Francija) (zastopniki: sprva B. Le Bret in L. Olza Moreno, nato B. Le Bret in C. Renner, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva B. Stromsky in C. Urraca Caviedes, nato B. Stromsky in S. Thomas in na koncu B. Stromsky, zastopniki)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2008) 7846 konč. z dne 10. decembra 2008, ki se nanaša na državno pomoč št. 561/2008, v zvezi s krovnim programom ukrepov, ki jih izvajajo v Franciji priznane medsektorske kmetijske organizacije v korist članov zastopanih kmetijskih organizacij.

      Izrek

               1.

               Postopek s to tožbo se ustavi.

               2.

               Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 244, 10.10.2009.


title: Zadeva C-311/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Korkein oikeus (Finska) 25. junija 2015 – TrustBuddy AB/Lauri Pihlajaniemi

text:
               7.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 294/38

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Korkein oikeus (Finska) 25. junija 2015 – TrustBuddy AB/Lauri Pihlajaniemi
   (Zadeva C-311/15)
   (2015/C 294/48)
   Jezik postopka: finščina

      Predložitveno sodišče

   Korkein oikeus

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: TrustBuddy AB

      Tožena stranka: Lauri Pihlajaniemi

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člen 3(b) Direktive 2008/48/ES (1) o potrošniških kreditnih pogodbah in razveljavitvi Direktive Sveta 87/102/EGS razlagati tako, da je treba kot dajalca kredita obravnavati tudi podjetje, ki na spletu ponuja takoimenovana peer-to-peer posojila in v razmerju do potrošnika izvršuje pravico odločanja v zvezi s kreditnimi pogoji, dajanjem in izterjavo kredita, ki jo ima po navadi dajalec kredita, čeprav sredstva za kredite izvirajo od anonimnih fizičnih oseb in so ločena od premoženja podjetja?

      (1)  Direktiva 2008/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah in razveljavitvi Direktive Sveta 87/102/EGS (UL L 133, str. 66).


title: Zadeva C-293/05: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 30. novembra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 91/271/EGS — Onesnaženje in škodljivi vplivi — Čiščenje komunalne odpadne vode — Provinca Varese)

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 331/12

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 30. novembra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki
   (Zadeva C-293/05) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 91/271/EGS - Onesnaženje in škodljivi vplivi - Čiščenje komunalne odpadne vode - Provinca Varese)
   (2006/C 331/20)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (Zastopnika: Pardo Quintillán in D. Recchia, zastopnika)

      Tožena stranka: Italijanska republika (Zastopnika: I. M. Braguglia, zastopnik, M. Fiorilli, avvocato dello Stato)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države — Kršitev člena 5(2) Direktive Sveta 91/271/EGS z dne 21. maja 1991 o čiščenju komunalne odpadne vode (UL L 135, str. 40) — Nezadostno čiščenje odpadnih vod iz aglomeracije različnih občin province Varese, ki ležijo v porečju reke Olone
   Izrek

               1)

               Italijanska republika s tem, da ni sprejela ukrepov za zagotovitev, da bi od 31. decembra 1998 za odpadne vode iz aglomeracije, ki jo sestavljajo različne občine province Varese, ki ležijo v porečju reke Olone, veljali strožji postopki čiščenja, kot so sekundarni ali primerljivi postopki čiščenja, ki so določeni v členu 4 Direktive Sveta 91/271/CEE z dne 21. maja 1991 o čiščenju komunalne odpadne vode, ni izpolnila obveznosti iz člena 5(2) in (5) te direktive.

               2)

               Italijanski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 229, 17.9.2005.


               4.11.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 298/10

         Tožba Nadzornega organa Efte proti Islandiji, vložena 18. avgusta 2010
   (Zadeva E-12/10)
   2010/C 298/08
   Nadzorni organ Efte, ki ga zastopata Xavier Lewis in Ólafur Jóhannes Einarsson, zastopnika za Nadzorni organ Efte, rue Belliard/Belliardstraat 35, 1040 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË, je 18. avgusta 2010 na Sodišču Efte vložil tožbo proti Islandiji.
   Nadzorni organ Efte od Sodišča Efte zahteva, da:

               1.

               ugotovi, da je Islandija s tem, ko je ohranila v veljavi člena 5 in 7 akta št. 45/2007 o pravicah in dolžnostih tujih podjetij, ki napotijo delavce na začasno delo na Islandijo, ter o pogojih teh delavcev za zaposlitev, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 36 Sporazuma EGP in člena 3 akta iz točke 30 Priloge XVIII k Sporazumu EGP (Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 96/71/ES z dne 16. decembra 1996 o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev), kakor je bil prilagojen Sporazumu EGP s Protokolom 1 k Sporazumu.

               2.

               Republiki Islandiji naloži plačilo stroškov postopka.

      Pravna podlaga in dejansko stanje ter tožbeni razlogi, navedeni v podporo:

               —

               Tožba zadeva zahteve, ki jih lahko države EGP postavijo glede zaposlovanja delavcev, ki so napoteni na delo na njihovo ozemlje.

               —

               V tožbi je navedeno, da je po členu 3 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 96/71/ES z dne 16. decembra 1996 o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev v povezavi s členom 36 Sporazuma EGP mogoče le postaviti minimalne zahteve, naštete v členu 3(1)(a) do (g) Direktive.

               —

               Nadzorni organ Efte trdi, da sporni členi akta št. 45/2007 (Akt o napotitvi) določajo pogoje, ki niso predvideni v nobenem pododstavku člena 3, in zato kršijo člen 3 Direktive in člen 36 Sporazuma EGP.


title: Zadeva C-542/13: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 18. decembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour constitutionnelle – Belgija) – Mohamed M'Bodj/État belge (Predhodno odločanje — Listina Evropske unije o temeljnih pravicah — Člen 19(2) — Direktiva 2004/83/ES — Minimalni standardi glede pogojev za priznanje statusa begunca ali statusa subsidiarne zaščite — Oseba, upravičena do subsidiarne zaščite — Člen 15(b) — Mučenje ali nehumano ali poniževalno ravnanje ali kazen prosilca v izvorni državi — Člen 3 — Ugodnejši standardi — Prosilec, ki ima težko bolezen — Neobstoj ustreznega zdravljenja v izvorni državi — Člen 28 — Socialno varstvo — Člen 29 — Zdravstveno varstvo)

text:
               23.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 65/12

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 18. decembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour constitutionnelle – Belgija) – Mohamed M'Bodj/État belge
   (Zadeva C-542/13) (1)

   ((Predhodno odločanje - Listina Evropske unije o temeljnih pravicah - Člen 19(2) - Direktiva 2004/83/ES - Minimalni standardi glede pogojev za priznanje statusa begunca ali statusa subsidiarne zaščite - Oseba, upravičena do subsidiarne zaščite - Člen 15(b) - Mučenje ali nehumano ali poniževalno ravnanje ali kazen prosilca v izvorni državi - Člen 3 - Ugodnejši standardi - Prosilec, ki ima težko bolezen - Neobstoj ustreznega zdravljenja v izvorni državi - Člen 28 - Socialno varstvo - Člen 29 - Zdravstveno varstvo))
   (2015/C 065/16)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour constitutionnelle

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Mohamed M'Bodj

      Tožena stranka: État belge

      Izrek

   Člena 28 in 29 Direktive Sveta 2004/83/ES z dne 29. aprila 2004 o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite v povezavi s členi 2(e), 3, 15 in 18 te direktive je treba razlagati tako, da državi članici državljanu tretje države, ki ima dovoljenje za prebivanje na podlagi nacionalne zakonodaje, kot je ta iz postopka v glavni stvari, ki določa, da se v navedeni državi članici tujcu z boleznijo, ki utemeljeno ogroža njegovo življenje ali telesno celovitost ali zaradi katere utemeljeno tvega, da bo nehumano ali poniževalno obravnavan, dovoli prebivanje na ozemlju te države članice, kadar v njegovi izvorni državi ali tretji državi, v kateri je prej prebival, ne obstaja nobeno ustrezno zdravljenje – če ne gre za namerno odtegnitev zdravstvene oskrbe navedenemu tujcu v tej državi – ni treba zagotoviti socialnega in zdravstvenega varstva, ki ga ti členi določajo.

      (1)  UL C 367, 14.12.2013.


title: Zadeva T-157/13: Tožba, vložena 15. marca 2013 – Sorinet Commercial Trust Bankers proti Svetu

text:
               25.5.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 147/23

         Tožba, vložena 15. marca 2013 – Sorinet Commercial Trust Bankers proti Svetu
   (Zadeva T-157/13)
   2013/C 147/42
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Sorinet Commercial Trust Bankers Ltd (Kish Island, Iran) (zastopnika: L. Defalque in C. Malherbe, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Sodišu predlaga, naj:

               —

               odstavek I.I.12 (pod naslovom „Subjekti“) Priloge k Sklepu Sveta 2012/829/SZVP z dne 21. decembra 2012 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu, razglasi za ničen;

               —

               odstavek I.I.12 (pod naslovom „Subjekti“) Priloge k Izvedbeni uredbi Sveta (EU) št. 1264/2012 z dne 21. decembra 2012 o izvajanju Uredbe (EU) št. 267/2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu, razglasi za ničen; in

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov, ki so tožeči stranki nastali s to tožbo.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v podporo tožbi navaja štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: Svet je kršil obveznost obrazložitve. Obrazložitev izpodbijanega sklepa in resolucije je nejasna, splošna in ne navaja posameznih in dejanskih razlogov, zaradi katerih je Svet v okviru svoje široke diskrecijske pravice ugotovil, da je treba za tožečo stranko uporabiti izpodbijane omejevalne ukrepe.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: Svet je kršil pravice tožeče stranke do obrambe, do poštenega sojenja in do učinkovitega pravnega varstva. Tožeči stranki ni bila niti sporočena niti vročena informacija o morebitnem obremenjujočem dokazu, ki je upravičeval ukrep, katerega posledice jo zadevajo. Svet tožeči stranki ni niti omogočil dostopa do svojih spisov niti ji ni posredoval zaprošenih dokumentov (vključno z natančno informacijo, ki se nanaša na posamezni subjekt in upravičuje izpodbijane omejevalne ukrepe) ali razkril morebitnih obremenjujočih dokazov. Svet je tožeči stranki zavrnil pravico do izjave, čeprav jo je tožeča stranka izrecno uveljavljala. Zgoraj navedene kršitve pravice tožeče stranke do obrambe, zlasti neobvestitev tožeče stranke o dokazu zoper njo, pomenijo kršitev pravice tožeče stranke do učinkovitega sodnega varstva.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: Svet je naredil očitno napako pri presoji s tem, da je za tožečo stranko sprejel omejevalne ukrepe. Razlogi, ki jih je Svet uporabil proti tožeči stranki, niso ustrezno obrazloženi. Svet tudi ni predložil niti dokazov niti informacij v podporo razlogom, ki jih je uporabil za upravičenje izpodbijanih omejevalnih ukrepov in ki temeljijo zgolj na trditvah.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: izpodbijani omejevalni ukrepi so nezakoniti zaradi napak pri presoji, ki jih je storil Svet, preden je navedene ukrepe sprejel. Svet ni pravilno presodil okoliščin zadeve, ampak se je omejil na upoštevanje priporočil UNESCA in na sprejetje predlogov držav članic.