title: Zadeva T-102/20: Tožba, vložena 19. februarja 2020 – Kampete/Svet

text:
               20.4.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/10

      Tožba, vložena 19. februarja 2020 – Kampete/Svet
      (Zadeva T-102/20)
      (2020/C 129/11)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Kampete (Kinšasa, Demokratična republika Kongo) (zastopniki: T. Bontinck, P. De Wolf in A. Guillerme, odvetniki)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi za ničen Sklep Sveta (SZVP) 2019/2109 z dne 9. decembra 2019 v delu, v katerem je z njim tožeča stranka ohranjena pod št. 1 Priloge II k Sklepu 2010/788/SZVP;

                  —

                  razglasi za nično Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2019/2101 z dne 9. decembra 2019 v delu, v katerem je z njo tožeča stranka ohranjena pod št. 1 Priloge Ia k Uredbi (ES) št. 1183/2005;

                  —

                  ugotovi nezakonitost določb člena 3(2)(b) Sklepa 2010/788/SZVP in člena 2b(1)(b) Uredbe (ES) 1183/2005/ES;

                  —

                  Svetu naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge, ki so v bistvu enaki ali podobni, tožbenim razlogom, navedenim v okviru zadeve T-95/20, Kazembe Musonda/Svet.


title: Zadeva T-103/20: Tožba, vložena 19. februarja 2020 – Mutondo/Svet

text:
               20.4.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/10

      Tožba, vložena 19. februarja 2020 – Mutondo/Svet
      (Zadeva T-103/20)
      (2020/C 129/12)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Kalev Mutondo (Kinšasa, Demokratična republika Kongo) (zastopniki: T. Bontinck, P. De Wolf in A. Guillerme, odvetniki)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi za ničen Sklep Sveta (SZVP) 2019/2109 z dne 9. decembra 2019 v delu, v katerem je z njim tožeča stranka ohranjena pod št. 12 Priloge II k Sklepu 2010/788/SZVP;

                  —

                  razglasi za nično Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2019/2101 z dne 9. decembra 2019 v delu, v katerem je z njo tožeča stranka ohranjena pod št. 12 Priloge Ia k Uredbi (ES) št. 1183/2005;

                  —

                  ugotovi nezakonitost določb člena 3(2)(b) Sklepa 2010/788/SZVP in člena 2b(1)(b) Uredbe (ES) 1183/2005/ES;

                  —

                  Svetu naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge, ki so v bistvu enaki ali podobni tožbenim razlogom, navedenim v okviru zadeve T-95/20, Kazembe Musonda/Svet.


title: Zadeva T-104/20: Tožba, vložena 19. februarja 2020 – Ramazani Shadary/Svet

text:
               20.4.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/11

      Tožba, vložena 19. februarja 2020 – Ramazani Shadary/Svet
      (Zadeva T-104/20)
      (2020/C 129/13)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Emmanuel Ramazani Shadary (Kinšasa, Demokratična republika Kongo) (zastopniki: T. Bontinck, P. De Wolf in A. Guillerme, odvetniki)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi za ničen Sklep Sveta (SZVP) 2019/2109 z dne 9. decembra 2019 v delu, v katerem je z njim tožeča stranka ohranjena pod št. 11 Priloge II k Sklepu 2010/788/SZVP;

                  —

                  razglasi za nično Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2019/2101 z dne 9. decembra 2019 v delu, v katerem je z njo tožeča stranka ohranjena pod št. 11 Priloge Ia k Uredbi (ES) št. 1183/2005;

                  —

                  ugotovi nezakonitost določb člena 3(2)(b) Sklepa 2010/788/SZVP in člena 2b(1)(b) Uredbe (ES) 1183/2005/ES;

                  —

                  Svetu naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge, ki so v bistvu enaki ali podobni, tožbenim razlogom, navedenim v okviru zadeve T-95/20, Kazembe Musonda/Svet.


title: Zadeva T-105/20: Tožba, vložena 19. februarja 2020 – Ruhorimbere/Svet

text:
               20.4.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/11

      Tožba, vložena 19. februarja 2020 – Ruhorimbere/Svet
      (Zadeva T-105/20)
      (2020/C 129/14)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Éric Ruhorimbere (Mbuji-Mayi, Demokratična republika Kongo) (zastopniki: T. Bontinck, P. De Wolf in A. Guillerme, odvetniki)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi za ničen Sklep Sveta (SZVP) 2019/2109 z dne 9. decembra 2019 v delu, v katerem je z njim tožeča stranka ohranjena pod št. 10 Priloge II k Sklepu 2010/788/SZVP;

                  —

                  razglasi za nično Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2019/2101 z dne 9. decembra 2019 v delu, v katerem je z njo tožeča stranka ohranjena pod št. 10 Priloge Ia k Uredbi (ES) št. 1183/2005;

                  —

                  ugotovi nezakonitost določb člena 3(2)(b) Sklepa 2010/788/SZVP in člena 2b(1)(b) Uredbe (ES) 1183/2005/ES;

                  —

                  Svetu naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge, ki so v bistvu enaki ali podobni, tožbenim razlogom, navedenim v okviru zadeve T-95/20, Kazembe Musonda/Svet.


title: Zadeva T-107/20: Tožba, vložena 19. februarja 2020 – Boshab/Svet

text:
               20.4.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/13

      Tožba, vložena 19. februarja 2020 – Boshab/Svet
      (Zadeva T-107/20)
      (2020/C 129/16)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Évariste Boshab (Kinšasa, Demokratična republika Kongo) (zastopniki: T. Bontinck, P. De Wolf in A. Guillerme, odvetniki)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi za ničen Sklep Sveta (SZVP) 2019/2109 z dne 9. decembra 2019 v delu, v katerem je z njim tožeča stranka ohranjena pod št. 7 Priloge II k Sklepu 2010/788/SZVP;

                  —

                  razglasi za nično Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2019/2101 z dne 9. decembra 2019 v delu, v katerem je z njo tožeča stranka ohranjena pod št. 7 Priloge Ia k Uredbi (ES) št. 1183/2005;

                  —

                  ugotovi nezakonitost določb člena 3(2)(b) Sklepa 2010/788/SZVP in člena 2b(1)(b) Uredbe (ES) 1183/2005/ES;

                  —

                  Svetu naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge, ki so v bistvu enaki ali podobni tožbenim razlogom, navedenim v okviru zadeve T-95/20, Kazembe Musonda/Svet.


title: Zadeva T-106/20: Tožba, vložena 19. februarja 2020 – Amisi Kumba/Svet

text:
               20.4.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/12

      Tožba, vložena 19. februarja 2020 – Amisi Kumba/Svet
      (Zadeva T-106/20)
      (2020/C 129/15)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Gabriel Amisi Kumba (Kinšasa, Demokratična republika Kongo) (zastopniki: T. Bontinck, P. De Wolf in A. Guillerme, odvetniki)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi za ničen Sklep Sveta (SZVP) 2019/2109 z dne 9. decembra 2019 v delu, v katerem je z njim tožeča stranka ohranjena pod št. 2 Priloge II k Sklepu 2010/788/SZVP;

                  —

                  razglasi za nično Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2019/2101 z dne 9. decembra 2019 v delu, v katerem je z njo tožeča stranka ohranjena pod št. 2 Priloge Ia k Uredbi (ES) št. 1183/2005;

                  —

                  ugotovi nezakonitost določb člena 3(2)(b) Sklepa 2010/788/SZVP in člena 2b(1)(b) Uredbe (ES) 1183/2005/ES;

                  —

                  Svetu naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge, ki so v bistvu enaki ali podobni tožbenim razlogom, navedenim v okviru zadeve T-95/20, Kazembe Musonda/Svet.


title: Zadeva T-108/20: Tožba, vložena 19. februarja 2020 – Kahimbi Kasagwe/Svet

text:
               20.4.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/13

      Tožba, vložena 19. februarja 2020 – Kahimbi Kasagwe/Svet
      (Zadeva T-108/20)
      (2020/C 129/17)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Delphin Kahimbi Kasagwe (Kinšasa, Demokratična republika Kongo) (zastopniki: T. Bontinck, P. De Wolf in A. Guillerme, odvetniki)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi za ničen Sklep Sveta (SZVP) 2019/2109 z dne 9. decembra 2019 v delu, v katerem je z njim tožeča stranka ohranjena pod št. 6 Priloge II k Sklepu 2010/788/SZVP;

                  —

                  razglasi za nično Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2019/2101 z dne 9. decembra 2019 v delu, v katerem je z njo tožeča stranka ohranjena pod št. 6 Priloge Ia k Uredbi (ES) št. 1183/2005;

                  —

                  ugotovi nezakonitost določb člena 3(2)(b) Sklepa 2010/788/SZVP in člena 2b(1)(b) Uredbe (ES) 1183/2005/ES;

                  —

                  Svetu naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge, ki so v bistvu enaki ali podobni tožbenim razlogom, navedenim v okviru zadeve T-95/20, Kazembe Musonda/Svet.


title: Zadeva T-110/20: Tožba, vložena 19. februarja 2020 – Kanyama/Svet

text:
               20.4.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/14

      Tožba, vložena 19. februarja 2020 – Kanyama/Svet
      (Zadeva T-110/20)
      (2020/C 129/19)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Célestin Kanyama (Kinšasa, Demokratična republika Kongo) (zastopniki: T. Bontinck, P. De Wolf in A. Guillerme, odvetniki)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi za ničen Sklep Sveta (SZVP) 2019/2109 z dne 9. decembra 2019 v delu, v katerem je z njim tožeča stranka ohranjena pod št. 4 Priloge II k Sklepu 2010/788/SZVP;

                  —

                  razglasi za nično Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2019/2101 z dne 9. decembra 2019 v delu, v katerem je z njo tožeča stranka ohranjena pod št. 4 Priloge Ia k Uredbi (ES) št. 1183/2005;

                  —

                  ugotovi nezakonitost določb člena 3(2)(b) Sklepa 2010/788/SZVP in člena 2b(1)(b) Uredbe (ES) 1183/2005/ES;

                  —

                  Svetu naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge, ki so v bistvu enaki ali podobni tožbenim razlogom, navedenim v okviru zadeve T-95/20, Kazembe Musonda/Svet.


title: Zadeva T-111/20: Tožba, vložena 19. februarja 2020 – PT Wilmar Bioenergi Indonesia in drugi/Komisija

text:
               20.4.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/15

      Tožba, vložena 19. februarja 2020 – PT Wilmar Bioenergi Indonesia in drugi/Komisija
      (Zadeva T-111/20)
      (2020/C 129/20)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeče stranke: PT Wilmar Bioenergi Indonesia (Medan, Indonezija), PT Wilmar Nabati Indonesia (Medan), PT Multi Nabati Sulawesi (Sulawesi Utara, Indonezija) (zastopnika: P. Vander Schueren in E. Gergondet, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2019/2092 z dne 28. novembra 2019 o uvedbi dokončne izravnalne dajatve na uvoz biodizla s poreklom iz Indonezije (1) razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša na tožeče stranke;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov, ki so tožečim strankam nastali v tem postopku.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: Evropska komisija je ravnala v nasprotju s členi 3(1)(a), 3(1)(a)(i), 3(2) in 7(2)(a) Uredbe (EU) 2016/1037 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2016 o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske unije (v nadaljevanju: osnovna uredba) in s tem, da je menila, da plačila, prejeta od sklada Oil Palm Plantation Fund, pomenijo subvencijo, proti kateri se lahko uvede izravnalni ukrep, in s tem, da ugodnosti, ki naj bi jo tožeče stranke prejele, ni prilagodila glede na popuste ter transportne stroške in stroške kredita, ki so nastali za prejetje domnevnih subvencij, storila očitne napake pri presoji.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: tožena stranka je ravnala v nasprotju s členi 3(1)(a)(iv), 3(1)(b), 3(2), 6(d) in 28(5) osnovne uredbe in s tem, da je ugotovila obstoj podpore vlade za zagotavljanje surovega palmovega olja za plačilo, ki je nižje od primernega, storila očitne napake pri presoji.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: tožena stranka je s tem, da je ugotovila, da obstaja grožnja znatne škode za industrijo Unije, storila očitno napako pri presoji in ravnala v nasprotju s členom 8(8) osnovne uredbe.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: tožena stranka je s tem, da je ugotovila, da uvozi iz Indonezije pomenijo grožnjo nastanka škode za industrijo Unije, in s tem, da ni upoštevala vpliva uvozov iz Argentine, ravnala v nasprotju s členoma 8(5) in 8(6) osnovne uredbe in storila očitne napake pri presoji.

         (1)  UL 2019, L 317, str. 42.


title: Zadeva T-113/20: Tožba, vložena 20. februarja 2020 – BSEF/Komisija

text:
               20.4.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/16

      Tožba, vložena 20. februarja 2020 – BSEF/Komisija
      (Zadeva T-113/20)
      (2020/C 129/21)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Bromine Science Environnemental Forum (BSEF) (zastopniki: R. Cana, E. Mullier in H. Widemann, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Uredbo Komisije (EU) 2019/2021 z dne 1. oktobra 2019 o določitvi zahtev za okoljsko primerno zasnovo za elektronske prikazovalnike v skladu z Direktivo 2009/125/ES Evropskega parlamenta in Sveta in spremembi Uredbe Komisije (ES) št. 1275/2008 ter razveljavitvi Uredbe Komisije (ES) št. 642/2009 razglasi za nično v delu, v katerem prepoveduje halogenirane zaviralce gorenja,

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja sedem razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: Komisija je s sprejetjem izpodbijane uredbe kršila člen 1(4) in člen 15(2)(c)(i) Direktive o okoljsko primerni zasnovi (1), ravnala ultra vires in prekoračila meje svoje pristojnosti, prav tako pa je preprečila polni učinek drugih ukrepov prava Unije.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: Komisija je kršila pravico tožeče stranke do obrambe, ker je halogenirane zaviralce gorenja za uporabo v elektronskih prikazovalnikih prepovedala s sprejetjem izpodbijane uredbe.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: Komisija je s tem, da je z izpodbijano uredbo prepovedala halogenirane zaviralce gorenja, storila očitno napako pri presoji in ni upoštevala vseh informacij, kršila je člen 15(1) Direktive o okoljsko primerni zasnovi ter ni izpolnila obveznosti izvedbe ustrezne ocene učinka.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: z izpodbijano uredbo je kršeno načelo pravne varnosti, ker je tožeča stranka postavljena v položaj pravne negotovosti, kar ni sprejemljivo.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: z izpodbijano uredbo je kršeno načelo sorazmernosti, ker prepoved halogeniranih zaviralcev gorenja presega meje primernega, ni potrebna za uresničitev nameravanih ciljev in ni najmanj strog ukrep, ki bi ga Komisija lahko uporabila.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: z izpodbijano uredbo je kršeno načelo enakega obravnavanja, ker je prepoved halogeniranih zaviralcev gorenja diskriminatorna v razmerju do drugih kategorij proizvodov in drugih snovi.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog: Komisija je s sprejetjem izpodbijane uredbe kršila člen 15(1) Direktive o okoljsko primerni zasnovi ter člene 5a, od (1) do (4), 7 in 8 Sklepa 1999/468/ES (2) ter je ravnala ultra vires.

         (1)  Direktiva 2009/125/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o vzpostavitvi okvira za določanje zahtev za okoljsko primerno zasnovo izdelkov, povezanih z energijo (UL 2009, L 285, str. 10).

         (2)  Sklep Sveta z dne 28. junija 1999 o določitvi postopkov za uresničevanje Komisiji podeljenih izvedbenih pooblastil (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 124).


title: Zadeva T-116/20: Tožba, vložena 20. februarja 2020 – Società agricola Vivai Maiorana in drugi/Komisija

text:
               20.4.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/19

      Tožba, vložena 20. februarja 2020 – Società agricola Vivai Maiorana in drugi/Komisija
      (Zadeva T-116/20)
      (2020/C 129/24)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranke

         Tožeče stranke: Società agricola Vivai Maiorana Ss (Curinga, Italija), Confederazione Italiana Agricoltori – CIA (Rim, Italija), MIVA – Moltiplicatori Italiani Viticoli Associati (Faenza, Italija) (zastopnika: E. Scoccini in G. Scoccini, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

                  —

                  Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2019/2072 z dne 28. novembra 2019 razglasi za nično v naslednjem delu: – priloga IV – deli: A (seme krmnih rastlin), B (žitno seme), C (vinska trta), F (zelenjadnično seme), I (sadilni material zelenjadnic), J (sadne rastline);

                  —

                  razglasi neveljavnost člena 36, Priloge I, oddelek 4, točka 3, in člena 37(2) Uredbe (EU) 2016/2031.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Ta tožba je vložena zoper Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2019/2072 z dne 28. novembra 2019 o določitvi enotnih pogojev za izvajanje Uredbe (EU) 2016/2031 Evropskega parlamenta in Sveta, kar zadeva ukrepe varstva pred škodljivimi organizmi rastlin, ter razveljavitvi Uredbe Komisije (ES) št. 690/2008 in spremembi Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2018/2019 (UL 2019, L 319, str. 1 v naslednjem delu: – priloga IV – deli: A (seme krmnih rastlin), B (žitno seme), C (vinska trta), F (zelenjadnično seme), I (sadilni material zelenjadnic), J (sadne rastline).
      Tožeče stranke v utemeljitvi tožbe navajajo štiri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 36(e) in (f) Uredbe (EU) 2016/2031, kršitev načela sorazmernosti in obstoj pomanjkljive obrazložitve v obravnavani zadevi

                              —

                              V zvezi s tem trdijo, da je bil prag za navzočnost nadzorovanih nekarantenskih škodljivih organizmov za Unijo (RNQP) na domačerodnih rastlinah za saditev, ki ga je Komisija v Prilogi IV k Uredbi (EU) 2019/2072 opredelila kot 0 %, določen, ne da bi se v skladu s členom 36(e) in (f) Uredbe (EU) 2016/2031 preverilo, da ima navzočnost RNQP nesprejemljive gospodarske učinke in da so za preprečevanje njihove navzočnosti na voljo izvedljivi ukrepi.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev mednarodne pogodbe Organizacije za prehrano in kmetijstvo o rastlinskih genskih virih (ITPGRFA)

                              —

                              V zvezi s tem trdijo, da pomeni uvedba praga 0 % za RNQP, navzoče na domačerodnih rastlinah za saditev, kršitev člena 9 mednarodne pogodbe Organizacije za prehrano in kmetijstvo o rastlinskih genskih virih (ITPGRFA), ki so ga podpisale Unija in posamezne države članice Unije.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: kršitev Uredba (EU) 2018/848 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 2018 o ekološki pridelavi in označevanju ekoloških proizvodov in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 834/2007 (UL 2018, L 150, str. 1)

                              —

                              V zvezi s tem trdijo, da se s postopkom izbire in standardizacije rastlinskih vrst, ki naj bi izhajal iz uporabe pragov za RNQP, izrecno kršijo določbe Uredbe (EU) 2018/848.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: nezdružljivost s kmetijsko politiko Evropske unije

                              —

                              V zvezi s tem trdijo, da je uvedba pragov za RNQP v nasprotju s kmetijsko politiko Evropske unije in zlasti:

                                          —

                                          Direktivo Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102);

                                          —

                                          Uredbo (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. novembra 2012 o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil (UL 2012, L 343, str. 1);

                                          —

                                          Uredbo (EU) št. 1305/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1698/2005 (UL 2013, L 347, str. 487);

                                          —

                                          členom 8 Delegirane uredbe Komisije (EU) št. 807/2014 z dne 11. marca 2014 o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 1305/2013 Evropskega parlamenta in Sveta o podpori za razvoj podeželja (UL 2014, L 227, str. 1).


title: Zadeva T-117/20: Tožba, vložena 21. februarja 2020 – El Corte Inglés/EUIPO – MKR Design (Panthé)

text:
               20.4.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/20

      Tožba, vložena 21. februarja 2020 – El Corte Inglés/EUIPO – MKR Design (Panthé)
      (Zadeva T-117/20)
      (2020/C 129/25)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španija) (zastopnik: J. Rivas Zurdo, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: MKR Design Srl (Milano, Italija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

         Zadevna sporna znamka: prijava figurativne znamke Evropske unije Panthé – zahteva za registracijo št. 16 366 461

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 5. decembra 2019 v zadevi R 378/2019-5

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi izpodbijano odločbo;

                  —

                  stranki oziroma strankam, ki nasprotujejo tej tožbi, naloži plačilo stroškov.

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-118/20: Tožba, vložena 21. februarja 2020 – Voco/EUIPO (Oblika embalaže)

text:
               20.4.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/21

      Tožba, vložena 21. februarja 2020 – Voco/EUIPO (Oblika embalaže)
      (Zadeva T-118/20)
      (2020/C 129/26)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Voco GmbH (Cuxhaven, Nemčija) (zastopnika: C. Spintig in S. Pietzcker, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Zadevna sporna znamka: tridimenzionalna znamka Evropske unije (Oblika embalaže) – prijava št. 17959421

         Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 4. decembra 2019 v zadevi R 978/2019-5

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov, vključno s stroški tožeče stranke.

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  Kršitev člena 7(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-121/20: Tožba, vložena 21. februarja 2020 – IP/Komisija

text:
               20.4.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/21

      Tožba, vložena 21. februarja 2020 – IP/Komisija
      (Zadeva T-121/20)
      (2020/C 129/27)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: IP (zastopnika: L. Levi in S. Rodrigues, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  to tožbo razglasi za dopustno in utemeljeno;

            zato naj,

                  —

                  izpodbijane odločbe razglasi za nične;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe zoper odločbo Komisije z dne 21. avgusta 2019, s katero ji je bila naložena disciplinska sankcija odpovedi njene pogodbe o zaposlitvi s strani delodajalca brez odpovednega roka, navaja tri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev načela dobrega upravljanja in obveznosti obrazložitve. Tožeča stranka glede tega zlasti trdi, da je Komisija ni obravnavala pravično, saj naj ta ne bi spoštovala obvezne skrbnosti in dolžnosti skrbnega ravnanja, ki ju ima. Po mnenju tožeče stranke bi se morala Komisija seznaniti z izidom kazenskega postopka, ki se je končal z ustavitvijo postopka, in ta izid posredovati disciplinski komisiji, da bi ga ta upoštevala pri svoji odločitvi.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: protipravnost pripravljalnih aktov za izpodbijano odločbo in očitne napake pri presoji, ki naj bi jih storila Komisija. Tožeča stranka zlasti meni, da ima protipravnost dveh pripravljalnih aktov za izpodbijano odločbo, za posledico protipravnost zadnjenavedene.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: kršitev člena 10 iz Priloge X h Kadrovskim predpisom za uradnike Evropske unije, ker, prvič, niso bile preučene vse okoliščine primera tožeče stranke iz spisa in, drugič, ker so bila merila za določitev sankcije predmet napačne presoje ali nesorazmernega tehtanja.


title: Zadeva T-122/20: Tožba, vložena 20. februarja 2020 – Sciessent/Komisija

text:
               20.4.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/22

      Tožba, vložena 20. februarja 2020 – Sciessent/Komisija
      (Zadeva T-122/20)
      (2020/C 129/28)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Sciessent LLC (Beverly, Massachusetts, Združene države) (zastopniki: K. Van Maldegem in P. Sellar, odvetnika, in V. McElwee, Solicitor)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Izvedbeni sklep Komisije (EU) 2019/60 z dne 26. novembra 2019 o neodobritvi srebrovega zeolita kot obstoječe aktivne snovi za uporabo v biocidnih proizvodih 2. in 7. vrste proizvodov, razglasi za ničnega; (1)

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev načela pravne države glede uporabe Pogodb in členov 4 in 19 Uredbe (EU) št. 528/2012. (2)

                              —

                              Tožena stranka, ki se opira na mnenja Odbora za biocidne proizvode (OBP) o odobritvi srebrovega zeolita kot obstoječe aktivne snovi za uporabo v proizvodih 2. in 7. vrste, je ugotovila, da te snovi ni mogoče odobriti, ker ni bila dokazana zadostna učinkovitost. Po mnenju tožeče stranke se je ocena učinkovitosti opravila napačno s sklicevanjem na proizvod, v katerem se uporablja srebrov zeolit. Učinkovitost snovi, srebrovega zeolita, je tožeča stranka dokazala v skladu s pravom, ki se uporablja. Tožena stranka je v svoji oceni in ugotovitvi o učinkovitosti napačno razlagala in uporabila upoštevno pravo.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: neobstoj pristojnosti – kršitev člena 290 PDEU in členov 4 in 19 Uredbe (EU) št. 528/2012.

                              —

                              Razlog za neodobritev srebrovega zeolita na podlagi izpodbijanega akta je zatrjevana nezadostna učinkovitost obravnavanega proizvoda, v katerem se uporablja. Vendar tožeča stranka trdi, da so edina merila, ki bi jih tožena stranka lahko zakonito upoštevala, tisti iz členov 4 in 19 Uredbe (EU) št. 528/2012. Ta merila ne vključujejo učinkovitosti obravnavanega proizvoda, katere ocena se sicer opravi v drugi, podredni fazi odobritve biocidnega proizvoda na ravni države članice. Glede na dejstvo, da je prav to oceno opravila tožena stranka, da bi upravičila neodobritev srebrovega zeolite, to pomeni, da je tožena stranka prekoračila meje pristojnosti, ki jih ima na podlagi Uredbe (EU) št. 528/2012, je tožena stranka kršila člen 290 Pogodb in člena 4 in 19 Uredbe.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: kršitev načela pravne države glede uporabe Pogodb – načela prepovedi diskriminacije.

                              —

                              Snov tožeče stranke se je obravnavala drugače do drugih snovi, ki se uporabljajo za iste vrste proizvodov 2 in 7, ne da bi tožena stranka objektivno pojasnila, zakaj naj bi se srebrov zeolit obravnaval drugače od drugih snovi, ki so bile vse predmet enakih pravil o oceni na podlagi Uredbe (EU) št. 528/2012 (in Direktive 98/8/ES (3)) za enake vrste proizvodov.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: kršitev načela pravne države glede uporabe Pogodb – načela pravne varnosti.

                              —

                              Tožena stranka je na Chair of the BPC naslovila odprto pismo, katerega namen je bil kako se razlagajo in uporabljajo določbe Uredbe (EU) No 528/2012 o učinkovitosti ocene in obravnavnih proizvodov. Čeprav so bile določbe jasne, je to pismo potrdilo, da zahtevanje dokazovanja prednosti obravnavanih proizvodov ne spada na področje Uredbe (EU) št. 528/2012. Tožeča stranka se je oprla na vsebino tega pisma, ki je potrdil jasnost določb, in je imela legitimna pričakovanja glede odobritve snovi. Zato naj bi bili z izpodbijanim aktom kršeni načeli legitimnih pričakovanj in pravne varnosti.

         (1)  UL 2019, L 306, str. 42.

         (2)  Uredba (EU) št. 528/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2012 o dostopnosti na trgu in uporabi biocidnih proizvodov (UL L 167, 2012, str. 1).

         (3)  Direktiva 98/8/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 1998 o dajanju biocidnih pripravkov v promet (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 23, str. 3).


title: Zadeva T-126/20: Tožba, vložena 27. februarja 2020 – Autoridad Portuaria de Bilbao/Komisija

text:
               20.4.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/23

      Tožba, vložena 27. februarja 2020 – Autoridad Portuaria de Bilbao/Komisija
      (Zadeva T-126/20)
      (2020/C 129/29)
      Jezik postopka: španščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Autoridad Portuaria de Bilbao (Španija) (zastopnika: D. Sarmiento Ramírez-Escudero in X. Codina García-Andrade, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  primarno, izpodbijani sklep razglasi za ničen;

                  —

                  v vsakem primeru Evropski komisiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Ta tožba je vložena zoper Sklep Evropske komisije z dne 8. januarja 2019 (C (2018) 8676 final) v zvezi z obdavčitvijo pristanišč v Španiji ter zoper sklepa Evropske komisije C(2019) 1765 final z dne 7. marca 2019 in C(2019) 8068 final z dne 15. novembra 2019 (izpodbijani sklepi).
      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 107(1) PDEU, ker oprostitev davka ne pomeni prednosti.
                  V utemeljitev prvega tožbenega razloga trdi, da ukrepi oprostitve davka, ki so predmet izpodbijanih sklepov, na pomenijo gospodarske prednosti, medtem ko odprava te oprostitve nalaga gospodarsko breme pristaniškemu organu, saj mora ta še naprej financirati naložbe splošnega interesa z lastnimi sredstvi.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 107(1) PDEU, v povezavi s členom 296 PDEU in členom 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ker Komisija pri presoji obstoja prednosti ni v celoti analizirala razpoložljivih podatkov.
                  V utemeljitev drugega tožbenega razloga trdi, da Evropska komisija pri presoji, ali ukrepi oprostitve davka, ki so predmet izpodbijanih sklepov, pomenijo prednost, ni opravila celovite analize podatkov, ki jih je v postopku predložil pristaniški organ.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: kršitev člena 107(1) PDEU, ker oprostitev davka ne izkrivlja in ne ogroža konkurence ter ne vpliva na trgovino med državami članicami.
                  V utemeljitev tretjega tožbenega razloga trdi, da ukrepi oprostitve, ki so predmet izpodbijanih sklepov, ne izboljšujejo konkurenčnega položaja pristaniških organov in zato ni mogoče, da bi konkurenca vplivala na trgovino med državami članicami. Zato ni državna pomoč v smislu člena 107 PDEU.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 107(1) PDEU, ker oprostitev davka ni selektivna.
                  V utemeljitev četrtega tožbenega razloga trdi, da ukrepi oprostitve, ki so predmet izpodbijanih sklepov, niso selektivni, saj ne pomenijo odstopanja od referenčnega sistema, zato niso državna pomoč v smislu člena 107 PDEU.

                  5.

                  Peti, podredni, tožbeni razlog: obravnavane oprostitve davka, tudi če pomenijo državno pomoč, so združljive z notranjim trgom.
                  V utemeljitev petega tožbenega razloga in podredno trdi, da tudi če bi se ukrepi oprostitve, ki so predmet izpodbijanih sklepov, šteli za državno pomoč, bi bili pomoč, združljiva z notranjim trgom.


title: Zadeva T-128/20: Tožba, vložena 27. februarja 2020 – Collibra/EUIPO – Dietrich (COLLIBRA)

text:
               20.4.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/24

      Tožba, vložena 27. februarja 2020 – Collibra/EUIPO – Dietrich (COLLIBRA)
      (Zadeva T-128/20)
      (2020/C 129/30)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Collibra (Bruselj, Belgija) (zastopniki A. Renck, A. Bothe, odvetnika, in I. Junkar, Solicitor)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Hans Dietrich (Starnberg, Nemčija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka pred odborom za pritožbe

         Zadevna sporna znamka: prijava besedne znamke Evropske unije COLLIBRA – zahteva za registracijo št. 16787 772

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 13. decembra 2019 v zadevi R 737/2019-1

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi izpodbijano odločbo;

                  —

                  naloži plačilo stroškov postopka toženi stranki in drugi stranki pred odborom za pritožbe, če se bo vključila kot intervenientka.

         Navajana tožbena razloga

                  —

                  Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev člena 94(1) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-129/20: Tožba, vložena 27. februarja 2020 – Collibra/EUIPO – Dietrich (collibra)

text:
               20.4.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/25

      Tožba, vložena 27. februarja 2020 – Collibra/EUIPO – Dietrich (collibra)
      (Zadeva T-129/20)
      (2020/C 129/31)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Collibra (Bruselj, Belgija) (zastopniki: A. Renck, A. Bothe, odvetnika, in I. Junkar, Solicitor)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Hans Dietrich (Starnberg, Nemčija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka pred Splošnim sodiščem

         Zadevna sporna znamka: prijava figurativne znamke Evropske unije collibra – Prijava št. 16787 889

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 13. decembra 2019 v zadevi R 738/2019-1

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  naloži plačilo stroškov postopka toženi stranki in drugi stranki pred odborom za pritožbe, če se bo vključila kot intervenientka.

         Navajana tožbena razloga

                  —

                  Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev člena 94(1) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-138/20: Tožba, vložena 2. marca 2020 – PT Ciliandra Perkasa/Komisija

text:
               20.4.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/26

      Tožba, vložena 2. marca 2020 – PT Ciliandra Perkasa/Komisija
      (Zadeva T-138/20)
      (2020/C 129/32)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: PT Ciliandra Perkasa (West Jakarta, Indonezija) (zastopniki: F. Graafsma, J. Cornelis in E. Rogiest, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropske komisija

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2019/2092 z dne 28. novembra 2019 o uvedbi dokončne izravnalne dajatve na uvoz biodizla s poreklom iz Indonezije razglasi za nično;

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja šest tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog se nanaša na trditev, da je Komisija kršila člen 8(1) in 8(2) Uredbe (EU)2016/1037 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2016 o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske unije (v nadaljevanju: Osnovna uredba) z nelojalnim znižanjem prodajnih cen, ker ni preučila vseh upoštevnih dokazov in ni ugotovila znižanja prodajnih cen za izdelek kot celoto.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog se nanaša na trditev, da je Komisija kršila tudi člen 8(5) Osnovne uredbe, saj je svojo preučitev vzročne zveze oprla na napačno ugotovitev znižanja prodajnih cen.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog se nanaša na trditev, da je Komisija storila očitno napako pri presoji in je kršila člen 3 Osnovne uredbe, s tem da je ugotovila, prvič, da je treba plačila s strani sklada za nasade oljnih palm (Oil Palm Plantation Fund, v nadaljevanju: OPPF) šteti za nepovratna sredstva in ne plačilo za nakup biodizla, in, drugič, da plačila OPPF proizvajalcem biodizla zagotavljajo prednost, ker se je Komisija (i) oprla na očitno napačno dejansko stanje in (ii) ni ugotovila, da je prednost, če je obstajala, prenesena na pripravljavce mešanic biodizla.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog se nanaša na trditev, da je Komisija storila očitno napako pri presoji in je kršila člen 7 Osnovne uredbe pri izračunu zneska prednosti v okviru programa.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog se nanaša na trditev, da je Komisija kršila člen 8(1) in (8) Osnovne uredbe, ker ugotovitve v zvezi z grožnjo škode ni oprla na trdne dokaze in objektivno preučitev vseh upoštevnih dejavnikov.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog se nanaša na trditev, da je Komisija kršila pravico tožečih strank do obrambe, s tem da je nekatere temeljne preudarke v zvezi s preučitvijo znižanja prodajnih cen vključila le v izpodbijano uredbo, s čimer je tožečim strankam onemogočila, da predložijo svoja stališča v zvezi s tem.


title: Zadeva T-143/20: Tožba, vložena 2. marca 2020 – PT Pelita Agung Agrindustri in PT Permata Hijau Palm Oleo/Komisija

text:
               20.4.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/27

      Tožba, vložena 2. marca 2020 – PT Pelita Agung Agrindustri in PT Permata Hijau Palm Oleo/Komisija
      (Zadeva T-143/20)
      (2020/C 129/33)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeči stranki: PT Pelita Agung Agrindustri (Medan, Indonezija), PT Permata Hijau Palm Oleo (Medan) (zastopniki: F. Graafsma, J. Cornelis in E. Rogiest, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

                  —

                  Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2019/2092 z dne 28. novembra 2019 o uvedbi dokončne izravnalne dajatve na uvoz biodizla s poreklom iz Indonezije v delu, v katerem se nanaša na tožeči stranki, razglasi za nično;

                  —

                  Komisija naloži plačilo stroškov tožečih strank.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata sedem tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog se nanaša na trditev, da je Komisija kršila člen 8(1) in (2) Uredbe (EU) 2016/1037 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2016 o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske unije (v nadaljevanju: Osnovna uredba) z znižanjem prodajnih cen, ker (1) ni preučila vseh upoštevnih dokazov in (2) ni ugotovila znižanja prodajnih cen za izdelek kot celoto.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog se nanaša na trditev, da je Komisija kršila tudi člen 8(5) Osnovne uredbe, saj je svojo preučitev vzročne zveze oprla na napačno ugotovitev znižanja prodajnih cen.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog se nanaša na trditev, da je Komisija storila očitno napako pri presoji in je kršila člen 3 Osnovne uredbe, s tem da je ugotovila, da je vlada Indonezije dobaviteljem surovega palmovega olja dala pooblastilo in navodilo, da svoje blago dobavljajo za plačilo, ki je nižje od primernega, da je dobaviteljem surovega palmovega olja nudila dohodkovno in cenovno podporo ter da je to podjetju prineslo ugodnosti.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog se nanaša na trditev, da je Komisija storila očitno napako pri presoji in je kršila člen 3 Osnovne uredbe, s tem da je ugotovila, prvič, da je mogoče plačila s strani sklada za nasade oljnih palm (Oil Palm Plantation Fund, v nadaljevanju: OPPF) šteti za nepovratna sredstva in ne plačilo za nakup biodizla, in, drugič, da plačila OPPF proizvajalcem biodizla zagotavljajo prednost, ker se je Komisija oprla na očitno napačno dejansko stanje in ni ugotovila, da je prednost, če je obstajala, prenesena na pripravljavce mešanic biodizla.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog se nanaša na trditev, da je Komisija storila očitno napako pri presoji in je kršila člen 7 Osnovne uredbe pri izračunu zneska prednosti v okviru programa.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog se nanaša na trditev, da je Komisija kršila člen 8(1) in (8) Osnovne uredbe, ker ugotovitve v zvezi z grožnjo škode ni oprla na trdne dokaze in objektivno preučitev vseh upoštevnih dejavnikov.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog se nanaša na trditev, da je Komisija kršila pravico tožečih strank do obrambe, s tem da je nekatere temeljne preudarke v zvezi s preučitvijo znižanja prodajnih cen vključila le v izpodbijano uredbo, s čimer je tožečim strankam onemogočila, da predložijo svoja stališča v zvezi s tem.


title: Zadeva C-650/17: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 30. aprila 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundespatentgericht – Nemčija) – Royalty Pharma Collection Trust/Deutsches Patent- und Markenamt (Predhodno odločanje – Intelektualna in industrijska lastnina – Uredba (ES) št. 469/2009 – Dodatni varstveni certifikat za zdravila – Pogoji za pridobitev – Člen 3(a) – Pojem „izdelek, varovan z veljavnim osnovnim patentom“ – Merila presoje)

text:
               20.7.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 240/2

      Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 30. aprila 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundespatentgericht – Nemčija) – Royalty Pharma Collection Trust/Deutsches Patent- und Markenamt
      (Zadeva C-650/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Intelektualna in industrijska lastnina - Uredba (ES) št. 469/2009 - Dodatni varstveni certifikat za zdravila - Pogoji za pridobitev - Člen 3(a) - Pojem „izdelek, varovan z veljavnim osnovnim patentom“ - Merila presoje)
      (2020/C 240/02)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundespatentgericht

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Royalty Pharma Collection Trust

         Tožena stranka: Deutsches Patent- und Markenamt

         Izrek

                  1.

                  Člen 3(a) Uredbe (ES) št. 469/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. maja 2009 o dodatnem varstvenem certifikatu za zdravila je treba razlagati tako, da je izdelek varovan z veljavnim osnovnim patentom v smislu te določbe, če ustreza splošni funkcijski opredelitvi, uporabljeni v enem od zahtevkov osnovnega patenta, in nujno izhaja iz izuma, varovanega s tem patentom, ne da bi bil individualiziran kot konkretna izvedbena različica, ki jo je treba izpeljati iz nauka navedenega patenta, pod pogojem, da ga lahko strokovnjak glede na vse elemente, razkrite z istim patentom, konkretno identificira na podlagi svojega splošnega znanja na zadevnem področju na datum vložitve ali datum prednostne pravice osnovnega patenta ter na podlagi tehničnega stanja na ta datum.

                  2.

                  Člen 3(a) Uredbe št. 469/2009 je treba razlagati tako, da izdelek ni varovan z veljavnim osnovnim patentom v smislu te določbe, če je bil kljub temu, da spada v funkcijsko opredelitev, podano v zahtevkih tega patenta, v okviru samostojne inventivne dejavnosti razvit po datumu vložitve prijave za osnovni patent.

         (1)  UL C 52, 12.2.2018.


title: Zadeva C-446/18: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 14. maja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Nejvyšší správní soud – Češka republika) – AGROBET CZ, s.r.o./Finanční úřad pro Středočeský kraj (Predhodno odločanje – Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) – Direktiva 2006/112/ES – Odbitek vstopnega DDV – Presežek DDV – Odtegljaj presežka po začetku postopka davčnega nadzora – Zahtevek za vračilo dela presežka, ki se nanaša na transakcije, ki jih ta postopek ne zajema – Zavrnitev davčne uprave)

text:
               20.7.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 240/3

      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 14. maja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Nejvyšší správní soud – Češka republika) – AGROBET CZ, s.r.o./Finanční úřad pro Středočeský kraj
      (Zadeva C-446/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) - Direktiva 2006/112/ES - Odbitek vstopnega DDV - Presežek DDV - Odtegljaj presežka po začetku postopka davčnega nadzora - Zahtevek za vračilo dela presežka, ki se nanaša na transakcije, ki jih ta postopek ne zajema - Zavrnitev davčne uprave)
      (2020/C 240/03)
      Jezik postopka: češčina

         Predložitveno sodišče

      Nejvyšší správní soud

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: AGROBET CZ, s.r.o.

         Tožena stranka: Finanční úřad pro Středočeský kraj

         Izrek

      Člene 179, 183 in 273 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost v povezavi z načelom davčne nevtralnosti je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo nacionalni ureditvi, ki ne določa možnosti, da davčna uprava pred koncem postopka davčnega nadzora v zvezi z obračunom davka na dodano vrednost (DDV), v katerem je naveden presežek za dano davčno obdobje, odobri vračilo dela navedenega presežka, ki se nanaša na transakcije, ki jih navedeni postopek ob njegovem začetku ne zajema, če ni mogoče jasno, natančno in nedvoumno ugotoviti, da bo presežek DDV, katerega znesek je lahko nižji od zneska, ki se nanaša na transakcije, ki jih ta postopek ne zajema, obstajal ne glede na izid navedenega postopka, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

         (1)  UL C 328, 17.9.2018.


title: Zadeva C-547/18: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 7. maja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu – Poljska) – Dong Yang Electronics Sp. z o.o./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu (Predhodno odločanje – Obdavčenje – Davek na dodano vrednost (DDV) – Direktiva 2006/112/ES – Člen 44 – Izvedbena uredba (EU) št. 282/2011 – Člen 11(1) – Opravljanje storitev – Kraj, ki je davčno upoštevna navezna okoliščina – Pojem „stalna poslovna enota“ – Zavezanec za DDV – Hčerinska družba družbe iz tretje države, ki je v državi članici)

text:
               20.7.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 240/3

      Sodba Sodišča (peti senat) z dne 7. maja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu – Poljska) – Dong Yang Electronics Sp. z o.o./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu
      (Zadeva C-547/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Obdavčenje - Davek na dodano vrednost (DDV) - Direktiva 2006/112/ES - Člen 44 - Izvedbena uredba (EU) št. 282/2011 - Člen 11(1) - Opravljanje storitev - Kraj, ki je davčno upoštevna navezna okoliščina - Pojem „stalna poslovna enota“ - Zavezanec za DDV - Hčerinska družba družbe iz tretje države, ki je v državi članici)
      (2020/C 240/04)
      Jezik postopka: poljščina

         Predložitveno sodišče

      Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Dong Yang Electronics Sp. z o.o.

         Tožena stranka: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

         Izrek

      Člen 44 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2008/8/ES z dne 12. februarja 2008, ter člen 11(1) in člen 22(1) Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 282/2011 z dne 15. marca 2011 o določitvi izvedbenih ukrepov za Direktivo 2006/112 je treba razlagati tako, da izvajalec storitev tega, da na ozemlju države članice obstaja stalna poslovna enota družbe s sedežem v tretji državi, ne more sklepati že zgolj iz tega, da ima ta družba na tem ozemlju hčerinsko družbo, in da temu izvajalcu za tako presojo ni treba opraviti poizvedb o pogodbenih razmerjih med tema subjektoma.

         (1)  UL C 44, 4.2.2019.


title: Zadeva C-560/18 P: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 30. aprila 2020 – Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych/Evropska komisija, Kraljevina Švedska, Republika Poljska (Pritožba – Dostop do dokumentov institucij – Uredba (ES) št. 1049/2001 – Člen 4(2), tretja alinea – Izjeme od pravice do dostopa – Izjema v zvezi z varstvom namena preiskav – Dokumenti, ki se nanašajo na postopek zaradi neizpolnitve obveznosti, ki poteka – Podrobni mnenji, izdani v okviru postopka priglasitve na podlagi Direktive 98/34/ES – Zahteva za dostop – Zavrnitev – Razkritje zaprošenih dokumentov med postopkom pred Splošnim sodiščem Evropske unije – Razkritje – Nedopustnost – Pravni interes – Nadaljnji obstoj)

text:
               20.7.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 240/4

      Sodba Sodišča (peti senat) z dne 30. aprila 2020 – Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych/Evropska komisija, Kraljevina Švedska, Republika Poljska
      (Zadeva C-560/18 P) (1)

      (Pritožba - Dostop do dokumentov institucij - Uredba (ES) št. 1049/2001 - Člen 4(2), tretja alinea - Izjeme od pravice do dostopa - Izjema v zvezi z varstvom namena preiskav - Dokumenti, ki se nanašajo na postopek zaradi neizpolnitve obveznosti, ki poteka - Podrobni mnenji, izdani v okviru postopka priglasitve na podlagi Direktive 98/34/ES - Zahteva za dostop - Zavrnitev - Razkritje zaprošenih dokumentov med postopkom pred Splošnim sodiščem Evropske unije - Razkritje - Nedopustnost - Pravni interes - Nadaljnji obstoj)
      (2020/C 240/05)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnica: Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych (représentant: P. Hoffman, adwokat)

         Druge stranke v postopku: Evropska komisija (zastopnika: M. Konstantinidis in A. Spina, agenta), Kraljevina Švedska (zastopnice: C. Meyer-Seitz, A. Falk, H. Shev, J. Lundberg in H. Eklinder, agentke), Republika Poljska (zastopnici: D. Lutostańska in M. Kamejsza-Kozłowska, agentki)

         Izrek

                  1.

                  Pritožba se zavrne.

                  2.

                  Organizaciji Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych se naloži plačilo njenih stroškov in stroškov Evropske komisije.

                  3.

                  Kraljevina Švedska in Republika Poljska nosita svoje stroške.

         (1)  UL C 112, 25.3.2019.


title: Zadeva C-565/18: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 30. aprila 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Commissione Tributaria Regionale per la Lombardia – Italija) – Société Générale S.A./Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso (Predhodno odločanje – Člen 63 PDEU – Prosti pretok kapitala – Davek na finančne transakcije – Transakcije, ki se nanašajo na izvedene finančne instrumente, katerih osnovni vrednostni papir je vrednostni papir, ki ga je izdala družba rezidentka države članice obdavčitve – Davek, ki se dolguje ne glede na kraj sklenitve transakcije – Administrativne in deklarativne obveznosti)

text:
               20.7.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 240/5

      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 30. aprila 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Commissione Tributaria Regionale per la Lombardia – Italija) – Société Générale S.A./Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso
      (Zadeva C-565/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Člen 63 PDEU - Prosti pretok kapitala - Davek na finančne transakcije - Transakcije, ki se nanašajo na izvedene finančne instrumente, katerih osnovni vrednostni papir je vrednostni papir, ki ga je izdala družba rezidentka države članice obdavčitve - Davek, ki se dolguje ne glede na kraj sklenitve transakcije - Administrativne in deklarativne obveznosti)
      (2020/C 240/06)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Commissione Tributaria Regionale per la Lombardia

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Société Générale S.A.

         Tožena stranka: Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso

         Izrek

      Člen 63 PDEU je treba razlagati tako, da ne nasprotuje ureditvi države članice, v skladu s katero so finančne transakcije, ki se nanašajo na izvedene finančne instrumente, obdavčene z davkom, ki ga nosijo stranke transakcije, ne glede na kraj, kjer je bila transakcija sklenjena, ali državo rezidentstva teh strank in morebitnega posrednika, ki je sodeloval pri njeni izvršitvi, če je osnovni vrednostni papir teh instrumentov vrednostni papir, ki ga je izdala družba s sedežem v tej državi članici. Administrativne in deklarativne obveznosti v zvezi s tem davkom, ki so naložene subjektom nerezidentom, pa ne smejo presegati tega, kar je potrebno za izterjavo navedenega davka.

         (1)  UL C 436, 3.12.2018.


title: Zadeva C-584/18: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 30. aprila 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Eparchiako Dikastirio Larnakas – Ciper) – D. Z./Blue Air – Airline Management Solutions SRL in drugi (Predhodno odločanje – Območje svobode, varnosti in pravice – Mejni nadzor, azil in priseljevanje – Sklep št. 565/2014/EU – Poenostavljen režim nadzora oseb na zunanjih mejah – Državljan tretje države, ki je imetnik dovoljenja za začasno prebivanje, ki ga je izdala država članica – Člen 3 – Priznavanje nekaterih listin s strani Bolgarije, Hrvaške, Cipra in Romunije kot enakovrednih svojim nacionalnim vizumom – Možnost sklicevanja na sklep zoper državo – Neposredni učinek – Priznanje subjekta zasebnega prava kot pojavno obliko države – Pogoji – Uredba (ES) št. 562/2006 – Zakonik o schengenskih mejah – Člen 13 – Zavrnitev vstopa na ozemlje države članice – Obveznost obrazložitve – Uredba (ES) št. 261/2004 – Odškodnina in pomoč letalskim potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja – Člen 2(j) – Zavrnitev vkrcanja, ki temelji na domnevni neustreznosti potnih listin – Člen 15 – Obveznosti letalskih prevoznikov do potnikov – Izključitev odpovedi obveznostim, določenim v pogodbi o prevozu ali v drugih dokumentih)

text:
               20.7.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 240/5

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 30. aprila 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Eparchiako Dikastirio Larnakas – Ciper) – D. Z./Blue Air – Airline Management Solutions SRL in drugi
      (Zadeva C-584/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Območje svobode, varnosti in pravice - Mejni nadzor, azil in priseljevanje - Sklep št. 565/2014/EU - Poenostavljen režim nadzora oseb na zunanjih mejah - Državljan tretje države, ki je imetnik dovoljenja za začasno prebivanje, ki ga je izdala država članica - Člen 3 - Priznavanje nekaterih listin s strani Bolgarije, Hrvaške, Cipra in Romunije kot enakovrednih svojim nacionalnim vizumom - Možnost sklicevanja na sklep zoper državo - Neposredni učinek - Priznanje subjekta zasebnega prava kot pojavno obliko države - Pogoji - Uredba (ES) št. 562/2006 - Zakonik o schengenskih mejah - Člen 13 - Zavrnitev vstopa na ozemlje države članice - Obveznost obrazložitve - Uredba (ES) št. 261/2004 - Odškodnina in pomoč letalskim potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja - Člen 2(j) - Zavrnitev vkrcanja, ki temelji na domnevni neustreznosti potnih listin - Člen 15 - Obveznosti letalskih prevoznikov do potnikov - Izključitev odpovedi obveznostim, določenim v pogodbi o prevozu ali v drugih dokumentih)
      (2020/C 240/07)
      Jezik postopka: grščina

         Predložitveno sodišče

      Eparchiako Dikastirio Larnakas

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: D. Z.

         Tožene stranke: Blue Air – Airline Management Solutions SRL in drugi

         Izrek

                  1.

                  Člen 3(1) Sklepa št. 565/2014/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o uvedbi poenostavljenega režima nadzora oseb na zunanjih mejah, ki temelji na tem, da Bolgarija, Hrvaška, Ciper in Romunija enostransko priznavajo nekatere listine kot enakovredne svojim nacionalnim vizumom za tranzit čez svoje ozemlje ali predvideno bivanje na svojem ozemlju, ki ne presega 90 dni v katerem koli 180-dnevnem obdobju, ter o razveljavitvi odločb št. 895/2006/ES in št. 582/2008/ES je treba razlagati tako, da ima neposredni učinek in v korist državljanov tretjih držav ustvarja pravice, ki jih lahko ti uveljavljajo proti namembni državi članici, zlasti pravico, da se vizum za njihov vstop na ozemlje te države članice ne zahteva, če imajo ti državljani vstopni vizum ali dovoljenje za prebivanje s seznama listin, ki se priznavajo in ki se ga je navedena država članica zavezala uporabljati v skladu z navedenim sklepom.

                  2.

                  Pravo Unije je treba razlagati tako, da ni mogoče šteti, da letalski prevoznik, ki na letališču države članice odhoda sam ali prek svojih predstavnikov in pooblaščenih zastopnikov zavrne vkrcanje potniku s sklicevanjem na to, da so temu potniku organi namembne države članice zavrnili vstop, deluje kot pojavna oblika navedene države, tako da se oškodovani potnik zoper njega pred sodiščem države članice odhoda ne more sklicevati na Sklep št. 565/2014/EU, da bi pridobil odškodnino, ker mu je bila kršena pravica do vstopa na ozemlje namembne države članice brez vizuma, ki bi ga izdala zadnjenavedena.

                  3.

                  Pravo Unije, zlasti člen 13 Uredbe (ES) št. 562/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o Zakoniku Skupnosti o pravilih, ki urejajo gibanje oseb prek meja (Zakonik o schengenskih mejah), kakor je bila spremenjena z Uredbo (EU) št. 610/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013, je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da letalski prevoznik državljanu tretje države zavrne vkrcanje s sklicevanjem na to, da so organi namembne države članice zadnjenavedenemu zavrnili vstop na njeno ozemlje, ne da bi bila ta zavrnitev vstopa predmet pisne in obrazložene odločbe, ki bi bila navedenemu državljanu predhodno vročena.

                  4.

                  Uredbo (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91, zlasti njen člen 2(j), je treba razlagati tako, da če letalski prevoznik potniku zavrne vkrcanje, ker naj ta ne bi predložil ustreznih potnih listin, taka zavrnitev sama po sebi tega potnika ne prikrajša za varstvo, določeno z navedeno uredbo. Če jo ta potnik izpodbija, mora namreč pristojno sodišče ob upoštevanju okoliščin primera presoditi, ali so razlogi za navedeno zavrnitev glede na to določbo upravičeni.

                  5.

                  Uredbo št. 261/2004, zlasti njen člen 15, je treba razlagati tako, da nasprotuje določbi, ki se uporablja za potnike in ki je vsebovana v predhodno objavljenih splošnih pogojih, ki se nanašajo na pogoje poslovanja ali opravljanja storitev letalskega prevoznika, ki omejuje ali izključuje odgovornost zadnjenavedenega, kadar potniku zavrne vkrcanje zaradi domnevno neustreznih potnih listin, s čimer je navedenemu potniku odvzeta morebitna pravica do odškodnine.

         (1)  UL C 445, 10.12.2018.


title: Zadeva C-607/18 P: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 14. maja 2020 – NKT Verwaltungs GmbH, prej nkt cables GmbH, NKT A/S, prej NKT Holding A/S/Evropska komisija (Pritožba – Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Evropski trg podmorskih in podzemnih električnih kablov – Razdelitev trga v okviru projektov – Globe – Pravica do obrambe – Uredba (ES) št. 1/2003 – Člen 27(1) – Skladnost med obvestilom o ugotovitvah o možnih kršitvah in spornim sklepom – Dostop do spisa – Enotna in trajajoča kršitev – Dokazno breme – Izkrivljanje trditev in dokazov)

text:
               20.7.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 240/7

      Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 14. maja 2020 – NKT Verwaltungs GmbH, prej nkt cables GmbH, NKT A/S, prej NKT Holding A/S/Evropska komisija
      (Zadeva C-607/18 P) (1)

      (Pritožba - Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Evropski trg podmorskih in podzemnih električnih kablov - Razdelitev trga v okviru projektov - Globe - Pravica do obrambe - Uredba (ES) št. 1/2003 - Člen 27(1) - Skladnost med obvestilom o ugotovitvah o možnih kršitvah in spornim sklepom - Dostop do spisa - Enotna in trajajoča kršitev - Dokazno breme - Izkrivljanje trditev in dokazov)
      (2020/C 240/08)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnici: NKT Verwaltungs GmbH, prej nkt cables GmbH, NKT A/S, prej NKT Holding A/S (zastopnika: M. Kofmann in B. Creve, advokater)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopniki: H. van Vliet, S. Baches Opi in T. Franchoo, agenti)

         Izrek

                  1.

                  Točka 1 izreka Sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 12. julija 2018, NKT Verwaltungs in NKT/Komisija (T-447/14, neobjavljena, EU:T:2018:443), se razveljavi v delu, v katerem je v njej Splošno sodišče zavrnilo tožbo družb NKT Verwaltungs GmbH in NKT A/S za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2014) 2139 final z dne 2. aprila 2014 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 [PDEU] in člena 53 Sporazuma EGP (Zadeva AT.39610 – Električni kabli) v delu, v katerem je v tem sklepu ugotovljeno, da sta ti dve družbi odgovorni za kršitev člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma o Evropski gospodarski skupnosti z dne 2. maja 1992, in v delu, v katerem se ta kršitev nanaša, prvič, na ravnanja, povezana s prodajo v državah, ki ne spadajo v Evropsko unijo ali v Evropski gospodarski prostor (EGP), drugič, na kolektivno zavrnitev dobav pribora in tehnične pomoči konkurentom, ki niso sodelovali v omejevalnem sporazumu, in, tretjič – glede obdobja od 3. julija 2002 do 21. novembra 2002 – na dodeljevanje projektov v zvezi s podzemnimi električnimi kabli v EGP.

                  2.

                  Točka 1 izreka Sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 12. julija 2018, NKT Verwaltungs in NKT/Komisija (T-447/14, neobjavljena, EU:T:2018:443), v delu, v katerem je v njej Splošno sodišče zavrnilo predlog družb NKT Verwaltungs GmbH in NKT A/S za znižanje globe, ki jima je bila naložena, in točka 2 izreka te sodbe se prav tako razveljavita.

                  3.

                  V preostalem delu se pritožba zavrne.

                  4.

                  Sklep C(2014) 2139 final se razglasi za ničen v delu, v katerem je v njem ugotovljeno, da sta družbi NKT Verwaltungs GmbH, prej nkt cables GmbH, in NKT A/S, prej NKT Holding A/S, odgovorni za kršitev člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru z dne 2. maja 1992, v delu, v katerem se ta kršitev nanaša, prvič, na ravnanja, povezana s prodajo v državah, ki ne spadajo v Evropsko unijo ali v Evropski gospodarski prostor (EGP), drugič, na kolektivno zavrnitev dobav pribora in tehnične pomoči konkurentom, ki niso sodelovali v omejevalnem sporazumu, in, tretjič – glede obdobja od 3. julija 2002 do 21. novembra 2002 – na dodeljevanje projektov v zvezi s podzemnimi električnimi kabli v EGP.

                  5.

                  Globa, ki je bila družbama NKT Verwaltungs GmbH, prej nkt cables GmbH, in NKT A/S, prej NKT Holding A/S, naložena v členu 2(e) Sklepa C(2014) 2139 final se določi na 3 687 000 EUR.

                  6.

                  Družbi NKT Verwaltungs GmbH in NKT A/S ter Komisija nosijo svoje stroške v postopku na prvi stopnji in v pritožbenem postopku.

         (1)  UL C 427, 26.11.2018.


title: Zadeva C-615/18: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 14. maja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Amtsgericht Kehl – Nemčija) – kazenski postopek zoper UY (Predhodno odločanje – Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah – Pravica do obveščenosti v kazenskem postopku – Direktiva 2012/13/EU – Člen 6 – Pravica do obveščenosti o obdolžitvah – Kazenski pregon zaradi vožnje vozila brez vozniškega dovoljenja – Prepoved vožnje na podlagi prejšnjega kaznovalnega naloga, s katerim zadevna oseba ni bila seznanjena – Vročitev tega naloga zadevni osebi zgolj po obveznem pooblaščencu – Nastop pravnomočnosti – Morebitna malomarnost zadevne osebe)

text:
               20.7.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 240/8

      Sodba Sodišča (peti senat) z dne 14. maja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Amtsgericht Kehl – Nemčija) – kazenski postopek zoper UY
      (Zadeva C-615/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah - Pravica do obveščenosti v kazenskem postopku - Direktiva 2012/13/EU - Člen 6 - Pravica do obveščenosti o obdolžitvah - Kazenski pregon zaradi vožnje vozila brez vozniškega dovoljenja - Prepoved vožnje na podlagi prejšnjega kaznovalnega naloga, s katerim zadevna oseba ni bila seznanjena - Vročitev tega naloga zadevni osebi zgolj po obveznem pooblaščencu - Nastop pravnomočnosti - Morebitna malomarnost zadevne osebe)
      (2020/C 240/09)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Amtsgericht Kehl

         Stranka v kazenskem postopku v glavni stvari

      UY

         Ob udeležbi: Staatsanwaltschaft Offenburg

         Izrek

      Člen 6 Direktive 2012/13/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2012 o pravici do obveščenosti v kazenskem postopku je treba razlagati tako, da

                  —

                  ne nasprotuje ureditvi države članice, v skladu s katero začne dvotedenski rok za vložitev ugovora zoper kaznovalni nalog, s katerim je bila osebi naložena prepoved vožnje, teči od vročitve tega naloga pooblaščencu te osebe, če ima navedena oseba, takoj ko se je s tem nalogom seznanila, dejansko na voljo dvotedenski rok za vložitev ugovora zoper ta nalog – glede na primer po koncu postopka za vrnitev v prejšnje stanje ali med njim – ne da bi ji bilo treba dokazati, da je storila vse potrebno za to, da se pri svojem pooblaščencu čim prej pozanima o obstoju navedenega naloga, in če se učinki navedenega naloga med tem rokom odložijo;

                  —

                  nasprotuje ureditvi države članice, v skladu s katero je osebi, ki prebiva v drugi državi članici, naložena kazenska sankcija, če od dneva, ko je kaznovalni nalog, s katerim ji je bila naložena prepoved vožnje, postal pravnomočen, tega naloga ne spoštuje, čeprav ta oseba ni vedela za njegov obstoj na dan, ko je kršila prepoved vožnje, ki izhaja iz tega naloga.

         (1)  UL C 445, 10.12.2018.


title: Zadeva C-638/18: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 30. aprila 2020 – Evropska komisija/Romunija (Neizpolnitev obveznosti države – Okolje – Direktiva 2008/50/ES – Kakovost zunanjega zraka – Člen 13(1) in Priloga XI – Sistematično in trajno preseganje mejnih vrednosti za mikrodelce (PM10) v območju RO32101 (Bukarešta, Romunija) – Člen 23(1) – Priloga XV – „Čim krajše“ obdobje preseganja – Ustrezni ukrepi)

text:
               20.7.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 240/9

      Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 30. aprila 2020 – Evropska komisija/Romunija
      (Zadeva C-638/18) (1)

      (Neizpolnitev obveznosti države - Okolje - Direktiva 2008/50/ES - Kakovost zunanjega zraka - Člen 13(1) in Priloga XI - Sistematično in trajno preseganje mejnih vrednosti za mikrodelce (PM10) v območju RO32101 (Bukarešta, Romunija) - Člen 23(1) - Priloga XV - „Čim krajše“ obdobje preseganja - Ustrezni ukrepi)
      (2020/C 240/11)
      Jezik postopka: romunščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: L. Nicolae in E. Manhaeve, agenta)

         Tožena stranka: Romunija (zastopniki: sprva A. Wellman, O.-C. Ichim, M. Chicu in C.-R. Canţăr, nato E. Gane, A. Wellman, O.-C. Ichim in M. Chicu, agenti)

         Izrek

                  1.

                  Romunija po eni strani, s tem, da sistematično in dolgotrajno od leta 2007 in vsaj do leta 2016 ni spoštovala dnevnih mejnih vrednosti za PM10, in s tem, da od leta 2007 do vključno leta 2014, z izjemo leta 2013, sistematično in dolgotrajno ni spoštovala letnih mejnih vrednosti za koncentracije PM10, v območju RO32101 (Bukarešta, Romunija), ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 13(1) Direktive 2008/50/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2008 o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo, v povezavi s prilogo XI k tej direktivi, in, po drugi strani, kar zadeva to območje, od 11. junija 2010 ni izpolnila obveznosti iz člena 23(1) te direktive v povezavi s prilogo XV k tej direktivi, zlasti obveznosti, ki je določena v členu 23(1), drugi odstavek, navedene direktive, in sicer zagotoviti, da bo obdobje preseganja čim krajše.

                  2.

                  Romuniji se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 445, 10.12.2018.


title: Zadeva C-627/18: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 30. aprila 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra – Portugalska) – Nelson Antunes da Cunha, Lda/Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP) (Predhodno odločanje – Državne pomoči – Člen 108 PDEU – Shema pomoči, nezdružljiva z notranjim trgom – Odločba Evropske komisije, s katero se odreja izterjava nezakonite pomoči – Uredba (EU) 2015/1589 – Člen 17(1) – Desetletni zastaralni rok – Uporaba za pristojnosti Komisije glede izterjave – Člen 16(2) in (3) – Nacionalna ureditev, ki določa krajši zastaralni rok – Načelo učinkovitosti)

text:
               20.7.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 240/8

      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 30. aprila 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra – Portugalska) – Nelson Antunes da Cunha, Lda/Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)
      (Zadeva C-627/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Državne pomoči - Člen 108 PDEU - Shema pomoči, nezdružljiva z notranjim trgom - Odločba Evropske komisije, s katero se odreja izterjava nezakonite pomoči - Uredba (EU) 2015/1589 - Člen 17(1) - Desetletni zastaralni rok - Uporaba za pristojnosti Komisije glede izterjave - Člen 16(2) in (3) - Nacionalna ureditev, ki določa krajši zastaralni rok - Načelo učinkovitosti)
      (2020/C 240/10)
      Jezik postopka: portugalščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Nelson Antunes da Cunha, Lda

         Tožena stranka: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)

         Izrek

                  1.

                  Člen 17(1) Uredbe Sveta (EU) 2015/1589 z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije je treba razlagati tako, da se desetletni zastaralni rok, ki je v tej določbi predviden za izvajanje pristojnosti Komisije na področju izterjave pomoči, uporablja samo za razmerja med Komisijo in državo članico, na katero je naslovljena odločba o vračilu, ki jo izda ta institucija.

                  2.

                  Člen 16(2) Uredbe št. 2015/1589, v skladu s katerim pomoč, ki se vrne, vključuje obresti, in načelo učinkovitosti iz odstavka 3 tega člena je treba razlagati tako, da nasprotujeta temu, da se v zvezi z izterjavo teh obresti uporabi nacionalni zastaralni rok, kadar je ta rok potekel še pred sprejetjem odločbe Komisije, s katero je bila ta pomoč razglašena za nezakonito in s katero je bila odrejena izterjava navedene pomoči, ali kadar je ta zastaralni rok potekel predvsem zaradi zamude nacionalnih organov pri izvrševanju te odločbe.

         (1)  UL C 455, 17.12.2018.


title: Zadeva C-641/18: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 7. maja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Genova – Italija) – LG in drugi/Rina SpA, Ente Registro Italiano Navale (Predhodno odločanje – Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Uredba (ES) št. 44/2001 – Člen 1(1) – Pojma „civilne in gospodarske zadeve“ in „upravne zadeve“ – Področje uporabe – Dejavnosti družb za klasifikacijo in izdajanje spričeval za ladje – Acta iure imperii in acta iure gestionis – Prerogative javne oblasti – Imuniteta pred sodnimi postopki)

text:
               20.7.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 240/10

      Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 7. maja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Genova – Italija) – LG in drugi/Rina SpA, Ente Registro Italiano Navale
      (Zadeva C-641/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Uredba (ES) št. 44/2001 - Člen 1(1) - Pojma „civilne in gospodarske zadeve“ in „upravne zadeve“ - Področje uporabe - Dejavnosti družb za klasifikacijo in izdajanje spričeval za ladje - Acta iure imperii in acta iure gestionis - Prerogative javne oblasti - Imuniteta pred sodnimi postopki)
      (2020/C 240/12)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunale di Genova

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: LG in drugi

         Toženi stranki: Rina SpA, Ente Registro Italiano Navale

         Izrek

      Člen 1(1) Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da odškodninska tožba, vložena proti pravnim osebam zasebnega prava, ki opravljajo dejavnost klasifikacije in izdajanja spričeval za ladje za račun in po pooblastilu tretje države, spada k pojmu „civilne in gospodarske zadeve“ v smislu te določbe in zato na področje uporabe te uredbe, če se ta dejavnost ne izvaja na podlagi prerogativ javne oblasti v smislu prava Unije, kar mora presoditi predložitveno sodišče. Načelo mednarodnega običajnega prava o imuniteti pred sodnimi postopki ne nasprotuje temu, da nacionalno sodišče, ki odloča o zadevi, v sporu v zvezi s takim pravnim sredstvom izvaja sodno pristojnost, določeno z navedeno uredbo, kadar to sodišče ugotovi, da te organizacije niso uporabile prerogativ javne oblasti v smislu mednarodnega prava.

         (1)  UL C 25, 21.1.2019.


title: Zadeva C-667/18: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 14. maja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Grondwettelijk Hof – Belgija) – Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone/Ministerraad (Predhodno odločanje – Direktiva 2009/138/ES – Zavarovanje stroškov postopka – Člen 201 – Pravica zavarovalca, da prosto izbere svojega zastopnika – Sodni postopek – Pojem – Postopek mediacije)

text:
               20.7.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 240/11

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 14. maja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Grondwettelijk Hof – Belgija) – Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone/Ministerraad
      (Zadeva C-667/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Direktiva 2009/138/ES - Zavarovanje stroškov postopka - Člen 201 - Pravica zavarovalca, da prosto izbere svojega zastopnika - Sodni postopek - Pojem - Postopek mediacije)
      (2020/C 240/14)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Grondwettelijk Hof

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone

         Tožena stranka: Ministerraad

         Izrek

      Člen 201(1)(a) Direktive 2009/138/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009 o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti zavarovanja in pozavarovanja (Solventnost II) je treba razlagati tako, da pojem „sodni postopek“ iz te določbe zajema postopek sodne ali zunajsodne mediacije, v katerem sodeluje ali bi lahko sodelovalo sodišče, bodisi ob uvedbi tega postopka bodisi po njegovem koncu.

         (1)  UL C 25, 21.1.2019.


title: Zadeva C-749/18: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 14. maja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour administrative – Luksemburg) – B in drugi/Administration des contributions directes (Predhodno odločanje – Člena 49 in 54 PDEU – Svoboda ustanavljanja – Davčna zakonodaja – Davek od dohodkov pravnih oseb – Matične in hčerinske družbe – Vertikalna in horizontalna davčna integracija)

text:
               20.7.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 240/12

      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 14. maja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour administrative – Luksemburg) – B in drugi/Administration des contributions directes
      (Zadeva C-749/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Člena 49 in 54 PDEU - Svoboda ustanavljanja - Davčna zakonodaja - Davek od dohodkov pravnih oseb - Matične in hčerinske družbe - Vertikalna in horizontalna davčna integracija)
      (2020/C 240/15)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Cour administrative

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: B in drugi

         Tožena stranka: Administration des contributions directes

         Izrek

                  1.

                  Člena 49 in 54 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotujeta zakonodaji države članice, ki – čeprav dopušča vertikalno davčno integracijo matične družbe rezidentke ali stalne poslovne enote matične družbe nerezidentke v tej državi članici in njunih hčerinskih družb rezidentk – ne dopušča horizontalne davčne integracije hčerinskih družb rezidentk matične družbe nerezidentke.

                  2.

                  Člena 49 in 54 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotujeta zakonodaji države članice, katere učinek je, da se matično družbo s sedežem v drugi državi članici prisili, da odpravi vertikalno davčno integracijo, ki obstaja med eno od njenih hčerinskih družb in določenim številom njenih družb vnukinj rezidentk, zato da se tej hčerinski družbi omogoči horizontalna davčna integracija z drugimi hčerinskimi družbami rezidentkami navedene matične družbe, čeprav povezujoča hčerinska družba rezidentka ostaja ista in odprava vertikalne davčne integracije pred iztekom minimalnega trajanja obstoja integracije, ki ga določa nacionalna zakonodaja, pomeni popravno posamično obdavčitev zadevnih družb.

                  3.

                  Načeli enakovrednosti in učinkovitosti je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta zakonodaji države članice v zvezi s sistemom davčne integracije, ki določa, da je treba vsako zahtevo za dovolitev uporabe takega sistema obvezno vložiti pri pristojnem organu pred koncem prvega davčnega leta, za katero se zahteva uporaba tega sistema.

         (1)  UL C 93, 11.3.2019.


title: Zadeva C-772/18: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 30. aprila 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Korkein oikeus – Finska) – A/B (Predhodno odločanje – Znamke – Direktiva 2008/95/ES – Člen 5(1) – Člen 5(3)(b) in (c) – Kršitev znamke – Pojem „uporaba v gospodarskem prometu“ – Blago, sproščeno v prosti promet – Uvoz – Skladiščenje – Posest blaga za dajanje na trg – Izvoz)

text:
               20.7.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 240/13

      Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 30. aprila 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Korkein oikeus – Finska) – A/B
      (Zadeva C-772/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Znamke - Direktiva 2008/95/ES - Člen 5(1) - Člen 5(3)(b) in (c) - Kršitev znamke - Pojem „uporaba v gospodarskem prometu“ - Blago, sproščeno v prosti promet - Uvoz - Skladiščenje - Posest blaga za dajanje na trg - Izvoz)
      (2020/C 240/16)
      Jezik postopka: finščina

         Predložitveno sodišče

      Korkein oikeus

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: A

         Tožena stranka: B

         Izrek

      Člen 5(1) Direktive 2008/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami v povezavi s členom 5(3)(b) in (c) te direktive je treba razlagati tako, da je treba za osebo, ki ne opravlja poslovne dejavnosti ter ki prejme, da v prosti promet v državi članici in hrani blago, ki očitno ni namenjeno zasebni rabi, ki je bilo na njen naslov poslano iz tretje države in ki je bilo označeno z znamko brez soglasja imetnika te znamke, šteti, da znamko uporablja v gospodarskem prometu v smislu prvonavedene določbe.

         (1)  UL C 72, 25.2.2019.


title: Zadeva C-797/18 P: Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 30. aprila 2020 – Helenska republika/Evropska komisija (Pritožba – Evropski kmetijski jamstveni sklad (EKJS) in Evropski kmetijski sklad za razvoj podeželja (EKSRP) – Odhodki, izključeni iz financiranja Evropske unije – Odhodki Helenske republike – Uredba (ES) št. 1782/2003 – Uredba (ES) št. 796/2004 – Uredba (ES) št. 1120/2009 – Uredba (EU) št. 1306/2013 – Shema pomoči na površino – Pojem „trajni pašniki“ – Pavšalni finančni popravki – Uredba (ES) št. 1698/2005 – Presoja upravičenosti odhodkov – Organ upravljanja – Uredba (ES) št. 1290/2005 – Odhodki, zajeti z rokom 24 mesecev – Uredba (ES) št. 817/2004 – Sistem učinkovitih, sorazmernih in odvračilnih kazni – Metoda izračuna popravka)

text:
               20.7.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 240/13

      Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 30. aprila 2020 – Helenska republika/Evropska komisija
      (Zadeva C-797/18 P) (1)

      (Pritožba - Evropski kmetijski jamstveni sklad (EKJS) in Evropski kmetijski sklad za razvoj podeželja (EKSRP) - Odhodki, izključeni iz financiranja Evropske unije - Odhodki Helenske republike - Uredba (ES) št. 1782/2003 - Uredba (ES) št. 796/2004 - Uredba (ES) št. 1120/2009 - Uredba (EU) št. 1306/2013 - Shema pomoči na površino - Pojem „trajni pašniki“ - Pavšalni finančni popravki - Uredba (ES) št. 1698/2005 - Presoja upravičenosti odhodkov - Organ upravljanja - Uredba (ES) št. 1290/2005 - Odhodki, zajeti z rokom 24 mesecev - Uredba (ES) št. 817/2004 - Sistem učinkovitih, sorazmernih in odvračilnih kazni - Metoda izračuna popravka)
      (2020/C 240/17)
      Jezik postopka: grščina

         Stranki

         Pritožnica: Helenska republika (zastopniki: G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou in A. Vasilopoulou, agenti)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopniki: M. Konstantinidis, D. Triantafyllou in J. Aquilina, agenti)

         Izrek

                  1.

                  Točka 1 izreka sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 4. oktobra 2018, Grčija/Komisija (T-272/16, neobjavljena, EU:T:2018:651), se razveljavi v delu, v katerem je Splošno sodišče zavrnilo tožbo Helenske republike, ki se je nanašala na pavšalna popravka v višini 25 % in 10 %, uporabljena za pomoči na površino za pašnike iz naslova let zahtevkov 2012 in 2013, ter enkratni popravek v višini 37 163 161,78 EUR za leto zahtevka 2013, ki so bili naloženi z Izvedbenim sklepom Komisije (EU) 2016/417 z dne 17. marca 2016 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije zaradi pomanjkljivosti pri opredelitvi in nadzoru upravičenih trajnih pašnikov.

                  2.

                  Točka 2 izreka sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 4. oktobra 2018, Grčija/Komisija (T-272/16, neobjavljena, EU:T:2018:651), se razveljavi v delu, v katerem je v njem odločeno o stroških.

                  3.

                  Pritožba se v preostalem zavrne.

                  4.

                  Izvedbeni sklep 2016/417 se razglasi za ničen v delu, v katerem Helenski republiki nalaga pavšalna popravka v višini 25 % in 10 %, uporabljena za pomoči na površino za pašnike iz naslova let zahtevkov 2012 in 2013, in enkratni popravek v znesku 37 163 161,78 EUR, uporabljen iz naslova leta zahtevka 2013, zaradi pomanjkljivosti pri opredelitvi in nadzoru upravičenih trajnih pašnikov.

                  5.

                  Helenska republika in Evropska komisija nosita svoje stroške prvostopenjskega postopka in pritožbenega postopka.

         (1)  UL C 72, 25.2.2019.


title: Zadeva C-810/18: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 30. aprila 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Krajský súd v Trnave – Slovaška) – DHL Logistics (Slovakia) spol. s r. o./Finančné riaditeľstvo SR (Predhodno odločanje – Uredba (EGS) št. 2658/87 – Carinska unija in skupna carinska tarifa – Tarifna uvrstitev – Kombinirana nomenklatura – Tarifna podštevilka 8525 80 91 – Digitalni fotoaparati – Video snemalne kamere – Digitalna video kamera, primerna za snemanje in shranjevanje mirujočih slik in video sekvenc z ločljivostjo, nižjo od 800 × 600 slikovnih točk)

text:
               20.7.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 240/14

      Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 30. aprila 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Krajský súd v Trnave – Slovaška) – DHL Logistics (Slovakia) spol. s r. o./Finančné riaditeľstvo SR
      (Zadeva C-810/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Uredba (EGS) št. 2658/87 - Carinska unija in skupna carinska tarifa - Tarifna uvrstitev - Kombinirana nomenklatura - Tarifna podštevilka 8525 80 91 - Digitalni fotoaparati - Video snemalne kamere - Digitalna video kamera, primerna za snemanje in shranjevanje mirujočih slik in video sekvenc z ločljivostjo, nižjo od 800 × 600 slikovnih točk)
      (2020/C 240/18)
      Jezik postopka: slovaščina

         Predložitveno sodišče

      Krajský súd v Trnave

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: DHL Logistics (Slovakia) spol. s r. o.

         Tožena stranka: Finančné riaditeľstvo SR

         Izrek

      Kombinirano nomenklaturo iz Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi v različicah, kot zaporedno izhajajo iz Uredbe Komisije (ES) št. 1031/2008 z dne 19. septembra 2008, Uredbe Komisije (ES) št. 948/2009 z dne 30. septembra 2009, Uredbe Komisije (EU) št. 861/2010 z dne 5. oktobra 2010, Uredbe Komisije (EU) št. 1006/2011 z dne 27. septembra 2011 in iz Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 927/2012 z dne 9. oktobra 2012, je treba razlagati tako, da digitalne video kamere z dvojno funkcijo, in sicer snemanje in shranjevanje mirujočih slik in video sekvenc, čeprav v zvezi z video sekvencami te kamere omogočajo le snemanje in shranjevanje takih sekvenc z ločljivostjo slike, nižjo od 800 x 600 slikovnih točk, spadajo med „video snemalne kamere“ pod tarifno podštevilko 8525 80 91 te nomenklature, če je glavna funkcija teh digitalnih video kamer snemanje in shranjevanje takih sekvenc, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

         (1)  UL C 82, 4.3.2019.


title: Zadeva C-15/19: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 14. maja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione – Italija) – A.m.a. – Azienda Municipale Ambiente SpA/Consorzio Laziale Rifiuti – Co.La.Ri. (Predhodno odločanje – Okolje – Odpadki – Direktiva 1999/31/ES – Obstoječa odlagališča – Obdobje upravljanja odlagališča po zaprtju – Podaljšanje – Stroški odlaganja odpadkov na odlagališčih – Načelo onesnaževalec plača – Časovna uporaba direktive)

text:
               20.7.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 240/16

      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 14. maja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione – Italija) – A.m.a. – Azienda Municipale Ambiente SpA/Consorzio Laziale Rifiuti – Co.La.Ri.
      (Zadeva C-15/19) (1)

      (Predhodno odločanje - Okolje - Odpadki - Direktiva 1999/31/ES - Obstoječa odlagališča - Obdobje upravljanja odlagališča po zaprtju - Podaljšanje - Stroški odlaganja odpadkov na odlagališčih - Načelo onesnaževalec plača - Časovna uporaba direktive)
      (2020/C 240/20)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Corte suprema di cassazione

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: A.m.a. – Azienda Municipale Ambiente SpA

         Tožena stranka: Consorzio Laziale Rifiuti – Co.La.Ri.

         Izrek

      Člena 10 in 14 Direktive Sveta 1999/31/ES z dne 26. aprila 1999 o odlaganju odpadkov na odlagališčih je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta razlagi nacionalne določbe, v skladu s katero morajo za odlagališče, ki na dan prenosa te direktive še obratuje, veljati obveznosti, ki izhajajo iz navedene direktive, zlasti podaljšanje obdobja upravljanja po zaprtju tega odlagališča, ne da bi bilo treba razlikovati glede na datum skladiščenja odpadkov ali določiti ukrep za omejitev finančnih posledic tega podaljšanja za imetnika odpadkov.

         (1)  UL C 164, 13.5.2019.


title: Zadeva C-17/19: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 14. maja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Francija) – kazenski postopek Bouygues travaux publics, Elco construct Bucarest, Welbond armatures (Predhodno odločanje – Delavci migranti – Socialna varnost – Uredba (EGS) št. 1408/71 – Zakonodaja, ki se uporablja – Člen 14, točki 1(a) in 2(b) – Uredba (ES) št. 883/2004 – Člen 12(1) – Člen 13(1)(a) – Napoteni delavci – Delavci, ki delo opravljajo v dveh ali več državah članicah – Uredba (EGS) št. 574/72 – Člen 11(1)(a) – Člen 12a, točki 2(a) in 4(a) – Uredba (ES) št. 987/2009 – Člen 19(2) – Potrdili E 101 in A 1 – Zavezujoč učinek – Obseg – Socialna varnost – Delovno pravo)

text:
               20.7.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 240/17

      Sodba Sodišča (peti senat) z dne 14. maja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Francija) – kazenski postopek Bouygues travaux publics, Elco construct Bucarest, Welbond armatures
      (Zadeva C-17/19) (1)

      (Predhodno odločanje - Delavci migranti - Socialna varnost - Uredba (EGS) št. 1408/71 - Zakonodaja, ki se uporablja - Člen 14, točki 1(a) in 2(b) - Uredba (ES) št. 883/2004 - Člen 12(1) - Člen 13(1)(a) - Napoteni delavci - Delavci, ki delo opravljajo v dveh ali več državah članicah - Uredba (EGS) št. 574/72 - Člen 11(1)(a) - Člen 12a, točki 2(a) in 4(a) - Uredba (ES) št. 987/2009 - Člen 19(2) - Potrdili E 101 in A 1 - Zavezujoč učinek - Obseg - Socialna varnost - Delovno pravo)
      (2020/C 240/21)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Cour de cassation

         Stranke v kazenskem postopku v glavni stvari

      Bouygues travaux publics, Elco construct Bucarest, Welbond armatures

         Izrek

      Člen 11(1)(a) in člen 12a, točki 2(a) in 4(a), Uredbe Sveta (EGS) št. 574/72 z dne 21. marca 1972 o določitvi postopka za izvajanje Uredbe (EGS) št. 1408/71 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, v različici, ki je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo Sveta (ES) št. 118/97 z dne 2. decembra 1996, kakor je bila spremenjena z Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 647/2005 z dne 13. aprila 2005, ter člen 19(2) Uredbe (ES) št. 987/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe (ES) št. 883/2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti je treba razlagati tako, da potrdilo E 101, ki ga pristojni nosilec države članice na podlagi člena 14, točka 1(a), ali člena 14, točka 2(b), Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, v različici, ki je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo št. 118/97, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1606/98 z dne 29. junija 1998, izda delavcem, ki opravljajo delo na ozemlju druge države članice, in potrdilo A 1, ki ga ta nosilec takim delavcem izda na podlagi člena 12(1) ali člena 13(1) Uredbe (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 465/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2012, sodišča zadnjenavedene države članice zavezujeta le na področju socialne varnosti.

         (1)  UL C 103, 18.3.2019.