title: Zadeva T-229/12: Tožba, vložena 25. maja 2012 – Advance Magazine Publishers proti UUNT – Eduardo López Cabré (VOGUE)

text:
               28.7.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 227/27

         Tožba, vložena 25. maja 2012 – Advance Magazine Publishers proti UUNT – Eduardo López Cabré (VOGUE)
   (Zadeva T-229/12)
   2012/C 227/46
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, ZDA) (zastopnik: C. Aikens, Barrister)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Eduardo López Cabré (Barcelona, Španija)

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 26. marca 2012 v zadevi R 1170/2011-4 naj se razveljavi;

               —

               podredno, naj se ugodi ugovoru le v delu, ki se nanaša na naslednje proizvode dežniki, sončniki in pripomočki za dežnike ter sončnike; in

               —

               nasprotni stranki naj se naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka „VOGUE“ za proizvode in storitve iz razredov 3, 9, 14, 16, 18, 21, 24, 26, 28, 35, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44 in 45 – prijava znamke Skupnosti št. 4 023 041

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe

      Navajana znamka ali znak: znamka Skupnosti in nacionalna besedna znamka „VOGUE“ in nacionalna figurativna znamka „VOGUE moda en lluvia“ za proizvode iz razreda 18

      Odločba oddelka za ugovore: delna ugoditev ugovoru

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009.


title: Zadeva F-71/13: Tožba, vložena 15. julija 2013 – ZZ proti EEA

text:
               21.9.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 274/32

         Tožba, vložena 15. julija 2013 – ZZ proti EEA
   (Zadeva F-71/13)
   2013/C 274/53
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopniki: S. Orlandi, J.-N. Louis, D. Abreu Caldas, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska agencija za okolje (EEA)

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti zahteve tožeče stranke, naj se začne upravna preiskava za ugotovitev in razjasnitev dejstev nasilja.

      Predloga tožeče stranke

               —

               razglasitev ničnosti odločbe z dne 20. septembra 2012, s katero je organ, pooblaščen za sklepanje pogodb o zaposlitvi (v nadaljevanju: AHCC), zavrnil zahtevo tožeče stranke, naj se začne upravna preiskava za ugotovitev in razjasnitev dejstev nasilja;

               —

               EEA naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-429/14: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 17. februarja 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – Air Baltic Corporation AS/Lietuvos Respublikos specialiųjų tyrimų tarnyba (Predhodno odločanje — Zračni promet — Montrealska konvencija — Členi 19, 22 in 29 — Odgovornost letalskega prevoznika v primeru zamude pri mednarodnem prevozu potnikov — Pogodba o prevozu, sklenjena z delodajalcem potnikov — Škoda zaradi zamude — Škoda, nastala delodajalcu)

text:
               25.4.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 145/9

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 17. februarja 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – Air Baltic Corporation AS/Lietuvos Respublikos specialiųjų tyrimų tarnyba
   (Zadeva C-429/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Zračni promet - Montrealska konvencija - Členi 19, 22 in 29 - Odgovornost letalskega prevoznika v primeru zamude pri mednarodnem prevozu potnikov - Pogodba o prevozu, sklenjena z delodajalcem potnikov - Škoda zaradi zamude - Škoda, nastala delodajalcu))
   (2016/C 145/09)
   Jezik postopka: litovščina

      Predložitveno sodišče

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Air Baltic Corporation AS

      Tožena stranka: Lietuvos Respublikos specialiųjų tyrimų tarnyba

      Izrek

   Konvencijo o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz, ki je bila sklenjena 28. maja 1999 v Montrealu in ki je bila v imenu Evropske skupnosti odobrena s Sklepom Sveta 2001/539/ES z dne 5. aprila 2001, in zlasti njene člene 19, 22 in 29 je treba razlagati tako, da je letalski prevoznik, ki je z delodajalcem oseb, ki so bile prepeljane kot potniki, kot je ta iz postopka v glavni stvari, sklenil pogodbo o mednarodnem prevozu, temu delodajalcu odgovoren za škodo, ki mu je nastala zaradi zamude letov, ki so se jih njegovi zaposleni udeležili v skladu s to pogodbo, in ki se nanaša na dodatne stroške, nastale navedenemu delodajalcu.

      (1)  UL C 421, 24.11.2014.


title: Zadeva F-50/11: Tožba, vložena 19. aprila 2011 – ZZ proti Parlamentu

text:
               25.6.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 186/36

         Tožba, vložena 19. aprila 2011 – ZZ proti Parlamentu
   (Zadeva F-50/11)
   2011/C 186/69
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (Luxembourg, Luksemburg) (zastopnika: P. Nelissen Grade in G. Leblanc, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropski parlament

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe OPI, da se tožeči stranki dodeli zgolj ena točka za delovno uspešnost za ocenjevalno obdobje 2009.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba organa, pristojnega za imenovanja, z dne 20. januarja 2011 o zavrnitvi ugovora tožeče stranke naj se razglasi za nično;

               —

               odločba OPI z dne 11. maja 2010, s katero se je tožeča stranka seznanila 27. maja 2010, da se tožeči stranki dodeli zgolj ena točka za delovno uspešnost za ocenjevalno obdobje 2009, naj se razglasi za nično;

               —

               OPI naj se seznani z učinki razglasitve ničnosti izpodbijanih odločb;

               —

               tožeči stranki naj se prisodi 2 000 EUR odškodnine za nastalo nepremoženjsko škodo;

               —

               Evropskemu parlamentu naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-37/08: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 3. septembra 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe VAT and Duties Tribunal, London – Združeno kraljestvo) – RCI Europe proti Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs (Šesta direktiva o DDV — Davčna navezna okoliščina — Opravljanje storitev v zvezi z nepremičninami — Storitve, s katerimi je nosilcem pravice do uporabe počitniških objektov olajšana zamenjava z drugimi nosilci te pravice)

text:
               7.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 267/15

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 3. septembra 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe VAT and Duties Tribunal, London – Združeno kraljestvo) – RCI Europe proti Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs
   (Zadeva C-37/08) (1)

   (Šesta direktiva o DDV - Davčna navezna okoliščina - Opravljanje storitev v zvezi z nepremičninami - Storitve, s katerimi je nosilcem pravice do uporabe počitniških objektov olajšana zamenjava z drugimi nosilci te pravice)
   2009/C 267/25
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   VAT and Duties Tribunal, London

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: RCI Europe

      Tožena stranka: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – VAT and Duties Tribunal, London – Razlaga členov 9(2)(a) in 26 Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1) – Določitev davčne navezne okoliščine – Opravljanje storitev, s katerimi je nosilcem pravice do uporabe počitniških objektov, članom združenja, ki ga je davčni zavezanec ustanovil v ta namen, olajšana zamenjava pravic z drugimi nosilci

      Izrek

   Člen 9(2)(a) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero je treba razlagati tako, da je kraj opravljanja storitev združenja, ki je dejavno tako, da svojim članom omogoča zamenjavo pravic do uporabe počitniških objektov na podlagi časovnega zakupa, v zameno pa od njih prejema vpisnino, letno članarino in nadomestila za zamenjavo, kraj, v katerem je nepremičnina, na kateri ima zadevni član pravico do uporabe na podlagi časovnega zakupa.

      (1)  UL C 92, 12.4.2008.


title: Zadeva C-471/06: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Efetio Athinon (Grčija) 21. novembra 2006 — Farmakemporiki Anonymi Etaireia Emporias kai Dianomis Farmakeftikon Proïonton proti GlaxoSmithKline Anonymi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proïonton

text:
               27.1.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 20/5

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Efetio Athinon (Grčija) 21. novembra 2006 — Farmakemporiki Anonymi Etaireia Emporias kai Dianomis Farmakeftikon Proïonton proti GlaxoSmithKline Anonymi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proïonton
   (Zadeva C-471/06)
   (2007/C 20/06)
   Jezik postopka: grščina
   Predložitveno sodišče
   Efetio Athinon (Grčija)
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Farmakemporiki Anonymi Etaireia Emporias kai Dianomis Farmakeftikon Proïonton

      Tožena stranka: GlaxoSmithKline Anonymi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proïonton
   Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali zavrnitev podjetja s prevladujočim položajem — z namenom omejevanja izvozne dejavnosti trgovcev na debelo s farmacevtskimi proizvodi in s tem tudi izgub, ki jo taka vzporedna trgovina povzroča — celotne izpolnitve nanj naslovljenih naročil navedenih trgovcev na debelo sama po sebi pomeni zlorabo v smislu člena 82 ES? Ali na odgovor na to vprašanje vpliva dejstvo, da je vzporedna trgovina izjemno donosna za trgovce na debelo zaradi razlik v cenah, ki so v Evropski uniji posledica državne intervencije oziroma podreditve trga s farmacevtskimi proizvodi sistemu, kjer stroga konkurenca ne obstaja in ki ga nasprotno zaznamuje visoka raven državnega intervencionizma? Končno, ali mora nacionalni organ, pristojen za konkurenco, konkurenčna pravila Skupnosti uporabiti enako za trge, ki delujejo po sistemu konkurence in za trge, kjer konkurenco izkrivljajo državne intervencije?

               2.

               Kako je treba presoditi morebitno zlorabo, če bi Sodišče menilo, da omejevanje vzporedne trgovine iz zgoraj navedenih razlogov, kadar ga izvaja družba s prevladujočim položajem ni vedno, zloraba?

         Zlasti:

               2.1.

               Ali sta delež presežka nad običajno domačo porabo in/ali delež izgube, ki jo utrpi družba s prevladujočim položajem v primerjavi z njenim celotnim prometom in celotnim dobičkom primerni merili? Če sta, kako se tedaj določi raven deleža presežka in raven izgub (slednja kot delež prometa in celotnega dobička), pri preseganju katerih bo sporno ravnanje opredeljeno kot zloraba?

               2.2.

               Ali je treba slediti pristopu, ki temelji na uravnoteženju interesov? Če je odgovor pritrdilen, kateri interesi bodo predmet te presoje o uravnoteženju?
               Natančneje:

                           a)

                           Ali na odgovor vpliva dejstvo, da ima končni kupec, ki je bolnik, od vzporedne trgovine omejeno finančno korist?

                           b)

                           Ali je treba upoštevati interes ustanov socialne varnosti za cenejša zdravila in če da, v kolikšni meri?

               2.3.

               Katera druga merila in pristope je v tem primeru mogoče šteti za primerne?


title: Zadeva C-165/06: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Commissione tributaria provinciale di Roma  27. marca 2006  — Leasys SpA proti Agenzia Entrate Ufficio Roma 7

text:
               1.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 154/7

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Commissione tributaria provinciale di Roma 27. marca 2006 — Leasys SpA proti Agenzia Entrate Ufficio Roma 7
   (Zadeva C-165/06)
   (2006/C 154/14)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predložitveno sodišče
   Commissione tributaria provinciale di Roma.
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Leasys SpA

      Tožena stranka: Agenzia Entrate Ufficio Roma 7
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali je člen 33 direktive 77/388/EGS (1) (kot je bila spremenjena z direktivo 91/680/EGS (2)) treba razlagati tako, da prepoveduje, da se neto proizvedeno vrednost iz običajnega izvajanja samostojno organizirane dejavnosti, usmerjene v proizvodnjo ali trgovino s predmeti, oziroma zagotavljanje storitev, podvrže IRAP?

      (1)  UL L 145, str. 1.

      (2)  UL L 376, str. 1.


title: Popravek obvestila v Uradnem listu v zadevi T-159/09 ( UL C 153, 4.7.2009, str. 44 )

text:
               29.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/52

         Popravek obvestila v Uradnem listu v zadevi T-159/09
   (
         Uradni list Evropske unije C 153 z dne 4. julija 2009, str. 44
      )
   2009/C 205/95
   Obvestilo v UL v zadevi T-159/09, Biofrescos proti Komisiji, se glasi:

         „Tožba, vložena 21. aprila 2009 — Biofrescos — Comércio de Produtos Alimentares, L.da proti Komisiji Evropskih skupnosti
         (Zadeva T-159/09)
         2009/C 193/67
         Jezik postopka: portugalščina

            Stranki

            Tožeča stranka: Biofrescos — Comércio de Produtos Alimentares, L.da (Linda-a-Velha, Portugalska) (zastopnik: A. Magalhâes e Menezes, odvetnik)

            Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

            Predlog tožeče stranke

                     —

                     Za nično naj se razglasi odločba Komisije z dne 16. januarja 2009, s katero je bila zavrnjena zahteva tožeče stranke za odpust uvoznih dajatev v višini 41 271,09 EUR in s katero je bila naložena naknadna vknjižba tega zneska.

            Tožbeni razlogi in bistvene trditve

         Tožeča stranka je v obdobju od septembra 2003 do februarja 2005 uvozila več pošiljk zamrznjenih kozic iz Indonezije, v zvezi s katerimi je vložila zahtevo za odpust uvoznih dajatev na podlagi členov 220(2)(b), 236 in 239(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (1).
         Tožeča stranka trdi, da je Komisija kršila vsaj navedene določbe, prvič, ker ni odgovorila na vse trditve, ki jih je navedla tožeča stranka v zahtevi za odpust uvoznih dajatev, drugič, ker je navedla pomanjkljivo, zavajajočo in nerazumljivo obrazložitev, tretjič, ker je napačno razlagala napako indonezijskih organov, četrtič in nazadnje, ker je štela za dokazana dejstva, ki to dejansko niso in v zvezi s katerimi nosijo dokazno breme organi, vključeni v postopek, in ne tožeča stranka.

      (1)  UL L 97, str. 38.“


title: Zadeva C-14/12: Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 30. maja 2013 – Sheilesh Shah, Akhil Shah proti Three-N-Products Private Ltd, Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (Pritožba — Znamka Skupnosti — Uredba (ES) št. 40/94 — Člen 8(1)(b) — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Podobnost znakov — Prijava besedne znamke Skupnosti AYUURI NATURAL — Ugovor imetnika prejšnje besedne in figurativne znamke Skupnosti AYUR — Očitno nedopustna in neutemeljena pritožba)

text:
               3.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 225/43

         Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 30. maja 2013 – Sheilesh Shah, Akhil Shah proti Three-N-Products Private Ltd, Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-14/12) (1)

   (Pritožba - Znamka Skupnosti - Uredba (ES) št. 40/94 - Člen 8(1)(b) - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Podobnost znakov - Prijava besedne znamke Skupnosti AYUURI NATURAL - Ugovor imetnika prejšnje besedne in figurativne znamke Skupnosti AYUR - Očitno nedopustna in neutemeljena pritožba)
   2013/C 225/73
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Sheilesh Shah, Akhil Shah (zastopnik: M. Chapple, Barrister)

      Tožena stranka: Three-N-Products Private Ltd (zastopnik: C. Jäger, odvetnica), Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: D. Botis in D. Walicka, agenta)

      Predmet

   Pritožba, vložena zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 10. novembra 2011, THREE-N-PRODUCTS PRIVATE/UUNT – SHAH (AYUURI NATURAL) (T-313/10), s katero je Splošno sodišče razveljavilo odločbo R 1005/2009-4 četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) z dne 1. junija 2010, s katero je bila razveljavljena odločba oddelka za ugovore o zavrnitvi zahteve za registracijo besedne znamke „AYUURI NATURAL“ za proizvode iz razredov 3 in 5 v okviru ugovora, ki ga je vložil imetnik figurativne in besedne znamke Skupnosti z besednim elementom „AYUR“ za proizvode iz razredov 3 in 5 – Razlaga in uporaba člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 – Verjetnost zmede – Podobnost znakov

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               S. Shahu in A. Shahu se naloži plačilo stroškov.

               3.

               Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 73, 10.3.2012.


title: Zadeva C–322/09 P: Pritožba, ki jo je 12. avgusta 2009 vložil NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket AB zoper sodbo Sodišča prve stopnje (prvi senat) razglašeno 9. junija 2009 v zadevi T-152/06, NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket AB proti Komisiji Evropskih skupnosti

text:
               26.9.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 233/12

         Pritožba, ki jo je 12. avgusta 2009 vložil NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket AB zoper sodbo Sodišča prve stopnje (prvi senat) razglašeno 9. junija 2009 v zadevi T-152/06, NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket AB proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva C–322/09 P)
   2009/C 233/21
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpalet AB (zastopnika: M. Merola in L. Armati, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti

      Predlogi pritožnice:

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               v celoti razveljavi izpodbijano sodbo;

               —

               tožbo Destination Stockholm v zadevi T-152/06 razglasi za dopustno in utemeljeno in zato ugodi predlogom, podanim na prvi stopnji;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Podredno:

               —

               naj v celoti razveljavi izpodbijano sodbo in tožbo Destination Stockholm v zadevi T-152/06 razglasi za dopustno;

               —

               naj zadevo vrne v ponovno vsebinsko presojo Sodišču prve stopnje;

               —

               pridrži odločitev o stroških postopka na prvi stopnji in v pritožbenem postopku.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica navaja, da naj bi Sodišče prve stopnje v izpodbijani sodbi:

               —

               s tem, da se je očitno oddaljilo od cilja izpodbijanih vlog, namena njihovega avtorja in dokazov, predloženih Sodišču prve stopnje, napačno uporabilo člen 230 ES;

               —

               stališče Komisije o združljivosti izpodbijanih ukrepov napačno opredelilo kot predhodno in to isto zadevo kontradiktorno obrazložilo;

               —

               s tem, ko je ugotovilo, da je Komisija zavrnila zahtevo za priporočilo primernih ukrepov, se neprimerno sklicevalo na člen 88(1) ES;

               —

               še posebej s tem, ko je odločilo, da Komisijina klasifikacija izpodbijanih ukrepov kot že obstoječe pomoči preprečujejo, da bi se izpodbijalo pritožbo, napačno uporabilo člene 4, 10, 13 in 20(2) Uredbe št. 659/1999 (1).

      (1)  Uredba Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES; UL L 83, str. 1.


title: Zadeva C-666/13: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 20. novembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Düsseldorf – Nemčija) – Rohm Semiconductor GmbH/ Hauptzollamt Krefeld (Predhodno odločanje — Carinska unija — Tarifna uvrstitev — Skupna carinska tarifa — Kombinirana nomenklatura — Tarifni številki 8541 in 8543 — Moduli za oddajanje in sprejemanje podatkov na kratko razdaljo — Tarifni podštevilki 8543 89 95 in 8543 90 80 — Pojem „deli električnih strojev in aparatov“ )

text:
               26.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/7

         Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 20. novembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Düsseldorf – Nemčija) – Rohm Semiconductor GmbH/ Hauptzollamt Krefeld
   (Zadeva C-666/13) (1)

   ((Predhodno odločanje - Carinska unija - Tarifna uvrstitev - Skupna carinska tarifa - Kombinirana nomenklatura - Tarifni številki 8541 in 8543 - Moduli za oddajanje in sprejemanje podatkov na kratko razdaljo - Tarifni podštevilki 8543 89 95 in 8543 90 80 - Pojem „deli električnih strojev in aparatov“))
   (2015/C 026/09)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Finanzgericht Düsseldorf

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Rohm Semiconductor GmbH

      Tožena stranka: Hauptzollamt Krefeld

      Izrek

               1.

               Kombinirano nomenklaturo iz Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1832/2002 z dne 1. avgusta 2002, je treba razlagati tako, da moduli, ki so vsak posebej sestavljeni iz med seboj povezanih svetlečih diod, fotodiod in več drugih polprevodniških elementov ter ki jih je mogoče uporabljati kot infrardeče oddajnike ali sprejemnike, če se napajajo iz elektrike aparata, v katerega so vgrajeni, spadajo pod tarifno številko 8543 te nomenklature.

               2.

               Kombinirano nomenklaturo iz Priloge I k Uredbi št. 2658/87, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 1832/2002, je treba razlagati tako, da moduli, kot so ti iz postopka v glavni stvari, ki so vgrajeni v aparate za mehansko ali električno delovanje, za katere niso nujno potrebni, niso deli v smislu tarifne podštevilke 8543 90 80 navedene nomenklature, ampak spadajo v tarifno podštevilko 8543 89 95 navedene nomenklature, ki zajema druge električne naprave ali aparate s posebnimi funkcijami, ki niso navedeni in ne zajeti v poglavju 85 navedene nomenklature.

      (1)  UL C 85, 22.3.2014.


title: Zadeva T-636/15: Tožba, vložena 13. novembra 2015 – Infratel Italia in drugi/Komisija

text:
               18.1.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 16/49

         Tožba, vložena 13. novembra 2015 – Infratel Italia in drugi/Komisija
   (Zadeva T-636/15)
   (2016/C 016/59)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Infrastrutture e telecomunicazioni per l’Italia SpA (Infratel Italia SpA) (Rim, Italija), Ericsson telecomunicazioni SpA (Rim, Italija), Italdata SpA (Avellino, Italija), Linea Com Srl (Cremona, Italija) (zastopniki: G. M. Roberti, I. Perego, M. S. Serpone in M. Serpone, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               odločbo v celoti ali deloma razglasi za nično;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Ta tožba je vložena zoper odločbo, ki jo vsebuje dopis (Ref. Ares[2015]3551496) Evropske komisije z dne 28. avgusta 2015, Termination of grant agreement 621078 project VIRGO.
   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev pravice do obrambe, členov 41 in 48 Listine in člena 135 Uredbe (EU/Euratom) št. 966/2012 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 (UL L 298, str. 1) in člena 208 Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 1268/2012 z dne 29. oktobra 2012 o pravilih uporabe Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije (UL L 362, str. 1) ter kršitev obveznosti obrazložitve.

                           —

                           Komisija ni zaslišala tožečih strank pred sprejetjem odločbe, s katero je razvezala grant agreement in naložila vračilo zneskov predujma. Komisija naj bi kršila pravico do obrambe tožečih strank in člen 135 Uredbe št. 966/2012, člen 208 Uredbe št. 1268/2012 ter člena 41 in 48 Listine. Poleg tega je Komisija odločbo oprla samo na presojo zunanjih strokovnjakov, pri čemer se je sklicevala na to presojo, ne da bi v odločbi podala avtonomno obrazložitev. Zato naj bi Komisija kršila načelo dobrega upravljanja in obveznost obrazložitve.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: napaka pri presoji, kršitev obveznosti obrazložitve in načela prepovedi diskriminacije ter člena 135 Uredbe št. 966/2012 in člena 208 Uredbe št. 1268/2012.

                           —

                           Presoja, ki jo je opravila Komisija in njeni zunanji strokovnjaki, na kateri temelji odločba, naj bi bila sad napačne presoje dejstev in dokazov, in naj je ne bi podpirala koherentna in ustrezna razlaga. Komisija naj bi kršila tudi člen 135(3) in (4) Uredbe št. 966/2012.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: napaka pri presoji in kršitev načela dobrega upravljanja ter obveznosti obrazložitve, člena 135 Uredbe št. 966/2012 in člena 208 Uredbe št. 1268/2012 ter Guide to Financial Issues relating to ICT PSP Grant Agreement.

                           —

                           Komisija naj ne bi pravilno presodila različne teže posameznih deliverables znotraj projekta, s čimer naj bi kršila dolžnost dobrega upravljanja in pravila v zvezi s tem, določena v Guide to Financial Issues relating to ICT PSP Grant Agreement. Komisija naj v zvezi s tem niti ne bi podala posebne in ustrezne obrazložitve.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 135 Uredbe št. 966/2012 in člena 208 Uredbe št. 1268/2012 ter načela sorazmernosti in obveznosti obrazložitve.

                           —

                           Komisija je odredila vračilo celotnega zneska predujma, ne da bi ustrezno upoštevala pomen projekta za politike Unije in uporabno vrednost del, ki jih je konzorcij že izvedel. Komisija naj bi s tem kršila člen 135 Uredbe št. 966/2012 in člen 208 Uredbe št. 1268/2012 ter načelo sorazmernosti.


title: Zadeva C-422/08: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 18. junija 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2004/35/ES — Okoljska odgovornost — Preprečevanje in sanacija okoljske škode — Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)

text:
               1.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 180/22

         Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 18. junija 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji
   (Zadeva C-422/08) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2004/35/ES - Okoljska odgovornost - Preprečevanje in sanacija okoljske škode - Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)
   2009/C 180/37
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: U. Wölker in B. Schöfer, zastopnika)

      Tožena stranka: Republika Avstrija (zastopnik: E. Riedl, zastopnik)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države — Nesprejetje določb, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2004/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o okoljski odgovornosti v zvezi s preprečevanjem in sanacijo okoljske škode (UL L 143, str. 56), v predpisanem roku.

      Izrek

               1)

               Republika Avstrija s tem, da v predpisanem roku ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za prenos Direktive 2004/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o okoljski odgovornosti v zvezi s preprečevanjem in sanacijo okoljske škode, ni izpolnila svojih obveznosti iz te direktive.

               2)

               Republiki Avstriji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 301, 22.11.2008.


title: Zadeva C-384/08: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 11. marca 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio – Italija) – Attanasio Group Srl proti Comune di Carbognano (Člena 43 ES in 48 ES — Deželna zakonodaja, ki določa obvezne najmanjše razdalje med bencinskimi črpalkami — Pristojnost Sodišča in dopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe — Svoboda ustanavljanja — Omejitev)

text:
               1.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/11

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 11. marca 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio – Italija) – Attanasio Group Srl proti Comune di Carbognano
   (Zadeva C-384/08) (1)

   (Člena 43 ES in 48 ES - Deželna zakonodaja, ki določa obvezne najmanjše razdalje med bencinskimi črpalkami - Pristojnost Sodišča in dopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe - Svoboda ustanavljanja - Omejitev)
   2010/C 113/14
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Attanasio Group Srl

      Tožena stranka: Comune di Carbognano

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio – Skladnost nacionalne zakonodaje, ki določa obvezne najmanjše razdalje med bencinskimi črpalkami za distribucijo goriva, s členi 43 ES, 48 ES, 49 ES in 56 ES in načeli Skupnosti gospodarske konkurence in prepovedi diskriminacije

      Izrek

   Člen 43 ES v povezavi s členom 48 ES je treba razlagati tako, da ureditev nacionalnega prava, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki določa obvezne najmanjše razdalje med bencinskimi črpalkami, pomeni omejitev svobode ustanavljanja, določene s Pogodbo ES. V okoliščinah, kakršne so te v sporu o glavni stvari, se zdi, da te omejitve ni mogoče utemeljiti s cilji varnosti cestnega prometa, varovanja zdravja in varstva okolja ter racionalizacije storitve, ki se opravlja za uporabnike, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče.

      (1)  UL C 301, 22.11.2008.


title: Zadeva T-65/17: Tožba, vložena 1. februarja 2017 – Westbrae Natural/EUIPO – Kaufland Warenhandel (COCONUT DREAM)

text:
               20.3.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/32

         Tožba, vložena 1. februarja 2017 – Westbrae Natural/EUIPO – Kaufland Warenhandel (COCONUT DREAM)
   (Zadeva T-65/17)
   (2017/C 086/42)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Westbrae Natural, Inc. (Delaware, Združene države) (zastopnik: D. McFarland, Barrister)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Kaufland Warenhandel GmbH & Co. KG (Neckarsulm, Nemčija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Evropske unije „COCONUT DREAM“ – Zahteva za registracijo št. 13 599 501

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 2. novembra 2016 v zadevi R 182/2016-2

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               izda sklep o stroških v korist tožeče stranke.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 3. marca 2005 v zadevi C-499/03 P: Peter Biegi Nahrungsmittel GmbH in Commonfood Handelsgesellschaft für Agrar-Produkte mbH proti Komisiji Evropskih skupnosti (Pritožba — Skupna carinska tarifa — Naknadna izterjava uvoznih dajatev — Opustitev izterjave dajatev — Predpostavke — Člen 220(2)(b) Uredbe (EGS) št. 2913/92 — Zmota carinskih organov — Spoznavna zmota — Kombinirana nomenklatura — Pojem — Pomen)

text:
               30.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 106/8

      SODBA SODIŠČA

   (šesti senat)
   z dne 3. marca 2005
   v zadevi C-499/03 P: Peter Biegi Nahrungsmittel GmbH in Commonfood Handelsgesellschaft für Agrar-Produkte mbH proti Komisiji Evropskih skupnosti (1)

   (Pritožba - Skupna carinska tarifa - Naknadna izterjava uvoznih dajatev - Opustitev izterjave dajatev - Predpostavke - Člen 220(2)(b) Uredbe (EGS) št. 2913/92 - Zmota carinskih organov - Spoznavna zmota - Kombinirana nomenklatura - Pojem - Pomen)
   (2005/C 106/14)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi C-499/03 P, zaradi pritožbe na podlagi člena 56 Statuta Sodišča, vložene dne 25. novembra 2003, Peter Biegi Nahrungsmittel GmbH, s sedežem v Frankfurtu na Majni (Nemčija), Commonfood Handelsgesellschaft für Agrar-Produkte mbH, s sedežem v Langenu (Nemčija), (zastopnika: K. Landry in L. Harings, avocats), druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: X. Lewis in J. Schieferer), je Sodišče (šesti senat) v sestavi A. Borg Barthet, predsednik senata, J.-P. Puissochet in J. Malenovský (poročevalec), sodnika, generalni pravobranilec: L. A. Geelhoed, sodni tajnik: R. Grass, dne 3. marca 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Sodba Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 17. novembra 2003, Biegi Nahrungsmittel in Commonfood proti Komisiji (T-309/01 in T-239/02) se razveljavi.

               2.

               Odločba Komisije K (2001) 2533 z dne 14. aprila 2001 (REC 4/00) se razglasi za nično v delu, v katerem odreja naknadni knjigovodski vpis uvoznih dajatev v znesku 218.605,64 DEM, ki jih dolguje Peter Biegi Nahrungsmittel GmbH.

               3.

               Odločba Komisije K (2002) 857 z dne 5. marca 2002 (REC 4/01), s katero se odreja naknadni knjigovodski vpis uvoznih dajatev v znesku 222.116,06 DEM, ki jih dolguje Commonfood Handelsgesellschaft für Agrar-Produkte mbH, se razglasi za nično.

               4.

               Komisiji Evropskih skupnosti se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 21, 24.1.2004.


title: Zadeva T-610/17: Tožba, vložena 6. septembra 2017 – ICL IP Terneuzen in ICL Europe Coöperatief/Komisija

text:
               23.10.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/30

         Tožba, vložena 6. septembra 2017 – ICL IP Terneuzen in ICL Europe Coöperatief/Komisija
   (Zadeva T-610/17)
   (2017/C 357/39)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: ICL-IP Terneuzen, BV (Terneuzen, Nizozemska) in ICL Europe Coöperatief UA (Amsterdam, Nizozemska) (zastopnici: R. Cana in E. Mullier, odvetnici)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

               —

               ugotovi, da je tožba dopustna in utemeljena;

               —

               razglasi za nično Uredbo Komisije (EU) 2017/999 z dne 13. junija 2017 o spremembi Priloge XIV k Uredbi (ES) št. 1907/2006 Evropskega parlamenta in Sveta o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH) (UL 2017, L 150, str. 7), v delu v katerem vključuje n-propil bromid v Prilogo XIV k Uredbi REACH;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov tega postopka in

               —

               sprejme ostale potrebne ukrepe.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata šest tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: Evropska komisija je naredila očitno napako pri presoji, ker ni upoštevala vseh upoštevnih dejstev, in je kršila načelo dobrega upravljanja.

                           —

                           Tožeči stranki navajata, da je Komisija storila očitno napako pri presoji, ker ni skrbno in nepristransko upoštevala upoštevnih informacij, ki sta jih tožeči stranki posredovali Evropski komisiji in kažejo na to, da snov ni izpolnjevala meril za vključitev v prednostni seznam in v Prilogo XIV k Uredbi REACH. Če bi Evropska komisija upoštevala te informacije, bi snov po mnenju tožečih strank dobila oceno, ki je nižja ali podobna oceni drugih snovi, ki v istem obdobju niso bile vključene na prednostni seznam, in snov z izpodbijano uredbo ne bi bila vključena v Prilogo XIV k Uredbi REACH.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: izpodbijana uredba krši člen 55 Uredbe REACH in je v nasprotju s ciljem konkurenčnosti, ki ga vsebuje Uredba REACH, poleg tega pa posega v pravico do trgovanja.

                           —

                           Tožeči stranki navajata, da je izpodbijana uredba v nasprotju s ciljem konkurenčnosti, ki ga vsebuje Uredba REACH, in zlasti s ciljem Naslova VII „Avtorizacija“ te uredbe, zaradi česar vpliva na konkurenčni položaj tožečih strank, poleg tega pa ovira pravico tožečih strank do trgovanja, s tem ko je bila snov vključena na prednostni seznam kljub informacijam, ki so kazale na to, da snov ni izpolnjevala pogojev za vključitev na prednostni seznam in v Prilogo XIV.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: Evropska komisija je kršila pravico tožečih strank do obrambe in svojo obveznost obrazložitve.

                           —

                           Tožeči stranki navajata, da je Evropska komisija kršila njuno pravico do obrambe in svojo obveznost obrazložitve, s tem da ni navedla razlogov za „združevanje“ snovi skupaj s trikloretilenom, kljub temu, da je Evropska agencija za kemikalije (ECHA) izrecno priznala (v Smernicah za uvrščanje na prednostni seznam), da morajo biti v primerih, ko se upoštevajo dejavniki, kakšno je „združevanje“, ki niso formalna merila, ki so navedena v členu 58(3), razlogi za uvrstitev na prednostni seznam jasno navedeni in skladni z vlogo in namenom priporočilne faze postopka avtorizacije.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: izpodbijana uredba krši legitimna pričakovanja tožečih strank.

                           —

                           Tožeči stranki trdita, da sprejetje izpodbijane uredbi krši njuna legitimna pričakovanja, s tem da ni skladna s Smernicami za uvrščanje na prednostni seznam. Tožeči stranki posebej navajata, da je vključitev snovi n-propil bromid na prednostni seznam in v Prilogo XIV kršila njuna legitimna pričakovanja, da bodo količinsko merilo in razlogi za združevanje uporabljeni tako, kot so določeni v Smernicah za uvrščanje na prednostni seznam in v Splošnih smernicah.

               5.

               Peti tožbeni razlog: izpodbijana uredba krši načelo sorazmernosti.

                           —

                           Tožeči stranki navajata, da bi morala Evropska komisija ugotoviti, da je primerno, da se vključitev snovi n-propil bromid v Prilogo XIV k izpodbijani uredbi odloži, in da bi bilo to manj obremenjujoče, ker tožeči stranki ne bi trpeli posledic vključitve v Prilogo XIV že sedaj, temveč šele ko bi bila snov n-propil bromid pravilno vključena v Prilogo XIV, glede na dejansko relativno visoko prioriteto.

               6.

               Šesti tožbeni razlog: izpodbijana uredba krši načelo enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije.

                           —

                           Tožeči stranki navajata, da izpodbijana uredba krši načelo enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije, ker to snov obravnava drugače – s tem ko jo vključuje v Prilogo XIV k Uredbi REACH – od drugih snovi, med drugim od snovi antimonsko-svinčeno rumena. Kot navajata tožeči stranki, sta obe snovi v primerljivem položaju: obe sta bili z vidika vključitve v prednostni seznam preučeni v istem obdobju, obe sta (ali bi morali) prejeti skupno prednostno oceno 17 in v obeh primerih je njuna prednostna ocena temeljila na razlogih združevanja. Vendar pa, kot navajata tožeči stranki, sta ju ECHA in Evropska komisija obravnavali različno, ker je bila zadevna snov priporočena za vključitev in kasneje vključena v Prilogo XIV, medtem ko vključitev snovi antimonsko-svinčeno rumena ni bila priporočena in zato tudi ni bila vključena v Prilogo XIV.


title: Zadeva C-120/09: Tožba, vložena 1. aprila 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji

text:
               20.6.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 141/28

         Tožba, vložena 1. aprila 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji
   (Zadeva C-120/09)
   2009/C 141/50
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. van Beek in J.-B. Laignelot, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Belgija

      Predlogi tožeče stranke:

               —

               ugotovi naj se, da Kraljevina Belgija s tem, ko ni zagotovila prenosa člena 2, (f),(j) in (k) ter točke 4(C) Priloge III k Direktivi Sveta 1999/31/ES z dne 26. aprila 1999 o odlaganju odpadkov na odlagališčih (1) v valonsko pravo, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;

               —

               Kraljevini Belgiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Evropska Komisija v utemeljitev svoje tožbe navaja dva očitka.
   Po eni strani očita toženi stranki, da ni prenesla v pravo Valonske regije pojmov „podzemno skladišče“, „odlagališčni plin“ in „izlužek“ iz določb člena 2(f),(j) in (k) Direktive 1999/31/ES o odlaganju odpadkov na odlagališčih. Komisija poudarja pomen teh pojmov, ki so — ker gre za ključne pojme za uporabo te direktive — uporabljeni tudi v drugih določbah, ki so sprejete na podlagi in ob uporabi le-te.
   Po drugi strani tožeča stranka navaja, da valonsko pravo ne vsebuje nobene določbe, ki bi določila sprožitvene ravni, od katerih se lahko šteje, da ima odlagališče pomemben škodljiv vpliv na kakovost podtalnic. Vendar pa naj bi bila točka 4(C) Priloge III k direktivi, ki določa pripravo takšnih določb, ključnega pomena za zagotovitev dejanskega nadzora kakovosti podtalnic in posledično jamstva varstva okolja, ki je bistveni cilj direktive.

      (1)  UL L 182, str. 1.


title: Zadeva T-445/05: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 4. marca 2009 – Associazione italiana del risparmio gestito in Fineco Asset Management proti Komisiji ( Državne pomoči — Program pomoči, ki so ga uvedli italijanski organi za nekatere kolektivne naložbene podjeme za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje, specializirane za delnice malih in srednje velikih kapitalskih podjetij — Odločba, s katero je bila pomoč razglašena za nezdružljivo s skupnim trgom — Ničnostna tožba — Neposreden in posamičen vpliv — Dopustnost — Obveznost obrazložitve — Selektivnost ukrepa — Obveznost vračila )

text:
               18.4.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 90/24

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 4. marca 2009 – Associazione italiana del risparmio gestito in Fineco Asset Management proti Komisiji
   (Zadeva T-445/05) (1)

   („Državne pomoči - Program pomoči, ki so ga uvedli italijanski organi za nekatere kolektivne naložbene podjeme za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje, specializirane za delnice malih in srednje velikih kapitalskih podjetij - Odločba, s katero je bila pomoč razglašena za nezdružljivo s skupnim trgom - Ničnostna tožba - Neposreden in posamičen vpliv - Dopustnost - Obveznost obrazložitve - Selektivnost ukrepa - Obveznost vračila“)
   2009/C 90/38
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Associazione italiana del risparmio gestito (Rim, Italija); in Fineco Asset Management SpA (Rim) (zastopniki: G. Escalar, G. Cipolla in V. Giordano, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: V. Di Bucci in E. Righini, zastopnika)

      Predmet

   Razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2006/638/ES z dne 6. septembra 2005 o programu pomoči, ki ga izvaja Italija za nekatere kolektivne naložbene podjeme za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje, specializirane za delnice majhnih in srednje velikih kapitalskih podjetij na organiziranih trgih (UL 2006, L 268, str. 1)

      Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Tožečima strankama se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 48, 25.2.2006.


title: Zadeva F-93/10: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 25. maja 2011 – AL proti Parlamentu

text:
               6.8.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 232/43

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 25. maja 2011 – AL proti Parlamentu
   (Zadeva F-93/10) (1)

   2011/C 232/79
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik prvega senata je odredil izbris zadeve zaradi mirne rešitve spora.

      (1)  UL C 328, 4.12.10, str. 61.


title: Zadeva T-461/08: Tožba, vložena 6. oktobra 2008 – Evropaïki Dynamiki proti EIB

text:
               24.1.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 19/30

         Tožba, vložena 6. oktobra 2008 – Evropaïki Dynamiki proti EIB
   (Zadeva T-461/08)
   (2009/C 19/57)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atene, Grčija) (zastopnika: N. Korogiannakis in P. Katsimani, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska investicijska banka
   Predlogi tožeče stranke

               —

               odločba Evropske investicijske banke, s katero je ocenila ponudbo tožeče stranke za neuspešno in naročilo oddala izbranemu ponudniku, naj se razglasi za nično;

               —

               Evropski investicijski banki naj se odredi, da tožeči stranki povrne škodo, ki ji je nastala zaradi zadevnega postopka oddaje javnega naročila, v višini 1 940 000,00 EUR;

               —

               Evropski investicijski banki naj se odredi, da tožeči stranki plača pravne in stroške in izdatke, ki so nastali v zvezi s to tožbo, čeprav bi bila ta tožba zavrnjena.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka s to tožbo v skladu s členoma 230 ES in 235 ES predlaga, prvič, naj se odločba Evropske investicijske banke z dne 26. julija 2008, s katero je zavrnila ponudbo tožeče stranke, ki jo je predložila v okviru javnega razpisa „EIB-Pomoč pri vzdrževanju, podpori in razvoju sistema ‚Loans Front Office‘ (SERAPIS) pri Evropski investicijski banki“ (UL 2007/S 176-215155), razglasi za nično in, drugič, plačilo odškodnine.
   Tožeča stranka trdi, da ji ni bilo sporočeno, komu je bilo dodeljeno javno naročilo, in da je zgolj slučajno izvedela, da je bilo obvestilo o oddaji naročila objavljeno v Uradnem listu (1) z dne 26. julija 2008. Tožeča stranka trdi, da je tožena stranka s sprejetjem izpodbijane odločbe kršila načeli preglednosti in enakega obravnavanja ter upoštevne določbe Vodnika za postopke oddaje javnih naročil EIB ter pravo ES o postopkih oddaje javnih naročil. Poleg tega tožeča stranka trdi, da tožena stranka, s tem da ni obvestila tožeče stranke o odločitvi o dodelitvi naročil, s tem da ni zadostno utemeljila svoje odločitve o dodelitvi naročila drugemu ponudniku, s tem da je določila merila, katerih posledica je neenako obravnavanje, s tem da je pomešala izbirna merila in merila za dodelitev, s tem da je uporabila diskirminatorno formulo za ocenjevanje v razmerju 75 %/25 %, ni zagotovila neizkrivljene konkurence s ponavljajočimi kršitvami obveznosti po preglednosti in enakem obravnavanju.
   Tožeča stranka poleg tega trdi, da če bi Sodišče ugotovilo, da je tožena stranka kršila pravo Skupnosti o postopkih oddaje javnih naročil in/ali pravna načela preglednosti in enakega obravnavanja, tožeča stranka od EIB zahteva denarno odškodnino, enakovredno 50 % od 3 880 000,00 EUR (1 940 000,00 EUR), kar ustreza ocenjenemu bruto dobičku iz zgoraj omenjenega postopka oddaje javnih naročil, če bi ji bilo naročilo dodeljeno.
   Tožeča stranka nato predlaga Sodišču, naj toženi stranki naloži plačilo pravnih stroškov tožeče stranke, čeprav bi Sodišče zavrnilo tožbo, v skladu s členom 87(3)(b) Poslovnika Sodišča prve stopnje, saj meni, da je bila prisiljena vložiti tožbo pri tem sodišču, ker je tožena stranka pomanjkljivo preučila ponudbo tožeče stranke in ker ni navedla razlogov ter je ni pravočasno obvestila, zakaj je imela ponudba uspešnega ponudnika prednost pred njeno ponudbo.

      (1)  UL 2008/S 144-192307.


title: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 6. julija 2004 v zadevi T-117/02 Grupo El Prado Cervera, SL proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti CHUFAFIT — Prejšnja nacionalna besedna in figurativna znamka CHUFI — Verjetnost zmede — Verjetnost povezovanja — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94)

text:
               25.9.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 239/18

      SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 6. julija 2004
   v zadevi T-117/02 Grupo El Prado Cervera, SL proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti CHUFAFIT - Prejšnja nacionalna besedna in figurativna znamka CHUFI - Verjetnost zmede - Verjetnost povezovanja - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94)
   (2004/C 239/36)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi T-117/02, Grupo El Prado Cervera, SL, s sedežem v Valenciji (Španija), ki jo zastopa P. Koch Moreno, avocat, proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) (zastopnika: J. F. Crespo Carrillo in G. Schneider), nasprotna stranka v postopku pred Odborom za pritožbe (UUNT), intervenient pred Sodiščem prve stopnje Helene Debuschewitz in drugi kot dedič Johanna Debuschewitza, stanujoča v Rösrath-Forsbach (Nemčija), ki jo zastopa E Krings, avocat, zaradi ničnostne tožbe zoper odločbo prvega Odbora za pritožbe UUNT z dne 12. februarja 2002 (zadeva R 798/2001-1), v zvezi s postopkom z ugovorom med Grupo El Prado Cervera, SL in J. Debuschewitzem je Sodišče prve stopnje (prvi senat), v sestavi B. Vesterdorf, predsednik, in P. Mengozzi in M. E. Martins Ribeiro, sodnika; sodni tajnik: I. Natsinas, administrator dne 6. julija 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Tožeči stranki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 156, 29.6.2002.


title: Zadeva C-330/12: Tožba, vložena 9. julija 2012 – Evropska komisija proti Republiki Poljski

text:
               22.9.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 287/23

         Tožba, vložena 9. julija 2012 – Evropska komisija proti Republiki Poljski
   (Zadeva C-330/12)
   2012/C 287/43
   Jezik postopka: poljščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: P. Hetsch, L. Nicolae in J. Hottiaux)

      Tožena stranka: Republika Poljska

      Predlogi tožeče stranke

   Komisija predlaga, naj Sodišče

               —

               ugotovi, da je Republika Poljska ni izpolnila obveznosti iz člena 5 Direktive 2009/140/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009 o spremembi direktiv 2002/21/ES o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve, 2002/19/ES o dostopu do elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajočih naprav ter o njihovem medomrežnem povezovanju in 2002/20/ES o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (1) s tem, da ni sprejela zakonov ali drugih predpisov, potrebnih za uskladitev s to direktivo, oziroma jih v vsakem primeru ni sporočila Komisiji;

               —

               Republiki Poljski na podlagi člena 260(3) PDEU zaradi kršitve obveznosti o obvestilu glede ukrepov o prenosu Direktive 2009/140/ES naloži denarno kazen v višini 56 095,20 EUR od dne razglasitve sodbe v tej zadevi;

               —

               Republiki Poljski naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Rok za prenos Direktive je potekel 25. maja 2011.

      (1)  UL L 337, str. 37.


title: Zadeva T-445/07: Sodba Splošnega sodišča z dne 27. junija 2012 – Berning & Söhne proti Komisiji (Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Trgi zadrg in „drugih zapenjal“ ter naprav za pritrjevanje — Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES — Usklajena zvišanja cen, določanje minimalnih cen, razdelitev kupcev in trgov ter izmenjava drugih poslovnih podatkov — Dokaz — Pravica do obrambe — Enotna in trajajoča kršitev — Zastaranje — Globe — Trajanje in teža kršitve — Olajševalne okoliščine — Enako obravnavanje — Sorazmernost)

text:
               11.8.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 243/12

         Sodba Splošnega sodišča z dne 27. junija 2012 – Berning & Söhne proti Komisiji
   (Zadeva T-445/07) (1)

   (Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Trgi zadrg in „drugih zapenjal“ ter naprav za pritrjevanje - Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES - Usklajena zvišanja cen, določanje minimalnih cen, razdelitev kupcev in trgov ter izmenjava drugih poslovnih podatkov - Dokaz - Pravica do obrambe - Enotna in trajajoča kršitev - Zastaranje - Globe - Trajanje in teža kršitve - Olajševalne okoliščine - Enako obravnavanje - Sorazmernost)
   2012/C 243/21
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Berning & Söhne GmbH & Co. KG (Wuppertal, Nemčija) (zastopnika: P. Niggemann in K. Gaßner, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: K. Mojzesowicz in R. Sauer, zastopnika)

      Predmet

   Razglasitev ničnosti odločbe C(2007) 4257 final, z dne 19. septembra 2007 v zvezi s postopkom iz člena 81 ES (zadeva COMP/E-1/39.168 - PO/galanterija: zadrge) o omejevalnem sporazumu na trgu zadrg in nastavitvenih strojev, ki je vodil do usklajenega povečanja cen, določitve minimalnih cen, delitve strank in trga ter izmenjave drugih trgovskih informacij ter, podredno, zmanjšanje globe naložene tožeči stranki.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Berning & Söhne GmbH & Co. KG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 37, 9.2.2008.


title: Zadeva T-9/15: Tožba, vložena 9. januarja 2015 — Ball Europe/UUNT — Crown Hellas Can

text:
               16.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 89/32

         Tožba, vložena 9. januarja 2015 — Ball Europe/UUNT — Crown Hellas Can
   (Zadeva T-9/15)
   (2015/C 089/39)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Ball Europe GmbH (Zürich, Švica) (zastopnik: A. Renck, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Crown Hellas Can SA (Atene, Grčija)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Imetnik spornega modela: tožeča stranka

      Zadevni sporni model: model Skupnosti št. 230 990-0006

      Izpodbijana odločba: Odločba tretjega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 8. septembra 2014 v zadevi R 1408/2012-3

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               UUNT in – v primeru posredovanja – drugi stranki pred odborom za pritožbe, naloži plačilo stroškov, vključno s stroški tožeče stranke.

      Navajana tožbena razloga

               —

               Kršitev člena 25(1)(b) v povezavi s členom 6 Uredbe št. 6/2002;

               —

               Kršitev člena 62 Uredbe št. 6/2002.


title: Zadeva C-553/08: Pritožba, ki jo je vložila Powerserv Personalservice GmbH, prej Manpower Personalservice GmbH 16. decembra 2008 zoper sodbo, razglašeno 15. oktobra 2008 v zadevi T-405/05, Powerserv Personalservice GmbH proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

text:
               21.3.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 69/19

         Pritožba, ki jo je vložila Powerserv Personalservice GmbH, prej Manpower Personalservice GmbH 16. decembra 2008 zoper sodbo, razglašeno 15. oktobra 2008 v zadevi T-405/05, Powerserv Personalservice GmbH proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-553/08)
   (2009/C 69/35)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Pritožnica: Powerserv Personalservice GmbH, prej Manpower Personalservice GmbH (zastopnica: B. Kuchar, odvetnica)

      Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Predlogi pritožnice:

               —

               Sodišče naj izpodbijano odločbo Sodišča prve stopnje z dne 15. oktobra 2008 v zadevi T-405/05 razveljavi in znamko Skupnosti 76059 razglasi za nično za vse proizvode in storitve, ki jih označuje.

               —

               Izpodbijano odločbo Sodišča prve stopnje z dne 15. oktobra 2008 v zadevi T-405/05 razveljavi v delu, v katerem se nanaša na nepredložen dokaz o potrebnem razlikovalnem učinku znamke Skupnosti 76059 in zadevo vrniti v novo sojenje.

               —

               V vsakem primeru naj Sodišče naloži UUNT in imetniku znamke Skupnosti lastne stroške in stroške, ki jih je priglasila tožeča stranka v postopku pred odborom za pritožbe UUNT, pred Sodiščem prve stopnje in pred Sodiščem.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Ta pritožba se nanaša na sodbo Sodišča prve stopnje, s katero je bil tožba pritožnice, s katero je predlagala, naj se odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (v nadaljevanju: UUNT) z dne 22. julija 2005 o razglasitvi ničnosti znamke Skupnosti „MANPOWER“ razveljavi, zavrnjena. Sodišče prve stopnje je odločilo, da je znamka Skupnosti „MANPOWER“ za registrirane proizvode in storitve opisna le v Združenem kraljestvu, na Irskem, v Nemčiji in v Avstriji in je odobrilo odločbo odbora za pritožbe, v skladu s katero je sporna znamka v državah članicah, v katerih je opisna, pridobila razlikovalni učinek z uporabo.
   Kot pritožbeni razlog se uveljavlja kršitev člena 51(1)(a) in člena 51(2) v povezavi s členom 7(1)(c) in členom 7(3) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti.
   V nasprotju z mnenjem Sodišča prve stopnje je znak „MANPOWER“ – kot je odbor za pritožbe UUNT pravilno presodil – opisen tudi na Nizozemskem, Švedskem, Danskem in Finskem in poleg tega v vseh ostalih državah članicah, ki so bile del Skupnosti pred 1. majem 2004. Če bi Sodišče prve stopnje presojalo dejstvo, da v skladu s statistiko Komisije 47 % zadevnih oseb v Skupnosti govori angleško, bi moralo priti do sklepa, da je besedna znamka „MANPOWER“ opisna ne samo v Nemčiji in Avstriji, ampak tudi v drugih državah EU, predvsem na Nizozemskem, Švedskem, Finskem in Danskem. Sodišče prve stopnje je tudi v zvezi z drugimi državami, ki so bile del Skupnosti pred 1. majem 2004, spregledalo, da ima upoštevni del celotnega prebivalstva zaradi obveznega izobraževanja v vsaki od teh držav članic zadostno znanje angleščine, da razume smisel temeljnega besedišča, kot sta besedi „MAN“ in „POWER“, in s tem tudi, da prepozna, da beseda „MANPOWER“ opisuje proizvode in storitve imetnika znamke. Sodišče prve stopnje pa ne samo, da ni obrazložilo, zakaj prebivalstvu zunaj Združenega kraljestva in Irske ne bi mogli priznati niti osnovnega znanja angleškega jezika, ampak je odločilo celo v nasprotju s svojo dosedanjo sodno prakso, v skladu s katero se tudi vsemu prebivalstvu zunaj Združenega kraljestva in Irske priznava določeno osnovno znanje angleškega jezika v zvezi z zaznavo znamke.
   V zvezi z dokazom o razlikovalnem učinku, pridobljenem z uporabo, je Sodišče prve stopnje napačno razlagalo pravo, ker je razširilo upoštevno javnost v primerjavi z odločbo odbora za pritožbe, ne da bi ponovno presojalo predložene dokaze o pridobljenem razlikovalnem učinku. Tudi če bi se strinjali z mnenjem Sodišča prve stopnje, da je treba dokaz o prepoznavnosti predložiti le za Združeno kraljestvo, Irsko, Nemčijo in Avstrijo, bi moralo to sodišče zaradi razširjene javnosti razveljaviti odločbo odbora za pritožbe v tej točki in bi moralo zadevo vrniti odboru za pritožbe v novo odločanje. Sodišče prve stopnje je tudi napačno potrdilo mnenje odbora za pritožbe o „učinku prelivanja“ morebitne prepoznavnosti zadevne besedne znamke iz Združenega kraljestva na Irsko, čeprav ni mogoče sprejeti, da se je prepoznavnost znamke razširila bodisi z ene države članice na drugo bodisi z enega blaga ali storitve na drugo blago ali storitev.


title: Zadeva T-415/06 P: Pritožba, ki jo je 29. decembra 2006 vložila De Smedt zoper sodbo Sodišča za uslužbence z dne 19. oktobra 2006 v zadevi F-59/05, De Smedt proti Komisiji

text:
               24.2.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 42/43

         Pritožba, ki jo je 29. decembra 2006 vložila De Smedt zoper sodbo Sodišča za uslužbence z dne 19. oktobra 2006 v zadevi F-59/05, De Smedt proti Komisiji
   (Zadeva T-415/06 P)
   (2007/C 42/75)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Pritožnica: Elisabeth De Smedt (Wezembeek-Oppem, Belgija) (zastopnika: L.Vogel in R. Kechiche, avocats)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               v celoti naj se razveljavi izpodbijano sodbo drugega senata Sodišča za uslužbence z dne 19. oktobra 2006, poslano s priporočeno pošiljko dne 19. oktobra 2006, s katero je bila zavrnjena tožba pritožnice z dne 8. julija 2005;

               —

               pritožnici naj se povrnejo stroški navedene tožbe, ki jo je vložila 8. julija 2005;

               —

               toženi stranki in intervenientu naj se ob uporabi člena 87(2) Poslovnika naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški, ki so bili v postopku nujni in predvsem stroški pooblaščenca za vročanje ter potni stroški in dnevnice, kot tudi honorarji odvetnika, ob uporabi člena 91(b) Poslovnika.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   S sodbo z dne 19. oktobra 2006, katere razveljavitev se predlaga v obravnavani pritožbi, je Sodišče prve stopnje zavrnilo tožbo tožeče stranke, katere predmet je, prvič, razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 21. marca 2005, ki določa razporeditev in plačo tožeče stranke, nekdanje začasne uslužbenke, zaposlene kot pogodbene uslužbenke, ter drugič, zahteva za odškodnino.
   V utemeljitev predloga za razveljavitev navedene sodbe tožeča stranka navaja dva pritožbena razloga, pri čemer se prvi nanaša na kršitev člena 80(3) o pogojih za zaposlitev drugih uslužbencev (PZDU) (1) in očitno napako pri presoji. Pritožnica zatrjuje, da je z zavrnitvijo prvega tožbenega razloga njene prvotne tožbe zato, ker je bila Komisija dolžna spoštovati časovni razpored, ki je bil določen, v skladu z Uredbo št. 723/2004 (2), za zamenjavo prejšnjega statusa začasnega uslužbenca za novi status pogodbenega uslužbenca, Sodišče prve stopnje omogočilo Komisiji, da v nasprotju s členom 80(3) PZDU ne spoštuje vseh postopkov pred prvimi zaposlitvami pogodbenih uslužbemcev.
   Drugi pritožbeni razlog se nanaša na kršitev načela enakega obravnavanja, pomanjkljivo obrazložitev in neobstoj odgovora na pisanja v okviru zavrnitve drugega tožbenega razloga njene prvotne tožbe, ki izhaja iz diskriminatornega položaja, v katerem je bila prisiljena delati tožeča stranka, v primerjavi z drugimi osebami, ki izvajajo enake naloge kot ona, v isti službi Komisije. Tožeča stranka očita Sodišču prve stopnje, da v zvezi s tem ni zagotovil ustreznega odgovora na njene obrazložitve in da se je pri zavrnitvi tožbenega razloga omejil le na uporabo abstraktne formule.

      (1)  Pogoji za zaposlitev drugih uslužbencev Skupnosti (PZDU) so bili določeni s členom 3 Uredbe Sveta (EGS, Euratom, ESPJ) št. 259/68 z dne 29. februarja 1968 o Kadrovskih predpisih za uradnike in o PZDU (UL L 56, str. 1).

      (2)  Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 723/2004 z dne 22. marca 2004 o spremembi Kadrovskih predpisov za uradnike Evropskih skupnosti in pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev teh skupnosti (UL L 124, str. 1).


title: Zadeva T-271/05: Tožba Miriam Arane de la Cal proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 8. julija 2005

text:
               17.9.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 229/31

         Tožba Miriam Arane de la Cal proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 8. julija 2005
   (Zadeva T-271/05)
   (2005/C 229/67)
   Jezik postopka: francoščina
   Miriam Arana de la Cal, stanujoča v Saint-Gillesu (Belgija), ki jo zastopa Lucas Vogel, avocat, je dne 8. julija 2005 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično odločbo, ki jo je dne 21. marca 2005 sprejel organ, pooblaščen za sklepanje pogodb o zaposlitvi (OPSP), s katero je bila zavrnjena zahteva, spremenjena v ugovor, ki ga je vložila tožeča stranka dne 30. novembra 2004 zoper odločbo, ki določa razporeditev in plačilo tožeče stranke kot pogodbenega uslužbenca na podlagi pogodbe, ki je stopila v veljavo dne 16. septembra 2004;

               —

               če je potrebno, prav tako razglasi za nično prvotno odločbo, s katero sta bila določena razporeditev in plačilo tožeče stranke kot pogodbenega uslužbenca na podlagi sporazuma, ki je stopil v veljavo 16. septembra 2004;

               —

               toženi stranki naloži plačilo odškodnine 25.000 evrov z izrecnim pridržkom naknadnega povišanja, znižanja ali natančnejše določitve;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so enaki tistim, ki so navedeni v okviru zadeve T-253/05, Fernandez Tunon proti Komisiji.


title: Zadeva C-145/10: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 1. decembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Handelsgericht Wien (Avstrija)) – Eva-Maria Painer proti Standard VerlagsGmbH, Axel Springer AG, Süddeutsche Zeitung GmbH, Spiegel-Verlag Rudolf Augstein GmbH & Co KG, Verlag M. DuMont Schauberg Expedition der Kölnischen Zeitung GmbH & Co KG (Sodna pristojnost v civilnih zadevah — Uredba (ES) št. 44/2001 — Člen 6, točka 1 — Več toženih strank — Direktiva 93/98/EGS — Člen 6 — Varstvo fotografij — Direktiva 2001/29/ES — Člen 2 — Reproduciranje — Uporaba portretne fotografije kot predloge za izdelavo fotorobota — Člen 5(3)(d) — Izjeme in omejitve za citate — Člen 5(3)(e) — Izjeme in omejitve v namene javne varnosti — Člen 5(5))

text:
               4.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/7

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 1. decembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Handelsgericht Wien (Avstrija)) – Eva-Maria Painer proti Standard VerlagsGmbH, Axel Springer AG, Süddeutsche Zeitung GmbH, Spiegel-Verlag Rudolf Augstein GmbH & Co KG, Verlag M. DuMont Schauberg Expedition der Kölnischen Zeitung GmbH & Co KG
   (Zadeva C-145/10) (1)

   (Sodna pristojnost v civilnih zadevah - Uredba (ES) št. 44/2001 - Člen 6, točka 1 - Več toženih strank - Direktiva 93/98/EGS - Člen 6 - Varstvo fotografij - Direktiva 2001/29/ES - Člen 2 - Reproduciranje - Uporaba portretne fotografije kot predloge za izdelavo fotorobota - Člen 5(3)(d) - Izjeme in omejitve za citate - Člen 5(3)(e) - Izjeme in omejitve v namene javne varnosti - Člen 5(5))
   2012/C 32/11
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Handelsgericht Wien

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Eva-Maria Painer

      Tožene stranke: Standard VerlagsGmbH, Axel Springer AG, Süddeutsche Zeitung GmbH, Spiegel-Verlag Rudolf Augstein GmbH & Co KG, Verlag M. DuMont Schauberg Expedition der Kölnischen Zeitung GmbH & Co KG

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Handelsgericht Wien – Razlaga člena 6, točka 1, Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 42) in členov 1(1), 5(3)(d) in (e) ter 5(5) Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 230) – Objava fotografij v več medijih brez privolitve avtorja in brez pravilnega citiranja – Pristojnost sodišča za obravnavo več tožb, ki so bile zaradi enakih kršitev avtorske pravice vložene proti različnim toženim strankam in se opirajo na pravne norme dveh držav članic, ki so v bistvu enake – Kršitev avtorske pravice, ki je upravičena zaradi javne varnosti

      Izrek

               1.

               Člen 6, točka 1, Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da le dejstvo – da tožbe, vložene proti več toženim strankam zaradi vsebinsko enakih kršitev avtorskih pravic, temeljijo na različnih nacionalnih pravnih podlagah v različnih državah članicah – ne nasprotuje uporabi te določbe. Naloga predložitvenega sodišča je, da glede na vse elemente iz spisa presodi o obstoju tveganja, da bi v primeru obravnave tožb v ločenih postopkih prišlo do nezdružljivih sodnih odločb.

               2.

               Člen 6 Direktive Sveta 93/98/EGS z dne 29. oktobra 1993 o uskladitvi trajanja varstva avtorske pravice in določenih sorodnih pravic je treba razlagati tako, da se lahko portretna fotografija na podlagi te določbe avtorskopravno varuje, če je taka fotografija avtorjeva individualna intelektualna stvaritev, ki odraža njegovo osebnost in njegove svobodne in ustvarjalne izbire pri njeni izdelavi, kar mora od primera do primera preizkusiti nacionalno sodišče. Če se ugotovi, da je zadevna portretna fotografija varovano delo, njeno varstvo ni ožje od varstva, ki je zagotovljeno vsem drugim delom, vključno z drugimi fotografskimi deli.

               3.

               Člen 5(3)(e) ob upoštevanju člena 5(5) Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi razlagati tako, da se mediji, kot so časopisne založbe, s sklicevanjem na cilj javne varnosti ne morejo sami odločiti, da bodo uporabili avtorskopravno varovano delo. Vendar ni mogoče izključiti, da bi lahko časopisna založba z objavo fotografije iskane osebe v posameznem primeru prispevala k doseganju cilja javne varnosti. Zahteva se, da se ta odločitev, prvič, navezuje na sprejeto odločitev ali na delovanje pristojnih nacionalnih organov zaradi javne varnosti in, drugič, da ti organi z njo soglašajo in je z njimi usklajena, da bi se izognilo tveganju, da bi odločitev časopisne založbe nasprotovala ukrepom teh organov, vendar pa konkreten, aktualen in izrecen poziv varnostnih organov za objavo fotografije zaradi preiskave ni potreben.

               4.

               Člen 5(3)(d) ob upoštevanju člena 5(5) Direktive 2001/29 je treba razlagati tako, da dejstvo, da članek, v katerem se citira avtorsko delo ali predmet sorodnih pravic, ni avtorskopravno varovano književno delo, ne nasprotuje uporabi te določbe.

               5.

               Člen 5(3)(d) ob upoštevanju člena 5(5) Direktive 2001/29 je treba razlagati tako, da je pogoj za njegovo uporabo navedba vira citiranega avtorskega dela ali predmeta sorodnih pravic, vključno z imenom avtorja ali izvajalca. Če pa ob uporabi člena 5(3)(e) Direktive 2001/29 to ime ni bilo navedeno, je treba šteti, da je ta obveznost izpolnjena, če je naveden le vir.

      (1)  UL C 148, 5.6.2010.


title: Zadeva T-249/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 25. novembra 2015 – Masafi/UUNT – Hd1 (masafi) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti masafi — Prejšnja nacionalna besedna znamka masafi — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               18.1.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 16/32

         Sodba Splošnega sodišča z dne 25. novembra 2015 – Masafi/UUNT – Hd1 (masafi)
   (Zadeva T-249/14) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti masafi - Prejšnja nacionalna besedna znamka masafi - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2016/C 016/39)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Masafi Co. LLC (Dubaj, Združeni arabski emirati) (zastopnik: G. Hinarejos Mulliez, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: G. Schneider, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Hd1 Ltd (Huddersfield, Združeno kraljestvo)

      Predmet

   Tožba, vložena zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 17. februarja 2014 (zadeva R 1131/2013-4), v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Hd1 Limited in Masafi Co. LLC.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Masafi Co. LLC se naloži plačilo svojih stroškov in stroškov Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT).

      (1)  UL C 235, 21.7.2014.


title: Zadeva T-93/13: Tožba, vložena 15. februarja 2013 – Združeno kraljestvo proti ECB

text:
               20.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 114/38

         Tožba, vložena 15. februarja 2013 – Združeno kraljestvo proti ECB
   (Zadeva T-93/13)
   2013/C 114/61
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopnika: K. Beal, QC, in E. Jenkinson, zastopnik)

      Tožena stranka: Evropska centralna banka

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Sklep Evropske centralne banke z dne 11. decembra 2012 o spremembah Sklepa ECB/2007/7 o pogojih za sistem TARGET2-ECB (ECB/2012/31) (UL 2013, L 13, str. 8) razglasi za deloma ničen;

               —

               Smernico Evropske centralne banke z dne 5. decembra 2012 o transevropskem sistemu bruto poravnave v realnem času (TARGET2) (ECB/2012/27) (UL 2013, L 30, p. 1) razglasi za deloma nično;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka tožbo opira na sedem tožbenih razlogov.

               1.

               Tožeča stranka v prvem tožbenem razlogu navaja, da ECB ni bila pristojna za objavo spornih aktov, bodisi v nobenem primeru bodisi ne brez razglasitve s predpisom, kakršen je uredba, ki jo sprejme Svet ali sama ECB.

               2.

               Tožeča stranka v drugem tožbenem razlogu navaja, da izpodbijana akta bodisi de jure bodisi de facto centralnim klirinškim nasprotnim strankam (Central Clearing Counterparties, v nadaljevanju CCP), ki želijo opravljati kliring (clearing) ali poravnavo (settlement) v EUR in katerih dnevni obseg trgovanja presega določen prag, nalagata obveznost rezidentstva. Tožeča stranka podredno (ali poleg tega) navaja, da ta akta vsebujeta omejitve v zvezi z naravo in/ali obsegom storitev ali kapitala, ki se lahko zagotovijo CCP-jem, ki imajo sedež v državah članicah, ki niso članice evroobmočja. Sporna akta kršita člene 48, 56 in/ali 63 PDEU ali vsaj enega od teh členov, s tem da:

                           —

                           bodo morale CCP, ustanovljene v državah članicah, ki niso članice evroobmočja, kot je Združeno kraljestvo, prestaviti svoje upravne in nadzorne centre v države članice, ki so članice evrosistema. Prav tako se bodo morale CCP ponovno ustanoviti kot pravne osebe po domačem pravu druge države članice;

                           —

                           v primeru, da se take CCP ne prestavijo kot se zahteva, do finančnih trgov v državah članicah evrosistema ne bodo več mogle dostopati pod enakimi pogoji kot CCP, ustanovljene na teh ozemljih, ali pa do teh trgov sploh ne bodo mogle več dostopati;

                           —

                           taka CCP, ki ni rezidentka, ne bo pod enakimi pogoji upravičena do ugodnosti, ki jih nudijo ECB ali nacionalne centralne banke (v nadaljevanju: NCB) evrosistema, ali pa da teh ugodnosti sploh ne bo upravičena;

                           —

                           posledično bo možnost da taka CCP nudi storitve kliringa ali poravnavanja v EUR strankam v Uniji omejena ali pa celo v celoti prepovedana.

               3.

               Tožeča stranka v tretjem tožbenem razlogu navaja, da izpodbijana akta kršita člena 101 PDEU in/ali 102 PDEU, v povezavi s členoma 106 PDEU in 13 PEU, ker:

                           —

                           dejansko vsebujeta zahtevo, da morajo biti vse operacije kliringa v EUR, ki presegajo določeno višino, opravljene v CCP, ustanovljenih v državi članici, ki je članica evroobmočja;

                           —

                           ECB in/ali evroobmočju in/ali NCB dejansko nalagata, naj rezerv v EUR ne zagotavljajo CCP, ustanovljenim v državah članicah, ki niso članice evroobmočja, če presegajo v sklepu določen prag.

               4.

               Tožeča stranka v četrtem tožbenem razlogu navaja, da zahteva, da morajo imeti CCP, ustanovljene v državah članicah, ki niso članice evroobmočja, drugačno pravno obliko in sedež, povzroča neposredno ali posredno diskriminacijo na podlagi državne pripadnosti. Prav tako je v nasprotju s splošnim načelom enakosti iz prava EU, saj se CCP, ustanovljene v različnih državah članicah, brez kakršnekoli objektivne utemeljitve obravnavajo različno.

               5.

               Tožeča stranka v petem tožbenem razlogu navaja, da sporna akta kršita upoštevne določbe Uredbe (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. julija 2012 o izvedenih finančnih instrumentih OTC, centralnih nasprotnih strankah in repozitorijih sklenjenih poslov (UL L 201, str. 1).

               6.

               Tožeča stranka v šestem tožbenem razlogu navaja, da sporna akta kršita člene II, XI, XVI in XVII Splošnega sporazuma o trgovini in storitvah (GATS) ali vsaj enega od teh členov.

               7.

               Tožeča stranka v sedmem tožbenem razlogu navaja, ne da bi prevzela dokazno breme v zvezi z dokazovanjem, da izjeme javnega interesa za take omejitve ni mogoče uporabiti (dokazno breme v zvezi z navajanjem razlogov v prid taki izjemi ima ECB, če se ta za to odloči), da nobena utemeljitev ECB, ki temelji na razlogih javnega interesa, ne bi izpolnila zahteve po sorazmernosti, saj so na voljo manj omejujoča sredstva za zagotovitev nadzora nad finančnimi institucijami, ki so znotraj Unije vendar zunaj evroobmočja.


title: Zadeva C-545/07: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 5. marca 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sofiyski gradski sad – Bulgarija) – Apis-Hristovich EOOD proti Lakorda AD (Direktiva 96/9/ES — Pravno varstvo baz podatkov — Pravica sui generis — Pridobivanje, preverjanje ali predstavitev vsebine baze podatkov — Jemanje izvlečkov — Bistveni del vsebine baze podatkov — Elektronska baza uradnih pravnih podatkov)

text:
               1.5.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 102/7

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 5. marca 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sofiyski gradski sad – Bulgarija) – Apis-Hristovich EOOD proti Lakorda AD
   (Zadeva C-545/07) (1)

   (Direktiva 96/9/ES - Pravno varstvo baz podatkov - Pravica sui generis - Pridobivanje, preverjanje ali predstavitev vsebine baze podatkov - Jemanje izvlečkov - Bistveni del vsebine baze podatkov - Elektronska baza uradnih pravnih podatkov)
   2009/C 102/10
   Jezik postopka: bulgarščina

      Predložitveno sodišče

   Sofiyski gradski sad

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Apis-Hristovich EOOD

      Tožena stranka: Lakorda AD

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Občinsko sodišče v Sofiji – Direktiva 96/9/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 1996 o pravnem varstvu baz podatkov (UL L 77, str. 20) – Pojem jemanje izvlečkov in uporaba – Baza pravnih podatkov o zakonodaji in sodni praksi v državi članici

      Izrek

               1)

               Razmejitev med pojmoma „stalni prenos“ in „začasni prenos“ v smislu člena 7 Direktive 96/9 temelji na merilu trajanja shranjevanja gradiva, ki je bilo izvlečeno iz varovane baze podatkov, na drugem nosilcu, ki ni isti kot nosilec te baze podatkov. Trenutek izvedbe jemanja izvlečkov v smislu navedenega člena 7 iz varovane baze podatkov, dostopne z elektronskimi sredstvi, se ujema s trenutkom namestitve gradiva, na katero se nanaša dejanje prenosa, na drug nosilec, ki ni isti kot nosilec te baze podatkov. Ta pojem jemanje izvlečkov ni odvisen od cilja, ki ga ima storilec obravnavanega dejanja, od morebitnih sprememb, ki jih je slednji vnesel v tako preneseno gradivo, niti od morebitnih razlik v organizacijski strukturi zadevnih baz podatkov.
               Okoliščino, da se stvarni in tehnični podatki iz vsebine varovane baze podatkov nekega izdelovalca pojavljajo tudi v vsebini baze podatkov drugega izdelovalca, je mogoče razlagati kot pokazatelja jemanja izvlečkov v smislu člena 7 Direktive 96/9, razen če je mogoče tako naključje razložiti z drugimi dejavniki, ne pa s prenosom med zadevnima bazama podatkov. Dejstvo, da se gradivo, ki ga je izdelovalec baze podatkov pridobil iz virov, ki niso dostopni javnosti, pojavlja tudi v bazi podatkov drugega izdelovalca, samo po sebi ni zadosten dokaz za obstoj takega jemanja izvlečkov, lahko pa je njegov pokazatelj.
               Vrsta računalniških programov za upravljanje elektronskih baz podatkov ni merilo za presojo obstoja jemanja izvlečkov v smislu člena 7 Direktive 96/9.

               2)

               Člen 7 Direktive 96/9 je treba razlagati tako, da je treba v primeru celote gradiva, ki zajema več ločenih podskupin, obseg domnevno izvlečenega in/ali ponovno uporabljenega gradiva ene od teh podskupin za presojo obstoja jemanja izvlečkov in/ali ponovne uporabe bistvenega dela baze podatkov, ocenjenega količinsko, v smislu navedenega člena, primerjati z obsegom celotne vsebine te podskupine, če slednja kot taka sestavlja bazo podatkov, ki ustreza pogojem za varstvo s pravico sui generis. V nasprotnem primeru, in če navedena celota sestavlja tako zavarovano bazo podatkov, je treba primerjati obseg domnevno izvlečenega in/ali ponovno uporabljenega gradiva različnih podskupin te celote z njegovim celotnim obsegom.
               Okoliščina, da je domnevno izvlečeno in/ali ponovno uporabljeno gradivo baze podatkov, ki je varovana s pravico sui generis, njen izdelovalec pridobil od virov, ki niso javno dostopni, lahko glede na pomen človeških, tehničnih ali finančnih sredstev, ki jih je ta izdelovalec uporabil za zbiranje obravnavanega gradiva pri takih virih, vpliva na opredelitev slednjega kot bistvenega dela zadevne baze podatkov, ocenjenega kakovostno, v smislu člena 7 Direktive 96/9.
               Uradni značaj in možnost dostopa javnosti do dela gradiva, ki ga vsebuje baza podatkov, nacionalnega sodišča ne razrešujeta dolžnosti, da za presojo, ali gre za dejanja jemanja izvlečkov in/ali ponovne uporabe bistvenega dela navedene vsebine, preveri, ali gradivo, ki naj bi bilo izvlečeno in/ali ponovno uporabljeno iz te baze podatkov, pomeni bistveni del njene celotne vsebine, ocenjen količinsko, oziroma – odvisno od primera – pomeni tak bistveni del, ocenjen kakovostno, ker zahteva veliko človeško, tehnično ali finančno naložbo s stališča pridobivanja, preverjanja ali predstavitve.

      (1)  UL C 51, 23.2.2008.


title: Zadeva C-423/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden 29. oktobra 2009 – Staatssecretaris van Financiën proti X B.V.

text:
               30.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/21

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden 29. oktobra 2009 – Staatssecretaris van Financiën proti X B.V.
   (Zadeva C-423/09)
   2010/C 24/36
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Staatssecretaris van Financiën

      Tožena stranka: X B.V.

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Na podlagi katerih meril je treba določiti, ali se zelenjava (glavice česna), ki je v določeni meri posušena, ni pa ji odvzeta (skoraj) vsa tekočina, in ki je uvožena ohlajena, uvrsti pod tarifno številko 0703 20 00 ali 0712 90 90 KN?


title: Zadeva T-329/13: Tožba, vložena 4. junija 2013 – Chatzithoma in Chatzithoma proti Komisiji in Evropski centralni banki

text:
               31.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 252/33

         Tožba, vložena 4. junija 2013 – Chatzithoma in Chatzithoma proti Komisiji in Evropski centralni banki
   (Zadeva T-329/13)
   2013/C 252/56
   Jezik postopka: grščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Petros Chatzithoma (Lefkosia, Ciper) in Elenitsa Chatzithoma (Lefkosia, Ciper) (zastopniki: E. Efstathiou, K. Efstathiou in K. Liasidou, odvetniki)

      Toženi stranki: Evropska centralna banka in Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

               —

               ugotovi, da je njuna tožba dopustna in utemeljena;

               —

               za ničnega razglasi sklep Euroskupine z dne 25. marca 2013, ki je postal dokončen s sklepom guvernerja Centralne banke Cipra, kot predstavnika in/ali zastopnika Evropskega sistema centralnih bank z dne 29. marca 2013, KDP [kanonistiki diokitiki praxi; regulativni akt] 104/2013, s katerim je bila določena „prodaja določenih dejavnosti“ Cyprus Popular Bank Public Co Ltd in ki v bistvu pomeni skupni sklep Evropske centralne banke in Evropske Komisije;

               —

               podredno, ugotovi, da je zgoraj navedeni sklep Euroskupine v bistvu sklep Evropske centralne banke in/ali sklep, ki sta ga skupaj sprejeli z Evropsko komisijo, ne glede na obliko, v kateri je bil sprejet.

               —

               Evropski centralni banki in/ali Evropski komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: tožeči stranki trdita, da je izpodbijan sklep ničen, saj presega pristojnosti, ki jih imata tako Evropska centralna banka kot Evropska komisija na podlagi Pogodbe o Evropski uniji in gre očitno za sklep, ki sta ga ti dve instituciji sprejeli ultra vires.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: tožeči stranki trdita, da je z izpodbijanim sklepom kršena lastninska pravica, zagotovljena s členom 1 Protokola št. 1 k Evropski konvenciji o človekovih pravicah in členom 14 Evropske konvencije o človekovih pravicah, kot je potrjeno z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: tožeči stranki trdita, da je izpodbijani sklep očitno neutemeljen in brez pravne podlage ter v nasprotju z načelom sorazmernosti.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: tožeči stranki trdita, da je izpodbijani sklep prav tako v nasprotju s splošno priznanimi pravnimi načeli, ki izhajajo iz prava Evropske unije, zlasti pa z načelom, da se nihče ne more sklicevati na svoje opustitve, da bi pridobil koristi in/ali utemeljil napačno in/ali nezakonito ravnanje.


title: Zadeva C-41/14: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 26. februarja 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Francija) – Christie’s France SNC/Syndicat national des antiquaires (Predhodno odločanje — Direktiva 2001/84/ES — Člen 1 — Intelektualna lastnina — Dražba izvirnih umetniških del — Sledna pravica v korist avtorja izvirnega umetniškega dela — Dolžnik nadomestila iz naslova sledne pravice — Kupec ali prodajalec — Odstopanje s pogodbeno ureditvijo)

text:
               27.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 138/19

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 26. februarja 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Francija) – Christie’s France SNC/Syndicat national des antiquaires
   (Zadeva C-41/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Direktiva 2001/84/ES - Člen 1 - Intelektualna lastnina - Dražba izvirnih umetniških del - Sledna pravica v korist avtorja izvirnega umetniškega dela - Dolžnik nadomestila iz naslova sledne pravice - Kupec ali prodajalec - Odstopanje s pogodbeno ureditvijo))
   (2015/C 138/24)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour de cassation

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Christie’s France SNC

      Tožena stranka: Syndicat national des antiquaires

      Izrek

   Člen 1(4) Direktive 2001/84/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. septembra 2001 o sledni pravici v korist avtorja izvirnega umetniškega dela je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da lahko zavezanec za plačilo nadomestila iz naslova sledne pravice, ki je kot tak določen z nacionalno zakonodajo, pa naj je to prodajalec ali strokovnjak s trga umetnin, ki sodeluje pri transakciji, s katero koli osebo, vključno s kupcem, sklene dogovor, da na koncu ta oseba v celoti ali delno nosi stroške nadomestila iz naslova sledne pravice, če tak pogodbeni dogovor nikakor ne vpliva na obveznosti in odgovornost, ki jih ima zavezanec do avtorja.

      (1)  UL C 102, 7.4.2014.


title: Zadeva F-105/14: Sklep Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 22. aprila 2015 – ED/ENISA (Javni uslužbenci — Začasni uslužbenec — Izbirni postopek — Odločba o zavrnitvi, v fazi predizbora, prijave po njenem preizkusu s strani izbirnega odbora — Neobstoj pritožbe, ki bi bila vložena v roku, določenem v kadrovskih predpisih, zoper odločbo o zavrnitvi kandidature — Zahteva za posredovanje informacij — Odgovor OPSP brez ponovnega preizkusa odločbe o zavrnitvi prijave — Pritožba, vložena zoper ta odgovor — Nespoštovanje predhodnega postopka — Očitna nedopustnost — Člen 81 Poslovnika)

text:
               8.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/32

         Sklep Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 22. aprila 2015 – ED/ENISA
   (Zadeva F-105/14) (1)

   ((Javni uslužbenci - Začasni uslužbenec - Izbirni postopek - Odločba o zavrnitvi, v fazi predizbora, prijave po njenem preizkusu s strani izbirnega odbora - Neobstoj pritožbe, ki bi bila vložena v roku, določenem v kadrovskih predpisih, zoper odločbo o zavrnitvi kandidature - Zahteva za posredovanje informacij - Odgovor OPSP brez ponovnega preizkusa odločbe o zavrnitvi prijave - Pritožba, vložena zoper ta odgovor - Nespoštovanje predhodnega postopka - Očitna nedopustnost - Člen 81 Poslovnika))
   (2015/C 190/37)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ED (zastopnik: S. A. Pappas, odvetnik)

      Tožena stranka: Agencije Evropske unije za varnost omrežij in informacij (zastopniki: A. Ryan, zastopnik, D. Waelbroeck in A. Duron, odvetnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe, da se ne sprejme prijava tožeče stranke za delovno mesto pravnika („legal officer“) v zvezi z objavo prostega delovnega mesta ENISA-TA-AD-2013-05.

      Izrek

               1.

               Tožba se kot očitno nedopustna zavrže.

               2.

               ED nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Agencije Evropske unije za varnost omrežij in informacij.

      (1)  UL C 7, 12.1.2015, str. 53.


title: Zadeva C-48/11: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 19. julija 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Korkein hallinto-oikeus – Finska) – Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö proti A Oy (Neposredna obdavčitev — Svoboda ustanavljanja — Prosti pretok kapitala — Sporazum EGP — Člena 31 in 40 — Direktiva 2009/133/ES — Področje uporabe — Zamenjava kapitalskih deležev med družbo s sedežem v državi članici in družbo s sedežem v tretji državi, pogodbenici Sporazuma EGP — Zavrnitev davčne ugodnosti — Sporazum o medsebojni upravni pomoči v davčnih zadevah)

text:
               29.9.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 295/8

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 19. julija 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Korkein hallinto-oikeus – Finska) – Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö proti A Oy
   (Zadeva C-48/11) (1)

   (Neposredna obdavčitev - Svoboda ustanavljanja - Prosti pretok kapitala - Sporazum EGP - Člena 31 in 40 - Direktiva 2009/133/ES - Področje uporabe - Zamenjava kapitalskih deležev med družbo s sedežem v državi članici in družbo s sedežem v tretji državi, pogodbenici Sporazuma EGP - Zavrnitev davčne ugodnosti - Sporazum o medsebojni upravni pomoči v davčnih zadevah)
   2012/C 295/12
   Jezik postopka: finščina

      Predložitveno sodišče

   Korkein hallinto-oikeus

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

      Tožena stranka: A Oy

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Korkein hallinto-oikeus – Člena 31 in 40 Sporazuma z dne 2. maja 1992 o Evropskem gospodarskem prostoru (UL L 1, str. 3) – Razlaga Direktive Sveta 2009/133/ES o skupnem sistemu obdavčitve za združitve, delitve, delne delitve, prenose sredstev in zamenjave kapitalskih deležev družb iz različnih držav članic ter za prenos statutarnega sedeža SE ali SCE med državami članicami (UL L 310, str. 34) – Področje uporabe te direktive – Zamenjava delnic med družbo s sedežem v državi članici Evropske unije in družbo s sedežem v tretji državi, članici EGP (Norveška) – Izenačitev, z davčnega vidika, teh transakcij z zamenjavo delnic med nacionalnimi družbami ali med družbami s sedežem v državah članicah.

      Izrek

   Člen 31 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru z dne 2. maja 1992 nasprotuje zakonodaji države članice, ki zamenjavo kapitalskih deležev med družbo s sedežem na ozemlju navedene države članice in družbo s sedežem na ozemlju tretje države, pogodbenice tega sporazuma, šteje za obdavčljivo odsvojitev kapitalskih deležev, čeprav bi bila taka operacija davčno nevtralna, če bi se nanašala zgolj na nacionalne družbe ali na družbe s sedežem v drugih državah članicah, kadar med navedeno državo članico in navedeno tretjo državo obstaja sporazum o medsebojni upravni pomoči v davčnih zadevah, v katerem je določena izmenjava informacij med nacionalnimi organi, ki je tako učinkovita kot izmenjava, predvidena z določbami Direktive Sveta z dne 19. decembra 1977 o medsebojni pomoči pristojnih organov držav članic na področju neposredne obdavčitve (77/799/EGS) in Direktive Sveta 2011/16/EU z dne 15. februarja 2011 o upravnem sodelovanju na področju obdavčevanja in razveljavitvi Direktive 77/799/EGS, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

      (1)  UL C 103, 2.4.2011.