title: Zadeva T-591/13: Tožba, vložena 8. novembra 2013 – Skupina Canal + in Canal + France proti UUNT – Euronews (News+)

text:
               1.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 31/12

         Tožba, vložena 8. novembra 2013 – Skupina Canal + in Canal + France proti UUNT – Euronews (News+)
   (Zadeva T-591/13)
   2014/C 31/21
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: francoščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Skupina Canal + (Issy-les-Moulineaux, Francija) in Canal + France (Issy-les-Moulineaux) (zastopnik: L. Barissat, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Euronews (Ecully, Francija)

      Predlogi

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

               —

               ugotovi, da obstaja verjetnost zmede ali povezovanja v smislu člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 med prijavo znamke NEWS+ in prejšnjo francosko besedno znamko ACTU+ št. 063 457 667 za izpodbijane storitve;

               —

               spremeni odločbo odbora za pritožbe z dne 9. septembra 2013 v točkah od 23 do 35 in zavrne registracijo prijave znamke NEWS+ št. 9 141 003;

               —

               podredno razglasi ničnost odločbe odbora za pritožbe z dne 9. septembra 2013, ki je zavrnil pritožbo in potrdil izpodbijano odločbo, s katero je bil zavrnjen ugovor zoper prijavo znamke Skupnosti NEWS+ št. 9 141 003 na podlagi prejšnje znamke ACTU+ št. 063 457 667, s čimer je kršil člen 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Euronews

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „News+“ za storitve iz razredov 35, 38 in 41 – prijava znamke Skupnosti št. 9 141 003

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Navajana znamka ali znak: francoska znamka „ACTU+“za izdelke in storitve iz razredov 9, 28, 35, 38, 39 in 41

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009.


               7.10.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 271/27

         Tožba Nadzornega organa Efte proti Norveški, vložena 26. julija 2010
   (Zadeva E-10/10)
   2010/C 271/07
   Nadzorni organ Efte, ki ga zastopata Xavier Lewis in Markus Schneider, zastopnika za Nadzorni organ Efte, rue Belliard/Belliardstraat 35, 1040 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË, je 26. julija 2010 na Sodišču Efte vložil tožbo proti Norveški.
   Nadzorni organ Efte od Sodišča Efte zahteva, da:

               1.

               ugotovi, da Kraljevina Norveška s tem, ko ni v predpisanem roku sprejela potrebnih ukrepov za prenos aktov, navedenih v točki 1 in v alinei 2 točke 1 Priloge VII k Sporazumu EGP (Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/36/ES z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1430/2007 z dne 5. decembra 2007 o spremembi prilog II in III k Direktivi Evropskega parlamenta in Sveta 2005/36/ES o priznavanju poklicnih kvalifikacij), kakor sta bila prilagojena Sporazumu EGP s Protokolom 1 k Sporazumu, v nacionalno zakonodajo v celoti ali o teh ukrepih obvestila Nadzornega organa, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 63(1) Direktive in člena 7 Sporazuma EGP;

               2.

               Kraljevini Norveški naloži plačilo stroškov postopka.

      Pravna podlaga in dejansko stanje ter tožbeni razlogi, navedeni v podporo:

               —

               Tožba se nanaša na neukrepanje Norveške glede uskladitve z obrazloženim mnenjem Nadzornega organa Efte, ker ni sprejela potrebnih ukrepov za prenos akta EGP, ki ustreza Direktivi Evropske unije 2005/36/ES o priznavanju poklicnih kvalifikacij, kakor je bila spremenjena, v nacionalno zakonodajo v celoti ali o teh ukrepih ni obvestila Nadzornega organa.

               —

               Ukrepi, ki jih Norveška ni sprejela, zadevajo spremembo številnih nacionalnih predpisov glede priznavanja poklicnih kvalifikacij, pridobljenih v drugih državah EGP.

               —

               Nadzorni organ Efte trdi, da od norveške vlade ni prejel informacij o tem, da je akt v celoti prenesen v nacionalno zakonodajo, niti nima nobenih drugih informacij, na podlagi katerih bi lahko ugotovil, da je temu tako.

               —

               Norveška vlada ni ugovarjala dejstvu, da je prišlo do zamude pri prenosu akta v nacionalno zakonodajo v celoti.


title: Zadeva T-518/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. septembra 2013 – Ecoceane proti EMSI ( „Javna naročila storitev — Postopki oddaje javnih naročil EMSE — Uporaba dežurnih plovil za preprečevanje onesnaževanja z ogljikovodiki — Zavrnitev ponudbe ponudnika — Obveznost obrazložitve — Enako obravnavanje — Preglednost — Očitna napaka pri presoji — Nepogodbena odgovornost“ )

text:
               9.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 325/22

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. septembra 2013 – Ecoceane proti EMSI
   (Zadeva T-518/09) (1)

   (Javna naročila storitev - Postopki oddaje javnih naročil EMSE - Uporaba dežurnih plovil za preprečevanje onesnaževanja z ogljikovodiki - Zavrnitev ponudbe ponudnika - Obveznost obrazložitve - Enako obravnavanje - Preglednost - Očitna napaka pri presoji - Nepogodbena odgovornost)
   2013/C 325/36
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Ecoceane (Pariz, Francija) (zastopnik: S. Spalter, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska agencija za pomorsko varnost (EMSA). (zastopnika: J. Menze, zastopnik, skupaj z J. Stuyck, odvetnik)

      Predmet

   Prvič, razglasitev ničnosti odločbe EMSA z dne 28. oktobra 2009, s katero je bila zavrnjena ponudba tožeče stranke v postopku javnega razpisa EMSA/NEG/1/2009 glede opravljanje storitev v zvezi s posredovanjem plovil v podporo boju proti onesnaževanju z nafto (lot št. 2: Atlantik/Kanal) (UL 2009/S 42-060271) in odločbe o dodelitvi naročila drugemu ponudniku in drugič, odškodninski zahtevek.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Ecoceane se naloži lastne stroške in stroške Evropske agencije za pomorsko varnost (EMSA).

      (1)  UL C 80, 27.3.2010.


title: Zadeva C-291/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Regeringsrätten (Švedska) 15. junija 2007 – Kollektivavtalsstiftelsen TRR Trygghetsrådet proti Skatteverket

text:
               4.8.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 183/27

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Regeringsrätten (Švedska) 15. junija 2007 – Kollektivavtalsstiftelsen TRR Trygghetsrådet proti Skatteverket
   (Zadeva C-291/07)
   (2007/C 183/46)
   Jezik postopka: švedščina
   Predložitveno sodišče
   Regeringsrätten (Švedska).
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Kollektivavtalsstiftelsen TRR Trygghetsrådet.

      Tožena stranka: Skatteverket.
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali je treba člen 9(2)(e) in člen 21(1)(b) Šeste direktive DDV (1), ter člen 56(1)(c) in člen 196 Direktive Sveta 2006/112/ES (2), razlagati tako, da je treba prejemnika storitev svetovanja od davčnega zavezanca iz druge države članice, ki izvaja tudi sam tako gospodarske dejavnosti kot tudi dejavnosti, ki ne sodijo na področje direktive, pri uporabi teh členov šteti za davčnega zavezanca, tudi če je bila navedena storitev opravljena le glede slednjih?

      (1)  UL 1977, L 145, str. 1.

      (2)  UL L 347, str. 1.


title: Zadeva T-688/16: Tožba, vložena 28. septembra 2016 – Janssen-Cases/Komisija

text:
               7.11.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 410/32

         Tožba, vložena 28. septembra 2016 – Janssen-Cases/Komisija
   (Zadeva T-688/16)
   (2016/C 410/45)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Mercedes Janssen-Cases (Bruselj, Belgija) (zastopnika: J. -N. Louis in N. De Montigny, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbe Komisije z dne 15. junija 2016 o nezapolnitvi funkcije mediatorja Komisije z imenovanjem drugega kandidata in zavrnitvi kandidature tožeče stranke za to funkcijo;

               —

               Komisiji naloži, naj tožeči stranki plača znesek sto tisoč eurov kot odškodnino za nastalo premoženjsko in nepremoženjsko škodo;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 6(3) Sklepa Komisije C(2002)601 v zvezi z okrepljeno službo za mediacijo, ker naj bi Komisija izpodbijane odločbe sprejela, čeprav spadajo pod izključno pristojnost njenega predsednika, in sicer na predlog generalnega direktorja direktorata za človeške vire in varnost po opredelitvi odbora uslužbencev.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 27 Listine o temeljnih pravicah, ki določa pravico do obveščenosti in posvetovanja z delavci, v obravnavanem primeru pravico do dejanskega posvetovanja z odborom uslužbencev Komisije.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: zloraba pooblastil Komisije v postopkih za zapolnitev delovnega mesta mediatorja Komisije.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve, očitna napaka pri presoji, kršitev načel legitimnih pričakovanj, sorazmernosti in dobrega upravljanja.


title: Zadeva T-231/10: Tožba, vložena 21. maja 2010 – Merlin in drugi proti UUNT – Dusyma (Spiele)

text:
               31.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/43

         Tožba, vložena 21. maja 2010 – Merlin in drugi proti UUNT – Dusyma (Spiele)
   (Zadeva T-231/10)
   ()
   2010/C 209/66
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Merlin Handelsgesellschaft mbH (Forchtenberg, Nemčija), Rolf Krämer (Forchtenberg), BLS Basteln, Lernen, Spielen GmbH (Forchtenberg), Andreas Hohl (Künzelsau, Nemčija), (zastopnik: R. Kramer, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Dusyma Kindergartenbedarf GmbH (Schorndorf, Nemčija)

      Predlogi tožečih strank

               —

               Odločba tretjega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 17. marca 2010 v zadevi R 879/2009-3 naj se razveljavi in model Skupnosti št. 526 801-0011 naj se razglasi za ničnega

               —

               podredno, odločba tretjega odbora za pritožbe naj se razveljavi in naj se zadeva vrne v odločanje odboru za pritožbe;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: model Skupnosti št. 526 801-0011 za proizvode „Igre (vključno z izobraževalnimi igrami)“.

      Imetnik znamke Skupnosti: Dusyma Kindergartenbedarf GmbH

      Stranke, ki zahtevajo ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: tožeče stranke

      Odločba oddelka za izbris: zavrnitev zahteve za ugotovitev ničnosti

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 3 Uredbe Sveta (ES) št. 6/2002 (1) o modelih Skupnosti, ker naj bi odbor za pritožbe napačno razlagal določbe o opredelitvi iz tega člena in naj ne bi upošteval, da je model Skupnosti mogoče prikazati kot del proizvoda.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 6/2002 z dne 12. decembra 2001 o modelih Skupnosti (UL L 3, 5.1.2002, str. 1-24).


title: Zadeva T-374/12: Tožba, vložena 20. avgusta 2012 – Brouwerij Van Honsebrouck proti UUNT – Beverage Trademark (KASTEEL)

text:
               10.11.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 343/16

         Tožba, vložena 20. avgusta 2012 – Brouwerij Van Honsebrouck proti UUNT – Beverage Trademark (KASTEEL)
   (Zadeva T-374/12)
   2012/C 343/27
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Brouwerij Van Honsebrouck (Ingelmunster, Belgija) (zastopnik: P. Maeyaert, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Beverage Trademark Co. Ltd BTM (Tortola, British Virgin Islands)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               odločbo drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 8. junija 2012 v zadevi R 2551/2010-2 v celoti razveljavi;

               —

               UUNT in družbi Beverage Trademark Co. Ltd BTM naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: mednarodna figurativna znamka z besednim elementom „KASTEEL“ za proizvode iz razreda 32 – mednarodna registracija št. W 975 635

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Beverage Trademark Co. Ltd BTM

      Navajana znamka ali znak: nacionalna znamka „CASTEL BEER“ za proizvode iz razreda 32

      Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi:

               —

               kršitev člena 76(1) Uredbe št. 207/2009

               —

               kršitev člena 42 Uredbe št. 207/2009

               —

               kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009


title: Zadeva T-746/15: Tožba, vložena 22. decembra 2015 – Biofa/Komisija

text:
               15.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 59/46

         Tožba, vložena 22. decembra 2015 – Biofa/Komisija
   (Zadeva T-746/15)
   (2016/C 059/53)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Biofa AG (Münsingen, Nemčija) (zastopnika: C. Stallberg in S. Knoblich, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               za nično razglasi Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2015/2069 z dne 17. novembra 2015 o odobritvi osnovne snovi natrijev hidrogenkarbonat (UL L 301 z dne 18. novembra 2015, str 42);

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja sedem razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev varstva podatkov
               Podatki tožeče stranke v zvezi z njenim fitofarmacevtskim sredstvom VitiSan® spadajo v okvir varstva podatkov v skladu s členom 59 Uredbe (ES) št. 1107/2009 (1). Uporaba teh podatkov za odobritev natrijevega hidrogenkarbonata kot osnovne snovi je torej v nasprotju s pravico tožeče stranke do varstva podatkov.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev načela subsidiarnosti postopka odobritve za osnovne snovi
               Odobritev natrijevega hidrogenkarbonata kot osnovne snovi je v nasprotju z načelom subsidiarnosti, ki se uporablja v okviru fitosanitarne ureditve, saj je na razpolago dovoljeno fitofarmacevtsko sredstvo s primerljivo aktivno učinkovino, in sicer fitofarmacevtsko sredstvo VitiSan® tožeče stranke, ki vsebuje aktivno učinkovino kalijev hidrogenkarbonat.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev načela prednosti pri postopku odobritve za osnovne snovi
               V skladu z načelom prednosti ima odobritev natrijevega hidrogenkarbonata kot aktivne učinkovine, ki jo zahteva tožeča stranka, prednost pred odobritvijo te snovi kot osnovne snovi.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: kršitev lastninske pravice tožeče stranke
               Nedovoljena uporaba podatkov tožeče stranke za odobritev natrijevega hidrogenkarbonata kot osnovne snovi krši njeno pravico do intelektualne lastnine iz člena 17(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina).

               5.

               Peti tožbeni razlog: kršitev načela varstva poslovnih skrivnosti
               Nedovoljena uporaba podatkov tožeče stranke za odobritev natrijevega hidrogenkarbonata kot osnovne snovi je tudi v nasprotju z varstvom poslovnih skrivnosti iz člena 7 Listine.

               6.

               Šesti tožbeni razlog: kršitev splošnega načela enakega obravnavanja
               Nedovoljena uporaba podatkov tožeče stranke za odobritev natrijevega hidrogenkarbonata kot osnovne snovi je poleg tega v nasprotju z načelom enakega obravnavanja. Tožeča stranka je morala opraviti znatne investicije za podatke, potrebne za odobritev, tožena stranka pa je te podatke uporabila v korist tretjih oseb, ki jim tega ni bilo treba storiti.

               7.

               Sedmi tožbeni razlog: kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj
               Nedovoljena uporaba podatkov tožeče stranke za odobritev natrijevega hidrogenkarbonata kot osnovne snovi nazadnje pomeni kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj. Tožeča stranka je lahko legitimno pričakovala, da bodo njeni podatki v zvezi s fitofarmacevtskim proizvodom VitiSan® uporabljeni zgolj v skladu z varstvom podatkov.

      (1)  Uredba (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet in razveljavitvi direktiv Sveta 79/117/EGS in 91/414/EGS (UL L 309, str. 1).


title: Zadeva C-84/07: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 4. decembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki (Neizpolnitev obveznosti države – Direktiva 92/51/EGS – Priznavanje diplom – Študij, opravljen na centru za svobodne študije , ki ga država članica gostiteljica ne priznava za izobraževalno ustanovo – Optik)

text:
               24.1.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 19/2

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 4. decembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki
   (Zadeva C-84/07) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 92/51/EGS - Priznavanje diplom - Študij, opravljen na „centru za svobodne študije“, ki ga država članica gostiteljica ne priznava za izobraževalno ustanovo - Optik)
   (2009/C 19/02)
   Jezik postopka: grščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: G. Zavvos in H. Støvlbæk, zastopnika)

      Tožena stranka: Helenska republika (zastopnik: E. Skandalou, zastopnik)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 3, 4(1)(b) in 12 Direktive Sveta 92/51/EGS z dne 18. junija 1992 o drugem splošnem sistemu priznavanja strokovne izobrazbe in usposabljanja, ki dopolnjuje Direktivo 89/48/EGS (UL L 209, str. 25).
   Izrek

               1)

               Helenska republika,

                           —

                           s tem, da ni priznala diplom optika, ki so jih pristojni italijanski organi izdali po koncu usposabljanj, ki so potekala v okviru sporazuma, na podlagi katerega so navedeni organi potrdili usposabljanje v zasebni ustanovi v Grčiji;

                           —

                           s tem, da je prošnje za priznanje italijanskih diplom optika reševala pod pogojem, da so italijanski organi posredovali odgovore na pet vprašanj, ki so jih nanje predhodno naslovili grški organi, in

                           —

                           s tem, da prosilcem, ki so pred začetkom veljavnosti zakona 2916/2001 o strukturi univerzitetnega ali enakovrednega izobraževanja in o ureditvi vprašanj o tehnološkem sektorju te izobrazbe vložili prošnje za priznanje italijanskih diplom optika, ni prepustila izbire med prilagoditvenim obdobjem ali preizkusom usposobljenosti,

                     ni izpolnila svojih obveznosti na podlagi členov 3, 4(1)(b), tretji pododstavek, in 12 Direktive Sveta 92/51/EGS z dne 18. junija 1992 o drugem splošnem sistemu priznavanja strokovne izobrazbe in usposabljanja, ki dopolnjuje Direktivo 89/48/EGS, kot je bila spremenjena z Direktivo 2001/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. maja 2001.

               2)

               Helenski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 95, 28.4.2007.


title: Zadeva C-110/15: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 22. septembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – Microsoft Mobile Sales International Oy, nekdanja Nokia Italia SpA in drugi/Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC) in drugi (Predhodno odločanje — Približevanje zakonodaj — Intelektualna lastnina — Avtorska in sorodne pravice — Direktiva 2001/29/ES — Izključna pravica reproduciranja — Izjeme in omejitve — Člen 5(2)(b) — Izjema zasebnega razmnoževanja — Pravično nadomestilo — Sklepanje sporazumov zasebnega prava za določitev meril za oprostitev plačila pravičnega nadomestila — Vračilo nadomestila, ki ga lahko zahteva zgolj končni uporabnik)

text:
               14.11.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 419/15

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 22. septembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – Microsoft Mobile Sales International Oy, nekdanja Nokia Italia SpA in drugi/Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC) in drugi
   (Zadeva C-110/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Približevanje zakonodaj - Intelektualna lastnina - Avtorska in sorodne pravice - Direktiva 2001/29/ES - Izključna pravica reproduciranja - Izjeme in omejitve - Člen 5(2)(b) - Izjema zasebnega razmnoževanja - Pravično nadomestilo - Sklepanje sporazumov zasebnega prava za določitev meril za oprostitev plačila pravičnega nadomestila - Vračilo nadomestila, ki ga lahko zahteva zgolj končni uporabnik))
   (2016/C 419/18)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Consiglio di Stato

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnice: Microsoft Mobile Sales International Oy, nekdanja Nokia Italia SpA, Hewlett-Packard Italiana srl, Telecom Italia SpA, Samsung Electronics Italia SpA, Dell SpA, Fastweb SpA, Sony Mobile Communications Italy SpA, Wind Telecomunicazioni SpA

      Nasprotne stranke v pritožbenem postopku: Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC), Società italiana degli autori ed editori (SIAE), Istituto per la tutela dei diritti degli artisti interpreti esecutori (IMAIE), en liquidation, Associazione nazionale industrie cinematografiche audiovisive e multimediali (Anica), Associazione produttori televisivi (Apt)

      ob udeležbi: Assotelecomunicazioni (Asstel), Vodafone Omnitel NV, H3G SpA, Movimento Difesa del Cittadino, Assoutenti, Adiconsum, Cittadinanza Attiva, Altroconsumo

      Izrek

   Pravo Evropske unije, zlasti člen 5(2)(b) Direktive 2001/29 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi, je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, s katero je, prvič, oprostitev plačila pristojbine za zasebno razmnoževanje za proizvajalce in uvoznike naprav in nosilcev, ki očitno niso namenjeni za zasebno razmnoževanje, pogojena s sklenitvijo sporazumov med subjektom, ki ima zakonski monopol za zastopanje interesov avtorjev del, in zavezanci za plačilo nadomestila ali njihovimi sektorskimi združenji, in ki, drugič, določa, da lahko vračilo te pristojbine, kadar je bila ta neupravičeno plačana, zahteva zgolj končni uporabnik teh naprav in nosilcev.

      (1)  UL C 178, 1.6.2015.


title: Zadeva C-47/12: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 11. septembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Köln – Nemčija) – Kronos International Inc. proti Finanzamt Leverkusen (Predhodno odločanje — Člena 49 PDEU in 54 PDEU — Svoboda ustanavljanja — Člena 63 PDEU in 65 PDEU — Prosti pretok kapitala — Davčna zakonodaja — Davek od dohodkov pravnih oseb — Predpisi države članice za odpravo dvojnega obdavčenja razdeljenih dobičkov — Metoda odbitka, ki se uporabi za dividende, ki jih razdelijo družbe, ki so rezidentke iste države članice kot družba prejemnica — Metoda oprostitve, ki se uporabi za dividende, ki jih razdelijo družbe, ki so rezidentke v drugi državi članici kot družba prejemnica oziroma v tretji državi — Drugačno obravnavanje izgub družbe prejemnice dividend)

text:
               17.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 409/2

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 11. septembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Köln – Nemčija) – Kronos International Inc. proti Finanzamt Leverkusen
   (Zadeva C-47/12) (1)

   ((Predhodno odločanje - Člena 49 PDEU in 54 PDEU - Svoboda ustanavljanja - Člena 63 PDEU in 65 PDEU - Prosti pretok kapitala - Davčna zakonodaja - Davek od dohodkov pravnih oseb - Predpisi države članice za odpravo dvojnega obdavčenja razdeljenih dobičkov - Metoda odbitka, ki se uporabi za dividende, ki jih razdelijo družbe, ki so rezidentke iste države članice kot družba prejemnica - Metoda oprostitve, ki se uporabi za dividende, ki jih razdelijo družbe, ki so rezidentke v drugi državi članici kot družba prejemnica oziroma v tretji državi - Drugačno obravnavanje izgub družbe prejemnice dividend))
   2014/C 409/02
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Finanzgericht Köln

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Kronos International Inc.

      Tožena stranka: Finanzamt Leverkusen

      Izrek

               1.

               Združljivost nacionalnih predpisov – kakršni so ti iz postopka v glavni stvari, v skladu s katerimi družba rezidentka države članice ne more odbiti davkov od dohodkov pravnih oseb, ki so jih v drugi državi članici ali tretji državi plačale kapitalske družbe, ki so izplačale dividende, ker so te dividende v prvi državi članici oproščene davka, če izhajajo iz najmanj 10-odstotnega deleža kapitala družbe razdeljevalke dividend, pri čemer je v obravnavani zadevi dejanski delež kapitalske družbe, ki dividende prejme, več kot 90-odstoten in je bila družba prejemnica ustanovljena v skladu s predpisi tretje države – s pravom Unije je treba presojati z vidika členov 63 PDEU in 65 PDEU.

               2.

               Člen 63 PDEU je treba razlagati tako, da ne nasprotuje uporabi metode oprostitve obdavčenja za dividende, ki jih razdelijo družbe rezidentke drugih držav članic in tretjih držav, če se za dividende, ki jih razdelijo družbe, ki so rezidentke v isti državi članici kot družba prejemnica, uporablja metoda odbitka in če v primeru, da ima ta družba prejemnica izgube, metoda odbitka povzroči, da se davek, ki ga je plačala družba razdeljevalka rezidentka, v celoti ali delno povrne.

      (1)  UL C 98, 31.3.2012.


title: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 20. januarja 2005 v zadevi C-225/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Juzgado de lo Social n° 3 iz Orense): Rosa García Blanco proti Instituto Nacional da la Seguriad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) (Socialna varnost delavcev migrantov — Starost — Brezposelnost — Minimalne zavarovalne dobe — Zavarovalne dobe, ki se upoštevajo pri izračunu višine dajatev, ne pa za pridobitev pravice do teh dajatev — Obdobja brezposelnosti — Seštevanje)

text:
               5.3.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 57/4

      SODBA SODIŠČA

   (drugi senat)
   z dne 20. januarja 2005
   v zadevi C-225/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Juzgado de lo Social no 3 iz Orense): Rosa García Blanco proti Instituto Nacional da la Seguriad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) (1)

   (Socialna varnost delavcev migrantov - Starost - Brezposelnost - Minimalne zavarovalne dobe - Zavarovalne dobe, ki se upoštevajo pri izračunu višine dajatev, ne pa za pridobitev pravice do teh dajatev - Obdobja brezposelnosti - Seštevanje)
   (2005/C 57/07)
   Jezik postopka: španščina
   V zadevi C-225/02, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, naslovljen na Sodišče s sklepom Juzgado de lo Social no 3 iz Orense (Španija) z dne 30. marca 2002, ki je prispel na Sodišče dne 17. junija 2002, v postopku Rosa García Blanco proti Instituto Nacional da la Seguriad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS), je Sodišče (drugi senat) v sestavi C. W. A. Timmermans, predsednik senata, R. Silva de Lapuerta, sodnica, R. Schintgen (poročevalec), P. Kūris in G. Arestis, sodniki, generalna pravobranilka: J. Kokott, sodni tajnik: M. Múgica Arzamendi, glavna administratorka, dne 20. januarja 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:
   V zadevi C-225/02 na predlog za sprejem predhodne odločbe ni treba odgovoriti.

      (1)  UL C 191, 10.8.2002.


title: Zadeva F-26/12: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 18. septembra 2014 – Cerafogli proti ECB (Javni uslužbenci — Osebje ECB — Dostop osebja ECB do dokumentov v zvezi z delovnim razmerjem — Predpisi, ki se uporabljajo za zahtevke osebja ECB — Predhodni postopek — Pravilo o skladnosti — Ugovor nezakonitosti, ki je prvič uveljavljan v tožbi — Dopustnost — Pravica do učinkovitega sodnega varstva — Posvetovanje z odborom uslužbencev za sprejetje predpisov, ki se uporabljajo za zahtevke osebja ECB do dostopa do dokumentov v zvezi z delovnim razmerjem)

text:
               24.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 421/48

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 18. septembra 2014 – Cerafogli proti ECB
   (Zadeva F-26/12) (1)

   ((Javni uslužbenci - Osebje ECB - Dostop osebja ECB do dokumentov v zvezi z delovnim razmerjem - Predpisi, ki se uporabljajo za zahtevke osebja ECB - Predhodni postopek - Pravilo o skladnosti - Ugovor nezakonitosti, ki je prvič uveljavljan v tožbi - Dopustnost - Pravica do učinkovitega sodnega varstva - Posvetovanje z odborom uslužbencev za sprejetje predpisov, ki se uporabljajo za zahtevke osebja ECB do dostopa do dokumentov v zvezi z delovnim razmerjem))
   2014/C 421/66
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Maria Concetta Cerafogli (Frankfurt na Majni, Nemčija) (zastopnik: S. Pappas, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska centralna banka (ECB) (zastopniki: A. Sáinz de Vicuña Barroso, E. Carlini in S. Lambrinoc, zastopniki, D. Waegenbaur, odvetnik)

      Predmet

   Zahtevek za razglasitev ničnosti odločbe ECB, s katero je bil zahtevek tožeče stranke za dostop do dokumentov zavrnjen, in odškodninski zahtevek

      Izrek

               1.

               Odločba z dne 21. junija 2011, s katero je namestnik generalnega direktorja generalnega direktorata Evropske centralne banke „Kadrovska služba, proračun in organizacija“ delno zavrnil zahtevek do dostopa do nekaterih dokumentov, ki ga je M. C. Cerafogli vložila 20. maja 2011, se razglasi za nično.

               2.

               Evropska centralna banka mora M. C. Cerafogli plačati znesek 1000 EUR.

               3.

               V preostalem se tožba zavrne.

               4.

               Evropska centralna banka nosi svoje stroške in se ji naloži plačilo stroškov, ki jih je priglasila M. C. Cerafogli.

      (1)  UL C 184, 23.6.2012, str. 22.


title: Zadeva C-377/08: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 2. julija 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione — Italija) — EGN BV — Filiale Italiana proti Agenzia delle Entrate — Ufficio di Roma 2 (Šesta direktiva o DDV — Člen 17(3)(a) — Odbitek in vračilo DDV, plačanega kot vstopni davek — Telekomunikacijske storitve — Opravljanje storitev za naročnika s sedežem v drugi državi članici — Člen 9(2)(e) — Določitev kraja opravljanja storitve)

text:
               29.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/10

         Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 2. julija 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione — Italija) — EGN BV — Filiale Italiana proti Agenzia delle Entrate — Ufficio di Roma 2
   (Zadeva C-377/08) (1)

   (Šesta direktiva o DDV - Člen 17(3)(a) - Odbitek in vračilo DDV, plačanega kot vstopni davek - Telekomunikacijske storitve - Opravljanje storitev za naročnika s sedežem v drugi državi članici - Člen 9(2)(e) - Določitev kraja opravljanja storitve)
   2009/C 205/17
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Corte suprema di cassazione

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: EGN BV — Filiale Italiana

      Tožena stranka: Agenzia delle Entrate — Ufficio di Roma 2

      Predmet

   Razlaga členov 9(2)(e) in 17(3)(a) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih — Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1) — Opravljanje čezmejnih telekomunikacijskih storitev — Pravica ponudnika take storitve do odbitka predhodno plačanega davka, kot v notranjem sistemu

      Izrek

   Člen 17(3)(a) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih — Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 95/7/ES z dne 10. aprila 1995, je treba razlagati tako, da je ponudnik telekomunikacijskih storitev, kot je ta v postopku v glavni stvari, s sedežem v državi članici na podlagi te določbe v tej državi članici upravičen do odbitka ali vračila vstopnega DDV, plačanega za telekomunikacijske storitve, ki so bile opravljene za podjetje s sedežem v drugi državi članici, ker bi ponudnik imel to pravico, če bi bile zadevne storitve opravljene v prvi državi članici.

      (1)  UL C 285, 8.11.2008.


title: Zadeva C-76/13: Tožba, vložena 12. februarja 2013 – Evropska komisija proti Portugalski republiki

text:
               27.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 123/11

         Tožba, vložena 12. februarja 2013 – Evropska komisija proti Portugalski republiki
   (Zadeva C-76/13)
   2013/C 123/17
   Jezik postopka: portugalščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: P. Guerra e Andrade, G. Braun in L. Nicolae, agenti)

      Tožena stranka: Portugalska republika

      Predlogi tožeče stranke

   Komisija Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da Portugalska republika ni izvršila sodbe Sodišča z dne 7. oktobra 2010, izdane v zadevi C-154/09 (1), Evropska komisija proti Portugalski republiki;

               —

               Portugalski republiki naloži, da Komisiji plača denarno kazen v višini 43 264,64 EUR za vsak dan zamude pri izvršitvi sodbe, od dneva razglasitve sodbe, ki bo izdana v tem postopku, do dneva celotne izvršitve ugotovitvene sodbe z dne 7. oktobra 2010;

               —

               Portugalski republiki naloži, da Komisiji plača globo v obliki pavšalnega zneska v višini 5 277,3 EUR za vsak dan zamude, od razglasitve ugotovitvene sodbe z dne 7. oktobra 2010, do:

                           —

                           dneva izpolnitve ugotovitvene sodbe z dne 7. oktobra 2010, če Sodišče ugotovi, da je Portugalska republika ugotovitveno sodbo z dne 7. oktobra 2010 dejansko izvršila pred dnevom razglasitve sodbe, ki bo izdana v tem postopku;

                           —

                           dneva razglasitve sodbe, ki bo izdana v tem postopku, če ugotovitvena sodba ne bo dejansko izvršena pred dnevom razglasitve sodbe v tem postopku;

               —

               Portugalski republiki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Podjetja, ki so zadolžena za izvajanje univerzalne storitve v skladu s postopkom iz členov 3(2) in 8(2) Direktive o univerzalni storitvi (2), še niso bila določena. Po drugi strani portugalski zakon o elektronskih komunikacijah še naprej določa ohranitev vseh obveznosti, ki izhajajo iz temeljev koncesije za javne telekomunikacijske storitve, ki so bili odobreni z uredbo-zakonom št. 31/2003 in v skladu s katerimi je izvajanje univerzalne storitve dodeljeno PT Comunicações na podlagi koncesijske pogodbe, ki velja do leta 2025. Komisija za namen sodbe Sodišču na lestvici od 1 do 20 predlaga koeficient teže kršitve 7.
   Zadevna kršitev ogroža uresničevanje bistvenih ciljev s področja konkurenčnega prava, povezanih z liberalizacijo trga telekomunikacij, kršena pa so tudi temeljna načela prava Unije, kot je načelo prepovedi diskriminacije. Poleg tega zadevna kršitev ogroža učinkovitost univerzalne storitve, enega od bistvenih ciljev prava o telekomunikacijah. Koncesija je bila družbi Portugal Telecom dodeljena brez postopka za oddajo naročila, javnega ali omejenega, kar pomeni brez zagotovitve, da se univerzalna storitev opravlja pod najboljšimi pogoji z vidika dejanskih stroškov in brez zagotovitve konkurenčnih pogojev z omejevanjem prepovedanih izkrivljanj na trgu.

      (1)  ZOdl., str. I-127.

      (2)  Direktiva 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalnih storitvah) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 367)


title: Zadeva C-110/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 4. marca 2011 – Minister van Financiën proti G. in ’t Veld

text:
               28.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 160/11

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 4. marca 2011 – Minister van Financiën proti G. in ’t Veld
   (Zadeva C-110/11)
   2011/C 160/12
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Minister van Financiën

      Tožena stranka: G. in ’t Veld

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali se kolizijska pravila naslova II Uredbe (EGS) št. 1408/71 (1) uporabljajo s posledico, da je določeno, da se uporablja nizozemska zakonodaja in se zato v primeru, kakršen je ta, lahko odmerijo prispevki za nizozemska socialna zavarovanja, če je delavec, ki prebiva v Španiji in ima nizozemsko državljanstvo, zaposlen na podlagi nizozemskega delovnega prava kot pomorščak pri delodajalcu, ki ima sedež na Nizozemskem, svoje delo pa opravlja na krovu ladij, ki zunaj ozemlja Skupnosti plujejo pod zastavo Nizozemskih Antilov, čeprav zgolj na podlagi nizozemske nacionalne zakonodaje ni vključen v nizozemski sistem socialne varnosti, kar je posledica okoliščine, da ne prebiva na Nizozemskem?

               2.

               Kako pomembno je pri tem to, da se pri izvajanju nizozemskih zavarovanj za delavce izvaja politika, v skladu s katero izvršilni organi v primerih, kakršen je obravnavani, ob sklicevanju na pravo Skupnosti obravnavajo pomorščake kot zavarovance?

               3.

               Kako pomembno je pri tem to, da se dejavnosti občasno opravljajo v ozemeljskih vodah države članice ali v pristanišču, ki so na njenem ozemlju?

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (UL L 149, str. 2).


title: Zadeva T-149/10: Tožba, vložena 25. marca 2010 – Hynix Semiconductor proti Komisiji

text:
               5.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/42

         Tožba, vložena 25. marca 2010 – Hynix Semiconductor proti Komisiji
   (Zadeva T-149/10)
   2010/C 148/70
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Hynix Semiconductor, Inc. (Icheon-si, Koreja) (zastopnika: A. Woodgate in O. Heinisch, Solicitors)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba Komisije C(2010) 150 z dne 15. januarja 2010 naj se razglasi za nično;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov;

               —

               naj se odredijo vsi drugi ukrepi, za katere Splošno sodišče meni, da so primerni.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   V obravnavanem primeru tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2010) 150, s katero je bila zaradi neobstoja interesa Skupnosti zavrnjena pritožba tožeče stranke glede domnevnih kršitev člena 102 PDEU s strani družbe Rambus v zvezi z zahtevami za potencialno previsoko nadomestilo za pravico do izkoriščanja nekaterih patentov za „Dynamic Random Access Memory“ (DRAM) (Zadeva COMP/38.636 – Rambus) po izdaji odločbe Komisije z dne 9. decembra 2009, s katero so bile nekatere zaveze v skladu s členom 9 Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 (1) spremenjene v zavezujoče za družbo Rambus in s katero je bilo odločeno, da ni več razlogov za ukrepanje Komisije.
   Tožeča stranka v utemeljitev svojih predlogov navaja pet tožbenih razlogov.
   Prvič, tožeča stranka trdi, da je Komisija storila bistvene kršitve pravil postopka s tem, da ji ni dovolj omogočila vpogleda v spis.
   Drugič, tožeča stranka trdi, da obstaja močan interes Skupnosti, da ukrepa na podlagi njene pritožbe. Navaja, da je Komisija oprla svojo zavrnilno odločbo le na dejstvu, da ni več interesa Skupnosti, ker je sprejela odločbo na podlagi člena 9. Tožeča stranka meni, da sta v tem primeru zaradi stališča in utemeljitve Komisije vprašanje interesa Skupnosti in veljavnosti zavrnilne odločbe neločljivo povezana z veljavnostjo odločbe na podlagi člena 9, ki jo tožeča stranka izpodbija v zadevi T-148/10.
   Tretji, četrti in peti tožbeni razlog, ki jih navaja tožeča stranka, so enaki prvemu, drugemu in tretjemu tožbenemu razlogu, ki jih je navedla v zadevi T-148/10 in se nanašajo na domnevne kršitve, ki naj bi jih storila Komisija pri sprejetju odločbe na podlagi člena 9, s katero so bile nekatere zaveze spremenjene v zavezujoče za družbo Rambus.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL L 1, 4.1.2003, str. 1).


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 11. novembra 2004 v zadevi C-171/03 (predlog za sprejem predhodne odločbe College van Beroep voor het bedrijfsleven): Maatschap Toeters, M. C. Verberk proti Productschap Vee en Vlees (Goveje meso — Premija za predčasno dajanje v promet teletine — Rok za vložitev zahtevka za premijo — Načini izračunanja roka — Veljavnost Uredbe (EGS) št. 3886/92)

text:
               8.1.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/13

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 11. novembra 2004
   v zadevi C-171/03 (predlog za sprejem predhodne odločbe College van Beroep voor het bedrijfsleven): Maatschap Toeters, M. C. Verberk proti Productschap Vee en Vlees (1)

   (Goveje meso - Premija za predčasno dajanje v promet teletine - Rok za vložitev zahtevka za premijo - Načini izračunanja roka - Veljavnost Uredbe (EGS) št. 3886/92)
   (2005/C 6/23)
   Jezik postopka: nizozemščina
   V zadevi C-171/03, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, naslovljen na Sodišče z odločbo College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemska) z dne 13. aprila 2003, ki je prispela na Sodišče dne 14. aprila 2003, v postopku Maatschap Toeters, M. C. Verberk, delujoč pod komercialnim imenom „Verberk-Voeten“, proti Productschap Vee en Vlees, je Sodišče (prvi senat), v sestavi P. Jann, predsednik senata, A. Rosas (poročevalec), sodnik in R. Silva de Lapuerta, sodnica, generalni pravobranilec: M. Poiares Maduro, sodni tajnik: R. Grass, dne 11. novembra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:

               1.

                           (a)

                           Člen 3(2)(c) Uredbe Sveta (EGS, Euratom) št. 1182/71 z dne 3. junija 1971 o določitvi pravil glede rokov, datumov in iztekov rokov je treba razlagati tako, da se rok, izražen v tednih, kot je rok iz člena 50 a Uredbe Komisije (EGS) št. 3886/92 z dne 23. decembra 1992 o vzpostavitvi načinov uporabe v zvezi s sistemi premij iz Uredbe Sveta (EGS) št. 805/68 o skupni ureditvi trga za goveje in telečje meso in ki razveljavlja Uredbi (EGS) št. 1244/82 in (EGS) št. 714/89, kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 2311/96 z dne 2. decembra 1996, izteče ob izteku zadnje ure dneva, ki je v zadnjem tednu po imenu enak dnevu zakola.

                           (b)

                           Ob uporabi člena 50 a Uredbe št. 3886/92, država članica ne more določiti trenutka vložitve zahtevka za premijo na podlagi nacionalnih pravil postopka, ki se uporabljajo v njenem notranjem pravnem redu za primerljive nacionalne roke v zvezi z zahtevki.

                           (c)

                           Člen 50 a Uredbe št. 3886/92 je treba razlagati tako, da se zahteva za premijo šteje za „vloženo“ v roku le, kadar jo je pristojni organ prejel pred iztekom roka.

               2.

               Pri obravnavanju postavljenega vprašanja ni bil ugotovljen noben element, ki bi vplival na veljavnost člena 50 a Uredbe št. 3886/92, kolikor popolnoma izključuje možnost, da bi upravičenec prejel premijo v primeru prekoračitve roka za vložitev zahteve, ne glede na naravo in obseg te prekoračitve.

      (1)  UL C 146, 21.6.2003.


title: Zadeva C-124/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad Plodvdiv (Bolgarija) 7. marca 2012 – AES 3C Maritza East 1 EOOD proti Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izplnenieto“ Plovdiv

text:
               26.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 151/19

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad Plodvdiv (Bolgarija) 7. marca 2012 – AES 3C Maritza East 1 EOOD proti Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izplnenieto“ Plovdiv
   (Zadeva C-124/12)
   2012/C 151/34
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Administrativen sad Plodvdiv

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: AES 3C Maritza East 1 EOOD

      Tožena stranka: Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izplnenieto“ Plovdiv

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je pravilo, kot je to iz člena 70(1), točka 2, zakona o davku na dodano vrednost, na podlagi katerega se davčnemu zavezancu ne prizna pravica do odbitka davka na dodano vrednost za prejete prevozne storitve, delovna oblačila in varovalno opremo ter na izplačane izdatke za službena potovanja, ker so bili to blago in storitve brezplačno dani v uporabo fizičnim osebam, in sicer delavcem, ki delajo za davčnega zavezanca, v skladu s členoma 168, točka a, in 176 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1), če se upoštevajo te okoliščine:

                           —

                           davčni zavezanec z delavci ni sklenil pogodb o zaposlitvi, ampak pri njem delajo na podlagi pogodbenega razmerja o „posredovanju delavcev“ z drugim davčnim zavezancem, ki je delodajalec zaposlenih;

                           —

                           prejete prevozne storitve so bile uporabljene za povratni prevoz delavcev od posameznih postaj v različnih naseljih do kraja dela, delavci pa nimajo organiziranega povratnega javnega prevoza do kraja dela;

                           —

                           zagotovitev delovnih oblačil in varovalne opreme se zahteva z zakonom o delovnih razmerjih in zakonom o varnosti in zdravju pri delu;

                           —

                           v zvezi s prevoznimi storitvami, delovnimi oblačili, varovalno opremo in izdatki za službena potovanja odbitek davka na dodano vrednost ne bi bil sporen, če bi to blago in storitve delavcem dal na razpolago in jih kril delodajalec. V obravnavanem primeru pa je vsakokratno pridobitev opravil davčni zavezanec, ki sicer ni delodajalec, ampak ima na podlagi pogodbe o posredovanju delavcev od njihovega dela korist in krije z njim povezane stroške?

               2.

               Ali je s členom 176 Direktive 2006/112 državi članici dovoljeno, da ob pristopu k Evropski uniji uvede pogoj, ki omejuje izvrševanje pravice do odbitka davka, kot je ta iz člena 70(1), točka 2, zakona o davku na dodano vrednost, namreč da so „blago ali storitve namenjeni brezplačnim dobavam ali storitvam […]“, če zakon, ki je veljal do pristopa, take omejitve ni izrecno določal?

               3.

               Če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen, ali iz tega sledi, da so prejeto blago in storitve namenjeni „brezplačnim dobavam ali storitvam“, če so bili pridobljeni za namene gospodarske dejavnosti, vendar pa je za njihovo uporabo zaradi njihove narave nujno, da so dani na voljo delavcem, ki delajo v podjetju davčnega zavezanca?

      (1)  UL L 347, str. 1.


title: Zadeva T-420/14: Tožba, vložena 11. junija 2014 – Wine in Black proti UUNT – Quinta do Noval – Vinhos (Wine in Black)

text:
               8.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 303/33

         Tožba, vložena 11. junija 2014 – Wine in Black proti UUNT – Quinta do Noval – Vinhos (Wine in Black)
   (Zadeva T-420/14)
   2014/C 303/41
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Wine in Black GmbH (Berlin, Nemčija) (zastopnika: A. Bauer in V. Ahmann, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Quinta do Noval – Vinhos, SA (Pinhão, Portugalska)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               v celoti razveljavi odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 6. marca 2014 v zadevi R 1601/2013-1;

               —

               toženi stranki in drugi stranki pred odborom za pritožbe UUNT naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „Wine in Black“ za proizvode in storitve iz razredov 33, 35 in 42 – prijava znamke Skupnosti št. 1 0 9 49  071

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Quinta do Noval – Vinhos, SA

      Navajana znamka ali znak: besedna znamka „NOVAL BLACK“ za proizvode iz razreda 33

      Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009


title: Zadeva F-54/09: Sklep Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 30. novembra 2009 – Lebedef proti Komisiji (Javni uslužbenci — Uradniki — Letni dopust — Napotitev s polovičnim delovnim časom za namene sindikalnega zastopanja — Neupravičena odsotnost — Odbitek letnega dopusta — Člen 60 Kadrovskih predpisov — Očitno neutemeljena tožba)

text:
               30.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/79

         Sklep Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 30. novembra 2009 – Lebedef proti Komisiji
   (Zadeva F-54/09) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Letni dopust - Napotitev s polovičnim delovnim časom za namene sindikalnega zastopanja - Neupravičena odsotnost - Odbitek letnega dopusta - Člen 60 Kadrovskih predpisov - Očitno neutemeljena tožba)
   2010/C 24/150
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luksemburg) (zastopnik: F. Frabetti, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: J. Currall in G. Berscheid, zastopnika)

      Predmet zadeve

   Razglasitev ničnosti več odločb o odbitku 39 dni dopusta tožeči stranki za leto 2008.

      Izrek sklepa

               1.

               Tožba se zavrže kot očitno in pravno povsem neutemeljena.

               2.

               Giorgiu Lebedefu se naloži plačilo vseh stroškov.

      (1)  UL C 167, 18.7.2009, str. 28.


title: Zadeva T-92/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 20. marca 2013 – Andersen proti Komisiji (Državne pomoči — Pomoči, ki so jih danski organi dodelili javnemu podjetju DSB — Pogodbi o izvajanju javne službe za storitev železniškega prevoza potnikov med Københavnom in Ystadom — Sklep, s katerim je bila pomoč razglašena za pogojno združljivo z notranjim trgom — Časovna veljavnost pravil materialnega prava)

text:
               4.5.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/17

         Sodba Splošnega sodišča z dne 20. marca 2013 – Andersen proti Komisiji
   (Zadeva T-92/11) (1)

   (Državne pomoči - Pomoči, ki so jih danski organi dodelili javnemu podjetju DSB - Pogodbi o izvajanju javne službe za storitev železniškega prevoza potnikov med Københavnom in Ystadom - Sklep, s katerim je bila pomoč razglašena za pogojno združljivo z notranjim trgom - Časovna veljavnost pravil materialnega prava)
   2013/C 129/33
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Jørgen Andersen (Ballerup, Danska) (zastopniki: M. Nissen, G. van de Walle de Ghelcke in J. Rivas Andrés, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: T. Maxian Rusche in L. Armati, zastopnika)

      Intervenientki v podporo toženi stranki: Kraljevina Danska (zastopniki: C. Vang, zastopnik, skupaj s K. Lundgaard Hansen in R. Holdgaard, odvetnikoma) in Danske Statsbaner (DSB) (Kopenhagen, Danska) (zastopnika: S. Kalsmose-Hjelmborg in M. Honoré, odvetnika)

      Predmet

   Razglasitev delne ničnosti Sklepa Komisije z dne 24. februarja 2010 o pogodbah o izvajanju javne službe prevoza, ki sta jih sklenila dansko ministrstvo za promet in družba Danske Statsbaner (Državna pomoč C 41/08 (ex NN 35/08)) (2011/3/EU) (UL 2011, L 7, str. 1).

      Izrek

               1.

               Člen 1, drugi odstavek, Sklepa Komisije z dne 24. februarja 2010 o pogodbah o izvajanju javne službe prevoza, ki sta jih sklenila dansko ministrstvo za promet in družba Danske Statsbaner (Državna pomoč C 41/08 (ex NN 35/08)) (2011/3/EU), se razglasi za ničen.

               2.

               Evropska komisija nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasil J. Andersen, razen stroškov intervenientk.

               3.

               Kraljevina Danska nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasil J. Andersen zaradi njene intervencije.

               4.

               Družba Danske Statsbaner (DSB) nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasil J. Andersen zaradi njene intervencije.

      (1)  UL C 103, 2.4.2011.


title: Zadeva C-151/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Arbeidshof te Antwerpen – Afdeling Hasselt (Belgija) 31. marca 2010 – Dai Cugini NV proti Rijksdienst voor Sociale Zekerheid

text:
               19.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/22

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Arbeidshof te Antwerpen – Afdeling Hasselt (Belgija) 31. marca 2010 – Dai Cugini NV proti Rijksdienst voor Sociale Zekerheid
      (Zadeva C-151/10)
      (2010/C 161/31)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Arbeidshof te Antwerpen – Afdeling Hasselt

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Dai Cugini NV

         Tožena stranka: Rijksdienst voor Sociale Zekerheid

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali so nacionalne določbe – zlasti domneva iz člena 22b Wet van 27 juni 1969 tot herziening van de besluitwet van 28 december 1944 betreffende de maatschappelijke zekerheid der arbeiders (zakon z dne 27. junija 1969 o spremembi zakona-odloka z dne 28. decembra 1944 o socialni varnosti delavcev) in člen 171 programskega zakona z dne 22. decembra 1989, vsak v svojih zaporednih različicah – združljive s predpisi prava Skupnosti in z Direktivo Sveta 97/81/ES (1) z dne 15. decembra 1997, zlasti z določbo 5(1)(a), na podlagi katere morajo države članice v skladu z načelom prepovedi diskriminacije delavcev, zaposlenih s krajšim delovnim časom, in delavcev, zaposlenih s polnim delovnim časom, po posvetovanju s socialnimi partnerji v skladu z domačo zakonodajo ali prakso opredeliti in presoditi zakonske ali administrativne ovire, ki lahko omejujejo možnosti za delo s krajšim delovnim časom, in jih, če je primerno, odpraviti?

                  2.

                  Ali so nacionalne določbe, na podlagi katerih morajo delodajalci sestaviti in zagotavljati številne dokumente o osebju v skladu s členi od 157 do 169 programskega zakona z dne 22. decembra 1989 – neupoštevanje navedenih določb se kazenskopravno sankcionira ali pa se lahko izrečejo upravne globe in civilnopravne sankcije – združljive s predpisi prava Skupnosti in z Direktivo Sveta 97/81/ES z dne 15. decembra 1997, zlasti z določbo 5(1)(a), na podlagi katere morajo države članice v skladu z načelom prepovedi diskriminacije delavcev, zaposlenih s krajšim delovnim časom, in delavcev, zaposlenih s polnim delovnim časom, po posvetovanju s socialnimi partnerji v skladu z domačo zakonodajo ali prakso opredeliti in presoditi zakonske ali administrativne ovire, ki lahko omejujejo možnosti za delo s krajšim delovnim časom, in jih, če je primerno, odpraviti?

         (1)  Direktiva Sveta 97/81/ES o okvirnem sporazumu o delu s krajšim delovnim časom, sklenjenim med UNICE, CEEP in ETUC (UL 1998, L 14, str. 9).


title: Zadeva T-192/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 17. decembra 2010 – Amen Corner proti UUNT – Comercio Electrónico Ojal (SEVE TROPHY) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti SEVE TROPHY — Prejšnji figurativni znamki Skupnosti Seve Ballesteros Trophy in SEVE TROPHY — Relativni razlogi za zavrnitev — Neobstoj podobnosti proizvodov in storitev — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009) — Neobstoj dobička, neupravičeno pridobljenega zaradi razlikovalnega učinka ali ugleda prejšnjih znamk in škode, ki bi bila njim narejena — Člen 8(5) Uredbe št. 40/94 (postal člen 8(5) Uredbe št. 207/2009))

text:
               12.2.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/11

         Sodba Splošnega sodišča z dne 17. decembra 2010 – Amen Corner proti UUNT – Comercio Electrónico Ojal (SEVE TROPHY)
   (Zadeva T-192/09) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti SEVE TROPHY - Prejšnji figurativni znamki Skupnosti Seve Ballesteros Trophy in SEVE TROPHY - Relativni razlogi za zavrnitev - Neobstoj podobnosti proizvodov in storitev - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009) - Neobstoj dobička, neupravičeno pridobljenega zaradi razlikovalnega učinka ali ugleda prejšnjih znamk in škode, ki bi bila njim narejena - Člen 8(5) Uredbe št. 40/94 (postal člen 8(5) Uredbe št. 207/2009))
   2011/C 46/21
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Amen Corner, SA (Madrid, Španija) (zastopnika: J. A. Calderón Chavero in T. Villate Consonni, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: J. Crespo Carrillo, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT: Comercio Electrónico Ojal, SL (Madrid)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 5. marca 2009 (zadeva R 462/2008-2) v zvezi s postopkom z ugovoorm med Amen Corner, SA in Comercio Electrónico Ojal, SL.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže.

               2.

               Amen Corner, SA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 167, 18.7.2009.


title: Zadeva C-206/07: Sklep predsednika Sodišča z dne 20. novembra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki

text:
               23.2.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 51/39

         Sklep predsednika Sodišča z dne 20. novembra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki
   (Zadeva C-206/07) (1)

   (2008/C 51/69)

      Jezik postopka: portugalščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 129, 9.6.2007.


title: Zadeva C-182/12: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 7. marca 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Székesfehérvári Törvényszék – Madžarska) – Gábor Fekete proti Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága (Carinski zakonik Skupnosti — Člen 137 — Uredba o izvajanju carinskega zakonika — Člen 561(2) — Pogoji za popolno oprostitev uvoznih dajatev — Uvoz vozila, čigar lastnik ima sedež v tretji državi, v državo članico — Pooblastilo lastnika za zasebno uporabo vozila, ki ni bilo dano v pogodbi o zaposlitvi z uporabnikom — Neoprostitev)

text:
               27.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 123/7

         Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 7. marca 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Székesfehérvári Törvényszék – Madžarska) – Gábor Fekete proti Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
   (Zadeva C-182/12) (1)

   (Carinski zakonik Skupnosti - Člen 137 - Uredba o izvajanju carinskega zakonika - Člen 561(2) - Pogoji za popolno oprostitev uvoznih dajatev - Uvoz vozila, čigar lastnik ima sedež v tretji državi, v državo članico - Pooblastilo lastnika za zasebno uporabo vozila, ki ni bilo dano v pogodbi o zaposlitvi z uporabnikom - Neoprostitev)
   2013/C 123/10
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Székesfehérvári Törvényszék

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Gábor Fekete

      Tožena stranka: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Székesfehérvári Törvényszék – Razlaga člena 561(2) Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 6, str. 3) – Pogoji za popolno oprostitev uvoznih dajatev – Zasebna uporaba prevoznega sredstva – Pojem delovno razmerje – Uvoz vozila, ki je last ustanove s sedežem v tretji državi, s strani predsednika upravnega odbora te ustanove v državo članico – Pooblastilo zadevne ustanove predsedniku njenega upravnega odbora, da uporablja in vozi zadevno vozilo

      Izrek

   Člen 561(2) Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 993/2001 z dne 4. maja 2001, je treba razlagati tako, da je mogoče popolno oprostitev uvoznih dajatev iz te določbe za prevozno sredstvo, ki ga oseba s sedežem na carinskem območju Evropske unije uporablja v zasebne namene, odobriti le, če je bila ta zasebna uporaba predvidena v pogodbi o zaposlitvi, sklenjeni med to osebo in lastnikom vozila s sedežem zunaj tega območja.

      (1)  UL C 217, 21.7.2012.


title: Zadeva C-640/13: Tožba, vložena 4. decembra 2013 – Evropska komisija proti Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska

text:
               15.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 78/2

         Tožba, vložena 4. decembra 2013 – Evropska komisija proti Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska
   (Zadeva C-640/13)
   2014/C 78/04
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: R. Lyal, W. Roels, agenta)

      Tožena stranka: Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska

      Predloga tožeče stranke

               —

               Razglasi naj se, da Združeno kraljestvo s tem, da davčnim zavezancem retroaktivno krati pravico do povračila davka, ki je bil obračunan v nasprotju s pravom Unije, ni izpolnilo obveznosti iz člena 4(3) PEU;

               —

               Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska naj se naloži plačilo stroškov.

      Zadevna nacionalna ureditev

   Oddelek 107 zakona o financah iz leta 2007 davčnim zavezancem retroaktivno jemlje pravico do povračila nezakonito obračunanega davka.

      Glavni razlog

   Če ne obstajajo določbe prava EU na zadevnem področju, morajo biti v nacionalnem pravu vsake države članice določena postopkovna pravila o pravnih sredstvih za uveljavljanje pravic, ki jih imajo državljani na podlagi prava EU. Vendar je treba v okviru te procesne avtonomije upoštevati načeli učinkovitosti in enakovrednosti ter druga splošno veljavna pravna načela, kot sta načeli pravne varnosti in varstva zaupanja v pravo. Oddelek 107 zakona o financah iz leta 2007 teh načel ne upošteva in torej ni v skladu s členom 4(3) PEU.


title: Zadeva C-182/16 P: Pritožba, ki jo je Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG vložila 29. marca 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 4. februarja 2016 v zadevi T-247/14, Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino

text:
               16.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 296/18

         Pritožba, ki jo je Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG vložila 29. marca 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 4. februarja 2016 v zadevi T-247/14, Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino
   (Zadeva C-182/16 P)
   (2016/C 296/23)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG (zastopnik: S. Labesius, odvetnik)

      Drugi stranki v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino, Salumificio Fratelli Beretta SpA

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               sodbo, zoper katero je vložena pritožba, deloma razveljavi in odločbo četrtega odbora za pritožbe pri Urad Evropske unije za intelektualno lastnino razveljavi v delu, v zvezi s katerim je bil preostali del tožbe pred Splošnim sodiščem zavržen, ali, podredno, zadevo vrne v odločanje Splošnemu sodišču, in

               —

               toženi stranki in intervenientu naloži plačilo stroškov postopka pred Splošnim sodiščem, toženi stranki pa tudi plačilo stroškov postopka pred pred Sodiščem.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožba temelji na kršitvi prava Unije s strani Splošnega sodišča, ker je to v svoji sodbi z dne 4. februarja 2016 kršilo člen 8(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 (1) o blagovni znamki Skupnosti in člen 296(2) PDEU.
   Na kratko, Splošno sodišče je napačno presodilo verjetnosti zmede na podlagi stopnje razlikovalnega učinka prejšnje znamke „MINI WINI“ in podobnosti znakov in proizvodov, ki jih zajema prijavljena znamka EU „Stick MiniMINI […]“, tudi v zvezi z neodvisnim razlikovalnim položajem elementa „MiniMINI“ prijavljene znamke. Poleg tega splošno sodišče ni upoštevalo tega, da tudi šibki elementi znamke prispevajo k verjetnosti zmede, da posebne okoliščine distribucije proizvodov vplivajo na stopnjo pozornosti upoštevne javnosti, in da je ta javnost nagnjena k skrajšanju znamke na element, ki je šibek, vendar prevladujoč.
   Dalje, Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo, ker, tudi če je treba šteti, da je besedni element zgolj opisen, ta opisnost ne onemogoča, da bi se za namene presoje podobnosti znakov štelo, da je ta element prevladujoč. Poleg tega je odločba Splošnega sodišča temeljila na izkrivljenih dejstvih, ki se nanašajo na presojo prevladujčih elementov v zvezi z njihovo dolžino in položaj v znaku prijavljene znamke EU. Poleg tega naj bi Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je navedlo, da je treba vizualno podobnost presojati glede na stopnjo razlikovalnega učnika vizualnih elementov izpodbijane znamke EU, za katero se zahteva prijava. Nazadnje, sodba, zoper katero je vložena pritožba, ni bila pravilno obrazložena, ker Splošno sodišče ni navedlo razlogov, ki se nanašajo na stopnjo pozornosti upoštevne javnosti v zvezi z zadevnim posebnim blagom.

      (1)  UL L 78, str. 1.


title: Zadeva T-444/17: Tožba, vložena 12. julija 2017 – CompuGroup Medical/EUIPO – Medion (life coins)

text:
               28.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 283/54

         Tožba, vložena 12. julija 2017 – CompuGroup Medical/EUIPO – Medion (life coins)
   (Zadeva T-444/17)
   (2017/C 283/84)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: CompuGroup Medical AG (Koblenz, Nemčija) (zastopnik: B. Dix, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Medion AG (Essen, Nemčija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Evropske unije „life coins“ – Prijava št. 12 541 538

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba zoper tožbo prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 25. aprila 2017 v zadevi R 1569/2016-1

      Tožbeni predlog

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-242/11 P: Pritožba, ki jo je Caixa Geral de Depósitos S.A. vložila 20. maja 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 3. marca 2011 v zadevi T-401/07, Caixa Geral de Depósitos proti Komisiji

text:
               23.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 219/8

         Pritožba, ki jo je Caixa Geral de Depósitos S.A. vložila 20. maja 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 3. marca 2011 v zadevi T-401/07, Caixa Geral de Depósitos proti Komisiji
   (Zadeva C-242/11 P)
   2011/C 219/12
   Jezik postopka: portugalščina

      Stranke

      Pritožnica: Caixa Geral de Depósitos, S.A. (CGD) (zastopnik: N. Ruiz, odvetnik)

      Drugi stranki v postopku: Evropska komisija, Portugalska republika

      Predloga

               —

               Pritožnica Sodišču predlaga, naj razveljavi sodbo Splošnega sodišča v zadevi T-401/07 in ugotovi, da je bila ničnostna tožba pritožnice pravilno vložena in da je dopustna, naj vrne zadevo Splošnemu sodišču zaradi nove presoje predloga za razglasitev delne ničnosti izpodbijane določbe in predloga, naj se Komisiji naloži plačilo 1 925 858,61 EUR skupaj z zamudnimi obrestmi ter stroškov postopka in stroškov pritožnice.

               —

               Pritožnica alternativno Sodišču predlaga, naj razveljavi sodbo Splošnega sodišča v zadevi T-401/07 in ugotovi, da je bila ničnostna tožba pritožnice pravilno vložena in da je dopustna, ter odloči dokončno o sporu tako, da ugodi predlogom, ki jih je pritožnica navedla na prvi stopnji.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja tri pritožbene razloge:
   1.   Prvi pritožbeni razlog: procesno upravičenje pritožnice in kršitev člena 263 PDEU

   Pritožnica meni, da se izpodbijana odločba (1) nanjo neposredno in posamično nanaša, ker je ne samo operativni posrednik ampak dejansko tudi kreditna institucija, ki je za svoj račun in na svoje tveganje v skladu z odločbo, s katero so bila nepovratna sredstva odobrena, in s sporazumom, sklenjenim s Komisijo za izvedbo te odločbe, sklenila posojilne pogodbe s končnimi upravičenci, iz katerih izhajajo terjatve za plačilo obresti, ki so predmet subvencij ESRR.
   Ker so bila nepovratna sredstva odobrena CGD zaradi plačila obresti, ki ji jih dolgujejo končni upravičenci, Splošno sodišče poleg tega ni ustrezno presodilo vprašanja, ali bi lahko država članica, ki je naslovnica izpodbijane odločbe, preprečila, da ima ta odločba pravne učinke v zvezi s CGD, pri čemer je hipoteza, da bi država lahko nadomestila prispevek ESRR zgolj teoretična.
   2.   Drugi podredni pritožbeni razlog: kršitev prava Unije s tem, da je Splošno sodišče zavrnilo tožbo Portugalske republike v zadevi T-387/07 (Portugalska proti Komisiji), sodba z dne 3. marca 2011

   Pritožnica trdi, da v sodbi v zadevi T-387/07 ni bila ustrezno presojena kršitev, ki se nanaša na pomanjkljivo ali napačno obrazložitev izpodbijane odločbe, saj (a) v izpodbijani odločbi obe kršitvi, povezani z ravnanjem pritožnic, in znesek, za katerega je treba zmanjšati nepovratna sredstva ESRR, niso jasno povezani; in (b) je Splošno sodišče samo utemeljilo zakonitost izpodbijane odločbe z drugimi razlogi od tistih, ki jih je navedla Komisija kot razlog za zmanjšanje prispevka ESSSR.
   V sodbi v zadevi T-387/07 je bilo tudi pravo napačno uporabljeno, saj je Splošno sodišče obrazložitev izpodbijane odločbe nadomestilo s svojo obrazložitvijo.
   3.   Tretji podredni pritožbeni razlog: pravilnost opravljanja izdatkov ter kršitev člena 21(1) Uredbe (ES) št. 4253/88
       (2)
      in sporazuma

   Pritožnica trdi, da v sodbi v zadevi T-387/07 niso bile ustrezno presojene te kršitve glede izpodbijane odločbe: (a) napačno ugotovljeno dejansko stanje in napačna uporaba prava v delu, v katerem se domneva, da lahko subvencije za obresti na posojila, ki so bile predmet SGAIA, končnim upravičencem plača posrednik; (b) napačna uporaba prava z zavrnitvijo možnosti, da se člen 13(3) Uredbe (EGS) št. 2052/88 (3) nanaša na skupni znesek nepovratnih sredstev; (c) napačna uporaba prava v delu, v katerem se domneva, da bi za SGAIA moral veljati sistem zaključka, ki bi zagotavljal, da bi bil poseben račun bremenjen za zneske, ki ustrezajo subvenciji za nezapadle obresti, in/ali da bi bili ti zneski naloženi na drugi posebni bančni račun do 31. decembra 2001, ker v nasprotnem primeru ustreznih zneskov ne bi bilo mogoče šteti za opravljene do tega dne; (d) napačna uporaba prava v delu, v katerem se domneva, da bi za SGAIA moral veljati sistem zaključka, ki bi zagotavljal, da bi bili zneski, ki ustrezajo subvenciji za obresti, ki jih je treba plačati do 31. decembra 2001, izplačani končnim upravičencem kot predplačilo in bi bil tako do 31. decembra 2001 poseben račun bremenjen s temi zneski, ker v nasprotnem primeru ustreznih zneskov ne bi bilo mogoče šteti za opravljene do tega dne.

      (1)  Odločba Komisije C(2007) 3772 z dne 31. julija 2007 o znižanju pomoči Evropskega sklada za regionalni razvoj (ESRR) glede globalnih nepovratnih sredstev za pomoč lokalnim investicijam na Portugalskem, dodeljenih z Odločbo Komisije C(95) 1769 z dne 28. julija 1995.

      (2)  Uredba Sveta (EGS) št. 4253/88 z dne 19. decembra 1988 o določbah za izvajanje Uredbe št. 2052/88 glede koordinacije dejavnosti različnih Strukturnih skladov med seboj na eni strani in z aktivnostmi Evropske investicijske banke in drugih obstoječih finančnih instrumentov na drugi strani (UL L 374, str. 1).

      (3)  Uredba Sveta (EGS) št. 2052/88 z dne 24. junija 1988 o nalogah Strukturnih skladov in njihovi uspešnosti ter o koordiniranju njihovih aktivnosti med seboj in z aktivnostmi Evropske investicijske banke ter drugih obstoječih finančnih instrumentov (UL L 185, str. 9).


title: Zadeva C-608/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Hamburg (Nemčija) 24. decembra 2010 – Südzucker AG proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               9.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/2

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Hamburg (Nemčija) 24. decembra 2010 – Südzucker AG proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Zadeva C-608/10)
   2011/C 113/02
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Finanzgericht Hamburg

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Südzucker AG

      Tožena stranka: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali ima imetnik izvoznega dovoljenja pravico do izvoznega nadomestila samo, če je v izvozni deklaraciji, ki jo je vložil pri pristojnem carinskem uradu (člen 5(7) Uredbe št. 800/1999 (1)), v polju 2 vpisan kot izvoznik?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: ali člen 78(1) in (3) carinskega zakonika (2) dopušča ponovni pregled izvozne deklaracije zaradi spremembe izvoznika v polju 2 izvozne deklaracije in ali so carinski organi v primeru, kot je ta iz postopka v glavni stvari, zavezani urediti položaj in izvozniku odobriti izvozno nadomestilo?

               3.

               Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen: ali lahko carinski organi položaj v smislu člena 78(3) carinskega zakonika neposredno uredijo tako, da se izvozniku odobri izvozno nadomestilo, ne da bi bilo treba predhodno popraviti izvozno deklaracijo?

      (1)  Uredba Komisije (ES) št. 800/1999 z dne 15. aprila 1999 o skupnih podrobnih pravilih za uporabo sistema izvoznih nadomestil za kmetijske proizvode (UL L 102, str. 11).

      (2)  Uredba Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL L 302, str. 1).


title: Zadeva C-489/14: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 6. oktobra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice, Family Division (England and Wales) – Združeno kraljestvo) – A/B (Predhodno odločanje — Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah — Pristojnost in priznavanje ter izvrševanje sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo — Uredba (ES) št. 2201/2003 — Litispendenca — Člena 16 in 19(1) in (3) — Postopek za prenehanje življenjske skupnosti v prvi državi članici in postopek za razvezo zakonske zveze v drugi državi članici — Pristojnost sodišča, ki je prvo začelo postopek — Pojem, ugotovljene' pristojnosti — Ustavitev prvega postopka in sprožitev novega postopka za razvezo zakonske zveze v prvi državi članici — Posledice — Časovna razlika v državah članicah — Učinki na postopek za sprožitev postopka pri sodišču)

text:
               23.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 389/11

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 6. oktobra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice, Family Division (England and Wales) – Združeno kraljestvo) – A/B
   (Zadeva C-489/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Pristojnost in priznavanje ter izvrševanje sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo - Uredba (ES) št. 2201/2003 - Litispendenca - Člena 16 in 19(1) in (3) - Postopek za prenehanje življenjske skupnosti v prvi državi članici in postopek za razvezo zakonske zveze v drugi državi članici - Pristojnost sodišča, ki je prvo začelo postopek - Pojem, ugotovljene' pristojnosti - Ustavitev prvega postopka in sprožitev novega postopka za razvezo zakonske zveze v prvi državi članici - Posledice - Časovna razlika v državah članicah - Učinki na postopek za sprožitev postopka pri sodišču))
   (2015/C 389/12)
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   High Court of Justice, Family Division (England and Wales)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: A

      Tožena stranka: B

      Izrek

   V zvezi s postopkom za prenehanje življenjske skupnosti in postopkom za razvezo zakonske zveze, ki sta se začela med istima strankama pred sodišči dveh držav članic, je treba člen 19(1) in (3) Uredbe Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000 razlagati tako, da v položaju, kakršen je ta iz postopka v glavni stvari, v katerem se je postopek pred sodiščem, ki je prvo začelo postopek v prvi državi članici, ustavil po tem, ko je drugo sodišče v drugi državi članici začelo postopek, merila za litispendenco niso več izpolnjena in da je zato treba šteti, da pristojnost sodišča, ki je prvo začelo postopek, ni ugotovljena.

      (1)  UL C 26, 26.1.2015.


title: Zadeva F-11/14: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 18. maja 2015 – Dupré/ESZD (Javni uslužbenci — Osebje ESZD — Začasni uslužbenec — Člen 98 Kadrovskih predpisov — Člen 2(e) PZDU — Pogodba o zaposlitvi — Razvrstitev — Ugovor nezakonitosti razpisa za prosto delovno mesto — Delovno mesto naziva AD 5, odprto za osebje nacionalnih diplomatskih služb in uradnike naziva od AD 5 do AD 14 — Načelo usklajenosti med nazivom in delovnim mestom — Zamudna sodba)

text:
               29.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/42

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 18. maja 2015 – Dupré/ESZD
   (Zadeva F-11/14) (1)

   ((Javni uslužbenci - Osebje ESZD - Začasni uslužbenec - Člen 98 Kadrovskih predpisov - Člen 2(e) PZDU - Pogodba o zaposlitvi - Razvrstitev - Ugovor nezakonitosti razpisa za prosto delovno mesto - Delovno mesto naziva AD 5, odprto za osebje nacionalnih diplomatskih služb in uradnike naziva od AD 5 do AD 14 - Načelo usklajenosti med nazivom in delovnim mestom - Zamudna sodba))
   (2015/C 213/69)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Bruno Dupré (Etterbeek, Belgija) (zastopnika: S. Rodrigues in A. Tymen, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska služba za zunanje delovanje (ESZD) (zastopnika: S. Marquardt in M. Silva, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti pogodbe tožeče stranke glede razvrstitve v naziv AD 5 in plačilo odškodnine za zatrjevano škodo.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 102, 7. 4. 2014, str. 45.


title: Zadeva C-547/13: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 4. marca 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Administratīvā rajona tiesa – Latvija) – SIA „Oliver Medical“/Valsts ieņēmumu dienests (Predhodno odločanje — Uredba (EGS) št. 2658/87 — Skupna carinska tarifa — Tarifna uvrstitev — Kombinirana nomenklatura — Tarifne številke 8543, 9018 in 9019 — Laserske in ultrazvočne naprave ter njihovi zamenljivi deli in pribor)

text:
               27.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 138/12

         Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 4. marca 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Administratīvā rajona tiesa – Latvija) – SIA „Oliver Medical“/Valsts ieņēmumu dienests
   (Zadeva C-547/13) (1)

   ((Predhodno odločanje - Uredba (EGS) št. 2658/87 - Skupna carinska tarifa - Tarifna uvrstitev - Kombinirana nomenklatura - Tarifne številke 8543, 9018 in 9019 - Laserske in ultrazvočne naprave ter njihovi zamenljivi deli in pribor))
   (2015/C 138/15)
   Jezik postopka: latvijščina

      Predložitveno sodišče

   Administratīvā rajona tiesa

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: SIA „Oliver Medical“

      Tožena stranka: Valsts ieņēmumu dienests

      Izrek

   Kombinirano nomenklaturo iz Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, v različicah, kot zaporedno izhajajo iz Uredbe Komisije (ES) št. 1214/2007 z dne 20. septembra 2007, Uredbe Komisije (ES) št. 1031/2008 z dne 19. septembra 2008, Uredbe Komisije (ES) št. 948/2009 z dne 30. septembra 2009, Uredbe Komisije (EU) št. 861/2010 z dne 5. oktobra 2010 in Uredbe Komisije (EU) št. 1006/2011 z dne 27. septembra 2011, je treba razlagati tako, da je treba – z namenom ugotovitve, ali je treba proizvode, kakršni so obravnavani v postopku v glavni stvari, uvrstiti kot medicinske instrumente ali aparate v tarifno številko 9018 oziroma kot aparate za mehanoterapijo pod tarifno številko 9019 KN ali pa jih je treba namesto tega kot električne stroje s posebnimi funkcijami uvrstiti pod tarifno številko 8543 KN – upoštevati vse upoštevne elemente obravnavane zadeve, če gre za tem proizvodom lastne značilnosti in objektivne lastnosti. Med upoštevnimi elementi so uporaba, ki jo je proizvajalec določil za zadevne proizvode, pa tudi način in kraj njihove uporabe. Dejstvo, da so ti proizvodi namenjeni zdravljenju ene ali več bolezni ter da mora to zdravljenje potekati v zdravstveni ustanovi pod nadzorom osebja, je pomemben indic, da so navedeni proizvodi namenjeni medicinski uporabi. Nasprotno, dejstvo, da proizvodi omogočajo predvsem estetske izboljšave, da se jih lahko uporablja zunaj medicinskega okolja – na primer v kozmetičnem salonu – in brez posega osebja, je indic, da navedeni proizvodi niso namenjeni medicinski uporabi. Dimenzije, teža in tehnologija, ki se uporablja, niso odločilni elementi za uvrstitev proizvodov, kakršni so obravnavani v postopku v glavni stvari, v tarifno številko 9018 KN.

      (1)  UL C 377, 21.12.2013.


title: Zadeva C-498/04: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Helenski republiki, vložena dne 1. decembra 2004

text:
               5.2.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 31/13

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Helenski republiki, vložena dne 1. decembra 2004
   (Zadeva C-498/04)
   (2005/C 31/26)
   Jezik postopka: grščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata Enrico Traversa, pravni svetovalec, in Georgios Zavvos, član pravne službe Komisije, je dne 1. decembra 2004 na Sodišče Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Helenski republiki.
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da Helenska republika s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2002/83/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. novembra 2002 o življenjskem zavarovanju, ki v skladu s svojim členom 72 nadomešča in razveljavlja Direktivo 2002/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. marca 2002, ki spreminja Direktivo Sveta 79/267/EGS glede minimalnega kapitala zavarovalnic, ki se ukvarjajo z življenjskim zavarovanjem, oziroma s tem, da o sprejetju navedenih predpisov ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;

               —

               Helenski republiki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Rok, določen za uskladitev s to direktivo, je potekel dne 20. septembra 2003.

      (1)  UL L 345, 19.12.2002, str. 1.


title: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 8. julija 2004 v zadevi C-127/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Trendsoft (Irl) Ltd (Arbitražna klavzula — Povračilo vnaprej plačanih zneskov — Zamudne obresti — Postopek z zamudno sodbo)

text:
               28.8.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 217/5

      SODBA SODIŠČA

   (četrti senat)
   z dne 8. julija 2004
   v zadevi C-127/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Trendsoft (Irl) Ltd (1)

   (Arbitražna klavzula - Povračilo vnaprej plačanih zneskov - Zamudne obresti - Postopek z zamudno sodbo)
   (2004/C 217/09)
   Jezik postopka: angleščina
   V zadevi C-127/03, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: L. Flynn in C. Giolito) proti Trendsoft (Irl) Ltd, s sedežem v Dublinu (Irska) zaradi tožbe Komisije Evropskih skupnosti na podlagi člena 238 ES na povračilo zneska v višini 21.303 EUR, ki ga je le-ta nakazala toženi stranki v okviru izpolnitve pogodbe št. EP 23697, skupaj z zamudnimi obrestmi, je Sodišče (četrti senat) v sestavi J. N. Cunha Rodrigues predsednik senata, F. Macken, sodnica (poročevalka) in K. Lenaerts, sodnik, generalni pravobranilec: M. Poiares Maduro, sodni tajnik R. Grass, dne 8.julija 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:

               1)

               Trendsoft (Irl) Ltd je dolžna plačati Komisiji Evropskih skupnosti dolgovani znesek 21.303 EUR skupaj z zamudnimi obrestmi:

                           —

                           po obrestni meri 6,09 % na leto za obdobje od 31. avgusta 2000 do 31. decembra 2002;

                           —

                           po obrestni meri 8 % na leto za obdobje od 1. januarja 2003 pa vse do dneva razglasitve te sodbe;

                           —

                           po letni obrestni meri na podlagi irskega zakona, trenutno člena 26 Debtors Act, 1840 (Irska) kot je bil spremenjen v skladu s členom 20 Courts Act, 1981 z uredbo 3 Courts Act, 1981 (Interest on Judgment Debts) Order 1989, do zgornje letne obrestne mere 8,09 % od dneva razglasitve te sodbe dalje;

               2)

               Trendsoftu (Irl) Ltd se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 112, 10.5.2003.


title: Zadeva T-104/14 P: Pritožba, ki jo je Evropska komisija 17. februarja 2014 vložila zoper sodbo, ki jo je 11. decembra 2013 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F-130/11, Verile in Gjergji/Komisija

text:
               19.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 151/22

         Pritožba, ki jo je Evropska komisija 17. februarja 2014 vložila zoper sodbo, ki jo je 11. decembra 2013 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F-130/11, Verile in Gjergji/Komisija
   (Zadeva T-104/14 P)
   2014/C 151/29
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: J. Currall, D. Martin in G. Gattinara, zastopniki)

      Drugi stranki v postopku: Marco Verile (Cadrezzate, Italija) in Anduela Gjergji (Bruselj, Belgija)

      Predlogi

   Pritožnica Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sodbo Sodišča za uslužbence z dne 11. decembra 2013 v zadevi F-130/11, Verile in Gjergji/Komisija;

               —

               odloči, da vsaka stranka nosi svoje stroške tega postopka;

               —

               M. Verilu in A. Gjergji naloži stroške postopka pred Sodiščem za uslužbence.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja štiri pritožbene razloge.

               1.

               Prvi pritožbeni razlog se nanaša na kršitev pojma akta, ki posega v položaj, ker naj bi Sodišče za uslužbence s tem, da je predlog Komisije zainteresiranim osebam o številu let delovne dobe, ki se priznajo v okviru prenosa njihovih pokojninskih pravic na podlagi člena 11(2) priloge VIII h Kadrovskim predpisom za uradnike Evropske unije opredelilo kot akt, ki posega v položaj, presodilo, da je tožba dopustna (v zvezi s točkami od 37 do 55 izpodbijane sodbe).

               2.

               Drugi pritožbeni razlog se nanaša na to, da naj bi Sodišče za uslužbence nezakonito po uradni dolžnosti podalo ugovor nezakonitosti splošnih izvedbenih določb za prenos pokojninskih pravic, sprejetih leta 2011. Komisija trdi, da pritožnici tega razloga v okviru tožbe nista izrecno zatrjevali in da glede njega ni tekla kontradiktorna razprava (v zvezi s točkama 72 in 73 izpodbijane sodbe).

               3.

               Tretji pritožbeni razlog se nanaša na to, da je Sodišče za uslužbence pri razlagi člena 11 priloge VIII h Kadrovskim predpisom za uradnike Evropske unije in določb v zvezi s prenosom pokojninskih pravic napačno razlagalo pravo (v zvezi s točkami od 74 do 98, 106, 109 in 110 izpodbijane sodbe). Komisija trdi, da se je Sodišče za uslužbence ob upoštevanju tega, da se pojem „ažurirana kapitalizirana vrednost“ iz člena 11(2) navedene priloge VIII razlikuje od pojma „aktuarski ekvivalent“ iz člena 11(1) in je opredeljen v členu 8 navedene priloge VIII, omejilo le na jezikovno razlago in podalo ugotovitve, ki lahko povzročijo zelo neenako obravnavanje uradnikov, ki so zahtevali prenos „in“ in uradnikov, ki so zahtevali prenos „out“ svojih pokojninskih pravic. Komisija navaja, da razlaga Sodišča za uslužbence ni združljiva niti z zahtevami po finančnem ravnovesju pokojninskega sistema Evropske unije niti z lastninsko pravico uradnikov, ki zahtevajo prenos „in“.

               4.

               Četrti pritožbeni razlog se nanaša na to, da naj bi Sodišče za uslužbence napačno uporabilo pravo, ker je štelo, da so pravice pritožnic v tožbenem postopku v zvezi s prenosom njihovih pokojninskih pravic „v celoti nastale“ že z začetkom veljavnosti splošnih izvedbenih določb o prenosu pokojninskih pravic, sprejetih leta 2011, saj naj bi bile prenesene pokojninske pravice opredeljene šele s končno odločbo o priznavanju (v zvezi s točkami od 99 do 108 izpodbijane sodbe).


title: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 27. januarja 2005 v zadevi C-416/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2001/18/ES — Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)

text:
               30.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 106/7

      SODBA SODIŠČA

   (četrti senat)
   z dne 27. januarja 2005
   v zadevi C-416/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2001/18/ES - Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)
   (2005/C 106/13)
   Jezik postopka: grščina
   V zadevi C-416/03, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: M. Konstantinidis) proti Helenski republiki (zastopnica: N. Dafniou), je Sodišče (četrti senat) v sestavi K. Lenaerts predsednik senata, N. Colneric in K. Schiemann (poročevalec), sodnika, generalna pravobranilka: J. Kokott, sodni tajnik: R. Grass, dne 27. januarja 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1)

               Helenska republika, s tem, da v predpisanem roku ni sprejela vseh zakonskih in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2001/18/ES Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 12. marca 2001 o namernem sproščanju gensko spremenjenih organizmov v okolje in razveljavitvi Direktive Sveta 90/220/EGS, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2)

               Helenski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 275, 15.11.2003.


title: Zadeva C-536/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberlandesgericht Wien (Avstrija) 20. oktobra 2011 – Bundeswettbewerbsbehörde proti Donau Chemie AG in drugim

text:
               14.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 13/5

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberlandesgericht Wien (Avstrija) 20. oktobra 2011 – Bundeswettbewerbsbehörde proti Donau Chemie AG in drugim
   (Zadeva C-536/11)
   2012/C 13/11
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Oberlandesgericht Wien

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Predlagatelj: Bundeswettbewerbsbehörde

      Nasprotne udeleženke: Donau Chemie AG, Donauchem GmbH, DC Druck-Chemie Süd GmbH & Co KG, Brenntag Austria Holding GmbH, Brenntag CEE GmbH, Ashland-Südchemie-Kernfest GmbH, Ashland Südchemie Hantos GmbH

      Drugi udeleženki: Bundeskartellanwalt, Verband Druck & Medientechnik

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali pravo Unije – zlasti glede na sodbo Sodišča z dne 14. junija 2011 v zadevi Pfleiderer, C-360/09 – nasprotuje nacionalni konkurenčnopravni določbi, v skladu s katero je odobritev vpogleda v spis sodišča, pristojnega za konkurenčnopravne zadeve, za tretje, ki niso udeleženi v postopku, zaradi priprave odškodninskih tožb proti udeležencem omejevalnega sporazuma (tudi) v postopku, v katerem sta bila uporabljena člen 101 PDEU ali 102 PDEU v povezavi z Uredbo št. 1/2003/ES (1), brez izjeme odvisna od soglasja vseh strank v postopku in sodišču v posamičnem primeru ne omogoča tehtanja interesov, ki jih varuje pravo Unije, za določitev pogojev, pod katerimi se odobri ali zavrne vpogled v spis?

         Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen:

               2.

               Ali pravo Unije nasprotuje takšni nacionalni določbi, če ta sicer enako velja za postopke, v katerih se uporablja zgolj nacionalno konkurenčno pravo, in ne predvideva posebnega pravila za dokumentacijo, ki so jo dali na voljo prosilci za ugodno obravnavo, primerljive nacionalne določbe v drugih vrstah postopka, zlasti v pravdnem in nepravdnem civilnem postopku in v kazenskem postopku, pa vpogled v sodni spis omogočajo tudi brez soglasja strank, če tretji, ki ne sodeluje v postopku, verodostojno izkaže pravni interes za vpogled v spis in prevladujoči interesi drugega ali prevladujoči javni interesi v posameznem primeru ne nasprotujejo vpogledu v spis?

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe; UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205.