title: Zadeva T-594/19: Sklep Splošnega sodišča z dne 27. aprila 2020 – Axactor/EUIPO – Axa (AXACTOR) (Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Umik ugovora – Ustavitev postopka)

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/27

      Sklep Splošnega sodišča z dne 27. aprila 2020 – Axactor/EUIPO – Axa (AXACTOR)
      (Zadeva T-594/19) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Umik ugovora - Ustavitev postopka)
      (2020/C 209/37)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Axactor SE (Oslo, Norveška) (zastopniki: D. Stone, A. Dykes, A. Leonelli, solicitors)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe pri EUIPO, intervenientka pred Splošnim sodiščem: Axa SA (Pariz, Francija) (zastopnik: P. Martini-Berthon, odvetnik)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 28. junija 2019 (zadeva R 479/2018-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Axa SA in Axactor SE.

         Izrek

                  1.

                  Postopek s tožbo se ustavi.

                  2.

                  Družbi Axactor SE in Axa SA nosita svoje stroške in vsaka polovico stroškov Urada Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO).

         (1)  UL C 363, 28.10.2019.


title: Zadeva T-623/19: Sklep Splošnega sodišča z dne 30. aprila 2020 – ArcelorMittal Bremen/Komisija (Tožba zaradi nedelovanja – Direktiva 2003/87/ES – Sistem za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov – Sklep 2011/278/EU – Prehodna pravila za usklajeno brezplačno dodelitev pravic do emisije – Sprememba preglednice nacionalnih dodelitev glede Nemčije za obdobje od 2013 do 2020 – Bistveno povečanje zmogljivosti – Prenehanje obstoja predmeta spora – Ustavitev postopka)

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/28

      Sklep Splošnega sodišča z dne 30. aprila 2020 – ArcelorMittal Bremen/Komisija
      (Zadeva T-623/19) (1)

      (Tožba zaradi nedelovanja - Direktiva 2003/87/ES - Sistem za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov - Sklep 2011/278/EU - Prehodna pravila za usklajeno brezplačno dodelitev pravic do emisije - Sprememba preglednice nacionalnih dodelitev glede Nemčije za obdobje od 2013 do 2020 - Bistveno povečanje zmogljivosti - Prenehanje obstoja predmeta spora - Ustavitev postopka)
      (2020/C 209/38)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: ArcelorMittal Bremen GmbH (Bremen, Nemčija) (zastopnika: S. Altenschmidt in L. Buschmann, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: J.-F. Brakeland in A. Becker, agenta)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 265 PDEU, naj se ugotovi, da Komisija protizakonito ni odločila o skupni letni količini pravic do emisij, ki naj bi se brezplačno dodelile zaradi bistvene spremembe zmogljivosti podnaprave tožeče stranke z referenčno vrednostjo za vročo litino, in podredno, predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti sklepa, ki naj bi ga Komisija sprejela 19. julija 2019 v zvezi z opominom tožeče stranke z dne 1. julija 2019.

         Izrek

                  1.

                  Postopek s tožbo se ustavi.

                  2.

                  Vsaka stranka nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 363, 28.10.2019.


title: Zadeva T-146/20 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 4. maja 2020 – Csordas in drugi/Komisija („Začasna odredba – Javni uslužbenci – Volitve lokalne sekcije odbora uslužbencev Komisije za Luxembourg – Pravilnost – Obveznost nadzora institucije – Predlog za izdajo začasnih odredb – Neobstoj fumus boni juris“)

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/29

      Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 4. maja 2020 – Csordas in drugi/Komisija
      (Zadeva T-146/20 R)
      („Začasna odredba - Javni uslužbenci - Volitve lokalne sekcije odbora uslužbencev Komisije za Luxembourg - Pravilnost - Obveznost nadzora institucije - Predlog za izdajo začasnih odredb - Neobstoj fumus boni juris“)
      (2020/C 209/39)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Tožeče stranke: Annamaria Csordas (Luxembourg, Luksemburg), Adrian Sorin Cristescu (Luxembourg), Jean Putz (Esch-sur-Alzette, Luksemburg), Miguel Vicente-Nunez (Luxembourg) (zastopnik: M.-A. Lucas, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: D. Milanowska, T. Lilamand in T. Bohr, agenti)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 270 PDEU in člena 91(4) Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije, s katerim se primarno predlaga, naj se na eni strani odloži izvršitev, prvič, dopisa volilnega odbora z dne 26. novembra 2019 o razglasitvi rezultatov volitev lokalne sekcije odbora uslužbencev Komisije za Luxembourg, drugič, sklepa Komisije z dne 28. novembra 2019 o izračunu reprezentativnosti sindikatov in združenj v instituciji, tretjič, mandata lokalne sekcije odbora uslužbencev Komisije za Luxembourg, ki je rezultat volitev novembra 2019, četrtič, imenovanja delegatov s strani lokalne sekcije odbora uslužbencev Komisije za Luxembourg za centralni odbor uslužbencev Komisije, in petič, vsake odločitve o dodeljevanju dodatnih sredstev predstavnikom uslužbencev Komisije, ter naj se na drugi strani Komisiji naloži ohranitev delovanja odbora uslužbencev, ki se mu izteka mandat, do datuma razglasitve sodbe v glavni stvari, hkrati pa naj se ta mandat omeji na tekoče zadeve, podredno pa se predlaga, naj se na eni strani naloži Komisiji, da mandat lokalne sekcije odbora uslužbencev Komisije za Luxembourg, ki je rezultat volitev novembra 2019, omeji na tekoče zadeve, in na drugi strani tej lokalni sekciji, da za centralni odbor uslužbencev Komisije imenuje predstavnike, ki jih je predlagal Union syndicale Luxembourg.

         Izrek

                  1.

                  Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

                  2.

                  Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva T-179/20: Tožba, vložena 18. marca 2020 – JP/Komisija

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/29

      Tožba, vložena 18. marca 2020 – JP/Komisija
      (Zadeva T-179/20)
      (2020/C 209/40)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: JP (zastopnika: S. Rodrigues in A. Champetier, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi ničnost sklepa z dne 17. julija 2019 o neuvrstitvi tožeče stranke na rezervni seznam uspešnih kandidatov natečaja EPSO/AD/363/18 – Upravni uslužbenci (AD7) in sklepa z dne 10. decembra 2019 o zavrnitvi zahteve tožeče stranke za pregled;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo odškodnine za utrpljeno škodo; in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev načela, v skladu s katerim morajo člani natečajne komisije imeti sposobnosti, potrebne za izvedbo objektivne ocene dosežkov in poklicnih kvalifikacij tožeče stranke med razgovorom o zadevnem področju, kršitev načela enakega obravnavanja in kršitev načela zaupanja v pravo.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev načela, v skladu s katerim mora biti sestava natečajne komisija dovolj stabilna.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji.


title: Zadeva T-210/20: Tožba, vložena 20. aprila 2020 – Square/EUIPO ($ Cash App)

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/30

      Tožba, vložena 20. aprila 2020 – Square/EUIPO ($ Cash App)
      (Zadeva T-210/20)
      (2020/C 209/41)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Square, Inc. (San Francisco, Kalifornija, Združene države) (zastopniki: M. Hawkins, Solicitor, K. Lüder, in T. Dolde, odvetniki)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Zadevna sporna znamka: mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija, figurativne znamke $ Cash App – mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija, št. 1 410 819

         Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 5. februarja 2020 v zadevi R 811/2019-1

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški postopka pred oddelkom za operativne dejavnosti in pred odborom za pritožbe.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  Kršitev člena 72(2) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev člena 94(1) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev člena 7(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev načel enakega obravnavanja in dobrega upravljanja.


title: Zadeva T-211/20: Tožba, vložena 20. aprila 2020 – Square/EUIPO ($ Cash App)

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/31

      Tožba, vložena 20. aprila 2020 – Square/EUIPO ($ Cash App)
      (Zadeva T-211/20)
      (2020/C 209/42)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Square, Inc. (San Francisco, Kalifornija, Združene države) (zastopniki: M. Hawkins, Solicitor, K. Lüder in T. Dolde, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Zadevna sporna znamka: mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija, figurativne znamke $ Cash App – mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija, št. 1410 839

         Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 5. februarja 2020 v zadevi R 810/2019-1

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški postopka pred oddelkom za operativne dejavnosti in pred odborom za pritožbe.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  Kršitev člena 72(2) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev člena 94(1) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev člena 7(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-219/20: Tožba, vložena 15. aprila 2020 – JK/Komisija

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/32

      Tožba, vložena 15. aprila 2020 – JK/Komisija
      (Zadeva T-219/20)
      (2020/C 209/43)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: JK (zastopnica: N. de Montigny, odvetnica)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlog

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  za nično razglasi odločbo Direktorja GD proračun in administracija, človeški viri, ESZD, z dne 5. junija 2019, s katero je bila zavrnjena pritožba tožeče stranke, vložena 5. februarja 2019 na podlagi člena 24 Kadrovskih predpisov;

                  —

                  za nično razglasi implicitno zavrnilno odločbo Organa za imenovanja Komisije v zvezi z pritožbo tožeče stranke, vložene 5. februarja 2019 na podlagi člena 24 Kadrovskih predpisov;

                  —

                  glede na to, da ta odločba sledi implicitni zavrnitvi, za nično razglasi odločbo o zavrnitvi pritožbe tožeče stranke, vložene 4. septembra 2019, ki ji jo je Direktor GD proračun in administracija, človeški viri in varnost vročil 6. januarja 2020;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbena razloga in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 12a Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije (v nadaljevanju: Kadrovski predpisi), napačno uporabo prava pri presoji pojma nadlegovanje in natančneje presoji glede izpolnjevanja dolžnosti pomoči institucije na podlagi člena 24 Kadrovskih predpisov in na napačno uporabo prava, ki jo je OI storil v okviru zavrnitve pritožbe tožeče stranke pred kakršno koli iniciativo za upravno preiskavo glede pomembnosti dokazov, ki so bili predloženi v utemeljitev pritožbe tožeče stranke.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog se nanaša na očitno napako pri presoji dokazov, predloženih v utemeljitev zahtevka za pomoč, glede na to, da naj bi tožeča stranka v svoji pritožbi predložila dovolj dokazov, ki izkazujejo obstoj napadov nanjo.


title: Zadeva T-223/20: Tožba, vložena 23. aprila 2020 – Orion/Komisija

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/32

      Tožba, vložena 23. aprila 2020 – Orion/Komisija
      (Zadeva T-223/20)
      (2020/C 209/44)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Orion Oyj (Espoo, Finska) (zastopniki: C. Schoonderbeek, odvetnik, J. Mulryne in E. Amos, Solicitors)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  odločbo tožene stranke z dne 13. februarja 2020 o podelitvi dovoljenja za promet z generičnim zdravilom za „Dexmedetomidine Accord“ razglasi za nično;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka in drugih stroškov, povezanih s to zadevo.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: z izpodbijano odločbo naj bi bil kršen člen 10(1) Direktive 2001/83/ES, (1) v povezavi s členom 10(2)(a) te direktive, ker zdravilo „Precedex“, kateremu je bilo v Češki republiki pred njenim pristopom k EU dodeljeno nacionalno dovoljenje za promet, potrjuje kot referenčno zdravilo, glede na to da to nacionalno dovoljenje za promet ni bilo dodeljeno (ali posodobljeno) v skladu z veljavnimi pravili Unije.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: z izpodbijano odločbo naj bi bil kršen člen 14(11) Uredbe 726/2004, (2) v povezavi s členoma 10(1) in 6(1) Direktive 2001/83, saj je bilo ugotovljeno, da je zakonsko varstvo podatkov za izdelek tožeče stranke, „Dexdor“, poteklo, ter potrjeno, da bi ga bilo (in podatke o raziskavah, na katerih temelji) mogoče uporabiti kot referenčno zdravilo v utemeljitev vloge za dovoljenje za promet kopije (generičnega) izdelka, glede na to, da za zdravili „Precedex“ in „Dexdor“ velja isto splošno dovoljenje za promet.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: izpodbijana odločba ne vsebuje ustrezne obrazložitve, kot to zahteva člen 296 PDEU.

         (1)  Direktiva 2001/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini (UL L 311, 28.11.2001, str. 67).

         (2)  Uredba (ES) št. 726/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o postopkih Skupnosti za pridobitev dovoljenja za promet in nadzor zdravil za humano in veterinarsko uporabo ter o ustanovitvi Evropske agencije za zdravila (UL 2004, L 136, str. 1).


title: Zadeva T-230/20: Tožba, vložena 27. aprila 2020 – PNB Banka/ECB

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/33

      Tožba, vložena 27. aprila 2020 – PNB Banka/ECB
      (Zadeva T-230/20)
      (2020/C 209/45)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: PNB Banka AS (Riga, Latvija) (zastopnik: O. Behrends, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska centralna banka

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  za ničen razglasi sklep ECB z dne 17. februarja 2020 o odvzemu bančne licence AS PNB Banka;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja trinajst tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: besedilo zadevnega sklepa vsebuje nepopolne in napačne postopkovne informacije.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: ECB je v zvezi z izpodbijanim sklepom nezakonito uporabila dvostopenjski postopek (ki vključuje predlog pristojnega nacionalnega organa), v skladu s členom 14(5), drugi pododstavek, Uredbe Sveta (EU) št. 1024/2013 (1) in člena 83 Uredbe (EU) št. 468/2014 (2), kljub sklepu ECB o prerazvrstitvi z dne 1. marca 2019, s katero je ECB prevzela neposreden nadzor nad tožečo stranko.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: kršitev postopka pred pristojnim nacionalnim organom, in sicer Financial and Capital Market Commission (FCMC).

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: zaradi postopkovne določbe člena 83(1) Uredbe (EU) št. 468/2014, naj bi bilo za ECB postopkovno nemogoče, da 17. februarja 2020 sprejme osnutek sklepa o odvzemu licence z dnem 12. september 2019.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: izpodbijani sklep je postal postopkovno in vsebinsko nezakonit zaradi de facto odvzema licence s strani ECB na podlagi predhodne ocene, propada ali bo verjetno propadla‘ (v nadaljevanju: FOLTF) z dne 15. avgusta 2019.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: izpodbijani sklep je nezakonit, ker temelji na nezakonitem vmešavanju v pravice tožeče stranke do zastopanja, s katerim so mu v celoti odvzete postopkovne pravice.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog: izpodbijani sklep je nezakonit, ker temelji na nezadostni obrazložitvi.

                  8.

                  Osmi tožbeni razlog: kršitev pravice tožeče stranke do zaslišanja.

                  9.

                  Deveti tožbeni razlog: ECB je bilo preprečeno, da bi se oprla na latvijsko odločbo o insolventnosti z dne 12. septembra 2019, ker je bil ta sklep nezakonit in je temeljil izključno na napačni FOLTF oceni s strani ECB.

                  10.

                  Deseti tožbeni razlog: ECB se je napačno opirala na nadaljnje razloge izpodbijanega sklepa, namreč zatrjevane kršitve omejitve velike izpostavljenosti in regulatornih kapitalskih zahtev, ki niso bile utemeljene in na katere se FCMC ni oprl v svojem osnutku sklepa.

                  11.

                  Enajsti tožbeni razlog: izpodbijani sklep je vsebinsko nezakonit, ker je bila tožeča stranka pod izključnim nadzorom FCMC in s tem posredno tudi ECB od 12. septembra 2019.

                  12.

                  Dvanajsti tožbeni razlog: izpodbijani sklep je nesorazmeren.

                  13.

                  Trinajsti tožbeni razlog: izpodbijani sklep temelji na vseh pomanjkljuvostih ocene FOLFT.

         (1)  Uredba Sveta (EU) št. 1024/2013 z dne 15. oktobra 2013 o prenosu posebnih nalog, ki se nanašajo na politike bonitetnega nadzora kreditnih institucij, na Evropsko centralno banko (UL L 287, 29.10.2013, str. 63).

         (2)  Uredba (EU) št. 468/2014 Evropske centralne banke z dne 16. aprila 2014 o vzpostavitvi okvira za sodelovanje znotraj enotnega mehanizma nadzora med Evropsko centralno banko in pristojnimi nacionalnimi organi ter z imenovanimi nacionalnimi organi (UL L 141, 14.5.2014, str. 1).


title: Zadeva T-231/20: Tožba, vložena 23. aprila 2020 – Price/Svet

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/35

      Tožba, vložena 23. aprila 2020 – Price/Svet
      (Zadeva T-231/20)
      (2020/C 209/46)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: David Price (Le Dorat, Francija) (zastopnik: J. Fouchet, odvetnik)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  prekine odločanje v tem postopku in Sodišču Evropske unije postavi ta vprašanja za predhodno določanje po hitrem postopku:

                              1.

                              Ali izstop Združenega kraljestva iz Evropske unije ukinja državljanstvo EU za državljane Združenega kraljestva, ki so pred koncem prehodnega obdobja izvrševali pravico do prostega gibanja in proste naselitve na ozemlju druge države članice?

                              2.

                              Če je tako, ali je treba člene 2, 3, 10, 12 in 127 sporazuma o izstopu, v povezavi z odstavkom 6 njegove preambule ter členi 18, 20 in 21 Pogodbe o delovanju Evropske unije razumeti tako, da je tem državljanom Združenega kraljestva brez izjeme dovoljeno ohraniti pravice iz državljanstva Unije, ki so jih imeli pred izstopom njihove države iz Evropske unije?

                              3.

                              Če je odgovor na drugo vprašanje nikalen, ali sporazum o izstopu s tem, da ne vsebuje določbe, s katero bi jim bilo brez izjeme dovoljeno ohraniti te pravice, ne krši členov 18, 20 in 21 Pogodbe o delovanju Evropske unije?

                              4.

                              V vsakem primeru, ali člen 127(1)(b) sporazuma o izstopu s tem, da državljanom Unije, ki so izvrševali svojo pravico do prostega gibanja in proste naselitve v Združenem kraljestvu, odvzema pravico voliti in biti voljen na občinskih volitvah v tej državi, ne krši členov 18, 20 in 21 Pogodbe o delovanju Evropske unije ter členov 39 in 40 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, in če Splošno sodišče in Sodišče te določbe razlagata na isti način kot francoski Conseil d’État (državni svet), ali se ta kršitev ne nanaša na državljane Združenega kraljestva, ki so izvrševali pravico do prostega gibanja in proste nastanitve?

                  —

                  Sklep Sveta (EU) 2020/135 z dne 30. januarja 2020 o sklenitvi Sporazuma o izstopu Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska iz Evropske unije in Evropske skupnosti za atomsko energijo ter Sporazum o izstopu Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska iz Evropske unije in Evropske skupnosti za atomsko energijo razglasi za nična v delu, v katerem sporazum o izstopu ne ščiti v celoti pravice do zdravja teh državljanov in v delu, v katerem ta akta samodejno in na splošno, brez vsakršnega nadzora sorazmernosti, razlikujeta državljane Unije od državljanov Združenega kraljestva od 1. februarja 2020, in s tem med drugim razglasi ničnost šestega odstavka preambule ter členov 9, 10 in 127 sporazuma o izstopu;

                  —

                  Evropski uniji naloži plačilo vseh stroškov postopka, vključno s stroški za najem odvetnika v višini 5 000 EUR.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja osem tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: neobstoj preizkusa sorazmernosti izbrisa državljanstva EU za nekatere kategorije državljanov Združenega kraljestva. Tožeča stranka trdi, da kot državljan EU, ki je izvrševal svojo pravico do prostega gibanja v Uniji in je pred več kot petnajstimi leti zapustil ozemlje Združenega kraljestva, ni imel pravice voliti na referendumu 23. junija 2016 o članstvu Združenega kraljestva v Evropski uniji.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev načel demokracije, enakega obravnavanja, prostega gibanja, svobode izražanja in dobrega upravljanja.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: kršitev pravnega reda Unije in načela enakega obravnavanja, ki je del državljanstva EU. Tožeča stranka med drugim trdi, da je izpodbijani sklep v nasprotju s pravnim redom Unije, ki določa načelo enakega obravnavanja vseh državljanov, in s pravnim redom Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: kršitev načel pravne varnosti in varstva legitimnih pričakovanj. Tožeča stranka v zvezi s tem med drugim trdi, da je z izpodbijanim sklepom potrjena izguba njene pravice do stalnega prebivališča, ki jo je pridobila po petih letih neprekinjenega bivanja v državi članici, ne da bi bile določene konkretne posledice te izgube in predvsem ne da bi bil opravljen kakršen koli preizkus sorazmernosti.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: kršitev pravice do zasebnega in družinskega življenja, zagotovljene s Konvencijo o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Tožeča stranka trdi, da izpodbijani sklep vpliva na njeno pravico do zasebnega in družinskega življenja, ker ji odvzema državljanstvo EU in s tem pravico do prostega prebivanja na ozemlju države članice, katere državljanstva nima, vendar si je na njenem ozemlju ustvarila svoje družinsko življenje.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: kršitev pravice državljanov Združenega kraljestva voliti in biti voljen na občinskih in evropskih volitvah. Po mnenju tožeče stranke člen 127 sporazuma o izstopu krši člen 18 PDEU ter člena 20 in 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Izpodbijani sklep naj bi torej moral biti razveljavljen v delu, v katerem ratificira sporazum, ki vključuje določbo, ki ustvarja diskriminacijo med državljani Združenega kraljestva.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog: sporazum o izstopu samodejno in na splošno razlikuje državljane Unije od državljanov Združenega kraljestva, brez vsakršnega nadzora sorazmernosti glede zasebnega in družinskega življenja državljanov Združenega kraljestva od 1. februarja 2020. Tožeča stranka v podporo temu tožbenemu razlogu zatrjuje, da izbris državljanstva EU ne more biti samodejno in splošno, da bi bilo treba opraviti in concreto presojo posledic in da je treba zaradi neobstoja take presoje izpodbijani sklep razglasiti za ničen.

                  8.

                  Osmi tožbeni razlog: kršitev člena 35 Listine o temeljnih pravicah, tj. pravice do zdravja. Tožeča stranka meni, da zato, ker sporazum o izstopu ne določa nobenih ukrepov zaščite njene pravice do zdravja, ta podporna pristojnost za Združeno kraljestvo in njene državljane izgine, kar slednje postavi v nevarnost zlasti v obdobju pandemije in zdravstvene krize.


title: Zadeva T-238/20: Tožba, vložena 1. maja 2020 – Ryanair/Komisija

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/36

      Tožba, vložena 1. maja 2020 – Ryanair/Komisija
      (Zadeva T-238/20)
      (2020/C 209/47)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Ryanair DAC (Swords, Irska) (zastopniki: E. Vahida, F. Laprévote, S. Rating in I. Metaxas-Maranghidis, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi za ničen sklep Evropske komisije (EU) z dne 11. aprila 2020 v zvezi z državno pomočjo SA.56812 (1) in

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov.

                  —

                  Tožeča stranka je predlagala tudi, naj se njena tožba obravnava po hitrem postopku iz člena 23a Statuta Sodišča.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: Sklep Komisije krši nekatere določbe PDEU in splošna načela evropskega prava v zvezi s prepovedjo diskriminacije na podlagi nacionalnosti in v zvezi s prostim pretokom storitev, na katerih od konca osemdesetih let prejšnjega stoletja temelji liberalizacija letalskega prevoza v EU. Liberalizacija trga letalskih prevozov v EU je omogočila rast resnično vseevropskih nizkocenovnih letalskih družb. Sklep Komisije ne upošteva vloge takih vseevropskih letalskih družb pri zagotavljanju povezav med državami članicami EU, s tem da Švedski dovoljuje, da dodeli pomoč le tistim letalskim družbam EU, ki jim je Švedska izdala operativne licence. Člen 107(3)(b) PDEU določa izjemo od prepovedi državne pomoči, vsebovane v členu 107(1) PDEU, vendar ne določa izjeme od ostalih pravil in načel PDEU.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: Sklep Komisije krši njeno obveznost, da koristi pomoči uravnoteži z negativnimi učinki na pogoje poslovanja in ohranjanje neizkrivljene konkurence (to je tako imenovano „tehtanje“).

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: Komisija kljub obstoju resnih težav ni začela formalnega postopka preiskave in je kršila procesne pravice tožeče stranke.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: S sklepom je bila kršena obveznost obrazložitve, ki jo ima Komisija.

         (1)  Sklep Evropske komisije (EU) z dne 11. aprila 2020 v zvezi z državno pomočjo SA.56812 Švedska – Kreditna jamstvena shema letalskim družbam znotraj začasnega okvira za ukrepe državne pomoči v podporo gospodarstvu ob izbruhu COVID-19 (še neobjavljen v UL).


title: Zadeva T-239/20: Tožba, vložena 30. aprila 2020 – Stada Arzneimittel/EUIPO – Pfizer (RUXXIMLA)

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/37

      Tožba, vložena 30. aprila 2020 – Stada Arzneimittel/EUIPO – Pfizer (RUXXIMLA)
      (Zadeva T-239/20)
      (2020/C 209/48)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Nemčija) (zastopnika: J.-C. Plate in R. Kaase, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Pfizer Inc. (New York, New York, Združene države)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

         Zadevna sporna znamka: prijava besedne znamke Evropske unije RUXXIMLA – prijava št. 17 865 742

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 13. februarja 2020 v zadevi R 1879/2019-4

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi izpodbijano odločbo;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov, vključno s stroški postopka s pritožbo.

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (EU) 2017/1001.


title: Zadeva T-248/20: Tožba, vložena 5. maja 2020 – Stada Arzneimittel/EUIPO – Pfizer (RUXYMLA)

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/38

      Tožba, vložena 5. maja 2020 – Stada Arzneimittel/EUIPO – Pfizer (RUXYMLA)
      (Zadeva T-248/20)
      (2020/C 209/49)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Nemčija) (zastopnika: J.-C. Plate in R. Kaase, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Pfizer Inc. (New York, New York, Združene države)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

         Zadevna sporna znamka: prijava besedne znamke Evropske unije RUXYMLA – prijava št. 17 865 739

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 13. februarja 2020 v zadevi R 1878/2019-4

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi izpodbijano odločbo;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov, vključno s stroški postopka s pritožbo.

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (EU) 2017/1001.


title: Zadeva T-257/20: Tožba, vložena 7. maja 2020 – González Calvet/SRB

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/39

      Tožba, vložena 7. maja 2020 – González Calvet/SRB
      (Zadeva T-257/20)
      (2020/C 209/50)
      Jezik postopka: španščina

         Stranki

         Tožeči stranki: Ramón González Calvet in Joan González Calvet (Barcelona, Španija) (zastopnik: P. Molina Bosch, odvetnik)

         Tožena stranka: Enotni odbor za reševanje

         Predlogi

      Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

                  —

                  sklep Enotnega odbora za reševanje SRB/EES/2020/52 z dne 17. marca 2020 razglasi za ničen;

                  —

                  ovrednoti vsa sredstva celotne skupine Banco Popular in ne le sredstev matične družbe ločeno od sredstev hčerinskih družb, kot je to storila družba Deloitte, saj je družba Banco Santander prevzela celotno skupino, ne samo matične družbe;

                  —

                  ovrednoti donosne kredite v višini 100 % njihove knjigovodske vrednosti;

                  —

                  ovrednoti nedonosne kredite v višini 100 % njihove knjigovodske vrednosti, saj je bilo njihovo zavarovanje in kritje z rezervacijami blizu 100 %;

                  —

                  ovrednoti nepremičnine skupine Banco Popular na 10 896 000 000 EUR, saj so ustrezne rezervacije že bile odštete;

                  —

                  v skladu s trditvami, podanimi v tožbi, ovrednoti skupno premoženje skupine Banco Popular na 153 785 000 000 EUR, kar v primeru likvidacije daje tržno vrednost za delničarje v višini 29 365 000 000 EUR, po odbitku 124 420 000 000 EUR, ki so bili po mnenju družbe Deloitte dolgovani upnikom;

                  —

                  določi nadomestilo v višini 7,00 EUR na delnico, kar ustreza delitvi 29 365 000 000 EUR s 4 196 000 000 delnic, ki so bile v obtoku v času reševanja;

                  —

                  se D. Ramonu González Calvetu izplača nadomestilo v višini 317 072 EUR (tristo sedemnajst tisoč dvainsedemdeset eurov) zaradi odvzema lastništva nad njegovimi 45 296 delnicami, D. Juanu González Calvetu pa v višini 11 977 EUR (enajst tisoč devetsto sedeminsedemdeset eurov) zaradi razlastitve njegovih 1 711 delnic, skupaj s stroški postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Enotni odbor za reševanje (SRB) je 6. junija 2017 rešil družbo Banco Popular in jo za ceno 1 EUR prodal družbi Banco Santander. Enotni odbor za reševanje je z odločitvijo SRB/EES/2020/52 z dne 17. marca 2020, po posvetovanju z imetniki obveznic in delničarji družbe Banco Popular, na katere vpliva reševanje te banke, na podlagi poročila o vrednotenju 3 družbe Deloitte odločil, da zadevna subjekta nista upravičena do nadomestila.
      Tožeči stranki v tožbi trdita, da je družba Deloitte revizijska družba, ki je zaradi primerov, kot so Gowex, Bankia, Gescartera in Abengoa, izgubila svoj ugled, ter da trenutno dejansko ne izvaja revizije nobene velike španske banke.
      Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata naslednje:

                  1.

                  Tožeči stranki trdita, da je vrednotenje družbe Deloitte pristransko do interesov SRB in škodi delničarjem, med drugim zato, ker:

                              —

                              podcenjuje odložene terjatve za davek, ki jih je družba Banco Santander v celoti izterjala;

                              —

                              ne upošteva, da je bilo kritje nedonosnih kreditov z zavarovanji in kritji z rezervacijami 100 %;

                              —

                              podcenjuje portfelj donosnih kreditov;

                              —

                              ne knjiži vseh sredstev skupine Banco Popular in ločuje sredstva pravne osebe Banco Popular od sredstev njenih hčerinskih družb in povezanih družb;

                              —

                              ne upošteva, da je bila čista knjigovodska vrednost nepremičnega premoženja po odbitku rezervacij 10 896 000 000 EUR.

                  2.

                  SRB je 23. maja 2017 najel družbo Deloitte, da ovrednoti družbo Banco Popular v času, ko je njena predsednica Elka König v intervjuju na televiziji Bloomberg TV priznala, da je družba Banco Popular v postopku opazovanja. Iz tega sledi, da se je SRB že 23. maja 2017 odločil rešiti družbo Banco Popular, za kar je 31. maja izvedla agencija Reuters, kar je povzročilo odliv vlog in kolaps likvidnosti družbe Banco Popular.

                  3.

                  Po mnenju družbe Banco de España naj bi Evropska centralna banka štela, da je družba Banco Popular od 13. marca 2017 solventna banka. Družba Banco Popular nikoli ni bila v likvidaciji, kot trdi družba Deloitte, vendar je jasno, da si je SRB zastavil cilj rešiti družbo Banco Popular, da bi lahko rešil družbo Banco Santander, ki je evropska in svetovna sistemska banka, katere izgube (za katere sta tožeči stranki izračunali, da so v letu 2017 znašale 22 573 000 000 EUR) so bile preko razlastitve in prevzema družbe Banco Popular njenim delničarjem prikrite.


title: Zadeva T-266/20: Tožba, vložena 8. maja 2020 – Global Chartered Controller Institute/EUIPO – CFA Institute (CCA CHARTERED CONTROLLER ANALYST CERTIFICATE)

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/40

      Tožba, vložena 8. maja 2020 – Global Chartered Controller Institute/EUIPO – CFA Institute (CCA CHARTERED CONTROLLER ANALYST CERTIFICATE)
      (Zadeva T-266/20)
      (2020/C 209/51)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Global Chartered Controller Institute SL (Alicante, Španija) (zastopnika: M. Pomares Caballero in T. Barber Giner, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: CFA Institute (Charlottesville, Virginia, Združene države)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: Tožeča stranka

         Zadevna sporna znamka: Prijava figurativne znamke Evropske unije CCA CHARTERED CONTROLLER ANALYST CERTIFICATE – Prijava št. 15 508 161

         Postopek pred EUIPO: Postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: Odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 25. februarja 2020 v zadevi R 235/2019-5

         Tožbeni predlog

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo spremeni in ugotovi, da v tem primeru niso izpolnjeni pogoji za uporabo relativnega razloga za zavrnitev registracije iz člena 8(1)(b) Uredbe o blagovni znamki EU;

                  —

                  ali, če tega ne stori, razveljavi izpodbijano odločbo, in

                  —

                  EUIPO naloži, naj nosi svoje stroške in stroške tožeče stranke (vključno s stroški postopka pred odborom za pritožbe), ter intervenientki naloži, naj nosi stroške postopka pred oddelkom za ugovore.

         Navajani tožbeni razlog

      Kršitev člena 8(1)(b) in člena 92 Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (EU) 2017/1001.


title: Zahtevek za svetovalno mnenje Sodišča Efte, ki ga je 3. marca 2020 vložilo sodišče Norges Høyesterett v zadevi Abdulkerim Kerim proti norveški vladi (Zadeva E-1/20) 2020/C 218/08

text:
               2.7.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 218/13

      Zahtevek za svetovalno mnenje Sodišča Efte, ki ga je 3. marca 2020 vložilo sodišče Norges Høyesterett v zadevi Abdulkerim Kerim proti norveški vladi
      (Zadeva E-1/20)
      (2020/C 218/08)
      Sodišče Norges Høyesterett (vrhovno sodišče Norveške) je 3. marca 2020 pri Sodišču Efte vložilo zahtevek za svetovalno mnenje v zadevi Abdulkerim Kerim proti norveški vladi, ki ga je tajništvo Sodišča Efte prejelo 3. marca 2020, glede naslednjih vprašanj:
      Katera merila bi bilo treba uporabljati kot podlago pri ugotavljanju, ali gre za navidezno zakonsko zvezo, ki je zajeta s pravilom o zlorabi iz člena 35 Direktive 2004/38/ES? Zlasti bi bilo uporabno mnenje Sodišča Efte glede naslednjega:

                  (a)

                  Ali ima subjektivni namen državljana EGP, da sklene zakonsko zvezo, kakšen pomen pri ugotavljanju, ali gre za navidezno zakonsko zvezo?

                  (b)

                  Če je za ugotavljanje, ali gre za navidezno zakonsko zvezo v smislu Direktive, ključni dejavnik namen državljana tretje države, ali se zahteva, da je bila želja državljana tretje države po pravici do prebivanja edini namen sklenitve zakonske zveze, ali zadošča, da je bil glavni namen sklenitve zakonske zveze?


title: Zadeva C-727/17: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 28. maja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Wojewódzki Sąd Administracyjny w Kielcach – Poljska) – Syndyk Masy Upadłości ECO-WIND Construction S.A. w upadłości prej ECO-WIND Construction S.A./Samorządowe Kolegium Odwoławcze w Kielcach (Predhodno odločanje – Direktiva (EU) 2015/1535 – Tehnični standardi in predpisi – Vetrni generatorji – Direktiva 2006/123/ES – Pojem „storitev“ – Okolje – Direktiva 2009/28/ES – Spodbujanje uporabe energije, proizvedene iz obnovljivih virov – Obvezni nacionalni splošni cilji – Nacionalni predpis o postopkih za izdajo dovoljenj, ki se uporabljajo za proizvodne obrate iz obnovljivih virov – Sorazmernost – Ureditev države članice, ki določa omejitve glede lokacije vetrnih elektrarn)

text:
               3.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 255/2

      Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 28. maja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Wojewódzki Sąd Administracyjny w Kielcach – Poljska) – Syndyk Masy Upadłości ECO-WIND Construction S.A. w upadłości prej ECO-WIND Construction S.A./Samorządowe Kolegium Odwoławcze w Kielcach
      (Zadeva C-727/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Direktiva (EU) 2015/1535 - Tehnični standardi in predpisi - Vetrni generatorji - Direktiva 2006/123/ES - Pojem „storitev“ - Okolje - Direktiva 2009/28/ES - Spodbujanje uporabe energije, proizvedene iz obnovljivih virov - Obvezni nacionalni splošni cilji - Nacionalni predpis o postopkih za izdajo dovoljenj, ki se uporabljajo za proizvodne obrate iz obnovljivih virov - Sorazmernost - Ureditev države članice, ki določa omejitve glede lokacije vetrnih elektrarn)
      (2020/C 255/02)
      Jezik postopka: poljščina

         Predložitveno sodišče

      Wojewódzki Sąd Administracyjny w Kielcach

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Syndyk Masy Upadłości ECO-WIND Construction S.A. w upadłości anciennement ECO-WIND Construction S.A.

         Tožena stranka: Samorządowe Kolegium Odwoławcze w Kielcach

         Izrek

                  1.

                  Člen 1(1)(f) Direktive (EU) 2015/1535 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. septembra 2015 o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih predpisov in predpisov o storitvah informacijske družbe je treba razlagati tako, da zahteva, da je za postavitev vetrne elektrarne treba upoštevati minimalno razdaljo med njo in zgradbami s stanovanjsko funkcijo, ni tehnični predpis, ki ga je treba sporočiti na podlagi člena 5 te direktive, če ta zahteva ne vodi do popolnoma obrobne uporabe vetrnih generatorjev, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

                  2.

                  Člen 15(2)(a) Direktive 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu je treba razlagati tako, da pri ureditvi, v skladu s katero se za postavitev vetrne elektrarne zahteva spoštovanje najmanjše razdalje med njo in zgradbami s stanovanjsko funkcijo, ne gre za pravila, ki začetek opravljanja storitvene dejavnosti ali njeno opravljanje pogojujejo z ozemeljsko omejitvijo, med drugim z omejitvami, določenimi glede na najmanjšo razdaljo med ponudniki storitev, in o katerih morajo države članice obvestiti Evropsko komisijo v skladu s členom 15(7) te direktive.

                  3.

                  Člen 3(1), prvi pododstavek, in člen 13(1), prvi pododstavek, Direktive 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, spremembi in poznejši razveljavitvi direktiv 2001/77/ES in 2003/30/ES, kakor je bila spremenjena z Direktivo (EU) 2015/1513 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. septembra 2015, je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta ureditvi, v skladu s katero se za postavitev vetrne elektrarne zahteva spoštovanje minimalne razdalje med njo in zgradbami s stanovanjsko funkcijo, če je ta ureditev nujna in sorazmerna glede na splošni nacionalni zavezujoči cilj zadevne države članice, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

         (1)  UL C 134, 16.4.2018.


title: Zadeva C-535/18: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 28. maja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht – Nemčija) – IL in drugi/Land Nordrhein-Westfalen (Predhodno odločanje – Okolje – Aarhuška konvencija – Direktiva 2011/92/EU – Presoja vplivov nekaterih projektov na okolje – Sodelovanje javnosti v postopku odločanja – Nepravilnosti pri postopku za izdajo dovoljenja za projekt – Dostop do sodnega varstva – Omejitve, določene v nacionalnem pravu – Direktiva 2000/60/ES – Vodna politika Evropske unije – Poslabšanje telesa podzemne vode – Metode ocenjevanja – Pravica posameznikov do sprejetja ukrepov za preprečitev onesnaževanja – Procesno upravičenje v postopku pred nacionalnimi sodišči)

text:
               3.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 255/3

      Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 28. maja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht – Nemčija) – IL in drugi/Land Nordrhein-Westfalen
      (Zadeva C-535/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Okolje - Aarhuška konvencija - Direktiva 2011/92/EU - Presoja vplivov nekaterih projektov na okolje - Sodelovanje javnosti v postopku odločanja - Nepravilnosti pri postopku za izdajo dovoljenja za projekt - Dostop do sodnega varstva - Omejitve, določene v nacionalnem pravu - Direktiva 2000/60/ES - Vodna politika Evropske unije - Poslabšanje telesa podzemne vode - Metode ocenjevanja - Pravica posameznikov do sprejetja ukrepov za preprečitev onesnaževanja - Procesno upravičenje v postopku pred nacionalnimi sodišči)
      (2020/C 255/03)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: IL, JK, KJ, LI, NG, MH, OF, PE, RC in SB, dediča QD, TA, UZ, VY, WX

         Tožena stranka: Land Nordrhein-Westfalen

         Izrek

                  1.

                  Člen 11(1)(b) Direktive 2011/92/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje je treba razlagati tako, da državam članicam dovoljuje, da določijo, da je, kadar kršitev postopka, do katere je prišlo v postopku sprejetja odločbe o izdaji dovoljenja za projekt, ni taka, da bi lahko spremenila vsebino te odločbe, predlog za odpravo te odločbe dopusten le, če je bila zaradi zadevne nepravilnosti stranki odvzeta pravica sodelovati v postopku sprejemanja okoljskih odločitev, ki jo zagotavlja člen 6 te direktive.

                  2.

                  Člen 4 Direktive 2000/60/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da se nadzor pristojnega organa nad izpolnjevanjem obveznosti, ki jih ta člen določa, med katerimi je obveznost preprečevanja poslabšanja stanja tako površinskih kot podzemnih vodnih teles, na katera vpliva projekt, lahko opravi šele po izdaji dovoljenja za ta projekt.
                  Člen 6 Direktive 2011/92 je treba razlagati tako, da morajo informacije, do katerih je javnosti treba omogočiti dostop med postopkom za izdajo dovoljenja za projekt, vključevati podatke, potrebne za presojo vplivov tega projekta na vode glede na merila in obveznosti, določene zlasti v členu 4(1) Direktive 2000/60.

                  3.

                  Člen 4(1)(b)(i) Direktive 2000/60 je treba razlagati tako, da se mora za poslabšanje kemijskega stanja telesa podzemne vode zaradi projekta šteti, prvič, prekoračitev vsaj enega standarda kakovosti ali vsaj ene mejne vrednosti v smislu člena 3(1) Direktive 2006/118/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o varstvu podzemne vode pred onesnaževanjem in poslabšanjem in, drugič, predvidljivo povečanje koncentracije onesnaževala, kadar je prag, določen za to onesnaževalo, že presežen. Vrednosti, izmerjene na vsakem posameznem merilnem mestu, je treba upoštevati posamezno.

                  4.

                  Člen 1, prvi odstavek, točka (b), in drugi odstavek, prva alinea, ter člen 4(1)(b) Direktive 2000/60 v povezavi s členom 19 PEU in členom 288 PDEU je treba razlagati tako, da morajo imeti člani javnosti, ki jih projekt zadeva, možnost, da pred pristojnimi nacionalnimi sodišči uveljavljajo kršitev obveznosti preprečevanja poslabšanja stanja vodnih teles in izboljševanja njihovega stanja, če jih ta kršitev neposredno zadeva.

         (1)  UL C 427, 26.11.2018.


title: Zadeva C-654/18: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 28. maja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Stuttgart – Nemčija) – Interseroh Dienstleistungs GmbH/SAA Sonderabfallagentur Baden-Württemberg GmbH (Predhodno odločanje – Okolje – Pošiljke odpadkov – Uredba (ES) št. 1013/2006 – Postopek predhodne pisne prijave in soglasja – Splošne zahteve po informacijah – Priloga IIIA – Mešanica papirja, kartona in papirnih izdelkov – Klasifikacijska številka B3020 iz Priloge IX k Baselski konvenciji – Nečistoče – Onesnaženje mešanice z drugimi materiali – Predelava na okolju varen način)

text:
               3.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 255/4

      Sodba Sodišča (peti senat) z dne 28. maja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Stuttgart – Nemčija) – Interseroh Dienstleistungs GmbH/SAA Sonderabfallagentur Baden-Württemberg GmbH
      (Zadeva C-654/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Okolje - Pošiljke odpadkov - Uredba (ES) št. 1013/2006 - Postopek predhodne pisne prijave in soglasja - Splošne zahteve po informacijah - Priloga IIIA - Mešanica papirja, kartona in papirnih izdelkov - Klasifikacijska številka B3020 iz Priloge IX k Baselski konvenciji - Nečistoče - Onesnaženje mešanice z drugimi materiali - Predelava na okolju varen način)
      (2020/C 255/04)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Verwaltungsgericht Stuttgart

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Interseroh Dienstleistungs GmbH

         Tožena stranka: SAA Sonderabfallagentur Baden-Württemberg GmbH

         Izrek

                  1.

                  Člen 3(2)(a) Uredbe (ES) št. 1013/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2006 o pošiljkah odpadkov, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (EU) 2015/2002 z dne 10. novembra 2015, je treba razlagati tako, da se ne uporabi za mešanico odpadkov papirja, kartona in izdelkov papirja, v kateri vsaka od vrst odpadkov spada v eno od prvih treh alinej klasifikacijske številke B3020 iz Priloge IX h Konvenciji o nadzoru prehoda nevarnih odpadkov preko meja in njihovega odstranjevanja, podpisani v Baslu 22. marca 1989, ki je bila v imenu Evropske skupnosti odobrena s Sklepom Sveta 93/98/EGS z dne 1. februarja 1993, povzete v Prilogi V, del 1, seznam B, k tej uredbi, in ki vsebuje do 10 % nečistoč.

                  2.

                  Člen 3(2)(b) Uredbe št. 1013/2006, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2015/2002, je treba razlagati tako, da se uporabi za tako mešanico odpadkov, če ta na eni strani ne vsebuje materialov, ki spadajo v četrto alineo klasifikacijske številke B3020 iz Priloge IX k navedeni konvenciji, povzete v Prilogi V, del 1, seznam B, k tej uredbi, in če sta na drugi strani izpolnjena pogoja iz točke 1 Priloge IIIA k navedeni uredbi, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

         (1)  UL C 35, 28.1.2019.


title: Zadeva C-684/18: Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 28. maja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Curtea de Apel Bucureşti – Romunija) – World Comm Trading Gfz SRL/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Ploieşti (Predhodno odločanje – Obdavčenje – Davek na dodano vrednost (DDV) – Direktiva 2006/112/ES – Člen 90 – Členi od 184 do 186 – Načelo nevtralnosti DDV – Popravek začetnega odbitka davka – Rabati, priznani za dobave blaga znotraj skupnosti in notranje dobave blaga)

text:
               3.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 255/5

      Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 28. maja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Curtea de Apel Bucureşti – Romunija) – World Comm Trading Gfz SRL/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Ploieşti
      (Zadeva C-684/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Obdavčenje - Davek na dodano vrednost (DDV) - Direktiva 2006/112/ES - Člen 90 - Členi od 184 do 186 - Načelo nevtralnosti DDV - Popravek začetnega odbitka davka - Rabati, priznani za dobave blaga znotraj skupnosti in notranje dobave blaga)
      (2020/C 255/05)
      Jezik postopka: romunščina

         Predložitveno sodišče

      Curtea de Apel Bucureşti

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: World Comm Trading Gfz SRL

         Toženi stranki: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Ploieşti

         Izrek

                  1.

                  Člen 185 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da morajo nacionalni davčni organi davčnemu zavezancu naložiti popravek začetnega odbitka davka na dodano vrednost, če po tem, ko je ta pridobil rabat za notranje dobave blaga, ti organi menijo, da je bil začetni odbitek večji od odbitka, do katerega je bil ta davčni zavezanec upravičen.

                  2.

                  Člen 185 Direktive 2006/112 je treba razlagati tako, da se popravek začetnega odbitka davka na dodano vrednost (DDV) od davčnega zavezanca s sedežem v državi članici zahteva tudi, če je dobavitelj tega davčnega zavezanca prenehal opravljati dejavnosti v tej državi članici in navedeni dobavitelj zato ne more več zahtevati vračila dela DDV, ki ga je plačal.

         (1)  UL C 44, 4.2.2019.


title: Zadeva C-796/18: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 28. maja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberlandesgericht Düsseldorf – Nemčija) – Informatikgesellschaft für Software-Entwicklung (ISE) mbH/Stadt Köln (Predhodno odločanje – Javna naročila – Direktiva 2014/24/EU – Člen 2(1), točka 5 – Člen 12(4) – Člen 18(1) – Pojem, odplačna pogodba‘ – Pogodba, sklenjena med dvema naročnikoma, s katero se uresničuje skupni cilj v javnem interesu – Dajanje na voljo programske opreme, namenjene koordinaciji gasilskih intervencij – Neobstoj denarnega plačila – Povezava z dogovorom o sodelovanju, ki določa vzajemno in brezplačno dajanje na voljo dopolnilnih modulov te programske opreme – Načelo enakega obravnavanja – Prepoved postavitve zasebnega podjetja v ugodnejši položaj v primerjavi z njegovimi konkurenti)

text:
               3.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 255/6

      Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 28. maja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberlandesgericht Düsseldorf – Nemčija) – Informatikgesellschaft für Software-Entwicklung (ISE) mbH/Stadt Köln
      (Zadeva C-796/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Javna naročila - Direktiva 2014/24/EU - Člen 2(1), točka 5 - Člen 12(4) - Člen 18(1) - Pojem, odplačna pogodba‘ - Pogodba, sklenjena med dvema naročnikoma, s katero se uresničuje skupni cilj v javnem interesu - Dajanje na voljo programske opreme, namenjene koordinaciji gasilskih intervencij - Neobstoj denarnega plačila - Povezava z dogovorom o sodelovanju, ki določa vzajemno in brezplačno dajanje na voljo dopolnilnih modulov te programske opreme - Načelo enakega obravnavanja - Prepoved postavitve zasebnega podjetja v ugodnejši položaj v primerjavi z njegovimi konkurenti)
      (2020/C 255/06)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Informatikgesellschaft für Software-Entwicklung (ISE) mbH

         Tožena stranka: Stadt Köln

         Ob udeležbi: Land Berlin

         Izrek

                  1.

                  Direktivo 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES je treba razlagati tako, da dogovor, ki na eni strani določa, da naročnik drugemu naročniku brezplačno da na voljo programsko opremo, in ki je na drugi strani vezan na dogovor o sodelovanju, na podlagi katerega mora vsaka stranka tega dogovora drugi stranki brezplačno dati na voljo prihodnje izpopolnitve te programske opreme, ki bi jih morda razvila, pomeni „javno naročilo“ v smislu člena 2(1), točka 5, te direktive, če tako iz besedila teh dogovorov kot iz veljavne nacionalne zakonodaje izhaja, da bo navedena programska oprema načeloma predmet prilagoditev.

                  2.

                  Člen 12(4) Direktive 2014/24 je treba razlagati tako, da je sodelovanje med naročniki mogoče izključiti s področja uporabe pravil o javnem naročanju iz te direktive, če se to sodelovanje nanaša na pomožne dejavnosti v zvezi z javnimi storitvami, ki jih mora, čeprav posamično, opravljati vsak član tega sodelovanja, če te pomožne dejavnosti prispevajo k učinkoviti izvedbi navedenih javnih storitev.

                  3.

                  Člen 12(4) Direktive 2014/24 v povezavi z uvodno izjavo 33, drugi odstavek, in členom 18(1) te direktive je treba razlagati tako, da sodelovanje med naročniki v skladu z načelom enakega obravnavanja ne sme povzročiti, da ima zasebno podjetje prednost pred njegovimi konkurenti.

         (1)  UL C 93, 11.3.2019.


title: Zadeva C-33/19: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 28. maja 2020 – Evropska komisija/Republika Bolgarija (Neizpolnitev obveznosti države – Varnost na železnicah – Direktiva 2004/49/ES – Člen 21(1) in (2) – Nesprejetje določb, potrebnih za zagotovitev organizacijske neodvisnosti preiskovalnega organa in njegovega avtonomnega dostopa do zadostnih sredstev)

text:
               3.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 255/7

      Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 28. maja 2020 – Evropska komisija/Republika Bolgarija
      (Zadeva C-33/19) (1)

      (Neizpolnitev obveznosti države - Varnost na železnicah - Direktiva 2004/49/ES - Člen 21(1) in (2) - Nesprejetje določb, potrebnih za zagotovitev organizacijske neodvisnosti preiskovalnega organa in njegovega avtonomnega dostopa do zadostnih sredstev)
      (2020/C 255/07)
      Jezik postopka: bolgarščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: C. Vrignon, C. Georgieva-Kecsmar in J. Hottiaux, agenti)

         Tožena stranka: Republika Bolgarija (zastopnika: L. Zaharieva in E. Petranova, agenta)

         Izrek

                  1.

                  Republika Bolgarija s tem, da ni sprejela potrebnih ukrepov, da bi zagotovila organizacijsko neodvisnost preiskovalnega organa v razmerju do upravljavca železniške infrastrukture, ki ga nadzoruje minister za promet, informacijske tehnologije in komunikacije, ter neodvisnost tega organa v razmerju do tega upravljavca glede dostopa do sredstev, ki so potrebna za izvajanje njegovih nalog, ni izpolnila obveznosti iz člena 21(1) in (2) Direktive 2004/49/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o varnosti na železnicah Skupnosti ter o spremembi Direktive Sveta 95/18/ES o izdaji licence prevoznikom v železniškem prometu in Direktive 2001/14/ES o dodeljevanju železniških infrastrukturnih zmogljivosti, naložitvi uporabnin za uporabo železniške infrastrukture in podeljevanju varnostnega spričevala (Direktiva o varnosti na železnici).

                  2.

                  Republiki Bolgariji se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 122, 1.4.2019.


title: Zadeva C-309/19 P: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 28. maja 2020 – Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos/Evropska komisija (Pritožba – Člen 73(1) Poslovnika Splošnega sodišča – Sklep Splošnega sodišča o očitni nedopustnosti tožbe, ker ta ne vsebuje lastnoročnega podpisa – Vloga v papirnati obliki, ki vsebuje verodostojen elektronski podpis)

text:
               3.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 255/7

      Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 28. maja 2020 – Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos/Evropska komisija
      (Zadeva C-309/19 P) (1)

      (Pritožba - Člen 73(1) Poslovnika Splošnega sodišča - Sklep Splošnega sodišča o očitni nedopustnosti tožbe, ker ta ne vsebuje lastnoročnega podpisa - Vloga v papirnati obliki, ki vsebuje verodostojen elektronski podpis)
      (2020/C 255/08)
      Jezik postopka: španščina

         Stranki

         Pritožnica: Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos (zastopnika: J. Azcárate Olano in E. Almarza Nantes, abogados)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnika: F. Castillo de la Torre in I. Naglis, agenta)

         Izrek

                  1.

                  Pritožba se zavrne.

                  2.

                  Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 263, 5.8.2019.


title: Zadeva C-634/19 P: Pritožba, ki jo je 25. avgusta 2019 vložil CJ zoper sklep Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 27. junija 2019 v zadevi T-1/19, CJ/Sodišče Evropske unije

text:
               3.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 255/8

      Pritožba, ki jo je 25. avgusta 2019 vložil CJ zoper sklep Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 27. junija 2019 v zadevi T-1/19, CJ/Sodišče Evropske unije
      (Zadeva C-634/19 P)
      (2020/C 255/09)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnik: CJ (zastopnik: V. Kolias, dikigoros)

         Druga stranka v postopku: Sodišče Evropske unije
      Splošno sodišče (sedmi senat) je s sklepom z dne 16. junija 2020 odločilo, da se pritožba zavrne kot očitno neutemeljena in da CJ nosi lastne stroške.


title: Zadevi C-818/19 in C-878/19: Predloga za sprejetje predhodne odločbe, ki sta ju vložili Varhoven kasatsionen sad (Bolgarija) in Sofiyski rayonen sad (Bolgarija) 6. novembra 2019 in 3. decembra 2019 – „Marvik-Pastrogor“ EOOD in „RODES – 08“ EOOD

text:
               3.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 255/8

      Predloga za sprejetje predhodne odločbe, ki sta ju vložili Varhoven kasatsionen sad (Bolgarija) in Sofiyski rayonen sad (Bolgarija) 6. novembra 2019 in 3. decembra 2019 – „Marvik-Pastrogor“ EOOD in „RODES – 08“ EOOD
      (Zadevi C-818/19 in C-878/19)
      (2020/C 255/10)
      Jezik postopka: bolgarščina

         Predložitveni sodišči

      Varhoven kasatsionen sad, Sofiyski rayonen sad

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki:„Marvik-Pastrogor“ EOOD, „RODES – 08“ EOOD

         Tožena stranka: Darzhavata, predstavlyavana ot Ministara na finansite, Narodno sabranie na Republika Bulgaria
      Sodišče (deseti senat) je s sklepom z dne 30. aprila 2020 ugotovilo, da očitno ni pristojno za odgovor na postavljena vprašanja.


title: Zadeva C-26/20 P: Pritožba, ki jo je Rezon OOD vložila 20. januarja 2020 zoper sodbo Splošnega sodišča z dne 20. novembra 2019 v zadevi T-101/19, Rezon/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) (imot.bg)

text:
               3.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 255/8

      Pritožba, ki jo je Rezon OOD vložila 20. januarja 2020 zoper sodbo Splošnega sodišča z dne 20. novembra 2019 v zadevi T-101/19, Rezon/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) (imot.bg)
      (Zadeva C-26/20 P)
      (2020/C 255/11)
      Jezik postopka: bolgarščina

         Stranki

         Pritožnica: Rezon OOD (zastopnica: M. Yordanova-Harizanova, advokat)

         Druga stranka v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)
      Sodišče (senat za dopustitev pritožb) je to pritožbo s sklepom z dne 21. aprila 2020 razglasilo za očitno nedopustno.


title: Zadeva C-165/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Berlin (Nemčija) 16. aprila 2020 – ET kot stečajni upravitelj družbe Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG (AB KG)/Bundesrepublik Deutschland

text:
               3.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 255/9

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Berlin (Nemčija) 16. aprila 2020 – ET kot stečajni upravitelj družbe Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG (AB KG)/Bundesrepublik Deutschland
      (Zadeva C-165/20)
      (2020/C 255/12)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Verwaltungsgericht Berlin

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: ET kot stečajni upravitelj družbe Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG (AB KG)

         Tožena stranka: Bundesrepublik Deutschland

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba Direktivo 2003/87/ES (1) in Direktivo 2008/101/ES (2) ob upoštevanju uvodne izjave 20 Direktive 2008/101/ES razlagati tako, da ne dopuščata odprave brezplačne dodelitve pravic za letalstvo operaterju zrakoplovov za obdobje od leta 2018 do leta 2020, če so mu bile dodeljene za obdobje od leta 2013 do leta 2020 in je leta 2017 prenehal opravljati letalsko dejavnost zaradi stečaja?
                  Ali je treba člen 3f(1) Direktive 2003/87/ES razlagati tako, da je odprava odločbe o dodelitvi pravic po prenehanju opravljanja letalskih dejavnosti zaradi stečaja odvisna od tega, ali letalske dejavnosti nadaljujejo drugi operaterji v zračnem prevozu? Ali je treba člen 3f(1) Direktive 2003/87/ES razlagati tako, da gre za nadaljevanje letalskih dejavnosti, če so bile pravice do pristajanja na tako imenovanih koordiniranih letališčih (slotih) delno (za kratke in srednje dolge linije insolventne letalske družbe) prodane trem drugim operaterjem v zračnem prevozu?

                  2.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:
                  Ali so določbe členov 10(5), 29, 55(1)(a) in (3) ter 56 Uredbe 389/2013 (3) (Uredba o določitvi registra iz leta 2013) združljive z Direktivo 2003/87/ES in Direktivo 2008/101/ES in veljavne, če ne dopuščajo izdaje že dodeljenih, vendar še ne izdanih brezplačnih pravic za letalstvo v primeru, da operater v zračnem prevozu zaradi stečaja preneha delovati?

                  3.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen:
                  Ali je treba direktivi 2003/87/ES in 2008/101/ES razlagati tako, da je odprava odločbe o brezplačni dodelitvi pravic za letalstvo v skladu s pravom Unije nujna?

                  4.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen in če je odgovor na tretje vprašanje nikalen:
                  Ali je treba člene 3c(3a), 28a(1) in (2) ter 28b(2) Direktive 2003/87/ES, kakor so bili spremenjeni z Direktivo (EU) 2018/410 (4) , razlagati tako, da se tretje trgovalno obdobje za operaterje zrakoplovov ne konča s koncem leta 2020, temveč šele leta 2023?

                  5.

                  Če je odgovor na četrto vprašanje nikalen:
                  Ali je mogoče pravice do dodatne dodelitve brezplačnih pravic do emisije za operaterje zrakoplovov za tretje trgovalno obdobje po koncu tretjega trgovalnega obdobja uveljaviti s pravicami četrtega trgovalnega obdobja, če se upravičenost do take dodelitve po sodni poti ugotovi šele po izteku tretjega trgovalnega obdobja, ali pa s koncem tretjega trgovalnega obdobja pravice do dodelitve, ki še niso bile uveljavljene, prenehajo veljati?

         (1)  Direktiva 2003/87/ES evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES (UL 2003, L 275, str. 32).

         (2)  Direktiva 2008/101/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 o spremembi Direktive 2003/87/ES zaradi vključitve letalskih dejavnosti v sistem za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti (UL 2009, L 8, str. 3).

         (3)  Uredba Komisije (EU) št. 389/2013 z dne 2. maja 2013 o določitvi registra Unije v skladu z Direktivo 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter odločbama št. 280/2004/ES in št. 406/2009/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter o razveljavitvi uredb Komisije (EU) št. 920/2010 in št. 1193/2011 (UL 2013, L 122, str. 1).

         (4)  Direktiva (EU) 2018/410 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. marca 2018 o spremembi Direktive 2003/87/ES za krepitev stroškovno učinkovitega zmanjšanja emisij in nizkoogljičnih naložb ter Sklepa (EU) 2015/1814 (UL 2018, L 76, str. 3).


title: Zadeva C-184/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Vilniaus apygardos administracinis teismas (Litva) 28. aprila 2020 — OT/Vyriausioji tarnybinės etikos komisija

text:
               3.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 255/10

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Vilniaus apygardos administracinis teismas (Litva) 28. aprila 2020 — OT/Vyriausioji tarnybinės etikos komisija
      (Zadeva C-184/20)
      (2020/C 255/13)
      Jezik postopka: litovščina

         Predložitveno sodišče

      Vilniaus apygardos administracinis teismas

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: OT

         Tožena stranka: Vyriausioji tarnybinės etikos komisija

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba pogoj iz člena 6(1)(e) Uredbe (1), da je obdelava potrebna za opravljanje naloge v javnem interesu ali pri izvajanju javne oblasti, dodeljene upravljavcu, glede na zahteve iz člena 6(3) Uredbe – vključno z zahtevo, da mora pravo države članice izpolnjevati cilj javnega interesa in biti sorazmerno z zakonitim ciljem, za katerega si prizadeva – ter glede na člena 7 in 8 Listine (2) razlagati tako, da se z nacionalnim pravom ne sme zahtevati razkritja izjav o zasebnem interesu in njihove objave na spletnem mestu upravljavca, Vyriausioji tarnybinės etikos komisija (glavna komisija za vprašanja etičnega ravnanja uradnih oseb), kar zagotavlja dostop do teh podatkov vsem posameznikom, ki imajo dostop do interneta?

                  2.

                  Ali je treba prepoved obdelave posebnih vrst osebnih podatkov, določeno v členu 9(1) Uredbe, glede na pogoje iz člena 9(2) Uredbe – vključno s pogojem iz točke (g) tega člena, da mora biti obdelava potrebna iz razlogov bistvenega javnega interesa na podlagi prava Unije ali prava države članice, ki je sorazmerno z zastavljenim ciljem, da mora spoštovati bistvo pravice do varstva podatkov in da mora zagotavljati ustrezne in posebne ukrepe za zaščito temeljnih pravic in interesov posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki – ter glede na člena 7 in 8 Listine razlagati tako, da se z nacionalnim pravom ne sme zahtevati razkritja podatkov iz izjav o zasebnem interesu, s katerimi se lahko razkrijejo osebni podatki, vključno s podatki, ki omogočajo ugotovitev političnih stališč osebe, njenega članstva v sindikatu, njene spolne usmerjenosti in drugih osebnih podatkov, in se ne sme zahtevati njihova objava na spletnem mestu upravljavca, Vyriausioji tarnybinės etikos komisija (glavna komisija za vprašanja etičnega ravnanja uradnih oseb), ki zagotavlja dostop do teh podatkov vsem posameznikom, ki imajo dostop do interneta?

         (1)  Uredba (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Direktive 95/46/ES (Splošna uredba o varstvu podatkov) (UL 2016, L 119, str. 1).

         (2)  Listina Evropske unije o temeljnih pravicah (UL 2012, C 326, str. 391).


title: Zadeva C-187/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Ravensburg (Nemčija) 28. aprila 2020 – JL/BMW Bank GmbH, DT/Volkswagen Bank GmbH

text:
               3.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 255/10

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Ravensburg (Nemčija) 28. aprila 2020 – JL/BMW Bank GmbH, DT/Volkswagen Bank GmbH
      (Zadeva C-187/20)
      (2020/C 255/14)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landgericht Ravensburg

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: JL, DT

         Toženi stranki: BMW Bank GmbH, Volkswagen Bank GmbH

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 10(2)(a) Direktive 2008/48/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah in razveljavitvi Direktive Sveta 87/102/EGS (v nadaljevanju: Direktiva 2008/48/ES) razlagati tako, da je treba pri vrsti kredita po potrebi navesti, da gre za povezano kreditno pogodbo in/ali kreditno pogodbo, sklenjeno za določen čas?

                  2.

                  Ali je treba člen 10(2)(d) Direktive 2008/48/ES razlagati tako, da je treba pri pogojih, ki urejajo črpanje kredita, v primeru povezanih kreditnih pogodb za financiranje predmeta nakupa, če se znesek kredita izplača prodajalcu, navesti, da kreditojemalčeva obveznost plačila kupnine v višini zneska, ki se izplača prodajalcu, ugasne in da mora prodajalec kreditojemalcu, če je plačana celotna kupnina, izročiti kupljeni predmet?

                  3.

                  Ali je treba člen 10(2)(l) Direktive 2008/48/ES razlagati tako, da je treba

                              (a)

                              obrestno mero zamudnih obresti, veljavno ob sklenitvi kreditne pogodbe, sporočiti kot absolutno število ali kot absolutno število navesti vsaj veljavno referenčno obrestno mero (v obravnavani zadevi temeljno obrestno mero v skladu s členom 247 Bürgerliches Gesetzbuch (civilni zakonik, v nadaljevanju: BGB)), na podlagi katere se z upoštevanjem pribitka (v obravnavani zadevi pet odstotnih točk v skladu s členom 288(1), drugi stavek, BGB) ugotovi veljavna obrestna mera zamudnih obresti?

                              (b)

                              mehanizem prilagajanja obrestne mere zamudnih obresti konkretno pojasniti ali vsaj napotiti na nacionalne predpise, iz katerih je razvidno prilagajanje obrestne mere zamudnih obresti (člen 247 in člen 288(1), drugi stavek, BGB)?

                  4.

                              (a)

                              Ali je treba člen 10(2)(r) Direktive 2008/48/ES razlagati tako, da je treba v kreditni pogodbi navesti konkreten, za potrošnika razumljiv način izračuna za določitev nadomestila, ki se zaračuna pri predčasnem odplačilu posojila, tako da lahko potrošnik vsaj približno izračuna višino nadomestila, ki se zaračuna pri predčasnem odstopu od pogodbe?

                              (b)

                              (Če je odgovor na zgoraj navedeno točko (a) pritrdilen):
                              ali člen 10(2)(r) in člen 14(1), drugi stavek, Direktive 2008/48/ES nasprotujeta nacionalni ureditvi, v skladu s katero se v primeru nepopolnih informacij v smislu člena 10(2)(r) Direktive 2008/48/ES rok za odstop kljub temu začne ob sklenitvi pogodbe in zgolj preneha obstajati pravica kreditodajalca do nadomestila za predčasno odplačilo kredita?

                  5.

                  Ali je treba člen 10(2)(s) Direktive 2008/48/ES razlagati tako,

                              (a)

                              da je treba v kreditni pogodbi navesti tudi pravice pogodbenih strank do odstopa od kreditne pogodbe, ki jih ureja nacionalno pravo, zlasti tudi pravico posojilojemalca do odstopa od posojilne pogodbe, sklenjene za določen čas, iz pomembnega razloga v skladu s členom 314 BGB, in da je treba izrecno navesti člen, ki določa to pravico do odstopa?

                              (b)

                              (Če je odgovor na zgoraj navedeno točko (a) nikalen):
                              da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, na podlagi katere je navedba posebne nacionalne pravice do odstopa informacija, ki se mora vključiti, v smislu člena 10(2)(s) Direktive 2008/48/ES?

                              (c)

                              da je treba v kreditni pogodbi pri vseh pravicah strank kreditne pogodbe do odstopa opozoriti na rok in obliko obvestila o odstopu, ki sta predpisana za uveljavljanje pravice do odstopa od pogodbe?

                  6.

                  Ali je treba člen 10(2)(t) Direktive 2008/48/ES razlagati tako, da je treba v kreditni pogodbi navesti bistvene formalne pogoje za pritožbo in/ali pravno sredstvo v izvensodnih postopkih pritožbe in/ali v postopkih z drugimi pravnimi sredstvi? Ali ne zadostuje, če je glede tega napoteno na postopkovna pravila za izvensodne postopke pritožbe in/ali v postopkih z drugimi pravnimi sredstvi, ki so dostopna na spletu?

                  7.

                  Ali se kreditodajalec pri potrošniški kreditni pogodbi, če potrošnik izvaja pravico do odstopa na podlagi člena 14(1), prvi stavek, Direktive 2008/48/ES, ne more sklicevati na ugovor izgube pravice,

                              (a)

                              če ena od informacij, ki se v skladu s členom 10(2) Direktive 2008/48/ES morajo vključiti, ni niti pravilno navedena v kreditni pogodbi niti naknadno pravilno sporočena ter se rok za odstop na podlagi člena 14(1) Direktive 2008/48/ES torej ni začel?

                              (b)

                              (Če je odgovor na zgoraj navedeno točko (a) nikalen):
                              če se izguba pravice utemeljuje predvsem s časovno oddaljenostjo sklenitve pogodbe in/ali izpolnitvijo pogodbe s strani obeh pogodbenih strank v celoti in/ali razpolaganjem posojilodajalca z vrnjenim zneskom posojila ali vrnitvijo kreditnih zavarovanj in/ali (pri prodajni pogodbi, povezani s kreditno pogodbo) uporabo ali odsvojitvijo financiranega predmeta s strani potrošnika, pri čemer pa potrošnik v upoštevnem obdobju in ob nastanku upoštevnih okoliščin ni vedel, da ima še vedno pravico do odstopa, in mu tega tudi ni mogoče očitati, kreditodajalec pa tudi ni mogel sklepati, da potrošnik to ve?

                  8.

                  Ali se kreditodajalec pri potrošniški kreditni pogodbi, če potrošnik izvaja pravico do odstopa na podlagi člena 14(1), prvi stavek, Direktive 2008/48/ES, ne more sklicevati na ugovor zlorabe pravice,

                              (a)

                              če ena od informacij, ki se v skladu s členom 10(2) Direktive 2008/48/ES morajo vključiti, ni niti pravilno navedena v kreditni pogodbi niti naknadno pravilno sporočena ter se rok za odstop na podlagi člena 14(1) Direktive 2008/48/ES torej ni začel?

                              (b)

                              (Če je odgovor na zgoraj navedeno točko (a) nikalen):
                              če se zloraba pravice utemeljuje predvsem s časovno oddaljenostjo sklenitve pogodbe in/ali izpolnitvijo pogodbe s strani obeh pogodbenih strank v celoti in/ali razpolaganjem posojilodajalca z vrnjenim zneskom posojila ali vrnitvijo kreditnih zavarovanj in/ali (pri prodajni pogodbi, povezani s kreditno pogodbo) uporabo ali odsvojitvijo financiranega predmeta s strani potrošnika, pri čemer pa potrošnik v upoštevnem obdobju in ob nastanku upoštevnih okoliščin ni vedel, da ima še vedno pravico do odstopa, in mu tega tudi ni mogoče očitati, kreditodajalec pa tudi ni mogel sklepati, da potrošnik to ve?

         (1)  Direktiva 2008/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah in razveljavitvi Direktive Sveta 87/102/EGS (UL 2008, L 133, str. 66).


title: Zadeva C-208/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sofiyski rayonen sad (Bolgarija) 14. maja 2020 – „Toplofikatsia Sofia“ EAD, „Chez Elektro Balgaria“ AD, „Agentsia za kontrol na prosrocheni zadalzhenia“ EOOD

text:
               3.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 255/12

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sofiyski rayonen sad (Bolgarija) 14. maja 2020 – „Toplofikatsia Sofia“ EAD, „Chez Elektro Balgaria“ AD, „Agentsia za kontrol na prosrocheni zadalzhenia“ EOOD
      (Zadeva C-208/20)
      (2020/C 255/15)
      Jezik postopka: bolgarščina

         Predložitveno sodišče

      Sofiyski rayonen sad

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke:„Toplofikatsia Sofia“ EAD, „Chez Elektro Balgaria“ AD, „Agentsia za kontrol na prosrocheni zadalzhenia“ EOOD

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1

                  Ali je treba člen 20(2)(a) Pogodbe o delovanju Evropske unije v povezavi s členom 47, drugi odstavek, Listine o temeljnih pravicah, načeli prepovedi diskriminacije in enakovrednosti postopkovnih ukrepov v nacionalnih sodnih postopkih ter člen 1[(1)](a) Uredbe (ES) št. 1206/2001 (1) o sodelovanju med sodišči držav članic pri pridobivanju dokazov v civilnih ali gospodarskih zadevah razlagati tako, da je nacionalno sodišče, ki je začelo postopek, če nacionalno pravo sodišča, ki je začelo postopek, določa, da si to pridobi uradno informacijo o naslovu tožene stranke v svoji državi, in se ugotovi, da je ta tožena stranka v drugi državi Evropske unije, dolžno pridobiti informacijo o naslovu tožene stranke pri pristojnih organih države, v kateri tožena stranka prebiva?

                  2

                  Ali je treba člen 5(1) Uredbe (EU) št. 1215/2012 (2) z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah v povezavi z načelom, da mora nacionalno sodišče zagotavljati postopkovna jamstva za učinkovito varstvo pravic, ki izhajajo iz prava Unije, razlagati tako, da je nacionalno sodišče pri ugotavljanju običajnega prebivališča dolžnika kot pogoja po nacionalnem pravu za izvedbo enostranskega formalnega postopka brez pridobivanja dokazov, kot je postopek za izdajo plačilnega naloga, vsak utemeljen sum, da ima dolžnik svoje običajno prebivališče v drugi državi Evropske unije, dolžno razlagati kot pomanjkanje pravne podlage za izdajo plačilnega naloga oziroma kot podlago za to, da plačilni nalog ne postane pravnomočen?

                  3

                  Ali je treba člen 5(1) Uredbe (EU) št. 1215/2012 z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah v povezavi z načelom, da mora nacionalno sodišče zagotavljati postopkovna jamstva za učinkovito varstvo pravic, ki izhajajo iz prava Unije, razlagati tako, da je nacionalno sodišče, ki je po izdaji plačilnega naloga proti določenemu dolžniku ugotovilo, da ta dolžnik verjetno nima običajnega prebivališča v državi sodišča, in če je po nacionalnem pravu to ovira za izdajo plačilnega naloga proti takemu dolžniku, dolžno po uradni dolžnosti razveljaviti izdani plačilni nalog, čeprav ni izrecne zakonske določbe v tem smislu?

                  4

                  Če je odgovor na vprašanje 3 nikalen, ali je treba tam navedene določbe razlagati tako, da nacionalno sodišče zavezujejo, da razveljavi izdani plačilni nalog, če je opravilo preverbo in z gotovostjo ugotovilo, da dolžnik nima običajnega prebivališča v državi sodišča, ki je začelo postopek?

         (1)  UL 2001, L 174, str. 1.

         (2)  UL 2012, L 351, str. 1.


title: Zadeva C-227/20: Tožba, vložena 1. junija 2020 – Evropska komisija/Italijanska republika

text:
               3.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 255/13

      Tožba, vložena 1. junija 2020 – Evropska komisija/Italijanska republika
      (Zadeva C-227/20)
      (2020/C 255/16)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: R. Tricot, G. Gattinara, agenta)

         Tožena stranka: Italijanska republika

         Predloga

      Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

                  1.

                  ugotovi, da Italijanska republika s tem, da ni sprejela določb o kaznih, ki se uporabljajo v primeru kršitev členov 4 in 7 Uredbe (EU) št. 511/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. aprila 2014 o ukrepih za izpolnjevanje obveznosti uporabnikov iz Nagojskega protokola o dostopu do genskih virov ter pošteni in pravični delitvi koristi, ki izhajajo iz njihove uporabe, v Uniji (1), s tem, da ni sprejela vseh ukrepov, potrebnih za zagotovitev uporabe teh določb ter učinkovitosti, sorazmernosti in odvračilnosti določenih kazni, in s tem, da Komisije do 11. junija 2015 ni obvestila o teh določbah o kaznih, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 11 Uredbe št. 511/2014;

                  2.

                  Italijanski republiki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Komisija trdi, da Italijanska republika še ni sprejela ukrepov o opredelitvi kazni za kršitev členov 4 in 7 Uredbe št. 511/2014, čeprav bi morale države članice navedene ukrepe v svojem pravnem redu sprejeti že od 11. junija 2014 in čeprav bi morale po sprejetju teh ukrepov sprejeti tudi „vse potrebne ukrepe, da se zagotovi njihova uporaba“, kot je navedeno v zadnjem stavku člena 11(1) Uredbe št. 511/2014.
      Poleg tega gre za kršitev člena 11 te uredbe tudi zato, ker Italijanska republika ni sporočila ukrepov o kaznih. V skladu s tem je imela Italijanska republika na podlagi zadnjega odstavka člena 11 Uredbe št. 511/2014 obveznost, da Komisijo do 11. junija 2015 obvesti o določbah „iz odstavka 1“, to je o „določbah o kaznih, ki se uporabljajo za kršitve določb členov 4 in 7“.

         (1)  UL 2014, L 150, str. 59.


title: Zadeva C-230/20: Predlog za sprejetje predhodne odočbe, ki ga je vložilo Augstākā tiesa (Senāts) (Latvija) 3. junija 2020 — AAS „BTA Baltic Insurance Company“/Valsts ieņēmumu dienests

text:
               3.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 255/14

      Predlog za sprejetje predhodne odočbe, ki ga je vložilo Augstākā tiesa (Senāts) (Latvija) 3. junija 2020 — AAS „BTA Baltic Insurance Company“/Valsts ieņēmumu dienests
      (Zadeva C-230/20)
      (2020/C 255/17)
      Jezik postopka: latvijščina

         Predložitveno sodišče

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: AAS „BTA Baltic Insurance Company“

         Druga stranka v postopku: Valsts ieņēmumu dienests

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba šteti, da je garant, na katerega se nanaša člen 195 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (1) – v različici, spremenjeni z Uredbo (ES) št. 2700/2000 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2000 (2) – dolžnik v smislu člena 221(3) [iste uredbe] in da se zato za navedenega garanta uporablja rok, določen v navedenem členu 221(3)?

                  2.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali je treba garanta – v skladu s členom 232(1)(a) navedene uredbe – šteti za naslovnika izvršitve odločbe ali izvršbe za izterjavo dolga ali pa ga je treba šteti za osebo, zoper katero je predlagana izvršba in za katero se torej uporabljajo pravni predpisi državne članice o izvršitvi, med katerimi so predpisi o rokih?

                  3.

                  Če se v skladu z veljavnimi predpisi Evropske unije garant ne šteje za dolžnika v smislu člena 221(3) navedene uredbe niti za naslovnika izvršitve odločbe ali osebo, zoper katero je predlagana izvršba, ali zahteva, izhajajoča iz načela pravne varnosti, v skladu s katerim je treba spoštovati razumen zastaralni rok, velja tudi za garanta?

         (1)  UL 1992, L 302, str. 1.

         (2)  Uredba (ES) št. 2700/2000 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2000 o spremembi uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL 2000, L 311, str. 17).


               3.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 255/16

      Sodba Splošnega sodišča z dne 10. junija 2020 – Louis Vuitton Malletier/EUIPO – Wisniewski (Prikaz motiva šahovnice)
      (Zadeva T-105/19) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek za ugotovitev ničnosti - Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija - Figurativna znamka, ki prikazuje motiv šahovnice - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Splošno znana dejstva - Razlikovalni učinek, pridobljen z uporabo - Celovita presoja dokazov o razlikovalnem učinku, pridobljenem z uporabo - Člen 7(1)(b) in (3) Uredbe (EU) 2017/1001 - Člen 59(1) in (2) Uredbe 2017/1001)
      (2020/C 255/20)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Louis Vuitton Malletier (Pariz, Francija) (zastopniki: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi, N. Parrotta in P.-Y. Gautier, odvetniki)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: V. Ruzek in H. O’Neill, agenta)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe pri EUIPO: Norbert Wisniewski (Varšava, Poljska)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 22. novembra 2018 (zadeva R 274/2017-2), v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med N. Wisniewskim in družbo Louis Vuitton Malletier.

         Izrek

                  1.

                  Odločba drugega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 22. novembra 2018 (zadeva R 274/2017-2) se razveljavi.

                  2.

                  EUIPO se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 139, 15.4.2019.


title: Zadeva T-577/19: Sodba Splošnega sodišča z dne 10. junija 2020 – Leinfelder Uhren München/EUIPO – Schafft (Leinfelder) (Znamka Evropske unije – Postopek za razveljavitev – Besedna znamka Evropske unije Leinfelder – Neobstoj resne in dejanske uporabe znamke – Člen 58(1)(a) Uredbe (EU) 2017/1001 – Zloraba pravice)

text:
               3.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 255/17

      Sodba Splošnega sodišča z dne 10. junija 2020 – Leinfelder Uhren München/EUIPO – Schafft (Leinfelder)
      (Zadeva T-577/19) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek za razveljavitev - Besedna znamka Evropske unije Leinfelder - Neobstoj resne in dejanske uporabe znamke - Člen 58(1)(a) Uredbe (EU) 2017/1001 - Zloraba pravice)
      (2020/C 255/21)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG (München, Nemčija) (zastopnik: S. Lüft, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: M. Fischer, agent)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe pri EUIPO, intervenient pred Splošnim sodiščem: Thomas Schafft (München) (zastopnik: V. Sandulache, odvetnik)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 14. maja 2019 (združeni zadevi R 1930/2018-2 in R 1937/2018-2) v zvezi s postopkom za razveljavitev med T. Schafftom in družbo Leinfelder Uhren München.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 328, 30.9.2019.


title: Zadeva T-561/19: Sklep Splošnega sodišča z dne 11. junija 2020 – Lípidos Santiga/Komisija (Ničnostna tožba – Énergija – Direktiva (EU) 2018/2001 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov – Omejitev uporabe biogoriv, proizvedenih iz poljščin, ki se uporabljajo za živila in krmo – Delegirana uredba (EU) 2019/807 – Opredelitev surovin z visokim tveganjem za posredno spremembo rabe zemljišč (CIAS) – Palmovo olje – Procesno upravičenje – Neobstoj neposrednega nanašanja – Nedopustnost)

text:
               3.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 255/17

      Sklep Splošnega sodišča z dne 11. junija 2020 – Lípidos Santiga/Komisija
      (Zadeva T-561/19) (1)

      (Ničnostna tožba - Énergija - Direktiva (EU) 2018/2001 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov - Omejitev uporabe biogoriv, proizvedenih iz poljščin, ki se uporabljajo za živila in krmo - Delegirana uredba (EU) 2019/807 - Opredelitev surovin z visokim tveganjem za posredno spremembo rabe zemljišč (CIAS) - Palmovo olje - Procesno upravičenje - Neobstoj neposrednega nanašanja - Nedopustnost)
      (2020/C 255/22)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Lípidos Santiga, SA (Santa Perpètua de Mogoda, Španija) (zastopnik: P. Muñiz Fernández, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: J.-F. Brakeland in Y. Marinova, agenta)

         Predmet

      Predlog, ki temelji na členu 263 PDEU za delno razveljavitev Delegirane uredbe Komisije (EU) 2019/807 z dne 13. marca 2019 o dopolnitvi Direktive (EU) 2018/2001 Evropskega parlamenta in Sveta glede določitve surovin z visokim tveganjem za posredno spremembo rabe zemljišč, v zvezi s katerimi se ugotavlja znatna širitev proizvodnega območja na zemljišča z visoko zalogo ogljika, ter certificiranja pogonskih biogoriv, drugih tekočih biogoriv in biomasnih goriv z nizkim tveganjem za posredno spremembo rabe zemljišč (UL 2019, L 133, str. 1).

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrže kot nedopustna.

                  2.

                  Družbi Lípidos Santiga, SA, se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 328, 30.9.2019.


title: Zadeva T-652/19 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 11. junija 2020 – Elevolution – Engenharia/Komisija (Začasna odredba – Javna naročila gradenj – Predlog za odlog izvršitve – Neobstoj nujnosti)

text:
               3.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 255/18

      Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 11. junija 2020 – Elevolution – Engenharia/Komisija
      (Zadeva T-652/19 R)
      (Začasna odredba - Javna naročila gradenj - Predlog za odlog izvršitve - Neobstoj nujnosti)
      (2020/C 255/23)
      Jezik postopka: portugalščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Elevolution – Engenharia, S.A. (Amadora, Portugalska) (zastopniki: M. Marques Mendes, R. Campos, A. Dias Henriques, M. Troncoso Ferrer in C. García Fernández, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: F. Dintilhac in I. Melo Sampaio, agenta)

         Predmet

      Predlog na podlagi členov 278 in 279 PDEU za odlog izvršitve sklepa Komisije z dne 12. julija 2019, s katerim je bila tožeča stranka za obdobje treh let izključena iz postopkov javnega naročanja in dodeljevanja nepovratnih sredstev, ki se financirajo iz Evropskega razvojnega sklada (ERS) v okviru Uredbe Sveta (EU) 2015/323 z dne 2. marca 2015 o finančni uredbi, ki se uporablja za 11. Evropski razvojni sklad (UL 2015, L 58, str. 17), z naložitvijo objave obvestila o izključitvi, ki je bila izrečena na spletnem mestu Komisije.

         Izrek

                  1.

                  Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

                  2.

                  Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva T-77/20 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 8. junija 2020 – Ascenza Agro/Komisija (Začasna odredba – Fitofarmacevtska sredstva – Uredba (ES) št. 1107/2009 – Izvedbena uredba (EU) 2020/17 – Neobnovitev odobritve aktivne snovi klorpirifos-metil – Predlog za odlog izvršitve – Neobstoj nujnosti – Resna in nepopravljiva škoda – Neobstoj)

text:
               3.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 255/18

      Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 8. junija 2020 – Ascenza Agro/Komisija
      (Zadeva T-77/20 R)
      (Začasna odredba - Fitofarmacevtska sredstva - Uredba (ES) št. 1107/2009 - Izvedbena uredba (EU) 2020/17 - Neobnovitev odobritve aktivne snovi klorpirifos-metil - Predlog za odlog izvršitve - Neobstoj nujnosti - Resna in nepopravljiva škoda - Neobstoj)
      (2020/C 255/24)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Ascenza Agro, SA (Setúbal, Portugalska) (zastopniki: K. Van Maldegem, P. Sellar, odvetnika, in G. McElwee, solicitor)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: A. Dawes, F. Castilla Contreras in I. Naglis, agenti)

         Predmet

      Predlog na podlagi členov 278 in 279 PDEU za odlog izvršitve Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2020/17 z dne 10. januarja 2020 o neobnovitvi odobritve aktivne snovi klorpirifos-metil v skladu z Uredbo (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet ter o spremembi Priloge k Izvedbeni uredbi Komisije (EU) št. 540/2011 (UL 2020, L 7, str. 11).

         Izrek

                  1.

                  Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

                  2.

                  Odločitev o stroških se pridrži.