title: Zadeva C-419/06: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 14. februarja 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki (Neizpolnitev obveznosti države – Državne pomoči – Obveznost izterjave)

text:
               29.3.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 79/5

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 14. februarja 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki
   (Zadeva C-419/06) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Državne pomoči - Obveznost izterjave)
   (2008/C 79/07)
   Jezik postopka: grščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: E. Righini, M. Konstantinidis, D. Tryantafyllou in I. Chatzigiannis, zastopniki)

      Tožena stranka): Helenska republika (zastopniki: A. Samoni-Rantou, P. Mylonopoulos, zastopnika, V. Christianos in P. Anestis, odvetnika)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje ukrepov, potrebnih za spoštovanje odločbe Komisije C(2005)2706 z dne 14. septembra 2005 o izterjavi pomoči, dodeljenih letalski družbi Olympic Airlines.
   Izrek

               1)

               Helenska republika, s tem da v predpisanem roku ni sprejela vseh ukrepov za odpravo pomoči, ki so bile z odločbo Komisije z dne 14. septembra 2005 o državnih pomočeh, ki jih je Grčija dodelila družbama Olympic Airways in Olympic Airlines, razglašene za nezakonite in nezdružljive s skupnim trgom, ter za izterjavo teh pomoči od prejemnikov, ni izpolnila obveznosti iz členov od 2 do 4 te odločbe.

               2)

               Helenski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 310, 16.12.2006.


title: Zadeva C-546/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte Suprema di Cassazione (Italija) 22. oktobra 2013 – Agenzia delle Dogane e Ufficio di Verona dell’Agenzia delle Dogane proti ADL American Dataline Srl

text:
               21.12.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 377/7

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte Suprema di Cassazione (Italija) 22. oktobra 2013 – Agenzia delle Dogane e Ufficio di Verona dell’Agenzia delle Dogane proti ADL American Dataline Srl
   (Zadeva C-546/13)
   2013/C 377/15
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Corte Suprema di Cassazione

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Agenzia delle Dogane, Ufficio di Verona dell’Agenzia delle Dogane

      Tožena stranka: ADL American Dataline Srl

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali člen 10(2) in (12) Uredbe Sveta (EGS) št. 2658/87 (1) z dne 23. julija 1987 in načelo pravne varnosti nasprotujeta temu, da se iz sprememb, uvedenih v zvezi s pojasnjevalnimi opombami poglavja 84 seznama, iz drugega dela Priloge I k Uredbi Komisije (ES) št. 1549/06 (2) z dne 17. oktobra 2006 (s katerimi so bile zvočne omarice izključene iz tarifne številke HS 8471, če so predložene ločeno od strojev za avtomatsko obdelavo podatkov) sklepa na razlagalne elemente za priznanje, da imajo proizvodi, ki jih je uvozila družba ADL s.r.l. (3) – ki so opisani pod A, točke 1, 3 in 4 tega sklepa – specifično funkcijo (reprodukcijo in ojačitev zvoka), ki je „drugačna“ od obdelave podatkov?

               2.

               Ali je treba proizvode, ki jih uvaža družba ADL s.r.l. – in so opisani pod A, točke 1, 3 in 4 tega sklepa – kot so „zvočne omarice“, ki se tržijo ločeno od stroja za avtomatsko obdelavo podatkov, šteti za naprave, ki „opravljajo specifično funkcijo, ki je drugačna od obdelave podatkov“ – če bi bilo kot tako treba šteti funkcijo reprodukcije in ojačitve zvoka – ali pa jih ni mogoče šteti za sistemske enote, ki opravljajo specifično funkcijo, ki je drugačna od obdelave podatkov, ker ob upoštevanju posebnih tehničnih lastnosti (izključna povezava s kablom USB; nujnost operacijskega sistema MAC OS 9.) „nimajo funkcije, ki bi jo lahko izvajale
                        brez
                      takega stroja [to je stroja za avtomatsko obdelavo podatkov]“ (glej sodbi Sodišča z dne 19. oktobra 2000 v zadevi Peacock AG (C-339/98), točki 14 in 15, in z dne 18. julija 2007 v zadevi Olicom (C-142/06), točke 20, 29 in 30 – v katerih se je, kot se zdi, čeprav se nanašata na drugačno napravo, in sicer mrežne kartice in tako imenovane kombinirane kartice – sklepalo na neobstoj „drugačnih“ specifičnih funkcij na podlagi dveh elementov, ki sta delovanje naprave izključno prek osebnega računalnika in zmožnost sprejemanja signalov, ki jih oddaja računalnik, ter pretvorbe izstopnih signalov)?

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 2, str. 382).

      (2)  Uredba Komisije (ES) št. 1549/2006 z dne 17. oktobra 2006 o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 301, str. 1).

      (3)  Gre za „zvočnike v zvočnih omaricah, ki jih izdeluje ameriška družba Harman Multimedia, ki so namenjene izključni uporabi kot izhodne enote za računalnike vrste ‚APPLE‘ “.


title: Zadeva T-218/12: Tožba, vložena 22. maja 2012 – Micrus Endovascular proti UUNT – Laboratorios Delta (DELTA)

text:
               21.7.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 217/26

         Tožba, vložena 22. maja 2012 – Micrus Endovascular proti UUNT – Laboratorios Delta (DELTA)
   (Zadeva T-218/12)
   2012/C 217/55
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Micrus Endovascular LLC (Wilmington, Združene države) (zastopnik: B. Brandreth, Barrister)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Laboratorios Delta Lda (Queluz, Portugalska)

      Predloga

               —

               Odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 6. marca 2012 v zadevi R 244/2011-2 naj se razveljavi; in

               —

               toženi stranki naj se naloži, da tožeči stranka plača stroške, ki so ji nastali pred odborom za pritožbe in Splošnim sodiščem.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „DELTA“ za proizvode iz razreda 10 – prijava znamke Skupnosti št. 6655906

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Navajana znamka ali znak: registracija št. 131374 mednarodne figurativne znamke „DELTA PORTUGAL“ za proizvode iz razreda 5; registracija št. 140578 portugalske figurativne znamke „DELTA PORTUGAL“ za proizvode iz razreda 5; registrirano trgovsko ime št. 23113 „LABORATORIOS DELTA“

      Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009


title: Združeni zadevi T-304/04 in T-316/04: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 6. septembra 2006 — Italija in Wam proti Komisiji ( Državne pomoči — Posojila po znižani obrestni meri, s katerimi se omogoči vstop v določene tretje države — Vpliv na trgovino med državami članicami in izkrivljanje konkurence — Obrazložitev )

text:
               18.11.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 281/33

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 6. septembra 2006 — Italija in Wam proti Komisiji
   (Združeni zadevi T-304/04 in T-316/04) (1)

   („Državne pomoči - Posojila po znižani obrestni meri, s katerimi se omogoči vstop v določene tretje države - Vpliv na trgovino med državami članicami in izkrivljanje konkurence - Obrazložitev“)
   (2006/C 281/57)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranke

      Tožeči stranki: Italijanska republika (zastopnika: najprej A. Cingolo, nato pa P. Gentili, avvocati dello Stato) in Wam SpA (Cavezzo di Modena, Italija) (zastopnik: E. Giliani, avocat)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: V. Di Bucci in E. Righini, zastopnika)
   Predmet
   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2006/177/ES z dne 19. maja 2004 o državni pomoči C 4/2003 (prej NN 102/2002), ki jo Italija izvaja v korist družbe Wam SpA (UL 2006, L 63, str. 11).
   Izrek

               1)

               Odločba Komisije 2006/177/ES z dne 19. maja 2004 o državni pomoči C 4/2003 (prej NN 102/2002), ki jo Italija izvaja v korist družbe Wam SpA (UL 2006, L 63, p. 11), se razglasi za nično.

               2)

               V ostalem se tožba zavrne.

               3)

               Komisija nosi svoje stroške in stroške, ki sta jih priglasili Italijanska republika v zadevi T-304/04 in družba Wam v zadevi T-316/04, vključno s stroški postopka za izdajo začasne odredbe.

      (1)  UL C 251, 9.10.2004.


title: Zadeva C-487/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 5. novembra 2007 vložilo Court of Appeal (Civil Division) (Združeno kraljestvo) – L'Oréal SA, Lancôme parfums et beauté & Cie SNC, Laboratoire Garnier & Cie proti Bellure NV, Malaika Investments Ltd, ki posluje kot Honey pot cosmetic & Perfumery Sales , Starion International Ltd

text:
               12.1.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 8/8

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 5. novembra 2007 vložilo Court of Appeal (Civil Division) (Združeno kraljestvo) – L'Oréal SA, Lancôme parfums et beauté & Cie SNC, Laboratoire Garnier & Cie proti Bellure NV, Malaika Investments Ltd, ki posluje kot „Honey pot cosmetic & Perfumery Sales“, Starion International Ltd
   (Zadeva C-487/07)
   (2008/C 8/15)
   Jezik postopka: angleščina
   Predložitveno sodišče
   Court of Appeal (Civil Division)
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: L'Oréal SA, Lancôme parfums et beauté & Cie SNC, Laboratoire Garnier & Cie

      Toženi stranki: Bellure NV, Malaika Investments Ltd, ki posluje kot „Honey pot cosmetic & Perfumery Sales“, Starion International Ltd
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1)

               Kadar trgovec v oglasu za lastno blago in storitve uporabi registrirano blagovno znamko, katere imetnik je konkurent, zato da primerja značilnosti (in zlasti vonj) blaga, ki ga prodaja, z značilnostmi (in zlasti vonjem) blaga, ki ga pod to znamko prodaja konkurent, tako da ne povzroča zmede ali drugače ogrozi bistvene naloge blagovne znamke kot označbe porekla, ali je ta uporaba zajeta s točko (a) ali točko (b) člena 5(1) Direktive 89/104?

               2)

               Kadar trgovec med prodajo uporabi (zlasti na primerjalnem seznamu) znano registrirano blagovno znamko zato, da bi navedel značilnosti svojega proizvoda (zlasti vonja) tako, da:

                           a)

                           ne povzroči verjetnosti zmede; in

                           b)

                           ne vpliva na prodajo proizvodov pod znano registrirano znamko; in

                           c)

                           ne ogrozi bistvene funkcije registrirane blagovne znamke kot zagotovila porekla in ne škodi ugledu te znamke niti z očrnjenjem njene podobe niti kakršnokoli drugim zmanjšanjem njene vrednosti; in

                           d)

                           ima pomembno vlogo pri pospeševanju prodaje proizvoda trgovca,

                     ali je ta uporaba zajeta s členom 5(1)(a) Direktive 89/104?

               3)

               Kakšen je v okviru člena 3a(g) Direktive o zavajajočem oglaševanju (84/450), kot je bila spremenjena z Direktivo o primerjalnem oglaševanju (97/55), pomen izraza „okorišča nepošteno z“, in zlasti, ali se trgovec, kadar na primerjalnem seznamu primerja svoj proizvod s proizvodom znane blagovne znamke, nepošteno okorišča z ugledom znane blagovne znamke?

               4)

               Kakšen je v okviru člena 3a(h) navedene direktive pomen izraza „predstavljanje blaga ali storitev kot imitacije ali kopije“, in predvsem, ali se ta izraz nanaša na primer, ko stranka, ne da bi povzročala zmedo oziroma zavajala, le po resnici pove, da je glavna značilnost (vonj) njenega proizvoda podobna glavni značilnosti znanega proizvoda, ki je zaščiten z blagovno znamko?

               5)

               Kadar trgovec uporablja znak – ki je podoben ugledni registrirani blagovni znamki, vendar ta znak blagovni znamki ni podoben tako, da bi povzročal zmedo – tako, da:

                           a)

                           ne zmanjša ali ogroža bistvene funkcije registrirane blagovne znamke;

                           b)

                           ne očrni registrirane blagovne znamke ali njenega ugleda oziroma ne obstaja tveganje za to;

                           c)

                           ne zmanjšuje prodaje lastnika blagovne znamke; in

                           d)

                           lastnik blagovne znamke ni prikrajšan za ugodnosti pri pospeševanju, ohranjanju ali povečanju vrednosti njegove blagovne znamke;

                           e)

                           vendar ima trgovec zaradi uporabe njegovega znaka, ker je podoben registrirani znamki, tržne ugodnosti

                     ali to pomeni, da se „okorišča nepošteno“ z ugledom registrirane znamke v smislu člena 5(2) Direktive o blagovnih znamkah?


title: Zadeva C-309/08: Tožba, vložena 11. julija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Poljski

text:
               27.9.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 247/7

         Tožba, vložena 11. julija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Poljski
   (Zadeva C-309/08)
   (2008/C 247/12)
   Jezik postopka: poljščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: A. Nijenhuis in K. Mojzesowicz, zastopnika)

      Tožena stranka: Republika Poljska
   Predlogi tožeče stranke:
   Komisija Sodišču predlaga naj,

               —

               ugotovi, da Republika Poljska, ker ni pravilno vnesla Direktive 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) (1), ker te direktive in še zlasti člena 3(2) in (3) o zahtevi po neodvisnosti nacionalnih regulativnih organov ter o nepristranskem in preglednem izvajanju njihovih pooblastil, v svoje notranje pravo, ni izpolnila svojih obveznosti iz te direktive;

               —

               Republiki Poljski naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Poljska ni zagotovila učinkovite ločitve regulativne funkcije od dejavnosti, povezanih z lastništvom ali nadzorom.
   Poljska je znatno udeležena v številnih telekomunikacijskih podjetjih. Poleg tega nacionalne regulativne organe na Poljskem postavlja predsednik vlade, ki jih lahko kadarkoli po svoji volji brez navedbe razlogov odstavi, od česar sta popolnoma odvisna tudi minister za finance in minister za infrastrukturo.
   Ker ni predpisov, ki bi določali dobo trajanja mandata nacionalnih regulativnih organov, niti ne obstaja zaključen seznam pogojev za njihovo odstavitev, so ti organi v veliki meri odvisni od predsednika vlade in ne zagotavljajo, da bi bili udeleženci na trgu, v katerih je udeležena država, enako obravnavani kot ostali udeleženci.

      (1)  UL L 108, 24.4.2002, str. 33.


title: Zadeva T-541/08: Sodba Splošnega sodišča z dne 11. julija 2014 – Sasol in drugi proti Komisiji (Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Trg parafinskih voskov — Trg stiskanih parafinov — Sklep o ugotovitvi kršitve člena 81 ES — Določitev cen in razdelitev trgov — Odgovornost matične družbe za kršitve pravil o konkurenci, ki so jih storile njene hčerinske družbe — Odločilen vpliv matične družbe — Domneva v primeru 100-odstotnega lastništva — Pravno nasledstvo družb — Sorazmernost — Enako obravnavanje — Smernice o načinu določanja glob iz leta 2006 — Obteževalne okoliščine — Vodilna vloga — Zgornja meja globe — Neomejena sodna pristojnost)

text:
               1.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 292/24

         Sodba Splošnega sodišča z dne 11. julija 2014 – Sasol in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-541/08) (1)

   ((Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Trg parafinskih voskov - Trg stiskanih parafinov - Sklep o ugotovitvi kršitve člena 81 ES - Določitev cen in razdelitev trgov - Odgovornost matične družbe za kršitve pravil o konkurenci, ki so jih storile njene hčerinske družbe - Odločilen vpliv matične družbe - Domneva v primeru 100-odstotnega lastništva - Pravno nasledstvo družb - Sorazmernost - Enako obravnavanje - Smernice o načinu določanja glob iz leta 2006 - Obteževalne okoliščine - Vodilna vloga - Zgornja meja globe - Neomejena sodna pristojnost))
   2014/C 292/29
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Sasol (Rosebank, Južna Afrika), Sasol Holding in Germany GmbH (Hamburg, Nemčija), Sasol Wax International AG (Hamburg) in Sasol Wax GmbH (Hamburg) (zastopniki: W. Bosch, U. Denzel in C. von Köckritz, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: F Castillo de la Torre in R. Sauer, zastopnika, skupaj z M. Grayem, odvetnikom)

      Predmet

   Primarno predlog za razglasitev delne ničnosti Odločbe Komisije C(2008) 5476 final z dne 1. oktobra 2008 v zvezi s postopkom na podlagi člena [81 ES] in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/39.181 – Vosek za sveče) in podredno predlog za odpravo globe, naložene tožečim strankam, ali za njeno znižanje.

      Izrek

               1.

               Člen 1 Odločbe Komisije C(2008) 5476 final z dne 1. oktobra 2008 v zvezi s postopkom na podlagi člena [81 ES] in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/39.181 – Voski za sveče) se razglasi za ničen v delu, v katerem je Evropska komisija ugotovila, da sta družbi Sasol Holding in Germany GmbH ter Sasol sodelovali pri kršitvi pred 1. julijem 2002.

               2.

               Znesek globe, naložene družbi Sasol Wax GmbH, se zniža na 14 9 9 82  197 EUR, za njegovo plačilo pa so solidarno odgovorne na eni strani družba Sasol Wax International AG do višine 11 9 1 22  197 EUR in na drugi strani družbi Sasol in Sasol Holding in Germany do višine 7 1 0 42  197 EUR.

               3.

               V preostalem se tožba zavrne.

               4.

               Komisija nosi svoje stroške in dve tretjini stroškov družb Sasol, Sasol Holding in Germany, Sasol Wax International in Sasol Wax.

               5.

               Družbe Sasol, Sasol Holding in Germany, Sasol Wax International in Sasol Wax nosijo eno tretjino lastnih stroškov.

      (1)  UL C 44, 21.2.2009.


title: Zadeva F-92/07: Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 11. decembra 2008 – Evraets proti Komisiji (Javni uslužbenci – Uradniki – Napredovanje – Napredovalno obdobje 2006 – Sposobnost delati v tretjem jeziku)

text:
               21.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 44/72

         Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 11. decembra 2008 – Evraets proti Komisiji
   (Zadeva F-92/07) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Napredovanje - Napredovalno obdobje 2006 - Sposobnost delati v tretjem jeziku)
   (2009/C 44/125)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Pascal Evraets (Lambusart, Belgija) (zastopnika: N. Lhoëst nato N. Lhoëst in S. Fernández Menéndez, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: C. Berardis-Kayser in G. Berscheid, zastopnika)

      Intervenient: Svet Evropske unije (zastopnika: I. Šulce in M. Simm, zastopnika)
   Predmet zadeve
   Razglasitev ničnosti odločbe, v skladu s katero tožeča stranka v napredovalnem obdobju 2006 ne napreduje v naziv AST 4, ker ni dokazala svoje sposobnosti delati v tretjem jeziku.
   Izrek sodbe

               1)

               Odločba o nenapredovanju P. Evraets v napredovalnem obdobju 2006 se razglasi za nično.

               2)

               Komisija Evropskih skupnosti nosi svoje stroške in stroške tožeče stranke.

               3)

               Svet Evropske unije nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 283, 24.11.2007, str. 44.


title: Zadeva T-90/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 8. oktobra 2015 – Secolux/Komisija (Javna naročila storitev — Postopek javnega razpisa — Varnostni nadzori — Zavrnitev ponudbe ponudnika — Oddaja naročila drugemu ponudniku — Nepogodbena odgovornost)

text:
               30.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 398/43

         Sodba Splošnega sodišča z dne 8. oktobra 2015 – Secolux/Komisija
   (Zadeva T-90/14) (1)

   ((Javna naročila storitev - Postopek javnega razpisa - Varnostni nadzori - Zavrnitev ponudbe ponudnika - Oddaja naročila drugemu ponudniku - Nepogodbena odgovornost))
   (2015/C 398/54)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Secolux, Association pour le contrôle de la sécurité de la construction (Capellen, Luksemburg) (zastopnika: N. Prüm-Carré in E. Billot, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: S. Delaude in S. Lejeune, agenta)

      Predmet

   Na eni strani, predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije z dne 3. decembra 2013 o zavrnitvi ponudb tožeče stranke v okviru javnega razpisa, ki se nanaša na zagotavljanje storitev v zvezi z varnostnimi nadzori in na drugi strani, zahteva za povrnitev škode, domnevno nastale zaradi tega sklepa.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Secolux, Association pour le contrôle de la sécurité de la construction nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

      (1)  UL C 135, 5.5.2014.


title: Zadeva C-476/06: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Efeteio Athinon (Grčija) 21. novembra 2006 — K. P. Marinopoulos-Anonymos Etaireia Emporias kai Dianomis Farmakeftikon Proïonton proti GlaxoSmithKline Anonymi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proïonton

text:
               27.1.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 20/8

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Efeteio Athinon (Grčija) 21. novembra 2006 — K. P. Marinopoulos-Anonymos Etaireia Emporias kai Dianomis Farmakeftikon Proïonton proti GlaxoSmithKline Anonymi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proïonton
   (Zadeva C-476/06)
   (2007/C 20/11)
   Jezik postopka: grščina
   Predložitveno sodišče
   Efeteio Athinon (Grčija).
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: K. P. Marinopoulos-Anonymos Etaireia Emporias kai Dianomis Farmakeftikon Proïonton

      Tožena stranka: GlaxoSmithKline Anonymi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proïonton
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali zavrnitev podjetja, ki ima prevladujoči položaj, v celoti izpolniti naročila trgovcev na debelo s farmacevtskimi izdelki, kadar je ta zavrnitev posledica želje, da bi se zmanjšalo izvažanje teh trgovcev na debelo in s tem omejila škoda, ki jo povzroča vzporedna trgovina, ipso facto pomeni zlorabo po členu 82 ES? Ali na odgovor na to vprašanje vpliva dejstvo, da razlike v ceni znotraj Evropske unije, ki so posledica posredovanja države ali, drugače rečeno, podreditve trga farmacevtskih izdelkov sistemu, v katerem ni čiste konkurence in ki ga nasprotno zaznamuje visoka stopnja državne intervencije v gospodarstvo, povzročajo vzporedno trgovino, ki je posebej donosna za trgovce na debelo? Končno, ali je primerno, da nacionalno sodišče na področju konkurence uporabi skupnostna pravila konkurence na enak način za trge, ki delujejo po sistemu konkurence in za trge, na katerih je konkurenca izkrivljena zaradi posredovanja države?

               2.

               Kako je treba presojati morebitno naravo zlorabe, če bi Sodišče menilo, da omejevanje vzporedne trgovine zaradi zgoraj navedenih razlogov ne pomeni vedno zlorabe, kadar ga izvaja obvladujoče podjetje?

         Zlasti:

               2.1

               Ali je merilo odstotka prekoračitve normalne nacionalne porabe in/ali merilo škode, ki jo je podjetje v prevladujočem položaju utrpelo glede na njegov skupni promet in na njegov celotni dobiček, možno šteti za primerni merili? Če je odgovor pritrdilen, na kakšen način je treba določiti višino odstotka prekoračitve in raven škode — če je zadnja določena kot odstotek prometa in celotnega dobička — preko katerih bo zadevno ravnanje označeno kot zloraba?

               2.2

               Ali je primeren pristop, ki temelji na uravnovešanju interesov in če je tako, kateri interesi naj bi prišli v poštev pri tem uravnovešanju?
               Natančneje:

                           a)

                           Ali na odgovor vpliva dejstvo, da ima bolnik, končni potrošnik, omejeno finančno korist od vzporedne trgovine?

                           b)

                           Ali je treba upoštevati interese nosilcev socialnega zavarovanja za cenejša zdravila in če je tako, v kolikšni meri?

               2.3

               Katera druga merila in pristopi bi bili v tem primeru primerni?


title: Zadeva C-244/04: Tožba Komisije Evropskih Skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji, vložena dne 8. junija 2004

text:
               11.9.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 228/20

         Tožba Komisije Evropskih Skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji, vložena dne 8. junija 2004
   (Zadeva C-244/04)
   (2004/C 228/40)
   Komisija Evropskih Skupnosti, ki jo zastopata Gerald Braun in Enrico Traversa, člana Pravne službe Komisije, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, je dne 8. junija 2004 na Sodišče Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Zvezni republiki Nemčiji.
   Komisija Evropskih Skupnosti Sodišču predlaga, da:

               1)

               ugotovi, da Zvezna republika Nemčija ni izpolnila obveznosti iz člena 49 ES, s tem da je, na podlagi prakse, temelječe na odredbah, vseskozi nesorazmerno omejevala, v okviru opravljanja storitev, napotitev delavcev, ki so državljani tretjih držav.

               2)

               Zvezni republiki Nemčiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Delavci, ki so državljani tretjih držav in ki bi morali biti za opravljanje storitev poslani v Nemčijo, potrebujejo „delovni vizum“, ki ga lahko pridobijo le, če so bili pred napotitvijo pri delodajalcu, ki jih pošilja, zaposleni najmanj eno leto.
   Tako tovrstna nemška praksa v zvezi s predhodnim delovnim vizumom, ki temelji na upravnih odredbah, kakor tudi dodelitev tovrstnega vizuma zgolj stalno zaposlenemu delavcu pomenita neupravičeno in nesorazmerno omejitev svobode opravljanja storitev.


title: Zadeva C-229/05 P: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 18. januarja 2007 — Osman Ocalan, v imenu Kurdistan Workers' Party (PKK), Serif Vanly, v imenu Kurdistan National Congress (KNK) proti Svetu Evropske unije, Združenemu kraljestvu Velike Britanije in Severne Irske, Komisiji Evropskih skupnosti (Pritožba — Posebni omejevalni ukrepi za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu — Ničnostna tožba — Dopustnost)

text:
               10.3.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 56/5

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 18. januarja 2007 — Osman Ocalan, v imenu Kurdistan Workers' Party (PKK), Serif Vanly, v imenu Kurdistan National Congress (KNK) proti Svetu Evropske unije, Združenemu kraljestvu Velike Britanije in Severne Irske, Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva C-229/05 P) (1)

   (Pritožba - Posebni omejevalni ukrepi za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu - Ničnostna tožba - Dopustnost)
   (2007/C 56/08)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeči stranki: Osman Ocalan, v imenu Kurdistan Workers' Party (PKK), Serif Vanly, v imenu Kurdistan National Congress (KNK) (zastopniki: M. Muller QC, E. Grieves in P. Moser, Barristers, J.G. Peirce, Solicitor)

      Druge stranke v postopku: Svet Evropske unije (zastopnika: E. Finnegan in M. Bishop, zastopnika), Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska, (zastopnik: R. Caudwell, zastopnik), Komisija Evropskih skupnosti
   Predmet
   Pritožba zoper sklep Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 15. februarja 2005 v zadevi PKK in KNK proti Svetu (T-229/02), s katerim je Sodišče prve stopnje kot nedopustni zavrnilo njuni tožbi za razglasitev ničnosti Sklepa Sveta 2002/334/ES z dne 2. maja 2002 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu (UL L 116, str. 33) — Procesno upravičenje
   Izrek

               1)

               Sklep Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 15. februarja 2005 v zadevi PKK in KNK proti Svetu (T-229/02) se razveljavi v delu, v katerem je bila tožba Osmana Ocalana, vložena v imenu Kurdistan Workers' Party (PKK), zavrnjena.

               2)

               V preostalem se pritožba zavrne.

               3)

               Serifu Vanlyu, ki nastopa v imenu Kurdistan National Congress (KNK), se naložijo stroški pritožbe, ki jo je vložil.

               4)

               Tožba Osmana Ocalana, vložena v imenu PKK, se zavrže kot nedopustna v delu, v katerem je vložena zoper Sklep Sveta 2002/334/ES z dne 2. maja 2002 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu in o razveljavitvi Sklepa 2001/927/ES.

               5)

               Tožba Osmana Ocalana, vložena v imenu PKK, je dopustna v delu, v katerem je vložena zoper Sklep Sveta 2002/460/ES z dne 17. junija 2002 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu in o razveljavitvi Sklepa 2002/334/ES. Zadeva se vrne Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti, da odloči po temelju.

               6)

               Odločitev o stroških Osmana Ocalana, ki nastopa v imenu PKK, se pridrži.

      (1)  UL C 86, 8.4.2006.


title: Zadeva C-494/11 P: Sklep Sodišča z dne 15. junija 2012 – Otis Luxembourg Sàrl, nekdanja General Technic-Otis Sàrl, Otis SA, Otis GmbH & Co. OHG, Otis BV, Otis Elevator Company proti Evropski komisiji (Pritožba — Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Trg vgradnje in vzdrževanja dvigal in tekočih stopnic — Globe — Matična in hčerinske družbe — Odgovornost za kršitveno ravnanje)

text:
               24.11.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 366/21

         Sklep Sodišča z dne 15. junija 2012 – Otis Luxembourg Sàrl, nekdanja General Technic-Otis Sàrl, Otis SA, Otis GmbH & Co. OHG, Otis BV, Otis Elevator Company proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-494/11 P) (1)

   (Pritožba - Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Trg vgradnje in vzdrževanja dvigal in tekočih stopnic - Globe - Matična in hčerinske družbe - Odgovornost za kršitveno ravnanje)
   2012/C 366/36
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnice: Otis Luxembourg Sàrl, nekdanja General Technic-Otis Sàrl, Otis SA, Otis GmbH & Co. OHG, Otis BV, Otis Elevator Company (zastopniki: A. Winckler in D. Gerard, odvetnika, J. Temple Lang in C. Cook, solicitor)

      Druga stranka: Evropska komisija (zastopniki: A. Bouquet, R. Sauer in J. Bourke, zastopniki)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 13. julija 2011 v združenih zadevah General Technic-Otis in drugi proti Komisiji (T-141/07, T-142/07, T-145/07 in T-146/07), s katero je Splošno sodišče zavrnilo tožbo za razglasitev delne ničnosti Odločbe Komisije C(2007) 512 final, z dne 21. februarja 2007 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 Pogodbe ES (zadeva COMP/E-1/38.823 – dvigala in tekoče stopnice) glede omejevalnega sporazuma na trgu vgradnje in vzdrževanja dvigal in tekočih stopnic v Belgiji, Nemčiji, Luksemburgu in na Nizozemskem, ki se nanaša na izigravanje javnih razpisov, razdelitev trgov, določanje cen, dodelitev projektov in z njimi povezanih pogodb in izmenjavo podatkov ter podredno, odprava ali znižanje globe, ki je bila naložena pritožnici – Odgovornost matične družbe za kršitve pravil o konkurenci, ki so jih storile njene hčerinske družbe

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Otis Luxembourg Sàrl, Otis SA, Otis GmbH & Co. OHG, Otis BV in Otis Elevator Company se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 347, 26.11.2011.


title: Zadeva T-237/14: Tožba, vložena 17. aprila 2014 – Steinbeis Papier proti Komisiji

text:
               14.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/16

         Tožba, vložena 17. aprila 2014 – Steinbeis Papier proti Komisiji
   (Zadeva T-237/14)
   2014/C 223/21
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Steinbeis Papier GmbH (Glückstadt, Nemčija) (zastopnika: H. Janssen in G. Engel, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               sklep Evropske komisije z dne 18. decembra 2013 v zadevi Državna pomoč SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Podpora za elektriko iz obnovljivih virov energije in znižana dodatna dajatev EEG za energetsko intenzivne uporabnike razglasi za ničnega;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 107(1) PDEU

                           —

                           Tožeča stranka trdi, da je z izpodbijanim sklepom kršen člen 107(1) PDEU, saj naj v zakonu o favoriziranju energije iz obnovljivih virov (v nadaljevanju: EEG) predvidena znižana dodatna dajatev EEG in posebna shema kompenzacijskih nadomestil ne bi pomenili pomoči, ki jo dodeli država članica, ali kakršne koli vrste pomoči iz državnih sredstev. Vsa dejstva, pomembna za opredelitev teh ukrepov, naj bi bila ugotovljena v predhodnem postopku med Komisijo in Zvezno republiko Nemčijo. Menijo, da ne bi smelo biti več dvomov, ki jih je Komisija morala ugotoviti v postopku v skladu s členom 108(2) PDEU in členom 4(4) Uredbe (ES) št. 659/1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (1).

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 108(1) PDEU in načela pravne varnosti

                           —

                           Tožeča stranka na tem mestu trdi, da je Komisija s tem, da je pri preverjanju njene začasne ocene dodatne dajatve EEG kot pomoči namesto postopka za obstoječe pomoči v skladu s členom 17 in naslednjimi Uredbe št. 659/1999 uporabila postopek za nove pomoči v skladu s členom 4(4) Uredbe št. 659/1999, kršila člen 108(1) PDEU in načelo pravne varnosti. V zvezi s tem zlasti navaja, da Komisija s sklepom z dne 22. maja 2002 zakona EEG iz leta 2000 ni uvrstila kot pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, ker ni prišlo do nikakršnega prenosa državnih sredstev. Spremembe od zakona EEG iz leta 2000 do zakona EEG iz leta 2012 naj v primerjavi z odločbo Komisije z dne 22. maja 2002 ne bi bile bistvene. Komisija bi morala svoje spremenjeno pravno mnenje zato uveljavljati v postopku na podlagi člena 108(1) PDEU, ne da bi bremenila tožečo stranko.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev člena 41 Listine o temeljnih pravicah in pravice do izjave

                           —

                           Tožeča stranka poleg tega trdi, da je tožena stranka izdala izpodbijani sklep, ne da bi pred tem tožeči stranki dala možnost podati svoje stališče.

      (1)  Uredba Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 339).


title: Zadeva T-583/10: Sklep Splošnega sodišča z dne 26. septembra 2012 – Deutsche Telekom proti UUNT – TeliaSonera Denmark (odtenek škrlatne barve)

text:
               17.11.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 355/37

         Sklep Splošnega sodišča z dne 26. septembra 2012 – Deutsche Telekom proti UUNT – TeliaSonera Denmark (odtenek škrlatne barve)
   (Zadeva T-583/10) (1)

   2012/C 355/78
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik drugega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 55, 19.2.2011.


title: Zadeva C-430/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court of the United Kingdom (Združeno kraljestvo) 5. avgusta 2015 – Secretary of State for Work and Pensions v Public Law Project v imenu Tolley (pokojna)

text:
               28.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/23

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court of the United Kingdom (Združeno kraljestvo) 5. avgusta 2015 – Secretary of State for Work and Pensions v Public Law Project v imenu Tolley (pokojna)
   (Zadeva C-430/15)
   (2015/C 320/32)
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   Supreme Court of the United Kingdom

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Secretary of State for Work and Pensions

      Tožena stranka: Public Law Project v imenu Tolley

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je del za nego dodatka za pomoč invalidom v Združenem kraljestvu za namen Uredbe št. 1408/71 pravilno uvrščen kot invalidska dajatev in ne kot denarna dajatev za bolezen (1)?

               2.

                           (i)

                           Ali se za osebo, ki preneha biti upravičena do dodatka za pomoč invalidom na podlagi nacionalnega prava Združenega kraljestva, ker se je preselila v drugo državo članico, in ki je pred tako selitvijo prenehala opravljati vsakršno poklicno dejavnost, ostaja pa zavarovana zoper tveganje, povezano s starostjo, v skladu s sistemom socialne varnosti Združenega kraljestva, preneha uporabljati zakonodaja Združenega kraljestva za namen člena 13(2)(f) Uredbe št. 1408/71?

                           (ii)

                           Ali se za tako osebo v vsakem primeru še naprej uporablja zakonodaja Združenega kraljestva z vidika točke 19(c) dela Priloge VI k Uredbi, ki se nanaša na Združeno kraljestvo?

                           (iii)

                           Če se zanjo zakonodaja Združenega kraljestva v smislu člena 13(2)(f) ne uporablja več, ali je Združeno kraljestvo z vidika točke 20 Priloge VI zavezano zanjo uporabljati določbe poglavja 1 naslova III Uredbe ali pa mu je to le dopuščeno?

               3.

                           (i)

                           Ali se široka opredelitev zaposlene osebe v zadevi Dodl uporablja za namene členov od 19 do 22 Uredbe, če je oseba pred selitvijo v drugo državo članico prenehala opravljati vsakršno poklicno dejavnost, ne glede na to, da se v poglavju 1 naslova III razlikuje med zaposlenimi in samozaposlenimi osebami na eni strani ter brezposelnimi osebami na drugi?

                           (ii)

                           Če se uporablja, ali ima z vidika členov 19 ali 22 taka oseba pravico izvoziti dajatev? Ali člen 22(1)(b) preprečuje, da bi zahteva glede stalnega prebivališča, ki jo v zvezi s prenosom stalnega prebivališča v drugo državo članico nalaga nacionalna zakonodaja, prevladala nad upravičenostjo tožnice do dela za nego dodatka za pomoč invalidom?

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (UL L 149, str. 2).


title: Zadeva T-454/08: Tožba, vložena 6. oktobra 2008 – Grand Hotel Abi d'Oru proti Komisiji

text:
               22.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/59

         Tožba, vložena 6. oktobra 2008 – Grand Hotel Abi d'Oru proti Komisiji
   (Zadeva T-454/08)
   (2008/C 301/98)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Grand Hotel Abi d'Oru SpA (Olbia, Italija) (zastopnika: D. Dodaro, S. Cianciullo, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2008)2997, z dne 2. julija 2008, v delu v katerem:

                           (a)

                           določa, da „državne pomoči, odobrene z deželnim zakonom št. 9/1998, ki ga je Italija nezakonito izvršila s sklepom št. 33/6 in natečajem št. 1, niso združljive s skupnim trgom, razen v primeru, če je upravičenec do pomoči v skladu s tem programom vložil zahtevek za pomoč pred začetkom izvajanja del, ki se nanašajo na začetni investicijski projekt“ (člen 1 Odločbe);

                           (b)

                           določa, da „Italijanska republika od upravičencev izterja nezdružljive pomoči, ki so bile odobrene v skladu s programom iz člena 1“ (člen 2(1) Odločbe);

                           (c)

                           določa, da „Italijanska republika prekine vsa čakajoča izplačila pomoči iz programa po členu 1, ki učinkuje od datuma sprejetja te odločbe“ (člen 2(4) Odločbe).

               —

               Tožeča stranka tudi predlaga, da se Komisiji naloži plačilo stroškov tega postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Odločba, ki se v tem postopku izpodbija, je ista kot tista iz zadev Regione Sardegna proti Komisiji, T-394/08, S.F. Turistico Inmobiliare proti Komisiji, T-408/08 in Studio Vacanze proti Komisiji, T- 436/08.
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so podobni tistim iz teh zadev.


title: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 2. junija 2004 v zadevi C-123/03: Pfizer Ltd proti Komisiji Evropskih Skupnosti (Zdravila za uporabo v humani medicini — Začetek postopka, določenega v členu 32 Direktive 2001/83/ES, na podlagi člena 30 te Direktive — Ničnostna tožba — Akt, zoper katerega je dopustna tožba — Pripravljalni akt — Nedopustnost)

text:
               11.9.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 228/42

      SKLEP SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 2. junija 2004
   v zadevi C-123/03: Pfizer Ltd proti Komisiji Evropskih Skupnosti (1)

   (Zdravila za uporabo v humani medicini - Začetek postopka, določenega v členu 32 Direktive 2001/83/ES, na podlagi člena 30 te Direktive - Ničnostna tožba - Akt, zoper katerega je dopustna tožba - Pripravljalni akt - Nedopustnost)
   (2004/C 228/95)
   Jezik postopka: angleščina
   V zadevi C-123/03, Pfizer Ltd s sedežem v Sandwich(u), Kent (Združeno kraljestvo) (zastopniki: D. Anderson, QC, K. Bacon, barrister, I. Dodds-Smith in T. Fox, solicitors), proti Komisiji Evropski Skupnosti (zastopnika: H. Stvøvlbæk in X. Lewis, z naslovom za vročanje v Luksemburgu), zaradi razglasitve ničnosti odločbe Komisije z dne 6. januarja 2003, da na podlagi člena 30 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2001/83/ES o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini (UL L 311, str. 67), začne postopek z napotitvijo pri Evropski agenciji za vrednotenje zdravil (EAVZ), v zvezi z zadevo Lopid, je Sodišče (četrti senat) v sestavi H. Legal, predsednik, V. Tiili, sodnica in M. Vilaras, sodnik, sodni tajnik: H. Jung, dne 2. junija 2004 razglasilo sklep, katerega izrek se glasi kot sledi:

               1)

               Tožba se zavrže.

               2)

               Tožeči stranki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 171, 19.7.2003.


title: Zadeva T-293/06: Tožba, vložena dne 19. oktobra 2006 — NBC Fourth Realty proti UUNT — Regalado Pareja in Pedrol (PK MAX)

text:
               16.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 310/23

         Tožba, vložena dne 19. oktobra 2006 — NBC Fourth Realty proti UUNT — Regalado Pareja in Pedrol (PK MAX)
   (Zadeva T-293/06)
   (2006/C 310/44)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena:angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: NBC Fourth Realty Corp. (Las Vegas, ZDA) (zastopnika: A. Woodgate, A. Smith, Solicitors)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Drugi stranki pred odborom za pritožbe: Miguel Isaias Regalado Pareja in Bibiana Pedrol, s podjetjem z imenom Rosell (Alicante, Španija)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Izpodbijana odločba prvega odbora za pritožbe z dne 5. julija 2006, v zadevi R 397/2005-1, naj se razveljavi;

               —

               Uradu za usklajevanje na notranjem trgu naj se naloži plačilo stroškov te tožbe in stroškov postopka pred odborom za pritožbe.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelja znamke Skupnosti: Miguel Isaias Regalado Pareja in Bibiana Pedrol, s podjetjem z imenom Rosell.

      Zadevna znamka Skupnosti: Figurativna znamka Skupnosti PK MAX, s katero se zahteva mornarsko modro barvo za proizvode in storitve iz razredov 3, 25 in 28 v zadevi R 397/2005-1.

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Tožeča stranka.

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom:Nacionalne besedne znamke T.K. MAXX za proizvode in storitve iz razreda 35, besedna znamka Skupnosti T.K. MAX za proizvode in storitve iz razredov 3, 14, 18, 25, 28 in 35 ter prejšnje neregistrirane nacionalne besedne znamke istega imena, ki so se uporabljale v trgovini na Irskem, v Združenem kraljestvu in na Nizozemskem.

      Odločba oddelka za ugovore: Ugovoru se v celoti ugodi.

      Odločba odbora za pritožbe: Pritožbi se ugodi in zadeva se vrne oddelku za ugovore, da odloči o ostalih razlogih za ugovor.

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 40/94.
   Tožeča stranka trdi, da je odbor za pritožbe s tem, da je ugotovil, da verjetnost zmede glede prejšnje in sporne znamke ni obstajala, napačno uporabil pravo. Tožeča stranka zlasti navaja, da je odbor za pritožbe napačno razlagal „potrošnika“ zaščitenih storitev, ker je storil očitno napako pri presoji vidnih, slušnih in pojmovnih podobnosti med zadevnimi znamkami. Poleg tega naj odbor za pritožbe ne bi pravilno ocenil obsega varstva, ki ga je imela prejšnja znamka zaradi svojega ugleda in/ali razlikovalnega učinka. Končno, tožeča stranka navaja, da je odbor za pritožbe napačno uvedel dodatne zahteve v določbe člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 40/94.


title: Zadeva C-22/10 P: Sklep Sodišča (peti senat) z dne 27. oktobra 2010 – REWE-Zentral AG proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Pritožba — Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti Clina — Prejšnja besedna znamka Skupnosti CLINAIR — Zavrnitev registracije — Relativni razlog za zavrnitev — Preučitev verjetnosti zmede — Uredba (ES) št. 40/94 — Člen 8(1)(b))

text:
               26.2.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/15

         Sklep Sodišča (peti senat) z dne 27. oktobra 2010 – REWE-Zentral AG proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG
   (Zadeva C-22/10 P) (1)

   (Pritožba - Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti Clina - Prejšnja besedna znamka Skupnosti CLINAIR - Zavrnitev registracije - Relativni razlog za zavrnitev - Preučitev verjetnosti zmede - Uredba (ES) št. 40/94 - Člen 8(1)(b))
   2011/C 63/27
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Pritožnica: REWE-Zentral AG (zastopnika: M. Kinkeldey in A. Bognár, odvetnika)

      Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: R. Pethke), Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (zastopnik: N. Lützenrath, odvetnik)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje z dne 11. novembra 2009 (šesti senat) v zadevi REWE-Zentral proti UUNT (T-150/08), s katero je bila zavrnjena tožba za razveljavitev, vložena zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 15. februarja 2008, s katero je bila zavrnjena registracija besednega znaka „Clina“ kot znamke Skupnosti za nekatere proizvode iz razredov 3 in 21 ter s katero je bilo ugodeno ugovoru imetnika prejšnje besedne znamke Skupnosti „CLINAIR“ – Verjetnost zmede med znamkama – Necelovita presoja upoštevnih dejavnikov v okviru preučitve verjetnosti zmede – Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94.

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Družbi REWE-Zentral AG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 80, 27.3.2010.


title: Zadeva C-374/06: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Düsseldorf (Nemčija) 14. septembra 2006 — BATIG Gesellschaft für Beteiligungen mbH proti Hauptzollamt Bielefeld

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 326/25

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Düsseldorf (Nemčija) 14. septembra 2006 — BATIG Gesellschaft für Beteiligungen mbH proti Hauptzollamt Bielefeld
   (Zadeva C-374/06)
   (2006/C 326/49)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Finanzgericht Düsseldorf
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: BATIG Gesellschaft für Beteiligungen mbH

      Tožena stranka: Hauptzollamt Bielefeld
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali je treba Direktivo Sveta 92/12/EGS (1) z dne 25. februarja 1992 o splošnem režimu za trošarinske proizvode in o skladiščenju, gibanju in nadzoru takih proizvodov razlagati tako, da mora država članica, ki je z izdajo davčnih oznak obdavčila tobačne proizvode s trošarino, prejemniku davčnih oznak vrniti znesek, ki ga je ta plačal, če so v drugi državi članici tobačni proizvodi označeni s to davčno oznako nezakonito odpremljeni iz režima odloga plačila trošarine, zaradi česar ta država članica s trošarino obdavči tobačne proizvode gospodarskega subjekta, ki ima v njej sedež, ki je pošiljal tobačne izdelke v režimu odloga plačila trošarin znotraj Skupnosti?

      (1)  UL L 76, str. 1.


title: Zadeva C-317/12: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 3. oktobra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Svea hovrätt – Švedska) – kazenski postopek proti Danielu Lundbergu (Cestni promet — Uredba (ES) št. 561/2006 — Obveznost uporabe tahografa — Izjeme v zvezi z nekomercialnim prevozom blaga — Pojem — Prevoz, ki ga zasebnik opravi v okviru svoje prostočasne dejavnosti ljubiteljskega tekmovanja v reliju, ki se delno financira s prispevki tretjih)

text:
               23.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 344/33

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 3. oktobra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Svea hovrätt – Švedska) – kazenski postopek proti Danielu Lundbergu
   (Zadeva C-317/12) (1)

   (Cestni promet - Uredba (ES) št. 561/2006 - Obveznost uporabe tahografa - Izjeme v zvezi z nekomercialnim prevozom blaga - Pojem - Prevoz, ki ga zasebnik opravi v okviru svoje prostočasne dejavnosti ljubiteljskega tekmovanja v reliju, ki se delno financira s prispevki tretjih)
   2013/C 344/56
   Jezik postopka: švedščina

      Predložitveno sodišče

   Svea hovrätt

      Stranka v kazenskem postopku v glavni stvari

   Daniel Lundberg

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Svea Hovrätt – Razlaga člena 3(1) Uredbe Sveta (EGS) 3821/85 z dne 20. decembra 1985 o tahografu (nadzorni napravi) v cestnem prometu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 1, str. 227) in člena 3(h) Uredbe (ES) št. 561/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o usklajevanju določene socialne zakonodaje v zvezi s cestnim prometom in spremembi uredb Sveta (EGS) št. 3821/85 in (ES) št. 2135/98 ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 3820/85 (UL L 102, str. 1) – Izjema od obveznosti vgraditve in uporabe tahografa v vozila, katerih masa je manjša od 7,5 ton – Nekomercialni prevoz blaga – Prevoz blaga, ki ga opravi zasebnik v okviru svoje prostočasne dejavnosti kot amaterski voznik relija in ki je delno financiran s sponzorskimi sredstvi zasebnikov in podjetji

      Izrek

   Pojem „nekomercialni prevoz blaga“ iz člena 3(h) Uredbe (ES) št. 561/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o usklajevanju določene socialne zakonodaje v zvezi s cestnim prometom in spremembi uredb Sveta (EGS) št. 3821/85 in (ES) št. 2135/98 ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 3820/85 je treba razlagati tako, da zajema prevoz blaga, ki ga posameznik opravi za svoj račun in izključno v okviru svoje prostočasne dejavnosti, pri čemer se ta delno financira s prispevki tretjih in se za ta prevoz ne plača.

      (1)  UL C 258, 25.8.2012.


title: Zadeva C-466/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Rüsselsheim (Nemčija) 10. oktobra 2014 – Dieter Wedzel, Karin Wedzel/Condor Flugdienst GmbH

text:
               2.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 73/9

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Rüsselsheim (Nemčija) 10. oktobra 2014 – Dieter Wedzel, Karin Wedzel/Condor Flugdienst GmbH
      (Zadeva C-466/14)
      (2015/C 073/13)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Amtsgericht Rüsselsheim

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: Dieter Wedzel, Karin Wedzel

         Tožena stranka: Condor Flugdienst GmbH
      S sklepom Sodišča z dne 14. decembra 2014 je bila zadeva izbrisana iz vpisnika Sodišča.


title: Zadeva T-782/16: Tožba, vložena 9. novembra 2016 – Timberland Europe/Komisija

text:
               16.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 14/48

         Tožba, vložena 9. novembra 2016 – Timberland Europe/Komisija
   (Zadeva T-782/16)
   (2017/C 014/58)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Timberland Europe BV (Enschede, Nizozemska) (zastopnik: E. Vermulst, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2016/1395 z dne 18. avgusta 2016 o ponovni uvedbi dokončne protidampinške dajatve in o dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, ki so jo izdelovali Buckinghan Shoe Mfg Co. Ltd, Buildyet Shoes Mfg., DongGuan Elegant Top Shoes Co. Ltd, Dongguan Stella Footwear Co. Ltd, Dongguan Taiway Sports Goods Limited, Foshan City Nanhai Qun Rui Footwear Co., Jianle Footwear Industrial, Sihui Kingo Rubber Shoes Factory, Synfort Shoes Co. Ltd, Taicang Kotoni Shoes Co. Ltd, Wei Hao Shoe Co. Ltd, Wei Hua Shoe Co. Ltd, Win Profile Industries Ltd, in izvajanju sodbe Sodišča v združenih zadevah C-659/13 in C-34/14 (UL L 225, str. 52);

               —

               razglasi za nično Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2016/1647 z dne 13. septembra 2016 o ponovni uvedbi dokončne protidampinške dajatve in o dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Vietnama, ki so jo izdelovali Best Royal Co. Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co Ltd, Freetrend Industrial Ltd and its related company Freetrend Industrial A (Vietnam) Co, Ltd, Fulgent Sun Footwear Co., Ltd, General Shoes Ltd, Golden Star Co, Ltd, Golden Top Company Co., Ltd, Kingmaker Footwear Co. Ltd, Tripos Enterprise Inc., Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd, in izvajanju sodbe Sodišča v združenih zadevah C-659/13 in C-34/14 (UL L 245, str. 16);

               —

               razglasi za nično Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2016/1731 z dne 28. septembra 2016 o ponovni uvedbi dokončne protidampinške dajatve in o dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Vietnama, ki sta jo izdelovala General Footwear Ltd (Kitajska), Diamond Vietnam Co. Ltd in Ty Hung Footgearmex/Footwear Co. Ltd, in izvajanju sodbe Sodišča v združenih zadevah C-659/13 in C-34/14 (UL L 262, str. 4); in

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: Komisija ni imela pravne sposobnosti za sprejetje spornih uredb.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: Komisija v nasprotju s členom 296 PDEU ni navedla natančne pravne podlage za sprejetje spornih uredb in je kršila pravico do obrambe in pravico do učinkovitega sodnega varstva tožečih strank.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: ponovni začetek končanega postopka o obutvi in retroaktivna naložitev ugasnjenih protidampinških dajatev dobaviteljem tožeče stranke (i) nima pravne podlage, temelji na očitni napaki pri uporabi člena 266 PDEU in osnovne uredbe, pri čemer je podana njena kršitev, (ii) ni v skladu z načeli varstva zaupanja v pravo, pravne varnosti in prepovedi retroaktivnosti; ter (iii) ni v skladu s členom 266 PDEU, je v nasprotju s členom 5(4) PDEU in temelji na zlorabi pooblastil s strani Komisije.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: retroaktivna uvedba dajatve s tremi spornimi uredbami je diskriminatorna do tožečih strank.

               5.

               Peti tožbeni razlog: ocena zahtevkov za tržnogospodarsko obravnavo ter individualno obravnavo dobaviteljev tožečih strank je diskriminatorna in temelji na zlorabi pooblastil s strani Komisije.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne  16. februarja 2006  v zadevi C-215/04 (predlog za sprejem predhodne odločbe Østre Landsret): Marius Pedersen A/S proti Miljøstyrelsen (Odpadki — Pošiljka odpadkov — Odpadki, namenjeni za predelavo — Pojem  prijavitelja  — Dolžnosti prijavitelja)

text:
               8.4.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/6

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 16. februarja 2006
   v zadevi C-215/04 (predlog za sprejem predhodne odločbe Østre Landsret): Marius Pedersen A/S proti Miljøstyrelsen (1)

   (Odpadki - Pošiljka odpadkov - Odpadki, namenjeni za predelavo - Pojem „prijavitelja“ - Dolžnosti prijavitelja)
   (2006/C 86/10)
   Jezik postopka: danščina
   V zadevi C-215/04, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, ki ga je na Sodišče naslovilo Østre Landsret (Danska) z odločbo z dne 14. maja 2004, ki je prispela na Sodišče 21. maja 2004, v postopku Marius Pedersen A/S proti Miljøstyrelsen, je Sodišče (prvi senat), v sestavi P. Jann, predsednik senata, K. Schiemann (poročevalec), N. Colneric, sodnica, J. N. Cunha Rodrigues in E. Levits, sodnika, generalni pravobranilec: P. Léger, sodna tajnica: M. Ferreira, glavna administratorka, 16. februarja 2006 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1)

               Besedilo „kadar to ni mogoče“ iz člena 2(g)(ii) Uredbe Sveta (EGS) št. 259/93 z dne 1. februarja 1993 o nadzorovanju in kontroli pošiljk odpadkov znotraj Evropske skupnosti, v Skupnost in iz nje je treba razlagati tako, da samo dejstvo, da je oseba zbiralec, ki mu je bilo izdano dovoljenje, temu ne daje tudi lastnosti prijavitelja pošiljke odpadkov za predelavo. Vendar okoliščini, da povzročitelj odpadkov ni znan ali da je število povzročiteljev tako veliko in njihov posamični prispevek iz te dejavnosti tako majhen, da ne bi bilo razumno, da bi morali ti povzročitelji posamično prijavljati pošiljke odpadkov, lahko upravičujeta, da se zbiralec, ki mu je bilo izdano dovoljenje, šteje za prijavitelja pošiljke odpadkov za predelavo.

               2)

               Pristojni organ države odpreme lahko na podlagi člena 7(2) in (4)(a), prva alinea, Uredbe št. 259/93 ugovarja pošiljki odpadkov, če nima podatkov o razmerah njihove obdelave v namembni državi. Nasprotno od prijavitelja ni mogoče zahtevati, naj dokaže, da bo predelava v namembni državi enakovredna tisti, ki jo predvidevajo predpisi države odpreme.

               3)

               Člen 6(5), prva alinea, Uredbe št. 259/93 je treba razlagati tako, da dolžnost predložitve podatkov o sestavi odpadkov ni izpolnjena, če prijavitelj prijavi kategorijo odpadkov z navedbo „odpadki iz elektronskih delov strojev“.

               4)

               Rok, določen v členu 7(2) Uredbe št. 259/93, začne teči, ko pristojni organi namembne države pošljejo potrditev, ne glede na dejstvo, da pristojni organi države odpreme menijo, da niso prejeli vseh podatkov, ki jih zahteva člen 6(5) te uredbe. Posledica prekoračitve tega roka je to, da pristojni organi ne morejo več ugovarjati pošiljki oziroma zahtevati od prijavitelja dodatnih informacij.

      (1)  UL C 190, 24. 7.2004.


title: Zadeva C-632/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank van Koophandel Antwerpen (Belgija) 7. decembra 2016 – Dyson Ltd, Dyson BV/NV BSH Home Appliances

text:
               13.3.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 78/10

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank van Koophandel Antwerpen (Belgija) 7. decembra 2016 – Dyson Ltd, Dyson BV/NV BSH Home Appliances
   (Zadeva C-632/16)
   (2017/C 078/14)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Rechtbank van Koophandel Antwerpen

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Dyson Ltd, Dyson BV

      Tožena stranka: NV BSH Home Appliances

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je mogoče natančno upoštevanje Uredbe o sesalnikih (1) (ne da bi se na nalepko, določeno v Prilogi II, dodale informacije o pogojih testiranja, ki so pripeljali do uvrstitve v razred energetske učinkovitosti v skladu s Prilogo I) šteti za zavajajočo opustitev v smislu člena 7 Direktive o nepoštenih poslovnih praksah (2)?

               2.

               Ali Uredba o sesalnikih nasprotuje temu, da se nalepka dopolni z drugimi simboli, ki sporočajo iste informacije?

      (1)  Delegirana uredba Komisije (EU) št. 665/2013 z dne 3. maja 2013 o dopolnitvi Direktive 2010/30/EU Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z označevanjem sesalnikov z energijskimi nalepkami (UL L 192, str. 1).

      (2)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah) (UL L 149, str. 22).


title: Zadeva T-59/08: Tožba, vložena 7. februarja 2008 – Nute Partecipazioni in La Perla proti UUNT – Worldgem Brands (NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC)

text:
               12.4.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 92/39

         Tožba, vložena 7. februarja 2008 – Nute Partecipazioni in La Perla proti UUNT – Worldgem Brands (NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC)
   (Zadeva T-59/08)
   (2008/C 92/78)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: italijanščina
   Stranke

      Tožeči stranki: Nute Partecipazioni SpA (Bologna, Italija) in La Perla Srl (Bologna, Italija) (zastopnika: R. Morresi in A. Dal Ferro, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Worldgem Brands Srl (Olmo di Creazzo, Italija)
   Predlogi tožečih strank

               —

               Primarno: razveljavitev in sprememba Odločbe z dne 19. novembre 2007 drugega odbora za pritožbe UUNT zaradi nepravilne uporabe člena 8(5) ter zaradi kršitve členov 63(6), 73 in 74 Uredbe o znamki Skupnosti;

               —

               podredno: razveljavitev Odločbe z dne 19. novembre 2007 drugega odbora za pritožbe UUNT zaradi nepravilne uporabe člena 8(5) ter zaradi kršitve členov 63(6), 73 in 74 Uredbe o znamki Skupnosti;

               —

               podredno: razveljavitev in/ali sprememba Odločbe z dne 19. novembra 2007 drugega odbora za pritožbe UUNT zaradi nepravilne uporabe člena 8(1)(b) Uredbe o znamki Skupnosti ter kršitve členov 63(6), 73 in 74 Uredbe o znamki Skupnosti;

               —

               v vsakem primeru: naložitev UUNT in Worldgem Brands Srl na solidarno plačilo stroškov postopka, vključno stroški v zvezi s postopkom pred drugim odborom za pritožbe UUNT.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: Besedna znamka Skupnosti „NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC“ (prijava št. 713.446), za proizvode iz razreda 14. Ta znamka je že bila predmet zahteve za ugotovitev ničnosti. Odločba o zavrnitvi tega prvega zahtevka prvega odbora za pritožbe je bila razveljavljena s sodbo Sodišča prve stopnje v zadevi La Perla proti UUNT – Worldgem Brands (T-137/05). (1)

      Imetnik znamke Skupnosti: WORLDGEM BRANDS Srl

      Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: Tožeča stranka.

      Pravica iz znamke, ki jo ima stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti: Ugled različnih italijanskih figurativnih znamk „PERLA“ za proizvode iz razredov 3, 9, 14, 16, 18, 24, 25 in 35.

      Odločba oddelka za izbris: Ugoditev zahtevi in ugotovitev ničnosti registracije zadevne znamke Skupnosti.

      Odločba odbora za pritožbe: Razveljavitev izpodbijane odločbe in delna ugoditev zahtevi za ugotovitev ničnosti.

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev zakona ter napačna razlaga in uporaba členov 63, 73 in 74 Uredbe (ES) št. 40/94 o znamki Skupnosti. Podredno: kršitev zakona in napačna uporaba člena 8(1)(b) navedene uredbe.

      (1)  Sodba Sodišča prve stopnje z dne 16. maja 2007 v zadevi La Perla proti UUNT – Worldgem Brands, T-137/05, še neobjavljena v ZOdl.


title: Zadeva T-439/05: Tožba, vložena  13. decembra 2005  — Royal Bank of Scotland proti UUNT

text:
               25.3.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 74/22

         Tožba, vložena 13. decembra 2005 — Royal Bank of Scotland proti UUNT
   (Zadeva T-439/05)
   (2006/C 74/44)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: The Royal Bank of Scotland Group plc (Edinburgh, Združeno kraljestvo) (Zastopnik: J. Hull, Solicitor)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Lombard Risk Systems Limited in Lombard Risk Consultants limited (London, Združeno kraljestvo)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) z dne 21. julija 2005 (zadeva R 370/2004-4) o postopku ugovora št. B 370959, o katerem je bilo obvestilo dne 13. oktobra 2005 naj se razveljavi,

               —

               UUNT naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: prijavitelj

      Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka „LOMBARD DIRECT“ za storitve iz razredov 35, 36 in 42 — prijava št. 1 523 992

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Lombard Risk Systems Limited in Lombard Risk Consultants limited

      Znamka ali znak, navajana v postopku z ugovorom: Besedni in nacionalni znamki Skupnosti „LOMBARD RISK“ in „LOMBARD GROUP OF COMPANIES“ za proizvode in storitve razredov 9, 36 in 41

      Odločba oddelka za ugovore: Ugoditev ugovora za del izpodbijanih storitev
   Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 40/94, ker je odbor za pritožbe ob ugotavljanju, ali obstaja verjetnost zmede med nasprotujočima znamkama, kolikor je ugotovil, da je razumno, da bo do zmede prišlo, in da se možnost zmede ne more izključiti, uporabil napačen pravni preizkus. Po mnenju prijavitelja je odbor s tem preložil breme dokaza in zahteval, da prijavitelj dokaže, da ni bilo verjetnosti zmede. Prav tako odbor za pritožbe v nasprotju s členom 73 Uredbe ni navedel ustreznih razlogov za svojo odločbo.


               26.10.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 258/27

         Tožba Nadzornega organa Efte proti Kraljevini Norveški, vložena dne 31. julija 2006
   (Zadeva E-2/06)
   (2006/C 258/11)
   Nadzorni organ EFTA, ki ga zastopa Niels Fenger, zastopnik za Nadzorni organ EFTA, 35, Rue Belliard, B-1040 Bruselj, je 31. julija 2006 vložil tožbo proti Kraljevini Norveški.
   Vlagatelj zahteva, da Sodišče:

               1.

               Razglasi, da Kraljevina Norveška, z ohranjanjem veljavnosti ukrepov, kot jih določa Zakon 16 z dne 14. decembra 1917, ki podeljuje časovno omejeno koncesijo za pridobitev slapov za proizvodnjo energije za zasebna in vsa druga podjetja iz drugih pogodbenic Sporazuma EGP in določa, da ob izteku koncesije vse naprave prepustijo norveški državi brez nadomestila, pri čemer izključuje norveška javna podjetja, ki lahko pridobijo koncesijo za neomejeno obdobje, krši člena 31 in 40 Sporazuma EGP.
               ter

               2.

               Kraljevini Norveški naloži plačilo stroškov postopka.

      Pravno in dejansko ozadje ter tožbeni razlogi, navedeni v podporo:

               —

               Zadeva se nanaša na prenos lastninskih pravic do hidroelektrarn na norveško državo brez nadomestila po izteku koncesijskega obdobja. Ta prenos je v norveški zakonodaji opredeljen kot „vračanje“ („hjemfall“ v norveškem jeziku), četudi država nikoli v preteklosti ni imela lastninskih pravic do slapu ali infrastrukture hidroelektrarn.

               —

               Po določbah Zakona št. 16 z dne 14. decembra 1917 („Zakon o industrijskih licencah“) je trajanje koncesije za uporabo slapov in infrastrukture hidroelektrarn neomejeno za družbe, ki so vsaj v dvotretjinski lasti norveške države, ter za okrožja in občine, za vse druge pa je omejeno, vključno za vse družbe, v katerih imajo lastniki iz drugih držav EGP, sami ali skupaj z norveškimi zasebnimi lastniki, več kot enotretjinski kapitalski delež.

               —

               Zato vračanje velja le za slednjo skupino.

               —

               To po mnenju Nadzornega organa EFTA pomeni, da vračanje, kot deluje sedaj, pomeni diskriminacijo lastnikov iz drugih držav EGP, kar je kršitev členov 31 in 40 Sporazuma EGP.

               —

               Nadzorni organ EFTA zagovarja stališče, da takšno različno obravnavanje ni objektivno utemeljeno niti ne spada v področje člena 125 Sporazuma EGP.


title: Zadeva T-675/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 3. marca 2016 – Španija/Komisija (EKUJS — Jamstveni oddelek — EKJS in EKSRP — Odhodki, izključeni iz financiranja — Odhodki Španije — Pavšalni finančni popravki — Enkratni finančni popravki — Razširitev finančnega popravka na obdobje po sporočilu iz člena 11(1) Uredbe (ES) št. 885/2006)

text:
               18.4.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 136/31

         Sodba Splošnega sodišča z dne 3. marca 2016 – Španija/Komisija
   (Zadeva T-675/14) (1)

   ((EKUJS - Jamstveni oddelek - EKJS in EKSRP - Odhodki, izključeni iz financiranja - Odhodki Španije - Pavšalni finančni popravki - Enkratni finančni popravki - Razširitev finančnega popravka na obdobje po sporočilu iz člena 11(1) Uredbe (ES) št. 885/2006))
   (2016/C 136/44)
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Kraljevina Španija (zastopnik: M. J. García-Valdecasas Dorrego, abogado del Estado)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: I. Galindo Martín in D. Triantafyllou, agenta)

      Intervenientka v podporo tožeče stranke: Republika Latvija (zastopnika: I. Kalniņš in D. Pelše, agenta)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Izvedbenega sklepa Komisije 2014/458/EU z dne 9. julija 2014 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije (UL L 205, str. 62) v delu, ki se nanaša na odhodke Kraljevine Španije v znesku 2 713 208,07 EUR.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Kraljevina Španija nosi svoje stroške in stroške Evropske komisije.

               3.

               Republika Latvija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 338, 3.11.2014.


title: Zadeva C-422/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) 13. julija 2017 – Szef Krajowej Administracji Skarbowej/Skarpa Travel sp. z. o.o. w Krakowie

text:
               23.10.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/3

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) 13. julija 2017 – Szef Krajowej Administracji Skarbowej/Skarpa Travel sp. z. o.o. w Krakowie
   (Zadeva C-422/17)
   (2017/C 357/04)
   Jezik postopka: poljščina

      Predložitveno sodišče

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnik: Szef Krajowej Administracji Skarbowej

      Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Skarpa Travel sp. z. o.o. w Krakowie

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba določbe Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1) razlagati tako, da obveznost plačila davka iz naslova predplačil, ki jih je prejel davčni zavezanec, ki opravlja turistične storitve, in za katera velja posebna ureditev obdavčenja za potovalne agencije v skladu s členi od 306 do 310 Direktive 2006/112/ES, nastane v trenutku, določenem v členu 65 Direktive 2006/112/ES?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je treba člen 65 Direktive 2006/112/ES razlagati tako, da se za namen obdavčitve predplačilo, ki ga je prejel davčni zavezanec, ki opravlja turistične storitve, in za katero velja posebna ureditev obdavčenja za potovalne agencije v skladu s členi od 306 do 310 Direktive 2006/112/ES, zmanjša za stroške iz člena 308 Direktive 2006/112/ES, ki jih je davčni zavezanec dejansko imel do prejema predplačila?

      (1)  UL 2006, L 347, str. 1.


title: Zadeva F-113/11: Sklep Sodišča za uslužbence z dne prvi 21. februarja 2013 – Marcuccio proti Komisiji (Javni uslužbenci — Člen 34(1) in (6) Poslovnika — Tožba, ki je bila pravočasno vložena po telefaksu — Lastnoročni podpis odvetnika, ki se razlikuje od podpisa na izvirniku tožbe, ki je bil poslan po pošti — Prepozna vložitev tožbe — Očitna nedopustnost)

text:
               20.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 114/46

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne prvi 21. februarja 2013 – Marcuccio proti Komisiji
   (Zadeva F-113/11) (1)

   (Javni uslužbenci - Člen 34(1) in (6) Poslovnika - Tožba, ki je bila pravočasno vložena po telefaksu - Lastnoročni podpis odvetnika, ki se razlikuje od podpisa na izvirniku tožbe, ki je bil poslan po pošti - Prepozna vložitev tožbe - Očitna nedopustnost)
   2013/C 114/70
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastopnik: G. Cipressa, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: C. Berardis-Kayser in J. Baquero Cruz, zastopnika, skupaj z A. Dal Ferrom, odvetnikom)

      Predmet

   Javni uslužbenci – Predlog za razglasitev ničnosti sklepa Komisije s katerim je z molkom zavrnila predlog tožeče stranke za izplačilo neizplačanega dela osebnih prejemkov za avgust 2010

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot očitno nedopustna.

               2.

               L. Marcuccio nosi svoje stroške in plača stroške Evropske komisije.

      (1)  UL C 25, 28.1.2012, str. 69.


title: Zadeva C-529/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione (Italija) 16. novembra 2010 – Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate proti Safilo Spa

text:
               29.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/22

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione (Italija) 16. novembra 2010 – Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate proti Safilo Spa
   (Zadeva C-529/10)
   ()
   2011/C 30/36
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Corte suprema di cassazione

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Ministero del’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

      Tožena stranka: Safilo Spa

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je načelo preprečevanja zlorabe pravic na davčnem področju, kakor je opredeljeno v sodbah v zadevi Halifax (C-255/02) in v zadevi Part Service (C-425/06), temeljno načelo prava Skupnosti samo na področju usklajenih davkov in na področjih, ki jih urejajo določbe sekundarnega prava Skupnosti, oziroma ali kot načelo preprečevanja zlorab temeljnih pravic sega tudi na področje davkov, ki niso usklajeni, kakršni so neposredni davki, kadar so predmet obdavčitve čezmejni gospodarski posli, kakršni so pridobitev pravic užitka določene družbe na delnicah druge družbe, ki ima sedež v drugi državi članici ali v tretji državi?

               2.

               Ne glede na odgovor na prvo vprašanje, ali obstaja interes, pomemben za Skupnost, da države članice določijo ustrezne instrumente za preprečevanje davčnega izogibanja na področju davkov, ki niso usklajeni; ali ta interes nasprotuje temu, da se v okviru ukrepa amnestije ne uporabi načelo preprečevanja zlorabe pravic, ki je priznano tudi kot pravilo nacionalnega prava, in ali gre v takem primeru za kršitev načel, ki izhajajo iz člena 4(3) Pogodbe o Evropski uniji?

               3.

               Ali je mogoče iz načel, ki urejajo enotni trg, izpeljati prepoved, da se poleg izrednih ukrepov popolne odpovedi davčni terjatvi ne smejo določiti niti izredni ukrepi za reševanje davčnih sporov, ki se uporabljajo s časovno omejitvijo in pod pogojem, da je plačan samo del davka, ki je precej manjši od dolgovanega zneska?

               4.

               Ali načelo prepovedi diskriminacije in zakonodaja na področju državnih pomoči nasprotujeta ureditvi o reševanju takšnih davčnih sporov, za kakršne gre v tem postopku?

               5.

               Ali načelo učinkovite uporabe prava Skupnosti nasprotuje postopkovni zakonodaji o izrednih in časovno omejenih ukrepih, ki vrhovnemu sodišču, ki mora vprašanja glede veljavnosti in razlage predložiti v predhodno odločanje Sodišču Evropske unije, ne omogoča nadzora nad zakonitostjo (in zlasti nadzora nad pravilno razlago in uporabo prava Skupnosti)?


title: Zadeva T-200/06: Tožba, vložena 26. julija 2006 — IBERDROLA proti Komisiji evropskih skupnosti

text:
               30.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/9

         Tožba, vložena 26. julija 2006 — IBERDROLA proti Komisiji evropskih skupnosti
   (Zadeva T-200/06)
   (2006/C 237/17)
   Jezik postopka: španščina
   Stranke

      Tožeča stranka: IBERDROLA S.A. (Bilbao, Španija) (zastopnika: J. Alfaro Aguila-Real, P. Liñán Hernández, S. Martínez Lage, H. Brokelmann in J. Ruiz Calzado, abogados)

      Tožena stranka: Komisija evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               naj se izpodbijana odločba razglasi za nično.

               —

               naj se Komisiji evropskih skupnosti naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Predmet tožbe je razglasitev ničnosti odločbe Evropske komisije z dne 25. aprila 2006 (zadeva št. COMP/M.4110 — E.ON/ENDESA), s katero je bila za združljivo s skupnim trgom razglašena koncentracija v kateri je E.ON ponudil odkup vseh delnic ENDESA SA.
   Tožeča stranka v zvezi s tem pojasnjuje, da se v izpodbijani odločbi ne upošteva tveganja, da lahko pride do koordiniranih učinkov na konkurenco med glavnimi vseevropsko prisotnimi ponudniki, katerih obravnave ni mogoče opustiti pri koncentraciji takih razsežnosti in značilnosti, ki vpliva na podjetja, ki prevladujejo na dveh glavnih nacionalnih energetskih trgih.
   V utemeljitev svojih predlogov tožeča stranka zatrjuje, da je tožena stranka:

               —

               kršila načelo dobrega upravljanja, ker ni v zadostni meri raziskala delovanja zadevnih trgov in vpliva koncentracije nanje.

               —

               zmotno uporabila pravo, ko je svoj preizkus koncentracije, v nasprotju z Uredbo o koncentracijah in sodno prakso Skupnosti, oprla na statičen pogled na trge in

               —

               ni izpolnila svoje obveznosti zagotavljanja dosledne uporabe določb o nadzoru koncentracij in zlorabi prevladujočega položaja pri preizkusu priglašene koncentracije, ki jo je odobrila ne da bi preučila izvor sredstev, ki jih je E.ON namenil za prevzem ENDESA z namenom da bi ugotovila ali je ta koncentracija lahko rezultat zlorabe prevladujočega položaja.

               —

               storila več očitnih napak pri presoji in ni upoštevala relevantnih elementov pri ugotovitvi, da se glede združljivosti koncentracije ne pojavljajo resni dvomi in s sprejetjem odločbe o njeni odobritvi na prvi pogled. Tožeča stranka v zvezi s tem poudarja, da je v izpodbijani odločbi, kljub sprejetju nove uredbe o koncentracijah, ki nalaga bolj prefinjeno in zahtevnejšo analizo:

                           —

                           v celoti neupoštevan negativen vpliv, ki ga bo koncentracija imela na integracijo glavnih nacionalnih trgov, ki bo privedla do nastanka enotnega evropskega trga s plinom in elektriko,

                           —

                           nezadostno ocenjen vpliv načrtovane koncentracije na nastajajoči vseevropski trg dobave elektrike multinacionalkam,

                           —

                           zavzeto stališče, da kljub vseevropski usmeritvi in ekonomski moči E.ON ni bil znaten potencialni konkurent ENDESA na španskih trgih proizvodnje elektrike in oskrbe s plinom

                           —

                           sklepno ugotovljeno, da se s koncentracijo ne bo okrepil noben prevladujoči položaj na nemškem trgu in da prenehanje nedavnega prišleka na trg-ENDESA, ne bo spremenil pogojev konkurence.

         Nazadnje tožeča stranka zatrjuje kršitev obveznosti obrazložitve aktov.


title: Zadeva C-170/15 P: Pritožba, ki jo Enercon GmbH vložila 14. aprila 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 28. januarja 2015 v zadevi T-655/13, Enercon GmbH/Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

text:
               18.4.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 136/6

         Pritožba, ki jo Enercon GmbH vložila 14. aprila 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 28. januarja 2015 v zadevi T-655/13, Enercon GmbH/Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-170/15 P)
   (2016/C 136/10)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Pritožnica: Enercon GmbH (zastopnik: R. Böhm, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Sodišče Evropske unije (šesti senat) je s sklepom z dne 21. januarja 2016 pritožbo zavrnilo in sklenilo, da nosi pritožnica svoje stroške.


title: Zadeva C-36/16: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 11. maja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – Minister Finansów/Posnania Investment SA (Predhodno odločanje — Obdavčenje — Skupni sistem davka na dodano vrednost — Direktiva 2006/112/ES — Člen 2(1)(a) — Člen 14(1) — Obdavčljive transakcije — Pojem „dobava blaga, opravljena za plačilo“ — Prenos nepremičnine na državo ali teritorialno skupnost za poplačilo davčnega dolga — Izključitev)

text:
               24.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 239/10

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 11. maja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – Minister Finansów/Posnania Investment SA
   (Zadeva C-36/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Obdavčenje - Skupni sistem davka na dodano vrednost - Direktiva 2006/112/ES - Člen 2(1)(a) - Člen 14(1) - Obdavčljive transakcije - Pojem „dobava blaga, opravljena za plačilo“ - Prenos nepremičnine na državo ali teritorialno skupnost za poplačilo davčnega dolga - Izključitev))
   (2017/C 239/12)
   Jezik postopka: poljščina

      Predložitveno sodišče

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Vložnik kasacijske pritožbe: Minister Finansów

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Posnania Investment SA

      Izrek

   Člen 2(1)(a) in člen 14(1) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da prenos lastninske pravice na nepremičnini s strani zavezanca za davek na dodano vrednost v korist državnega proračuna države članice ali teritorialne skupnosti te države, ki se – tako kot prenos iz postopka v glavni stvari – izvede kot plačilo za neplačani davek, ni odplačna dobava blaga, obdavčljiva z davkom na dodano vrednost.

      (1)  UL C 145, 25.4.2016.


title: Zadeva C-584/12 P: Pritožba, ki jo je El Corte Inglés, S.A. vložila 13. decembra 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 27. septembra 2012 v zadevi Pucci International proti UUNT, T-357/09 – El Corte Inglés (Emidio Tucci)

text:
               2.3.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/10

         Pritožba, ki jo je El Corte Inglés, S.A. vložila 13. decembra 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 27. septembra 2012 v zadevi Pucci International proti UUNT, T-357/09 – El Corte Inglés (Emidio Tucci)
   (Zadeva C-584/12 P)
   2013/C 63/17
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Pritožnica: El Corte Inglés, S.A. (zastopnika: J. L. Rivas Zurdo in E. Seijo Veiguela, odvetnika)

      Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) in Emilio Pucci International BV

      Predlogi

               —

               sodba Splošnega sodišča z dne 27. septembra 2012 v zadevi T-357/09 naj se v celoti razveljavi,

               —

               UUNT naj se naloži plačilo stroškov družbe El Corte Inglés, S.A.,

               —

               družbi Emilio Pucci International BV naj se naloži plačilo stroškov družbe El Corte Inglés, S.A..

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Vlagateljica ugovora ni dokazala uporabe očal, kot je ugotovil odbor za pritožbe UUNT. Poleg tega je prav to merilo, in sicer dejstvo, da sama prisotnost znamke na fotografiji oziroma poleg nje ne pomeni resne in dejanske uporabe, Splošno sodišče navedlo v točki 31 sodbe v zadevi T-39/10 (1). Splošno sodišče v izpodbijani sodbi uporabo očal v razredu 9 znamke št. 274991 zato ne bi smelo šteti za dokazano.
   Člen 8(1)(b) Uredbe št. 40/94 (2) in sodna praksa v zvezi z njim zahtevata, da se verjetnost zmede presoja celovito ob upoštevanju vseh upoštevnih dejavnikov v obravnavani zadevi. Drugi odbor za pritožbe UUNT je ugotovil, da so bili narava, namen in uporaba teh dejavnikov različni, pri čemer je to trditev ustrezno utemeljil (točka 102 sporne odločbe). Kozmetični izdelki ali nakit so lahko povezani z modnim sektorjem, ki je širok in hkrati raznolik, vendar to ne pomeni, da so povezani s proizvodi iz razredov 18, 24 in 25 oziroma da je treba šteti, da so jim podobni.
   Razširitev učinkov člena 8(5) Uredbe št. 207/2009 (3) na druge proizvode iz razreda 9 (očala) in 14 (nakit, imitacije nakita in ure) ter toaletni papir (razred 16) ni dovolj utemeljena in temelji na domnevah, ki jih tožeča stranka v zadevi T-357/09 (4) ni dokazala. To velja toliko bolj v primerih, ko se – kot je navedeno v točkah 70 in 71 sodbe – preprostih domnev ne more dopustiti in se ta razširitev ne more uporabiti per se za zelo ugledne blagovne znamke, saj se je treba sklicevati na prihodnja tveganja in jih dokazati, česar pa tožeča stranka v obravnavani zadevi ni storila.

      (1)  Sodba Splošnega sodišča z dne 27. septembra 2012 v zadevi El Corte Inglés proti UUNT-Pucci International (PUCCI), še neobjavljena v ZOdl.

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 146).

      (3)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).

      (4)  Sodba z dne 27. septembra 2012 v zadevi Pucci International proti UUNT–El Corte Inglés (Emidio Tucci), T-357/09, še neobjavljena v ZOdl..


title: Zadeva C-517/04: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne  8. junija 2006  (predlog za sprejetje predhodne odločbe College van Beroep voor het bedrijfsleven — Nizozemska) — Visserijbedrijf D.J. Koornstra & Zn. VOF proti Productschap Vis (Dajatev na prevoz kozic z ribiškimi ladjami, registriranimi v državi članici, namenjena financiranju naprav za presejanje in luščenje kozic v isti državi članici — Člen 25 ES — Dajatev z enakim učinkom kot carine — Člen 90 ES — Notranja obdavčitev)

text:
               29.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/4

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 8. junija 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe College van Beroep voor het bedrijfsleven — Nizozemska) — Visserijbedrijf D.J. Koornstra & Zn. VOF proti Productschap Vis
   (Zadeva C-517/04) (1)

   (Dajatev na prevoz kozic z ribiškimi ladjami, registriranimi v državi članici, namenjena financiranju naprav za presejanje in luščenje kozic v isti državi članici - Člen 25 ES - Dajatev z enakim učinkom kot carine - Člen 90 ES - Notranja obdavčitev)
   (2006/C 178/06)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predložitveno sodišče
   College van Beroep voor het bedrujfsleven
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Visserijbedrijf D.J. Koornstra & Zn. VOF

      Tožena stranka: Productschap Vis
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — College van Beroep voor het bedrijfsleven — Združljivost dajatve, ki se naloži v državi članici podjetjem za prevoz kozic z ladjo, registrirano v tej državi, s pravom Skupnosti in zlasti s členoma 25 ES in 90 ES — Dajatev, ki jo mora tudi plačati to podjetje za kozice, ki jih prevaža drugod v Skupnosti — Dajatev, namenjena financiranju za presejanje in luščanje kozic v tej državi — Dajatev z enakim učinkom — Velja davek za podjetja ali za proizvode?
   Izrek
   Dajatev, ki jo plača javnopravna organizacija države članice v skladu z enakimi merili na nacionalne proizvode, ki so namenjeni za domači trg ali za izvoz v druge države članice, je dajatev z enakim učinkom kot carine za izvoz, prepovedana s členoma 23 ES in 25 ES, če so sredstva iz te dajatve namenjena financiranju dejavnosti, od katerih imajo korist samo nacionalni proizvodi, namenjeni za domači trg, in če ugodnosti, ki izhajajo iz dodelitev sredstev navedene dajatve, v celoti izravnajo breme, ki ga nosijo navedeni proizvodi. Nasprotno taka dajatev pomeni kršitev prepovedi diskriminacije, določene v členu 90 ES, kadar ugodnosti, ki jih prinese dodelitev dohodkov od obdavčenja nacionalnim proizvodom, ki se predelajo ali tržijo na domačem trgu, samo deloma izravnajo breme, ki ga nosijo ti proizvodi.

      (1)  UL C 69 z dne 19.3.2005.


title: Zadeva C-621/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation (Francija) 23. novembra 2015 – W in drugi/Sanofi Pasteur MSD SNC, Caisse primaire d'assurance maladie des Hauts-de-Seine, Caisse Carpimko

text:
               8.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/18

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation (Francija) 23. novembra 2015 – W in drugi/Sanofi Pasteur MSD SNC, Caisse primaire d'assurance maladie des Hauts-de-Seine, Caisse Carpimko
   (Zadeva C-621/15)
   (2016/C 048/25)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour de cassation

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: W in drugi

      Tožene stranke: Sanofi Pasteur MSD SNC, Caisse primaire d'assurance maladie des Hauts-de-Seine, Caisse Carpimko

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali člen 4 Direktive Sveta 85/374/EGS z dne 25. julija 1985 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic v zvezi z odgovornostjo za proizvode z napako (1) na področju odgovornosti farmacevtskih laboratorijev za cepiva, ki jih proizvajajo, nasprotuje načinu dokazovanja, v skladu s katerim lahko sodišče, ki odloča o glavni stvari, pri izvajanju svoje suverene diskrecijske pravice, oceni, da so dejstva, na katera se sklicuje pritožnik, resne, natančne in dosledne domneve, ki dokazujejo napako v cepivu in obstoj vzročne zveze med napako in boleznijo, ne glede na to, da z medicinskimi raziskavami ni bila ugotovljena zveza med cepljenjem in nastankom bolezni?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, je treba ugotoviti, ali člen 4 zgoraj navedene Direktive 85/374 nasprotuje sistemu domnev, da se obstoj vzročne zveze med napako, ki se pripisuje cepivu, in škodo, ki jo je utrpel oškodovanec, vedno šteje za dokazano, če so prisotni nekateri znaki vzročnosti?

               3.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je treba člen 4 zgoraj navedene Direktive 85/374 razlagati tako, da je dokaz, ki ga mora predložiti oškodovanec o obstoju vzročne zveze med napako, ki se pripisuje cepivu, in škodo, ki jo je utrpel, mogoče šteti za predloženega le, če je ta zveza znanstveno ugotovljena?

      (1)  UL L 210, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 1, str. 257.


title: Zadeva C-225/13: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 9. aprila 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Belgija) – Ville d'Ottignies-Louvain-la-Neuve, Michel Tillieut, Willy Gregoire, Marc Lacroix proti Région wallonne (Predhodno odločanje — Okolje — Odpadki — Direktiva 75/442/EGS — Člen 7(1) — Načrt ravnanja — Primerna mesta in obrati za odstranjevanje odpadkov — Pojem načrta za ravnanje z odpadki — Direktiva 1999/31/ES — Člena 8 in 14 — Odlagališča, ki ob prenosu te direktive že imajo dovoljenja ali že delujejo)

text:
               10.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 175/13

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 9. aprila 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Belgija) – Ville d'Ottignies-Louvain-la-Neuve, Michel Tillieut, Willy Gregoire, Marc Lacroix proti Région wallonne
   (Zadeva C-225/13) (1)

   ((Predhodno odločanje - Okolje - Odpadki - Direktiva 75/442/EGS - Člen 7(1) - Načrt ravnanja - Primerna mesta in obrati za odstranjevanje odpadkov - Pojem načrta za ravnanje z odpadki - Direktiva 1999/31/ES - Člena 8 in 14 - Odlagališča, ki ob prenosu te direktive že imajo dovoljenja ali že delujejo))
   2014/C 175/15
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Conseil d'État

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Ville d'Ottignies-Louvain-la-Neuve, Michel Tillieut, Willy Gregoire, Marc Lacroix

      Tožena stranka: Région wallonne

      Ob udeležbi: Shanks SA

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Conseil d'État – Razlaga člena 7 Direktive Sveta 75/442/EGS z dne 15. julija 1975 o odpadkih (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 1, str. 23) in člena 2(a) Direktive 2001/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2001 o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 6, str. 157) – Odstranjevanje odpadkov – Pojem načrta za ravnanje z odpadki – Nacionalna ureditev, v skladu s katero za center za ravnanje z odpadki, za katerega ni določeno mesto v navedenem načrtu za ravnanje, ni mogoče izdati dovoljenja – Določba o odstopanju, na podlagi katere se lahko po začetku veljavnosti načrta za ravnanje z odpadki ponovno potrdi dovoljenja za centre za ravnanje z odpadki, izdana pred začetkom veljavnosti navedenega načrta – Pojem načrt in program

      Izrek

   Člen 7(1) Direktive Sveta 75/442/EGS z dne 15. julija 1975 o odpadkih, kakor je bila spremenjena z Odločbo Komisije 96/350/ES z dne 24. maja 1996, je treba razlagati tako, da nacionalno pravno pravilo, kakršno je to iz postopka v glavni stvari, ki določa, da se lahko – z odstopanjem od pravila, da za centre za ravnanje z odpadki, za katere ni določeno mesto v načrtu za ravnanje z odpadki, ki je zahtevan s tem členom, ni mogoče izdati dovoljenja – za centre za ravnanje z odpadki, za katere je bilo dovoljenje izdano pred začetkom veljavnosti tega načrta, po tem datumu izda nova dovoljenja za iste parcele, ne pomeni „načrt za upravljanje z odpadki“ v smislu te določbe Direktive 75/442, kakor je bila spremenjena z Odločbo 96/350.
   Člen 8 Direktive Sveta 1999/31/ES z dne 26. aprila 1999 o odlaganju odpadkov na odlagališčih, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2011/97/EU z dne 5. decembra 2011, pa ne nasprotuje takemu nacionalnemu pravnemu pravilu, katerega pravna podlaga je lahko člen 14 te direktive in ki se lahko uporabi za odlagališča, ki ob prenosu te direktive že imajo dovoljenja ali že delujejo, če so izpolnjeni drugi pogoji, navedeni v tem členu 14, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

      (1)  UL C 207, 20.7.2013.