title: Zadeva T-481/16 RENV: Sklep Splošnega sodišča z dne 17. maja 2017 – Cuallado Martorell/Komisija (Javni uslužbenci — Zaposlovanje — Javni natečaj — Nepripustitev k ustnemu preizkusu — Ocenjevanje pisnega preizkusa — Odločba o nevpisu imena tožeče stranke na rezervni seznam — Možnost, da komisija enemu od svojih članov zaupa popravo pisnega preizkusa — Tožba, ki je deloma očitno nedopustna in deloma očitno brez pravne podlage)

text:
               17.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 231/25

         Sklep Splošnega sodišča z dne 17. maja 2017 – Cuallado Martorell/Komisija
   (Zadeva T-481/16 RENV) (1)

   ((Javni uslužbenci - Zaposlovanje - Javni natečaj - Nepripustitev k ustnemu preizkusu - Ocenjevanje pisnega preizkusa - Odločba o nevpisu imena tožeče stranke na rezervni seznam - Možnost, da komisija enemu od svojih članov zaupa popravo pisnega preizkusa - Tožba, ki je deloma očitno nedopustna in deloma očitno brez pravne podlage))
   (2017/C 231/31)
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Eva Cuallado Martorell (Valencija, Španija) (zastopnik: C. M. Pinto Cañón, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Baquero Cruz in G. Gattinara, agenta)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 270 PDEU za razglasitev ničnosti odločbe natečajne komisije za natečaj EPSO/AD/130/08, ki ga je organiziral Evropski urad za izbor osebja (EPSO), da tožeče stranke ne pripusti k sodelovanju na pisnem preizkusu in da je ne vpiše na rezervni seznam.

      Izrek

               1.

               Tožba se v delu, v katerem je usmerjena zoper odločbo EPSO z dne 14. septembra 2009 v delu, v katerem se nanaša na vprašanje pripustitve tožeče stranke k zadevnemu ustnemu preizkusu, zavrže kot očitno nedopustna.

               2.

               Tožba se v delu, v katerem je usmerjena zoper odločbo EPSO z dne 23. julija 2009, da se na zadnjem pisnem preizkusu c) ohrani izločilna ocena 18/40 in da se Eve Cuallado Martorell ne pripusti k pisnemu preizkusu natečaja, zavrže kot očitno brez pravne podlage.

               3.

               Eva Cuallado Martorell in Evropska komisija nosita svoje stroške, ki se nanašajo na pritožbeni postopek pred Splošnim sodiščem.

               4.

               Eva Cuallado Martorell nosi stroške ponovnega odločanja pred Sodiščem za uslužbence in pred Splošnim sodiščem.

      (1)  UL C 148, 5.6.2010 (zadeva je bila najprej dodeljena Sodišču za uslužbence Evropske unije pod številko F-96/09, nato je bila po pritožbi poslana Sodišču za uslužbence v ponovno odločanje pod številko F-96/09 RENV in je bila 1.9.2016 prenesena na Sodišče Evropske unije).


title: Zadeva C-347/12: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 8. maja 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg – Luksemburg) – Caisse nationale des prestations familiales proti Ulrike Wiering, Markusu Wieringu (Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Socialna varnost — Uredba (EGS) št. 1408/71 — Uredba (EGS) št. 574/72 — Družinske dajatve — Družinski dodatki — Dodatek za šolanje — „Elterngeld“  — „Kindergeld“  — Izračun izravnalnega dodatka)

text:
               30.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 202/3

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 8. maja 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg – Luksemburg) – Caisse nationale des prestations familiales proti Ulrike Wiering, Markusu Wieringu
   (Zadeva C-347/12) (1)

   ((Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Socialna varnost - Uredba (EGS) št. 1408/71 - Uredba (EGS) št. 574/72 - Družinske dajatve - Družinski dodatki - Dodatek za šolanje - „Elterngeld“ - „Kindergeld“ - Izračun izravnalnega dodatka))
   2014/C 202/03
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Caisse nationale des prestations familiales

      Toženi stranki: Ulrike Wiering, Markus Wiering

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg – Razlaga členov 1(u)(i), 4(1)(h) in 76 Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, kakor je bila spremenjena – Razlaga člena 10(1)(b)(i) Uredbe Sveta (EGS) št. 574/72 z dne 21. marca 1972 o določitvi postopka za izvajanje Uredbe št. 1408/71 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 83) – Pojem „družinske dajatve“ – Delavec, ki živi v Nemčiji in dela v Luksemburgu – Prekrivanje upravičenosti do družinskih dajatev – Izračun izravnalnega dodatka, ki se izplačuje v Luksemburgu – Upoštevanje nemških dodatkov za šolanje „Elterngeld“ in „Kindergeld“

      Izrek

   Člena 1(u)(i) in 4(1)(h) Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, kakor je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo Sveta (ES) št. 118/97 z dne 2. decembra 1996 in kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1606/98 z dne 29. junija 1998, in člen 10(1)(b)(i) Uredbe Sveta (EGS) št. 574/72 z dne 21. marca 1972 o določitvi postopka za izvajanje Uredbe št. 1408/71, kakor je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo št. 118/97, je treba razlagati tako, da se v primeru, kot je ta, ki se obravnava v postopku v glavni stvari, za izračun izravnalnega dodatka, ki ga je morebiti treba izplačati delavcu migrantu v državi članici njegove zaposlitve, ne smejo upoštevati vse družinske dajatve, ki jih prejema družina tega delavca na podlagi zakonodaje države članice stalnega prebivališča, ker „Elterngeld“, ki ga določa nemška zakonodaja, ni iste vrste v smislu člena 12 Uredbe št. 1408/71 kot „Kindergeld“, ki ga določa ista zakonodaja, in družinski dodatki, ki jih določa luksemburška zakonodaja, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče.

      (1)  UL C 287, 22.9.2012.


title: Zadeva C-519/04 P: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 18. julija 2006 — David Meca-Medina, Igor Majcen proti Komisiji Evropskih skupnosti, Republiki Finski (Pritožba — Pravila, ki jih je Mednarodni olimpijski komite sprejel glede kontrole dopinga — Nezdružljivost s pravili Skupnosti o konkurenci in o svobodnem opravljanju storitev — Prijava — Zavrnitev)

text:
               16.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 224/8

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 18. julija 2006 — David Meca-Medina, Igor Majcen proti Komisiji Evropskih skupnosti, Republiki Finski
   (Zadeva C-519/04 P) (1)

   (Pritožba - Pravila, ki jih je Mednarodni olimpijski komite sprejel glede kontrole dopinga - Nezdružljivost s pravili Skupnosti o konkurenci in o svobodnem opravljanju storitev - Prijava - Zavrnitev)
   (2006/C 224/14)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeči stranki: David Meca-Medina, Igor Majcen (zastopnika: J.-L. Dupont in M.-A. Lucas, avocats)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: O. Beynet in A. Bouquet, zastopnika)

      Intervenientka v podporo tožene stranke: Republika Finska (zastopnica: T. Pynnä, zastopnica)
   Predmet
   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (četrti senat) z dne 30. septembra 2004 v zadevi Meca-Medina in Majcen proti Komisiji (T-313/02), s katero je bila kot neutemeljena zavrnjena tožba za razglasitev ničnosti odločbe o zavrnitvi prijave na podlagi postopka uporabe členov 81 in 82 Pogodbe ES — Antidopinška ureditev.
   Izrek

               1)

               Sodba Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 30. septembra 2004 v zadevi Meca-Medina in Majcen proti Komisiji (T-313/02) se razveljavi.

               2)

               Tožba, vložena pri Sodišču prve stopnje pod opr. št. T-313/02, za razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 1. avgusta 2002, s katero je bila zavrnjena prijava D. Meca-Medine in I. Majcna, se zavrne.

               3)

               D. Meca-Medini in I. Majcnu se naloži plačilo stroškov tega postopka in postopka, uvedenega pred Sodiščem prve stopnje.

               4)

               Republika Finska nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 57 z dne 5.3.2005.


title: Zadeva T-200/13 P: Sodba Splošnega sodišča z dne 20. maja 2014 – De Luca proti Komisiji ( „Pritožba — Javni uslužbenci — Uradniki — Imenovanje — Razvrstitev v naziv — Imenovanje na delovno mesto višje funkcionalne skupine na podlagi javnega natečaja — Zavrnitev tožbe na prvi stopnji po vrnitvi zadeve s strani Splošnega sodišča — Začetek veljavnosti novih kadrovskih predpisov — Prehodne določbe — Člen 12(3) Priloge XIII h Kadrovskim predpisom“ )

text:
               30.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 202/22

         Sodba Splošnega sodišča z dne 20. maja 2014 – De Luca proti Komisiji
   (Zadeva T-200/13 P) (1)

   ((„Pritožba - Javni uslužbenci - Uradniki - Imenovanje - Razvrstitev v naziv - Imenovanje na delovno mesto višje funkcionalne skupine na podlagi javnega natečaja - Zavrnitev tožbe na prvi stopnji po vrnitvi zadeve s strani Splošnega sodišča - Začetek veljavnosti novih kadrovskih predpisov - Prehodne določbe - Člen 12(3) Priloge XIII h Kadrovskim predpisom“))
   2014/C 202/27
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnica: Patrizia De Luca (Bruselj, Belgija) (zastopniki: sprva S. Orlandi in J. N. Louis, odvetnika, nato S. Orlandi)

      Drugi stranki v postopku: Evropska komisija (zastopnik: J. Currall, zastopnik) in Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bauer in A. Bisch, zastopnika)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije (tretji senat) z dne 30. januarja 2013 v zadevi De Luca proti Komisiji (F-20/06 RENV, še neobjavljena v ZOdl.), ki se nanaša na razveljavitev te sodbe.

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Patrizia De Luca in Komisija nosita vsaka svoje stroške v obeh postopkih pred Splošnim sodiščem in v obeh postopkih pred Sodiščem za uslužbence.

               3.

               Svet Evropske unije nosi svoje stroške v obeh postopkih pred Splošnim sodiščem in v obeh postopkih pred Sodiščem za uslužbence.

      (1)  UL C 171, 15.6.2013.


title: Zadeva T-700/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 26. januarja 2017 – TV1/Komisija (Javna naročila storitev — Postopek javnega razpisa — Zagotavljanje integriranih storitev avdiovizualne produkcije, predvajanja in arhiviranja — Zavrnitev ponudbe ponudnika — Oddaja naročila drugemu ponudniku — Neobičajno nizka ponudba — Obveznost zahtevati dodatna pojasnila — Obveznost obrazložitve — Preglednost — Enakost obravnavanja in prepoved diskriminacije — Očitna napaka pri presoji)

text:
               13.3.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 78/19

         Sodba Splošnega sodišča z dne 26. januarja 2017 – TV1/Komisija
   (Zadeva T-700/14) (1)

   ((Javna naročila storitev - Postopek javnega razpisa - Zagotavljanje integriranih storitev avdiovizualne produkcije, predvajanja in arhiviranja - Zavrnitev ponudbe ponudnika - Oddaja naročila drugemu ponudniku - Neobičajno nizka ponudba - Obveznost zahtevati dodatna pojasnila - Obveznost obrazložitve - Preglednost - Enakost obravnavanja in prepoved diskriminacije - Očitna napaka pri presoji))
   (2017/C 078/25)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: TV1 GmbH (Unterföhring, Nemčija) (zastopniki: C. Scherer Leydecker, J. Mey in A. Rausch, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva F. Moro in M. Noll Ehlers, nato F. Moro in T. Maxian Rusche in nazadnje T. Maxian Rusche in A. Katsimerou, agenti)

      Predmet

   Predlog na podlagi 263 PDEU za razglasitev ničnosti sklepa Komisije, s katero je ta zavrnila ponudbo tožeče stranke za sklop št. IV, naslovljen „Pretočno predvajanje, kompresija, gostovanje in širjenje vsebin“ v okviru obvestila o javnem naročilu z referenčno številko PO/2014-03/A4, ki se nanaša na „integrirane storitve avdiovizualne produkcije, predvajanja in arhiviranja““, sklepa, s katerim je Komisija ta sklop dodelila izbranemu ponudniku, in pogodbe o opravljanju storitev, ki jo je Komisija sklenila z izbranim ponudnikom.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               TV1 GmbH se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 409, 17.11.2014.


title: Zadeva T-147/07: Tožba, vložena 7. maja 2007 – ThyssenKrupp Aufzüge in ThyssenKrupp Fahrtreppen proti Komisiji

text:
               7.7.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/31

         Tožba, vložena 7. maja 2007 – ThyssenKrupp Aufzüge in ThyssenKrupp Fahrtreppen proti Komisiji
   (Zadeva T-147/07)
   (2007/C 155/58)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Tožeči stranki: ThyssenKrupp Aufzüge (Neuhausen auf den Fildern, Nemčija) in ThyssenKrupp Fahrtreppen (Hamburg, Nemčija) (zastopnika: U. Itzen in K. Blau-Hansen, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožečih strank

               —

               izpodbijana odločba naj se razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša na tožeči stranki;

               —

               podredno, tožečima strankama naj se globa, ki ji je bila v izpodbijani odločbi solidarno izrečena, primerno zniža;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeči stranki izpodbijata Odločbo Komisije C(2007) 512 konč. z dne 21. februarja 2007 v zadevi COMP/E-1/38.823 – PO/Elevators and Escalators. Tožečima strankama in drugim podjetjem so bile v izpodbijani odločbi izrečene globe zaradi sodelovanja v omejevalnem sporazumu, ki se nanaša na montažo in vzdrževanje dvigal in tekočih stopnic v Nemčiji. Komisija meni, da so zadevna podjetja kršila člen 81 ES.
   Tožeči stranki utemeljujeta svojo tožbo z naslednjimi tožbenimi razlogi:

               —

               nepristojnost Komisije zaradi odsotnosti meddržavnega pomena očitanih lokalnih kršitev;

               —

               pomanjkanje predpostavk za solidarno odgovornost tožečih strank z njunima materinskima družbama, ker naj bi bile pravno in gospodarsko samostojne;

               —

               nesorazmernost izhodiščnih zneskov pri izračunu globe v primerjavi z dejansko zadevnim tržnim obsegom;

               —

               nezakonitost odvračilnega multiplikatorja, ker bi se naj pri izračunu globe upošteval samo promet tožečih strank, in da ta naj ne bi mogel upravičiti uporabe tega multiplikatorja;

               —

               pomanjkljiva utemeljitev dodatka za povratništvo pri izračunu globe zaradi pravnih napak pri upoštevanju prejšnjih glob in napak v presoji;

               —

               kršitev člena 23(2) Uredbe (ES) št. 1/2003 (1), ker je Komisija zgornjo mejo globe 10 % prometa določila z ozirom na promet koncerna in ne prometa tožečih strank;

               —

               pravno napačna uporaba obvestila o ugodni obravnavi (2), ker dodana vrednost sodelovanja tožečih strank ni bila upoštevana v zadostni meri.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 (UL 2003 L 1, str. 1).

      (2)  Obvestilo Komisije o imuniteti pred globami in zmanjševanju glob v primerih kartelov (UL 2002, C 45, str. 3).


title: Zadeva T-475/07: Tožba, vložena 21. decembra 2007 – Dow AgroSciences in drugi proti Komisiji

text:
               23.2.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 51/54

         Tožba, vložena 21. decembra 2007 – Dow AgroSciences in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-475/07)
   (2008/C 51/99)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeče stranke: Dow AgroSciences Ltd (Hitchin, Združeno kraljestvo), Makhteshim-Agan Holding BV (Rotterdam, Nizozemska), Makhteshim Agan International Coordination Center (Bruselj, Belgija), Dintec Agroquímica – Produtos Químicos Ld.a (Funchal, Portugalska), Finchimica SpA (Manerbio, Italija), Dow Agrosciences BV (Rotterdam, Nizozemska), Dow AgroSciences Hungary kft (Budimpešta, Madžarska), Dow AgroSciences Italia Srl (Milano, Italija), Dow AgroSciences Polska sp. z o.o. (Varšava, Poljska), Dow AgroSciences Iberica SA (Madrid, Španija), Dow AgroSciences s.r.o. (Praga, Češka republika), Dow AgroSciences LLC (Indianapolis, Združene države), Dow AgroSciences GmbH (Stade, Nemčija), Dow AgroSciences Export SAS (Mougins, Francija), Dow AgroSciences SAS (Mougins, Francija), Dow AgroSciences Danmark A/S (Lyngby-Taarbæk, Danska), Makhteshim-Agan Poland sp. z o.o. (Varšava, Poljska), Makhteshim-Agan (UK) Ltd (London, Združeno kraljestvo), Makhteshim-Agan France SARL (Sevres, Francija), Makhteshim Agan Italia Srl (Bergamo, Italija), Alfa Agricultural Supplies SA (Halandri, Grčija) (zastopnika: C. Mereu in K. Van Maldegem, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožečih strank

               —

               Razglasiti ničnost izpodbijane odločbe;

               —

               Naložiti Komisji, naj sprejme ukrepe, potrebne za uskladitev z razglasitvijo ničnosti izpodbijane odločbe v skladu s členom 233 ES, zlasti naj se ji naloži, da od pristojnih organov države članice zahteva, naj ponovno izvedejo upoštevne nacionalne registracije trifluralina, ki so jih preklicali zaradi izpodbijane odločbe, in podaljša vse roke, potrebne za izvršitev sodbe Sodišča prve stopnje;

               —

               Razglasiti nezakonitost člena 3(3) Uredbe (ES) št. 850/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o obstojnih organskih onesnaževalih in spremembi Direktive 79/117/EGS ter razglasiti, da se slednji za tožeče stranke ne uporablja;

               —

               Komisiji naložiti plačilo stroškov tega postopka, vključno z obrestmi po obrestni meri 8 %;

               —

               Sprejeti podobne ali dodatne pravno potrebne ukrepe.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   V Direktivi Sveta 91/414 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet (1) je določeno, da države članice registrirajo fitofarmacevtsko sredstvo samo, če so njegove aktivne snovi uvrščene v Prilogo I in če so izpolnjeni vsi pogoji, določeni v njej. Tožeče stranke predlagajo razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2007/629/ES z dne 20. septembra 2007 o nevključitvi trifluralina v Prilogo I k Direktivi Sveta 91/414/EGS in o preklicu registracij fitofarmacevtskih sredstev, ki vsebujejo navedeno snov (2).
   V utemeljitev tožbe tožeče stranke navajajo, da Komisja svoje odločbe ni utemeljila s poročilom Evropske agencije za varnost hrane (EFSA) in da je s tem zlorabila pooblastila.
   Dalje tožeče stranke navajajo, da izpodbijana odločba vsebuje očitne napake pri presoji, ker Komisija:

               —

               ni upoštevala vseh razpoložljivih znanstvenih dokazov, kot to zahteva člen 5(1) Direktive 91/414;

               —

               ni podaljšala upoštevnih rokov, čeprav so se okoliščine in merila za presojo trifluralina med pregledom spremenila;

               —

               ni imela znanstvenih utemeljitev za svoje ugotovitve;

               —

               ni bila pristojna za presojo trifluralina na podlagi Uredbe 850/2004 (3), v vsakem primeru pa je storila napako pri presoji.

         Poleg tega tožeče stranke zatrjujejo, da izpodbijana odločba ni v skladu z veljavnimi zakonodajnimi postopki in da sta Komisija in EFSA kršili člen 8(7) in (8) Uredbe 451/2000 (4), s tem ko nista upoštevali postopkovnih rokov, kar po mnenju tožečih strank pomeni bistveno kršitev postopka.
   Nazadnje tožeče stranke navajajo, da izpodbijana odločba ni utrezno obrazložena, s čimer je kršen člen 253 ES, in da so z njo kršena načela sorazmernosti, pravne varnosti, prepovedi povratne veljave, varstva legitimnih pričakovanj tožečih strank, in njihova pravica izjaviti se.

      (1)  Direktiva Sveta 91/414/EGS z dne 15. julija 1991 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet (UL 1991, L 230, str. 1).

      (2)  UL 2007, L 255, str. 42.

      (3)  Uredba (ES) št. 850/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o obstojnih organskih onesnaževalih in spremembi Direktive 79/117/EGS (UL 2004, L 158, str. 7).

      (4)  Uredba Komisije (ES) št. 451/2000 z dne 28. februarja 2000 o podrobnih določbah za izvajanje druge in tretje faze delovnega programa iz člena 8(2) Direktive Sveta 91/414/EGS (UL 2000, L 55, str. 25).


title: Zadeva C-229/16: Sklep predsednika Sodišča z dne 23. februarja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supremo Tribunal Administrativo – Portugalska) – Ministério da Saúde, Administração Regional de Saúde de Lisboa e Vale do Tejo, I.P./João Carlos Lombo Silva Cordeiro

text:
               22.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/18

         Sklep predsednika Sodišča z dne 23. februarja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supremo Tribunal Administrativo – Portugalska) – Ministério da Saúde, Administração Regional de Saúde de Lisboa e Vale do Tejo, I.P./João Carlos Lombo Silva Cordeiro
   (Zadeva C-229/16) (1)

   (2017/C 161/24)
   Jezik postopka: portugalščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 287, 8.8.2016.


title: Zadeva C-109/13: Tožba, vložena 6. marca 2013 – Evropska komisija proti Republiki Finski

text:
               27.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 123/13

         Tožba, vložena 6. marca 2013 – Evropska komisija proti Republiki Finski
   (Zadeva C-109/13)
   2013/C 123/21
   Jezik postopka: finščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: P. Hetsch, O. Beynet in I. Koskinen)

      Tožena stranka: Republika Finska

      Predlogi tožeče stranke

   Komisija Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da Republika Finska s tem, da glede celinske Finske ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za prenos člena 2, točke 1, 2, 5, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 18, 19, 21, 22, 24, od 28 do 35, člena 3(5)(a) in (9)(c), člena 9(1), (2), (3), (7), (9), (10) in (12), člena 10, člena 11, člena 12(d) in (h), člena 13, člena 14, člena 16(1), drugi in tretji stavek, (2) in (3), členov od 17 do 23, člena 25(1), člena 26(2)(c), tretji in četrti stavek, (d), drugi in četrti stavek, in (3), člena 29, člena 35(4) in (5), člena 36 od (a) do (e), (g) in (h), člena 37(1) od (b) do (u), (3), (4)(b) in (d), (5) in (9), člena 38(1), člena 39(1), (4) in (8) ter člena 40(1), (2), (3), (6) in (7) Direktive 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (1) in točke 1(a), šesta in osma alinea, (d), (f) in (j) Priloge I k navedeni direktivi v nacionalni pravni red, vsekakor pa s tem, da o tem ni obvestila Komisije, in s tem, da glede Ålandskega otočja ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za prenos zgoraj navedene direktive v nacionalni pravni red, vsekakor pa s tem, da o tem ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz člena 49(1) zgoraj navedene direktive;

               —

               v skladu s členom 260(3) PDEU Republiki Finski naloži plačilo denarne kazni 32 140,80 EUR na dan od dneva razglasitve sodbe, izdane v tej zadevi;

               —

               Republiki Finski naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Rok za prenos direktive je potekel 3. marca 2011.

      (1)  UL L 211, str. 55.


title: Zadeva T-82/08: Tožba, vložena 12. februarja 2008 – Guardian Industries in Guardian Europe proti Komisiji

text:
               26.4.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 107/35

         Tožba, vložena 12. februarja 2008 – Guardian Industries in Guardian Europe proti Komisiji
   (Zadeva T-82/08)
   (2008/C 107/59)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeči stranki: Guardian Industries Corp. (Auburn Hills, Združene države Amerike) in Guardian Europe Sàrl (Dudelange, Luksemburg) (zastopniki: S. Völcker, F. Louis, A. Vallery. C. Eggers in H.G. Kamann, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožečih strank

               —

               v skladu s tožbenimi razlogi, navedenimi v oddelkih A1 in A2, naj se razglasi delno ničnost izpodbijane odločbe;

               —

               zniža naj se znesek globe, ki je bila naložena tožečima strankama; in

               —

               Komisiji naj se naloži stroške postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeči stranki predlagata razglasitev delne ničnosti Odločbe Komisije št. C(2007)5791 konč. (zadeva COMP/39.165 – Ravno steklo) z dne 28. novembra 2007, ki jima je bila vročena 3. decembra 2007 in v kateri je Komisija ugotovila, da sta s sodelovanjem v zapleteni mreži sporazumov in/ali usklajenih ravnanj na področju celotnega EGP od 20. aprila 2004 do 22. februarja 2005 skupaj z drugimi podjetji kršili člen 81 ES in člen 53 EGP.
   Tožeči stranki menita, da bi bilo treba izpodbijano odločbo razglasiti za nično in ustrezno prilagoditi naloženo jima globo, ker vsebuje naslednje hude napake:

               (i)

               Komisija ni natančno in pregledno navedla dokaza, da sta tožeči stranki sodelovali v kartelu, ki je pred sestankom 11. februarja 2005 deloval prek treh proizvajalcev stekla;

               (ii)

               Komisija je neutemeljeno navedla, da sta tožeči stranki na tem sestanku sklenili sporazume, razširjene prek EGP.

         Tožeči stranki poleg tega Sodišču predlagata, naj uporabi svojo neomejeno pristojnost glede zmanjšanja njune globe. Glede tega očitata, prvič, da naj bi Komisija brez utemeljitve, izhajajoč iz svojih trdnih stališč in očitno kršitvijo ustaljene sodne prakse Sodišča, izključila milijardo eurov lastne prodaje iz izračuna glob, ki so bile naložene drugim, in s tem močno precenila položaj tožečih strank na trgu, in drugič, da naj Komisija ne bi upoštevala bistveno omejene in pasivne vloge tožečih strank pri kršitvi v primerjavi z dolgotrajnimi prizadevanji drugih udeležencev, da bi kartelizirali prodajo ravnega stekla v Evropi, ter njihove poskuse, da bi pri teh prizadevanjih pridobili tožeči stranki.


title: Zadeva T-331/17: Tožba, vložena 23. maja 2017 – Steifer/CESE

text:
               17.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 231/53

         Tožba, vložena 23. maja 2017 – Steifer/CESE
   (Zadeva T-331/17)
   (2017/C 231/68)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Guy Steifer (Bruselj, Belgija) (zastopnik: M. A. Lucas, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski ekonomsko-socialni odbor

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično odločbo direktorja direktorata EESO za kadrovske in finančne zadeve o zavrnitvi predloga tožeče stranke z dne 21. oktobra 2002, naj se mu z veljavnimi obrestmi vrne neupoštevani del njegovih belgijskih pokojninskih pravic, prenesen v sistem Skupnosti;

               —

               razglasi za nično obvestilo o določitvi pokojninskih pravic tožeče stranke, sprejeto s sklepom št. 360/03 A z dne 15 décembre 2003, v delu, v katerem izključuje ali ne določa vračila izostalih periodičnih izplačil, ki ustrezajo njeni starostni pokojnini, ki bi jo nacionalni pokojninski urad Kraljevine Belgije izplačal na bančni račun EESO z učinkom od 1. januarja 2004 zaradi prenosa njenih pokojninskih pravic;

               —

               EESO naloži, naj tožeči stranki vrne znesek izostalih periodičnih izplačil, ki jih je nacionalni pokojninski urad plačal Odboru od 1. januarja 2004 iz naslova prenosa njenih pokojninskih pravic, povečan za zamudne obresti po obrestni meri, ki jo ECB uporablja za operacije glavnega refinanciranja, povečani za dve točki, od datuma, na katerega bi se ta vračila morala opraviti, in do popolnega plačila;

               —

               EESO naloži, naj tožeči stranki vsak mesec vrne znesek izostalih periodičnih plačil, ki jih bo nacionalni pokojninski urad šele v prihodnje plačal na bančni račun Odbora;

               —

               EESO naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en sam tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev načela prepovedi neupravičene obogatitve Evropske unije, lastninske pravice in člena 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom za uradnike, razlaganega ob upoštevanju njenih ciljev, ker naj bi izpodbijani odločbi izključevali oziroma naj ne bi določali pravice tožeče stranke do vračila zneska njene nacionalne pokojnine, ki ni bil vključen v sestavo njene pokojnine iz Evropske unije.


title: Zadeva T-299/04: Sklep Sodišča prve stopnje z dne  18. novembra 2005  — Selmani proti Svetu in Komisiji ( Skupna zunanja in varnostna politika — Skupna stališča Sveta — Ukrepi proti osebam, skupinam in pravnim osebam, vpletenim v teroristična dejanja — Ničnostna tožba — Očitna nepristojnost — Zavrnitev — Dopustnost )

text:
               25.2.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/33

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 18. novembra 2005 — Selmani proti Svetu in Komisiji
   (Zadeva T-299/04) (1)

   („Skupna zunanja in varnostna politika - Skupna stališča Sveta - Ukrepi proti osebam, skupinam in pravnim osebam, vpletenim v teroristična dejanja - Ničnostna tožba - Očitna nepristojnost - Zavrnitev - Dopustnost“)
   (2006/C 48/65)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Abdelghani Selmani (Dublin, Irska) (zastopnik: C. Ó Brian, solicitor)

      Toženi stranki: Svet Evropske unije (zastopnika: E. Finnegan in D. Canga Fano, zastopnika) in Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: J. Enegren in C. Brown, zastopnika)
   Predmet zadeve
   Predlog za razglasitev ničnosti, po eni strani, člena 2 Uredbe Sveta (ES) št. 2580/2001 z dne 27. decembra 2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu (UL L 344, str. 70), in, po drugi strani, člena 1 Sklepa Sveta 2004/306/ES z dne 2. aprila 2004, ki izvaja člen 2(3) Uredbe št. 2580/2001 in razveljavlja Sklep 2003/902/ES (UL L 99, str. 28), kot tudi vseh sklepov, ki jih je sprejel Svet na podlagi Uredbe št. 2580/2001 in ki učinkujejo enako kot Sklep 2004/306, kolikor ti dokumenti zadevajo tožečo stranko.
   Izrek sklepa

               1)

               Tožba se zavrne kot očitno nedopustna.

               2)

               Tožeči stranki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 284, 20.11.2004.


title: Zadeva T-258/04: Tožba Republike Poljske proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 28. junija 2004

text:
               9.10.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 251/21

         Tožba Republike Poljske proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 28. junija 2004
   (Zadeva T-258/04)
   (2004/C 251/39)
   Jezik postopka: poljščina
   Republika Poljska, ki jo zastopa Jarosław Pietras, je dne 28. junija 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               Razglasi za nične člene 5, 6(1), (2) in (3), 7(1) in člen 8(2)(a) Uredbe Komisije št. 60/2004/ES z dne 14. januarja 2004 o prehodnih ukrepih v sektorju sladkorja zaradi pristopa Češke republike, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške (UL L 9, str. 8).

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Kar zadeva člen 5 Uredbe št. 60/2004 tožeča stranka zatrjuje:

               —

               Kršitev prostega pretoka blaga z uvedbo carinskih dajatev v višini erga-omnes carinskih stopenj, višjih od carinskih stopenj, ki so veljale v času pred priključitvijo Republike Poljske Evropski uniji;

               —

               Nepristojnost Komisije kot tudi kršitev člena 22, člena 41(1) in dela 5 Priloge IV k Aktu o pogojih pristopa Češke republike, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške in prilagoditvah pogodb, na katerih temelji Evropska unija (1) s sprejemom ukrepov, ki spreminjajo pogoje za pristop Republike Poljske k pravilom carinske unije, kot tudi, da se izpodbijana določba razteza na proizvode, ki jih skupna kmetijska politika ne zajema;

               —

               Kršitev prepovedi diskriminacije na temelju državljanstva s sprejemom ukrepov, ki uvajajo različno obravnavanje pravnih oseb iz Poljske in pravnih oseb Skupnosti petnajsterice v primerljivem položaju;

               —

               Kršitev temeljnega načela postopka zaradi pomanjkljive obrazložitvijo sprejetih ukrepov;

               —

               Kršitev načela zaupanja v pravo z uvedbo načina postopanja, ki krši pogoje iz zgoraj navedenega Akta o pristopu, za proizvode, ki so bili na dan 1. maja 2004 v začasnem skladiščenju, v carinskem postopku ali v prevozu znotraj razširjene Skupnosti in še posebej z uvedbo carinskih dajatev v višini, ki presega carinske dajatve, veljavne v času pristopa Republike Poljske k Evropski uniji;

         Kar zadeva člen 6(1) in (2) Uredbe št. 60/2004 tožeča stranka Komisiji očita tako nepristojnost, kot tudi kršitev člena 22, člena 41(1) in dela 4 Priloge IV zgoraj navedenega Akta o pogojih pristopa v zvezi z Uredbo Sveta št. 1260/2001/ES z dne 19. junija 2001 o skupni ureditvi trgov za sladkor (2), v koliko je Komisija z izpodbijano določbo pri ugotovitvi, da obstaja presežna količina sladkorja in izoglukoze, upoštevala tudi predelane proizvode z določeno vsebnostjo sladkorja (sladkornega ekvivalenta); in v koliko izpodbijana določba vsebuje prepoved, da se količine zalog sladkorja in izoglukoze izloči s trga z izvozom predelanih proizvodov z določeno vsebnostjo sladkorja (ekvivalenta sladkorja), ki presega običajno količino.
   Kar zadeva člen 6(3), člen 7(1) in člen 8(2)(a) Uredbe št. 60/2004 tožeča stranka Komisiji očita, da je kršila temeljno načelo lojalnosti ter dobre vere in poštenja, ki velja v odnosih med državami članicami in organi skupnosti (člen 10 ES), s tem da je Poljski z izpodbijano določbo naložila obveznosti, ki so praktično neizvedljive in s tem, da je odklonila sodelovanje pri reševanju nastalih težav.
   Kar zadeva celoto izpodbijanih določb Uredbe št. 60/2004, tožeča stranka Komisiji očita zlorabo pooblastil, s tem da je sprejela ukrepe, katerih dejanski cilj ni olajšanje prenosa pravil skupne kmetijske politike v Poljsko zakonodajo, pač pa zaščita trga in Skupnosti petnajsterice pred konkurenco poljskih poljedelcev.

      (1)  UL L 236, 23.9.2003, str. 33.

      (2)  UL L 178, 30.6.2001, str 1 s kasnejšimi popravki.


title: Zadeva C-325/11: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 19. decembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sąd Rejonowy w Koszalinie – Poljska) – Krystyna Alder, Ewald Alder proti Sabini Orlowski, Czeslawu Orlowskemu (Uredba (ES) št. 1393/2007 — Vročanje pisanj — Stranka s prebivališčem na ozemlju druge države članice — Pooblaščenec s prebivališčem na nacionalnem ozemlju — Neobstoj — Pisanja, vložena v spis — Domneva vročitve)

text:
               16.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/7

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 19. decembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sąd Rejonowy w Koszalinie – Poljska) – Krystyna Alder, Ewald Alder proti Sabini Orlowski, Czeslawu Orlowskemu
   (Zadeva C-325/11) (1)

   (Uredba (ES) št. 1393/2007 - Vročanje pisanj - Stranka s prebivališčem na ozemlju druge države članice - Pooblaščenec s prebivališčem na nacionalnem ozemlju - Neobstoj - Pisanja, vložena v spis - Domneva vročitve)
   2013/C 46/12
   Jezik postopka: poljščina

      Predložitveno sodišče

   Sąd Rejonowy w Koszalinie

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Krystyna Alder, Ewald Alder

      Toženi stranki: Sabina Orlowska, Czeslaw Orlowski

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Sąd Rejonowy w Koszalinie (Poljska) – Razlaga člena 18 PDEU in Uredbe (ES) št. 1393/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o vročanju sodnih in izvensodnih pisanj v civilnih ali gospodarskih zadevah v državah članicah (vročanje pisanj) in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1348/2000 (UL L 324 z dne 10. decembra 2007, str. 79) – Nacionalna zakonodaja, ki določa domnevo, da je stranka s prebivališčem v drugi državi članici, ki ni določila pooblaščenca s prebivališčem na nacionalnem ozemlju, seznanjema z vlogami iz spisa.

      Izrek

   Člen 1(1) Uredbe (ES) št. 1393/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o vročanju sodnih in izvensodnih pisanj v civilnih ali gospodarskih zadevah v državah članicah („vročanje pisanj“) in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1348/2000 je treba razlagati tako, da nasprotuje zakonodaji države članice, kot je obravnavana v postopku v glavni stvari, ki določa, da se sodna pisanja, naslovljena na stranko s stalnim ali običajnim prebivališčem v drugi državi članici, vložijo v spis in s tem štejejo za vročena, če ta stranka ni določila pooblaščenca za sprejemanje pisanj s prebivališčem v prvi državi, v kateri teče sodni postopek.

      (1)  UL C 269, 10.9.2011.


title: Zadeva T-750/16: Tožba, vložena 28. oktobra 2016 – FV/Svet

text:
               9.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/42

         Tožba, vložena 28. oktobra 2016 – FV/Svet
   (Zadeva T-750/16)
   (2017/C 006/52)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: FV (Rhode-St-Genèse, Belgija) (zastopnika: L. Levi in A. Tymen, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da je ta tožba dopustna in utemeljena;

         in posledično:

               —

               razglasi ničnost odločbe z dne 8. decembra 2015, sprejete na podlagi člena 42c Kadrovskih predpisov za uradnike;

               —

               po potrebi, razglasi ničnost odločbe z dne 19. julija 2016, s katero je bila zavrnjena pritožba tožeče stranke z dne 8. marca 2016;

               —

               toženi stranki naloži plačilo odškodnine v višini 151 101 EUR, s pridržkom naknadne prilagoditve, iz naslova povrnitve premoženjske škode tožeče stranke;

               —

               toženi stranki naloži plačilo odškodnine, določene ex aequo et bono na 70 000 EUR, iz naslova povrnitve nepremoženjske škode tožeče stranke;

               —

               toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: ugovor nezakonitosti, uperjen zoper člen 42c Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije, kršitev členov 20 in 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, kršitev Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnem okviru enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL 2000, L 303, str. 16) in kršitev člena 1d Kadrovskih predpisov.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 42c Kadrovskih predpisov, kršitev sporočila zaposlenim št. 71/15, s katerim so bile posredovane informacije o izvajanju člena 42c Kadrovskih predpisov, in očitna netočnost ter dejanska in pravna nepravilnost, ki naj bi pripeljali do obveznega bolniškega dopusta tožeče stranke.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev pravice do zaslišanja in kršitev pravice do obrambe.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: kršitev dolžnosti skrbnega ravnanja.

               5.

               Peti tožbeni razlog: zloraba pooblastila.


title: Zadeva C-63/16 P: Pritožba, ki jo je Actega Terra GmbH vložila 4. februarja 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 23. novembra 2015 v zadevi T-766/14, Actega Terra GmbH/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino

text:
               18.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 260/15

         Pritožba, ki jo je Actega Terra GmbH vložila 4. februarja 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 23. novembra 2015 v zadevi T-766/14, Actega Terra GmbH/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino
   (Zadeva C-63/16 P)
   (2016/C 260/19)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Pritožnica: Actega Terra GmbH (zastopnica: C. Onken, odvetnica)

      Drugi stranki v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino, Heidelberger Druckmaschinen
   Sodišče Evropske unije (sedmi senat) je s sklepom z dne 24. maja 2016 zavrnilo pritožbo in sklenilo, da pritožnica nosi svoje stroške.


title: Zadeva C-274/08: Tožba, vložena 25. junija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Švedski

text:
               13.9.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 236/7

         Tožba, vložena 25. junija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Švedski
   (Zadeva C-274/08)
   (2008/C 236/10)
   Jezik postopka: švedščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: B. Schima in P. Dejmek)

      Tožena stranka: Kraljevina Švedska
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               ugotovi naj se, da Kraljevina Švedska, s tem da ni sprejela ukrepov, s katerimi bi zagotovila izpolnitev zahtev o funkcionalni ločitvi interesov distribucije in interesov proizvodnje v vertikalno integriranem podjetju na podlagi člena 15(2)(b) in (c) Direktive 2003/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih za notranji trg z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 96/92/ES (1), in s tem da v skladu s členom 23(2)(a) iste direktive regulatornim organom ni naložila, da določijo ali potrdijo pogoje za dostop do nacionalnega omrežja, skupaj s tarifami za prenos in distribucijo, ni izpolnila svojih obveznosti iz te direktive;

               —

               Kraljevini Švedski naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Kraljevina Švedska v utemeljitev trditve, da je bil člen 15(2)(b) in (c) Direktive prenesen v švedsko pravo, navaja več določb zakona o električni energiji, ki med drugim določajo, da je treba imeti za upravljanje distribucijskega omrežja (dejavnost distribucije) ločene računovodske izkaze in da mora revizor podjetja za upravljanje distribucijskega omrežja pri pregledovanju računovodskih izkazov te izkaze pregledati ločeno. Poleg tega Kraljevina Švedska trdi, da se lahko stroški, ki jih upravljavec distribucijskega omrežja nosi skupaj z drugim podjetjem, vknjižijo v računovodske izkaze prvega podjetja le kolikor se nanašajo nanj. Poleg tega morajo upravljavci distribucijskega omrežja uvesti kontrolni načrt in zagotoviti njegovo spoštovanje.
   Vendar Komisija meni, da ni mogoče šteti, da splošna pravila o, na primer, ločenem knjiženju stroškov ali drugi splošni predpisi o sankcijah izpolnjujejo jasne zahteva na področju organizacije upravljanja, določene v členu 15(2)(b) in (c).
   Po mnenju Kraljevine Švedske so zahteve funkcionalne ločenosti izpolnjene tudi s splošnimi določbami zakona o delniških družbah, v skladu s katerimi sta matična in odvisna družba ločeni pravni osebi in ločena pravna subjekta.
   Komisija meni, da matična družba, kot večinski delničar, ima odločilni vpliv na svojo ali svoje odvisne družbe, saj so določena pomembna vprašanja pridržana odločitvi delničarjev. Družba za distribucijo in njen upravni odbor torej nikoli ne moreta niti neodvisna od večinskega delničarja zgolj na podlagi prava družb. Prav tako dejstvo, da integrirana družba spoštuje določbe zakona o delniških družbah v zvezi z revizijo računovodskih izkazov in omejitvami prenosa sredstev, po mnenju Komisije ne pomeni, da so zahteve po neodvisnem upravljanju izpolnjene. Komisija meni, da pravilni prenos člena 15(2)(b) in (c) predpostavlja obstoj zavezujočih pravil, ki jasno odražajo zahteve iz teh določb, in sicer jamstvo, da lahko uprava podjetja za distribucijo deluje popolnoma samostojno, neodvisno od integriranega podjetja za električno energijo v zvezi z distribucijo in sredstvi, potrebnih za obratovanje, vzdrževanje in razvoj distribucijskega omrežja. Te zahteve niso izpolnjene z določbami zakona o delniških družbah.
   Kot je določeno v členu 23(2)(a), direktiva določa sistem predhodne potrditve omrežnih tarif ali vsaj metodologije za izračun ali določitev. Kraljevino vedska je izrecno navedla, da trenutno veljavni švedski sistem za izračun omrežnih tarif ter pogoji, ki jih morajo izpolnjevati, temelji na a posteriori kontrolnem sistemu, vendar pa se uvedba novega sistema predhodne potrditve trenutno preučuje, pri čemer bi moral biti predlog zakona v zvezi s tem predložen parlamentu junija 2008.
   V okoliščinah, opisanih zgoraj, Komisija meni, da Kraljevina Švedska ni pravilno prenesla Direktive 2003/54, natančneje členov 15(2)(b) in (c) ter 23(2)(a).

      (1)  UL L 176, str. 37.


title: Zadeva T-121/09: Sklep Splošnega sodišča z dne 13. julija 2010 – Al Shanfari proti Svetu in Komisiji

text:
               28.8.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 234/54

         Sklep Splošnega sodišča z dne 13. julija 2010 – Al Shanfari proti Svetu in Komisiji
   (Zadeva T-121/09) (1)

   ()
   2010/C 234/96
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik petega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 113, 16.5.2009.


title: Zadeva T-106/09: Tožba, vložena 13. marca 2009 — adp Gauselmann proti UUNT — Maclean (Archer Maclean’s Mercury)

text:
               16.5.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/40

         Tožba, vložena 13. marca 2009 — adp Gauselmann proti UUNT — Maclean (Archer Maclean’s Mercury)
   (Zadeva T-106/09)
   2009/C 113/80
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Nemčija) (zastopnik: P. Koch Moreno, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Archer Maclean (Banbury, Združeno kraljestvo)

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 12. januarja 2009 v zadevi R 1266/2007-1 ni v skladu z Uredbo Sveta št. 40/94;

               —

               ugotovi naj se, da za prijavo znamke Skupnosti št. 4 290 227 za proizvode iz razredov 9 in 28 velja prepoved iz člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 40/94; in

               —

               plačilo stroškov naj se naloži UUNT in, če je potrebno, intervenientu v postopku.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka „Archer Maclean’s Mercury“ za proizvode iz razredov 9, 16 in 28 — prijava št. 4 290 227

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: nemška registracija besedne znamke „Merkur“ za proizvode in storitve iz razredov 6, 9, 28, 35, 37, 41 in 42

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora

      Odločba odbora za pritožbe:: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 40/94, ker je odbor za pritožbe napačno ugotovil, da med zadevnima znamkama ni bilo vidne ali fonetične podobnosti ali pojmovne enakosti, in da ni bilo enakosti proizvodov iz razredov 9 in 28 ter zato ni bilo verjetnosti zmede med zadevnima znamkama.


title: Zadeva T-210/08: Tožba, vložena 4. junija 2008 – Verhuizingen Coppens proti Komisiji

text:
               2.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 197/30

         Tožba, vložena 4. junija 2008 – Verhuizingen Coppens proti Komisiji
   (Zadeva T-210/08)
   (2008/C 197/53)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Verhuizingen Coppens NV (Bierbeek, Belgija) (zastopnika: J. Stuyck in I. Buelens, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Člen 1 Odločbe Komisije z dne 11. marca 2008 v zadevi COMP/38.543 naj se razglasi za ničnega v delu, ki se nanaša na tožečo stranko;

               —

               člen 2 Odločbe Komisije z dne 11. marca 2008 v zadevi COMP/38.543 naj se razglasi za ničnega v delu, ki se nanaša na tožečo stranko;

               —

               podredno, globa, ki se jo določi na največ 10 % letnega prometa tožeče stranke na upoštevnem trgu storitev mednarodnih selitev, naj se bistveno zmanjša;

               —

               v vsakem primeru naj se Komisiji naloži stroške tožeče stranke.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   S prvima dvema tožbenima razlogoma tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2008)926 konč. z dne 11. marca 2008 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 ES (zadeva COMP/38.543 – Mednarodna selitvena dejavnost).
   Tožeča stranka navaja najprej kršitev člena 81(1) ES. Tožeča stranka je bila spoznana za krivo sodelovanja pri kompleksnem omejevalnem sporazumu, medtem ko naj bi se v skladu s spisom Komisije razlikovala od drugih udeležencev, ker je bila njena udeležba dokazana samo za majhen del domnevnega omejevalnega sporazuma. Poleg tega naj bi bila domnevna udeležba tožeče stranke pri kršitvi kartelnega prava krajša, kot je to določila Komisija, in slednja naj tudi ne bi ocenila relativne teže udeležbe tožeče stranke pri kršitvi kartelnega prava.
   Drugič, tožeča stranka se sklicuje na kršitev člena 23(2) in (3) Uredbe št. 1/2003 (1), ker naj bi Komisija nenatančno določila tako dolžino kot stalnost kršitve.
   Podredno, tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti naložene globe ali vsaj njeno bistveno zmanjšanje, ker je bil temeljni znesek globe napačno določen in izračunan in ker je Komisija pri izračunu globe očitno kršila načelo sorazmernosti.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe ES (UL L 1, str. 1).


title: Združeni zadevi C-297/10 in C-298/10: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 8. septembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesarbeitsgericht – Nemčija) – Sabine Hennigs (C-297/10) proti Eisenbahn-Bundesamt, Land Berlin (C-298/10) proti Alexander Mai (Direktiva 2000/78/ES — Člena 2(2) in 6(1) — Listina Evropske unije o temeljnih pravicah — Člena 21 in 28 — Plačna kolektivna pogodba uslužbencev v javnem sektorju države članice — Plača, določena na podlagi starosti — Kolektivna pogodba, s katero je ukinjeno določanje plač na podlagi starosti — Ohranitev pridobljenih pravic)

text:
               22.10.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 311/12

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 8. septembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesarbeitsgericht – Nemčija) – Sabine Hennigs (C-297/10) proti Eisenbahn-Bundesamt, Land Berlin (C-298/10) proti Alexander Mai
   (Združeni zadevi C-297/10 in C-298/10) (1)

   (Direktiva 2000/78/ES - Člena 2(2) in 6(1) - Listina Evropske unije o temeljnih pravicah - Člena 21 in 28 - Plačna kolektivna pogodba uslužbencev v javnem sektorju države članice - Plača, določena na podlagi starosti - Kolektivna pogodba, s katero je ukinjeno določanje plač na podlagi starosti - Ohranitev pridobljenih pravic)
   2011/C 311/17
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesarbeitsgericht

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Sabine Hennigs (C-297/10), Land Berlin (C-298/10)

      Toženi stranki: Eisenbahn-Bundesamt (C-297/10), Alexander Mai (C-298/10)

      Predmet

   Predlog za predhodno odločanje – Bundesarbeitsgericht – Razlaga člena 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (UL C 83 z dne 30. marca 2010, str. 389), kot je opredeljen z Direktivo Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL L 303, str. 16) – Plača pogodbenih uslužbencev v javnem sektorju države članice – Nacionalna ureditev, ki določa različno osnovno plačo glede na starost

      Izrek

               1.

               Načelo prepovedi diskriminacije na podlagi starosti – določeno v členu 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in konkretizirano v Direktivi Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu – in natančneje člena 2 in 6(1) te direktive je treba razlagati tako, da nasprotujejo ukrepu, določenemu v kolektivni pogodbi – kot je ta v postopku v glavni stvari – s katerim je določeno, da se znotraj vsake plačne skupine razred osnovne plače uslužbenca v javnem sektorju ob njegovi zaposlitvi določi glede na njegovo starost. Glede tega dejstvo, da pravo Unije nasprotuje takemu ukrepu in da je ta del kolektivne pogodbe, ne posega v pravico do kolektivnih pogajanj in do sklepanja kolektivnih pogodb, ki je priznana v členu 28 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

               2.

               Člena 2 in 6(1) Direktive 2000/78 ter člen 28 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo ukrepu, določenemu v kolektivni pogodbi – kot je ta v postopku v glavni stvari (zadeva C-297/10) – s katerim je plačni sistem, ki je povzročal diskriminacijo na podlagi starosti, nadomeščen s plačnim sistemom, ki temelji na objektivnih merilih, hkrati pa so za prehodno in časovno omejeno obdobje ohranjeni nekateri diskriminatorni učinki prvega sistema, da bi se že zaposlenim uslužbencem zagotovil prehod na novi sistem brez izpada dohodka.

      (1)  UL C 260, 25.9.2010.


title: Zadeva C-234/12: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 18. julija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italija) – Sky Italia Srl proti Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni (Razširjanje televizijskih programov — Direktiva 2010/13/EU — Člena 4(1) in 23(1) — Oglaševalski vložki — Nacionalna zakonodaja, ki za izdajatelje plačljivih televizijskih programov predpisuje maksimalni programski čas, ki je krajši od časa, določenega za druge izdajatelje — Enako obravnavanje — Svoboda opravljanja storitev)

text:
               7.9.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 260/16

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 18. julija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italija) – Sky Italia Srl proti Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni
   (Zadeva C-234/12) (1)

   (Razširjanje televizijskih programov - Direktiva 2010/13/EU - Člena 4(1) in 23(1) - Oglaševalski vložki - Nacionalna zakonodaja, ki za izdajatelje plačljivih televizijskih programov predpisuje maksimalni programski čas, ki je krajši od časa, določenega za druge izdajatelje - Enako obravnavanje - Svoboda opravljanja storitev)
   2013/C 260/26
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Sky Italia Srl

      Tožena stranka: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

      Ob udeležbi: Reti Televisive Italiane (RTI) SpA, Maria Iaccarino

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Tribunale Amministrativo Regionale Per il Lazio – Razlaga člena 4 Direktive 2010/13/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. marca 2010 o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju avdiovizualnih medijskih storitev (Direktiva o avdiovizualnih medijskih storitvah) (UL L 95, str. 1) – Razlaga členov 49 PDEU, 56 PDEU in 63 PDEU ter člena 11 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah v povezavi s členom 10 EKČP, kakor ga razlaga Evropsko sodišče za človekove pravice – Najvišji odstotek programskega časa, namenjen za oglaševanje – Nacionalna zakonodaja, ki za plačniške izdajatelje televizijskih programov predpisuje manjši odstotek programskega časa kot je odstotek, določen za druge izdajatelje

      Izrek

   Člen 4(1) Direktive 2010/13/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. marca 2010 o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju avdiovizualnih medijskih storitev (Direktiva o avdiovizualnih medijskih storitvah), načelo enakega obravnavanja in člen 56 PDEU je treba razlagati tako, da načeloma ne nasprotujejo nacionalnemu pravilu, kot je to v postopku v glavni stvari, ki predpisuje časovne omejitve televizijskega oglaševalskega prostora, ki so za izdajatelje plačljivih televizijskih programov strožje od omejitev, določenih za brezplačne, če je upoštevano načelo sorazmernosti, kar mora preučiti predložitveno sodišče.

      (1)  UL C 217, 21.7.2012.


title: Zadeva T-201/04: Tožba Microsoft Corporation proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 7. junija 2004

text:
               10.7.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 179/18

         Tožba Microsoft Corporation proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 7. junija 2004
   (Zadeva T-201/04)
   (2004/C 179/36)
   Jezik postopka: angleščina
   Microsoft Corporation, Washington (ZDA), ki jo zastopata I.S. Forrester, QC in J.-F. Bellis, avocat, je dne 7. junija 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično Odločbo Komisije z dne 24. marca 2004, ali, podredno, odpravi ali bistveno zmanjša naloženo globo;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Tožeča stranka izpodbija odločbo Komisije, ki je ugotovila dve zlorabi prevladujočega položaja tožeče stranke in tožeči stranki naložila globo v višini 497.196.304 EUR. Komisija je v odločbi ugotovila, da je tožeča stranka zavrnila ponuditi „informacijo o medobratovalnosti“ in dopustiti njeno uporabo za namen razvoja in distribucije proizvodov operacijskih sistemov za strežnike za delovne skupine. Drugič, je Komisija ugotovila, da je tožeča stranka pogojevala razpoložljivost „Windows Client PC Operating System“ s sočasno pridobitvijo Windows Media Player-ja.
   Prvič, tožeča stranka v utemeljitev svoje tožbe navaja, da se je Komisija zmotila pri ugotovitvi, da je tožeča stranka kršila člen 82 ES, s tem ko je zavrnila ponuditi komunikacijske protokole konkurentom in da ni dovolila uporabe te lastniške tehnologije v konkurenčnih operacijskih sistemih za strežnike za delovne skupine.
   Tožeča stranka meni, da pogoji, ki jih zahtevata Evropski sodišči preden je podjetje, ki ima prevladujoči položaj prisiljeno dati licenco za svoje pravice iz intelektualne lastnine, v zadevnem primeru niso izpolnjeni. Tožeča stranka meni, da tehnologija za katero ji je odrejeno dati licenco ni nepogrešljiva, da se doseže medobratovalnost z Microsoftovimi PC operacijskimi sistemi, da domnevna zavrnitev ponudbe tehnologije ni preprečila prihoda novih proizvodov na sekundarni trg in, končno, da ni imela za posledico izključitve vse konkurence na sekundarnem trgu.
   Nadalje, tožeča stranka navaja da je izpodbijana odločba nepravilno zavrnila možnost, da bi se tožeča stranka zanašala na svoje pravice iz intelektualne lastnine kot objektivno utemeljitev njene domnevne zavrnitve ponuditi tehnologijo in je namesto tega predložila nov in pravno pomanjkljiv test proporcionalnosti v ožjem smislu s sklicevanjem na javni interes po razkritju.
   Tožeča stranka navaja, da ni bila niti ena licenca zahtevana za namen razvijanja programske opreme v EGP in da tožeča stranka ni imela dolžnosti šteti, da Sunova zahteva povzroči kakršnokoli posebno dolžnost v skladu s členom 82 EC.
   Dodatno, tožeča stranka navaja, da Komisija pri uporabi člena 82 na dejansko stanje te zadeve ni upoštevala obveznosti, ki za Evropske Skupnosti izhajajo iz Sporazuma o trgovinskih vidikih pravic intelektualne lastnine Svetovne trgovinske organizacije (TRIPS).
   Drugič, tožeča strank navaja, da se je Komisija zmotila pri ugotovitvi, da je tožeča stranka kršila člen 82 ES, ko je razpoložljivost svojega PC operacijskega sistema pogojevala s sočasno pridobitvijo predvajalnika za večpredstavnost imenovanega Windows Media Player.
   Tožeča strank navaja, da izpodbijana odločba temelji na teoriji špekulativne izključitve po kateri utegne široka distribucija predvajalnika za večpredstavnost v Windowsih, na neki nedoločeni točki v prihodnosti, voditi v stanje kjer bodo ponudniki vsebine in razvijalci programov šifrirali izključno v Windows Media formatu. Tožeča strank navaja, da je ta teorija v nasprotju z odločbo Komisije o združitvi AOL/Time Warner (1) kot tudi priloženega dokaza, ki kaže da ponudniki vsebine še naprej šifrirajo v večih formatih.
   Tožeča stranka prav tako navaja, da izpodbijana odločba ne upošteva koristi, ki izhajajo iz poslovnega modela, ki v odgovor tehnološkemu napredku in potrošniškem povpraševanju, vsebuje vključitev novega predvajalnika v Windowse.
   Prav tako, po mnenju tožeče stranke, izpodbijana odločba ne izpolnjuje zahtevanih pogojev za ugotovitev kršitve člena 82 EC, in predvsem njegove točke (d). Tožeča stranka navaja, da Windowsi in njegov predvajalnik za večpredstavnost nista dva različna proizvoda. V nadaljevanju tožeča stranka navaja, da izpodbijana odločba ne dokaže, da domnevno povezovanje in povezani proizvodi niso povezani naravno ali s poslovno prakso. Dodatno, tožeča stranka navaja da izpodbijana odločba pri izvajanju člena 82 ES na dejstva zadeve ne upošteva obveznosti, ki za Evropske Skupnosti izhajajo iz TRIPS-a ter da je naložena globa nesorazmerna.
   Tretjič, tožeča stranka navaja, da je zahteva, da tožeča stranka imenuje in plačuje skrbnika, ki bo spremljal njeno izpolnjevanje odločbe in prejemal ter preiskoval pritožbe nezakonita, saj je ultra vires. Tožeča stranka navaja, da so pooblastila prenesena na skrbnika preiskovalna in ker izvršilna pristojnost pripada normalno Komisiji, je le ta ne more prenesti.
   Končno, tožeča stranka navaja, da ni osnove za naložitev globe tožeči stranki glede na pravno novost s katero je bila kršitev ugotovljena. Tožeča stranka navaja, da je znesek globe očitno previsok.

      (1)  2001/718/ES: Odločba Komisije z dne 11. oktobra 2000 o razglasitvi združitve združljive s skupnim trgom in Sporazumom o EGP (Zadeva št. COMP/M.1845-AOL/Time Warner) (UL 2001 L 268, str. 28)


title: Zadeva T-215/17: Tožba, vložena 7. aprila 2017 – Pear Technologies/EUIPO – Apple (PEAR)

text:
               29.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 168/33

         Tožba, vložena 7. aprila 2017 – Pear Technologies/EUIPO – Apple (PEAR)
   (Zadeva T-215/17)
   (2017/C 168/44)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Pear Technologies Ltd (Macau, Kitajska) (zastopnika: J. Coldham, Solicitor, in E. Himsworth, QC)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Apple Inc. (Cupertino, Kalifornija, Združene države)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Evropske unije, ki vsebuje besedni element „PEAR“ – Prijava št. 13 115 076

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 18. januarja 2017 v zadevi R 860/2016-5

      Tožbeni predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo, in/ali;

               —

               vrne zadevo v nadaljnje odločanje odboru za pritožbe;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški, nastalimi tožeči stranki pred odborom za pritožbe;

               —

               drugi stranki v postopku pred odborom za pritožbe, če bo intervenirala v postopku, naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški, nastalimi tožeči stranki pred odborom za pritožbe.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(5) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-456/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 2. oktobra 2014 vložilo Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha (Španija) – Manuel Orrego Arias proti Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real

text:
               8.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 439/23

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 2. oktobra 2014 vložilo Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha (Španija) – Manuel Orrego Arias proti Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real
   (Zadeva C-456/14)
   (2014/C 439/31)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Manuel Orrego Arias

      Tožena stranka: Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Razlaga člena 3(1)(a), prva alinea, Direktive 2001/40/ES (1) z dne 28. maja 2001, natančneje v zvezi s tem, ali se besedna zveza kaznivo dejanje, ki se kaznuje z odvzemom prostosti najmanj enega leta, ki jo vsebuje ta določba, nanaša na abstraktno določeno kazen za zadevno kaznivo dejanje ali, nasprotno, na konkretno zaporno kazen, izrečeno obsojencu, ter posledično, ali bi odločbo države članice o izgonu državljana tretje države, ki je bil obsojen na kazen 8 mesecev odvzema prostosti, priznale druge države članice.

      (1)  Direktiva Sveta z dne 28. maja 2001 o medsebojnem priznavanju odločb o izgonu državljanov tretjih držav
   (UL L 149, str. 34).


title: Zadeva C-421/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 28. julija 2016 – Ministre des finances et des comptes publics/Marc Lassus

text:
               24.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 392/9

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 28. julija 2016 – Ministre des finances et des comptes publics/Marc Lassus
   (Zadeva C-421/16)
   (2016/C 392/12)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Conseil d'État

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnik: Ministre des finances et des comptes publics

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Marc Lassus

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba zgoraj navedene določbe člena 8 Direktive 90/434/EGS (1) z dne 23. julija 1990 razlagati tako, da pri operaciji zamenjave vrednostnih papirjev, ki spada na področje uporabe navedene direktive, prepovedujejo sistem odloga obdavčenja, ki določa, da se – z odstopanjem od pravila, po katerem dogodek, s katerim se ustvari kapitalski dobiček, nastane v letu, ko je ta dobiček ustvarjen – kapitalski dobiček od zamenjave potrdi in določi ob operaciji zamenjave vrednostnih papirjev in se obdavči v letu, v katerem nastane dogodek, s katerim se konča odlog obdavčenja in ki je lahko med drugim prenos vrednostnih papirjev ob zamenjavi?

               2.

               Ali lahko kapitalski dobiček od zamenjave vrednostnih papirjev ob predpostavki, da je obdavčljiv, obdavči država, ki je bila ob zamenjavi pristojna za obdavčitev, medtem ko je bil prenos vrednostnih papirjev, prejetih ob zamenjavi, v davčni pristojnosti druge države članice?

               3.

               Če je odgovor na prejšnji vprašanji, da Direktiva ne nasprotuje temu, da se dobiček od zamenjave vrednostnih papirjev obdavči ob poznejšem prenosu vrednostnih papirjev, prejetih ob zamenjavi, tudi če obe operaciji ne spadata v davčno pristojnost iste države članice, ali lahko država članica, v kateri je bilo odloženo obdavčenje dobička od zamenjave, ta dobiček obdavči ob tem prenosu, ob upoštevanju določb veljavnega dvostranskega davčnega dogovora, ne da bi upoštevala izid prenosa, če je ta izid izguba? To vprašanje se postavlja glede Direktive z dne 23. julija 1990 in glede svobode ustanavljanja, ki jo zagotavlja člen 43 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, ki je postal člen 49 Pogodbe o delovanju Evropske unije, ker bi se lahko davčnemu zavezancu, rezidentu v Franciji, pri operacijah zamenjave in prenosa vrednostnih papirjev pod pogoji, navedenimi v točki 4 tega sklepa, odštela izguba pri prenosu.

               4.

               Če je odgovor na vprašanje 3, da je treba upoštevati izgubo pri prenosu vrednostnih papirjev, prejetih pri zamenjavi, ali mora država članica, v kateri je bil ustvarjen dobiček od zamenjave, od tega odšteti izgubo pri prenosu, ali pa se mora odreči obdavčitvi dobička od zamenjave, če prenos ni v njeni davčni pristojnosti?

               5.

               Če je odgovor na vprašanje 4, da je treba izgubo pri prenosu odšteti od dobička od zamenjave, katero nabavno ceno prenesenih vrednostnih papirjev je treba uporabiti za izračun te izgube pri prenosu? Ali je treba kot nakupno ceno na enoto prenesenih vrednostnih papirjev uporabiti skupno vrednost vrednostnih papirjev družbe, prejetih ob zamenjavi, kot je navedena v izjavi o dobičku, deljeno s številom vrednostnih papirjev, prejetih ob zamenjavi, oziroma ali je treba uporabiti tehtano povprečno nakupno ceno, pri kateri se upoštevajo tudi operacije, opravljene po zamenjavi, kot so druge pridobitve ali brezplačno razdeljevanje vrednostnih papirjev te družbe?

      (1)  Direktiva Sveta z dne 23. julija 1990 o skupnem sistemu obdavčitve za združitve, delitve, prenose sredstev in zamenjave kapitalskih deležev družb iz različnih držav članic (UL L 225, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 142).


title: Zadeva C-152/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Schwerin (Nemčija) 4. maja 2009 — André Grootes proti Amt für Landwirtschaft Parchim

text:
               18.7.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 167/4

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Schwerin (Nemčija) 4. maja 2009 — André Grootes proti Amt für Landwirtschaft Parchim
   (Zadeva C-152/09)
   2009/C 167/06
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Verwaltungsgericht Schwerin

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: André Grootes

      Tožena stranka: Amt für Landwirtschaft Parchim

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali se priznanje težavnega primera v smislu člena 40(5) Uredbe ES št. 1782/2003 (1) v zvezi z zneskom na površino upošteva tudi, če je kmetijsko-okoljski ukrep, ki je veljal 15. maja 2003, le ohranitev travinje, in če ta ukrep časovno brez prekinitve (ali pa vsaj „nemudoma“) nadaljuje ukrep, na podlagi katerega je prišlo do spremembe iz orne zemlje v trajni travnik?

               2.

               Če je na prvo vprašanje treba odgovoriti pritrdilno:
               Ali se priznanje težavnega primera v smislu člena 40(5) Uredbe ES št. 1782/2003 v zvezi z zneskom glede na površino upošteva samo, če je bila izvedena sprememba namembnosti zemljišč iz orne zemlje v travinje na podlagi (ravno zaradi) sodelovanja pri kmetijsko-okoljskem ukrepu v smislu navedene določbe?

               3.

               Ali priznanje težavnega primera v smislu člena 40(5) Uredbe ES št. 1782/2003 zahteva, da kmet, ki vlaga zahtevek, tudi opravi spremembo namembnosti, ali pa lahko tudi kmet, ki je kasneje „vstopil“ v kmetijsko-okoljski ukrep, uspešno uveljavlja težaven primer v smislu te določbe?

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1782/2003 z dne 29. septembra 2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete ter o spremembi Uredb (EGS) št. 2019/93, (ES) št. 1452/2001, (ES) št. 1453/2001, (ES) št. 1454/2001, (ES) št. 1868/94, (ES) št. 1251/1999, (ES) št. 1254/1999, (ES) št. 1673/2000, (EGS) št. 2358/71 in (ES) št. 2529/2001 (UL L 270, str. 1).


title: Zadeva F-41/06 RENV: Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 6. novembra 2012 – Marcuccio proti Komisiji (Javni uslužbenci — Uradniki — Vrnitev zadeve Splošnemu sodišču po razglasitvi ničnosti — Invalidnost — Upokojitev zaradi invalidnosti — Sestava invalidske komisije — Zakonitost — Pogoji)

text:
               9.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/28

         Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 6. novembra 2012 – Marcuccio proti Komisiji
   (Zadeva F-41/06 RENV) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Vrnitev zadeve Splošnemu sodišču po razglasitvi ničnosti - Invalidnost - Upokojitev zaradi invalidnosti - Sestava invalidske komisije - Zakonitost - Pogoji)
   2013/C 38/52
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastopnik: G. Cipressa, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: J. Currall in C. Berardis-Kayser, zastopnika, skupaj z A. Dal Ferrom, odvetnikom)

      Predmet

   Vrnitev zadeve po razglasitvi ničnosti – Javni uslužbenci – Na eni strani, razglasitev ničnosti odločbe Komisije o upokojitvi tožeče stranke zaradi invalidnosti in vrste aktov, povezanih z navedeno odločbo, in na drugi strani, odškodninski zahtevek.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               L. Marcuccio nosi svoje stroške in stroške Evropske komisije v zadevah F-41/06, F-41/06 RENV in T-20/09 P.

      (1)  UL C 131, 3.6.2006, str. 54.


title: Zadeva C-549/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Handelsgerichts Wien (Avstrija) 11. decembra 2007 – Friederike Wallentin-Hermann proti Alitalia – Linee Aeree Italiane SpA

text:
               8.3.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 64/18

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Handelsgerichts Wien (Avstrija) 11. decembra 2007 – Friederike Wallentin-Hermann proti Alitalia – Linee Aeree Italiane SpA
   (Zadeva C-549/07)
   (2008/C 64/27)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Handelsgericht Wien
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Friederike Wallentin-Hermann

      Tožena stranka: Alitalia – Linee Aeree Italiane SpA
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali gre za izredne razmere v smislu člena 5(3) Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (1) ob upoštevanju uvodne izjave 14 preambule k Uredbi, če zaradi tehnične napake na letalu, zlasti poškodbe motorja, pride do odpovedi leta in ali je treba opravičljive razloge iz člena 5(3) Uredbe razlagati v smislu določb Montrealske konvencije (člen 19)?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali gre v smislu člena 5(3) Uredbe št. 261/2004, kadar letalski prevozniki nadpovprečno pogosto navajajo tehnične napake kot razlog za odpoved leta, za izredne razmere le na podlagi te pogostosti?

               3.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je letalski prevoznik sprejel vse „ustrezne ukrepe“ v skladu s členom 5(3) Uredbe št. 261/2004, če dokaže, da so bile izpolnjene vse minimalne zakonske zahteve glede vzdrževalnih del na letalu in ali to zadostuje, da je letalski prevoznik oproščen obveznosti, da plača odškodnino v skladu s členom 5 ob upoštevanju člena 7 Uredbe?

               4.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali pod izredne razmere v smislu člena 5(3) Uredbe št. 261/2004 spadajo primeri višje sile ali naravnih nesreč, ki niso nastali zaradi tehnične napake in tako niso povezani z letalskim prevoznikom?

      (1)  UL L 46, 17.2.2004, str. 1.


title: Zadevi T-29/10 in T-33/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 2. marca 2012 – Nizozemska in ING Groep proti Komisiji (Državna pomoč — Finančni sektor — Pomoč za odpravljanje resne motnje v gospodarstvu države članice — Kapitalski vložek z možnostjo prejemnika pomoči, da izbira med vračilom ali pretvorbo vrednostnih papirjev — Sprememba pogojev vračila v upravnem postopku — Odločba o združljivosti pomoči s skupnim trgom — Pojem državne pomoči — Korist — Merilo zasebnega vlagatelja — Nujna in sorazmerna povezava med zneskom pomoči in obsegom ukrepov za zagotovitev združljivosti pomoči)

text:
               21.4.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 118/23

         Sodba Splošnega sodišča z dne 2. marca 2012 – Nizozemska in ING Groep proti Komisiji
   (Zadevi T-29/10 in T-33/10) (1)

   (Državna pomoč - Finančni sektor - Pomoč za odpravljanje resne motnje v gospodarstvu države članice - Kapitalski vložek z možnostjo prejemnika pomoči, da izbira med vračilom ali pretvorbo vrednostnih papirjev - Sprememba pogojev vračila v upravnem postopku - Odločba o združljivosti pomoči s skupnim trgom - Pojem državne pomoči - Korist - Merilo zasebnega vlagatelja - Nujna in sorazmerna povezava med zneskom pomoči in obsegom ukrepov za zagotovitev združljivosti pomoči)
   2012/C 118/38
   Jezik postopka: nizozemščina in angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Kraljevina Nizozemska (zastopniki: C. Wissels, Y. de Vries in M. de Ree, zastopniki, skupaj s P. Glazenerjem, odvetnikom) (zadeva T-29/10); in ING Groep NV (Amsterdam, Nizozemska) (zastopniki: najprej O. Brouwer, M. Knapen in J. Blockx, odvetniki, nato O. Brouwer, J. Blockx in M. O’Regan, solicitor (zadeva T-33/10)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: H. van Vliet, L. Flynn in S. Noë, zastopniki)

      Intervenientka v podporo tožeče stranke v zadevi T-33/10: De Nederlandsche Bank NV (Amsterdam, Nizozemska) (zastopniki: najprej B. Nijs in G. van der Klis, nato G. van der Klis, M. Petite in S. Verschuur, in nazadnje M. Petite in S. Verschuur, odvetniki)

      Predmet

   Predlog za delno razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2010/608/ES z dne 18. novembra 2009 o državni pomoči C 10/09 (prej N 138/09) Nizozemske za rezervno kreditno linijo za nelikvidna sredstva in načrt prestrukturiranja družbe ING (UL 2010, L 274, str. 139).

      Izrek

               1.

               Zadevi T-29/10 in T-33/10 se združita za namene te sodbe.

               2.

               Člen 2, prvi odstavek, Odločbe Komisije 2010/608/ES z dne 18. novembra 2009 o državni pomoči C 10/09 (prej N 138/09) Nizozemske za rezervno kreditno linijo za nelikvidna sredstva in načrt prestrukturiranja družbe ING in člen 2, drugi odstavek, te odločbe in Priloga II k tej odločbi se razglasijo za nične.

               3.

               Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 80, 27.3.2010.


title: Zadeva T-60/06: Tožba, vložena  16. februarja 2006  — Italijanska republika proti Komisiji

text:
               22.4.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/24

         Tožba, vložena 16. februarja 2006 — Italijanska republika proti Komisiji
   (Zadeva T-60/06)
   (2006/C 96/41)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Italijanska republika (zastopnik: Avvocato dello Stato Giacomo Aiello)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti Odločbe Komisije z dne 7. decembra 2005 C (2005) 4436 konč. ter povrnitev vseh stroškov in nagrad.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka je vložila tožbo zoper Odločbo Komisije C(2005)4436 konč. z dne 7. decembra 2005 o oprostitvi trošarin za mineralna olja, ki se uporabljajo kot gorivo pri proizvodnji aluminijevega oksida v regiji Gardanne, regiji Shannon in na Sardiniji, ki so jo izvršile Francija, Irska oziroma Italija.
   S to odločbo je bilo glede tožeče stranke ugotovljeno naslednje:

               —

               Obravnavane oprostitve se ne nanašajo na vse nediferencirane naslovnike, ampak naj bi zaradi posebne strukture trga aluminijevega oksida namenjale ugodnosti nekaterim podjetjem.

               —

               Šlo naj bi za nove in nezakonite pomoči, ker niso bile pravočasno uradno priglašene in ker bi bilo mogoče opredeliti, da so delno obstajale pred 29. majem 1998.

               —

               Omenjene pomoči naj pred 31. oktobrom 2003 ne bi bile združljive z ureditvijo državnih pomoči za varstvo okolja.

         V utemeljitev svojih predlogov tožeča stranka navaja naslednje:

               —

               Oprostitev trošarin, ki jo predvideva italijanska ureditev, naj ne bi imela selektivnega značaja, ampak naj bi se nanašala na vsa podjetja, ki za proizvodnjo aluminijevega oksida uporabljajo mineralna olja. Okoliščina, da je na italijanskem ozemlju samo en obrat, v katerem se omenjena olja uporabljajo v proizvodnem procesu, naj bi imela zgolj dejanski pomen, ki ne more spremeniti očitno splošnega pomena določbe.

               —

               Moralo bi se šteti, da so obravnavane pomoči v skladu s členom 1(b), točka ii, Uredbe (ES) št. 659/1999, ker naj bi Svet v skladu s predpisi Italiji dovolil, da sporne oprostitve ohrani v veljavi.

               —

               Obravnavana oprostitev je bila tesno povezana z uresničitvijo ciljev varstva okolja, kot je mogoče sklepati iz predpisov, ki jih je sprejela italijanska vlada, in iz pogodb, ki jih je podpisala družba Eurallumina z Regijo Sardinijo in ministrstvom za okolje.

               —

               Treba bi bilo šteti, da je oprostitev namenjena gospodarskemu razvoju Regije Sardinije.

               —

               Po mnenju italijanske vlade, odkar je začela veljati Direktiva 2003/96/ES, ni več obstajala dolžnost uradne obvestitve o obravnavanih davčnih ugodnostih, ker naj bi povezane določbe člena 18 in Priloge II k tej direktivi izrecno določile, da ostane veljavnost obravnavane trošarine nedotaknjena do 31. decembra 2006. Poleg tega naj bi imele navedene določbe enako vsebino kot člen 1(2) Odločbe Sveta 2001/224/ES.

         Tožeča stranka na koncu uveljavlja kršitev načela legitimnih pričakovanj in domneve zakonitosti določb Skupnosti.


title: Zadeva T-287/14: Tožba, vložena 2. maja 2014 – Schaeffler Technologies proti Komisiji

text:
               14.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/39

         Tožba, vložena 2. maja 2014 – Schaeffler Technologies proti Komisiji
   (Zadeva T-287/14)
   2014/C 223/42
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Schaeffler Technologies GmbH & Co. KG (Herzogenaurach, Nemčija) (zastopniki: T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme in T. Wielsch, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               sklep Evropske komisije z dne 18. decembra 2013 o začetku formalnega postopka preiskave na podlagi člena 108(2) PDEU proti Zvezni republiki Nemčiji zaradi podpore za elektriko iz obnovljivih virov energije in znižane dodatne dajatve EEG za energetsko intenzivne uporabnike, državna pomoč SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), razglasi za ničnega v delu, v katerem zajema znižano dodatno dajatev EEG za energetsko intenzivne uporabnike;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: neobstoj prednosti v smislu člena 107(1) PDEU

                           —

                           Tožeča stranka trdi, da v zakonu o favoriziranju energije iz obnovljivih virov (v nadaljevanju: EEG) predvidena znižana dodatna dajatev EEG za energetsko intenzivne uporabnike ne pomeni pomoči v smislu člena 107(1) PDEU. Ob tem razloži, da energetsko intenzivni uporabniki z ureditvijo niso pridobili prav nobene prednosti. Nasprotno, posebna shema kompenzacijskih nadomestil naj bi bila nadomestilo za izredne obremenitve, s katerimi se v posebej velikem obsegu soočajo tožeča stranka in primerljiva podjetja v okviru podpore za elektriko iz obnovljivih virov energije, in naj bi bila namenjena vzpostavitvi konkurenčnosti energetsko intenzivnih uporabnikov, ki naj bi bili z dodatno dajatvijo EEG najprej znatno oškodovani.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: neobstoj državnih sredstev v smislu člena 107(1) PDEU

                           —

                           Tožeča stranka poleg tega trdi, da posebna shema kompenzacijskih nadomestil ne pomeni ukrepa „pomoč[i], ki jo dodeli država članica, ali kakršn[e] koli vrst[e] pomoči iz državnih sredstev“. V zvezi s tem razloži, da dodatna dajatev EEG ni državno sredstvo in da zato tudi odpoved temu sredstvu prek posebne sheme kompenzacijskih nadomestil ne more pomeniti ukrepa pomoči iz državnih sredstev.

                           —

                           Dodatne dajatve EEG ne pobira, z njo ne upravlja, niti je ne dodeljuje država ali javna ali zasebna institucija, ki jo imenuje ali ustanovi država. Na podlagi ustreznega civilnopravnega zahtevka pa jo lahko pobirajo neposredno operaterji prenosnih sistemov za električno energijo. Dodatna dajatev EEG naj ne bi štela v dobro državnega proračuna, tako da naj posledično posebna shema kompenzacijskih nadomestil nikakor ne bi ne posredno ne neposredno zmanjšala prihodkov države.

                           —

                           Sredstva za dodatno dajatev EEG naj tudi ne bi bila na voljo državnim organom. Poleg tega naj nad sredstvi za dodatno dajatev EEG ne bi bilo javnega nadzora, kot na primer s strani Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle (zvezni urad za gospodarstvo in nadzor nad izvozom, BAFA) ali Bundesnetzagentur.


title: Zadeva T-98/17: Tožba, vložena 10. februarja 2017 – RT/Parlament

text:
               24.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/21

         Tožba, vložena 10. februarja 2017 – RT/Parlament
   (Zadeva T-98/17)
   (2017/C 129/34)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: RT (zastopnik: C. Bernard-Glanz, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski parlament

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da je tožba dopustna;

               —

               razveljavi odločbo organa za imenovanja z dne 30. junija 2016, s katero je bilo zavrnjeno zdravniško spričevalo, ter razveljavi v tolikšni meri, kot je potrebno, odločbo organa za imenovanje z dne 13. januarja 2017, s katero je bila zavrnjena pritožba tožeče stranke in

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 59 Kadrovskih predpisov in člena 2 notranjih pravil.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji in kršitev člena 59 Kadrovskih predpisov in člena 2 notranjih pravil

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev člena 59 Kadrovskih predpisov in člena 2 notranjih pravil, kršitev obveznosti obrazložitve in kršitev načela pravne varnosti.


title: Zadeva T-671/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. septembra 2017 – Bayerische Motoren Werke/Komisija (Državne pomoči — Regionalne pomoči za naložbe — Pomoč Nemčije za večji naložbeni projekt družbe BMW v Leipzigu o proizvodnji dveh modelov električnih vozil (i3 in i8) — Sklep, s katerim je pomoč razglašena za delno združljivo in delno nezdružljivo z notranjim trgom — Člen 107(3)(c) PDEU — Člen 108(2) in (3) PDEU — Spodbujevalni učinek pomoči — Nujnost pomoči)

text:
               23.10.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/8

         Sodba Splošnega sodišča z dne 12. septembra 2017 – Bayerische Motoren Werke/Komisija
   (Zadeva T-671/14) (1)

   ((Državne pomoči - Regionalne pomoči za naložbe - Pomoč Nemčije za večji naložbeni projekt družbe BMW v Leipzigu o proizvodnji dveh modelov električnih vozil (i3 in i8) - Sklep, s katerim je pomoč razglašena za delno združljivo in delno nezdružljivo z notranjim trgom - Člen 107(3)(c) PDEU - Člen 108(2) in (3) PDEU - Spodbujevalni učinek pomoči - Nujnost pomoči))
   (2017/C 357/10)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Bayerische Motoren Werke AG (München, Nemčija) (zastopniki: M. Rosenthal, G. Drauz in M. Schütte, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva F. Erlbacher, T. Maxian Rusche in R. Sauer, nato T. Maxian Rusche in R. Sauer, agenti)

      Intervenient v podporo tožeče stranke: Freistaat Sachsen (Nemčija) (zastopnika: T. Lübbig in K. Gaßner, odvetnika)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev delne ničnosti Sklepa Komisije C(2014) 4531 final z dne 9. julija 2014 o državni pomoči SA 32009 (2011/C) (ex 2010/N), ki jo Zvezna republika Nemčija namerava dodeliti družbi BMW za večji naložbeni projekt v Leipzigu.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družba Bayerische Motoren Werke AG nosi svoje stroške in naloži se ji plačilo stroškov Evropske komisije.

               3.

               Freistaat Sachsen nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 439, 8.12.2014.


title: Zadeva C-356/05: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 19. aprila 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Ireland – Irska) – Elaine Farrell proti Alanu Whittyju, Minister for the Environment, Ireland, Attorney General, Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI) (Obvezno zavarovanje civilne odgovornosti za avtomobile – Direktive 72/166/EGS, 84/5/EGS in 90/232/EGS – Škode, povzročene potnikom vozila – Del vozila, ki ni prilagojen za prevoz sedečih potnikov)

text:
               28.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/10

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 19. aprila 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Ireland – Irska) – Elaine Farrell proti Alanu Whittyju, Minister for the Environment, Ireland, Attorney General, Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI)
   (Zadeva C-356/05) (1)

   (Obvezno zavarovanje civilne odgovornosti za avtomobile - Direktive 72/166/EGS, 84/5/EGS in 90/232/EGS - Škode, povzročene potnikom vozila - Del vozila, ki ni prilagojen za prevoz sedečih potnikov)
   (2007/C 96/16)
   Jezik postopka: angleščina
   Predložitveno sodišče
   High Court of Ireland
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Elaine Farrell

      Tožene stranke: Alan Whitty, Minister for the Environment, Ireland, Attorney General, Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI)
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – High Court of Ireland – Razlaga člena 1 Tretje direktive Sveta 90/232/EGS z dne 14. maja 1990 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil (UL L 129, str. 33) – Osebe, ki potujejo kot potniki v delu vozila, ki ni niti namenjen prevozu potnikov niti opremljen s sedeži, namenjenimi za to uporabo – Nacionalna zakonodaja, na podlagi katere zavarovanje, ki krije te osebe v primeru nezgode, ni obvezno.
   Izrek

               1)

               Člen 1 Tretje direktive Sveta 90/232/EGS z dne 14. maja 1990 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, na podlagi katere obvezno zavarovanje civilne odgovornosti ne krije odgovornosti za telesne poškodbe posameznikom, ki potujejo v delu motornega vozila, ki ni bil zasnovan in izdelan s sedeži za potnike.

               2)

               Člen 1 Tretje direktive 90/232/EGS izpolnjuje vse zahtevane pogoje za neposredni učinek in posledično podeljuje pravice, na katere se lahko posamezniki sklicujejo neposredno pred nacionalnimi sodišči. Vendar mora nacionalno sodišče preveriti, ali se zoper organ, kot je Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI), lahko sklicuje na to določbo.

      (1)  UL C 315, 10.12.2005.


title: Zadeva C-471/04: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne  23. februarja 2006  (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesfinanzhof) — Finanzamt Offenbach am Main-Land proti Keller Holding GmbH (Pravica do ustanavljanja — Davek od dohodka pravnih oseb — Pravica matične družbe odbiti stroške, ki se nanašajo na njen delež — Neodbitnost finančnih stroškov, ki so ekonomsko povezani z davka oproščenimi dividendami — Dividende, ki jih distribuira posredna odvisna družba, ki ima sedež v drugi državi članici, kot je sedež matične družbe)

text:
               3.6.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/20

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 23. februarja 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesfinanzhof) — Finanzamt Offenbach am Main-Land proti Keller Holding GmbH
   (Zadeva C-471/04) (1)

   (Pravica do ustanavljanja - Davek od dohodka pravnih oseb - Pravica matične družbe odbiti stroške, ki se nanašajo na njen delež - Neodbitnost finančnih stroškov, ki so ekonomsko povezani z davka oproščenimi dividendami - Dividende, ki jih distribuira posredna odvisna družba, ki ima sedež v drugi državi članici, kot je sedež matične družbe)
   (2006/C 131/35)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Bundesfinanzhof
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Finanzamt Offenbach am Main-Land

      Tožena stranka: Keller Holding GmbH
   Zadeva
   Predlog za sprejem predhodne odločbe — Bundesfinanzhof — Razlaga členov 52 Pogodbe ES (po spremembi postal člen 43 ES), 58 in 73 B Pogodbe ES (postala člena 48 ES in 56 ES) — Davek od dohodka pravnih oseb — Neodbitnost finančnih stroškov, ki so neposredno ekonomsko povezani z oproščenimi dohodki — Stroški udeležbe matične družbe, s sedežem v državi članici, v odvisni družbi, s sedežem v isti državi članici, v zvezi z dividendami, ki jih je razdelila odvisna družba nižjega ranga, ki so oproščene zaradi ustanovitve zadnje v drugi državi članici
   Izrek
   Člena 52 Pogodbe (po spremembi postal člen 43 ES) in 31 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru z dne 2. maja 1992 je treba razlagati tako, da nasprotujeta ureditvi države članice, ki prepoveduje odbiti od davka finančne stroške, ki jih utrpi matična družba, ki je v celoti zavezana davku v tej državi članici, za pridobitev deleža v odvisni družbi, če se nanašajo na dividende, ki so davka oproščene zato, ker izvirajo iz posredne odvisne družbe s sedežem v drugi državi članici ali drugi državi podpisnici omenjenega sporazuma, čeprav je dopuščeno odbiti te stroške, če se nanašajo na dividende, ki jih plača posredna odvisna družba iz iste države članice, v kateri ima sedež matična družba, in ki so prav tako oproščene davka.

      (1)  UL C 19, 22.1.2005.


title: Zadeva C-93/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Korsholms tingsrätt z dne 18. februarja 2005 v zadevi Teemu Hakala proti Oy Simons Transport Ab

text:
               11.6.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 143/15

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Korsholms tingsrätt z dne 18. februarja 2005 v zadevi Teemu Hakala proti Oy Simons Transport Ab
   (Zadeva C-93/05)
   (2005/C 143/21)
   Jezik postopka: švedščina
   Korsholms tingsrätt je s sklepom z dne 18. februarja 2005 v zadevi Teemu Hakala proti Oy Simons Transport Ab, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 22. februarja 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Korsholms tingsrätt Sodišču predlaga, naj odloči o naslednjem vprašanju:
   Ali je plačilni sistem na podlagi prepotovane razdalje v tem primeru v nasprotju z Uredbo Sveta št. 3820/85 (1) in zlasti s členom 10 te uredbe?

      (1)  Uredba Sveta z dne 20. decembra 1985, št. 3820 o o usklajevanju določene socialne zakonodaje v zvezi s cestnim prometom, UL 1994, posebna švedska izdaja/ poglavje 7, zvezek 3, str. 113


title: Zadeva T-167/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 11. oktobra 2016 – Søndagsavisen/Komisija (Državne pomoči — Shema pomoči na področju izdajanja tiskanih medijev in za inovacije na tem področju — Odločba o nenasprotovanju — Odločba o ugotovitvi združljivosti shem pomoči z notranjim trgom — Procesne pravice zainteresiranih strank — Neobstoj resnih težav — Obveznost obrazložitve)

text:
               21.11.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 428/14

         Sodba Splošnega sodišča z dne 11. oktobra 2016 – Søndagsavisen/Komisija
   (Zadeva T-167/14) (1)

   ((Državne pomoči - Shema pomoči na področju izdajanja tiskanih medijev in za inovacije na tem področju - Odločba o nenasprotovanju - Odločba o ugotovitvi združljivosti shem pomoči z notranjim trgom - Procesne pravice zainteresiranih strank - Neobstoj resnih težav - Obveznost obrazložitve))
   (2016/C 428/14)
   Jezik postopka: danščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Søndagsavisen A/S (Søborg, Danska) (zastopniki: najprej M. Honoré in C. Fornø, nato M. Honoré, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: L. Grønfeldt in B. Stromsky, agenta)

      Intervenientka v podporo toženi stranki: Kraljevina Danska (zastopnika: C. Thorning, agent, skupaj z R. Holdgaardom, odvetnikom)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C (2013) 7870 final z dne 20. novembra 2013 v zvezi s shemo državnih pomoči SA.36366 (2013/N), ki jo je na področju izdajanja tiskanih medijev in za inovacije na tem področju uvedla Kraljevina Danska.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Søndagsavisen A/S se naloži plačilo svojih stroškov in stroškov Evropske komisije.

               3.

               Kraljevina Danska nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 223, 14.7.2014.