title: Zadeva C-86/20: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 28. aprila 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Krajský soud v Brně – Češka republika) – Vinařství U Kapličky s.r.o. / Státní zemědělská a potravinářská inspekce (Predhodno odločanje – Skupna ureditev trgov kmetijskih proizvodov – Vino – Uredba (EU) št. 1308/2013 – Pravila glede trženja – Člen 80 – Enološki postopki – Prepoved trženja – Člen 90 – Uvoz vina – Uredba (ES) št. 555/2008 – Člen 43 – Dokument V I 1 – Potrdilo o proizvodnji pošiljk vina v skladu z enološkimi postopki, ki so priporočeni ali dovoljeni – Dokazna vrednost – Uredba (EU) št. 1306/2013 – Člen 89(4) – Kazni – Trženje vina s poreklom iz tretje države – Vino, proizvedeno po nedovoljenih enoloških postopkih – Oprostitev odgovornosti – Dokazno breme)

text:
               20.6.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/4

      Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 28. aprila 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Krajský soud v Brně – Češka republika) – Vinařství U Kapličky s.r.o. / Státní zemědělská a potravinářská inspekce
      (Zadeva C-86/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Skupna ureditev trgov kmetijskih proizvodov - Vino - Uredba (EU) št. 1308/2013 - Pravila glede trženja - Člen 80 - Enološki postopki - Prepoved trženja - Člen 90 - Uvoz vina - Uredba (ES) št. 555/2008 - Člen 43 - Dokument V I 1 - Potrdilo o proizvodnji pošiljk vina v skladu z enološkimi postopki, ki so priporočeni ali dovoljeni - Dokazna vrednost - Uredba (EU) št. 1306/2013 - Člen 89(4) - Kazni - Trženje vina s poreklom iz tretje države - Vino, proizvedeno po nedovoljenih enoloških postopkih - Oprostitev odgovornosti - Dokazno breme)
      (2022/C 237/05)
      Jezik postopka: češčina

         Predložitveno sodišče

      Krajský soud v Brně

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Vinařství U Kapličky s.r.o.

         Tožena stranka: Státní zemědělská a potravinářská inspekce

         Izrek

                  1.

                  Člen 80(2)(a) in (c) ter člen 90(3)(a) Uredbe (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o vzpostavitvi skupne ureditve trgov kmetijskih proizvodov in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 922/72, (EGS) št. 234/79, (ES) št. 1037/2001 in (ES) št. 1234/2007 je treba razlagati tako, da je potrdilo iz dokumenta V I 1, ki je bil na podlagi člena 43 Uredbe Komisije (ES) št. 555/2008 z dne 27. junija 2008 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 479/2008 o skupni ureditvi trga za vino glede podpornih programov, trgovine s tretjimi državami in obsega vinogradniških površin ter o izvajanju nadzora v vinskem sektorju izstavljen za pošiljko vina, uvoženo v Evropsko unijo, in v skladu s katerim je bila ta pošiljka proizvedena v skladu z enološkimi postopki, ki jih je priporočila in objavila Mednarodna organizacija za trto in vino ali jih je dovolila Unija, upoštevno za presojo skladnosti navedene pošiljke z enološkimi postopki iz člena 80(2)(a) in (c) Uredbe št. 1308/2013, vendar samo po sebi ne zadošča za dokaz te skladnosti.

                  2.

                  Člen 89(4) Uredbe (EU) št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o financiranju, upravljanju in spremljanju skupne kmetijske politike in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 352/78, (ES) št. 165/94, (ES) št. 2799/98, (EC) No 814/2000, (ES) št. 1290/2005 in (ES) št. 485/2008 v povezavi s členom 64(2)(d) te uredbe in členom 80(2) Uredbe št. 1308/2013 je treba razlagati tako, da nasprotuje ureditvi države članice, ki določa, da kadar oseba, ki v tej državi članici trži pošiljko vina, uvoženega iz tretje države, ki ni v skladu z enološkimi postopki iz člena 80(2)(a) ali (c) Uredbe št. 1308/2013, predloži dokument V I 1, izstavljen za to pošiljko, ki potrjuje, da je bila ta proizvedena v skladu z enološkimi postopki, ki jih je priporočila in objavila Mednarodna organizacija za trto in vino ali jih je dovolila Unija, dokazno breme glede krivde tega trgovca v zvezi s kršitvijo prepovedi trženja iz člena 80(2) Uredbe št. 1308/2013 nosijo pristojni organi navedene države članice.

         (1)  UL C 137, 27.4.2020.


title: Zadeva C-237/20: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 28. aprila 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Federatie Nederlandse Vakbeweging / Heiploeg Seafood International BV, Heitrans International BV (Predhodno odločanje – Direktiva 2001/23/ES – Členi od 3 do 5 – Prenos podjetij – Ohranjanje pravic delavcev – Izjeme – Postopek zaradi plačilne nesposobnosti – Postopek „pre-pack“ – Preživetje podjetja – Prenos (dela) podjetja po razglasitvi stečaja, pred katerim je bil izveden postopek pre-pack)

text:
               20.6.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/5

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 28. aprila 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Federatie Nederlandse Vakbeweging / Heiploeg Seafood International BV, Heitrans International BV
      (Zadeva C-237/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Direktiva 2001/23/ES - Členi od 3 do 5 - Prenos podjetij - Ohranjanje pravic delavcev - Izjeme - Postopek zaradi plačilne nesposobnosti - Postopek „pre-pack“ - Preživetje podjetja - Prenos (dela) podjetja po razglasitvi stečaja, pred katerim je bil izveden postopek pre-pack)
      (2022/C 237/06)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Hoge Raad der Nederlanden

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Federatie Nederlandse Vakbeweging

         Toženi stranki: Heiploeg Seafood International BV, Heitrans International BV

         Izrek

                  1.

                  Člen 5(1) Direktive Sveta 2001/23/ES z dne 12. marca 2001 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov je treba razlagati tako, da je pogoj, ki ga določa ter v skladu s katerim se člena 3 in 4 te direktive ne uporabljata za prenos podjetja, če je odsvojitelj v stečajnem ali temu podobnem postopku zaradi plačilne nesposobnosti, „ki je bil začet z namenom likvidacije premoženja odsvojitelja“, izpolnjen, če se prenos celotnega podjetja ali njegovega dela pred začetkom stečajnega postopka, ki je namenjen likvidaciji premoženja odsvojitelja in v katerem se navedeni prenos izvede, pripravi v okviru postopka pre-pack, katerega namen je, da se v stečajnem postopku omogoči likvidacija delujočega podjetja, pri kateri se vsi upniki poplačajo čim bolje in se ohrani kar največ delovnih mest, pod pogojem, da je tak postopek pre-pack urejen z zakonskimi ali podzakonskimi določbami.

                  2.

                  Člen 5(1) Direktive 2001/23 je treba razlagati tako, da je pogoj, ki ga določa ter v skladu s katerim se člena 3 in 4 te direktive ne uporabljata za prenos podjetja, obrata ali dela podjetja ali obrata, če je stečajni ali temu podoben postopek zaradi plačilne nesposobnosti, v katerem je odsvojitelj, „pod nadzorom pristojnega organa oblasti“, izpolnjen, če je prenos celotnega podjetja ali njegovega dela pripravljen v okviru postopka pre-pack, ki poteka pred razglasitvijo stečaja, s strani „predvidenega stečajnega upravitelja“, ki je pod nadzorom „predvidenega stečajnega sodnika“, ter če je sporazum o tem prenosu sklenjen in izvršen po razglasitvi stečaja, namenjenega likvidaciji premoženja odsvojitelja, pod pogojem, da je tak postopek pre-pack urejen z zakonskimi ali podzakonskimi določbami.

         (1)  UL C 297, 7.9.2020.


title: Zadeva C-319/20: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 28. aprila 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Meta Platforms Ireland Limited, anciennement Facebook Ireland Limited / Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. (Predhodno odločanje – Varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov – Uredba (EU) 2016/679 – Člen 80 – Zastopanje posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki, s strani nepridobitnega združenja – Zastopniška tožba, ki jo vloži združenje za varstvo interesov potrošnikov brez pooblastila in ne glede na kršitev konkretnih pravic posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki – Tožba na podlagi prepovedi nepoštenih poslovnih praks, kršitve zakona o varstvu potrošnikov ali prepovedi uporabe neveljavnih splošnih pogojev)

text:
               20.6.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/6

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 28. aprila 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Meta Platforms Ireland Limited, anciennement Facebook Ireland Limited / Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.
      (Zadeva C-319/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov - Uredba (EU) 2016/679 - Člen 80 - Zastopanje posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki, s strani nepridobitnega združenja - Zastopniška tožba, ki jo vloži združenje za varstvo interesov potrošnikov brez pooblastila in ne glede na kršitev konkretnih pravic posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki - Tožba na podlagi prepovedi nepoštenih poslovnih praks, kršitve zakona o varstvu potrošnikov ali prepovedi uporabe neveljavnih splošnih pogojev)
      (2022/C 237/07)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesgerichtshof

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Meta Platforms Ireland Limited, nekdanja Facebook Ireland Limited

         Tožena stranka: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Izrek

      Člen 80(2) Uredbe (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Direktive 95/46/ES (Splošna uredba o varstvu podatkov) je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, ki združenju za varstvo interesov potrošnikov omogoča, da ob neobstoju pooblastila, ki mu je bilo podeljeno za to, in ne glede na kršitev konkretnih pravic posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki, proti domnevnemu kršitelju varstva osebnih podatkov sproži postopek pred sodiščem, ob zatrjevanju kršitve prepovedi nepoštenih poslovnih praks, zakona o varstvu potrošnikov ali prepovedi uporabe neveljavnih splošnih pogojev, če zadevna obdelava podatkov lahko vpliva na pravice, ki jih imajo določeni ali določljivi posamezniki na podlagi te uredbe.

         (1)  UL C 359, 26.10.2020.


title: Združeni zadevi C-368/20 in C-369/20: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 26. aprila 2022 (predloga za sprejetje predhodne odločbe Landesverwaltungsgericht Steiermark – Avstrija) – NW / Landespolizeidirektion Steiermark (C-368/20), Bezirkshauptmannschaft Leibnitz (C-369/20) (Predhodno odločanje – Območje svobode, varnosti in pravice – Prosto gibanje oseb – Uredba (EU) 2016/399 – Zakonik o schengenskih mejah – Člen 25(4) – Ponovna uvedba nadzora na notranjih mejah z omejitvijo najdaljšega celotnega trajanja šestih mesecev – Nacionalna ureditev, ki določa več zaporednih nadzorov, ki vodijo v prekoračenje tega trajanja – Neskladnost te ureditve s členom 25(4) Zakonika o schengenskih mejah, če zaporedna obdobja temeljijo na enaki oziroma na enakih grožnjah – Nacionalna ureditev, ki zahteva, da se pri nadzoru na notranji meji predloži potni list ali osebna izkaznica, sicer se naloži sankcija – Neobstoj skladnosti te obveznosti iz člena 25(4) Zakonika o schengenskih mejah, kadar je sam nadzor v nasprotju s to določbo)

text:
               20.6.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/7

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 26. aprila 2022 (predloga za sprejetje predhodne odločbe Landesverwaltungsgericht Steiermark – Avstrija) – NW / Landespolizeidirektion Steiermark (C-368/20), Bezirkshauptmannschaft Leibnitz (C-369/20)
      (Združeni zadevi C-368/20 in C-369/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Območje svobode, varnosti in pravice - Prosto gibanje oseb - Uredba (EU) 2016/399 - Zakonik o schengenskih mejah - Člen 25(4) - Ponovna uvedba nadzora na notranjih mejah z omejitvijo najdaljšega celotnega trajanja šestih mesecev - Nacionalna ureditev, ki določa več zaporednih nadzorov, ki vodijo v prekoračenje tega trajanja - Neskladnost te ureditve s členom 25(4) Zakonika o schengenskih mejah, če zaporedna obdobja temeljijo na enaki oziroma na enakih grožnjah - Nacionalna ureditev, ki zahteva, da se pri nadzoru na notranji meji predloži potni list ali osebna izkaznica, sicer se naloži sankcija - Neobstoj skladnosti te obveznosti iz člena 25(4) Zakonika o schengenskih mejah, kadar je sam nadzor v nasprotju s to določbo)
      (2022/C 237/08)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: NW

         Toženi stranki: Landespolizeidirektion Steiermark (C-368/20), Bezirkshauptmannschaft Leibnitz (C-369/20),

         Izrek

                  1.

                  Člen 25(4) Uredbe (EU) 2016/399 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 2016 o Zakoniku Unije o pravilih, ki urejajo gibanje oseb prek meja (Zakonik o schengenskih mejah), kakor je bila spremenjena z Uredbo (EU) 2016/1624 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. septembra 2016, je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da država članica začasno ponovno uvede nadzor na notranjih mejah na podlagi členov 25 in 27 tega zakonika, če trajanje tega nadzora presega najdaljše celotno trajanje šestih mesecev, določeno v tem členu 25(4), in če ne obstaja nova grožnja, ki bi upravičevala ponovno uporabo obdobja iz navedenega člena 25.

                  2.

                  Člen 25(4) Uredbe 2016/399, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2016/1624 Zakonika o schengenskih mejah, je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero država članica od osebe zahteva, da mora ob vstopu na ozemlje te države članice prek notranje meje predložiti potni list ali osebno izkaznico, sicer ji bo naložena kazen, če je ponovna uvedba nadzora na notranjih mejah, v okviru katerega je ta obveznost naložena, v nasprotju s to določbo.

         (1)  UL C 348, 19.10.2020.


title: Združene zadeve C-415/20, C-419/20 in C-427/20: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 28. aprila 2022 (predlogi za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Hamburg – Nemčija) – Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions GmbH (C-415/20), F. Reyher Nchfg. GmbH & Co. KG vertr. d. d. Komplementärin Verwaltungsgesellschaft F. Reyher Nchfg. mbH (C-419/20), Flexi Montagetechnik GmbH & Co. KG / Hauptzollamt Hamburg (C-415/20 et C-419/20), Hauptzollamt Kiel (C-427/20) (Predhodno odločanje – Carinska unija – Pravica do povračila oziroma plačila denarnih zneskov, ki jih je država članica pobrala oziroma zavrnila v nasprotju s pravom Unije – Protidampinške dajatve, uvozne dajatve, izvozna nadomestila in denarne kazni – Pojem „kršitev prava Unije“ – Napačna razlaga ali uporaba tega prava – Kršitev navedenega prava, ki jo ugotovi sodišče Unije ali nacionalno sodišče – Pravica do plačila obresti – Obdobje, za katero se plačajo obresti)

text:
               20.6.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/8

      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 28. aprila 2022 (predlogi za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Hamburg – Nemčija) – Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions GmbH (C-415/20), F. Reyher Nchfg. GmbH & Co. KG vertr. d. d. Komplementärin Verwaltungsgesellschaft F. Reyher Nchfg. mbH (C-419/20), Flexi Montagetechnik GmbH & Co. KG / Hauptzollamt Hamburg (C-415/20 et C-419/20), Hauptzollamt Kiel (C-427/20)
      (Združene zadeve C-415/20, C-419/20 in C-427/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Carinska unija - Pravica do povračila oziroma plačila denarnih zneskov, ki jih je država članica pobrala oziroma zavrnila v nasprotju s pravom Unije - Protidampinške dajatve, uvozne dajatve, izvozna nadomestila in denarne kazni - Pojem „kršitev prava Unije“ - Napačna razlaga ali uporaba tega prava - Kršitev navedenega prava, ki jo ugotovi sodišče Unije ali nacionalno sodišče - Pravica do plačila obresti - Obdobje, za katero se plačajo obresti)
      (2022/C 237/09)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Finanzgericht Hamburg

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions GmbH (C-415/20), F. Reyher Nchfg. GmbH & Co. KG vertr. d. d. Komplementärin Verwaltungsgesellschaft F. Reyher Nchfg. mbH (C-419/20), Flexi Montagetechnik GmbH & Co. KG

         Toženi stranki: Hauptzollamt Hamburg (C-415/20 in C-419/20), Hauptzollamt Kiel (C-427/20)

         Izrek

      Načela prava Unije, ki se nanašajo na pravici subjektov do povračila denarnih zneskov, katerih plačilo jim je država članica naložila v nasprotju s pravom Unije, in do plačila obresti na te denarne zneske, je treba razlagati tako:

                  —

                  prvič, da se uporabljajo, kadar zadevni denarni zneski ustrezajo na eni strani izvoznim nadomestilom, ki so bila subjektu odobrena z zamudo, potem ko so mu bila zavrnjena s kršitvijo navedenega prava, in na drugi strani denarni kazni, ki je bila tej stranki naložena zaradi te kršitve;

                  —

                  drugič, da se uporabljajo, kadar iz odločbe Sodišča ali odločbe nacionalnega sodišča izhaja, da je nacionalni organ zavrnil oziroma naložil, odvisno od posameznega primera, plačilo izvoznih nadomestil, denarne kazni, protidampinških dajatev oziroma uvoznih dajatev na podlagi napačne razlage prava Unije ali napačne uporabe tega prava, in

                  —

                  tretjič, da nasprotujejo nacionalni ureditvi, ki določa, da če je bilo plačilo izvoznih nadomestil, denarne kazni, protidampinških dajatev ali uvoznih dajatev, odvisno od primera, zavrnjeno oziroma naloženo v nasprotju s pravom Unije, je treba obresti plačati le za obdobje od dneva vložitve tožbe za plačilo ali povračilo zadevnega denarnega zneska do dneva izdaje odločbe pristojnega sodišča, ne pa za obdobje pred tem. Ta načela pa sama po sebi ne nasprotujejo temu, da taka zakonodaja določa, da je navedene obresti treba plačati le, če je bilo tako pravno sredstvo vloženo, pod pogojem, da to čezmerno ne otežuje uveljavljanja pravic, ki jih imajo subjekti na podlagi prava Unije.

         (1)  UL C 432, 7.12.2020.

         UL C 414, 30.11.2020.


title: Zadeva C-510/20: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 28. aprila 2022 – Evropska komisija/Republika Bolgarija (Neizpolnitev obveznosti države – Člen 258 PDEU – Okolje – Direktiva 2008/56/ES – Politika morskega okolja – Člen 5 – Morske strategije – Člen 17(2) in (3) – Neobstoj pravočasnega pregleda začetne presoje in določitve dobrega okoljskega stanja ter okoljskih ciljev – Neobstoj pravočasne obvestitve Evropske komisije o podrobnostih posodobitev, opravljenih po pregledih)

text:
               20.6.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/9

      Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 28. aprila 2022 – Evropska komisija/Republika Bolgarija
      (Zadeva C-510/20) (1)

      (Neizpolnitev obveznosti države - Člen 258 PDEU - Okolje - Direktiva 2008/56/ES - Politika morskega okolja - Člen 5 - Morske strategije - Člen 17(2) in (3) - Neobstoj pravočasnega pregleda začetne presoje in določitve dobrega okoljskega stanja ter okoljskih ciljev - Neobstoj pravočasne obvestitve Evropske komisije o podrobnostih posodobitev, opravljenih po pregledih)
      (2022/C 237/10)
      Jezik postopka: bolgarščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: O. Beynet in I. Zaloguin, agenta)

         Tožena stranka: Republika Bolgarija (zastopnice: T. Mitova, L. Zaharieva in T. Tsingileva, agentke)

         Izrek

                  1.

                  Republika Bolgarija s tem, da na eni strani v predpisanem roku ni usklajeno, kot je natančneje določeno v členu 5 Direktive 2008/56/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. junija 2008 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju politike morskega okolja (Okvirna direktiva o morski strategiji), pregledala začetne presoje in določitve dobrega okoljskega stanja ter okoljskih ciljev, in s tem, da na drugi strani podrobnosti posodobitev, opravljenih po teh pregledih, v predpisanem roku ni poslala Evropski komisiji, ni izpolnila obveznosti iz člena 17(2)(a) in (b) ter člena 17(3) te direktive.

                  2.

                  Republiki Bolgariji se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 433, 14.12.2020.


title: Zadeva C-531/20: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 28. aprila 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – NovaText GmbH/Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg (Predhodno odločanje – Pravice intelektualne lastnine – Direktiva 2004/48/ES – Člen 3 – Splošna obveznost v zvezi z ukrepi, postopki in pravnimi sredstvi, potrebnimi za zagotovitev uveljavitve pravic intelektualne lastnine – Člen 14 – Pojem „razumni in sorazmerni pravni stroški“ – Patentni zastopnik – Neobstoj možnosti, da nacionalno sodišče presodi razumnost in sorazmernost stroškov, naloženih stranki, ki je pravdo izgubila)

text:
               20.6.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/9

      Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 28. aprila 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – NovaText GmbH/Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg
      (Zadeva C-531/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Pravice intelektualne lastnine - Direktiva 2004/48/ES - Člen 3 - Splošna obveznost v zvezi z ukrepi, postopki in pravnimi sredstvi, potrebnimi za zagotovitev uveljavitve pravic intelektualne lastnine - Člen 14 - Pojem „razumni in sorazmerni pravni stroški“ - Patentni zastopnik - Neobstoj možnosti, da nacionalno sodišče presodi razumnost in sorazmernost stroškov, naloženih stranki, ki je pravdo izgubila)
      (2022/C 237/11)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesgerichtshof

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožena stranka in pritožnica: NovaText GmbH

         Tožeča stranka in nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg

         Izrek

      Člena 3 in 14 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/48/ES z dne 29. aprila 2004 o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi oziroma njeni razlagi, ki sodišču, ki mu je predložen spor, ki spada na področje te direktive, ne omogoča, da bi v vsakem posameznem primeru, ki mu je predložen, ustrezno upoštevalo njegove posebne značilnosti pri presoji, ali so pravni stroški, ki so nastali stranki, ki je pravdo dobila, razumni in sorazmerni.

         (1)  UL C 28, 25.1.2021.


title: Zadeva C-559/20: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 28. aprila 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Saarbrücken – Nemčija) – Koch Media GmbH/FU (Predhodno odločanje – Pravice intelektualne lastnine – Direktiva 2004/48/ES – Člen 14 – Pojma „stroški postopka“ in „drugi izdatki“ – Opomin za zagotovitev uveljavitve pravice intelektualne lastnine po zunajsodni poti – Odvetniški stroški – Opredelitev – Nacionalna ureditev, ki pod nekaterimi pogoji omejuje znesek teh stroškov, ki ga je treba povrniti)

text:
               20.6.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/10

      Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 28. aprila 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Saarbrücken – Nemčija) – Koch Media GmbH/FU
      (Zadeva C-559/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Pravice intelektualne lastnine - Direktiva 2004/48/ES - Člen 14 - Pojma „stroški postopka“ in „drugi izdatki“ - Opomin za zagotovitev uveljavitve pravice intelektualne lastnine po zunajsodni poti - Odvetniški stroški - Opredelitev - Nacionalna ureditev, ki pod nekaterimi pogoji omejuje znesek teh stroškov, ki ga je treba povrniti)
      (2022/C 237/12)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landgericht Saarbrücken

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka in pritožnica: Koch Media GmbH

         Tožena stranka in nasprotna stranka v pritožbenem postopku: FU

         Izrek

                  1.

                  Člen 14 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/48/ES z dne 29. aprila 2004 o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine je treba razlagati tako, da stroški, ki imetniku pravic intelektualne lastnine nastanejo zaradi zastopanja po odvetniku za zagotovitev uveljavitve teh pravic po zunajsodni poti, kot so stroški opomina, spadajo pod pojem „drugi izdatki“ v smislu te določbe.

                  2.

                  Člen 14 Direktive 2004/48 je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, ki določa, da se v položaju, v katerem je kršitev pravice intelektualne lastnine storila fizična oseba zunaj svoje poklicne ali gospodarske dejavnosti, povračilo „drugih izdatkov“ iz te določbe, do katerega je upravičen imetnik te pravice, izračuna pavšalno, na podlagi vrednosti spornega predmeta, omejene s to ureditvijo, razen če nacionalno sodišče ugotovi, da glede na posebne značilnosti konkretnega primera, ki ga obravnava, uporaba take omejitve ni pravična.

         (1)  UL C 35, 1.2.2021.


title: Zadeva C-612/20: Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 28. aprila 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunalul Cluj – Romunija) – Happy Education SRL/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca, Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj (Predhodno odločanje – Davek na dodano vrednost (DDV) – Direktiva 2006/112/ES – Člen 132(1)(i) – Oprostitve za določene dejavnosti, ki so v javnem interesu – Oprostitve, povezane z izobraževanjem otrok ali mladine, s šolskim ali univerzitetnim izobraževanjem – Opravljanje izobraževalnih storitev, ki so komplementarne šolskemu programi – Organizacija zasebnega prava, ki te dejavnosti opravlja v komercialne namene)

text:
               20.6.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/11

      Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 28. aprila 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunalul Cluj – Romunija) – Happy Education SRL/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca, Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj
      (Zadeva C-612/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Davek na dodano vrednost (DDV) - Direktiva 2006/112/ES - Člen 132(1)(i) - Oprostitve za določene dejavnosti, ki so v javnem interesu - Oprostitve, povezane z izobraževanjem otrok ali mladine, s šolskim ali univerzitetnim izobraževanjem - Opravljanje izobraževalnih storitev, ki so komplementarne šolskemu programi - Organizacija zasebnega prava, ki te dejavnosti opravlja v komercialne namene)
      (2022/C 237/13)
      Jezik postopka: romunščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunalul Cluj

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Happy Education SRL

         Toženi stranki: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca, Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj

         Izrek

      Člen 132(1)(i) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da s pojmom „organizacija, ki ji je priznan podoben namen“ kot osebi javnega prava, ki izvaja izobraževanje, v smislu te določbe ni zajet zasebni subjekt, ki opravlja izobraževalne dejavnosti v javnem interesu, in sicer zlasti organizacijo dejavnosti, komplementarnih šolskemu programu, kot so tečaji za pomoč pri domačih nalogah, izobraževalni programi in tečaji tujih jezikov, ter ki je pridobil dovoljenje nacionalnega urada za poslovni register v obliki dodelitve šifre CAEN 8559 – „Drugo izobraževanje“ v smislu klasifikacije nacionalnih gospodarskih dejavnosti, če to podjetje nikakor ne izpolnjuje pogojev, ki jih nacionalno pravo določa za to priznanje.

         (1)  UL C 53, 15.2.2021.


title: Zadeva C-637/20: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 28. aprila 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Högsta förvaltningsdomstolen – Švedska) – Skatteverket/DSAB Destination Stockholm AB (Predhodno odločanje – Direktiva 2006/112/ES – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Člen 30a, točka 1 – Pojem „kupon“ – Člen 30a, točka 3 – Pojem „večnamenski kupon“ – Prodaja kartice, ki imetniku daje pravico do več turističnih storitev za omejeno obdobje)

text:
               20.6.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/11

      Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 28. aprila 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Högsta förvaltningsdomstolen – Švedska) – Skatteverket/DSAB Destination Stockholm AB
      (Zadeva C-637/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Direktiva 2006/112/ES - Skupni sistem davka na dodano vrednost - Člen 30a, točka 1 - Pojem „kupon“ - Člen 30a, točka 3 - Pojem „večnamenski kupon“ - Prodaja kartice, ki imetniku daje pravico do več turističnih storitev za omejeno obdobje)
      (2022/C 237/14)
      Jezik postopka: švedščina

         Predložitveno sodišče

      Högsta förvaltningsdomstolen

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica in nasprotna stranka: Skatteverket

         Nasprotna stranka in pritožnica: DSAB Destination Stockholm AB

         Izrek

      Člen 30a Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta (EU) 2016/1065 z dne 27. junija 2016, je treba razlagati tako, da je instrument, ki imetniku daje pravico do različnih storitev na določenem kraju za omejeno obdobje in do določene vrednosti, lahko „kupon“ v smislu člena 30a, točka 1, te direktive, tudi če povprečni potrošnik zaradi omejenega obdobja veljavnosti tega instrumenta ne more izkoristiti vseh ponujenih storitev. Navedeni instrument je „večnamenski kupon“ v smislu člena 30a, točka 3, navedene direktive, ker davek na dodano vrednost, dolgovan za te storitve, ob njegovi izdaji ni znan.

         (1)  UL C 53, 15.2.2021.


title: Zadeva C-642/20: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 28. aprila 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana – Italija) – Caruter s.r.l./S.R.R. Messina Provincia S.c.P.A. in drugi (Predhodno odločanje – Direktiva 2014/24/EU – Oddaja javnih naročil – Člen 63 – Uporaba zmogljivosti drugih subjektov s strani skupine gospodarskih subjektov – Možnost javnega naročnika, da zahteva, da nekatere ključne naloge opravi sodelujoči v tej skupini – Nacionalna ureditev, ki določa, da mora vodilno podjetje izpolnjevati pogoje in izvršiti storitve v večinskem delu)

text:
               20.6.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/12

      Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 28. aprila 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana – Italija) – Caruter s.r.l./S.R.R. Messina Provincia S.c.P.A. in drugi
      (Zadeva C-642/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Direktiva 2014/24/EU - Oddaja javnih naročil - Člen 63 - Uporaba zmogljivosti drugih subjektov s strani skupine gospodarskih subjektov - Možnost javnega naročnika, da zahteva, da nekatere ključne naloge opravi sodelujoči v tej skupini - Nacionalna ureditev, ki določa, da mora vodilno podjetje izpolnjevati pogoje in izvršiti storitve v večinskem delu)
      (2022/C 237/15)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Caruter s.r.l.

         Tožene stranke: .R.R. Messina Provincia SCpA, Comune di Basicò, Comune di Falcone, Comune di Fondachelli Fantina, Comune di Gioiosa Marea, Comune di Librizzi, Comune di Mazzarrà Sant’Andrea, Comune di Montagnareale, Comune di Oliveri, Comune di Piraino, Comune di San Piero Patti, Comune di Sant’Angelo di Brolo, Regione Siciliana – Urega – Ufficio regionale espletamento gare d’appalti lavori pubblici Messina, Regione Siciliana – Assessorato regionale delle infrastrutture e della mobilità

         ob udeležbi: Ditta individuale Pippo Pizzo, Onofaro Antonino Srl, Gial Plast Srl, Colombo Biagio Srl,

         Izrek

      Člen 63 Direktive 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero mora vodilno podjetje skupine gospodarskih subjektov, ki sodeluje v postopku oddaje javnega naročila, izpolnjevati pogoje iz obvestila o javnem naročilu in v večinskem delu opraviti storitve tega naročila.

         (1)  UL C 79, 8.3.2021.


title: Zadeva C-674/20: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 27. aprila 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour constitutionnelle – Belgija) – Airbnb Ireland UC / Région de Bruxelles-Capitale (Predhodno odločanje – Notranji trg – Člen 114(2) PDEU – Izključitev davčnih določb – Direktiva 2000/31/ES – Storitve informacijske družbe – Elektronsko poslovanje – Elektronska platforma za nepremičninsko posredovanje – Člen 1(5)(a) – Izključitev področja obdavčitve – Opredelitev – Regionalna ureditev v zvezi z davkom na turistične nastanitvene obrate – Določba, ki posrednike zavezuje, da na pisno zahtevo posredujejo nekatere podatke o poslovanju teh obratov davčni upravi s ciljem identifikacije oseb, ki so zavezane plačilu tega davka – Člen 56 PDEU – Neobstoj diskriminacije – Neobstoj omejitve)

text:
               20.6.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/13

      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 27. aprila 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour constitutionnelle – Belgija) – Airbnb Ireland UC / Région de Bruxelles-Capitale
      (Zadeva C-674/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Notranji trg - Člen 114(2) PDEU - Izključitev davčnih določb - Direktiva 2000/31/ES - Storitve informacijske družbe - Elektronsko poslovanje - Elektronska platforma za nepremičninsko posredovanje - Člen 1(5)(a) - Izključitev področja obdavčitve - Opredelitev - Regionalna ureditev v zvezi z davkom na turistične nastanitvene obrate - Določba, ki posrednike zavezuje, da na pisno zahtevo posredujejo nekatere podatke o poslovanju teh obratov davčni upravi s ciljem identifikacije oseb, ki so zavezane plačilu tega davka - Člen 56 PDEU - Neobstoj diskriminacije - Neobstoj omejitve)
      (2022/C 237/16)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Cour constitutionnelle

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Airbnb Ireland UC

         Tožena stranka: Région de Bruxelles-Capitale

         Izrek

                  1.

                  Za določbo davčne zakonodaje države članice, v skladu s katero morajo posredniki glede turističnih nastanitvenih obratov v eni od regij te države članice, v zvezi s katerimi posredujejo ali izvajajo oglaševalsko politiko, regionalni davčni upravi na njeno pisno zahtevo posredovati podatke o upravljavcu in turističnih nastanitvenih obratih ter število nočitev in upravljanih nastanitvenih enot v preteklem letu, je treba šteti, da je, kar zadeva njeno naravo, ni mogoče ločiti od zakonodaje, katere del je, in da zato spada na „področje obdavčitve“, ki je izrecno izključeno s področja uporabe Direktive 2000/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2000 o nekaterih pravnih vidikih storitev informacijske družbe, zlasti elektronskega poslovanja na notranjem trgu (Direktiva o elektronskem poslovanju).

                  2.

                  Ureditev, v skladu s katero morajo ponudniki storitev nepremičninskega posredovanja – ne glede na kraj sedeža in način posredovanja – glede turističnih nastanitvenih obratov v regiji zadevne države članice, v zvezi s katerimi posredujejo ali izvajajo oglaševalsko politiko, regionalni davčni upravi na njeno pisno zahtevo posredovati podatke o upravljavcu in turističnih nastanitvenih obratih ter število nočitev in upravljanih nastanitvenih enot v preteklem letu, ni v nasprotju s prepovedjo iz člena 56 PDEU.

         (1)  UL C 128, 12.4.2021.


title: Zadeva C-44/21: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 28. aprila 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht München I – Nemčija) – Phoenix Contact GmbH & Co. KG / HARTING Deutschland GmbH & Co. KG, Harting Electric GmbH & Co. KG (Predhodno odločanje – Intelektualna lastnina – Direktiva 2004/48/ES – Člen 9(1) – Evropski patent – Začasni ukrepi – Pooblastilo nacionalnih pravosodnih organov za izdajo začasne odredbe, namenjeno preprečitvi kakršne koli neposredne kršitve pravice intelektualne lastnine – Nacionalna sodna praksa, v skladu s katero se predlogi za začasne odredbe zavrnejo, če veljavnost zadevnega patenta ni bila potrjena vsaj s prvostopenjsko odločbo, izdano v postopku z ugovorom ali postopku za ugotovitev ničnosti – Obveznost skladne razlage)

text:
               20.6.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/14

      Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 28. aprila 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht München I – Nemčija) – Phoenix Contact GmbH & Co. KG / HARTING Deutschland GmbH & Co. KG, Harting Electric GmbH & Co. KG
      (Zadeva C-44/21) (1)

      (Predhodno odločanje - Intelektualna lastnina - Direktiva 2004/48/ES - Člen 9(1) - Evropski patent - Začasni ukrepi - Pooblastilo nacionalnih pravosodnih organov za izdajo začasne odredbe, namenjeno preprečitvi kakršne koli neposredne kršitve pravice intelektualne lastnine - Nacionalna sodna praksa, v skladu s katero se predlogi za začasne odredbe zavrnejo, če veljavnost zadevnega patenta ni bila potrjena vsaj s prvostopenjsko odločbo, izdano v postopku z ugovorom ali postopku za ugotovitev ničnosti - Obveznost skladne razlage)
      (2022/C 237/17)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landgericht München I

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Vlagateljica: Phoenix Contact GmbH & Co. KG

         Nasprotni stranki: HARTING Deutschland GmbH & Co. KG, Harting Electric GmbH & Co. KG

         Izrek

      Člen 9(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/48/ES z dne 29. aprila 2004 o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni sodni praksi, v skladu s katero je treba predloge za izdajo začasne odredbe zaradi kršitve patenta načeloma zavrniti, če veljavnost zadevnega patenta ni bila potrjena vsaj s prvostopenjsko odločbo, izdano po koncu postopka z ugovorom ali postopka za ugotovitev ničnosti.

         (1)  UL C 182, 10.5.2021.


title: Zadeva C-72/21: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 28. aprila 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Augstākā tiesa (Senāts) – Latvija) – SIA „PRODEX“/Valsts ieņēmumu dienests (Predhodno odločanje – Carinska unija – Skupna carinska tarifa – Kombinirana nomenklatura – Tarifne številke – Tarifna podštevilka 4418 20 – Obseg – Vrata, podboji in pragovi – Plošče MDF in letve – Splošno pravilo 2(a), prvi del, za razlago kombinirane nomenklature – Proizvod, ki ni kompleten ali končen – Pojem)

text:
               20.6.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/14

      Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 28. aprila 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Augstākā tiesa (Senāts) – Latvija) – SIA „PRODEX“/Valsts ieņēmumu dienests
      (Zadeva C-72/21) (1)

      (Predhodno odločanje - Carinska unija - Skupna carinska tarifa - Kombinirana nomenklatura - Tarifne številke - Tarifna podštevilka 4418 20 - Obseg - Vrata, podboji in pragovi - Plošče MDF in letve - Splošno pravilo 2(a), prvi del, za razlago kombinirane nomenklature - Proizvod, ki ni kompleten ali končen - Pojem)
      (2022/C 237/18)
      Jezik postopka: latvijščina

         Predložitveno sodišče

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka na prvi stopnji in pritožnica v kasacijskem postopku: SIA „PRODEX“

         Tožena stranka na prvi stopnji in nasprotna stranka v postopku z revizijo: Valsts ieņēmumu dienests

         Izrek

      Tarifno podštevilko 4418 20 kombinirane nomenklature v povezavi s prvim delom splošnega pravila 2(a) za razlago te nomenklature iz Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o carinski in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi v različici, ki izhaja iz Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 1001/2013 z dne 4. oktobra 2013, je treba razlagati tako, da kot ločena proizvoda zajema blago, opisano kot lesene plošče in letve, katerih profil in okrasni zaključki objektivno dokazujejo verjetno uporabo pri izdelavi podbojev in pragov vrat, tudi če ni kompletno ali končno, če je bilo to blago obdelano tako, da je primerno za izključno uporabo kot tako in da ima bistvene značilnosti končnih proizvodov.

         (1)  UL C 138, 19.4.2021.


title: Zadeva C-86/21: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 28. aprila 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León – Španija) – Gerencia Regional de Salud de Castilla y León/Delia (Predhodno odločanje – Prosto gibanje delavcev – Člen 45 PDEU – Uredba (EU) št. 492/2011 – Člen 7(2) – Enako obravnavanje – Nacionalni sistem za priznavanje poklicnega razvoja zdravstvenih delavcev – Neupoštevanje delovnih izkušenj, pridobljenih v zdravstvenih službah druge države članice – Ovira)

text:
               20.6.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/15

      Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 28. aprila 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León – Španija) – Gerencia Regional de Salud de Castilla y León/Delia
      (Zadeva C-86/21) (1)

      (Predhodno odločanje - Prosto gibanje delavcev - Člen 45 PDEU - Uredba (EU) št. 492/2011 - Člen 7(2) - Enako obravnavanje - Nacionalni sistem za priznavanje poklicnega razvoja zdravstvenih delavcev - Neupoštevanje delovnih izkušenj, pridobljenih v zdravstvenih službah druge države članice - Ovira)
      (2022/C 237/19)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: Gerencia Regional de Salud de Castilla y León

         Nasprotna stranka v postopku s pritožbo: Delia

         Izrek

      Člen 45 PDEU in člen 7 Uredbe (EU) št. 492/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2011 o prostem gibanju delavcev v Uniji je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi, ki se nanaša na priznavanje poklicnega razvoja v zdravstveni službi države članice, ki onemogoča, da bi se v delovni dobi delavca upoštevale delovne izkušnje, ki jih je ta pridobil v okviru javne zdravstvene službe druge države članice, razen če omejitev prostega gibanja delavcev, ki jo vsebuje ta nacionalna ureditev, sledi cilju v splošnem interesu, je primerna za zagotovitev uresničitve tega cilja in ne presega tega, kar je nujno za njegovo uresničitev.

         (1)  UL C 189, 17.5.2021.


title: Zadeva C-89/21: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 28. aprila 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – UAB „Romega“/Valstybinė maisto ir veterinarijos tarnyba (Predhodno odločanje – Živilska zakonodaja – Uredba (ES) št. 2073/2005 – Mikrobiološka merila za živila – Člen 1 – Priloga I – Sveže perutninsko meso – Nadzor prisotnosti salmonel, naštetih v vrstici 1.28 poglavja I te priloge, s strani pristojnih nacionalnih organov – Nadzor prisotnosti drugih patogenih mikroorganizmov – Uredba (ES) št. 178/2002 – Člen 14(8) – Diskrecijska pravica nacionalnih organov – Obseg)

text:
               20.6.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/16

      Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 28. aprila 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – UAB „Romega“/Valstybinė maisto ir veterinarijos tarnyba
      (Zadeva C-89/21) (1)

      (Predhodno odločanje - Živilska zakonodaja - Uredba (ES) št. 2073/2005 - Mikrobiološka merila za živila - Člen 1 - Priloga I - Sveže perutninsko meso - Nadzor prisotnosti salmonel, naštetih v vrstici 1.28 poglavja I te priloge, s strani pristojnih nacionalnih organov - Nadzor prisotnosti drugih patogenih mikroorganizmov - Uredba (ES) št. 178/2002 - Člen 14(8) - Diskrecijska pravica nacionalnih organov - Obseg)
      (2022/C 237/20)
      Jezik postopka: litovščina

         Predložitveno sodišče

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: UAB „Romega“

         Tožena stranka: Valstybinė maisto ir veterinarijos tarnyba

         Izrek

      Člen 1 Uredbe Komisije (ES) št. 2073/2005 z dne 15. novembra 2005 o mikrobioloških merilih za živila, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (EU) št. 1086/2011 z dne 27. oktobra 2011, v povezavi s členom 14(8) Uredbe (ES) št. 178/2002 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2002 o določitvi splošnih načel in zahtevah živilske zakonodaje, ustanovitvi Evropske agencije za varnost hrane in postopkih, ki zadevajo varnost hrane, je treba razlagati tako, da pristojni organ države članice kategorijo živil, ki je sestavljena iz svežega perutninskega mesa, v katerem so bili odkriti patogeni organizmi, ki niso serotipi salmonele iz Priloge I, poglavje 1, vrstica 1.28, k Uredbi št. 2073/2005, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 1086/2011, lahko obravnava, kot da ni varna v smislu člena 14(1) in (2) Uredbe št. 178/2002.

         (1)  UL C 163, 3.5.2021.


title: Zadeva C-184/22: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesarbeitsgericht (Nemčija) 10. marca 2022 – IK/KfH Kuratorium für Dialyse in Nierentransplantation e.V.

text:
               20.6.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/31

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesarbeitsgericht (Nemčija) 10. marca 2022 – IK/KfH Kuratorium für Dialyse in Nierentransplantation e.V.
      (Zadeva C-184/22)
      (2022/C 237/41)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesarbeitsgericht

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: IK

         Tožena stranka: KfH Kuratorium für Dialyse in Nierentransplantation e.V.

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 157 PDEU ter člen 2(1)(b) in člen 4, prvi stavek, Direktive 2006/54/ES (1) razlagati tako, da nacionalna določba kolektivne pogodbe, v skladu s katero je plačilo dodatka za nadurno delo določeno le za ure, opravljene preko rednega delovnega časa delavca, zaposlenega s polnim delovnim časom, vsebuje različno obravnavanje delavcev, zaposlenih s polnim delovnim časom, in delavcev, zaposlenih s krajšim delovnim časom?

                  2.

                  Če bi Sodišče na prvo vprašanje odgovorilo pritrdilno:

                              (a)

                              Ali je treba člen 157 PDEU ter člen 2(1)(b) in člen 4, prvi stavek, Direktive 2006/54/ES razlagati tako, da v takem primeru za ugotovitev, da zadevno različno obravnavanje zadeva znatno več žensk kot moških, ne zadostuje, da je med delavci, zaposlenimi s krajšim delovnim časom, znatno več žensk kot moških, ampak da je potrebno tudi, da je med delavci, zaposlenimi s polnim delovnim časom, znatno več moških oziroma bistveno večji delež moških?

                              (b)

                              Ali pa je tudi v primeru člena 157 PDEU in Direktive 2006/54/ES na podlagi trditev Sodišča v sodbi z dne 26. januarja 2021, C-16/19, Szpital Kliniczny im. dra J. Babinskiego Samodzielny Publiczny Zaklad Opieki Zdrowotnej w Krakowie (2), EU:C:2021:64, točke od 25 do 36, v skladu s katerimi lahko tudi različno obravnavanje, do katerega pride znotraj skupine invalidnih oseb, spada pod „koncept ‚diskriminacije‘“ iz člena 2 Direktive 2000/78/ES (3), drugače?

                  3.

                  Če bi Sodišče na prvo vprašanje odgovorilo pritrdilno, na drugo vprašanje, točki (a) in (b), pa tako, da bi se v primeru, kot je ta iz postopka v glavni stvari, lahko ugotovilo, da različno obravnavanje pri plačilu zadeva znatno več žensk kot moških: ali je treba člen 157 PDEU ter člen 2(1)(b) in člen 4, prvi stavek, Direktive 2006/54/ES razlagati tako, da gre lahko za legitimni cilj, če stranki kolektivne pogodbe z ureditvijo – kot je ta, navedena v prvem vprašanju, – sicer po eni strani uresničujeta cilj odvračanja delodajalca od odrejanja nadurnega dela in nagrajevanja delavcev z dodatkom za nadurno delo, če delajo preko dogovorjenega delovnega časa, po drugi strani pa uresničujeta tudi cilj preprečevanja manj ugodne obravnave delavcev, zaposlenih s polnim delovnim časom, v primerjavi z delavci, zaposlenimi s krajšim delovnim časom, in se zato dogovorita, da se dodatek plača le za nadurno delo, ki se v posameznem koledarskem mesecu opravi preko delovnega časa delavca, zaposlenega s polnim delovnim časom?

                  4.

                  Ali je treba določbo 4, točka 1, okvirnega sporazuma o delu s krajšim delovnim časom iz Priloge k Direktivi 97/81/ES (4) razlagati tako, da nacionalna določba kolektivne pogodbe, v skladu s katero je plačilo dodatka za nadurno delo določeno le za ure, opravljene preko rednega delovnega časa delavca, zaposlenega s polnim delovnim časom, vsebuje različno obravnavanje delavcev, zaposlenih s polnim delovnim časom, in delavcev, zaposlenih s krajšim delovnim časom?

                  5.

                  Če bi Sodišče na četrto vprašanje odgovorilo pritrdilno: ali je treba določbo 4, točka 1, okvirnega sporazuma o delu s krajšim delovnim časom iz Priloge k Direktivi 97/81/ES razlagati tako, da gre lahko za objektiven razlog, če stranki kolektivne pogodbe z ureditvijo – kot je ta, navedena v četrtem vprašanju, – sicer po eni strani uresničujeta cilj odvračanja delodajalca od odrejanja nadurnega dela in nagrajevanja delavcev z dodatkom za nadurno delo, če delajo preko dogovorjenega delovnega časa, po drugi strani pa uresničujeta tudi cilj preprečevanja manj ugodne obravnave delavcev, zaposlenih s polnim delovnim časom, v primerjavi z delavci, zaposlenimi s krajšim delovnim časom, in se zato dogovorita, da se dodatek plača le za nadurno delo, ki se v posameznem koledarskem mesecu opravi preko delovnega časa delavca, zaposlenega s polnim delovnim časom?

         (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu (preoblikovano) (UL 2006, L 204, str. 23).

         (2)  Sodba z dne 26. januarja 2021 (C-16/19, EU:C:2021:64).

         (3)  Direktiva Sveta z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 79).

         (4)  Direktiva Sveta z dne 15. decembra 1997 o okvirnem sporazumu o delu s krajšim delovnim časom, sklenjenim med UNICE, CEEP in ETUC (UL 1998, L 14, str. 9).


title: Zadeva C-185/22: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesarbeitsgericht (Nemčija) 10. marca 2022 – CM/KfH Kuratorium für Dialyse und Nierentransplantation e.V.

text:
               20.6.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/33

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesarbeitsgericht (Nemčija) 10. marca 2022 – CM/KfH Kuratorium für Dialyse und Nierentransplantation e.V.
      (Zadeva C-185/22)
      (2022/C 237/42)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesarbeitsgericht

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: CM

         Tožena stranka: KfH Kuratorium für Dialyse und Nierentransplantation e.V.

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 157 PDEU ter člen 2(1)(b) in člen 4, prvi stavek, Direktive 2006/54/ES (1) razlagati tako, da nacionalna določba kolektivne pogodbe, v skladu s katero je plačilo dodatka za nadurno delo določeno le za ure, opravljene preko rednega delovnega časa delavca, zaposlenega s polnim delovnim časom, vsebuje različno obravnavanje delavcev, zaposlenih s polnim delovnim časom, in delavcev, zaposlenih s krajšim delovnim časom?

                  2.

                  Če bi Sodišče na prvo vprašanje odgovorilo pritrdilno:

                              (a)

                              Ali je treba člen 157 PDEU ter člen 2(1)(b) in člen 4, prvi stavek, Direktive 2006/54/ES razlagati tako, da v takem primeru za ugotovitev, da zadevno različno obravnavanje zadeva znatno več žensk kot moških, ne zadostuje, da je med delavci, zaposlenimi s krajšim delovnim časom, znatno več žensk kot moških, ampak da je potrebno tudi, da je med delavci, zaposlenimi s polnim delovnim časom, znatno več moških oziroma bistveno večji delež moških?

                              (b)

                              Ali pa je tudi v primeru člena 157 PDEU in Direktive 2006/54/ES na podlagi trditev Sodišča v sodbi z dne 26. januarja 2021, C-16/19, Szpital Kliniczny im. dra J. Babinskiego Samodzielny Publiczny Zaklad Opieki Zdrowotnej w Krakowie (2), točke od 25 do 36, v skladu s katerimi lahko tudi različno obravnavanje, do katerega pride znotraj skupine invalidnih oseb, spada pod „koncept ‚diskriminacije‘“ iz člena 2 Direktive 2000/78/ES (3), drugače?

                  3.

                  Če bi Sodišče na prvo vprašanje odgovorilo pritrdilno, na drugo vprašanje, točki (a) in (b), pa tako, da bi se v primeru, kot je ta iz postopka v glavni stvari, lahko ugotovilo, da različno obravnavanje pri plačilu zadeva znatno več žensk kot moških: ali je treba člen 157 PDEU ter člen 2(1)(b) in člen 4, prvi stavek, Direktive 2006/54/ES razlagati tako, da gre lahko za legitimni cilj, če stranki kolektivne pogodbe z ureditvijo – kot je ta, navedena v prvem vprašanju, – sicer po eni strani uresničujeta cilj odvračanja delodajalca od odrejanja nadurnega dela in nagrajevanja delavcev z dodatkom za nadurno delo, če delajo preko dogovorjenega delovnega časa, po drugi strani pa uresničujeta tudi cilj preprečevanja manj ugodne obravnave delavcev, zaposlenih s polnim delovnim časom, v primerjavi z delavci, zaposlenimi s krajšim delovnim časom, in se zato dogovorita, da se dodatek plača le za nadurno delo, ki se v posameznem koledarskem mesecu opravi preko delovnega časa delavca, zaposlenega s polnim delovnim časom?

                  4.

                  Ali je treba določbo 4, točka 1, okvirnega sporazuma o delu s krajšim delovnim časom iz Priloge k Direktivi 97/81/ES (4) razlagati tako, da nacionalna določba kolektivne pogodbe, v skladu s katero je plačilo dodatka za nadurno delo določeno le za ure, opravljene preko rednega delovnega časa delavca, zaposlenega s polnim delovnim časom, vsebuje različno obravnavanje delavcev, zaposlenih s polnim delovnim časom, in delavcev, zaposlenih s krajšim delovnim časom?

                  5.

                  Če bi Sodišče na četrto vprašanje odgovorilo pritrdilno: ali je treba določbo 4, točka 1, okvirnega sporazuma o delu s krajšim delovnim časom iz Priloge k Direktivi 97/81/ES razlagati tako, da gre lahko za objektiven razlog, če stranki kolektivne pogodbe z ureditvijo – kot je ta, navedena v četrtem vprašanju, – sicer po eni strani uresničujeta cilj odvračanja delodajalca od odrejanja nadurnega dela in nagrajevanja delavcev z dodatkom za nadurno delo, če delajo preko dogovorjenega delovnega časa, po drugi strani pa uresničujeta tudi cilj preprečevanja manj ugodne obravnave delavcev, zaposlenih s polnim delovnim časom, v primerjavi z delavci, zaposlenimi s krajšim delovnim časom, in se zato dogovorita, da se dodatek plača le za nadurno delo, ki se v posameznem koledarskem mesecu opravi preko delovnega časa delavca, zaposlenega s polnim delovnim časom?

         (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu (preoblikovano) (UL 2006, L 204, str. 23).

         (2)  Sodba z dne 26. januarja 2021 (C-16/19, EU:C:2021:64).

         (3)  Direktiva Sveta z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 79).

         (4)  Direktiva Sveta dne 15. decembra 1997 o okvirnem sporazumu o delu s krajšim delovnim časom, sklenjenim med UNICE, CEEP in ETUC (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 267).


title: Zadeva C-189/22: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht München (Nemčija) 11. marca 2022 – SO/Scalable Capital GmbH

text:
               20.6.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/34

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht München (Nemčija) 11. marca 2022 – SO/Scalable Capital GmbH
      (Zadeva C-189/22)
      (2022/C 237/43)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Amtsgericht München

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: SO

         Tožena stranka: Scalable Capital GmbH

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 82 Splošne uredbe o varstvu podatkov (1) razlagati tako, da odškodnina, vključno z določitvijo njene višine, ni kaznovalna, zlasti pa nima splošne niti individualne odvračilne funkcije, temveč ima samo funkcijo izravnave in v nekaterih primerih funkcijo zadoščenja?

                  2.a

                  Ali je treba pri določanju odškodnine za nepremoženjsko škodo izhajati iz tega, da ima odškodnina tudi individualno funkcijo zadoščenja – ki se tu razume kot zasebni interes oškodovanca, da vidi, da se ravnanje, s katerim je bila povzročena škoda, kaznuje – ali pa ima odškodnina zgolj funkcijo izravnave – ki se tu razume kot funkcija, da se povrne utrpljena škoda?

                  2.b.1.

                  Če je treba šteti, da ima odškodnina za nepremoženjsko škodo tako funkcijo izravnave kot funkcijo zadoščenja: Ali je treba pri določanju odškodnine izhajati iz tega, da ima funkcija izravnave strukturno prednost pred funkcijo zadoščenja oziroma vsaj prednost, ki izvira iz njunega razmerja pravila in izjeme? Ali to pomeni, da se lahko funkcija zadoščenja upošteva le pri namernih kršitvah ali kršitvah, ki so posledica hude malomarnosti?

                  2.b.2.

                  Če odškodnina za nepremoženjsko škodo nima funkcije zadoščenja: Ali se pri določanju odškodnine pripiše teža samo namernim kršitvam varstva podatkov oziroma tistim kršitvam varstva podatkov, ki so bile storjene zaradi hude malomarnosti, ki se štejejo za dejavnike, ki so povzročili škodo?

                  3.

                  Ali je treba odškodnino za nepremoženjsko škodo določiti na podlagi strukturnega prednostnega razmerja oziroma vsaj razmerja prednosti v smislu pravila in izjeme, ki pripisuje doživljanju škodljivih učinkov kršitve varstva podatkov manjšo težo kot doživljanju poškodbe in bolečin, povezanih s telesno poškodbo?

                  4.

                  Ali lahko nacionalno sodišče, če se domneva, da je škoda nastala, dodeli le minimalno odškodnino, ki se lahko oškodovancu ali na splošno zdi le simbolična, glede na to, da škoda ni resna?

                  5.

                  Ali je treba posledice odškodnine za nepremoženjsko škodo presojati na podlagi tega, da je kraja identitete v smislu uvodne izjave 75 Splošne uredbe o varstvu podatkov podana šele, ko storilec kaznivega dejanja prevzame identiteto posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, da se torej v kakršni koli obliki izdaja za posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, ali pa je taka kraja identitete podana že, če so storilci kaznivih dejanj pridobili podatke, na podlagi katerih je mogoče posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, identificirati?

         (1)  Uredba (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Direktive 95/46/ES (Splošna uredba o varstvu podatkov) (UL 2016, L 119, str. 1)


title: Zadeva C-193/22: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Gerichtshof (Avstrija) 11. marca 2022 – TR, UQ/FTI Touristik GmbH

text:
               20.6.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/35

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Gerichtshof (Avstrija) 11. marca 2022 – TR, UQ/FTI Touristik GmbH
      (Zadeva C-193/22)
      (2022/C 237/44)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Oberster Gerichtshof

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: TR, UQ

         Tožena stranka: FTI Touristik GmbH

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 12(2) Direktive (EU) 2015/2302 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2015 o paketnih potovanjih in povezanih potovalnih aranžmajih razlagati tako:

                              —

                              [a] da so za presojo upravičenosti odstopa od pogodbe odločilne le tiste neizogibne, izredne okoliščine, ki so v času odstopa že obstajale,

                              —

                              [b] ali pa tako, da je treba upoštevati tudi izredne okoliščine, do katerih dejansko pride po odstopu, vendar še pred prvotno načrtovanim začetkom potovanja (= najpoznejši možni čas za odstop)?

                        Če je odgovor na vprašanje pod točko [a] pritrdilen:

                              —

                              [aa]: Ali je treba člen 12(2) navedene direktive razlagati tako, da se potnik na obravnavi na sodišču o upravičenosti njegovega odstopa od pogodbe lahko sklicuje tudi na take neizogibne, izredne okoliščine, do katerih je v času njegovega odstopa že prišlo, vendar je zanje izvedel šele pozneje?

                  2.

                  Ali je treba člen 12(2) navedene direktive razlagati tako, da potnik nima pravice do odstopa od pogodbe brez vsakršnih stroškov, če so okoliščine, na katere se sklicuje, že obstajale ob rezervaciji in je potnik zanje vedel?

         (1)  Direktiva (EU) 2015/2302 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2015 o paketnih potovanjih in povezanih potovalnih aranžmajih, spremembi Uredbe (ES) št. 2006/2004 in Direktive 2011/83/EU Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive Sveta 90/314/EGS (UL 2015, L 326, str. 1).


title: Zadeva C-206/22: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein (Nemčija) 17. marca 2022 – TF/Sparkasse Südpfalz

text:
               20.6.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/36

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein (Nemčija) 17. marca 2022 – TF/Sparkasse Südpfalz
      (Zadeva C-206/22)
      (2022/C 237/45)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: TF

         Tožena stranka: Sparkasse Südpfalz

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba člen 7(1) Direktive 2003/88/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 in pravico do plačanega letnega dopusta, določeno v členu 31(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni zakonodaji ali praksi glede odobritve dopusta za počitek za delavce, v skladu s katerima se šteje, da je pravica do dopusta koriščena tudi takrat, kadar delavca v času odobrenega dopusta prizadene nepredvidljiv dogodek, kakršen je v obravnavanem primeru državno odrejena karantena, in je zato oviran pri neomejenem uveljavljanju pravice?

         (1)  Direktiva 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa (UL, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 5, zvezek 4, str. 4).


title: Zadeva C-218/22: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Lecce (Italija) 24. marca 2022 – BU/Comune di Copertino

text:
               20.6.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/36

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Lecce (Italija) 24. marca 2022 – BU/Comune di Copertino
      (Zadeva C-218/22)
      (2022/C 237/46)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunale di Lecce

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: BU

         Tožena stranka: Comune di Copertino

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 7 Direktive 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa (1) in člen 31(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni zakonodaji, kakršna je obravnavana v postopku v glavni stvari (in sicer člen 5(8) decreto-legge 6 luglio 2012, n. 95 – Disposizioni urgenti per la revisione della spesa pubblica con invarianza dei servizi ai cittadini nonché misure di rafforzamento patrimoniale delle imprese del settore bancario – convertito, con modificazioni, dall’articolo 1, comma 1, della legge 7 agosto 2012, n. 135 (uredba-zakon št. 95 z dne 6. julija 2012 o nujnih določbah o reviziji javnofinančnih odhodkov brez sprememb storitev za državljane in ukrepih za povečanje kapitala podjetij v bančnem sektorju, (ki je bila s členom 1(1) zakona št. 135 z dne 7. avgusta 2012 s spremembami preoblikovana v zakon)), ki zaradi omejevanja javnih izdatkov in organizacijskih potreb javnega delodajalca določa prepoved izplačila denarnega nadomestila za neizkoriščen dopust javnemu uslužbencu, ki je prostovoljno odpovedal pogodbo o zaposlitvi?
                  in

                  2.

                  ali je treba, če je odgovor pritrdilen, člen 7 Direktive 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa in člen 31(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da se od javnega uslužbenca zahteva, da dokaže, da dopusta v času trajanja delovnega razmerja ni mogel izkoristiti?

         (1)  UL 2003, L 299, str. 9.


title: Zadeva C-223/22: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Napoli (Italija) 29. marca 2022 – kazenski postopek zoper ND

text:
               20.6.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/37

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Napoli (Italija) 29. marca 2022 – kazenski postopek zoper ND
      (Zadeva C-223/22)
      (2022/C 237/47)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunale di Napoli

         Stranka v postopku v glavni stvari

      ND

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1)

                  Ali pravo Unije, zlasti člen 18 Pogodbe o Evropski uniji, člen 45 Pogodbe o Evropski uniji, člen 7(2) Uredbe EU 492/11 (1), člen 11(1)(d) Direktive EU 2003/109 (2), člen 29 Direktive EU 2011/95 (3), člen 34 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter člena 30 in 31 Socialne listine Sveta Evrope, nasprotuje nacionalni zakonodaji, kakršna sta člen 7(1) v povezavi s členom 2(1)(a) uredbe-zakona št. 4 z dne 28. januarja 2019, ki je bila s spremembami preoblikovana v zakon št. 26 z dne 28. marca 2019, v delu, v katerem pogojuje dostop do univerzalnega prejemka z izpolnjevanjem zahteve po prebivanju v Italiji vsaj 10 let (od tega neprekinjeno zadnji dve leti, šteto od predložitve vloge in za celotno trajanje izplačevanja prejemka), in s tem evropske imetnike pravice do prebivanja oziroma pravice do stalnega prebivališča ali državljane tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas manj kot deset let ali deset let, od katerih zadnji dve leti niso bili rezidenti neprekinjeno, obravnava manj ugodno kot italijanske državljane glede na iste kategorije rezidentov, ki so bili rezidenti deset let, od tega zadnji dve leti neprekinjeno?
                  Če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen:

                  2)

                  Ali pravo Unije, zlasti člen 18 Pogodbe o Evropski uniji, člen 45 Pogodbe o Evropski uniji, člen 7(2) Uredbe EU 492/11, člen 11(1)(d) Direktive EU 2003/109, člen 29 Direktive EU 2011/95, člen 34 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter člena 30 in 31 Socialne listine Sveta Evrope, nasprotuje nacionalni zakonodaji, kakršna sta člen 7(1) v povezavi s členom 2(1)(a) uredbe-zakona št. 4 z dne 28. januarja 2019, ki je bila s spremembami preoblikovana v zakon št. 26 z dne 28. marca 2019, v delu, v katerem se drugače obravnavajo rezidenti za daljši čas, ki lahko pridobijo pravico do stalnega prebivališča v državi članici Unije, potem ko so pet let prebivali v državi članici sprejema, in rezidenti za daljši čas, ki so v državi prebivali deset let, od tega zadnji dve leti neprekinjeno?

                  3)

                  Ali pravo Unije, zlasti člen 18 Pogodbe o Evropski uniji, člen 45 Pogodbe o Evropski uniji, člen 7(2) Uredbe EU 492/11, člen 11(1)(d) Direktive EU 2003/109 in člen 29 Direktive EU 2011/95, nasprotuje nacionalni zakonodaji, kakršna sta člen 7(1) v povezavi s členom 2(1)(a) uredbe-zakona št. 4 z dne 28. januarja 2019, ki določa, da morajo italijanski in evropski državljani ter državljani tretjih držav izpolnjevati obveznost desetletnega prebivanja (ki mora biti zadnji dve leti neprekinjeno) za pridobitev univerzalnega prejemka?

                  4)

                  Ali pravo Unije, zlasti člen 18 Pogodbe o Evropski uniji, člen 45 Pogodbe o Evropski uniji, člen 7(2) Uredbe EU 492/11, člen 11(1)(d) Direktive EU 2003/109, člen 29 Direktive EU 2011/95, člen 34 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter člena 30 in 31 Socialne listine Sveta Evrope, nasprotuje nacionalni zakonodaji, kakršna sta člen 7(1) v povezavi s členom 2(1)(a) uredbe-zakona št. 4 z dne 28. januarja 2019, v delu, v katerem se za pridobitev pravice do univerzalnega prejemka od italijanskih in evropskih državljanov ter državljanov tretjih držav zahteva izjava, da so v Italiji prebivali deset let, od tega zadnji dve leti neprekinjeno, pri čemer so za lažno izjavo določene hude kazenskopravne posledice?

         (1)  Uredba (EU) št 492/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2011 o prostem gibanju delavcev v Uniji (UL 2011, L 141, str. 1).

         (2)  Direktiva Sveta 2003/109/ES z dne 25. novembra 2003 o statusu državljanov tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 272).

         (3)  Direktiva 2011/95/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da so upravičeni do mednarodne zaščite, glede enotnega statusa beguncev ali oseb, upravičenih do subsidiarne zaščite, in glede vsebine te zaščite (prenovitev) (UL 2011, L 337, str. 9).


title: Zadeva C-227/22: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad Gabrovo (Bolgarija) 31. marca 2022 – IL/Regionalna direktsia „Avtomobilna administratsia“ Pleven

text:
               20.6.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/38

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad Gabrovo (Bolgarija) 31. marca 2022 – IL/Regionalna direktsia „Avtomobilna administratsia“ Pleven
      (Zadeva C-227/22)
      (2022/C 237/48)
      Jezik postopka: bolgarščina

         Predložitveno sodišče

      Administrativen sad Gabrovo

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Vlagatelj kasacijske pritožbe: IL

         Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Regionalna direktsia „Avtomobilna administratsia“ Plewen

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Sodišče Evropske unije mora jasno odgovoriti na vprašanje, ali določbe Direktive 2006/126 (1) državam članicam omogočajo, da od voznikov vozil kategorij С, CE, C1, CIE, D, DE, D1 in D1E zahtevajo, da v časovnih presledkih, ki so krajši od obdobja veljavnosti vozniškega dovoljenja, opravljajo zdravniški pregled, s katerim se ugotavlja njihova psihična in duševna sposobnost, v zvezi s tem pa zahtevajo poseben dokument (poleg vozniškega dovoljenja), ki potrjuje njihovo sposobnost. Ali pa veljavno vozniško dovoljenje za navedene kategorije potrjuje tudi psihično in duševno sposobnost voznika, saj je bila ta sposobnost ugotovljena že pri prvi izdaji oziroma podaljšanju vozniškega dovoljenja?

         (1)  Direktiva 2006/126/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o vozniških dovoljenjih (UL 2006, L 403, str. 18).


title: Zadeva C-228/22: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Düsseldorf (Nemčija) 1. aprila 2022 – flightright GmbH/Eurowings GmbH

text:
               20.6.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/38

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Düsseldorf (Nemčija) 1. aprila 2022 – flightright GmbH/Eurowings GmbH
      (Zadeva C-228/22)
      (2022/C 237/49)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Amtsgericht Düsseldorf

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: flightright GmbH

         Tožena stranka: Eurowings GmbH

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali gre vedno za izredne razmere v smislu člena 5(3) Uredbe (ES) št. 261/2004 (1), kadar je odpoved leta, oziroma zamudo, ki je enakovredna odpovedi leta, mogoče pripisati spremenjenemu dodeljevanju slotov pristojnega organa za kontrolo zračnega prometa?

                  2.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali zadostuje, da je mogoče šteti, da gre za izredne razmere v skladu s členom 5(3) Uredbe o pravicah potnikov, če je spremenjeno dodeljevanje slotov mogoče pripisati vremensko pogojenemu zmanjšanju zmogljivosti letov, vendar vremenske razmere niso v pretežni meri ustavile skupnega zračnega prometa?

         (1)  Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10).


title: Zadeva C-234/22: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tallinna Halduskohus (Nemčija) 4. aprila 2022 – Roheline Kogukond MTÜ, Eesti Metsa Abiks MTÜ, Päästame Eesti Metsad MTÜ und Sihtasutus Keskkonnateabe Ühendus/Keskkonnaagentuur

text:
               20.6.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/39

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tallinna Halduskohus (Nemčija) 4. aprila 2022 – Roheline Kogukond MTÜ, Eesti Metsa Abiks MTÜ, Päästame Eesti Metsad MTÜ und Sihtasutus Keskkonnateabe Ühendus/Keskkonnaagentuur
      (Zadeva C-234/22)
      (2022/C 237/50)
      Jezik postopka: estonščina

         Predložitveno sodišče

      Tallinna Halduskohus

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: Roheline Kogukond MTÜ, Eesti Metsa Abiks MTÜ, Päästame Eesti Metsad MTÜ und Sihtasutus Keskkonnateabe Ühendus

         Tožena stranka: Keskkonnaagentuur

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba podatke, kot so podatki o lokaciji stalnih opazovalnih površin za statistični popis gozdov v postopku v glavni stvari, opredeliti kot informacije o okolju v smislu člena 2(1)(a) ali (b) Direktive o dostopu javnosti do informacij o okolju (1)?

                  2.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje, da gre za informacije o okolju: Ali je treba v tem primeru člen 4(1)(d) Direktive o dostopu javnosti do informacij o okolju razlagati tako, da gradivo v pripravi ali nedokončani dokumenti in podatki zajemajo tudi podatke o lokaciji stalnih opazovalnih površin za statistični popis gozdov?
                  Ali je treba člen 4(2)(a) Direktive o dostopu javnosti do informacij o okolju razlagati tako, da je pogoj iz te določbe – da je ustrezna zaupnost zakonsko predvidena – izpolnjen, kadar zahteva po zaupnosti ni zakonsko predvidena za konkretno vrsto informacij, ampak na podlagi razlage izhaja iz določbe splošnega akta, kot je zakon o javnih informacijah ali zakon o državnih statistikah?
                  Ali mora biti, da se lahko uporablja člen 4(2)(b) Direktive o dostopu javnosti do informacij o okolju, ugotovljeno, da bi razkritje zahtevanih informacij dejansko negativno vplivalo na mednarodne odnose države, ali zadostuje ugotovitev, da bi obstajalo tveganje za take negativne vplive?
                  Ali razlog „varstvo (zadevnega) okolja“ iz člena 4(2)(h) Direktive o dostopu javnosti do informacij o okolju upravičuje omejitev dostopa do informacij o okolju zaradi zagotovitve zanesljivosti državne statistike?

                  3.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje, da podatki, kot so podatki o lokaciji stalnih opazovalnih površin za statistični popis gozdov v postopku v glavni stvari, niso informacije o okolju, ali je treba v tem primeru zahtevo za informacije, ki se nanaša na take podatke, šteti za zahtevo za dostop do informacij na podlagi člena 2(1)(b) Direktive o dostopu javnosti do informacij o okolju, ki jo je treba obravnavati na podlagi člena 8(2)?

                  4.

                  Če je odgovor na tretje vprašanje pritrdilen: ali je treba podatke, kot so podatki o lokaciji stalnih opazovalnih površin za statistični popis gozdov v postopku v glavni stvari, šteti za informacije o metodah analize, vzorčenja in predpriprave vzorcev, ki se uporabljajo pri pripravi informacij, v smislu člena 8(2) Direktive o dostopu javnosti do informacij o okolju?

                  5.

                  Če je odgovor na četrto vprašanje pritrdilen: ali je mogoče dostop do takih informacij, ki izhaja iz člena 8(2) Direktive o dostopu javnosti do informacij o okolju, iz kakršnega koli pomembnega razloga, ki izhaja iz nacionalnega prava, omejiti?
                  Ali je mogoče zavrnitev razkritja informacij na podlagi člena 8(2) Direktive o dostopu javnosti do informacij o okolju omiliti z drugimi ukrepi, na primer ukrepi, s katerimi se dostop do zahtevanih informacij zagotovi raziskovalnim in razvojnim ustanovam ali računskemu sodišču zaradi revizije?

                  6.

                  Ali je mogoče zavrnitev razkritja podatkov, kot so podatki o lokaciji stalnih opazovalnih površin za statistični popis gozdov v postopku v glavni stvari, utemeljiti s ciljem zagotovitve kakovosti informacij o okolju v smislu člena 8(1) Direktive o dostopu javnosti do informacij o okolju?

                  7.

                  Ali pravna podlaga za razkritje podatkov o lokaciji stalnih opazovalnih površin za statistični popis gozdov izhaja iz uvodne izjave 21 Direktive o dostopu javnosti do informacij o okolju?

         (1)  Direktiva 2003/4/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2003 o dostopu javnosti do informacij o okolju in o razveljavitvi Direktive Sveta 90/313/EGS (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 7, str. 375).


title: Zadeva C-248/22: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court (Irska) 8. aprila 2022 – Z.K. in M.S./The Minister for Justice and Equality

text:
               20.6.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/40

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court (Irska) 8. aprila 2022 – Z.K. in M.S./The Minister for Justice and Equality
      (Zadeva C-248/22)
      (2022/C 237/51)
      Jezik postopka: angleščina

         Predložitveno sodišče

      High Court (Ireland)

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnika: Z.K. and M.S.

         Nasprotna stranka: The Minister for Justice and Equality

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali Direktiva Sveta 2004/38/ES (1) prepoveduje sočasno podelitev izvedene pravice do prebivanja odtujenemu zakoncu in de facto trajnemu partnerju državljana [Evropske] unije, ki zakonito uresničuje svojo pravico do prostega gibanja kot delavec na podlagi te direktive?

         (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC (UL 2004, L 158, str. 77).


title: Zadeva C-249/22: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 11. aprila 2022 – BM/Gebühren Info Service GmbH (GIS)

text:
               20.6.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/41

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 11. aprila 2022 – BM/Gebühren Info Service GmbH (GIS)
      (Zadeva C-249/22)
      (2022/C 237/52)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Verwaltungsgerichtshof

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Vlagateljica revizije: BM

         Nasprotna stranka: Gebühren Info Service GmbH (GIS)

         Ob udeležbi: Bundesminister für Finanzen, Österreichischer Rundfunk (ORF)

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba prispevek, kot je prispevek za avstrijsko ORF, ki ga javna radiotelevizija sama določi, da lahko financira svoje delovanje, ob upoštevanju primarnopravne določbe člena 151(1) v povezavi s Prilogo XV, naslov IX, točka 2(h), prvi pododstavek, druga alineja, Akta o pogojih pristopa in o prilagoditvah pogodb, na katerih temelji Evropska unija (1), šteti za plačilo v smislu člena 2 v povezavi s členom 378, točka 1, Direktive Sveta 2006/112/ES (2)?

                  2.

                  Ali je treba, če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, navedeni ORF-prispevek za plačilo v smislu Direktive 2006/112/ES šteti tudi takrat, kadar ga morajo plačevati osebe, ki v zgradbi sicer uporabljajo radijski ali televizijski sprejemnik, na katerem so prek prizemnega signala dostopni programi ORF, vendar teh programov ne morejo sprejemati, ker nimajo potrebnega sprejemnega modula?

         (1)  Določen s Pogodbo med Kraljevino Belgijo, Kraljevino Dansko, Zvezno republiko Nemčijo, Helensko republiko, Kraljevino Španijo, Francosko republiko, Irsko, Italijansko republiko, Velikim vojvodstvom Luksemburg, Kraljevino Nizozemsko, Portugalsko republiko, Združenim kraljestvom Velika Britanija in Severna Irska (države članice Evropske unije) in Kraljevino Norveško, Republiko Avstrijo, Republiko Finsko, Kraljevino Švedsko o pristopu Kraljevine Norveške, Republike Avstrije, Republike Finske in Kraljevine Švedske k Evropski uniji (UL 1994, C 241, str. 336).

         (2)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006, L 347, str. 1).


title: Zadeva C-256/22 P: Pritožba, ki jo je 12. aprila 2022 vložila Pilatus Bank plc zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti razširjeni senat) z dne 2. februarja 2022 v zadevi T-27/19, Pilatus Bank in Pilatus Holding/ECB

text:
               20.6.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/41

      Pritožba, ki jo je 12. aprila 2022 vložila Pilatus Bank plc zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti razširjeni senat) z dne 2. februarja 2022 v zadevi T-27/19, Pilatus Bank in Pilatus Holding/ECB
      (Zadeva C-256/22 P)
      (2022/C 237/53)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnica: Pilatus Bank plc (zastopnik: O. Behrends, Rechtsanwalt)

         Druge stranke v postopku: Evropska centralna banka (ECB), Evropska komisija, Pilatus Holding ltd.

         Predlogi

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano sodbo razveljavi;

                  —

                  odločbo ECB z dne 2. novembra 2018, s katero je bilo banki Pilatus Bank odvzeto dovoljenje, v skladu s členom 264 PDEU razglasi za nično;

                  —

                  zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču, da to odloči o ničnostni tožbi, če Sodišče ne more odločiti o utemeljenosti zahtevka;

                  —

                  ECB naloži plačilo stroškov pritožnice in stroškov pritožbenega postopka.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja štiri razloge.
      Prvi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno domnevalo, da je pravno pomembno, ali je ECB odgovorna za predhodni dejanski odvzem dovoljenja in, natančneje, ali je bila ECB dolžna preprečiti dejanski odvzem dovoljenja tako, da je posredovala v skladu s členom 6(5)(c) Uredbe o enotnem mehanizmu nadzora. (1)

      Drugi pritožbeni razlog: to, da je Splošno sodišče zavrnilo drugi tožbeni razlog, temelji na napačnem stališču Splošnega sodišča, da pojma ugleda iz člena 23 Direktive o kapitalskih zahtevah (CRD IV) (2) ni treba nujno razlagati v skladu s pravnim redom Evropske unije, tako da lahko obtožni akt v tretji državi škoduje ugledu delničarja, tudi če zadevno ravnanje v pravnem redu Evropske unije ni nezakonito in tudi če je ravnanje zajeto z aktom o blokiranju.
      Tretji pritožbeni razlog: izpodbijana sodba temelji na več drugih napakah, ki vključujejo, da je Splošno sodišče napačno razlagalo pojem sorazmernosti, ker ni upoštevalo, da mora analiza sorazmernosti temeljiti na razlogih, na katerih temelji odločba.
      Četrti pritožbeni razlog: kršitev procesnih pravic pritožnice.

         (1)  Uredba Sveta (EU) št. 1024/2013 z dne 15. oktobra 2013 o prenosu posebnih nalog, ki se nanašajo na politike bonitetnega nadzora kreditnih institucij, na Evropsko centralno banko (UL 2013, L 287, str. 63).

         (2)  Direktiva 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o dostopu do dejavnosti kreditnih institucij in bonitetnem nadzoru kreditnih institucij in investicijskih podjetij, spremembi Direktive 2002/87/ES (UL 2013, L 176, str. 338).


title: Zadeva C-291/22 P: Pritožba, ki jo je Debregeas et associés Pharma (D & A Pharma) vložila 2. maja 2022 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 2. marca 2022 v zadevi T-556/20, D & A Pharma/Komisija in EMA

text:
               20.6.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/42

      Pritožba, ki jo je Debregeas et associés Pharma (D & A Pharma) vložila 2. maja 2022 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 2. marca 2022 v zadevi T-556/20, D & A Pharma/Komisija in EMA
      (Zadeva C-291/22 P)
      (2022/C 237/54)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Pritožnica: Debregeas et associés Pharma (D & A Pharma) (zastopnika: N. Viguié in E. Gouesse, odvetnika)

         Drugi stranki v postopku: Evropska komisija in Evropska agencija za zdravila

         Predlogi

                  —

                  razveljavitev sodbe Splošnega sodišča z dne 2. marca 2022 v zadevi T-556/20, D&A Pharma/Komisija in EMA;

                  —

                  ugoditev tožbi in razglasitev ničnosti Izvedbenega sklepa Komisije C(2020) 4694 final z dne 6. julija 2020 o zavrnitvi izdaje dovoljenja za promet z zdravilom za uporabo v humani medicini „Hopveus – natrijev oksibat“ v skladu z Uredbo (ES) št. 726/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004;

                  —

                  naložitev plačila stroškov Komisiji in EMA.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja dva razloga.
      Pritožnica s prvim pritožbenim razlogom na prvem mestu trdi, da je Splošno sodišče v izpodbijani sodbi napačno uporabilo pravo, ker je razsodilo, da ima Odbor za zdravila za uporabo v humani medicini (CHMP) široko diskrecijsko pravico pri odločitvi o tem, ali se bo posvetoval s stalno znanstveno svetovalno skupino (GSC) ali z ad hoc odborom, v nasprotju z določbami člena 62(1), peti pododstavek, zadnji stavek, Uredbe (ES) št. 726/2004 (1), člena 11 poslovnika CHMP (2) in člena 6.1 smernic o postopku ponovnega pregleda (3), pri čemer je poleg te napačne uporabe prava tudi napačno pravno opredelilo dejansko stanje, saj se je bilo v tem primeru vsekakor mogoče veljavno posvetovati le s stalno znanstveno svetovalno skupino za psihiatrijo.
      Na drugem mestu pritožnica Splošnemu sodišču očita, da je v sodbi napačno pravno opredelilo dejstva, ker je razsodilo, da pritožnica ni dokazala kakšen vpliv bi posvetovanje s stalno znanstveno posvetovalno skupino za psihiatrijo lahko imelo na vsebino sklepa, čeprav je bilo, na eni strani, zdravilo Hopveus v primerljivem položaju kot zdravilo Selincro (to zdravilo je bilo predmet posvetovanja s stalno znanstveno svetovalno skupino za psihiatrijo in je bilo zanj izdano dovoljenje za promet) in, na drugi strani, bi posvetovanje s stalno znanstveno svetovalno skupino za psihiatrijo – zaradi njenega strokovnega znanja in načina delovanja – lahko vplivalo na vsebino sprejetega sklepa.
      Pritožnica z drugim pritožbenim razlogom trdi, da je Splošno sodišče v izpodbijani sodbi, na prvem mestu, napačno uporabilo pravo v zvezi s pravico do dobrega upravljanja iz člena 41 Listine o temeljnih pravicah, ker je razsodilo, da pritožnica ni dokazala pristranskosti ad hoc odbora, ki ga je sklical CHMP, ker ni predložila nobenega dokaza o pristranskosti ali o osebnih predsodkih njegovih članov, čeprav se je pritožnica sklicevala na objektivno nepristranskost, ki ne zahteva dokazovanja subjektivno nepristranskih izjav ali mnenj.
      Na drugem mestu pritožnica Splošnemu sodišču očita, da je napačno opredelilo dejstva, ker je razsodilo, da dva zadevna člana ad hoc odbora nista bila v položaju nasprotja interesov, čeprav sta bila njuna položaja taka, da sta izražala objektivno upravičen dvom in posledično pomanjkanje objektivne nepristranskosti tega ad hoc odbora.

         (1)  Uredba (ES) št. 726/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o postopkih Skupnosti za pridobitev dovoljenja za promet in nadzor zdravil za humano in veterinarsko uporabo ter o ustanovitvi Evropske agencije za zdravila (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 34, str. 229).

         (2)  Committee for Medicinal Products for Human Use – Rules of Procedure, EMEA/45110/2007.

         (3)  Committee for Medicinal Products for Human Use, Procedural Advice on the Re-examination of CHMP Opinions, EMEA/CHMP/50745/2005 Rev. 1.


title: Zadeve T-335/18, T-338/18 in T-327/19: Sodba Splošnega sodišča z dne 6. aprila 2022 – Mubarak in drugi/Svet (Skupna zunanja in varnostna politika – Omejevalni ukrepi zaradi razmer v Egiptu – Ukrepi, sprejeti proti osebam, odgovornim za odtujitev državnih sredstev ter povezanim osebam in subjektom – Zamrznitev sredstev – Seznam oseb, subjektov in organov, za katere velja zamrznitev sredstev – Ohranitev imena tožečih stranke na seznamu – Pravica do obrambe – Dolžnost Sveta, da preveri, ali sta bili ob sprejetju odločbe organa tretje države spoštovani pravica do obrambe in pravica do učinkovitega sodnega varstva – Napačna uporaba prava – Očitna napaka pri presoji)

text:
               20.6.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/44

      Sodba Splošnega sodišča z dne 6. aprila 2022 – Mubarak in drugi/Svet
      (Zadeve T-335/18, T-338/18 in T-327/19) (1)

      (Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi zaradi razmer v Egiptu - Ukrepi, sprejeti proti osebam, odgovornim za odtujitev državnih sredstev ter povezanim osebam in subjektom - Zamrznitev sredstev - Seznam oseb, subjektov in organov, za katere velja zamrznitev sredstev - Ohranitev imena tožečih stranke na seznamu - Pravica do obrambe - Dolžnost Sveta, da preveri, ali sta bili ob sprejetju odločbe organa tretje države spoštovani pravica do obrambe in pravica do učinkovitega sodnega varstva - Napačna uporaba prava - Očitna napaka pri presoji)
      (2022/C 237/55)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeče stranke v zadevi T-335/18: Gamal Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (Kairo, Egipt), Alaa Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (Kairo), Heidy Mohamed Magdy Hussein Rasekh (Kairo), Khadiga Mahmoud El Gammal (Kairo) (zastopniki: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, G. Martin, C. Enderby Smith in F. Holmey, solicitors)

         Tožeča stranka v zadevi T-338/18: Suzanne Saleh Thabet (Kairo) (zastopniki: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, G. Martin, C. Enderby Smith in F. Holmey, solicitors)

         Tožeče stranke v zadevi T-327/19: Gamal Mohamed Hosni Elsayed Mubarak kot dedič Mohameda Hosnija Elsayeda Mubaraka (Kairo) (zastopniki: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, G. Martin, C. Enderby Smith in F. Holmey, solicitors)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: V. Piessevaux in A. Antoniadis, agenta)

         Predmet

      Tožbe na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti, prvič, Sklepa Sveta (SZVP) 2018/466 z dne 21. marca 2018 o spremembi Sklepa 2011/172/SZVP o omejevalnih ukrepih proti nekaterim osebam in subjektom zaradi razmer v Egiptu (UL 2018, L 78I, str. 3), Sklepa Sveta (SZVP) 2019/468 z dne 21. marca 2019 o spremembi Sklepa Sveta 2011/172/SZVP o omejevalnih ukrepih proti nekaterim osebam in subjektom zaradi razmer v Egiptu (UL 2019, L 80, str. 40) in Sklepa Sveta (SZVP) 2020/418 z dne 19. marca 2020 o spremembi Sklepa Sveta 2011/172/SZVP o omejevalnih ukrepih proti nekaterim osebam in subjektom zaradi razmer v Egiptu (UL 2020, L 86, str. 11), in, drugič, Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2018/465 z dne 21. marca 2018 o izvajanju Uredbe (EU) št. 270/2011 o omejevalnih ukrepih zoper nekatere osebe in subjekte glede na razmere v Egiptu (UL 2018, L 78I, str. 1), Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2019/459 z dne 21. marca 2019 o izvajanju Uredbe (EU) št. 270/2011 o omejevalnih ukrepih zoper nekatere osebe in subjekte glede na razmere v Egiptu (UL 2019, L 80, str. 1) in Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2020/416 z dne 19. marca 2020 o izvajanju Uredbe (EU) št. 270/2011 o omejevalnih ukrepih zoper nekatere osebe in subjekte glede na razmere v Egiptu (UL 2020, L 86, str. 3) v delu, v katerem se ti akti nanašajo na tožeče stranke.

         Izrek

                  1.

                  Zadeve T-335/18, T-338/18 in T-327/19 se združijo za izdajo sodbe.

                  2.

                  Sklep Sveta (SZVP) 2018/466 z dne 21. marca 2018 o spremembi Sklepa 2011/172/SZVP o omejevalnih ukrepih proti nekaterim osebam in subjektom zaradi razmer v Egiptu, Sklep Sveta (SZVP) 2019/468 z dne 21. marca 2019 o spremembi Sklepa Sveta 2011/172/SZVP o omejevalnih ukrepih proti nekaterim osebam in subjektom zaradi razmer v Egiptu in Sklep Sveta (SZVP) 2020/418 z dne 19. marca 2020 o spremembi Sklepa Sveta 2011/172/SZVP o omejevalnih ukrepih proti nekaterim osebam in subjektom zaradi razmer v Egiptu se razglasijo za nične v delu, v katerem se nanašajo na osebe Gamal Mohamed Hosni Elsayed Mubarak, Alaa Mohamed Hosni Elsayed Mubarak, Heidy Mohamed Magdy Hussein Rasekh, Khadiga Mahmoud El Gammal in Suzanne Saleh Thabet.

                  3.

                  Sklep 2019/468 in sklep 2020/418 se razglasita za nična v delu, v katerem se nanašata na Mohameda Hosnija Elsayeda Mubaraka.

                  4.

                  Izvedbena uredba Sveta (EU) 2018/465 z dne 21. marca 2018 o izvajanju Uredbe (EU) št. 270/2011 o omejevalnih ukrepih zoper nekatere osebe in subjekte glede na razmere v Egiptu, Izvedbena uredba Sveta (EU) 2019/459 z dne 21. marca 2019 o izvajanju Uredbe (EU) št. 270/2011 o omejevalnih ukrepih zoper nekatere osebe in subjekte glede na razmere v Egiptu in Izvedbena uredba Sveta (EU) 2020/416 z dne 19. marca 2020 o izvajanju Uredbe (EU) št. 270/2011 o omejevalnih ukrepih zoper nekatere osebe in subjekte glede na razmere v Egiptu se razglasijo za nične v delu, v katerem se nanašajo na osebe Gamal Mohamed Hosni Elsayed Mubarak, Alaa Mohamed Hosni Elsayed Mubarak, Heidy Mohamed Magdy Hussein Rasekh, Khadiga Mahmoud El Gammal in Suzanne Saleh Thabet.

                  5.

                  Izvedbena uredba 2019/459 in Izvedbena uredba 2020/416 se razglasita za nični v delu, v katerem se nanašata na Mohameda Hosnija Elsayeda Mubaraka.

                  6.

                  Svet Evropske unije nosi svoje stroške in naloži se mu plačilo stroškov, ki so jih priglasili Gamal Mohamed Hosni Elsayed Mubarak, Alaa Mohamed Hosni Elsayed Mubarak, Mohamed Hosni Elsayed Mubarak, Heidy Mohamed Magdy Hussein Rasekh, Khadiga Mahmoud El Gammal in Suzanne Saleh Thabet.

         (1)  UL C 259, 23.7.2018.