title: Sodba Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 1. februarja 2012. # Région wallonne proti Evropski komisiji. # Okolje - Direktiva 2003/87/ES - Sistem za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov - Nacionalni načrt razdelitve pravic do emisije za Belgijo za obdobje od leta 2008 do leta 2012 - Člen 44 Uredbe (ES) št. 2216/2004 - Naknadni popravek - Novi upravljavec - Odločba, s katero je osrednjemu upravitelju neodvisnega dnevnika transakcij Skupnosti naloženo, naj v tabelo nacionalnega načrta razdelitve vnese popravek. # Zadeva T-237/09.

text:
         SODBA SPLOŠNEGA SODIŠČA (prvi senat)
      z dne 1. februarja 2012 (
            *1
         )
      „Okolje — Direktiva 2003/87/ES — Sistem za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov — Nacionalni načrt razdelitve pravic do emisije za Belgijo za obdobje od leta 2008 do leta 2012 — Člen 44 Uredbe (ES) št. 2216/2004 — Naknadni popravek — Novi upravljavec — Odločba, s katero je osrednjemu upravitelju neodvisnega dnevnika transakcij Skupnosti naloženo, naj v tabelo nacionalnega načrta razdelitve vnese popravek“
      V zadevi T-237/09,

         Région wallonne (Belgija), ki jo zastopajo J.-M. De Backer, A. Lepièce, I.-S. Brouhns in S. Engelen, odvetniki,
      tožeča stranka,
      proti

         Evropski komisiji, ki jo zastopata E. White in O. Beynet, zastopnika,
      tožena stranka,
      katere predmet je predlog za razglasitev delne ničnosti Odločbe Komisije z dne 27. marca 2009 o nacionalnem načrtu razdelitve pravic do emisije toplogrednih plinov, ki ga je Kraljevina Belgija predložila za obdobje od leta 2008 do leta 2012, s katero se osrednjemu upravitelju nalaga, naj v neodvisni dnevnik transakcij Skupnosti vnese popravek v tabelo belgijskega nacionalnega načrta razdelitve,
      SPLOŠNO SODIŠČE (prvi senat),
      v sestavi J. Azizi (poročevalec), predsednik, M. E. Martins Ribeiro, sodnica, in S. Frimodt Nielsen, sodnik,
      sodna tajnica: C. Kristensen, administratorka,
      na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 20. septembra 2011,
      izreka naslednjo

         Sodbo

         Pravni okvir

               1

               Direktiva 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 7, str. 631), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2004/101/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. oktobra 2004 (UL L 338, str. 18), v členu 1 vzpostavlja sistem za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Evropski skupnosti (v nadaljevanju: sistem za trgovanje s pravicami), zato da bi se stroškovno in ekonomsko učinkovito pospešilo zmanjšanje emisij toplogrednih plinov, zlasti ogljikovega dioksida.

               2

               Direktiva 2003/87 zato predvsem določa, da morajo biti emisije toplogrednih plinov iz naprav, naštetih v Prilogi I, predhodno odobrene in da morajo biti predmet razdelitve pravic, dodeljenih v skladu z nacionalnimi načrti razdelitve (v nadaljevanju: NNR).

               3

               Člen 9 Direktive 2003/87 med drugim določa:
               „1.   Za vsako obdobje iz člena 11(1) in (2) vsaka država članica pripravi [NNR], v katerem navede skupno količino pravic, ki jih namerava dodeliti za to obdobje, in kako jih namerava dodeliti. [NNR] temelji na objektivnih in preglednih merilih, vključno s tistimi iz Priloge III, ob ustreznem upoštevanju pripomb javnosti. […]
               […]
               3.   V treh mesecih od obvestila države članice o [NNR] v skladu z odstavkom 1 lahko Komisija ta [NNR] ali katerikoli njegov del zavrne na podlagi njegove nezdružljivosti z merili iz Priloge III ali s členom 10. Država članica sprejme odločitev po členu 11(1) ali (2) le, če predlagane spremembe sprejme Komisija. Komisija obrazloži vsako odločitev o zavrnitvi.“

               4

               Člen 11(2) Direktive 2003/87 določa:
               „Za petletno obdobje od 1. januarja 2008 in vsako nadaljnje petletno obdobje vsaka država članica odloči o skupni količini pravic, ki jih bo dodelila za to obdobje, in začne postopek dodeljevanja teh pravic upravljavcu posamezne naprave. To odločitev sprejme vsaj 12 mesecev pred začetkom zadevnega obdobja na podlagi svojega [NNR], pripravljenega na podlagi člena 9 in v skladu s členom 10, ob ustreznem upoštevanju pripomb javnosti.“

               5

               Člen 38(1) in (2) Uredbe Komisije (ES) št. 2216/2004 z dne 21. decembra 2004 za standardiziran in zavarovan sistem registrov v skladu z Direktivo 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter Odločbo 280/2004/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 386, str. 1), kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 916/2007 z dne 31. julija 2007 (UL L 200, str. 5), pod naslovom „Tabela [NNR] za obdobje [razdelitve od] 2005 [do] 2007“ določa:
               „1.   Vsaka država članica mora Komisijo do 1. oktobra 2004 obvestiti o svoji tabeli [NNR], ki ustreza odločbi, sprejeti v okviru člena 11 Direktive 2003/87/ES. Če tabela [NNR] temelji na [NNR], ki je bil Komisiji predložen in ga ta v okviru člena 9(3) Direktive 2003/87/ES ni zavrnila, ali če temelji na [NNR], za katerega je Komisija predlagane spremembe sprejela, mora Komisija osrednjemu upravitelju naročiti, da tabelo [NNR] vnese v neodvisni dnevnik transakcij Skupnosti […].
               2.   Država članica bo o vsakem popravku svojega [NNR], skupaj z vsakim ustreznim popravkom v svoji tabeli [NNR], obvestila Komisijo. Če popravek v tabeli [NNR] temelji na [NNR], ki je bil Komisiji predložen in ga ta v okviru člena 9(3) Direktive 2003/87/ES ni zavrnila, ali […] za katerega je Komisija spremembe sprejela, in če je popravek v skladu z metodologijami, določenimi v tistem [NNR], ali če izhaja iz izboljšav podatkov, mora Komisija osrednjemu upravitelju naročiti, da ustrezni popravek vnese v tabelo [NNR] […]. V vseh drugih primerih mora država članica Komisijo obvestiti o popravkih v svojih [NNR] in če Komisija popravka ne zavrne v skladu s postopkom, določenim v členu 9(3) Direktive 2003/87/ES, mora Komisija osrednjemu upravitelju naročiti, da ustrezni popravek vnese v tabelo [NNR] […].“

               6

               Člen 44(1) in (2) Uredbe št. 2216/2004, kakor je bila spremenjena, pod naslovom „Tabela [NNR] za obdobje [razdelitve od] 2008 [do] 2012 […]“, določa:
               „1.   Vsaka država članica mora do 1. januarja 2007 […] Komisijo obvestiti o svoji tabeli [NNR], ki ustreza odločbi, sprejeti v okviru člena 11 Direktive 2003/87/ES. Če tabela [NNR] temelji na [NNR], ki je bil Komisiji predložen in ga ta v okviru člena 9(3) Direktive 2003/87/ES ni zavrnila, ali če temelji na [NNR], za katerega je Komisija predlagane spremembe sprejela, mora Komisija osrednjemu upravitelju naročiti, da tabelo [NNR] vnese v neodvisni dnevnik transakcij Skupnosti […].
               2.   Država članica o vsakem popravku svojega [NNR], skupaj z vsakim ustreznim popravkom v svoji tabeli [NNR], obvesti Komisijo. Če popravek v tabeli [NNR] temelji na [NNR], ki je bil Komisiji predložen in ga ta v okviru člena 9(3) Direktive 2003/87/ES ni zavrnila, ali če temelji na [NNR], za katerega je Komisija spremembe sprejela, in če popravek izhaja iz izboljšav podatkov, Komisija osrednjemu upravitelju naroči, da ustrezni popravek vnese v tabelo [NNR] […].
               Vsi taki popravki v zvezi z novimi člani [upravljavci] se izvedejo v skladu s postopkom za samodejne spremembe tabele [NNR] iz Priloge XIa k tej uredbi.
               Vsi taki popravki, ki niso povezani z novimi člani [upravljavci], se izvedejo v skladu z inicializacijskimi postopki iz Priloge XIV k tej uredbi.
               V vseh drugih primerih država članica Komisijo obvesti o popravkih v svojih [NNR,] in če Komisija popravka ne zavrne v skladu s postopkom iz člena 9(3) Direktive 2003/87/ES, Komisija osrednjemu upravitelju naroči, da ustrezni popravek vnese v tabelo [NNR] […].“

         Dejansko stanje

               7

               Kraljevina Belgija je z dopisom z dne 29. septembra 2006 Komisiji Evropskih skupnosti v skladu s členom 9(1) Direktive 2003/87 predložila svoj NNR za obdobje razdelitve od leta 2008 do leta 2012.

               8

               Belgijski NNR je sestavljen iz treh načrtov razdelitve, ki so jih pripravile regije Flamska, Bruselj – glavno mesto in Valonija, ki so med drugim pristojne za varstvo okolja. Je rezultat uskladitve na podlagi sporazumov o sodelovanju, sklenjenih med temi tremi regijami in zvezno državo.

               9

               Komisija je v odločbi z dne 16. januarja 2007„o [NNR], ki ga je [Kraljevina] Belgija predložila v skladu z Direktivo 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta,“ navedla, da belgijskemu NNR ne bo ugovarjala, če se vanj vnesejo nekatere spremembe.

               10

               Kraljevina Belgija je 28. februarja 2008 Komisiji predložila spremenjeni NNR. Vnesene spremembe so se nanašale zlasti na valonski del navedenega NNR.

               11

               Komisija je z dopisom z dne 18. aprila 2008, ki ga je podpisal generalni direktor generalnega direktorata (GD) za okolje, Kraljevino Belgijo obvestila, da nekatere spremembe, vnesene v belgijski NNR, ki so se nanašale na valonski del, niso dopustne.

               12

               Kraljevina Belgija je z dopisom z dne 27. junija 2008 Komisiji predložila nov, spremenjen NNR.

               13

               Na strani 37 spremenjenega belgijskega NNR je pod naslovom „Upravljanje rezerve pravic za nove upravljavce“ med drugim navedeno:
               „[…] Pravice, ki so del ‚emisijskega balona‘ regije Valonije, so v višini 1.750.277 na leto rezervirane za nove upravljavce.
               […]
               Regija [Valonija] namerava pravice iz rezerve za nove upravljavce razdeliti na podlagi teh meril:
               Naprave, na katere se nanaša rezerva: valonski dekret z dne 10. novembra 2004, s katerim je vzpostavljen sistem za trgovanje s pravicami […], nove upravljavce opredeljuje tako […]:
               ‚[…] novi upravljavec v sistemu za trgovanje s pravicami […] za dano referenčno obdobje je:

                        (a)

                        vsak subjekt, ki opravlja eno ali več dejavnosti ali upravlja eno ali več naprav, ki izpuščajo določene toplogredne pline ter niso zajete z valonskim regionalnim načrtom razdelitve, ki je bil predložen Komisiji […], in ki je po tem, ko je bil načrt predložen Komisiji, pridobil okoljsko dovoljenje za emisije določenih toplogrednih plinov;

                        (b)

                        vsak subjekt, ki opravlja eno ali več dejavnosti ali upravlja eno ali več naprav, ki izpuščajo določene toplogredne pline ter so zajete z valonskim regionalnim načrtom razdelitve, ki je bil predložen Komisiji […], in ki je po tem, ko je bil načrt predložen Komisiji, bodisi pridobil okoljsko dovoljenje za emisije teh določenih toplogrednih plinov zaradi spremenjene narave ali delovanja naprave ali zaradi njene razširitve, ki znatno poveča emisije določenih toplogrednih plinov v primerjavi s tistimi, na podlagi katerih je bila določena prvotna razdelitev, bodisi mu predelava ali razširitev […], povzroči znatno povečanje teh emisij določenih toplogrednih plinov v primerjavi s tistimi, na podlagi katerih je bila določena prvotna razdelitev.‘“

               14

               Na strani 38 spremenjenega belgijskega NNR je med drugim navedeno, da bo regija Valonija pravice iz rezerve dodelila na „podlagi pravila kdor prvi pride, prvi dobi, in sicer do višine celotnega obsega rezerve za obdobje od leta 2008 do leta 2012“.

               15

               Na straneh 51 in 52 spremenjenega belgijskega NNR so priloge Va, Vb in Vc.

               16

               Priloga Va, naslovljena „Novi upravljavci, ki so v [NNR] že upoštevani“ in „Novi upravljavci za dodelitev od leta 2008 dalje“, vsebuje tabelo s seznamom naprav, med katerimi je pod številko 11 naprava „Arcelor-Mittal haut fourneau 6“. V opombi pod črto je navedeno, da se bodo tej in še eni napravi, navedeni v tej tabeli, „pravice dodelile takoj, ko bo stanje rezerve to omogočalo“. Za napravo „Arcelor-Mittal haut fourneau 6“ je v navedeni tabeli za obdobje od leta 2008 do leta 2012 predvidena skupna količina 12.949.538 pravic. Poleg tega je v tej tabeli količina pravic za to napravo za navedeno obdobje razčlenjena po letih. Tako je v drugem stolpcu navedene tabele, ki se nanaša na leto 2008, količina pravic za napravo „Arcelor-Mittal haut fourneau 6“ 700.000, v stolpcih od tretjega do šestega, ki se nanašajo na leta od 2009 do 2012, pa 1.000.000 za leto 2009 in po 3.749.846 za vsako leto od 2010 do 2012.

               17

               Priloga Vb z naslovom „Novi upravljavci, ki so pridobili okoljsko dovoljenje, vendar še ne obratujejo (Ocena)“ vsebuje seznam naprav.

               18

               Priloga Vc z naslovom „Novi upravljavci, ki še niso pridobili okoljskega dovoljenja in še ne obratujejo (Ocena)“ vsebuje seznam naprav.

               19

               Nazadnje, priloga VI k belgijskemu NNR z naslovom „Povprečne letne razdelitve, ki bodo dodeljene obstoječim podjetjem in novim napravam (ali povečanju proizvodnje), ki so že vključeni v razdelitev od leta 2008 do leta 2012 (Tabela razdelitve)“ vsebuje tabelo razdelitve naprav. Med napravami, ki so navedene v njej, je kot naprava s številko 11 navedena naprava „Arcelor – Cockerill Sambre_HF6_Seraing“, ki je v poljih za leta od 2008 do 2012 opredeljena kot „novi upravljavec“, vendar število pravic, ki se ji dodelijo, ni navedeno.

               20

               Komisija je z dopisom z dne 30. junija 2008, ki ga je podpisal generalni direktor GD za okolje, Kraljevino Belgijo obvestila, da novemu, spremenjenemu belgijskemu NNR ne bo ugovarjala.

               21

               Kraljevina Belgija je z dopisom z dne 30. julija 2008 Komisiji sporočila svojo odločitev glede razdelitve na podlagi člena 11(2) Direktive 2003/87 in tabelo NNR v skladu s členom 44(1) Uredbe št. 2216/2004 za obdobje razdelitve od leta 2008 do leta 2012.

               22

               Komisija je v členu 1 odločbe z dne 10. oktobra 2008 osrednjemu upravitelju naročila, naj tabelo belgijskega NNR vnese v neodvisni dnevnik transakcij Skupnosti. V točki 2 obrazložitve navedene odločbe je poudarila, da „Komisija meni, da posredovana tabela [belgijskega NNR] ustreza odločitvi glede razdelitve in temelji na [NNR], ki ga je Kraljevina Belgija posredovala in kakor je bil spremenjen, ne da bi mu Komisija ugovarjala […]“. V skladu s členom 2 odločbe z dne 10. oktobra 2008 je tabela belgijskega NNR navedena v prilogi k tej odločbi.

               23

               Kraljevina Belgija je z dopisom z dne 18. februarja 2009 Komisiji predložila tabelo spremenjenega belgijskega NNR s popravki. Tabela, ki je priložena temu dopisu in naslovljena „Popravki tabele belgijskega NNR za obdobje od leta 2008 do leta 2012“ in „Popravki razdelitve“, se sklicuje na napravo „Arcelor-Mittal“ pod št. 116, poimenovano „Arcelor-Cockerill Sambre_HF6_Seraing“, ki je v Seraingu (v nadaljevanju: naprava št. 116), za katero je za leto 2008 predvidena količina 700.000 pravic, za leta od 2009 do 2012 pa nobena (prazna polja). Vsota pravic, ki se tej napravi dodelijo za celotno obdobje razdelitve od leta 2008 do leta 2012, je navedena v zadnjem stolpcu te tabele in znaša 700.000.

               24

               Komisija je v členu 1 odločbe z dne 27. marca 2009 (v nadaljevanju: izpodbijana odločba), ki je bila sprejeta predvsem na podlagi člena 44(2) Uredbe št. 2216/2004, osrednjemu upravitelju naročila, naj predlagane popravke iz tabele belgijskega NNR vnese v neodvisni dnevnik transakcij Skupnosti.

               25

               V skladu s členom 2 izpodbijane odločbe so popravki iz tabele belgijskega NNR navedeni v prilogi k tej odločbi. V tej prilogi ni popravka v zvezi z napravo št. 116.

               26

               V točki 3 obrazložitve izpodbijane odločbe je navedeno:
               „Komisija meni, da so predloženi popravki, ki se nanašajo na napravo št. 116 […], nedopustni, ker niso v skladu z metodologijo iz [belgijskega NNR] […].“

               27

               Komisija v skladu s točko 4 obrazložitve navedene odločbe ugotavlja, da so preostali predloženi popravki v skladu z [belgijskim NNR].

         Postopek in predlogi strank

               28

               Tožeča stranka, Région wallonne (regija Valonija), je s tožbo, ki jo je 17. junija 2009 vložila v sodnem tajništvu Splošnega sodišča, začela ta postopek.

               29

               Région wallonne je z ločeno vlogo, ki jo je istega dne vložila v sodnem tajništvu Splošnega sodišča, predlagala, naj se zadeva obravnava po hitrem postopku iz člena 76a Poslovnika Splošnega sodišča.

               30

               Région wallonne je z vlogo, ki jo je 9. julija 2009 vložila v sodnem tajništvu Splošnega sodišča, umaknila predlog za obravnavanje po hitrem postopku.

               31

               Région wallonne Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                        —

                        razglasi ničnost izpodbijane odločbe v delu, v katerem je zavrnjen popravek tabele belgijskega NNR, ki se nanaša na razdelitev pravic za napravo št. 116 za obdobje razdelitve od leta 2008 do leta 2012;

                        —

                        Komisiji naloži plačilo stroškov.

               32

               Komisija Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                        —

                        tožbo zavrne;

                        —

                        Région wallonne naloži plačilo stroškov.

               33

               Splošno sodišče je v okviru ukrepov procesnega vodstva na podlagi člena 64 Poslovnika stranki pozvalo, naj predložita nekatere dokumente in pisno odgovorita na vprašanja. Stranki sta se na ukrepe procesnega vodstva odzvali v predpisanih rokih.

               34

               Ker eden od članov senata ni mogel odločati, je predsednik Splošnega sodišča na podlagi člena 32(3) Poslovnika določil drugega sodnika, da dopolni senat.

               35

               Splošno sodišče (prvi senat) je na podlagi poročila sodnika poročevalca odločilo, da bo izvedlo ustni postopek.

               36

               Stranki sta na obravnavi 20. septembra 2011 podali stališča in odgovore na ustna vprašanja Splošnega sodišča.

         Pravo

         Povzetek razlogov za razglasitev ničnosti

               37

               Région wallonne v utemeljitev predloga za razglasitev delne ničnosti izpodbijane odločbe navaja štiri tožbene razloge.

               38

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 44(2) Uredbe št. 2216/2004. Ta tožbeni razlog ima dva dela, ki se nanašata na napačno uporabo prava in na očitno napako pri presoji.

               39

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na kršitev obveznosti obrazložitve v smislu člena 253 ES.

               40

               Tretji tožbeni razlog se nanaša na kršitev načel pravne varnosti in varstva zaupanja v pravo.

               41

               Četrti tožbeni razlog se nanaša na kršitev „načela lojalnosti Skupnosti in dobrega upravljanja“.

         Upoštevnost tožbenih razlogov tožeče stranke

               42

               Komisija najprej navaja, da tožbeni razlogi za razglasitev ničnosti, ki jih navaja Région wallonne, niso upoštevni.

               43

               Po navedbah Komisije mora država članica na podlagi člena 44(2), četrti pododstavek, Uredbe št. 2216/2004 vsako spremembo NNR, ki ni v skladu z merili iz člena 44(2), prvi pododstavek, navedene uredbe, v skladu s postopkom iz člena 9(3) Direktive 2003/87 ponovno predložiti, ker postopek registracije popravkov tabele NNR ne nadomesti tega postopka predložitve in Komisije ne pooblašča za registracijo popravkov, ki zahtevajo spremembo samega NNR. V obravnavani zadevi pa naj bi Kraljevina Belgija predlagala samo registracijo nekaterih popravkov v tabeli NNR, med njimi tistega, ki se nanaša na napravo št. 116, ki bi vsekakor zahteval spremembo belgijskega NNR kot takega, saj ni temeljil na metodah, ki jih določa navedeni NNR. Komisija se zato v izpodbijani odločbi ni izrekla glede popravka, ki se nanaša na napravo št. 116. To, da je predlagani popravek naveden v točki 3 obrazložitve izpodbijane odločbe, ne pa v izreku, je namreč brezpredmetno. Navedba o neobstoju registracije popravka, ki se nanaša na napravo št. 116, zato ne more spremeniti vsebine ali narave izpodbijane odločbe in je spremeniti v zavrnilno odločbo zaradi molka organa, kot navaja tožeča stranka.

               44

               Vendar je treba ugotoviti, da Komisija napačno trdi, da izpodbijana odločba nima zavezujočih pravnih učinkov, ki glede tega posegajo v položaj Région wallonne.

               45

               Res je – kot potrjuje ustaljena sodna praksa – da ima lahko samo izrek odločbe pravne učinke in zato posega v položaj, ne glede na razloge, na katerih ta odločba temelji. Nasprotno pa zoper samo presojo iz obrazložitve odločbe ni mogoče vložiti ničnostne tožbe in sodišče Unije lahko nadzoruje njeno zakonitost le, če presoja kot obrazložitev akta, ki posega v položaj, pomeni potrebno podporo izreku tega akta (glej v tem smislu sklep Sodišča z dne 28. januarja 2004 v zadevi Nizozemska proti Komisiji, C-164/02, Recueil, str. I-1177, točka 21, in sklep Splošnega sodišča z dne 30. aprila 2007 v zadevi EnBW Energie Baden-Württemberg proti Komisiji, T-387/04, ZOdl., str. II-1195, točka 127). V obravnavani zadevi pa – čeprav predlagani popravek, ki se nanaša na napravo št. 116, v izreku izpodbijane odločbe ni izrecno zavrnjen kot nedopusten – iz člena 2, priloge in točke 3 obrazložitve navedene odločbe izhaja, da ta popravek prav zaradi nedopustnosti, navedene v tej točki obrazložitve, ni bil naveden v prilogi s popravki, glede katerih je osrednji upravitelj v skladu s členom 1 te odločbe prejel navodila, da jih mora vključiti v tabelo belgijskega NNR.

               46

               Zato tudi če bi – kot trdi Komisija – Kraljevina Belgija v obravnavani zadevi v skladu s členom 9(3) Direktive 2003/87 morala predložiti spremenjeni NNR in Komisija na podlagi člena 44(2) Uredbe št. 2216/2004 ne bi bila pooblaščena za preučitev in zavrnitev predloga za popravek, ki se nanaša na napravo št. 116, je iz izpodbijane odločbe glede na njene bistvene razloge v bistvu še vedno razvidno, da se je Komisija glede tega predloga izrecno izrekla in ga zavrnila kot nedopustnega.

               47

               Te presoje ne izpodbijata niti argument Komisije, da se o zadevnem popravku ni izrekla, niti argument, da točka 3 obrazložitve izpodbijane odločbe ne vpliva na njen izrek, kar je Komisija na obravnavi tudi potrdila. Točka 3 obrazložitve s tem, da opredeljuje pomen tako člena 2 kot priloge k izpodbijani odločbi, ki ne vsebuje predlaganega popravka, ki se nanaša na napravo št. 116, v smislu sodne prakse, navedene v točki 45 zgoraj, ne predstavlja potrebne podlage le za člen 2, ampak tudi za člen 1 navedene odločbe, ti določbi pa skupaj opredeljujeta obseg navodil za vnos popravkov, ki se dajo osrednjemu upravitelju, in ju je treba brati ob upoštevanju navedene točke obrazložitve.

               48

               Iz tega izhaja, da so razlogi za razglasitev ničnosti, navedeni v utemeljitev tožbe, upoštevni in da je treba argumentacijo Komisije v zvezi s tem zavrniti.

         Kršitev člena 44(2) Uredbe št. 2216/2004

               49

               Région wallonne v okviru prvega dela tega tožbenega razloga, ki se nanaša na napačno uporabo prava, v bistvu navaja, da Komisija ni bila upravičena, da sprejme izpodbijano odločbo v delu, v katerem je zavrnjen predlagani popravek, ki se nanaša na napravo št. 116, in jo utemelji na podlagi člena 44(2), drugi pododstavek, Uredbe št. 2216/2004, katerega namena ni upoštevala. Drugače kot člen 38(2), drugi stavek, iste uredbe, ki se uporablja za obdobje razdelitve od leta 2005 do leta 2007, naj se ta določba ne bi nanašala na zavrnitev popravka tabele NNR iz razloga, ki ga navaja Komisija, in sicer domnevne neskladnosti zadevnega popravka z metodami, navedenimi v NNR.

               50

               Région wallonne v okviru drugega dela tega tožbenega razloga, ki se nanaša na očitno napako pri presoji, navaja, da se s členom 44(2) Uredbe št. 2216/2004 razlikuje med dvema vrstama popravkov, ki jih države članice lahko vnesejo v tabelo NNR, in sicer so v prvem pododstavku popravki, ki temeljijo na določbah NNR, ki ga Komisija ni zavrnila in ki so posledica izboljšave podatkov, v četrtem pododstavku pa tisti, ki nakazujejo spremembo NNR in jih je torej treba preučiti v skladu s členom 9(3) Direktive 2003/87. Predlagani popravek, ki se nanaša na napravo št. 116, po navedbah Région wallonne temelji na belgijskem NNR, ne da bi ga bilo treba spremeniti v skladu z drugim načinom popravljanja, določenim v členu 44(2) Uredbe št. 2216/2004. V zvezi s tem v bistvu pojasnjuje, da je iz priloge Va k belgijskemu NNR jasno razvidno, da se bo razdelitev pravic za napravo št. 116 opravila „takoj, ko bo stanje rezerve to omogočalo“, kar omogoča postopno razdelitev pravic v skladu s proračunskimi omejitvami in stanjem rezerve ter ob upoštevanju zlasti morebitnega zaprtja obstoječih naprav in učinkovite izvedbe napovedanih industrijskih projektov.

               51

               Komisija podredno trdi, da ta tožbeni razlog za razglasitev ničnosti ni utemeljen.

               52

               Komisija v zvezi s prvim delom tožbenega razloga v bistvu navaja, da je le, če tabela NNR temelji na mehanizmih razdelitve, ki jih določa NNR, in ne na drugih metodah, ki jih ta ne določa, mogoče šteti, da temelji na navedenem NNR. V skladu s členom 44(2) Uredbe št. 2216/2004 morata biti izpolnjena dva pogoja, in sicer, da predlagani popravek temelji na NNR in da je posledica izboljšave podatkov, v obravnavani zadevi pa naj ne bi bilo tako. To, da registracija ni bila opravljena, ker sporni popravek ni temeljil na belgijskem NNR, po navedbah Komisije vsebuje razlog neskladnosti z metodami, ki jih določa navedeni NNR. Izpodbijano odločbo in neobstoj registracije spornega popravka naj bi zato lahko utemeljila z razlogom nezdružljivosti tega popravka z metodami, ki jih določa belgijski NNR.

               53

               Komisija v zvezi z drugim delom tožbenega razloga v bistvu navaja, da je razdelitev pravic, zahtevanih za napravo št. 116, v nasprotju z metodami, ki jih določa belgijski NNR, ki za vse nove upravljavce določa, da se bo o dodelitvi pravic odločilo do konca obdobja od leta 2008 do leta 2012. Poleg tega naj naprava št. 116 v skladu z navedenim NNR ne bi imela dostopa do rezerve, ampak naj bi ji bile pravice dodeljene „takoj, ko bo stanje rezerve to omogočalo“. Te metode razdelitve pa ni mogoče razlagati tako, da pristojnemu organu podeljuje diskrecijsko pravico, da vsako leto določi število pravic, ki jih bo dodelil zadevni napravi. Prav nasprotno, vse metode razdelitve, ki jih določa belgijski NNR, je treba razlagati usklajeno in tako, „da pristojnemu organu nalagajo, da mora napravi [št. 116] za celotno obdobje od leta 2008 do leta 2012 dodeliti pravice, katerih skupni in letni znesek sta glede na stanje rezerve lahko nižja od tistih, ki so določeni v prilogi Va belgijskega NNR.“

               54

               Komisija meni, da je ta presoja skladna z namenom Direktive 2003/87, zlasti njenim členom 9(1), v skladu s katerim morajo biti v NNR upoštevana merila iz Priloge III, še posebej merili št. 5 in 6, ki se nanašata na načelo prepovedi diskriminacije med podjetji in na obveznost, da se novim upravljavcem zagotovi dostop do sistema trgovanja. V zvezi s tem naj ne bi bilo mogoče sprejeti argumenta, ki se nanaša na razlikovanje med „prvorazrednimi“ novimi upravljavci, ki naj bi bili edini, na katere se nanašajo pravila razdelka 5 belgijskega NNR, in tistimi, ki so „drugorazredni“, na katere naj bi se nanašalo dodatno pravilo za razdelitev, in sicer razdelitev „takoj, ko bo stanje rezerve to omogočalo“, ker je treba splošna pravila navedenega razdelka upoštevati za vse nove upravljavce, vključno s tistimi, ki so „drugorazredni“. Po navedbah Komisije namreč takrat, kadar rezerva ne zadostuje za dodelitev pravic „drugorazrednim“ novim upravljavcem, ali ni ponovno napolnjena, ti novi upravljavci ob upoštevanju pravila „kdor prvi pride, prvi prejme“ ne prejmejo nobenih pravic. Komisija zato meni, da je treba v skladu s pravilom o razdelitvi pravic za celotno obdobje od leta 2008 do leta 2012 „drugorazrednemu“ novemu upravljavcu, kot je naprava št. 116, dodeliti pravice za leta od 2008 do 2012, in ne samo za eno ali dve leti. Število pravic, ki se dodelijo, bi torej moralo biti vnaprej določeno za celotno obdobje – in ne letno in po prostem preudarku – do višine obstoječega števila pravic v ponovno napolnjeni rezervi, v skladu s prepovedjo uporabe rezerve za naknadne prilagoditve začetne razdelitve, ki jo prejmejo zadevne naprave. V obravnavani zadevi naj bi bilo tako za napravo št. 116 za celotno navedeno obdobje na voljo samo količina pravic v višini 700.000.

               55

               Splošno sodišče opozarja, da člen 44(2) Uredbe št. 2216/2004 določa dve kumulativni merili, ki omogočata, da se popravek vnese v tabelo NNR, ne da bi bilo treba upoštevati postopek predložitve spremenjenega NNR na podlagi člena 9(3) Direktive 2003/87. Ta popravek mora temeljiti na NNR, kakršen je bil predložen Komisiji in ki ga ta ni zavrnila, nastati pa mora kot posledica „izboljšave podatkov“. Poleg tega mora Komisija – ko sta ti kumulativni merili izpolnjeni – v skladu s členom 44(2), prvi pododstavek, konec drugega stavka, Uredbe št. 2216/2004 osrednjemu upravitelju naložiti, da zadevni popravek vnese v tabelo NNR.

               56

               V zvezi s prvim od navedenih meril je treba presoditi, ali je Komisija dokazala, da je bila upravičena, da v izpodbijani odločbi odloči, da osrednjemu upravitelju ni treba naložiti, naj v tabelo belgijskega NNR vnese predlagani popravek, ki se nanaša na napravo št. 116, ker ta popravek ni „temeljil na [NNR], ki je bil Komisiji predložen in ga ta ni zavrnila“.

               57

               V zvezi s tem je najprej treba navesti, da čeprav izpodbijana odločba formalno temelji na členu 44(2) Uredbe št. 2216/2004, je v točki 3 obrazložitve navedene odločbe v bistvu navedeno samo to, da predlog za popravek, ki se nanaša na napravo št. 116, ni dopusten, ker ni „v skladu z metodologijo, določeno v belgijskem [NNR]“, pri čemer gre za razlago, ki v bistvu ustreza tisti iz člena 38(2) navedene uredbe, ki se v obravnavani zadevi ne uporablja, saj se nanaša na prvo obdobje razdelitve od leta 2005 do leta 2007.

               58

               Dalje, tudi če se sprejme argument Komisije, da je merilo, ki ga je uporabila v obravnavani zadevi, in sicer tisto, ki se nanaša na skladnost z „metodologijo, določeno v [NNR]“, zamešano z merilom, ki se nanaša na to, da mora predlog za popravek „temeljiti na [NNR]“, razlog za to, da predlagani popravek, ki se nanaša na napravo št. 116, ne temelji na belgijskem NNR, kot je bil predložen Komisiji in ga ta ni zavrnila, v smislu člena 44(2) Uredbe št. 2216/2004, ni razviden niti iz izpodbijane odločbe niti iz stališč Komisije v tem postopku.

               59

               Poleg tega je treba navesti, da priloga Va k belgijskemu NNR, naslovljena „Novi upravljavci, ki so v [NNR] že upoštevani“ in „Novi upravljavci za dodelitev od leta 2008 dalje“, vsebuje tabelo, v kateri je pod številko 11 navedena naprava „Arcelor-Mittal haut fourneau 6“. Stranki sta v odgovoru na pisna vprašanja Splošnega sodišča soglasno potrdili, da se ta naprava ujema z napravo „Arcelor – Cockerill Sambre_HF6_Seraing“, ki je bila po eni strani navedena pod isto številko v tabeli priloge VI k navedenemu NNR in po drugi strani pod številko 116 v predlogu za sporni popravek tabele belgijskega NNR, kot ga je Kraljevina Belgija predložila Komisiji z dopisom z dne 18. februarja 2009, ki je določal količino 700.000 pravic za to napravo tako za leto 2008 kakor za celotno obdobje razdelitve od leta 2008 do leta 2012 (glej točko 23 zgoraj).

               60

               Prav tako ni sporno, da tabela iz priloge Va k belgijskemu NNR za obdobje od leta 2008 do leta 2012 določa skupno količino pravic v višini 12.949.538, namenjenih napravi „Arcelor-Mittal haut fourneau 6“, z razčlenitvijo po letih, razdeljeno na 700.000 za leto 2008, 1.000.000 za leto 2009 in po 3.749.846 za vsako leto od 2010 do 2012 (glej točko 16 zgoraj), te razčlenitve pa nikakor ni v tabeli iz priloge VI k belgijskemu NNR, kjer je v poljih, ki se nanašajo na leta od 2008 do 2012, naveden le pojem „novi upravljavec“ (glej točko 19 zgoraj).

               61

               Količina pravic v višini 700.000, namenjenih napravi št. 116 za leto 2008, ki je predmet predloga za sporni popravek tabele belgijskega NNR, očitno ustreza natanko tisti, ki je za isto napravo določena v tabeli Va k belgijskemu NNR. Vendar Komisija ne izpodbija niti tega ujemanja niti tega, da vsebine tega NNR ni izpodbijala v okviru postopka nadzora, ki ga določa člen 9(3) Direktive 2003/87.

               62

               Komisija je v zvezi s tem v bistvu samo navedla, da bi bilo treba teh 700.000 pravic šteti za najvišjo količino, ki je za napravo št. 116 na voljo za celotno obdobje razdelitve od leta 2008 do leta 2012, in ne samo za leto 2008 (glej konec točke 54 zgoraj). Tako razlago vsekakor podpira pregled zadnjega stolpca tabele spremenjenega belgijskega NNR, kot ga je Kraljevina Belgija predložila 18. februarja 2009, v katerem je – tako kot količina pravic, ki je za leto 2008 določena v prvem stolpcu – navedena skupna količina pravic v višini 700.000 za celotno obdobje od leta 2008 do leta 2012. Vendar ta okoliščina kot taka ne more podpreti glavnega ugovora Komisije, da predlog za sporni popravek ni temeljil na belgijskem NNR, ki je bil predložen in ni bil zavrnjen v smislu člena 44(2) Uredbe št. 2216/2004, ampak potrjuje ravno nasprotno, in sicer da je bil skupni obseg pravic, namenjenih napravi št. 116, ki je bil predlagan za isto obdobje v celoti, občutno pod zgornjo mejo pravic, določeno v tabeli Va belgijskega NNR. Komisija zato v tem postopku Kraljevini Belgiji ne bi smela očitati, da je predlagala popravek, ki se nanaša na spremembo obsega pravic, ki naj bi bil na voljo samo v letu 2008, in ne v nadaljnjih letih zadevnega obdobja razdelitve.

               63

               V teh okoliščinah je treba ugotoviti, da je Komisija s tem, da je v bistvu potrdila, da predlog za sporni popravek, ki se nanaša na napravo št. 116, ne temelji na belgijskem NNR, ki je bil sporočen Komisiji in ga ta ni zavrnila, napačno uporabila člen 44(2) Uredbe št. 2216/2004. Zato ni treba odločiti o vprašanju, ali se je ta predlog nanašal na „izboljšavo podatkov“, glede česar se Komisija ni opredelila niti v izpodbijani odločbi niti v svojih vlogah.

               64

               Nazadnje, Komisija te presoje ne more izpodbiti z zatrjevanjem, da predlog za sporni popravek kljub vsemu ni bil združljiv z belgijskim NNR, ker ni ustrezal metodam, določenim v navedenem NNR, in ker bi – kot je zlasti navedla na obravnavi – moralo biti v skladu s temeljnimi načeli, ki urejajo sistem trgovanja s pravicami, najvišje število pravic, ki se dodelijo vsem novim upravljavcem, določeno vnaprej in za celotno zadevno obdobje razdelitve.

               65

               V zvezi s prvim argumentom je treba ugotoviti – tako kot priznava tudi Komisija – da tabela iz priloge Va k belgijskemu NNR v opombi pod črto vsebuje določbo, po kateri se bodo napravam, naštetim v tej tabeli, „pravice dodelile takoj, ko bo stanje rezerve to omogočalo“. Komisija pa temu med postopkom nadzora belgijskega NNR ni ugovarjala na podlagi člena 9(3) Direktive 2003/87 niti ni v tem postopku izpodbijala tega, da se je ta določba nanašala na posebno „metodo razdelitve“ pravic „drugorazrednim“ novim upravljavcem (glej točko 53 zgoraj). V skladu s pojasnili Région wallonne, ki jih kot take Komisija ne izpodbija, ta določba belgijskim organom omogoča, da zadevnim napravam dodelijo najvišjo letno količino pravic samo, če je dovolj rezerv. Zato Komisija – če predlog za popravek, ki se nanaša na napravo št. 116, dejansko temelji na tej metodi – ne more trditi, da ta predlog ni združljiv z belgijskim NNR (glej zlasti uvodno izjavo 3 izpodbijane odločbe). Sicer pa v zvezi s tem ni upošteven argument Komisije, da te metode razdelitve ni mogoče razlagati tako, da pristojnemu organu podeljuje diskrecijsko pravico, da vsako leto določi količino pravic, ki jih bo dodelila zadevnim napravam, saj je predlog za sporni popravek omejen izključno na predlog, naj se v belgijsko tabelo NNR za napravo št. 116 za leto 2008 vnese enaka količina pravic, kot je predvidena v tabeli iz priloge Va k belgijskemu NNR in ki je občutno pod zgornjo mejo, ki je v navedeni tabeli določena za celotno obdobje od leta 2008 do leta 2012.

               66

               V zvezi z drugim argumentom, ki se nanaša na neupoštevanje temeljnih načel, ki urejajo sistem trgovanja s pravicami, v skladu s katerimi mora država članica vnaprej določiti najvišjo količino pravic, ki so na voljo za zadevne naprave v celotnem obdobju razdelitve, je treba navesti, da zanj v izpodbijani odločbi ni nobene podlage. Poleg tega Komisija, kot izhaja že iz točke 62 zgoraj, ni dokazala, da bi bila v obravnavani zadevi dodelitev količine pravic v višini 700.000 napravi št. 116 tako samo za leto 2008, kakor je določeno v prvem stolpcu tabele iz priloge Va k belgijskemu NNR, kot za celotno obdobje od leta 2008 do leta 2012, kakor je določeno v zadnjem stolpcu iste tabele, v nasprotju s temi temeljnimi načeli. Glede splošnega pravila, ki na podlagi člena 11(2) v povezavi z merili za razdelitev iz Priloge III k Direktivi 2003/87 določa, da je treba vnaprej določiti skupno količino pravic, ki so na voljo v zadevnem obdobju razdelitve, velja, da je treba kumulativni merili „popravek“ in „izboljšava podatkov“ kot izjemi razlagati ozko, da se ohrani polni učinek postopka predložitve v skladu s členom 44(2), četrti pododstavek, Uredbe št. 2216/2004 v povezavi s členom 9(3) Direktive 2003/87. Le z ozko razlago je namreč mogoče zagotoviti celovit predhodni nadzor – v primeru navedenih meril za razdelitev – sprememb, ki jih država članica naknadno predlaga. V skladu s tem, kar je navedeno v točki 62 zgoraj, pa iz tega izhaja le, da je treba predlog za sporni popravek razlagati tako, da se nanaša na celotno obdobje od leta 2008 do leta 2012.

               67

               V teh okoliščinah je treba prvi tožbeni razlog sprejeti, izpodbijano odločbo pa razglasiti za nično v delu, v katerem je zavrnjen sporni predlog za popravek, ki se nanaša na napravo št. 116, ne da bi bilo treba preučiti preostale tožbene razloge in očitke, ki jih navaja Région wallonne.

         Stroški

               68

               V skladu s členom 87(2) Poslovnika se neuspeli stranki naloži plačilo stroškov, če so bili ti priglašeni. Ker Komisija ni uspela, ji je treba v skladu s predlogi Région wallonne naložiti plačilo stroškov.

               Iz teh razlogov je
               SPLOŠNO SODIŠČE (prvi senat)
               razsodilo:

                           1.

                           Odločba Komisije z dne 27. marca 2009, s katero je osrednjemu upravitelju naloženo, naj popravek v tabeli belgijskega nacionalnega načrta razdelitve vnese v neodvisni dnevnik transakcij Skupnosti, se razglasi za nično v delu, v katerem je zavrnjen predlog, naj se temu upravitelju naloži vnos popravka razdelitve pravic za napravo št. 116, imenovano „Arcelor-Cockerill Sambre_HF6_Seraing“, ki ga je z dopisom z dne 18. februarja 2009 podala Kraljevina Belgija.

                           2.

                           Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.

                           Azizi

                           Martins Ribeiro

                           Frimodt Nielsen

                     Razglašeno na javni obravnavi v Luxembourgu, 1. februarja 2012.
                     Podpisi

            (
            *1
         )	Jezik postopka: francoščina.


Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 13. februarja 2014.#Evropska komisija proti Kraljevini Belgiji.#Neizpolnitev obveznosti države – Območje svobode, varnosti in pravice – Standardi za varnostne značilnosti in biometrične podatke v potnih listih in potovalnih dokumentih, ki jih izdajo države članice – Uredba (ES) št. 2252/2004 – Biometrični potni list – Vključitev prstnih odtisov – Neizvršitev – Neizdaja v roku.#Zadeva C‑139/13.


title: Sodba Sodišča z dne 21. septembra 1988. # Pascal Van Eycke proti Société anonyme ASPA. # Predlog za sprejetje predhodne odločbe: Vredegerecht Beveren - Belgija. # Zadeva 267/86.

text:
SODBA SODIŠČAz dne 21. septembra 1988(*)„Nacionalna zakonodaja na področju cen“V zadevi C-267/86,katere
 predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 177
Pogodbe o ustanovitvi Evropske Gospodarske Skupnosti (Pogodbe o EGS), ki
 ga je vložil Vredegerecht (Okrajno sodišče) za kanton Beveren
(Belgija), v postopku,Pascalom Van Eyckeom, stanujočim v Beverenu,protiASPA NV, s sedežem v Antwerpnu,glede členov 59 do 66, 85, 86 in 95 Pogodbe o EGS,SODIŠČE,v
 sestavi: predsednik senata G. Bosco kot predsednik, J. C. Moitinho de
Almeida, predsednik senata, ter sodniki T. Koopmans, U. Everling, K.
Bahlmann, Y. Galmot, C. N. Kakouris, R. Joliet in F. A. Schockweiler,generalni pravobranilec: G. F. Mancini,sodna tajnica: D. Louterman, administratorkaob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:- za Van Eyckea J. Cerfontaine, član antwerpenske odvetniške zbornice,- za Kraljevino Belgijo, G. Van Hecke in K. Lenaerts, odvetnika, ter R. Hoebaer in R. Devyver, zastopnika,- za Komisijo Evropskih skupnosti, T. van Rijn, zastopnik, in pomočnik R. Overhoff,na podlagi pisnega postopka in obravnave dne 25. novembra 1987,po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 28. aprila 1988,izreka naslednjo sodbo.Obrazložitev1        S
 sodbo z dne 28. oktobra, , ki je prispela na Sodišče 30. oktobra 1986,
je Vredegerecht/Okrajno sodišče za kanton Beveren (Belgija) sodišču
predložilo tri vprašanja za predhodno odločanje v skladu s členom 177
Pogodbe o EGS glede razlage členov od 59 do 66, 85, 86 in 95 Pogodbe o
EGS, da bi upravičili združljivost s pravom Skupnosti nacionalne
zakonodaje, ki omejuje koristi davčne oprostitve za dohodke od obresti
za določeno kategorijo hranilnih vlog.2        Ta
 predlog je bil vložen v okviru spora med P. Van Eyckeom (v
nadaljevanju: tožeča stranka) in delniško družbo ASPA, belgijsko
finančno ustanovo, glede obrestne mere, izplačane za hranilno vlogo, ki
jo je tožeča stranka nameravala odpreti pri ASPA. Iz Sodišču predloženih
 dokumentov je razvidno, da je tožeča stranka, potem ko je iz reklamnih
objav družbe ASPA izvedela, kakšne so obrestne mere za hranilne vloge,
želela pod takšnimi pogoji odpreti hranilno vlogo. Ko ga je ASPA
naknadno obvestila, da Kraljeva uredba z dne 13. marca 1986 zahteva
uveljavitev slabših pogojev, kot so bili tisti iz njene reklame, je
tožeča stranka vložila tožbo pred nacionalnim sodiščem, da se ugotovi,
da se ASPA ne more sklicevati na kraljevo uredbo, zato da bi opravičila
spremembo svojih pogojev o hranilnih vlogah, saj je bila ta uredba v
nasprotju s členom 85 in naslednjimi Pogodbe o EGS.3        Da
 bi bolje razumeli omenjeno kraljevo uredbo, mora biti predstavljena v
njenem pravnem in ekonomskem okviru. V Belgiji že nekaj let velja davčna
 oprostitev na del dohodkov iz hranilnih vlog; ta oprostitev je bila
vpeljana iz socialnih razlogov vzpodbuditi varčevanje, njena osnovna
pravila pa ureja člen 19(7) Zakona o dohodnini.4        Ko
 je v začetku osemdesetih vedno več hranilnic začelo s politiko višjih
obrestnih mer, je belgijska vlada želela omejiti obseg davčne oprostitve
 in jo je z zakonom z dne 28. decembra 1983 omejila s številnimi pogoji,
 ki bodo določeni s kraljevo uredbo.5        Kraljeva
 uredba z dne 29. decembra 1983, ki je bila sprejeta za izvedbo tega
zakona, v bistvu podvrže davčno oprostitev dvema pogojema: donos na
hranilne vloge mora obsegati, prvič, osnovno obrestno mero, ki naj ne bi
 presegala najnižje povprečne mere, ki se uporablja na zadevnem trgu, in
 drugič, stalno ali rastočo premijo, ki jo vsaka finančna družba prosto
določi.6        Belgijske
 monetarne oblasti so kasneje prišle do spoznanja, da je konkurenca med
stalnimi in rastočimi premijami preveč živahna in nasprotuje splošnemu
trendu nižanja obrestnih mer, ki so značilne za druge oblike varčevanja.
 Ker je ohranitev visoke stopnje obrestnih mer za hranilne vloge po
mnenju oblasti vodilo k ohranitvi enako visoke stopnje aktivnih obresti,
 kar je neugodno vplivalo na gospodarsko dejavnost države in javni dolg,
 je Združenje bank Belgije septembra 1985 finančnim ustanovam izdalo
priporočilo, ki določa omejitev obrestovanja hranilnih vlog. To je 30.
decembra 1985 pripeljalo do odločitve o samourejevalnem sporazumu med
bankami, zasebnimi hranilnicami in javnimi kreditnimi organizacijami, ki
 določa stopnjo tega obrestovanja na največ 7 % obrestno mero.7        Vse
 finančne ustanove se niso držale tega dogovora, zato se je finančni
minister odločil uvesti ureditev, s katero bi javne oblasti same
določile pogoje za omenjeno davčno oprostitev.8        To
 ureditev je vpeljala zgoraj omenjena Kraljeva uredba z dne 13. marca
1986, ki je določila tako najvišjo stopnjo osnovne obrestne mere kot
najvišjo stopnjo stalne ali rastoče premije.9        V
 takšnem okviru je nacionalno sodišče na podlagi skupnega stališča obeh
strank iz postopka v glavni stvari Sodišču v predhodno odločanje
predložilo ta vprašanja:„1)      Ali
 je zakonska ureditev, vpeljana s Kraljevo uredbo z dne 29. decembra
1983, ki je bila z manjšimi spremembami potrjena s Kraljevo uredbo z dne
 13. marca 1986 o obrestih, ki jih finančne ustanove lahko plačajo za
prejete hranilne vloge, ureditev, ki - kolikor nadaljuje v zakonski
obliki prejšnje obstoječe sporazume ali usklajena ravnanja med bankami,
ki omejujejo obrestovanje hranilnih vlog, – želi obvezno določiti te
obrestne mere:( a ) kot enoten odstotek za vse udeležence na trgu ali( b ) kot omejitev, ki jo morajo spoštovati udeleženci na trgu pri določanju obrestnih mer,pod
 kaznijo popolne izgube finančnih prednosti, ki so na razpolago
imetnikom navadnih hranilnih vlog, združljiva s skupnostnimi pravili o
konkurenci, kot so opredeljena v členu 85 in naslednjih Pogodbe o EGS?2)      V
 primeru, da je odgovor na vprašanje 1(a) pritrdilen, ali je obvezna
naložitev, poleg enotne osnovne obrestne mere, ki jo plačajo finančne
ustanove, najvišje meje za stalne in/ali rastoče premije ob izključitvi
kakršne koli konkurence za sprejemanje vlog, pod kaznijo izgube
finančnih prednosti, ki je navedena v prvem vprašanju (Kraljeva uredba z
 dne 13. marca 1986, člen 1), združljiva s skupnostnimi pravili o
konkurenci, kot so opredeljena v členu 85 in naslednjih Pogodbe o EGS?3)      Ali
 odobritev finančnih ugodnosti, vključno s popolno oprostitvijo od pri
viru odtegnjenih davkov, za določene hranilne vloge izražene v
belgijskih frankih pri določenih finančnih ustanovah, ki imajo sedež v
Belgiji, predstavlja diskriminacijo proti podobnim vlogam, ki jih
prejmejo finančne ustanove, ki nimajo sedeža v Belgiji ali so izražene v
 drugih valutah ali s košarico valut, in ali je odobritev takšnih
finančnih ugodnosti združljivo s členi od 59 do 66 in 95 Pogodbe o EGS?“10      Za
 bolj natančno navedbo dejanskega stanja iz postopka v glavni stvari,
nacionalnega pravnega okvira in stališč, ki so bila predložena Sodišču,
se napotuje na poročilo za obravnavo. Na te dele spisa se sklicuje v
nadaljevanju le toliko kolikor je potrebno za obrazložitev Sodišča. Pristojnost sodišča11      Belgijska
 vlada najprej trdi, da vprašanje za predhodno odločanje, ki ga je
predložilo državno sodišče, ni dopustno, ker je iz številnih dejstev
razvidno, da je spor v glavni stvari povsem izmišljen. Vlada nadalje
trdi, da v tem primeru predlagana razlaga prava Skupnosti nikakor ne
more biti upoštevna za rešitev spora v glavni stvari. Dejansko Kraljeva
uredba z dne 13. marca 1986 nikakor ne omejuje družbe ASPA, da za tožečo
 stranko ne bi uporabljala svojih prejšnjih, ugodnejših, pogojev za
hranilne vloge, in tako ni v nobenem primeru predmet spora v glavni
stvari.12      S
 tem v zvezi je treba ugotoviti, da iz navedenih dejstvih v
predložitveni sodbi ne izhaja, da bi bil spor v resnici izmišljen.13      Kar
 se tiče druge trditve belgijske vlade, je treba poudariti le to, da
mora v skladu z usklajeno sodno prakso Sodišča potrjeno s sodbo dne 12.
junija 1986 v zadevi Bertini (98, 162 in 258/85, Recueil str. 1893),
nacionalni sodišče presoditi, upoštevanju dejstev tega primera oceniti,
ali je vprašanje za predhodno odločanje potrebno.14      Zato je potrebno preučiti vprašanja, ki jih je predložilo nacionalno sodišče. Prvo in drugo vprašanje15      S
 temi dvema vprašanjima se v bistvu sprašuje ali je zakonska določba ali
 nacionalna ureditev, ki pridržuje ugodnost oprostitve davka, ki je
predvidena na področju davka na dohodek, za pridobljene obresti iz
določenih vrst hranilnih vlog, izključno za vloge, ki spoštujejo
najvišje obrestne mere in premije, določene z zakonodajo, združljiva ali
 ne z obveznostmi, ki so naložene državam članicam v členu 5 Pogodbe o
EGS, v povezavi s členoma 3(f) in 85 te Pogodbe.16      S
 tem v zvezi je potrebno izpostaviti, da se člena 85 in 86 Pogodbe o EGS
 sama po sebi ukvarjata le z ravnanjem podjetij, ne pa z zakonskimi ali
upravnimi ukrepi držav članic. Iz ustaljene sodne prakse Sodišča kljub
temu izhaja, da člena 85 in 86 v povezavi s členom 5 Pogodbe nalagata
državam članicam, da ne sprejmejo ali ne ohranijo v veljavi ukrepe,
zakonske ali upravne narave, ki lahko izničijo uporaben učinek
konkurenčnih pravil, ki se uporabljajo za podjetja. Takšen primer, bi
bil v skladu s to sodno prakso, če bi država članica zahtevala ali
podpirala sprejetje sporazumov, ki so v nasprotju s členom 85, ali
okrepila njihove učinke ali pa lastni zakonodaji odvzela uradni značaj, s
 tem, ko bi na gospodarske subjekte prenesla odgovornost za sprejemanje
intervencijskih odločitev na gospodarskem področju.17      Glede
 na navedbe predložitvene sodbe, so pred sprejetjem zadevne zakonodaje
obstajali sporazumi med bankami ali usklajena ravnanja, ki so bila
oblikovana za omejitev donosa za hranilne vloge. Vseeno pa iz teh navedb
 ali iz stališč, ki so bila predložena Sodišču, ni razvidno, da je
omenjena zakonodaja nameravala sprejeti ali spodbujati sprejetje novih
sporazumov ali izvedbo novih ravnanj. Da bi presodili glede na merila,
ki jih je opredelila sodna praksa Sodišča, resnični obseg te ureditve je
 treba tako zgolj preučiti, če se po eni strani lahko šteje, kot da želi
 okrepiti učinke že obstoječih sporazumov, in po drugi strani, ali so
določene okoliščine takega značaja, da lahko tej ureditvi odvzamejo
uradni značaj.18      Glede
 prve točke je dovolj zapisati, da mora glede na ustaljeno sodno prakso,
 ureditev, da bi se jo štelo, kot da krepi učinke že obstoječih
sporazumov, popolno ali delno povzemati pogoje sporazumov sklenjenih med
 gospodarskimi subjekti, in zahtevati ali vzpodbujati te subjekte, da
zagotovijo njeno spoštovanje. Čeprav predstavlja popolna izguba
ugodnosti iz privilegirane davčne ureditve, ki je v veljavi za hranilne
vloge pomembno spodbudo k spoštovanju omenjene ureditve, pa iz nobene
ugotovitve v predložitveni sodbi ni razvidno, da takšna ureditev le
potrjuje tako metodo omejevanja donosa na vloge, kot stopnjo najvišjih
obrestnih mer, sprejetih z že obstoječimi sporazumi ali ravnanji. Vendar
 mora nacionalno sodišče nadalje preučiti to točko, če meni, da obstaja
dvom v tem pogledu.19      Glede
 druge točke iz omenjene zakonodaje izhaja, da so si organi oblasti
pridržali moč določati najvišjo obrestno mero za hranilne vloge in te
odgovornosti niso prenesli na nobenega zasebnega gospodarskega subjekta.
 Ta ureditev ima tako uraden značaj, ki ne more biti vprašljiv le zaradi
 preprostega dejstva, ki ga je izpostavila tožeča stranka iz postopka v
glavnem sporu, da je bil, glede na obrazložitev Kraljeve uredbe z dne
13. marca 1986, ta sprejeta po posvetovanju s predstavniki združenj
kreditnih ustanov.20      Na
 prvo in drugo vprašanje se mora tako odgovoriti, da nacionalna zakonska
 ali upravna določba, ki pridrži ugodnost oprostitve davka na dohodek,za
 obresti iz določene vrste hranilnih vlog, samo za vloge, pri katerih
obrestne mere in plačane premije ne presegajo najvišje stopnje, določene
 z zakonodajo, ni nezdružljiva z obveznostmi, ki je naložena državam
članicam s členom 5 Pogodbe o EGS v povezavi s členoma 3(f) in 85 te
Pogodbe, vendar odvisno od morebitnega preizkusa nacionalnega sodišča, s
 katerim, bi se ugotovilo, če omenjena zakonodaja zgolj ne potrjuje tako
 metodo omejevanja donosa na vloge, kot stopnjo najvišje obrestne mere,
ki so bile sprejete pod že obstoječimi sporazumi ali usklajenimi
ravnanji. Tretje vprašanje21      S
 tretjem vprašanjem želi nacionalno sodišče v bistvu izvedeti, ali je
nacionalna zakonska ali upravna določba, ki pridrži zgoraj omenjeno
oprostitev davka le na hranilne vloge, ki so izražene v državni valuti
pri finančnih ustanovah, ki imajo sedež v zadevni državi članici,
združljiva ali ne s členi od 59 do 66 in 95 Pogodbe o EGS.22      Glede
 vprašanja, ali je takšna davčna zakonodaja, ki zadeva donos za določeno
 vrsto hranilnih vlog v bankah, združljiva s členom 59 in naslednjimi
Pogodbe o EGS o prostem opravljanju storitev, je potrebno izpostaviti,
da se bo, glede na člen 61(2) Pogodbe, liberalizacija bančnih storitev,
povezanih s pretokom kapitala izvajala skladno z liberalizacijo pretoka
kapitala.23      Odpiranje
 hranilnih vlog je del pretoka kapitala, naslovljenega „ odprtje in
polog sredstev na tekočih in depozitnih računih, repatriacija ali
uporaba sredstev na tekočem ali depozitnem računu pri kreditnih
institucijah“ v Seznamu D Priloge I Prve direktive Sveta z dne 11. maja
1960 za izvajanje člena 67 Pogodbe (UL, 43, 12.7.1960, str. 921) in
Seznamu C Priloge I, ki je bil zamenjan z Direktivo Sveta 86/566/EGS z
dne 17. novembra 1986, ki spreminja Prvo direktivo (UL, L 332, str. 22).
 Ti pretoki kapitala še niso bile liberalizirani.24      Zato
 v tem primeru določbe Pogodbe o EGS o prostem opravljanju bančnih
storitev v zvezi s pretokom kapitala, ne morejo biti kršene.25      Končno,
 na vprašanje, ali se člen 95 Pogodbe o EGS uporablja za omenjeno davčno
 ureditev, je treba izpostaviti, da prepoved uvedbe notranjih
diskriminatornih in zaščitniških notranjih davkov iz tega člena pokriva
le „izdelke“ drugih držav članic. Hranilne vloge izražene v eni ali
drugi valuti, sodijo, kot je bilo že prej pojasnjeno, v okvir uporabe
členov 61(2) in 67 Pogodbe o EGS. Zato ne predstavljajo izdelkov v
smislu člena 95 te pogodbe.26      Na
 tretje vprašanje je tako treba odgovoriti, da nacionalna zakonska ali
upravna določba, ki pridrži zgoraj omenjeno davčno oprostitev le na
hranilne vloge izražene v domači valuti pri finančnih ustanovah, s
sedežem v zadevni državi članici, ni nezdružljiva s členi od 59 do 66 in
 95 Pogodbe o EGS. Stroški27      Ker
 je ta postopek za Kraljevino Belgijo in Komisijo Evropskih skupnosti
ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o
stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso
stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.Iz
 teh razlogov je Sodišče po odločanju glede vprašanj Vredegerecht za
kanton Beveren predloženih s sodbo z dne 28. oktobra 1986, razsodilo:1)      Nacionalna
 zakonska ali upravna določba, ki pridrži ugodnost oprostitve davka na
dohodek, za obresti iz določene vrste hranilnih vlog, samo za vloge, pri
 katerih obrestne mere in plačane premije ne presegajo najvišje stopnje,
 določene z zakonodajo, ni nezdružljiva z obveznostmi, ki je naložena
državam članicam s členom 5 Pogodbe o EGS v povezavi s členoma 3(f) in
85 te Pogodbe, vendar odvisno od morebitnega preizkusa nacionalnega
sodišča, s katerim, bi se ugotovilo, če omenjena zakonodaja zgolj ne
potrjuje tako metodo omejevanja donosa na vloge, kot stopnjo najvišje
obrestne mere, ki so bile sprejete pod že obstoječimi sporazumi ali
usklajenimi ravnanji.2)      Nacionalna
 zakonska ali upravna določba, ki pridrži zgoraj omenjeno davčno
oprostitev le na hranilne vloge izražene v domači valuti pri finančnih
ustanovah, s sedežem v zadevni državi članici, ni nezdružljiva s členi
od 59 do 66 in 95 Pogodbe o EGS.Bosco
 Moitinho de
Almeida      Koopmans

Everling      Bahlmann
 Galmot
Kakouris       Joliet
       SchockweilerObjavljeno v Luksemburgu dne 21. septembra 1988.Sodni tajnik                                                 PredsednikJ.-G. Giraud A.* Jezik postopka: nizozemščina.


Sodba Sodišča z dne 7. julija 1976. # Lynne Watson in Alessandro Belmann. # Predlog za sprejetje predhodne odločbe: Pretura di Milano - Italija. # Zadeva 118-75.


Sodba Sodišča prve stopnje (tretji razširjeni senat) z dne 3. junija 1999. # Télévision française 1 SA (TF1) proti Komisiji Evropskih skupnosti. # Državne pomoči - Tožba zaradi nedelovanja - Dopustnost. # Zadeva T-17/96.


title: Sodba Splošnega sodišča (peti senat) z dne 9. septembra 2010.#Evropaïki Dynamiki - Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE proti Evropski komisiji.#Javna naročila storitev - Postopek javnega razpisa Urada za publikacije - Opravljanje računalniških storitev - Zavrnitev ponudnikove ponudbe - Tožba za razglasitev ničnosti - Merila in podmerila za oddajo - Obveznost obrazložitve - Enako obravnavanje - Preglednost - Očitna napaka pri presoji - Zloraba pooblastil- Odškodninski zahtevek.#Zadeva T-387/08.

text:
      Sodba Splošnega sodišča (peti senat) z dne 9. septembra 2010 – Evropaïki Dynamiki proti Komisiji
      (Zadeva T-387/08)
      „Javna naročila storitev – Postopek javnega razpisa Urada za publikacije – Opravljanje računalniških storitev – Zavrnitev ponudnikove ponudbe – Ničnostna tožba – Merila in podmerila za oddajo – Obveznost obrazložitve – Enako obravnavanje – Preglednost – Očitna napaka pri presoji – Zloraba pooblastil– Odškodninski zahtevek“
      1.                     Javna naročila Evropskih skupnosti – Oddaja naročila na podlagi javnega razpisa – Diskrecijska pravica institucij – Sodni
            nadzor – Meje (Glej točki 30 in 77.)
      2.                     Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Obseg (člen 253 ES; Uredba Sveta št. 1605/2002, člen 100(2); Uredba Komisije
            št. 2342/2002, člen 149(3)) (Glej točke od 31 do 38, od 58 do 60 in od 63 do 67.)
      Predmet

               Tožba za razglasitev ničnosti odločbe Urada za publikacije Evropske unije z dne 20. junija 2008, s katero je bila zavrnjena
                  ponudba tožeče stranke v okviru javnega razpisa AO 10185 za računalniške storitve vzdrževanja sistemov SEI‑BUD/AMD/CR in povezane
                  storitve, in odločbe o oddaji naročila drugemu ponudniku ter odškodninski zahtevek.

            Izrek

                  1.

                  	Tožba se zavrne.

                  2.

                  	Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE nosi 90 % lastnih stroškov in 90
                     % stroškov Evropske komisije, ta pa nosi 10 % lastnih stroškov in 10 % stroškov Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion
                     Pliroforikis kai Tilematikis.


Sodba Sodišča z dne 6. junija 1995. # Ahmet Bozkurt proti Staatssecretaris van Justitie. # Predlog za sprejetje predhodne odločbe: Raad van State - Nizozemska. # Prosto gibanje delavcev. # Zadeva C-434/93.


Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 25. februarja 1999. # Komisija Evropskih skupnosti proti Cascina Laura Sas di arch. Aldo Delbò & C. in Gariboldi Engineering Company Srl. # Arbitražna klavzula. # Zadeva C-65/97.


title: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 19. maja 2009. # Komisija Evropskih skupnosti proti Irski. # Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2005/60/ES - Pranje denarja in financiranje terorizma - Neopravljen prenos v predpisanem roku. # Zadeva C-532/08.

text:
      Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 19. maja 2009 – Komisija proti Irski
      (Zadeva C-532/08)
      „Neizpolnitev obveznosti države – Direktiva 2005/60/ES – Pranje denarja in financiranje terorizma – Neopravljen prenos v predpisanem roku“
      Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče – Upoštevni položaj – Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (Glej točko 9.)
      Predmet

               Neizpolnitev obveznosti države – Nepravočasno sprejetje ukrepov, ki so potrebni za uskladitev z Direktivo 2005/60/ES Evropskega
                  parlamenta in Sveta z dne 26. oktobra 2005 o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja in financiranje terorizma
                  (UL L 309, str. 15).

            Izrek

                  1)

                  	Irska s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2005/60/ES Evropskega parlamenta
                     in Sveta z dne 26. oktobra 2005 o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja in financiranje terorizma, ni
                     izpolnila obveznosti iz te direktive.

                  2)

                  	Irski se naloži plačilo stroškov postopka.


Sodba Sodišča (peti senat) z dne 3. oktobra 2000. # Industrie des poudres sphériques proti Svetu Evropske unije, Komisiji Evropskih skupnosti, Péchiney électrométallurgie in Chambre syndicale de l'électrométallurgie et de l'électrochimie. # Pritožba - Dopustnost. # Zadeva C-458/98 P.


Sodba Sodišča z dne 21. septembra 1999. # Brentjens' Handelsonderneming BV proti Stichting Bedrijfspensioenfonds voor de Handel in Bouwmaterialen. # Predlog za sprejetje predhodne odločbe: Kantongerecht Roermond - Nizozemska. # Združene zadeve C-115/97 do C-117/97.