title: Zadeva T-212/19: Tožba, vložena 8. aprila 2019 – Apple/EUIPO (Peresa)

text:
               27.5.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/39

      Tožba, vložena 8. aprila 2019 – Apple/EUIPO (Peresa)
      (Zadeva T-212/19)
      (2019/C 182/44)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Apple Inc. (Cupertino, Kalifornija, Združene države) (zastopnika: H. Hartwig in A. von Mühlendahl, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Zadevni sporni model: zahteva za registracijo št. 3012707 -0004

         Izpodbijana odločba: odločba tretjega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 7. januarja 2019 v zadevi R 2533/2017-3

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi izpodbijano odločbo;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški tožeče stranke pred odborom za pritožbe.

         Navajana tožbena razloga

                  —

                  Kršitev člena 11(2) Uredbe Komisije (ES) št. 2245/2002 v povezavi s členom 5 Uredbe Sveta (ES) št. 6/2002;

                  —

                  kršitev člena 12(2) Uredbe Komisije (ES) št. 2245/2002 v povezavi s členom 5 Uredbe Sveta (ES) št. 6/2002.


title: Zadeva T-214/19: Tožba, vložena 8. aprila 2019 – Fleximed/EUIPO – docPrice (Fleximed)

text:
               27.5.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/40

      Tožba, vložena 8. aprila 2019 – Fleximed/EUIPO – docPrice (Fleximed)
      (Zadeva T-214/19)
      (2019/C 182/45)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Fleximed AG (Triesen, Lihtenštajn) (zastopnik: M. Gail, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: docPrice GmbH (Koblenz, Nemčija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Imetnik sporne znamke: tožeča stranka

         Zadevna sporna znamka: besedna znamka Evropske unije Fleximed – znamka Evropske unije št. 12 025 771

         Postopek pred EUIPO: postopek za izbris

         Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 6. februarja 2019 v zadevi R 1121/2018-4

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov.

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  Kršitev člena 60(1)(a) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta v povezavi s členom 8(1)(b) te uredbe.


title: Zadeva C-405/16 P: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 28. marca 2019 – Zvezna republika Nemčija/Evropska komisija (Pritožba — Državne pomoči — Pomoči, dodeljene z nekaterimi določbami spremenjenega nemškega zakona o virih obnovljive energije (EEG iz leta 2012) — Pomoč v korist proizvajalcev električne energije EEG in dajatev EEG, ki je za energetsko intenzivne uporabnike znižana — Sklep, s katerim so pomoči razglašene za delno nezdružljive z notranjim trgom — Pojem „državne pomoči“ — Prednost — Državna sredstva — Javni nadzor sredstev — Ukrep, ki ga je mogoče enačiti z dajatvijo, ki bremeni potrošnjo električne energije)

text:
               3.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 187/3

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 28. marca 2019 – Zvezna republika Nemčija/Evropska komisija
      (Zadeva C-405/16 P) (1)

      (Pritožba - Državne pomoči - Pomoči, dodeljene z nekaterimi določbami spremenjenega nemškega zakona o virih obnovljive energije (EEG iz leta 2012) - Pomoč v korist proizvajalcev električne energije EEG in dajatev EEG, ki je za energetsko intenzivne uporabnike znižana - Sklep, s katerim so pomoči razglašene za delno nezdružljive z notranjim trgom - Pojem „državne pomoči“ - Prednost - Državna sredstva - Javni nadzor sredstev - Ukrep, ki ga je mogoče enačiti z dajatvijo, ki bremeni potrošnjo električne energije)
      (2019/C 187/03)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Pritožnica: Zvezna republika Nemčija (zastopniki: T. Henze in R. Kanitz, agenta, skupaj s T. Lübbigom, Rechtsanwalt)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnika: K. Herrmann in T. Maxian Rusche, agenta)

         Izrek

                  1.

                  Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 10. maja 2016, Nemčija/Komisija (T-47/15, EU:T:2016:281), se razveljavi.

                  2.

                  Sklep Komisije (EU) 2015/1585 z dne 25. novembra 2014 o shemi pomoči SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN) (ki jo je Nemčija izvajala za podporo za električno energijo iz obnovljivih virov in energetsko intenzivne uporabnike) se razglasi za ničen.

                  3.

                  Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov pritožbenega postopka in postopka na prvi stopnji.

         (1)  UL C 326, 5.9.2016.


title: Združene zadeve od C-487/17 do C-489/17: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 28. marca 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione – Italija) – kazenski postopki zoper Alfonsa Verlezza in druge (Predhodno odločanje — Okolje — Direktiva 2008/98/ES in Odločba 2000/532/ES — Odpadki — Razvrstitev pod nevarne odpadke — Odpadki, ki jih je mogoče razvrstiti tako pod oznake za nevarne odpadke kot pod oznake za nenevarne odpadke)

text:
               3.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 187/17

      Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 28. marca 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione – Italija) – kazenski postopki zoper Alfonsa Verlezza in druge
      (Združene zadeve od C-487/17 do C-489/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Okolje - Direktiva 2008/98/ES in Odločba 2000/532/ES - Odpadki - Razvrstitev pod nevarne odpadke - Odpadki, ki jih je mogoče razvrstiti tako pod oznake za nevarne odpadke kot pod oznake za nenevarne odpadke)
      (2019/C 187/19)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Corte suprema di cassazione

         Stranke v postopku v glavni stvari

      Alfonso Verlezza, Riccardo Traversa, Irene Cocco, Francesco Rando, Carmelina Scaglione, Francesco Rizzi, Antonio Giuliano, Enrico Giuliano, Refecta Srl, E. Giovi Srl, Vetreco Srl, SE.IN Srl

         Izrek

                  1.

                  Prilogo III k Direktivi 2008/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 o odpadkih in razveljavitvi nekaterih direktiv o odpadkih in razveljavitvi nekaterih direktiv, kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (EU) št. 1357/2014 z dne 18. decembra 2014 in Prilogo k Odločbi Komisije 2000/532/ES z dne 3. maja 2000 o nadomestitvi Odločbe 94/3/ES o oblikovanju seznama odpadkov skladno s členom 1(a) Direktive Sveta 75/442/EGS o odpadkih in Odločbe Sveta 94/904/ES o oblikovanju seznama nevarnih odpadkov skladno s členom 1(4) Direktive Sveta 91/689/EGS o nevarnih odpadkih, kakor je bila spremenjena s Sklepom Komisije 2014/955/EU z dne 18. decembra 2014, je treba razlagati tako, da mora imetnik odpadka, ki ga je mogoče razvrstiti bodisi pod oznake za nevarne odpadke bodisi pod oznake za nenevarne odpadke in katerega sestava ni takoj znana, za to, da lahko ta odpadek razvrsti, določiti navedeno sestavo in raziskati nevarne snovi, ki so lahko razumno prisotne v tem odpadku, da ugotovi, ali ima ta odpadek nevarne lastnosti, pri čemer lahko v ta namen uporablja vzorčenje, kemijske analize in teste, določene v skladu z Uredbo Komisije (ES) št. 440/2008 z dne 30. maja 2008 o določitvi testnih metod v skladu z Uredbo (ES) št. 1907/2006 Evropskega parlamenta in Sveta o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH), ali katere koli druge na mednarodni ravni uveljavljene vzorčenje, kemijske analize in teste.

                  2.

                  Previdnostno načelo je treba razlagati tako, da je treba odpadek, ki ga je mogoče razvrstiti bodisi pod oznake za nevarne odpadke bodisi pod oznake za nenevarne odpadke in v zvezi s katerim imetnik tudi po čim popolnejši oceni nevarnosti, pri kateri se upoštevajo posebne okoliščine obravnavanega primera, dejansko ne more ugotoviti prisotnosti nevarnih snovi ali ovrednotiti nevarnih lastnosti navedenega odpadka, označiti kot nevaren odpadek.

         (1)  UL C 374, 6.11.2017.


title: Zadeva C-275/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supremo Tribunal de Justiça (Portugalska) 2. aprila 2019 – Sportingbet PLC, Internet Opportunity Entertainment Ltd/Santa Casa da Misericórdia de Lisboa, Sporting Club de Braga, Sporting Club de Braga — Futebol, SAD

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/34

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supremo Tribunal de Justiça (Portugalska) 2. aprila 2019 – Sportingbet PLC, Internet Opportunity Entertainment Ltd/Santa Casa da Misericórdia de Lisboa, Sporting Club de Braga, Sporting Club de Braga — Futebol, SAD
      (Zadeva C-275/19)
      (2019/C 206/39)
      Jezik postopka: portugalščina

         Predložitveno sodišče

      Supremo Tribunal de Justiça

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: Sportingbet PLC, Internet Opportunity Entertainment Ltd

         Nasprotna stranka v postopku s pritožbo: Santa Casa da Misericórdia de Lisboa, Sporting Club de Braga, Sporting Club de Braga — Futebol, SAD

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali se glede na to, da Portugalska Evropske komisije ni obvestila o tehničnih predpisih iz uredbe-zakona 422/89 z dne 2. decembra 1989, navedene določbe, zlasti tiste iz členov 3 [glede na prvotno besedilo] in 9, ne smejo uporabiti in se posamezniki lahko sklicujejo na to njihovo neuporabljivost?

                  2.

                  Ali se glede na to, da Portugalska Evropske komisije ni obvestila o tehničnih predpisih iz zakonske uredbe 282/2003 z dne 8. novembra 2003, navedene določbe, zlasti zgoraj navedena člena 2 in 3, ne smejo uporabiti za ponudnike storitev na Portugalskem?


title: Zadeva C-282/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Napoli (Italija) 3. aprila 2019 – YT in drugi/Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca; Ufficio Scolastico Regionale per la Campania

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/36

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Napoli (Italija) 3. aprila 2019 – YT in drugi/Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca; Ufficio Scolastico Regionale per la Campania
      (Zadeva C-282/19)
      (2019/C 206/41)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunale di Napoli (Italija)

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: YT in drugi

         Toženi stranki: Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca; Ufficio Scolastico Regionale per la Campania

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali drugačna obravnava učiteljev katoliške vere, kot so tožeče stranke, pomeni diskriminacijo iz verskih razlogov v skladu s členom 21 Listine iz Nice in Direktivo 2000/78/ES, oziroma ali je okoliščina, da mora imeti delavec potrdilo o primernosti, ki se lahko prekliče, ustrezen razlog, da se upraviči, da se samo učitelji katoliške vere, kot so tožeče stranke, obravnavajo drugače od drugih učiteljev in niso upravičeni do nobenega ukrepa za preprečevanje zlorab iz določbe 5 okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sklenjenega dne 18. marca 1999, ki je v prilogi k Direktivi Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP (1)?

                  2.

                  Če se ugotovi neposredna diskriminacija v skladu s členom 2(2)(a) Direktive 2000/78/ES (2), in sicer iz verskih razlogov (člen 1), ter neposredna diskriminacija v skladu z Listino iz Nice, se Sodišče sprašuje, katera sredstva lahko uporabi to sodišče, da odpravi posledice, ob upoštevanju, da so bili vsi učitelji, razen učiteljev katoliške vere, upravičeni do izrednega načrta zaposlovanja iz l. 107/15 (zakon št. 107/15) in so bili zaposleni s pogodbo za nedoločen čas, in torej, ali mora to sodišče vzpostaviti delovno razmerje za nedoločen čas s toženim organom javne uprave?

                  3.

                  Ali je treba določbo 5 okvirnega sporazuma iz Direktive 1999/70/ES razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, kakršna je v obravnavani zadevi, v skladu s katero se splošna pravila, ki urejajo delovna razmerja in katerih namen je sankcioniranje zlorabe veriženja pogodb za določen čas s samodejnim preoblikovanjem pogodbe o zaposlitvi za določen čas v pogodbo o zaposlitvi za nedoločen čas, če se delovno razmerje nadaljuje po točno določenem datumu, ne uporabljajo za šolski sektor, zlasti za učitelje katoliške vere, tako da za nedoločen čas omogočajo veriženje pogodb o zaposlitvi za določen čas; zlasti pa, ali je potreba po dogovoru s škofijskim ordinarijem lahko objektiven razlog v skladu s točko 1(a) določbe 5 okvirnega sporazuma ali je treba šteti, da gre za prepovedano diskriminacijo v skladu s členom 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah?

                  4.

                  V primeru pritrdilnega odgovora na tretje vprašanje, ali člen 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, določba 4 okvirnega sporazuma iz Direktive 1999/70/ES in/ali člen 1 Direktive 2000/78/ES omogočajo, da se ne uporabijo predpisi, ki preprečujejo samodejno preoblikovanje pogodbe o zaposlitvi za določen čas v pogodbo o zaposlitvi za nedoločen čas, če delovno razmerje traja dlje od točno določenega datuma?

         (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 368.

         (2)  Direktiva Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 79).


title: Zadeva C-768/18 P: Pritožba, ki jo je Michal Harvilik - HYDRA vložil 7. decembra 2019 zoper sklep Splošnega sodišča (peti senat) z dne 25. septembra 2018 v zadevi T-365/18, Michal Harvilik - HYDRA/Češka republika in Evropsko sodišče za človekove pravice

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/2

      Pritožba, ki jo je Michal Harvilik - HYDRA vložil 7. decembra 2019 zoper sklep Splošnega sodišča (peti senat) z dne 25. septembra 2018 v zadevi T-365/18, Michal Harvilik - HYDRA/Češka republika in Evropsko sodišče za človekove pravice
      (Zadeva C-768/18 P)
      (2019/C 213/02)
      Jezik postopka: slovaščina

         Stranke

         Pritožnik: Michal Harvilik - HYDRA (zastopnik: A. Wagner, odvetnik)

         Drugi stranki v postopku: Češka republika, Evropsko sodišče za človekove pravice
      Sodišče (sedmi senat) je s sklepom z dne 19. marca 2019 odločilo, da pritožba ni dopustna.


title: Zadeva C-190/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Hamburg (Nemčija) 27. februarja 2019 – MG, NH/Germanwings GmbH

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/5

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Hamburg (Nemčija) 27. februarja 2019 – MG, NH/Germanwings GmbH
      (Zadeva C-190/19)
      (2019/C 213/05)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Amtsgericht Hamburg

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: MG, NH

         Tožena stranka: Germanwings GmbH

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali pravica do odškodnine v skladu s členom 7 Uredbe (ES) št. 261/2004 (1) obstaja tudi v primeru, če potnik zaradi sorazmerno majhne zamude pri prihodu zamudi neposredni povezovalni let, posledica česar je zamuda treh ur in več v končnem namembnem kraju, pri čemer pa sta leta opravila različna letalska prevoznika, rezervacijo pa je potrdila potovalna agencija, ki je leta načrtovala za svojo stranko?

         (1)  Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10).


title: Zadeva C-220/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana (Španija) 11. marca 2019 – Promociones Oliva Park S.L./Tribunal Económico Administrativo Regional (TEAR) de la Comunidad Valenciana

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/6

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana (Španija) 11. marca 2019 – Promociones Oliva Park S.L./Tribunal Económico Administrativo Regional (TEAR) de la Comunidad Valenciana
      (Zadeva C-220/19)
      (2019/C 213/06)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Promociones Oliva Park S.L.

         Tožena stranka: Tribunal Económico Administrativo Regional (TEAR) de la Comunidad Valenciana

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 1(2) Direktive 2008/118/ES (1) razlagati tako, da nasprotuje davku, ki je po imenu neposredni davek, kakršen je IVPEE, ki pa se glede na svojo pravo naravo izkaže za posredni davek brez posebnega namena, katerega namen je izključno povečanje prihodkov, pri čemer pa opredelitev v nacionalnem pravu ne more imeti prednosti pred razlago prava Unije, ki se ravna po ciljih, ki so lastni temu pravnemu redu, in glede na objektivne značilnosti davka?

                  2.

                  Ali je v nasprotju s členoma 1 in 3(1), (2) in (3)(a), ta zadnji v povezavi s členom 2(k) Direktive 2009/28/ES, če se IVPEE kljub svoji opredelitvi kot okoljski davek v bistvu pobira samo zaradi povečanja prihodkov in bremeni enako dejavnosti proizvodnje električne energije in njenega vključevanja v elektroenergetski sistem ne glede na njihovo intenzivnost in vpliv na okolje?

                  3.

                  Ali je pravilna razlaga, da načelo svobodne konkurence in spodbujanja uporabe energije iz obnovljivih virov nasprotuje IVPEE, ker enako davčno obravnava energijo iz neobnovljivih virov in energijo iz obnovljivih virov, s čim diskriminira zadnjenavedeno in krši program podpore, določen v členu 2(k) in drugih Direktive 2009/28/ES (2)?

                  4.

                  Nazadnje, ali navedeno načelo svobodne konkurence in členi 32, 33 in 34 (poglavje VIII, Organiziranje dostopa do sistema) Direktive 2009/72/ES (3) nasprotujejo IVPEE, ker se šteje, da omogoča pozitivno diskriminacijo tujih proizvajalcev električne energije v škodo španskih proizvajalcev, s čimer se izkrivlja notranji trg električne energije in dostop do sistema?

         (1)  Direktiva Sveta 2008/118/ES z dne 16. decembra 2008 o splošnem režimu za trošarino in o razveljavitvi Direktive 92/12/EGS (UL 2009, L 9, str. 12).

         (2)  Direktiva 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, spremembi in poznejši razveljavitvi direktiv 2001/77/ES in 2003/30/ES (UL 2009, L 140, str. 16).

         (3)  Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL 2009, L 211, str. 55).


title: Zadeva C-227/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesverwaltungsgericht Steiermark (Avstrija) 14. marca 2019 – DX

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/7

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesverwaltungsgericht Steiermark (Avstrija) 14. marca 2019 – DX
      (Zadeva C-227/19)
      (2019/C 213/07)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landesverwaltungsgericht Steiermark (Avstrija)

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: DX

         Nasprotna stranka: Bürgermeister der Stadt Graz

         Ob udeležbi: Finanzpolizei

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 56 PDEU ter Direktivo Evropskega parlamenta in sveta 96/71/ES z dne 16. decembra 1996 o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev (1) in Direktivo 2014/67/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o izvrševanju Direktive 96/71/EG (2) razlagati tako, da nasprotujejo nacionalnemu predpisu, ki za kršitve formalnih obveznosti pri čezmejnem zagotavljanju dela delavcev, kot je opustitev hranjenja plačnih dokumentov ali opustitev prijave osrednji koordinacijski enoti (prijava OKE), določa zelo visoke upravne globe, zlasti visoke minimalne globe, ki se naložijo kumulativno za vsakega zadevnega delavca?

                  2.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:
                  Ali je treba člen 56 PDEU ter Direktivo 96/71/EG in Direktivo 2014/67/EU razlagati tako, da nasprotujejo naložitvi kumulativnih glob za kršitve formalnih obveznosti pri čezmejnem zagotavljanju dela delavcev brez absolutnih zgornjih mej?

         (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 2, str. 431.

         (2)  Direktiva 2014/67/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o izvrševanju Direktive 96/71/ES o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev in spremembi Uredbe (EU) št. 1024/2012 o upravnem sodelovanju prek informacijskega sistema za notranji trg (uredba IMI), UL L 159, str. 11.


title: Zadeva C-245/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour administrative (Luksemburg) 20. marca 2019 – État du Grand-duché de Luxembourg/B

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/8

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour administrative (Luksemburg) 20. marca 2019 – État du Grand-duché de Luxembourg/B
      (Zadeva C-245/19)
      (2019/C 213/08)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Cour administrative

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: État du Grand-duché de Luxembourg

         Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: B

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člena 7 in 8 ter člen 52(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, po potrebi v povezavi s členom 47 te listine, razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni zakonodaji države članice, ki v okviru ureditve postopka izmenjave informacij na zaprosilo, vzpostavljene zlasti zaradi izvajanja Direktive Sveta 2011/16/EU z dne 15. februarja 2011 o upravnem sodelovanju na področju obdavčevanja in razveljavitvi Direktive 77/799/EGS (1), izključuje vsa pravna sredstva, zlasti sodna, s katerimi bi lahko tretja oseba, pri kateri so informacije, izpodbijala odločbo, s katero ji pristojni organ te države članice naloži obveznost, da mu zaradi odgovora na zaprosilo za izmenjavo informacij, ki ga je podala druga država članica, predloži informacije?

                  2.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je treba člen 1(1) in člen 5 Direktive 2011/16 – po potrebi ob upoštevanju narave sprememb razlage člena 26 vzorčne davčne konvencije OECD – razlagati tako, da zaprosilo za izmenjavo skupaj z odredbo, ki jo pristojni organ zaprošene države članice izda za izpolnitev zaprosila, izpolnjujeta merilo neobstoja očitnega pomanjkanja verjetne pomembnosti, če država članica prosilka navede istovetnost zadevnega davčnega zavezanca, obdobje, na katero se nanaša preiskava v državi članici prosilki, in istovetnost osebe, pri kateri so zadevne informacije, hkrati pa zaprosi za informacije o pogodbah ter z njimi povezanih računih in plačilih, ki niso natančno določeni, vendar so opredeljeni z merili, ki se nanašajo, prvič, na dejstvo, da jih je sklenila opredeljena oseba, pri kateri so informacije, drugič, na njihovo upoštevnost za davčna obdobja, ki so predmet preiskave organov države prosilke, ter, tretjič, na njihovo povezavo z opredeljenim zadevnim davčnim zavezancem?

         (1)  UL 2011, L 64, str. 1.


title: Zadeva C-246/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour administrative (Luksemburg) 20. marca 2019 – État du Grand-duché de Luxembourg/B, C, D, F.C.

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/9

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour administrative (Luksemburg) 20. marca 2019 – État du Grand-duché de Luxembourg/B, C, D, F.C.
      (Zadeva C-246/19)
      (2019/C 213/09)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Cour administrative

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: État du Grand-duché de Luxembourg

         Nasprotne stranke v pritožbenem postopku: B, C, D, F.C.

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člena 7 in 8 ter člen 52(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, po potrebi v povezavi s členom 47 te listine, razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni zakonodaji države članice, ki v okviru ureditve postopka izmenjave informacij na zaprosilo, vzpostavljene zlasti zaradi izvajanja Direktive Sveta 2011/16/EU z dne 15. februarja 2011 o upravnem sodelovanju na področju obdavčevanja in razveljavitvi Direktive 77/799/EGS (1), izključuje vsa pravna sredstva, zlasti sodna, s katerimi bi lahko tretja oseba, pri kateri so informacije, izpodbijala odločbo, s katero ji pristojni organ te države članice naloži obveznost, da mu zaradi odgovora na zaprosilo za izmenjavo informacij, ki ga je podala druga država članica, predloži informacije?

                  2.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je treba člen 1(1) in člen 5 Direktive 2011/16 – po potrebi ob upoštevanju narave sprememb razlage člena 26 vzorčne davčne konvencije OECD – razlagati tako, da zaprosilo za izmenjavo skupaj z odredbo, ki jo pristojni organ zaprošene države članice izda za izpolnitev zaprosila, izpolnjujeta merilo neobstoja očitnega pomanjkanja verjetne pomembnosti, če država članica prosilka navede istovetnost zadevnega davčnega zavezanca, obdobje, na katero se nanaša preiskava v državi članici prosilki, in istovetnost osebe, pri kateri so zadevne informacije, hkrati pa zaprosi za informacije o pogodbah ter z njimi povezanih računih in plačilih, ki niso natančno določeni, vendar so opredeljeni z merili, ki se nanašajo, prvič, na dejstvo, da jih je sklenila opredeljena oseba, pri kateri so informacije, drugič, na njihovo upoštevnost za davčna obdobja, ki so predmet preiskave organov države prosilke, ter, tretjič, na njihovo povezavo z opredeljenim zadevnim davčnim zavezancem?

         (1)  UL 2011, L 64, str. 1.


title: Zadeva C-248/19: Tožba, vložena 20. marca 2019 – Evropska komisija/Republika Ciper

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/10

      Tožba, vložena 20. marca 2019 – Evropska komisija/Republika Ciper
      (Zadeva C-248/19)
      (2019/C 213/10)
      Jezik postopka: grščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: D. Triantafyllou in R. Manhaeve)

         Tožena stranka: Republika Ciper

         Predlog tožeče stranke

                  —

                  Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj ugotovi, da

                              —

                              Republika Ciper s tem, da ni poskrbela za vzpostavitev kanalizacijskega sistema v 31 aglomeracijah (Aradippou, Ipsonas, Dali, Varoklini, Deryneia, Sotira, Xylofagou, Pervolia, Kolossi, Poli Chrysochous, Leivadia, Dromolaxia, Pera Chorio-Nisou, Liopetri, Avgorou, Paliometocho, Kiti, Frenaros, Ormideia, Kokkinotrimithia, Trachoni, Episkopi, Xylotympou, Pano Polemidia, Pyla, Lympia, Parekklisia, Kakopetria, Achna, Meneou in Pyrgos), kot predpisuje člen 3 Direktive 91/271/EGS (1) in Priloga I, točka A, k tej direktivi, ter

                              —

                              ni zagotovila, da so v zgoraj navedenih aglomeracijah komunalne odpadne vode, ki se odvajajo v kanalizacijske sisteme, pred izpustom obdelane v sekundarnem postopku čiščenja ali v primerljivem postopku v skladu s členi 4, 10 in 15 Direktive 91/271/EGS in Priloge I, točki B in D, k tej direktivi,
                              ni izpolnila obveznosti iz členov 3, 4, 10 in 15 Direktive 91/271/EGS o čiščenju komunalne odpadne vode ter iz Priloge I k tej direktivi;

                              —

                              Republiki Ciper naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

                  1.

                  Ker Republika Ciper ni vzpostavila integriranega in operativnega komunalnega sistema, ni spoštovala roka 31. december 2012, ki je bil določen z Direktivo 91/271/EGS o čiščenju komunalne odpadne vode (kakor je bil podaljšan s pogodbo o pristopu Republike Ciper k Evropski uniji) v štirih aglomeracijah, v katerih je populacijski ekvivalent večji od 10 000, kar zadeva zbiranje (člen 3) in zato obdelavo v sekundarnem postopku čiščenja komunalne odpadne vode (člen 4) ter naprave in nadzor, povezane s to obdelavo (člena 10 in 15).

                  2.

                  Ker Republika Ciper ni vzpostavila integriranega in operativnega komunalnega sistema, ni spoštovala roka 31. december 2012, ki je bil določen z Direktivo 91/271/EGS o čiščenju komunalne odpadne vode (kakor je bil podaljšan s pogodbo o pristopu Republike Ciper k Evropski uniji) v 27 aglomeracijah, v katerih je populacijski ekvivalent med 2000 in 10 000, kar zadeva zbiranje (člen 3) in zato obdelavo v sekundarnem postopku čiščenja komunalne odpadne vode (člen 4) ter naprave in nadzor, povezane s to obdelavo (člena 10 in 15).

         (1)  Direktiva Sveta z dne 21. maja 1991 o čiščenju komunalne odpadne vode (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 26).


title: Zadeva C-256/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Wien (Avstrija) 26. marca 2019 – S.A.D. Maler und Anstreicher OG

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/11

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Wien (Avstrija) 26. marca 2019 – S.A.D. Maler und Anstreicher OG
      (Zadeva C-256/19)
      (2019/C 213/11)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Verwaltungsgericht Wien (Avstrija)

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: S.A.D. Maler und Anstreicher OG

         Nasprotna stranka: Magistrat der Stadt Wien

         Druga udeležena stranka: Bauarbeiter Urlaubs- und Abfertigungskasse

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1)

                  Ali je treba člen 19(1), drugi pododstavek, PEU v povezavi s členom 47 Listine ter načelo učinkovitosti, vsaj kar zadeva nacionalni pravni red, ki za namene zagotavljanja neodvisnosti in nepristranskosti sodišč v svoji ustavi določa temeljno pravico do dodeljevanja zadev sodnikom v skladu s fiksno porazdelitvijo dela, ki je vnaprej določena glede na splošna pravila, razlagati tako, da mora zakonodajalec zagotoviti, da je to temeljnopravno jamstvo učinkovito in ne zgolj teoretično?

                              1a)

                              Dodatno vprašanje: če je odgovor na vprašanje 1 nikalen:
                              Ali člen 19(1), drugi pododstavek, PEU v povezavi s členom 47 Listine ter načelo učinkovitosti v nacionalnem pravnem redu, v katerem je temeljna pravica fiksne porazdelitve dela določena v ustavi, zakonodajalcu nalagata kakršne koli obveznosti zagotovitve, in če da, kakšne?

                              1b)

                              Dodatni vprašanji: če je odgovor na vprašanje 1 pritrdilen:

                                          1b- 1)

                                          Ali člen 19(1), drugi pododstavek, PEU v povezavi s členom 47 Listine ter načelo učinkovitosti, vsaj kar zadeva nacionalni pravni red, v katerem je temeljna pravica fiksne porazdelitve dela določena v ustavi, zahtevata, da se ne upošteva navodilo oziroma akt glede dodelitve zadeve sodniku, ki ga je glede na zakon, ki ureja to navodilo oziroma akt, izdal nepristojen organ?

                                          1b- 2)

                                          Ali člen 19(1), drugi pododstavek, PEU v povezavi s členom 47 Listine ter načelo učinkovitosti, vsaj kar zadeva nacionalni pravni red, v katerem je temeljna pravica fiksne porazdelitve dela določena v ustavi, zahtevata, da se s poslovnikom o notranjem poslovanju sodišča organu, ki dodeljuje sodne spise, lahko v tem primeru pri odločitvi o dodelitvi prizna, če sploh, le že vnaprej določena ozka diskrecijska pravica?

                  2)

                  Ali je treba člen 19(1), drugi pododstavek, PEU v povezavi s členom 47 Listine ter načelo učinkovitosti, vsaj kar zadeva nacionalni pravni red, ki za namene zagotavljanja neodvisnosti in nepristranskosti sodišč v svoji ustavi določa temeljno pravico do dodeljevanja zadev sodnikom v skladu s fiksno porazdelitvijo dela, ki je vnaprej določena glede na splošna pravila, razlagati tako, da mora biti sodniku, ki ima pomisleke, prvič, glede zakonitosti interne porazdelitve dela na sodišču, oziroma, drugič, glede zakonitosti odločitve (posebej odločitve o dodelitvi zadeve), s katero se izvršujejo pravila o interni porazdelitvi dela na sodišču in ki neposredno zadeva delo tega sodnika, omogočeno, da v zvezi s temi pomisleki vloži pravno sredstvo na drugo sodišče (pri čemer to pravno sredstvo tega sodnika posebej finančno ne bremeni), ki ima polna pooblastila za preizkus zakonitosti domnevno nezakonitega akta?
                  Če je odgovor nikalen: Ali obstajajo kakršne koli druge določbe, ki jih mora opredeliti zakonodajalec, ki zagotavljajo, da sodnik lahko doseže zakonitost pri upoštevanju zakonskih določb, ki se nanašajo nanj, glede spoštovanja zakonskih določb (posebej internih, ki veljajo na sodišču) v zvezi z dodeljevanjem zadev?

                  3)

                  Ali je treba člen 19(1), drugi pododstavek, PEU v povezavi s členom 47 Listine ter načelo učinkovitosti, vsaj kar zadeva nacionalni pravni red, ki za namene zagotavljanja neodvisnosti in nepristranskosti sodišč v svoji ustavi določa temeljno pravico do dodeljevanja zadev sodnikom v skladu s fiksno porazdelitvijo dela, ki je vnaprej določena glede na splošna pravila, razlagati tako, da mora biti stranki sodnega postopka, ki ima pomisleke, prvič, glede zakonitosti določbe o interni porazdelitvi dela na sodišču, vnaprej določene za njen postopek, oziroma, drugič, glede zakonitosti dodelitve tega postopka določenemu sodniku, omogočeno, da še pred izdajo sodne odločbe v zvezi s temi pomisleki vloži pravno sredstvo na drugo sodišče (pri čemer to pravno sredstvo te stranke finančno prekomerno ne bremeni), ki ima polna pooblastila za preizkus zakonitosti domnevno nezakonitega akta?
                  Če je odgovor nikalen: Ali obstajajo kakršne koli druge zahteve, ki jih mora opredeliti zakonodajalec, ki zagotavljajo, da lahko stranka še pred izdajo sodne odločbe doseže zakonitost pri spoštovanju njene temeljne pravice do „zakonitega sodnika“?

                  4)

                  Ali je treba člen 19(1), drugi pododstavek, PEU v povezavi s členom 47 Listine ter načelo učinkovitosti, vsaj kar zadeva nacionalni pravni red, ki za namene zagotavljanja neodvisnosti in nepristranskosti sodišč v svoji ustavi določa temeljno pravico do dodeljevanja zadev sodnikom v skladu s fiksno porazdelitvijo dela, ki je vnaprej določena glede na splošna pravila, razlagati tako, da sta interna porazdelitev dela na sodišču in interna dokumentacija v zvezi s prispetjem zadev na sodišče tako pregledni in razumljivi, da lahko sodnik oziroma stranka brez posebnih težav preverita ujemanje konkretne dodelitve zadeve sodniku oziroma določenemu senatu z določbami interne porazdelitve dela na sodišču?
                  Če je odgovor nikalen: Ali obstajajo kakršne koli druge zahteve, ki jih mora opredeliti zakonodajalec, ki zagotavljajo, da se sodnik oziroma stranka lahko seznanita z zakonitostjo določene dodelitve zadeve?

                  5)

                  Ali je treba člen 19(1), drugi pododstavek, PEU v povezavi s členom 47 Listine ter načelo učinkovitosti, vsaj kar zadeva nacionalni pravni red, ki za namene zagotavljanja neodvisnosti in nepristranskosti sodišč v svoji ustavi določa temeljno pravico do dodeljevanja zadev sodnikom v skladu s fiksno porazdelitvijo dela, ki je vnaprej določena glede na splošna pravila, razlagati tako, da mora biti strankam postopka in sodniku v sodnem postopku, ne da bi morali sami prispevati k temu, omogočeno, da vsebinsko razumejo določbe o porazdelitvi dela, ter da jim mora biti na ta način omogočeno, da preverijo zakonitost dodelitve zadeve sodniku oziroma določenemu senatu?
                  Če je odgovor nikalen: Ali obstajajo kakršne koli druge zahteve, ki jih mora opredeliti zakonodajalec, ki zagotavljajo, da se sodnik oziroma stranka lahko seznanita z zakonitostjo določene dodelitve zadeve?

                  6)

                  Kakšne obveznosti ukrepanja ima sodnik ob upoštevanju njegove obveznosti, izhajajoče iz prava Unije, glede spoštovanja postopkovnih določb prava Unije, ki ga (zunanji ali interni) akt, katerega ne more izpodbijati, zavezuje k ravnanju, ki krši pravo Unije in pravice strank?


title: Zadeva C-284/19 P: Pritožba, ki jo je Andrew Clarke vložil 3. aprila 2019 zoper sklep Splošnega sodišča (peti senat) z dne 25. marca 2019 v zadevi T-731/18, Clarke/Komisija

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/13

      Pritožba, ki jo je Andrew Clarke vložil 3. aprila 2019 zoper sklep Splošnega sodišča (peti senat) z dne 25. marca 2019 v zadevi T-731/18, Clarke/Komisija
      (Zadeva C-284/19 P)
      (2019/C 213/12)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnik: Andrew Clarke (zastopnik: E. Lock, Solicitor)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija

         Predlogi

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  vrne zadevo Splošnemu sodišču v obravnavo ob upoštevanju ugotovitev Sodišča;

                  —

                  naloži, da najkasneje do 12. aprila 2019 (ali drugega datuma, na katerega se lahko obdobje iz člena 50 PDEU podaljša)

                              a)

                              Splošno sodišče obravnava to zadevo v skladu s časovnim razporedom in na tak način, da lahko o njej dokončno odloči;

                              b)

                              Komisija kot začasno odredbo Združenemu kraljestvu predloži obrazloženo mnenje, v katerem predstavi svoje stališče o kršitvah prava Unije, ki izhajajo iz dopisa pritožniku z dne 25. oktobra 2018;

                  —

                  naloži, da imata stranki, če je to ustrezno, možnost, da od Splošnega sodišča zahtevata dodatna navodila;

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov pritožnice.

         Pritožbeni razlog in bistvene trditve

      Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja en tožbeni razlog.
      Splošno sodišče je v svojem sklepu z dne 25. marca 2019 napačno razlagalo pritožničin zahtevek iz njene tožbe, napačno je ugotovilo, da pritožnica nima podlage za svojo tožbo ter da samo ni pristojno za sprejetje predlagane odredbe.
      Pritožnica ni predlagala, naj Komisija proti Združenemu kraljestvu sproži postopek za ugotavljanje kršitev. Predlagala se je razglasitev ničnosti dveh odločb Komisije, od katerih je eno Splošno sodišče napačno potrdilo. V zvezi s tem sodna praksa, na katero se sklicuje Sodišče, ne podpira predloga, za utemeljitev katerega se navaja, ali ni upoštevna. Pritožnica ima pravico zahtevati razglasitev ničnosti teh odločb, in sicer v delu, kjer so naslovljene nanjo in/ali ju neposredno in posamično zadevata. Podredno, pritožnica je poleg tega upravičena, da zahteva sprejetje odločitve na podlagi člena 265 PDEU, in sicer ker Komisija ni ukrepala, in sicer ker Združenemu kraljestvu v nasprotju s prvim delom člena 258 ni predložila obrazloženega mnenja, upoštevaje pri tem njeno implicitno sprejetje v drugi od teh odločb, da bo v skladu z diskrecijsko pravico iz drugega dela člena 258 PDEU ugotovila, da je Združeno kraljestvo kršilo pravo Unije. Zgoraj navedeno temelji na tem, da naj bi obrazloženo mnenje moralo biti naslovljeno tudi na pritožnico in/ali bi jo neposredno in posamično zadevalo. Pritožnica ima poleg tega pravico zahtevati sprejetje odredbe in začasnih ukrepov glede svoje tožbe v smislu člena 265 PDEU.


title: Zadeva C-290/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Krajský súd v Trnave (Slovaška) 9. aprila 2019 – RN/Home Credit Slovakia a.s.

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/14

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Krajský súd v Trnave (Slovaška) 9. aprila 2019 – RN/Home Credit Slovakia a.s.
      (Zadeva C-290/19)
      (2019/C 213/13)
      Jezik postopka: slovaščina

         Predložitveno sodišče

      Krajský súd v Trnave

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: RN

         Tožena stranka: Home Credit Slovakia a.s.

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba člen 10(1)(g) Direktive 2008/48/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah in razveljavitvi Direktive Sveta 87/102/EGS razlagati tako, da potrošniška kreditna pogodba izpolnjuje zahtevo iz navedene določbe, če efektivna obrestna mera v njej ni določena z navedbo natančnega podatka v odstotkih, temveč z intervalom med dvema podatkoma (od do)?

         (1)  UL 2008, L 133, str. 66.


title: Zadeva C-298/19: Tožba, vložena 11. aprila 2019 – Evropska komisija/Helenska republika

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/15

      Tožba, vložena 11. aprila 2019 – Evropska komisija/Helenska republika
      (Zadeva C-298/19)
      (2019/C 213/14)
      Jezik postopka: grščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: M. Konstantinidis in E. Manhaeve, agenta)

         Tožena stranka: Helenska republika

         Predlog tožeče stranke

      Komisija Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  ugotovi, da Helenska republika s tem, da ni sprejela vseh ukrepov za izvršitev sodbe Sodišča z dne 23. aprila 2015 v zadevi C-149/14, Komisija/Helenska republika (1), ni izpolnila obveznosti iz člena 260(1) PDEU;

                  —

                  Helenski republiki naloži, da plača denarno kazen v višini 23.753,25 EUR za vsak dan zamude pri izvršitvi sodbe v zadevi C-149/14 od dneva razglasitve sodbe v navedeni zadevi do dneva izvršitve sodbe v tej isti zadevi;

                  —

                  Helenski republiki naloži plačilo pavšalnega zneska 2.639,25 EUR na dan od datuma razglasitve sodbe v zadevi C-149/14 do datuma razglasitve sodbe v tej zadevi ali datuma izvršitve sodbe v zadevi C-149/14, če bo to nastopilo prej, in ji, če ta znesek ne bo višji, naloži plačilo minimalnega pavšalnega zneska v višini 1 310 000 EUR;

                  —

                  Helenski republiki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

                  1.

                  V skladu s členom 260(1) PDEU mora Helenska republika sprejeti ukrepe, potrebne za izvršitev sodba Sodišča v zadevi C-149/14. Vendar pa Helenska republika ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za izvršitev izreka te sodba. Zlasti Helenska republika ni sprejela akcijskega programa v zvezi z ranljivimi območji, na katerih so površinske in podzemne vode, ki jih onesnažujejo nitrati iz kmetijstva. Zato se je Komisija odločila, da pri sodišču vloži tožbo.

                  2.

                  V tožbi Komisija predlaga Sodišču, naj Helenski republiki naloži plačilo dnevnega pavšalnega zneska v višini 2.639,25 EUR in dnevne denarne kazni v višini 23.753,25 EUR. Višina pavšalnega zneska in znesek kazni sta bila izračunana ob upoštevanju teže in trajanja kršitve ter odvračilnega učinka glede na finančno zmožnost te države članice.

         (1)  EU:C:2015:264.


title: Zadeva C-306/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) 15. aprila 2019 – Milis Energy SpA/Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei Servizi Energetici SpA - GSE

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/18

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) 15. aprila 2019 – Milis Energy SpA/Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei Servizi Energetici SpA - GSE
      (Zadeva C-306/19)
      (2019/C 213/17)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Milis Energy SpA

         Tožene stranke: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei Servizi Energetici SpA - GSE

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali pravo Evropske unije nasprotuje uporabi nacionalne določbe, kot je člen 26(2) in (3) uredbe-zakona št. 91/2014, kot je bila potrjena v zakon z zakonom št. 116/2014, ki določa znatno zmanjšanje oziroma časovno zakasnitev izplačila spodbud, ki so že bile določene z zakonom in opredeljene v zadevnih pogodbah, sklenjenih med proizvajalci električne energije s fotonapetostno pretvorbo in javno družbo Gestore dei servizi energetici S.p.A. (upravljavec energetskih storitev); zlasti pa, ali je navedena nacionalna določba združljiva s splošnimi načeli prava Evropske unije glede varstva legitimnih pričakovanj, pravne varnosti, lojalnega sodelovanja in polnega učinka; s členoma 16 in 17 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah; z Direktivo 2009/28/ES (1) in s pravili glede programov podpore, ki jih ta določa; ter s členom 216(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti v zvezi z Pogodbo o energetski listini?

         (1)  Direktiva 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, spremembi in poznejši razveljavitvi direktiv 2001/77/ES in 2003/30/ES (UL 2009, L 140, str. 16).


title: Zadeva C-337/19 P: Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 24. aprila 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi razširjeni senat) z dne 14. februarja 2019 v združenih zadevah T-131/16 in T-263/16, Belgija in Magnetrol International/Komisija

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/20

      Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 24. aprila 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi razširjeni senat) z dne 14. februarja 2019 v združenih zadevah T-131/16 in T-263/16, Belgija in Magnetrol International/Komisija
      (Zadeva C-337/19 P)
      (2019/C 213/19)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnica: Evropska komisija (zastopnika: P.J. Loewenthal in F. Tomat, agenta)

         Druge stranke v postopku: Kraljevina Belgija, Magnetrol International, Irska

         Predlog

      Pritožnica Sodišču predlaga naj:

                  —

                  razveljavi sodbo Splošnega sodišča (sedmi razširjeni senat) z dne 14. februarja 2019 v združenih zadevah T-131/16 in T-263/16 Belgium and Magnetrol International/Komisija EU:T:2019:91 v delu, v katerem je v njej ugotovljeno, da je v Sklepu Komisije (EU) 2016/1699 (1) z dne 11. januarja 2016 o shemi državne pomoči v zvezi z oprostitvijo presežnega dobička SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), ki jo je izvedla Belgija, sistem „presežnega dobička“ napačno opredeljen kot shema v smislu člena 1(d) Uredbe 2015/1589 (2);

                  —

                  zadevo vrne v razsojanje Splošnemu Sodišču, da to odloči o zahtevkih, o katerih še ni bilo odločeno, in

                  —

                  pridrži odločitev o stroških postopka na prvi stopnji in pritožbenega postopka.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnica trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da je bila opredelitev davčne prakse v zvezi z odločanjem o „presežnem dobičku“, ki jo je Belgija izvedla v letih od 2004 do 2014, kot sheme v smislu člena 1(d) Uredbe 2015/1589, napačna.
      Splošno sodišče je napačno razlagalo prvi pogoj iz člena 1(d) in izkrivilo točke od 94 do 110 obrazložitve izpodbijanega sklepa s tem, da je ugotovilo, je Komisija štela, da so zgolj zakonski akti, navedeni v točki 99 obrazložitve, podlaga za shemo „presežnega dobička“.
      Splošno sodišče je napačno razlagalo drugi pogoj iz člena 1(d) in izkrivilo točke od 100 do 108 obrazložitve izpodbijanega sklepa s tem, da je ugotovilo, da je odobritev oprostitve „presežnega dobička“ zahtevala sprejetje nadaljnjih izvedbenih ukrepov.
      Splošno sodišče je napačno razlagalo tretji pogoj iz člena 1(d) ter izkrivilo točke 66, 102, 103, 109, 139 in 140 obrazložitve izpodbijanega sklepa s tem, da je ugotovilo, da so za opredelitev upravičencev za oprostitev „presežnega dobička“ potrebni nadaljnji izvedbeni ukrepi.
      Nazadnje, Splošno sodišče je kršilo ratio legis člena 1(d) s tem, da je ugotovilo, da je Komisija sistem „presežnega dobička“ napačno opredelila kot shemo v smislu te določbe.

         (1)  UL 2016, L 260, str. 61.

         (2)  Uredba Sveta (EU) 2015/1589 z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije (UL 2015, L 248, str. 9).


title: Zadeva C-349/19 P: Pritožba, ki jo je Almashreq Investment Fund vložila 29. aprila 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 28. februarja 2019 v zadevi T-415/16, Almashreq Investment Fund/Svet

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/22

      Pritožba, ki jo je Almashreq Investment Fund vložila 29. aprila 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 28. februarja 2019 v zadevi T-415/16, Almashreq Investment Fund/Svet
      (Zadeva C-349/19 P)
      (2019/C 213/21)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Pritožnica: Almashreq Investment Fund (zastopnik: E. Ruchat, avocat)

         Druga stranka v postopku: Svet Evropske unije

         Predlogi

                  —

                  Ugotovi naj se, da je ta pritožba dopustna in utemeljena;

                  —

                  sodba z dne 28. februarja 2019 (T-415/16) naj se zato razveljavi.

            Na podlagi novih določb naj se poleg tega:

                  —

                  razglasi ničnost Sklepa (SZVP) 2016/850 z dne 27. maja 2016 (1) in njegovih poznejših izvedbenih aktov v delu, v katerem se nanašajo na pritožnico;

                  —

                  Svetu naloži plačilo stroškov.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja tri razloge.
      Prvi pritožbeni razlog: napačna uporaba prava, ker je Splošno sodišče kršilo pravico pritožnice do izjave, določeno v členu 41 Listine o temeljnih pravicah, pred sprejetjem novih omejevalnih ukrepov.
      Drugi pritožbeni razlog: napačna uporaba prava in na izkrivljanje dejstev, ker Splošno sodišče ni upoštevalo člankov, ki jih je pritožnica predložila v utemeljitev svoje ničnostne tožbe, da bi dokazala, da ne podpira sirskega režima.
      Tretji pritožbeni razlog: napačna uporaba prava, ker Splošno sodišče ni presodilo, da sta člena 27 in 28 Sklepa 2013/255/SZVP, v skladu s katerima je pripadnost družini Al-Assad oziroma družini Makhlouf samostojen dejavnik, ki utemeljuje naložitev sankcij in hkrati obrne dokazno breme, nezakonita.

         (1)  Sklep Sveta (SZVP) 2016/850 z dne 27. maja 2016 o spremembi Sklepa 2013/255/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji (UL 2016, L 141, str. 125).


title: Zadeva C-350/19 P: Pritožba, ki jo je Souruh SA vložila 29. aprila 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 28. februarja 2019 v zadevi T-440/16, Souruh/Svet

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/23

      Pritožba, ki jo je Souruh SA vložila 29. aprila 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 28. februarja 2019 v zadevi T-440/16, Souruh/Svet
      (Zadeva C-350/19 P)
      (2019/C 213/22)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Pritožnica: Souruh SA (zastopnik: E. Ruchat, avocat)

         Druga stranka v postopku: Svet Evropske unije

         Predlogi

                  —

                  Ugotovi naj se, da je ta pritožba dopustna in utemeljena;

                  —

                  sodba z dne 28. februarja 2019 (T-440/16) naj se zato razveljavi.

            Na podlagi novih določb naj se poleg tega:

                  —

                  razglasi ničnost Sklepa (SZVP) 2016/850 z dne 27. maja 2016 (1) in njegovih poznejših izvedbenih aktov v delu, v katerem se nanašajo na pritožnico;

                  —

                  Svetu naloži plačilo stroškov.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja tri razloge.
      Prvi pritožbeni razlog: napačna uporaba prava, ker je Splošno sodišče kršilo pravico pritožnice do izjave, določeno v členu 41 Listine o temeljnih pravicah, pred sprejetjem novih omejevalnih ukrepov.
      Drugi pritožbeni razlog: napačna uporaba prava in na izkrivljanje dejstev, ker Splošno sodišče ni upoštevalo člankov, ki jih je pritožnica predložila v utemeljitev svoje ničnostne tožbe, da bi dokazala, da ne podpira sirskega režima.
      Tretji pritožbeni razlog: napačna uporaba prava, ker Splošno sodišče ni presodilo, da sta člena 27 in 28 Sklepa 2013/255/SZVP, v skladu s katerima je pripadnost družini Al-Assad oziroma družini Makhlouf samostojen dejavnik, ki utemeljuje naložitev sankcij in hkrati obrne dokazno breme, nezakonita.

         (1)  Sklep Sveta (SZVP) 2016/850 z dne 27. maja 2016 o spremembi Sklepa 2013/255/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji (UL 2016, L 141, str. 125).


title: Zadeva C-371/19: Tožba, vložena 10. maja 2019 – Evropska komisija/Zvezna republika Nemčija

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/24

      Tožba, vložena 10. maja 2019 – Evropska komisija/Zvezna republika Nemčija
      (Zadeva C-371/19)
      (2019/C 213/23)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Jokubauskaitė in R. Pethke, agenta)

         Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija

         Predloga tožeče stranke

      Tožeča stranka predlaga, naj Sodišče:

                  —

                  ugotovi, da Zvezna republika Nemčija ni izpolnila svojih obveznosti iz členov 170 in 171 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1), in člena 5 Direktive Sveta 2008/9/ES z dne 12. februarja 2008 o podrobnih pravilih za vračilo davka na dodano vrednost, opredeljenih v Direktivi 2006/112/ES, davčnim zavezancem, ki nimajo sedeža v državi članici vračila, ampak v drugi državi članici (2), ker sistematično ni zahtevala podatkov, ki niso bili vsebovani v zahtevku za vračilo davka na dodano vrednost, in je namesto tega zahtevke za vračilo v teh primerih neposredno zavračala, če je bilo takšne podatke mogoče naknadno predložiti samo po prekluzivnem roku, ki je 30. september;

                  —

                  Zvezni republiki Nemčiji naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Evropska komisija svojo tožbo opira na naslednje tri tožbene razloge:

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog – kršitev načela nevtralnosti davka na dodano vrednost
                  Zvezna republika Nemčija je po mnenju Komisije kršila načelo nevtralnosti davka na dodano vrednost iz členov 170 in 171 Direktive 2006/112 in člena 5 Direktive 2008/9, v skladu s katerim mora biti po pridobitvi blaga in po prejetju storitev davek na dodano vrednost, plačan na predhodnih stopnjah, povrnjen davčnemu zavezancu.
                  Načelo nevtralnosti davka na dodano vrednost po njenem mnenju zahteva, da se ugodi zahtevkom za vračilo, ki izpolnjujejo vsebinske zahteve. V primeru dvoma, ali so izpolnjene vsebinske zahteve, je mogoče zahtevke na podlagi člena 5 v povezavi s členom 21, prvi pododstavek, prvi stavek, Direktive 2008/9 zavrniti samo, če država članica vračila z zahtevami za informacije na podlagi člena 20 te direktive ni bila uspešna.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog – kršitev načela polnega učinka pravice za vračilo davka na dodano vrednost
                  Razlaga člena 20(1) Direktive 2008/9, ki jo zagovarja Zvezna republika Nemčija, ovira učinkovito uveljavljanje zahtevka za vračilo davka na dodano vrednost s strani davčnih zavezancev, ki nimajo sedeža v državi članici vračila. Upravna praksa nemških davčnih organov ovira te davčne zavezance v njihovih pravicah, ki izhajajo iz členov 170 in 171 Direktive 2006/112 ter člena 5 Direktive 2008/9.
                  Da bi se kar najbolj upoštevalo načelo nevtralnosti, polni učinek direktiv 2006/112 in 2008/9 zahteva, da se izvrši pravice za vračilo davka na dodano vrednost, ki obstajajo v vsebinskem smislu. Namen predpisov je, da se pri pridobitvi blaga in pri prejemanju storitev v celoti povrne davek na dodano vrednost, plačan na predhodnih stopnjah, in da se s tem tudi v primeru čezmejnih dobav ustvari v veliki meri enake konkurenčne pogoje za vse davčne zavezance. V ta namen je treba sprejeti vse primerne upravne ukrepe, ki so določeni v Direktivi in so namenjeni uveljavitvi zahtevkov za vračilo davka na dodano vrednost.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog ‒ kršitev načela varstva zaupanja v pravo
                  Sistematično zavračanje Zvezne republike Nemčije zahtevati dodatne informacije in račune v skladu s členom 20(1) Direktive 2008/9 je po mnenju Komisije v nasprotju z načelom zaupanja v pravo. Po prejetju potrdila o prejemu zahtevka za vračilo bi moral vsak davčni zavezanec imeti zaupanje, da bo njegov zahtevek obravnavan v skladu z določbami navedene direktive. Če ni tako, je po mnenju Komisije omajano njegovo zaupanje, da bo njegov zahtevek obravnavan zakonito.

         (1)  UL 2006, L 347, str. 1.

         (2)  UL 2008, L 44, str. 23.


title: Zadeva T-748/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 2. maja 2019 – QH/Parlament (Javni uslužbenci — Začasni uslužbenci — Člen 24 Kadrovskih predpisov — Prošnja za pomoč — Člen 12a Kadrovskih predpisov — Psihično nadlegovanje — Odločba o zavrnitvi prošnje za pomoč — Načeli objektivnosti in nepristranskosti — Pravica do dobrega upravljanja — Pravica do izjave)

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/26

      Sodba Splošnega sodišča z dne 2. maja 2019 – QH/Parlament
      (Zadeva T-748/16) (1)

      (Javni uslužbenci - Začasni uslužbenci - Člen 24 Kadrovskih predpisov - Prošnja za pomoč - Člen 12a Kadrovskih predpisov - Psihično nadlegovanje - Odločba o zavrnitvi prošnje za pomoč - Načeli objektivnosti in nepristranskosti - Pravica do dobrega upravljanja - Pravica do izjave)
      (2019/C 213/24)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: QH (zastopnika: sprva N. Lhoëst in S. Michiels, nato N. Lhoëst, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropski parlament (zastopnici: M. Ecker in Í. Ní Riagáin Düro, agentki)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 270 PDEU, prvič, za razglasitev ničnosti odločbe Parlamenta z dne 26. januarja 2016, s katero je organ, pooblaščenemu za sklepanje pogodb o zaposlitvi pri tej instituciji, zavrnil prošnjo za pomoč, ki jo je tožeča stranka vložila 11. decembra 2014, in odločbe z dne 12. julija 2016, s katero je organ, pooblaščen za sklepanje pogodb o zaposlitvi, zavrnil pritožbo tožeče stranke, ter drugič, za povračilo škode, ki naj bi tožeči stranki nastala zaradi nezakonitega ravnanja tega organa pri obravnavanju te prošnje za pomoč.

         Izrek

                  1.

                     Odločba Evropskega parlamenta z dne 26. januarja 2016 o zavrnitvi prošnje QH za pomoč, kakor je bila potrjena z odločbo z dne 12. julija 2016, se razglasi za nično.

                  2.

                     Tožba se v preostalem zavrne.

                  3.

                     Vsaka stranka nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 22, 23.1.2017.


title: Zadeva T-49/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 7. maja 2019 – Španija/Komisija (EKJS in EKSRP — Odhodki, izključeni iz financiranja — Finančni popravki — Pojem „proizvajalec“ — Naložbe, izvedene zunaj prostorov organizacije proizvajalcev — Pregledi pred odobritvijo operativnega programa — Pregled odobritve odhodkov — Enkratni finančni popravek — Pavšalni finančni popravek — Sorazmernost — Obveznost obrazložitve)

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/27

      Sodba Splošnega sodišča z dne 7. maja 2019 – Španija/Komisija
      (Zadeva T-49/17) (1)

      (EKJS in EKSRP - Odhodki, izključeni iz financiranja - Finančni popravki - Pojem „proizvajalec“ - Naložbe, izvedene zunaj prostorov organizacije proizvajalcev - Pregledi pred odobritvijo operativnega programa - Pregled odobritve odhodkov - Enkratni finančni popravek - Pavšalni finančni popravek - Sorazmernost - Obveznost obrazložitve)
      (2019/C 213/25)
      Jezik postopka: španščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Kraljevina Španija (zastopnika: sprva V. Ester Casas, abogado del Estado, nato S. Jiménez García, agent)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. Lewis in M. Morales Puerta, agenta)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev delne ničnosti Izvedbenega sklepa Komisije (EU) 2016/2018 z dne 15. novembra 2016 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije (UL 2016, L 312, str. 26).

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Kraljevini Španiji se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 95, 27.3.2017.


title: Zadeva T-239/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 7. maja 2019 – Nemčija/Komisija (EKJS in EKSRP — Odhodki, izključeni iz financiranja — Odhodki Nemčije — Pavšalni finančni popravek, ki se uporabi iz naslova nezadostne pogostosti ključnih kontrol — Obveznost letnega izračuna in knjiženja obresti — Člena 31 in 32 Uredbe (ES) št. 1290/2005 — Člen 6(h) Uredbe (ES) št. 885/2006 — Obveznost obrazložitve — Sorazmernost)

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/28

      Sodba Splošnega sodišča z dne 7. maja 2019 – Nemčija/Komisija
      (Zadeva T-239/17) (1)

      (EKJS in EKSRP - Odhodki, izključeni iz financiranja - Odhodki Nemčije - Pavšalni finančni popravek, ki se uporabi iz naslova nezadostne pogostosti ključnih kontrol - Obveznost letnega izračuna in knjiženja obresti - Člena 31 in 32 Uredbe (ES) št. 1290/2005 - Člen 6(h) Uredbe (ES) št. 885/2006 - Obveznost obrazložitve - Sorazmernost)
      (2019/C 213/27)
      Jezik postopka: nemšđčina

         Stranki

         Tožeča stranka: Zvezna republika Nemčija (zastopnika: sprva D. Klebs in T. Henze, nato D. Klebs, agenta)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: D. Triantafyllou, in M. Zalewski, agenta)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev delne ničnosti Izvedbenega sklepa Komisije (EU) 2017/264 z dne 14. februarja 2017 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije (UL 2017, L 39, str. 12) v delu, v katerem se nanaša na Zvezno republiko Nemčijo.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Zvezna republika Nemčija nosi svoje stroške in stroške Evropske komisije.

         (1)  UL C 195, 19.6.2017.


title: Zadeva T-737/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 30. aprila 2019 – Wattiau/Parlament (Javni uslužbenci — Socialna varnost — SSZZ — Povračilo zdravstvenih stroškov — Sporazum, sklenjen med Unijo, Luksemburgom in Združenjem luksemburških bolnišnic o določanju cen za bolnišnično oskrbo, ki so jo deležni zavarovanci, vključeni v SSZZ — Ugovor nezakonitosti — Načelo prepovedi diskriminacije na podlagi državljanstva — Člen 18, prvi odstavek, PDEU — Člena 20 in 21 Listine o temeljnih pravicah — Člen 39 Skupnih pravil o zdravstvenem zavarovanju uradnikov Evropskih skupnosti)

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/29

      Sodba Splošnega sodišča z dne 30. aprila 2019 – Wattiau/Parlament
      (Zadeva T-737/17) (1)

      (Javni uslužbenci - Socialna varnost - SSZZ - Povračilo zdravstvenih stroškov - Sporazum, sklenjen med Unijo, Luksemburgom in Združenjem luksemburških bolnišnic o določanju cen za bolnišnično oskrbo, ki so jo deležni zavarovanci, vključeni v SSZZ - Ugovor nezakonitosti - Načelo prepovedi diskriminacije na podlagi državljanstva - Člen 18, prvi odstavek, PDEU - Člena 20 in 21 Listine o temeljnih pravicah - Člen 39 Skupnih pravil o zdravstvenem zavarovanju uradnikov Evropskih skupnosti)
      (2019/C 213/28)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Francis Wattiau (Bridel, Luksemburg) (zastopnika: S. Orlandi in T. Martin, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropski parlament (zastopnika: M. Rantala in J. Van Pottelberge, agenta)

         Intervenient v podporo tožeče stranke: Association des seniors de la fonction publique européenne (SFPE) (Bruselj, Belgija) (zastopnika: S. Orlandi in T. Martin, odvetnika)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 270 PDEU za razglasitev ničnosti, prvič, sklepa urada za obračun skupnega sistema zdravstvenega zavarovanja Evropske unije v Luksemburgu, kakor izhaja iz potrdila o plačilu št. 244 z dne 25. januarja 2017, s katerim je bil v breme tožeče stranke ugotovljen znesek 843,01 EUR, in drugič, sklepa generalnega sekretarja Parlamenta kot organa za imenovanja z dne 2. avgusta 2017, ki je ta sklep potrdil.

         Izrek

                  1.

                     Sklep urada za obračun skupnega sistema zdravstvenega zavarovanja v Luksemburgu, kakor izhaja iz potrdila o plačilu št. 244 z dne 25. januarja 2017, s katerim je bil v breme Francisa Wattiaua ugotovljen znesek 843,01 EUR, ki ustreza 15 % računa za zdravniške storitve z dne 30. maja 2016, se razglasi za ničen.

                  2.

                     Le Parlement européen supportera, outre ses propres dépens, ceux exposés par M. Wattiau.

                  3.

                     L’Association des seniors de la fonction publique européenne (SFPE) supportera ses propres dépens.

         (1)  UL C 32, 29.1.2018.


title: Zadeva T-136/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 30. aprila 2019 – Kuota International/EUIPO – Sintema Sport (K) (Znamka Evropske unije — Postopek za ugotovitev ničnosti — Figurativna zanamka Evropske unije K — Absolutni razlog za ničnost — Slaba vera — Člen 59(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/30

      Sodba Splošnega sodišča z dne 30. aprila 2019 – Kuota International/EUIPO – Sintema Sport (K)
      (Zadeva T-136/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek za ugotovitev ničnosti - Figurativna zanamka Evropske unije K - Absolutni razlog za ničnost - Slaba vera - Člen 59(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)
      (2019/C 213/29)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Kuota International Corp. Ltd (Britanski Deviški otoki) (zastopnica: C. Herissay Ducamp, odvetnica)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: V. Ruzek, agent)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Sintema Sport Srl (Albiate, Italija)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 15. decembra 2017 (zadeva R 3111/2014-1) zaradi postopka za ugotovitev ničnosti med družbama Kuota International et Sintema Sport.

         Izrek

                  1.

                     Odloča prvega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 15. decembra 2017 (zadeva R 3111/2014-1) se razveljavi.

                  2.

                     Tožba se v preostalem zavrne.

                  3.

                     EUIPO se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 166, 14.5.2018.


title: Združene zadeve od T-152/18 do T-155/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 7. maja 2019 – Sona Nutrition/EUIPO – Solgar Holdings (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijave figurativne znamke Evropske unije SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA — Prejšnja besedna nacionalna znamka MULTIPLUS — Relativni razlog za zavrnitev — Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/31

      Sodba Splošnega sodišča z dne 7. maja 2019 – Sona Nutrition/EUIPO – Solgar Holdings (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)
      (Združene zadeve od T-152/18 do T-155/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijave figurativne znamke Evropske unije SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA - Prejšnja besedna nacionalna znamka MULTIPLUS - Relativni razlog za zavrnitev - Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)
      (2019/C 213/30)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Sona Nutrition Ltd (Dublin, Irska) (zastopnika: A. von Mühlendahl in H. Hartwig, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: D. Gája, agent)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Solgar Holdings, Inc. (Ronkonkoma, New York, Združene države) (zastopnika: K. Neefs in S. Cubitt, odvetnika)

         Predmet

      Tožbe zoper odločbe četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 20. decembra 2017 (zadeve R 1319/2017-4, R 1321/2017-4, R 1322/2017-4 in R 1323/2017-4) v zvezi s postopki z ugovorom med družbama Sona Nutrition in Solgar Holdings.

         Izrek

                  1.

                     Zadeve od T-152/18 do T-155/18 se združijo za namene izdaje sodbe.

                  2.

                     Odločbe četrtega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 20. decembra 2017 (zadeve R 1319/2017-4, R 1321/2017-4, R 1322/2017-4 in R 1323/2017-4) se razglasijo za nične.

                  3.

                     EUIPO in družba Solgar Holdings, Inc., nosita svoje stroške in vsaj polovico stroškov, ki jih je priglasila družba Sona Nutrition Ltd.

         (1)  UL C 152, 30.4.2018.


title: Zadeva T-214/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 30. aprila 2019 – Briois/Parlament (Privilegiji in imunitete — Član Evropskega parlamenta — Sklep o odvzemu poslanske imunitete — Povezava s poslanskimi funkcijami — Enako obravnavanje — Načelo dobrega upravljanja — Pravica do obrambe — Nepogodbena odgovornost)

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/32

      Sodba Splošnega sodišča z dne 30. aprila 2019 – Briois/Parlament
      (Zadeva T-214/18) (1)

      (Privilegiji in imunitete - Član Evropskega parlamenta - Sklep o odvzemu poslanske imunitete - Povezava s poslanskimi funkcijami - Enako obravnavanje - Načelo dobrega upravljanja - Pravica do obrambe - Nepogodbena odgovornost)
      (2019/C 213/31)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Steeve Briois (Hénin-Beaumont, Francija) (zatopnik: F. Wagner, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropski parlament (zastopnika: N. Görlitz in S. Alonso de León, agenta)

         Predmet

      Na eni strani predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti sklepa Parlamenta P8_TA(2018)0020 z dne 6. februarja 2018 o odvzemu poslanske imunitete tožeči stranki in na drugi strani predlog na podlagi člena 268 PDEU za povračilo škode, ki naj bi jo utrpela tožeča stranka.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Steeve nosi svoje stroške in stroške Evropskega parlamenta.

         (1)  UL C 211, 18.6.2018.


title: Zadeva T-407/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 7. maja 2019 – WP/EUIPO (Javni uslužbenci — Začasni uslužbenci — Pogodba za določen čas — Odločba o nepodaljšanju — Očitna napaka pri presoji — Dolžnost skrbnega ravnanja — Enako obravnavanje — Pravilo o skladnosti med tožbo in pritožbo)

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/33

      Sodba Splošnega sodišča z dne 7. maja 2019 – WP/EUIPO
      (Zadeva T-407/18) (1)

      (Javni uslužbenci - Začasni uslužbenci - Pogodba za določen čas - Odločba o nepodaljšanju - Očitna napaka pri presoji - Dolžnost skrbnega ravnanja - Enako obravnavanje - Pravilo o skladnosti med tožbo in pritožbo)
      (2019/C 213/33)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: WP (zastopnik: H. Tettenborn, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: A. Lukošiūtė in K. Tóth, agenta)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 270 PDEU za razglasitev ničnosti odločbe EUIPO z dne 6. oktobra 2017 o zavrnitvi drugega podaljšanja pogodbe tožeče stranke kot začasnega uslužbenca.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     WP se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 319, 10.9.2018.


title: Zadeva T-381/18: Sklep Splošnega sodišča z dne 29. aprila 2019 – Engel/EUIPO – F. Engel (ENGEL) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Umik ugovora — Ustavitev postopka)

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/36

      Sklep Splošnega sodišča z dne 29. aprila 2019 – Engel/EUIPO – F. Engel (ENGEL)
      (Zadeva T-381/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Umik ugovora - Ustavitev postopka)
      (2019/C 213/37)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Engel GmbH (Pfullingen, Nemčija) (zastopnik: C. Pfitzer, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: D. Gája in H. O’Neill, agenta)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe pri EUIPO, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: F. Engel K/S (Haderslev, Danska) (zastopnik: L. Elmgaard Sørensen, odvetnik)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 26. marca 2018 (zadeva R 1423/2017-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med F. Engel in Engel.

         Izrek

                  1.

                     Postopek s tožbo se ustavi.

                  2.

                     Engel GmbH in F. Engel K/S nosita svoje stroške in družbi Engel GmbH se naloži plačilo stroškov, ki jih je priglasil Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO).

         (1)  UL C 276, 6.8.2018.


title: Zadeva T-495/18: Sklep Splošnega sodišča z dne 29. aprila 2019 – Dermatest/EUIPO (DERMATEST) (Znamka Evropske unije — Prijava besedne znamke Evropske unije DERMATEST — Zavrnitev registracije — Umik prijave za registracijo — Ustavitev postopka)

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/37

      Sklep Splošnega sodišča z dne 29. aprila 2019 – Dermatest/EUIPO (DERMATEST)
      (Zadeva T-495/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Prijava besedne znamke Evropske unije DERMATEST - Zavrnitev registracije - Umik prijave za registracijo - Ustavitev postopka)
      (2019/C 213/38)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Dermatest Gesellschaft für allergologische Forschung u. Vertrieb von Körperpflegemitteln mbH (Münster, Nemčija) (zastopnika: J. Bühling in D. Graetsch, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopniki: W. Schramek, D. Hanf in D. Walicka, agenti)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 12. junija 2018 (zadeva R 426/2018-4) v zvezi s prijavo za registracijo besednega znaka DERMATEST kot znamko Evropske unije.

         Izrek

                  1.

                     Postopek s tožbo se ustavi.

                  2.

                     Dermatest Gesellschaft für allergologische Forschung u. Vertrieb von Körperpflegemitteln mbH se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 352, 1.10.2018.


title: Zadeva T-530/18: Sklep Splošnega sodišča z dne 30. aprila 2019 – Romunija/Komisija (Ničnostna tožba — EKJS in EKSRP — Izvedbeni sklep Komisije — Uradno obvestilo naslovniku — Objava sklepa v Uradnem listu Evropske unije — Rok za vložitev tožbe — Začetek — Zamuda — Nedopustnost)

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/37

      Sklep Splošnega sodišča z dne 30. aprila 2019 – Romunija/Komisija
      (Zadeva T-530/18) (1)

      (Ničnostna tožba - EKJS in EKSRP - Izvedbeni sklep Komisije - Uradno obvestilo naslovniku - Objava sklepa v Uradnem listu Evropske unije - Rok za vložitev tožbe - Začetek - Zamuda - Nedopustnost)
      (2019/C 213/39)
      Jezik postopka: romunščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Romunija (zastopniki: C.-R. Canțăr, E. Gane, C.-M. Florescu in O.-C. Ichim, agenti)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Aquilina in L. Radu Bouyon, agenta)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Izvedbenega sklepa Komisije (EU) 2018/873 z dne 13. junija 2018 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije (UL 2018, L 152, str. 29) v delu, v katerem so izključeni nekateri odhodki la Romunije.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrže kot nedopustna.

                  2.

                     Romunija poleg svojih stroškov nosi stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

         (1)  UL C 408, 12.11.2018.


title: Zadeva T-145/19 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 2. maja 2019 – Jap Energéticas y Medioambientales/Komisija (Začasna odredba — Okolje — Finančni instrument za okolje (LIFE) - Projekt LIFE 11 ENV/ES/000593-H2AL RECYCLING — Izterjava izplačanih zneskov — Predlog za odlog izvršitve — Neobstoj nujnosti)

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/38

      Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 2. maja 2019 – Jap Energéticas y Medioambientales/Komisija
      (Zadeva T-145/19 R)
      (Začasna odredba - Okolje - Finančni instrument za okolje (LIFE) - Projekt LIFE 11 ENV/ES/000593-H2AL RECYCLING - Izterjava izplačanih zneskov - Predlog za odlog izvršitve - Neobstoj nujnosti)
      (2019/C 213/40)
      Jezik postopka: španščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Jap Energéticas y Medioambientales, SL (Valencia, Španija) (zastopnik: G. Alabau Zabal, avocat)

         Tožena stranka: Komisija (zastopnika: J. Estrada de Solà in S. Izquierdo Pérez, agenta)

         Predmet

      Predlog na podlagi členov 278 in 279 PDEU za odlog izvršitve Sklepa Komisije BUDG/DGA 1/C4/CB/3241812545 z dne 14. januarja 2019 o izterjavi zneska 82.750,96 EUR od tožeče stranke skupaj z zamudnimi obrestmi.

         Izrek

                  1.

                     Predlog za izdajo začasne odredbe za zavrne.

                  2.

                     Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva T-114/19: Tožba, vložena 20. februarja 2019 – Pavel/EUIPO - bugatti (B)

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/39

      Tožba, vložena 20. februarja 2019 – Pavel/EUIPO - bugatti (B)
      (Zadeva T-114/19)
      (2019/C 213/41)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Dan-Gabriel Pavel (Oradea, Romunija) (zastopnik: E. Nedelcu, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: bugatti GmbH (Herford, Nemčija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Imetnik sporne znamke: tožeča stranka

         Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Skupnosti B – znamka Unije št. 13 545 181

         Postopek pred EUIPO: postopek za ugotovitev ničnosti

         Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 14/12/2018 v povezanih zadevah R 49/2018-1 in R 85/2018-1

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi izpodbijano odločbo in ohrani veljavno registracijo znamke EUTM-013545181, kot je bila registrirana 5. maja 2016 za vse blago in storitve;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo sodnih stroškov.

         Navajana tožbena razloga

                  —

                  Neuporaba člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  neobstoj dokaza v zvezi s škodo za splošni interes.


title: Zadeva T-190/19: Tožba, vložena 4. aprila 2019 – BF/Komisija

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/40

      Tožba, vložena 4. aprila 2019 – BF/Komisija
      (Zadeva T-190/19)
      (2019/C 213/42)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: BF (zastopnika: S. Gesterkamp, odvetnik in C. König, profesor)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  ugotovi, da tožena stranka od 18. decembra 2018, datuma, ko ji je bil z elektronsko pošto vročen drugi uradni opomin tožeče stranke, zaradi nedelovanja ni izpolnila obveznosti sprejetja sklepa v okviru postopka v zvezi z državno pomočjo SA.48706 (družba RVV Rostocker Versorgungs- und Verkehrs-Holding GmbH in družba Nordwasser GmbH), ki se ga posreduje tožeči stranki kot pritožnici in s katerim se konča postopek predhodnega pregleda, in sicer bodisi sklepa o začetku formalnega postopka preiskave bodisi sklepa o tem, da se preiskava ne bo začela;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka; ter

                  —

                  preventivno in podredno toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka, če po vložitvi tožbe pride do prenehanja njenega nedelovanja.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožba je utemeljena s temi razlogi.
      Tožeča stranka najprej trdi, da so izpolnjeni pogoji za tožbo zaradi nedelovanja, zlasti, ker je dejansko stanje v času vročitve drugega uradnega opomina dovoljevalo odločitev za sprejetje sklepa o koncu postopka predhodnega pregleda v skladu s členom 4 Uredbe (EU) 2015/1589 (1).
      Tožeča stranka dalje toženi stranki očita, da je v upravnem dopisu z dne 17. decembra 2018 v korist družbe Nordwasser GmbH, odgovorne za notranji posel (t.i. „in house“ posel), izključno normativno vzpostavila pravni monopol, ki bi lahko izključil izkrivljanje konkurence v smislu člena 107(1) PDEU, ne da bi pri tem obravnavala dejanska vprašanja v zvezi s pogoji ugodne obravnave.
      Tožeča stranka poleg tega trdi, da je v navedbah iz pritožbe že v zgodnji fazi postopka nasprotovala dejstvu, da je bil pravni monopol vzpostavljen v skladu s pravom Unije. Vsekakor naj bi morala tožena stranka svoje stališče izraziti povsem pravno, na podlagi ugotovljenih dejstev in posledično vsaj najpozneje decembra 2018 sprejeti izpodbojni sklep o tem, da ne bo začela formalnega postopka preiskave v skladu s členom 4(2) Uredbe (EU) 2015/1589.

         (1)  Uredba Sveta (EU) 2015/1589 z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije (UL L 248, 24. 9. 2015, str. 9).


title: Zadeva T-198/19: Tožba, vložena 4. aprila 2019 – BA/Komisija

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/42

      Tožba, vložena 4. aprila 2019 – BA/Komisija
      (Zadeva T-198/19)
      (2019/C 213/44)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: BA (zastopnika: F. Wagner in N. Voß, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) (UL 2019, L 14, str. 1), razglasi za ničen za leti 2012 in 2013;

                  —

                  podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) , razglasi za ničen za leti 2012 in 2013, v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) , razglasi za ničen v delu, v katerem za pasovne odjemalce z vsaj letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 20 %, za pasovne odjemalce z vsaj letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 15 % in za pasovne odjemalce z vsaj letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 10 % objavljene omrežnine;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko in v katerem za pasovne odjemalce z vsaj letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 20 % objavljene omrežnine, in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka, vključno z odvetniškimi in potnimi stroški.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožba temelji na naslednjih tožbenih razlogih.

                  1.

                  Napačna ugotovitev, da gre za državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU
                  V prvem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja očitek, da je tožena stranka pri preizkusu sporne omrežnine napačno uporabila pravo s tem, da je ugotovila, da so bila uporabljena državna sredstva.
                  Poleg tega naj bi bil pri preizkusu elementa „Selektivnost“ pomanjkljivo in nepopolno določen referenčni sistem.
                  Tožena stranka naj bi zaradi nepopolne določitve referenčnega sistema kršila tudi obveznost obrazložitve, ki jo ima na podlagi člena 296(2) PDEU.

                  2.

                  Kršitev načela enakega obravnavanja
                  V drugem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je bila s sklepom tožene stranke določena le obveznost doplačila za pasovne odjemalce, ki so bili v letih 2012 in 2013 v celoti oproščeni plačila omrežnine. Zato so bili ti pasovni odjemalci v primerjavi s pasovnimi odjemalci, za katere so v istem časovnem obdobju veljala pavšalna znižanja omrežnine in za katere ni bila določena nobena obveznost doplačila, neenako obravnavani in neupravičeno oškodovani.
                  V zvezi s tem tožeča stranka poleg tega navaja očitek, da je tožena stranka v zvezi z neenakim obravnavanjem kršila obveznost obrazložitve iz člena 263(2) PDEU in člena 41(2)(c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Z neenakim obravnavanjem naj bi se poleg tega kršilo načelo prepovedi diskriminacije iz člena 32(1) Direktive 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj
                  V tretjem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je imela na podlagi individualnih okoliščin legitimna pričakovanja, da lahko obdrži posebne omrežnine, ki so ji bile dodeljene.

         (1)  Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL 2009, L 211, str. 55).


title: Zadeva T-200/19: Tožba, vložena 5. aprila 2019 – BB/Komisija

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/44

      Tožba, vložena 5. aprila 2019 – BB/Komisija
      (Zadeva T-200/19)
      (2019/C 213/45)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: BB (zastopnika: F. Wagner in N. Voß, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) (UL 2019, L 14, str. 1), razglasi za ničen za leti 2012 in 2013;

                  —

                  podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) , razglasi za ničen za leti 2012 in 2013, v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) , razglasi za ničen v delu, v katerem za pasovne odjemalce z vsaj letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 20 %, za pasovne odjemalce z vsaj letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 15 % in za pasovne odjemalce z vsaj letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 10 % objavljene omrežnine,

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko in v katerem za pasovne odjemalce z vsaj letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 20 % objavljene omrežnine, in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka, vključno z odvetniškimi in potnimi stroški.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožba temelji na naslednjih tožbenih razlogih.

                  1.

                  Napačna ugotovitev, da gre za državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU
                  V prvem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja očitek, da je tožena stranka pri preizkusu sporne omrežnine napačno uporabila pravo s tem, da je ugotovila, da so bila uporabljena državna sredstva.
                  Poleg tega naj bi bil pri preizkusu elementa „Selektivnost“ pomanjkljivo in nepopolno določen referenčni sistem.
                  Tožena stranka naj bi zaradi nepopolne določitve referenčnega sistema kršila tudi obveznost obrazložitve, ki jo ima na podlagi člena 296(2) PDEU.

                  2.

                  Kršitev načela enakega obravnavanja
                  V drugem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je bila s sklepom tožene stranke določena le obveznost doplačila za pasovne odjemalce, ki so bili v letih 2012 in 2013 v celoti oproščeni plačila omrežnine. Zato so bili ti pasovni odjemalci v primerjavi s pasovnimi odjemalci, za katere so v istem časovnem obdobju veljala pavšalna znižanja omrežnine in za katere ni bila določena nobena obveznost doplačila, neenako obravnavani in neupravičeno oškodovani.
                  V zvezi s tem tožeča stranka poleg tega navaja očitek, da je tožena stranka v zvezi z neenakim obravnavanjem kršila obveznost obrazložitve iz člena 263(2) PDEU in člena 41(2)(c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Z neenakim obravnavanjem naj bi se poleg tega kršilo načelo prepovedi diskriminacije iz člena 32(1) Direktive 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj
                  V tretjem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je imela na podlagi individualnih okoliščin legitimna pričakovanja, da lahko obdrži posebne omrežnine, ki so ji bile dodeljene.

         (1)  Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL 2009, L 211, str. 55).


title: Zadeva T-201/19: Tožba, vložena 5. aprila 2019 – BC/Komisija

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/45

      Tožba, vložena 5. aprila 2019 – BC/Komisija
      (Zadeva T-201/19)
      (2019/C 213/46)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: BC (zastopnika: F. Wagner in N. Voß, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) (UL 2019, L 14, str. 1), razglasi za ničen za leti 2012 in 2013:

                  —

                  podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) , razglasi za ničen za leti 2012 in 2013, v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) , razglasi za ničen v delu, v katerem za pasovne odjemalce z vsaj letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 20 %, za pasovne odjemalce z vsaj letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 15 % in za pasovne odjemalce z vsaj letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 10 % objavljene omrežnine;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko in v katerem za pasovne odjemalce z vsaj letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 20 % objavljene omrežnine, in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka, vključno z odvetniškimi in potnimi stroški.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožba temelji na naslednjih tožbenih razlogih.

                  1.

                  Napačna ugotovitev, da gre za državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU
                  V prvem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja očitek, da je tožena stranka pri preizkusu sporne omrežnine napačno uporabila pravo s tem, da je ugotovila, da so bila uporabljena državna sredstva.
                  Poleg tega naj bi bil pri preizkusu elementa „Selektivnost“ pomanjkljivo in nepopolno določen referenčni sistem.
                  Tožena stranka naj bi zaradi nepopolne določitve referenčnega sistema kršila tudi obveznost obrazložitve, ki jo ima na podlagi člena 296(2) PDEU.

                  2.

                  Kršitev načela enakega obravnavanja
                  V drugem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je bila s sklepom tožene stranke določena le obveznost doplačila za pasovne odjemalce, ki so bili v letih 2012 in 2013 v celoti oproščeni plačila omrežnine. Zato so bili ti pasovni odjemalci v primerjavi s pasovnimi odjemalci, za katere so v istem časovnem obdobju veljala pavšalna znižanja omrežnine in za katere ni bila določena nobena obveznost doplačila, neenako obravnavani in neupravičeno oškodovani.
                  V zvezi s tem tožeča stranka poleg tega navaja očitek, da je tožena stranka v zvezi z neenakim obravnavanjem kršila obveznost obrazložitve iz člena 263(2) PDEU in člena 41(2)(c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Z neenakim obravnavanjem naj bi se poleg tega kršilo načelo prepovedi diskriminacije iz člena 32(1) Direktive 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj
                  V tretjem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je imela na podlagi individualnih okoliščin legitimna pričakovanja, da lahko obdrži posebne omrežnine, ki so ji bile dodeljene.

         (1)  Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL 2009, L 211, str. 55).