title: Zadeva C-683/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 16. septembra 2019 – Viesgo Infraestructuras Energéticas, S.L./Administración del Estado in drugi

text:
               16.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 423/22

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 16. septembra 2019 – Viesgo Infraestructuras Energéticas, S.L./Administración del Estado in drugi
      (Zadeva C-683/19)
      (2019/C 423/28)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal Supremo

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Viesgo Infraestructuras Energéticas, S.L.

         Tožene stranke: Administración del Estado, Iberdrola, S.A., Gas Natural SDG, S.A., EDP España, S.A., CIDE, Asociación de Distribuidores de Energía Eléctrica, Endesa, S.A., Agri-Energía, S.A., Navarro Generación, S.A., Electra del Cardener, Serviliano García, S.A., Energías de Benasque, S.L., Candín Energía, S.L., Cooperativa Eléctrica Benéfica Catralense, Cooperativa Valenciana, Eléctrica Vaquer, S.A., Hijos de José Bassols, S.A., Electra Aduriz, S.A., El Gas, S.A., Estabanell y Pahisa, S.A., Electra Caldense, S.A., Cooperativa Popular de Fluid Electric Camprodon, S.C.C.L., Fuciños Rivas, S.L., Electra del Maestrazgo, S.A.

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je ob upoštevanju sodne prakse Sodišča iz – med drugimi – sodb z dne 20. aprila 2010 (C-265/08, Federutility) (1) in z dne 7. septembra 2016 (C-121/15, ANODE) (2) z zahtevami, določenimi v členu 3(2) Direktive 2009/72/ES (3), skladna nacionalna ureditev – kakršna je ta, ki je določena v členu 45(4) zakona 24/2013 z dne 26. decembra in podrobneje urejena v členih 2 in 3 kraljevega odloka 968/2014 z dne 21. novembra – v skladu s katero je financiranje socialne subvencije naloženo določenim udeležencem elektroenergetskega sistema – matičnim družbam skupin družb ali, glede na primer, družbam, ki obenem izvajajo dejavnosti proizvodnje, distribucije in prodaje električne energije – pri čemer je posamičen pomen nekaterih od teh subjektov, zavezanih k financiranju, glede na celoten sektor zelo majhen, medtem ko so od plačila tega stroška izvzeti drugi subjekti ali skupine podjetij, ki bi ga zaradi obsega svojega prometa ali sorazmernega pomena, ki ga imajo v enem od sektorjev dejavnosti, ali pa zato, ker dve od teh dejavnosti opravljajo hkrati in integrirano, morda lahko lažje prevzeli?

                  2.

                  Ali je nacionalna ureditev, v skladu s katero obveznost financiranja socialne subvencije ni določena izjemoma ali za omejeno časovno obdobje, temveč trajno in brez kakršnega koli povračila ali kompenzacijskega ukrepa, v skladu z zahtevo sorazmernosti iz člena 3(2) Direktive 2009/72/ES?

         (1)  EU:C:2010:205.

         (2)  EU:C:2016:637.

         (3)  Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL 2009, L 211, str. 55).


title: Zadeva C-691/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Audiencia Provincial de Alicante (Španija) 18. septembra 2019 – Banco Santander, S.A./VF in WD

text:
               16.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 423/23

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Audiencia Provincial de Alicante (Španija) 18. septembra 2019 – Banco Santander, S.A./VF in WD
      (Zadeva C-691/19)
      (2019/C 423/29)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Audiencia Provincial de Alicante

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: Banco Santander, SA

         Nasprotni stranki v pritožbenem postopku: VF in WD

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je z načelom iz člena 6(1) Direktive (1), da nepošteni pogodbeni pogoji za potrošnike niso zavezujoči, v skladu pravna razlaga (in sicer, da vračilo zneskov, ki so bili na podlagi določila o stroških iz pogodbe o hipotekarnem posojilu, ki jo je sklenil potrošnik, neupravičeno plačani, ni posledica ugotovitve ničnosti, temveč ga je treba uveljavljati s samostojno tožbo, za katero velja prekluzivni rok), na podlagi katere lahko pride do tega, da je potrošnik dokončno zavezan z določilom o stroških, ker v primeru, če ta tožba zastara, ne more doseči vračila?

                  2.

                  Ali je s tem načelom v skladu institut zastaranja zahtevka za vračilo zneska, ki je bil neupravičeno plačan zaradi uporabe določila, za katero je bilo ugotovljeno, da je nepošteno, ker je njegova posledica lahko izguba pravice do vračila tudi v primeru, če je bilo določilo razglašeno za nično?

                  3.

                  Če je odgovor pritrdilen, ali je treba pojem „razumni prekluzivni rok“, na katerega se je sklicevalo Sodišče, razlagati izključno ob upoštevanju meril nacionalnega pravnega reda ali pa mora biti za to, da se rok lahko šteje za razumen, spoštovana nekakšna zahteva, da bi se v vsej Evropski uniji zagotovila minimalna raven varstva potrošnikov posojilojemalcev in da se ne bi posegalo v vsebino pravice, da pogodbeni pogoj, za katerega je ugotovljeno, da je nepošten, za potrošnika ni zavezujoč?

                  4.

                  Če se ugotovi, da morajo biti za to, da se lahko prekluzivni rok šteje za razumen, izpolnjeni neki minimalni pogoji, ali je razumnost roka lahko odvisna od trenutka, ko se v skladu z neko nacionalno zakonodajo lahko vloži tožba? Ali je razumno, da začne prekluzivni rok teči na dan sklenitve pogodbe, ali pa – nasprotno – iz načela, da nepošteni pogodbeni pogoji za potrošnika niso zavezujoči, izhaja zahteva, da lahko razumni rok, ki se mora posojilojemalcu priznati za uveljavljanje vračila neupravičeno plačanih zneskov, začne teči šele po ali ob ugotovitvi, da je določilo o stroških nično?

         (1)  Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288).


               16.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 423/24

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Watford Employment Tribunal (Združeno kraljestvo) 19. septembra 2019 – B/Yodel Delivery Network Ltd
      (Zadeva C-692/19)
      (2019/C 423/30)
      Jezik postopka: angleščina

         Predložitveno sodišče

      Watford Employment Tribunal

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: B

         Tožena stranka: Yodel Delivery Network Ltd

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1

                  Ali Direktiva 2003/88/ES (1) o določenih vidikih organizacije delovnega časa nasprotuje določbam nacionalnega prava, v skladu s katerimi se mora posameznik zavezati, da bo „osebno“ opravljal ali izvajal vse delo ali storitve, ki se od njega zahtevajo, da bi tako spadal na področje uporabe navedene direktive?

                  2

                  Zlasti:

                              2.1.

                              Ali dejstvo, da ima posameznik pravico, da za izvajanje celotnega obsega ali posameznih sklopov dela ali storitev, ki se od njega zahtevajo, najame podizvajalce ali „nadomestne izvajalce“, pomeni, da se takšen posameznik za namene Direktive 2003/88/ES ne šteje za delavca, in sicer:

                                          2.1.1.

                                          v nobenem primeru (ker pravica do nadomeščanja ni združljiva s statusom delavca); ali

                                          2.1.2.

                                          zgolj v tistih obdobjih, v katerih uveljavlja takšno pravico do nadomeščanja (kar pomeni, da je treba takšnega posameznika v obdobjih, v katerih dejansko sam opravlja zadevno delo ali storitve, šteti za delavca)?

                              2.2.

                              Ali je za določitev, ali ima posameznik status delavca v smislu Direktive 2003/88/ES, pomembno, da zadevna tožeča stranka dejansko ni uveljavljala pravice do sodelovanja s podizvajalcem ali nadomestnim izvajalcem, medtem ko so drugi subjekti, ki so delo opravljali pod vsebinsko enakimi pogoji, to storili?

                              2.3.

                              Ali je za določitev, ali ima posameznik status delavca v smislu Direktive 2003/88/ES, pomembno, da so drugi subjekti, vključno z limited companies (družbe z omejeno odgovornostjo) in limited liability partnerships (partnerstva z omejeno odgovornostjo (osebne družbe angleškega prava)), to delo opravljali pod vsebinsko enakimi pogoji?

                  3

                  Ali je za določitev, ali ima posameznik status delavca v smislu Direktive 2003/88/ES, pomembno, da domnevni delodajalec zadevni tožeči stranki ni dolžan ponujati dela, kar pomeni, da ji delo ponudi „po potrebi“, in/ali da zadevna tožeča stranka ponujenega dela ni dolžna sprejeti, kar pomeni, da ima „kurir vselej brezpogojno pravico, da ne sprejme nobenega dela, ki mu je ponujeno“?

                  4

                  Ali je za določitev, ali ima posameznik status delavca v smislu Direktive 2003/88/ES, pomembno, da zadevna tožeča stranka ni dolžna opravljati dela izključno za domnevnega delodajalca, ampak lahko hkrati opravlja podobno delo za katero koli tretjo osebo, tudi za neposredne konkurente domnevnega delodajalca?

                  5

                  Ali je za določitev, ali ima posameznik statusa delavca v smislu Direktive 2003/88/ES, pomembno, da zadevna tožeča stranka dejansko ni uveljavljala pravice do opravljanja podobnega dela za tretje osebe, medtem ko so drugi subjekti, ki so delo opravljali pod vsebinsko enakimi pogoji, to storili?

                  6

                  Kako naj bi se v smislu [člena 2(1)] Direktive 2003/88/ES izračunaval delovni čas delavca v okoliščinah, v katerih se od zadevne tožeče stranke ne zahteva, da delo opravlja v okviru fiksno določenega delovnega časa, ampak si lahko ta ob upoštevanju določenih časovnih okvirov, na primer med 7.30 in 21. uro, prosto razporeja delovni čas? Zlasti, kako naj bi se izračunaval delovni čas, če:

                              6.1.

                              posameznik v navedenem časovnem okviru dela ni dolžan opravljati izključno za domnevnega delodajalca in/ali če se lahko določene dejavnosti, ki se izvajajo v tem časovnem okviru (kot je, na primer, vožnja), opravljajo tako v korist domnevnega delodajalca kot tudi v korist tretje osebe?

                              6.2.

                              ima delavec precejšnjo svobodo glede izbire načina opravljanja dela, zaradi česar lahko svoj delovni čas prilagaja lastnim potrebam, ne pa zgolj interesom domnevnega delodajalca?

         (1)  Direktiva 2003/88/ES Evropskega parlamenta in sveta z dne 4. Novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa (UL 2003, L 299, str. 9).


title: Zadeva C-712/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 24. septembra 2019 – Novo Banco S.A./Junta de Andalucía

text:
               16.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 423/25

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 24. septembra 2019 – Novo Banco S.A./Junta de Andalucía
      (Zadeva C-712/19)
      (2019/C 423/31)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal Supremo

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica v postopku s kasacijsko pritožbo: Novo Banco S.A.

         Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Junta de Andalucía

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ugotovi naj se, ali je treba člene 49, 56 in 63 PDEU, ki zagotavljajo svobodo ustanavljanja, svobodo opravljanja storitev oziroma prosti pretok kapitala, razlagati tako, da nasprotujejo, natančneje, sistemu odbitkov, kot je določen za IDECA v točkah 2 in 3 člena 6(7) Ley andaluza 11/2010, de 3 de diciembre, de medidas fiscales para la reducción del déficit público y para la sostenibilidad (andaluzijski zakon št. 11/2010 z dne 3. decembra 2010 o davčnih ukrepih za zmanjšanje javnofinančnega dolga in za finančno vzdržnost).

                  2.

                  Ugotovi naj se, ali je treba DAVEK NA DEPOZITE KOMITENTOV V KREDITNIH USTANOVAH V ANDALUZIJI (IDECA) opredeliti kot posreden davek – čeprav je v skladu z odstavkom 2 navedenega člena 6 andaluzijskega zakona št. 11/2010 opredeljen kot neposreden – in ali sta v tem primeru njegov obstoj in obveznost združljiva z DDV glede na to, kar določata člena 401 in 135(1)(d) Direktive o DDV (1).

         (1)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006, L 347, str. 1)


title: Zadeva C-716/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid (Španija) 26. septembra 2019 – ZA in drugi/Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA

text:
               16.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 423/26

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid (Španija) 26. septembra 2019 – ZA in drugi/Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA
      (Zadeva C-716/19)
      (2019/C 423/32)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: ZA, AZ, BX, CV, DU, ET

         Tožena stranka: Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je mogoče z vidika Uredbe (ES) št. 1/2003 (1) šteti, da imajo dejstva, ki so bila preučena in razglašena za dokazana v sklepu nacionalnega organa, pristojnega za konkurenco države članice EU – kadar ta organ izvaja člena 101 PDEU in 102 PDEU v okviru nalog, ki so mu podeljene na podlagi navedene uredbe, z Obvestilom o sodelovanju med Komisijo in sodišči držav članic EU in z Obvestilom Komisije o sodelovanju v okviru mreže organov, pristojnih za konkurenco ((2004/C 101/03), 27.4.2004) – pri čemer je višje sodišče ta sklep naknadno potrdilo in mu podelilo pravnomočnost, polno dokazno vrednost ter pogojujoč ali predhoden vpliv na postopek, ki ga vodi drugo sodišče v poznejših zadevah, povezanih z istimi dejstvi?

                  2.

                  Če bi nacionalni organ, pristojen za konkurenco, odločil o obstoju kršitve v zvezi z mrežo sporazumov, ali bi bilo treba domnevati, da – razen če kršitelj ne dokaže nasprotno – so vsi sporazumi, ki so del te mreže, zajeti v vsebini sklepa? To pomeni: ali se v primeru sklepov o mrežah sporazumov dokazno breme obrne?

         (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205).


title: Zadeva C-728/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice (Chancery Division) (Združeno kraljestvo) 2. oktobra 2019 – Beverly Hills Teddy Bear Company/PMS International Group

text:
               16.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 423/27

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice (Chancery Division) (Združeno kraljestvo) 2. oktobra 2019 – Beverly Hills Teddy Bear Company/PMS International Group
      (Zadeva C-728/19)
      (2019/C 423/33)
      Jezik postopka: angleščina

         Predložitveno sodišče

      High Court of Justice (Chancery Division)

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Beverly Hills Teddy Bear Company

         Tožena stranka: PMS International Group

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali mora za nastanek varstva iz neregistriranega modela Skupnosti v skladu s […] (ni prevedeno) členom 11 Uredbe Sveta (ES) št. 6/2002 (1) z dne 12. decembra 2001, s tem ko videz izdelka postane dostopen javnosti v smislu […] (ni prevedeno) [člena] 11(1), do dogodka razkritja v smislu (ni prevedeno) [člena] 11(2) priti v okviru geografskih meja Skupnosti, ali zadostuje, da je bil dogodek – kjerkoli je do njega prišlo – tak, da bi v normalnem poteku poslovanja ta dogodek lahko utemeljeno postal znan specializiranim krogom zadevnega področja, ki delujejo v Skupnosti (ob predpostavki, da videz izdelka ni bil razkrit pod pogoji zaupnosti v smislu zadnjega stavka […] (ni prevedeno) [člena] 11(2)?

                  2.

                  Ali se kot datum za presojo novosti videza izdelka, za katerega se poskuša doseči varstvo z neregistriranim modelom Skupnosti v smislu […] (ni prevedeno) [člena] 5(1)(a) Uredbe, šteje dan, na katerega je za videz izdelka nastalo varstvo z neregistriranim modelom Skupnosti v skladu s […] (ni prevedeno) [členom] 11 Uredbe, ali, podredno, dan, ko bi upoštevni dogodek razkritja videza izdelka v smislu […] (ni prevedeno) [člena] 7(1) Uredbe v normalnem poteku poslovanja lahko utemeljeno postal znan specializiranim krogom zadevnega področja, ki delujejo v Skupnosti (ob predpostavki, da videz izdelka ni bil razkrit pod pogoji zaupnosti v smislu zadnjega stavka […] (ni prevedeno) [člena] 7(1)), ali, podredno, nek drugi dan, in če je tako, kateri?

         (1)  Uredba Sveta (ES) št. 6/2002 o modelih Skupnosti (UL 2002, L 3, str. 1).


title: Zadeva C-729/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal in Northern Ireland (Združeno kraljestvo) 2. oktobra 2019 – TKF/Department of Justice for Northern Ireland

text:
               16.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 423/27

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal in Northern Ireland (Združeno kraljestvo) 2. oktobra 2019 – TKF/Department of Justice for Northern Ireland
      (Zadeva C-729/19)
      (2019/C 423/34)
      Jezik postopka: angleščina

         Predložitveno sodišče

      Court of Appeal in Northern Ireland

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnik: TKF

         Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Department of Justice for Northern Ireland

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  i

                  Ali je treba člen 75(2) Uredbe o preživninah (ES) št. 4/2009 (1) razlagati tako, da se uporablja zgolj za „sodne odločbe“, izdane v državah, ki so bile države članice Unije v času, ko so bile izdane te sodne odločbe?

                  ii

                  Ali je mogoče – ker je Poljska zdaj država članica Evropske unije, ki jo zavezuje Haaški protokol – sodne odločbe o preživninskih zadevah, ki jih je izdalo sodišče na Poljskem v letih 1999 in 2003, torej preden je Poljska postala država članica Evropske unije, zdaj registrirati in izvršiti v drugi državi članici Unije v skladu s katerim koli delom Uredbe (ES) št. 4/2009 (Uredba o preživninah), in sicer zlasti:

                              (a)

                              v skladu s členom 75(3) in členom 56 Uredbe o preživninah;

                              (b)

                              v skladu s členom 75(2) in oddelkom 2 poglavja IV Uredbe o preživninah;

                              (c)

                              v skladu s členom 75(2) in oddelkom 3 poglavja IV Uredbe o preživninah;

                              (d)

                              v skladu s katerimi koli drugimi členi Uredbe?

         (1)  Uredba Sveta (ES) št. 4/2009 z dne 18. decembra 2008 o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju in izvrševanju sodnih odločb ter sodelovanju v preživninskih zadevah (UL 2009, L 7, str. 1).


title: Zadeva C-788/19: Tožba, vložena 23. oktobra 2019 – Evropska komisija/Kraljevina Španija

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/30

      Tožba, vložena 23. oktobra 2019 – Evropska komisija/Kraljevina Španija
      (Zadeva C-788/19)
      (2019/C 432/35)
      Jezik postopka: španščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnici: N. Gossement in C. Perrin, agentki)

         Tožena stranka: Kraljevina Španija

         Predlogi tožeče stranke

                  —

                  Ugotovi naj se, da Kraljevina Španija:

                              —

                              s tem, da je določila posledice neizpolnitve obveznosti posredovanja informacij o premoženju in pravicah v tujini ali prepozne predložitve obrazca „Modelo 720“, ki pomenijo, da je ta aktiva opredeljena kot neupravičeni kapitalski dobiček, ki ni predmet zastaranja;

                              —

                              s tem, da je avtomatično naložila fiksne denarne sankcije v višini 150 %, ki se uporabijo ob neizpolnitvi obveznosti posredovanja informacij o premoženju in pravicah v tujini ali prepozni predložitvi obrazca „Modelo 720“;

                              —

                              s tem, da je naložila – ob neizpolnitvi obveznosti posredovanja informacij o premoženju in pravicah v tujini ali prepozni predložitvi obrazca „Modelo 720“ – fiksne denarne sankcije, ki so višje od sankcij, ki so splošno določene za podobne kršitve;

                  —

                  ni izpolnila obveznosti iz členov 21, 45, 56 in 63 PDEU ter členov 28, 31, 36 in 40 Sporazuma EGP.

                  —

                  Kraljevini Španiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Španska davčna zakonodaja davčnim rezidentom v Španiji nalaga obveznost prijave nekaterega premoženja in pravic v tujini prek davčne napovedi („Modelo 720“). Ob neizpolnitvi ali nepravilni izpolnitvi navedene obveznosti velja poseben sistem sankcij.
      Komisija je ugotovila, da sankcije, ki pomenijo, da je aktiva opredeljena kot neupravičeni kapitalski dobiček, neuporaba običajnih pravil zastaranja in naložitev fiksnih denarnih sankcij pomenijo omejitev temeljnih svoboščin, zagotovljenih s PDEU in Sporazumom EGP. Čeprav bi ti ukrepi lahko bili ustrezni za dosego ciljev, ki se jim sledi, in sicer preprečevanje in boj proti davčnim utajam in goljufijam, naj ne bi bili sorazmerni.


title: Zadeva C-599/19 P: Pritožba, ki jo je Rietze GmbH & Co. KG vložila 6. avgusta 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 6. junija 2019 v zadevi T-43/18, Rietze GmbH & Co. KG/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/19

      Pritožba, ki jo je Rietze GmbH & Co. KG vložila 6. avgusta 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 6. junija 2019 v zadevi T-43/18, Rietze GmbH & Co. KG/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino
      (Zadeva C-599/19 P)
      (2019/C 432/23)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Pritožnik: Rietze GmbH & Co. KG (zastopnik: M. Krogmann, odvetnik)

         Druga stranka v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino
      Sodišče evropske unije (senat za dopustitev pritožb) je s sklepom z dne 24. oktobra 2019 zavrnilo predlog za dopustitev pritožbe in odločilo, da pritožnik nosi svoje stroške.


title: Zadeva T-582/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 15. oktobra 2019 – Boxer Barcelona/EUIPO – X-Technology Swiss (XBOXER BARCELONA) (Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Prijava figurativne znamke Evropske unije XBOXER BARCELONA – Prejšnja figurativna znamka Evropske unije, ki upodablja črko „x“ – Relativni razlog za zavrnitev – Verjetnost zmede – Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 – Resna in dejanska uporaba prejšnje znamke – Dokazi – Člen 18(1)(a) Uredbe 2017/1001 – Člen 47(2) Uredbe 2017/1001 – Zožitev zahteve za registracijo pred odborom za pritožbe – Člen 49(1) Uredbe 2017/1001)

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/49

      Sodba Splošnega sodišča z dne 15. oktobra 2019 – Boxer Barcelona/EUIPO – X-Technology Swiss (XBOXER BARCELONA)
      (Zadeva T-582/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije XBOXER BARCELONA - Prejšnja figurativna znamka Evropske unije, ki upodablja črko „x“ - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 - Resna in dejanska uporaba prejšnje znamke - Dokazi - Člen 18(1)(a) Uredbe 2017/1001 - Člen 47(2) Uredbe 2017/1001 - Zožitev zahteve za registracijo pred odborom za pritožbe - Člen 49(1) Uredbe 2017/1001)
      (2019/C 432/57)
      Jezik postopka: španščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Boxer Barcelona, SL (Barcelona, Španija) (zastopnik: A. Canela Giménez, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: S. Palmero Cabezas in H. O’Neill, agenta)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: X-Technology Swiss GmbH (Wollerau, Švica) (zastopnik: A. Zafar, odvetnik)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 12. julija 2018 (zadeva R 2186/2017-5) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama X-Technology Swiss in Boxer Barcelona.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi Boxer Barcelona, SL se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 427, 26.11.2018.


title: Zadeva T-703/19: Tožba, vložena 11. oktobra 2019 – DD/FRA

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/64

      Tožba, vložena 11. oktobra 2019 – DD/FRA
      (Zadeva T-703/19)
      (2019/C 432/75)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: DD (zastopnika: L. Levi in M. Vandenbussche, lawyers)

         Tožena stranka: Agencija Evropske unije za temeljne pravice (FRA)

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  tožeči stranki dosodi odškodnino za nastalo nepremoženjsko škodo, ki je, kot je podrobneje navedeno v tej tožbi, ocenjena ex aequo et bono na 50 000 EUR;

                  —

                  odločbo direktorja Agencije Evropske unije za temeljne pravice (FRA) z dne 21. decembra 2018 o zavrnitvi zahteve, ki jo je tožeča stranka vložila na podlagi člena 90(1) Kadrovskih predpisov, razglasi za nično;

                  —

                  po potrebi razglasi za nično odločbo direktorja FRA z dne 24. junija 2019, s katero je bila zavrnjena pritožba, ki jo je tožeča stranka vložila na podlagi člena 90(2) Kadrovskih predpisov;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja devet tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: preiskovalci naj ne bi imeli pooblastila za preiskavo domnevne kršitve člena 17 oziroma člena 11 Kadrovskih predpisov s strani tožeče stranke ali za preiskavo elektronske pošte tožeče stranke z dne 5. marca 2014 ter upravna preiskava naj ne bi imela pravne podlage. FRA naj bi kršila člen 86(2) Kadrovskih predpisov in člen 2(1) odločbe 2013/01 Izvršilnega odbora.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: začetek upravne preiskave naj ne bi temeljil na razumnem sumu disciplinskega prekrška, temelječega na dokazu prima facie.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: tožeča stranka naj ne bi bila obveščena o začetku upravne preiskave in neposredovanje sklepov o tem na njeno zahtevo naj bi bilo nezakonito.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: trajanje preiskave in preddisciplinskega postopka naj bi bilo predlogo in nerazumno.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: sklep o zaključku preiskave naj ne bi bil obrazložen in naj ne bi bil v skladu s členom 3 Priloge IX h Kadrovskim predpisom.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: v poročilu o preiskavi naj bi se napačno uporabilo pravo in naj bi bila podana očitna napaka pri presoji.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog: kršitev zaupnosti.

                  8.

                  Osmi tožbeni razlog: kršitev členov 4(1)(a) in 5(1)(a) Uredbe (ES) št. 45/2001. (1)

                  9.

                  Deveti tožbeni razlog: kršitev skrbnega ravnanja, pomanjkanje objektivnosti in nepristranskosti ter zloraba pooblastil.

         (1)  Uredba (ES) št. 45/2001 evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 026, str. 102).


title: Zadeva T-58/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 24. oktobra 2019 – Mahr/EUIPO – Especialidades Vira (Xocolat) (Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Prijava besedne znamke Evropske unije Xocolat – Prejšnja besedna znamka Evropske unije LUXOCOLAT – Relativni razlog za zavrnitev – Verjetnost zmede – Podobnost znakov – Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 – Obrazložitev ugovora – Pravilo 15(3)(b) Uredbe (ES) št. 2868/95 (postalo člen 2(4) Delegirane uredbe (EU) 2018/625))

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/39

      Sodba Splošnega sodišča z dne 24. oktobra 2019 – Mahr/EUIPO – Especialidades Vira (Xocolat)
      (Zadeva T-58/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Evropske unije Xocolat - Prejšnja besedna znamka Evropske unije LUXOCOLAT - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Podobnost znakov - Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 - Obrazložitev ugovora - Pravilo 15(3)(b) Uredbe (ES) št. 2868/95 (postalo člen 2(4) Delegirane uredbe (EU) 2018/625))
      (2019/C 432/44)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Ramona Mahr (Dunaj, Avstrija) (zastopnik: T. Rohracher, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: E. Śliwińska in A. Folliard-Monguiral, agenta)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Especialidades Vira, SL (Martorell, Španija)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 6. novembra 2017 (zadeva R 541/2017-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbo Especialidades Vira in R. Mahr.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Ramoni Mahr se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 112, 26.3.2018.


title: Zadeva T-10/19: Sodba Splošnega sodišča z dne 17. oktobra 2019 – United States Seafoods/EUIPO (UNITED STATES SEAFOODS) (Znamka Evropske unije – Mednarodna registracija znamke, v kateri je imenovana Evropska unija – Figurativna znamka UNITED STATES SEAFOODS – Absolutni razlog za zavrnitev – Opisnost – Člen 7(1)(c) Uredbe (EU) 2017/1001)

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/52

      Sodba Splošnega sodišča z dne 17. oktobra 2019 – United States Seafoods/EUIPO (UNITED STATES SEAFOODS)
      (Zadeva T-10/19) (1)

      (Znamka Evropske unije - Mednarodna registracija znamke, v kateri je imenovana Evropska unija - Figurativna znamka UNITED STATES SEAFOODS - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(c) Uredbe (EU) 2017/1001)
      (2019/C 432/61)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: United States Seafoods LLC (Seattle, Washington, Združene države) (zastopniki: C. Spintig, S. Pietzcker in M. Prasse, avocats)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: J. Ivanauskas in H. O’Neill, agenta)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 11. oktobra 2018 (zadeva R 817/2018-5) v zvezi z mednarodno registracijo figurativne znamke UNITED STATES SEAFOODS.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družba United States Seafoods LLC poleg lastnih stroškov nosi tudi stroške EUIPO.

         (1)  UL C 93, 11.3.2019.


title: Zadeva T-361/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 5. novembra 2019 – APIDA/EUIPO – Burraq Travel & Tours General Tourism Office (SIR BASMATI RICE) (Znamka Evropske unije – Postopek za ugotovitev ničnosti – Figurativna znamka Evropske unije SIR BASMATI RICE – Absolutni razlog za zavrnitev – Opisnost – Člen 7(1)(c) Uredbe (EU) 2017/1001)

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/41

      Sodba Splošnega sodišča z dne 5. novembra 2019 – APIDA/EUIPO – Burraq Travel & Tours General Tourism Office (SIR BASMATI RICE)
      (Zadeva T-361/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek za ugotovitev ničnosti - Figurativna znamka Evropske unije SIR BASMATI RICE - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(c) Uredbe (EU) 2017/1001)
      (2019/C 432/47)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Agricultural and Processed Food Products Export Development Authority (APEDA) (New Delhi, Indija) (zastopnik: N. Dontas, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopniki: M. Capostagno, J. Ivanauskas in H. O’Neill, agenti)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe pri EUIPO: Burraq Travel & Tours General Tourism Office SA (Atene, Grčija)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 22. marca 2018 (zadeva R 90/2017-2) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med APEDA in Burraq Travel & Tours General Tourism Office.

         Izrek

                  1.

                  Točka 3 izreka odločbe drugega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 22. marca 2018 (zadeva R 90/2017-2) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med Agricultural and Processed Food Products Export Development Authority (APEDA) in Burraq Travel & Tours General Tourism Office SA se razveljavi v delu, v katerem je z njo zavrnjena zahteva za ugotovitev ničnosti figurativne znamke Evropske unije SIR BASMATI RICE za proizvode iz razredov 30, 31 in 33 v smislu Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji blaga in storitev zaradi registracije znamk z dne 15. junija 1957, kakor je bil revidiran in spremenjen, ki niso „sago“ in „umetni [nekuhani] riž“ iz razreda 30.

                  2.

                  Tožba se v preostalem zavrne.

                  3.

                  EUIPO se naloži plačilo stroškov, vključno s stroški postopka pred odborom za pritožbe.

         (1)  UL C 276, 6.8.2018.


title: Zadeva T-380/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 7. novembra 2019 – Intas Pharmaceuticals/EUIPO – Laboratorios Indas (INTAS) (Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Prijava besedne znamke Evropske unije INTAS – Prejšnja figurativna znamka Evropske unije in prejšnja nacionalna figurativna znamka z besednim elementom „indas“ – Relativni razlog za zavrnitev – Verjetnost zmede – Podobnost znakov in proizvodov – Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 – Dokaz o resni in dejanski uporabi prejšnjih znamk – Člen 47 Uredbe 2017/1001)

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/42

      Sodba Splošnega sodišča z dne 7. novembra 2019 – Intas Pharmaceuticals/EUIPO – Laboratorios Indas (INTAS)
      (Zadeva T-380/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Evropske unije INTAS - Prejšnja figurativna znamka Evropske unije in prejšnja nacionalna figurativna znamka z besednim elementom „indas“ - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Podobnost znakov in proizvodov - Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 - Dokaz o resni in dejanski uporabi prejšnjih znamk - Člen 47 Uredbe 2017/1001)
      (2019/C 432/48)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Intas Pharmaceuticals Ltd (Ahmedabad, Indija) (zastopnik: F. Traub, avocat)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: J. Crespo Carrillo in H. O’Neill, agenta)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Laboratorios Indas, SA (Pozuelo de Alarcón, Španija) (zastopnik: A. Gómez López, avocat)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 16. aprila 2018 (zadeva R 815/2017-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Laboratorios Indas in Intas Pharmaceuticals.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi Intas Pharmaceuticals Ltd se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 294, 20.8.2018.


title: Zadeva C-802/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 31. oktobra 2019 – Firma Z/Finanzamt Y

text:
               10.2.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/20

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 31. oktobra 2019 – Firma Z/Finanzamt Y
      (Zadeva C-802/19)
      (2020/C 45/17)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesfinanzhof

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka in revidentka: Firma Z

         Tožena stranka in nasprotna stranka v postopku z revizijo: Finanzamt Y

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je lekarna, ki dobavlja zdravila zavodu za obvezno zdravstveno zavarovanje, zaradi odobritve popusta zdravstveno zavarovani osebi upravičena do znižanja davčne osnove na podlagi sodbe Sodišča Evropske Unije Elida Gibbs Ltd. z dne 24. oktobra 1996 – C-317/94 (EU:C:1996:400)?

                  2.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: Ali je dejstvo, da lahko lekarna na domačem ozemlju zniža davčno osnovo, lekarna, ki zavodu za obvezno zdravstveno zavarovanje znotraj Skupnosti neobdavčeno dobavlja iz druge države pa ne, v nasprotju z načeloma nevtralnosti in enakega obravnavanja na notranjem trgu?


title: Zadeva C-804/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesgericht Salzburg (Avstrija) 31. oktobra 2019 – BU/Markt24 GmbH

text:
               10.2.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/21

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesgericht Salzburg (Avstrija) 31. oktobra 2019 – BU/Markt24 GmbH
      (Zadeva C-804/19)
      (2020/C 45/18)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landesgericht Salzburg

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: BU

         Tožena stranka: Markt24 GmbH

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali se člen 21 Uredbe (EU) št. 1215/2012 (1) uporablja za delovno razmerje, pri katerem je bila sicer pogodba o zaposlitvi sklenjena v Avstriji za opravljanje dela v Nemčiji, vendar pa delavka, ki je več mesecev v Avstriji čakala na delo, ni opravila nobenega dela?
                  Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen

                  2.

                  Ali je treba člen 21 Uredbe (EU) št. 1215/2012 razlagati tako, da se lahko uporabi nacionalna določba, kakršna je tista v členu 4(1)(a) Arbeits- und Sozialgerichtsgesetz (zakon o delovnih in socialnih sodiščih, Avstrija; v nadaljevanju: ASGG), ki delavki [omogoča] (lažjo) vložitev tožbe v kraju, kjer ima v času trajanja delovnega razmerja stalno prebivališče ali ga je imela v času prenehanja delovnega razmerja?

                  3.

                  Ali je treba člen 21 Uredbe (EU) št. 1215/2012 razlagati tako, da se lahko uporabi nacionalna določba, kakršna je tista v členu 4(1)(d) ASGG, ki delavki omogoča (lažjo) vložitev tožbe v kraju, kjer je treba opraviti plačilo ali ga je bilo treba opraviti ob prenehanju njenega delovnega razmerja?

                  4.

                  Če sta odgovora na drugo in tretje vprašanje nikalna:

                              4.1.

                              Ali je treba člen 21 Uredbe (EU) št. 1215/2012 razlagati tako, da je treba v primeru delovnega razmerja, v okviru katerega delavka ni opravila nobenega dela, tožbo vložiti v tisti državi članici, v kateri je delavka čakala na delo?

                              4.2.

                              Ali je treba člen 21 Uredbe (EU) št. 1215/2012 razlagati tako, da je treba v primeru delovnega razmerja, v okviru katerega delavka ni opravila nobenega dela, tožbo vložiti v tisti državi članici, v kateri je bila pogodba o zaposlitvi pripravljena in sklenjena, tudi če je bilo v njej dogovorjeno oziroma načrtovano opravljanje dela v drugi državi članici?
                              Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen

                  5.

                  Ali se člen 7, točka 1, Uredbe (EU) št. 1215/2012 uporablja za delovno razmerje, pri katerem je bila sicer pogodba o zaposlitvi sklenjena v Avstriji za opravljanje dela v Nemčiji, vendar pa delavka, ki je več mesecev v Avstriji čakala na delo, ni opravila nobenega dela, če se lahko uporabi nacionalna določba, kakršna je tista v členu 4(1)(a) ASGG, ki delavki [omogoča] (lažjo) vložitev tožbe v kraju, kjer ima v času trajanja delovnega razmerja stalno prebivališče ali ga je imela v času prenehanja delovnega razmerja, ali če se lahko uporabi nacionalna določba, kakršna je tista v členu 4(1)(d) ASGG, ki delavki omogoča (lažjo) vložitev tožbe v kraju, kjer je treba opraviti plačilo ali ga je bilo treba opraviti ob prenehanju njenega delovnega razmerja?

         (1)  Uredba (ES) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL L 351, 20.12.2012, str. 1).


title: Zadeva C-808/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Gera (Nemčija) 4. novembra 2019 – DS/Volkswagen AG

text:
               10.2.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/22

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Gera (Nemčija) 4. novembra 2019 – DS/Volkswagen AG
      (Zadeva C-808/19)
      (2020/C 45/19)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landgericht Gera

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: DS

         Tožena stranka: Volkswagen AG

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 6(1) in člen 27(1) EG-FGV (1) oziroma člen 18(1) in člen 26(1) Direktive 2007/46/ES (2) razlagati tako, da proizvajalec krši svojo obveznost izdaje veljavnega certifikata v skladu s členom 6(1) EG-FGV (oziroma svojo obveznost predložitve certifikata o skladnosti v skladu s členom 18(1) Direktive 2007/46/ES), če v vozilo vgradi prepovedano odklopno napravo v smislu člena 5(2) in člena 3, točka 10, Uredbe (ES) št. 715/2007 (3), in dajanje takega vozila na trg pomeni kršitev prepovedi dajanja vozila na trg brez veljavnega certifikata o skladnosti iz člena 27(1) EG-FGV (oziroma prepovedi prodaje brez veljavnega certifikata o skladnosti iz člena 26(1) Direktive 2007/46/ES)?
                  V primeru pritrdilnega odgovora:

                              1

                                          a.

                                          Ali se s členoma 6 in 27 EG-FGV oziroma členom 18(1), členom 26(1) in členom 46 Direktive 2007/46/ES varstvo zagotavlja tudi končnemu kupcu ter – v primeru nadaljnje prodaje na trgu rabljenih vozil – zlasti naknadnemu kupcu avtomobila in ali se nanaša tudi na njegovo svobodo razpolaganja in premoženje? Ali gre pri tem, da kupec avtomobila pridobi rabljeno vozilo, ki je bilo na trg dano brez veljavnega certifikata o skladnosti, za eno od nevarnosti, za odvrnitev katerih so bili sprejeti ti predpisi?

                  2.

                  Ali se s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 715/2007 varstvo zagotavlja tudi končnemu uporabniku ter – v primeru nadaljnje prodaje na trgu rabljenih vozil – zlasti naknadnemu kupcu avtomobila in ali se nanaša tudi na njegovo svobodo razpolaganja in premoženje? Ali gre pri tem, da kupec pridobi rabljeno vozilo, ki je bilo na trg dano brez veljavnega certifikata o skladnosti, za eno od nevarnosti, za odvrnitev katerih je bil sprejet ta predpis?

                  3.

                  Ali je treba člena 6 in 27 EG-FGV oziroma člen 18(1), člen 26(1) in člen 46 Direktive 2007/46/ES ter člen 5(2) Uredbe (ES) št. 715/2007 razlagati tako, da se v primeru njihove kršitve nadomestilo za rabo iz naslova dejanske uporabe vozila pri izračunu škode sploh ali deloma (v tem primeru, kako oziroma v kakšnem obsegu) ne upošteva, če končni kupec zaradi te kršitve lahko zahteva in tudi dejansko zahteva razveljavitev pogodbe o nakupu vozila? Ali na razlago vpliva to, da je kršitev povezana s prevaro homologacijskih organov in končnih kupcev glede tega, da so izpolnjeni vsi pogoji za homologacijo in da je dovoljena uporaba vozila v cestnem prometu brez omejitev, ter da je bil namen kršitve in prevare znižanje stroškov in doseganje kar največjega dobička iz prodaje ob sočasni pridobitvi konkurenčne prednosti na račun nič hudega slutečih strank?

         (1)  Uredba o ES-homologaciji vozil z dne 3. februarja 2011 (BGBl. I str. 126), ki je bila nazadnje spremenjena s členom 7 Uredbe z dne 23. marca 2017 (BGBl. I str. 522).

         (2)  Direktiva 2007/46/ES Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 5. septembra 2007 o vzpostavitvi okvira za odobritev motornih in priklopnih vozil ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila (UL 2007, L 263, str. 1).

         (3)  Uredba (ES) št. 715/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. junija 2007 o homologaciji motornih vozil glede na emisije iz lahkih potniških in gospodarskih vozil (Euro 5 in Euro 6) in o dostopu do informacij o popravilu in vzdrževanju vozil (UL 2007, L 171, str. 1).


title: Zadeva C-809/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Gera (Nemčija) 4. novembra 2019 – ER/Volkswagen AG

text:
               10.2.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/23

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Gera (Nemčija) 4. novembra 2019 – ER/Volkswagen AG
      (Zadeva C-809/19)
      (2020/C 45/20)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landgericht Gera

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: ER

         Tožena stranka: Volkswagen AG

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člena 6(1) in 27(1) EG-FGV (1) oziroma člena 18(1) in 26(1) Direktive 2007/46/ES (2) razlagati tako, da proizvajalec krši svojo obveznost izdaje veljavnega certifikata v skladu s členom 6(1) EG-FGV (oziroma svojo obveznost predložitve certifikata o skladnosti v skladu s členom 18(1) Direktive 2007/46/ES), če v vozilo vgradi nedopustno odklopno napravo v smislu členov 5(2) in 3, točka 10, Uredbe (ES) št. 715/2007 (3), in dajanje takega vozila na trg pomeni kršitev prepovedi dajanja vozila na trg brez veljavnega certifikata o skladnosti iz člena 27(1) EG-FGV (oziroma prepovedi prodaje brez veljavnega certifikata o skladnosti iz člena 26(1) Direktive 2007/46/ES)?
                  V primeru pritrdilnega odgovora:

                              1

                                          a.

                                          Ali se s členoma 6 in 27 EG-FGV oziroma členi 18(1), 26 (1) in 46 Direktive 2007/46/ES varstvo zagotavlja tudi končnemu kupcu ter ali se nanaša tudi na njegovo svobodo razpolaganja in premoženje? Ali gre pri tem, da kupec avtomobila pridobi vozilo, ki je bilo na trg dano brez veljavnega certifikata o skladnosti, za eno od nevarnosti, za odvrnitev katerih so bili sprejeti ti predpisi?

                  2.

                  Ali se s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 715/2007 varstvo zagotavlja tudi končnemu uporabniku ter ali se nanaša tudi na njegovo svobodo razpolaganja in premoženje? Ali gre pri tem, da končni kupec pridobi vozilo v katerega je vgrajena nedopustna odklopna naprava, za eno od nevarnosti, za odvrnitev katerih je bil sprejet ta predpis?

                  3.

                  Ali je treba člena 6 in 27 EG-FGV oziroma člene 18(1), 26(1) in 46 Direktive 2007/46/ES ter člen 5(2) Uredbe (ES) št. 715/2007 razlagati tako, da se v primeru njihove kršitve nadomestilo za rabo iz naslova dejanske uporabe vozila pri izračunu škode sploh ali deloma (v tem primeru, kako oziroma v kakšnem obsegu) ne upošteva, če končni kupec zaradi te kršitve lahko zahteva in tudi dejansko zahteva razveljavitev pogodbe o nakupu vozila? Ali na razlago vpliva to, da je kršitev povezana s prevaro homologacijskih organov in končnih kupcev glede tega, da so izpolnjeni vsi pogoji za homologacijo in da je dovoljena uporaba vozila v cestnem prometu brez omejitev, ter da je bil namen kršitve in prevare znižanje stroškov in doseganje kar največjega dobička iz prodaje ob sočasni pridobitvi konkurenčne prednosti na račun nič hudega slutečih strank?

         (1)  Uredba o ES-homologaciji vozil z dne 3. februarja 2011 (BGBl. I str. 126), ki je bila nazadnje spremenjena s členom 7 Uredbe z dne 23. marca 2017 (BGBl. I str. 522).

         (2)  Direktiva 2007/46/ES Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 5. septembra 2007 o vzpostavitvi okvira za odobritev motornih in priklopnih vozil ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila (UL 2007, L 263, str. 1).

         (3)  Uredba (ES) št. 715/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. junija 2007 o homologaciji motornih vozil glede na emisije iz lahkih potniških in gospodarskih vozil (Euro 5 in Euro 6) in o dostopu do informacij o popravilu in vzdrževanju vozil (UL 2007, L 171, str. 1).


title: Zadeva C-816/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Hamburg (Nemčija) 5. novembra 2019 – QF/Germanwings GmbH

text:
               10.2.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/24

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Hamburg (Nemčija) 5. novembra 2019 – QF/Germanwings GmbH
      (Zadeva C-816/19)
      (2020/C 45/21)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Amtsgericht Hamburg

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: QF

         Tožena stranka: Germanwings GmbH

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali gre pri stavki lastnega osebja dejanskega letalskega prevoznika, ki jo organizira sindikat, za „izredne razmere“ v smislu člena 5(3) Uredbe (ES) št. 261/2004 (1)?

         (1)  Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10).


title: Zadeva C-827/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Audiencia Provincial de Pontevedra (Španija) 13. novembra 2019 –.A.T.A. in drugi/Ryanair D.A.C.

text:
               10.2.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/25

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Audiencia Provincial de Pontevedra (Španija) 13. novembra 2019 –.A.T.A. in drugi/Ryanair D.A.C.
      (Zadeva C-827/19)
      (2020/C 45/22)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Audiencia Provincial de Pontevedra

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožniki:. A.T.A., L.F.A., A.M.A.G., L.F.A., J.G.C., S.C.C., A.C.V., A.A.G., A.C.A., L.C.A., N.P.B. in P.C.A.

         Nasprotna stranka v postopku s pritožbo: Ryanair D.A.C.

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1

                  Ali se lahko izvrševanje pravice do stavke zaposlenih pri letalskem prevozniku, ki jo je sindikat sklical zaradi zahteve po izboljšanju delovnih pogojev – kadar do nje ne pride zaradi predhodne odločitve delodajalca, temveč zaradi zahtev delavcev – šteje za „izredne razmere“ v smislu člena 5(3) Uredbe 261/20[0]4 (1), ali pa gre za okoliščino, ki je neločljivo povezana z opravljanjem dejavnosti letalskega prevoznika?

                  2

                  Ali mora prevoznik v okoliščinah, kot so te v obravnavanem sporu, sprejeti kakršen koli zakonit ukrep, in sicer tudi če je bil o izvrševanju pravice do stavke obveščen v zakonsko predpisanem roku, na primer omogočiti lete z drugimi letalskimi družbami, ki jih stavka ni prizadela?

                  3

                  Ali je za to, da se stavka kabinskega osebja letalske družbe šteje kot „izredne razmere“ v smislu člena 5(3) Uredbe 261/20[0]4, upoštevno, na kakšen način se stavka prekliče, zlasti če se to zgodi zaradi vzajemnega popuščanja strank v sporu?

         (1)  Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10).


title: Zadeva C-841/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Social no41 de Madrid (Španija) 20. novembra 2019 – JL/Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

text:
               10.2.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/25

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Social no41 de Madrid (Španija) 20. novembra 2019 – JL/Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
      (Zadeva C-841/19)
      (2020/C 45/23)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Juzgado de lo Social no 41 de Madrid

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: JL

         Tožena stranka: Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba člen 4(1) Direktive 79/7[/EGS] (1) in člen 2(1) Direktive 2006/54/ES (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 razlagati tako, da nasprotujeta ureditvi države članice […], kakršna je sporna ureditev iz postopka v glavni stvari, v skladu s katero se znesek odgovornosti sklada FOGASA (3) do delavca, zaposlenega za krajši delovni čas, glede na njegovo plačno osnovo, ki je zaradi krajšega delovnega časa nižja, še enkrat zniža pri izračunu odgovornosti sklada FOGASA na podlagi člena 33 zakona o delovnih razmerjih zaradi ponovnega upoštevanja krajšega delovnega časa, glede na primerljivega delavca, zaposlenega za polni delovni čas, saj ta ureditev postavlja v slabši položaj zlasti delavke v primerjavi z delavci?

         (1)  Direktiva Sveta z dne 19. decembra 1978 o postopnem izvrševanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zadevah socialne varnosti (79/7/EGS) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 215).

         (2)  Direktiva 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu (UL 2006, L 204, str. 23).

         (3)  Fondo de Garantía Salarial (plačni jamstveni sklad).


title: Zadeva C-842/19: Tožba, vložena 19. novembra 2019 – Evropska komisija/Kraljevina Belgija

text:
               10.2.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/26

      Tožba, vložena 19. novembra 2019 – Evropska komisija/Kraljevina Belgija
      (Zadeva C-842/19)
      (2020/C 45/24)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: W. Roels, A. Armenia, agenta)

         Tožena stranka: Kraljevina Belgija

         Predlogi tožeče stranke

      Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  ugotovi, da Kraljevina Belgija s tem, da ni sprejela vseh ukrepov, potrebnih za izvršitev sodbe z dne 12. aprila 2018, ki je bila izdana v zadevi C-110/17, Komisija/Belgija, ni izpolnila obveznosti iz člena 260, prvi odstavek, PDEU;

                  —

                  Kraljevini Belgiji naloži periodično denarno kazen v višini 22,55 EUR na dan zamude pri izvršitvi sodbe, izdane v zadevi C-110/17, od dneva izdaje sodbe v tej zadevi do dneva izpolnitve sodbe, izdane v zadevi C-110/17, ki naj se izvede na račun, ki ga bo navedla Komisija;

                  —

                  Kraljevini Belgiji naloži bodisi plačilo minimalnega pavšalnega zneska 2 029 000 EUR bodisi, če bi bil navedeni minimalni pavšalni znesek prekoračen, plačilo dnevnega pavšalnega zneska 5,90 od dneva razglasitve sodbe, izdane v zadevi C-110/17, do dneva izdaje sodbe v tej zadevi do dneva izpolnitve sodbe, izdane v zadevi C-110/17, če bi do tega prišlo prej, ki naj se izvede na račun, ki ga bo navedla Komisija;

                  —

                  Kraljevini Belgiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Komisija s tožbo Kraljevini Belgiji očita, da ni sprejela ukrepov, potrebnih za izvršitev sodbe, ki jo je Sodišče izdalo 12. aprila 2018.


title: Zadeva C-872/19 P: Pritožba, ki jo je Bolivarska republika Venezuela vložila 28. novembra 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti razširjeni senat) z dne 20. septembra 2019 v zadevi T-65/18, Venezuela/Svet

text:
               10.2.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/27

      Pritožba, ki jo je Bolivarska republika Venezuela vložila 28. novembra 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti razširjeni senat) z dne 20. septembra 2019 v zadevi T-65/18, Venezuela/Svet
      (Zadeva C-872/19 P)
      (2020/C 45/25)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnica: Bolivarska republika Venezuela (zastopnika: L. Giuliano in F. Di Gianni, avvocati)

         Druga stranka v postopku: Svet Evropske unije

         Predlogi

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano sodbo razveljavi, v delu, v katerem je bila tožba zavržena kot nedopustna;

                  —

                  ugotovi, da je tožba pritožnice dopustna in zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču, da to vsebinsko odloči o zadevi; in

                  —

                  Svetu naloži plačilo stroškov tega postopka in postopka pred Splošnim sodiščem.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja le en pritožbeni razlog, ki ga razdeli na tri dele.
      Splošno sodišče je napačno razlagalo merilo neposrednega nanašanja iz člena 263, četrti odstavek, PDEU glede na sodbo Almaz-Antey:

                  1.

                  Splošno sodišče je uporabilo napačen preizkus pri presoji, ali se izpodbijane določbe (1) neposredno nanašajo na Bolivarsko republiko Venezuelo.

                  2.

                  Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo, ker pri uporabi merila neposrednega nanašanja, kot je bilo določeno v sodbi Almaz-Anteyker, ni upoštevalo nekaterih bistvenih okoliščin tega primera.

                  3.

                  Splošno sodišče ni upoštevalo dejanskih učinkov izpodbijanih določb na Bolivarsko republiko Venezuelo.

         (1)  Sklep Sveta (SZVP) 2017/2074 z dne 13. novembra 2017 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Venezueli (UL L 295, 2017, str. 60).


title: Zadeva C-874/19 P: Pritožba, ki jo je Aeris Invest Sàrl vložila 28. novembra 2019 zoper sklep Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 10. oktobra 2019 v zadevi T-599/18, Aeris Invest/EOR

text:
               10.2.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/28

      Pritožba, ki jo je Aeris Invest Sàrl vložila 28. novembra 2019 zoper sklep Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 10. oktobra 2019 v zadevi T-599/18, Aeris Invest/EOR
      (Zadeva C-874/19 P)
      (2020/C 45/26)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Pritožnica: Aeris Invest Sàrl (zastopnika: R. Vallina Hoset, A. Sellés Marco, abogados)

         Druga stranka v postopku: Enotni odbor za reševanje (EOR)

         Predlog

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi sklep Splošnega sodišča z dne 10. oktobra 2019, Aeris Invest/EOR, T-599/18, EU:T:2019:740, ker je z njim odločeno, da je tožba nedopustna;

                  —

                  zadevo vrne Splošnemu sodišču v odločanje, pri čemer je to vezano na pravne vidike, ki so obravnavani v odločbi Sodišča v skladu s predlogi te stranke na prvi stopnji; ter

                  —

                  odločitev o stroških pridrži.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnica s prvim tožbenim razlogom navaja, da izpodbijani sklep krši člen 20 Uredbe (EU) št. 806/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. julija 2014 o določitvi enotnih pravil in enotnega postopka za reševanje kreditnih institucij in določenih investicijskih podjetij v okviru enotnega mehanizma za reševanje in enotnega sklada za reševanje ter o spremembi Uredbe (EU) št. 1093/2010 (UL 2010, L 331, str. 12) in člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina). Po mnenju pritožnice ima akt, ki je izpodbijan pred Splošnim sodiščem, obvezne pravne učinke, ker je dokončno vrednotenje sestavni del odločbe o reševanju.
      Pritožnica z drugim tožbenim razlogom meni, da izpodbijani sklep krši člen 17 Listine. Razlaga člena 20 Uredbe 806/2014 v izpodbijanem sklepu je nezdružljiva z lastninsko pravico, ker omogoča poseg v lastninsko pravico te stranke brez kakršne koli kompenzacije.
      V skladu s tretjim pritožbenim razlogom izpodbijani sklep krši člen 20(11)(b) Uredbe 806/2014. Po sprejetju odločbe o reševanju in odpisu delnic so nekdanji delničarji Banco Popular postali upniki tega subjekta. Tako se člen 20(11)(b) Uredbe 806/2014 uporablja za nekdanje delničarje, ker ta določba predpisuje obveznost odločitve o „odpisu terjatev upnikov“ glede na dokončno vrednotenje.
      Nazadnje, pritožnica s četrtim pritožbenim razlogom meni, da izpodbijani sklep krši člen 20(11) in (14) Uredbe 806/2014 in člen 41 Listine, ker se v njem ne upošteva, da ima izpodbijani akt obvezne pravne učinke proti tej stranki, saj družbi AERIS preprečuje, da bi imela dostop do ažuriranih in popolnih informacijah glede računovodskega položaja subjekta, v katerem je imela družba AERIS 3,45 % delnic.


title: Zadeva C-883/19 P: Pritožba, ki so jo HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc, HSBC France vložile 3. decembra 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi razširjeni senat) z dne 24. septembra 2019 v zadevi T-105/17, HSBC Holdings plc in drugi/Komisija

text:
               10.2.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/29

      Pritožba, ki so jo HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc, HSBC France vložile 3. decembra 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi razširjeni senat) z dne 24. septembra 2019 v zadevi T-105/17, HSBC Holdings plc in drugi/Komisija
      (Zadeva C-883/19 P)
      (2020/C 45/27)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnice: HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc, HSBC France (zastopniki:
      K. Bacon QC, D. Bailey, Barristers, M. Simpson, Solicitor, C. Angeli, avocate, M. Giner, advocate)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija

         Predlogi

      Pritožnice Sodišču predlagajo, naj:

                  —

                  razveljavi točko 2 izreka sodbe Splošnega sodišča (drugi razširjeni senat) z dne 24. septembra 2019 v zadevi T- 105/17, HSBC Holdings plc in drugi proti Evropski komisiji;

                  —

                  razglasi za ničen člen 1(b) Sklepa Komisije C(2016) 8530 final z dne 7. decembra 2016 o postopku na podlagi člena 101 [PDEU] in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva AT.39914 – Evrski obrestni izvedeni finančni instrumenti) (1); podredno, razglasi za ničen člen 1(b) v delu, v katerem se nanaša na udeležbo družbe HSBC pri enotni in trajajoči kršitvi po 19. marcu 2007; in

                  —

                  Komisiji naloži, naj plača stroške, ki so nastali družbi HSBC v zadevi T-105/17, in s to pritožbo.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prvi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo v zvezi z učinki kršitve – s strani Komisije – bistvenih zahtev postopka, in sicer pravice družbe HSBC do spoštovanja domneve nedolžnosti, dobrega upravljanja in pravice do obrambe.
      Drugi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je pri opredelitvi predmeta manipulacije dne 19. marca 2017 napačno uporabilo člen 101(1) PDEU in/ali da je izkrivilo upoštevne dokaze.
      Tretji pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da sta oba pogovora pomenila kršitvi člena 101(1) PDEU zaradi cilja. Zlasti je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, s tem da je ugotovilo, da je mogoče pozitivne učinke na konkurenco teh pogovorov upoštevati na podlagi člena 101(1) PDEU le glede pomožnih omejitev ob glavni dejavnosti ali presoje na podlagi člena 101(3) TPDEU.
      Četrti pritožbeni razlog: v ugotovitvah Splošnega sodišča glede dveh pogovorov z dne 12. in 16. februarja 2007 so očitno izkrivljeni dokazi pred Splošnim sodiščem.
      Peti pritožbeni razlog: v ugotovitvi Splošnega sodišča, da je bil enotni cilj enotne in trajajoče kršitve, ki jo je opredelilo v svoji sodbi, kršen, je bilo dvakrat napačno uporabljeno pravo: (i) očitno izkrivljanje dejstev in dokazov glede pogovora dne 27. marca 2007; in (ii) napačna uporaba prava pri ugotovitvi, da sta imela dva pogovora o srednjih cenah enotni cilj, ki ga je opredelilo Splošno sodišče.
      Šesti pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo, s tem da je ugotovilo, da je bila družba HSBC udeležena v enotni in trajajoči kršitvi, ki je vključevala ravnanje, ki v Sklepu ni opredeljeno kot protipravno ravnanje družbe HSBC.

         (1)  UL C 130, 2019, str. 4.


title: Zadeva C-885/19 P: Pritožba, ki jo je Fiat Chrysler Finance Europe vložila 4. decembra 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi razširjeni senat) z dne 24. septembra 2019 v združenih zadevah T-755/15 in T-759/15, Luxembourg in Fiat Chrysler Finance Europe/Komisija

text:
               10.2.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/30

      Pritožba, ki jo je Fiat Chrysler Finance Europe vložila 4. decembra 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi razširjeni senat) z dne 24. septembra 2019 v združenih zadevah T-755/15 in T-759/15, Luxembourg in Fiat Chrysler Finance Europe/Komisija
      (Zadeva C-885/19 P)
      (2020/C 45/28)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnica: Fiat Chrysler Finance Europe (zastopniki: J. Rodriguez, abogado, N. de Boynes, avocat, M. Engel, Rechtsanwalt, G. Maisto, avvocato)

         Drugi stranki v postopku: Evropska komisija, Irska

         Predlog

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat, razširjena sestava) z dne 24. septembra 2019 v združenih zadevah T-755/15 in T-759/15;

                  —

                  izpodbijani sklep Komisije z dne 21. oktobra 2015 (1) razglasi za ničen v skladu s členom 263(4) PDEU; ali, podredno, če in kolikor Sodišče ne bi moglo sprejeti dokončne odločitve, zadevo vrne v odločanje Splošnemu sodišču; in

                  —

                  Komisiji naloži, naj družbi Fiat Chrysler Finance Europe plača stroške v skladu s členi 138(1), 184(1) in (2) Poslovnika Sodišča in njene stroške postopka na prvi stopnji.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prvi pritožbeni razlog: analiza Splošnega sodišča glede tega, ali je imela družba Fiat Chrysler Finance Europe prednost od predhodnega sporazuma o transfernih cenah (v nadaljevanju: APA) krši člen 107 PDEU, ker (i) je Splošno sodišče napačno uporabilo pravni preizkus glede tega, ali APA zajema metodologijo, ki prekoračuje polje proste presoje, ki se uporabi, in ker (ii) Splošno sodišče ni ustrezno opredelilo upoštevnega podjetja, ki je bilo upravičenec iz naslova APA.
      Drugi pritožbeni razlog: analiza Splošnega sodišča glede pravne podlage načela običajnih tržnih pogojev Komisije je neustrezna in protislovna ter krši splošno načelo, da se poda ustrezna in dosledna obrazložitev.
      Tretji pritožbeni razlog: Splošno sodišče je kršilo temeljno načelo pravne varnosti, ker (i) je potrdilo načelo običajnih tržnih pogojev, ki ga je Komisija napačno opredelila, ne da bi obravnavalo njegov obseg in vsebino in ker (ii) je potrdilo uporabo predpostavke selektivnosti za APA.

         (1)  Sklep Komisije (EU) 2016/2326 z dne 21. oktobra 2015 o državni pomoči SA.38375 (2014/C ex 2014/NN), ki jo je Luksemburg odobril podjetju Fiat (notificirano pod dokumentarno številko C(2015) 7152) (UL L 351, 2016, str. 1).


title: Zadeva C-888/19 P: Pritožba, ki jo je GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH vložila 4. decembra 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 24. septembra 2019 v zadevi T-586/14 RENV, Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Komisija

text:
               10.2.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/31

      Pritožba, ki jo je GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH vložila 4. decembra 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 24. septembra 2019 v zadevi T-586/14 RENV, Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Komisija
      (Zadeva C-888/19 P)
      (2020/C 45/29)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnica: GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH (zastopnik: R. MacLean, Solicitor)

         Drugi stranki v postopku: Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd, Evropska komisija

         Predlogi

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano sodbo razveljavi;

                  —

                  zavrne drugi del prvega tožbenega razloga iz postopka na prvi stopnji, kakor je bil ponovno naveden v izpodbijani sodbi;

                  —

                  sâmo meritorno odloči o drugem delu prvega tožbenega razloga iz postopka na prvi stopnji, kakor je bil ponovno naveden v izpodbijani sodbi;

                  —

                  zadevo vrne Splošnemu sodišču, da odloči glede preostalih tožbenih predlogov tožeče stranke, ki se nanašajo na kršitve prava; in

                  —

                  tožeči stranki naloži plačilo stroškov, ki jih je imela pritožnica v tem postopku, ter stroškov postopka na prvi stopnji in pritožbenega postopka.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnica trdi, da je treba izpodbijano sodbo razveljaviti na podlagi treh ločenih pritožbenih razlogov.
      Prvi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je v izpodbijani sodbi napačno uporabilo pravo pri razlagi in uporabi povezanih pojmov „bistveno izkrivljanje“ in „,finančna situacija“ iz člena 2(7)(c), tretja alineja, Osnovne protidampinške uredbe (1) in pri posledični prevalitvi bremena dokazovanja za tržnogospodarsko obravnavo (v nadaljevanju: TGO) s tožeče stranke na Komisijo.
      Drugi pritožbeni razlog: Splošno sodišče ni upoštevalo mej diskrecijske pravice, ki jo ima Komisija pri presoji zahtevka za odobritev TGO, in je presojo Komisije nadomestilo s svojo presojo okoliščin proizvajalca izvoznika.
      Tretji pritožbeni razlog: pritožnica predlaga, naj se prva točka izreka izpodbijane sodbe razveljavi, ker je Splošno sodišče pri svojem odločanju odločilo ultra petita.

         (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL L 343, 12.2009, str. 51).


title: Zadeva C-891/19 P: Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 4. decembra 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 24. septembra 2019 v zadevi T-500/17, Hubei Xinyegang Special Tube/Komisija

text:
               10.2.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/32

      Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 4. decembra 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 24. septembra 2019 v zadevi T-500/17, Hubei Xinyegang Special Tube/Komisija
      (Zadeva C-891/19 P)
      (2020/C 45/30)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnik: Evropska komisija (zastopnika: T. Maxian Rusche in N. Kuplewatzky, agenta)

         Druge stranke v postopku: Hubei Xinyegang Special Tube Co. Ltd, ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Válcovny trub Chomutov a.s., Vallourec Deutschland GmbH

         Predlogi

      Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano sodbo razveljavi;

                  —

                  zavrne prvi in drugi tožbeni razlog kot pravno neutemeljena;

                  —

                  v zvezi s tretjim in četrtim tožbenim razlogom zadevo vrne Splošnemu sodišču v odločanje;

                  —

                  odločitev o stroških na prvi in pritožbeni stopnji pridrži do končne sodbe Splošnega sodišča.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Komisija navaja šest pritožbenih razlogov.
      Prvič, v točkah od 59 do 67 sodbe je več pravnih napak. Splošno sodišče je predvsem napačno razlagalo člene 1(2), 1(4), 3(2), 3(3), 3(8) in 4 osnovne uredbe (1) s tem, da je zadnji dve določbi razlagalo, kot da vsebujeta zahtevo, da mora Komisija pri analizi cenovnih učinkov upoštevati segmentacijo trga zadevnih proizvodov. Vendar člen 3(2) in (3) osnovne uredbe zahteva primerjavo na ravni podobnega izdelka, kot je opredeljen v členu 1(4) osnovne uredbe, ne pa podrobno preučitev, ki jo Splošno sodišče zahteva na ravni segmentov trga. Sodišča, na katera se opira Splošno sodišče, ne delijo stališča Splošnega sodišča, ki izkrivlja dejstva, na katera so se oprla ta sodišča, in dejstva, na katerih temelji izpodbijana uredba (2). Nazadnje in v vsakem primeru ni nobenih specifičnih značilnosti, ki bi utemeljevale analizo po segmentih trga.
      Drugič, v točkah od 59 do 67 sodbe je Splošno sodišče napačno razlagalo izpodbijano uredbo ali je izkrivilo dejstva v zvezi z uporabo kontrolnih številk proizvoda (PCN) v analizi učinkov cen, ki jo je opravila Komisija. Uporaba PCN vključuje nekatere značilnosti, kot je segmentacija trga (in veliko drugih dejavnikov), kar nujno povzroči, da vsaka analiza učinkov cen, ki temelji na takem sistemu PCN, upošteva te dejavnike. Nadaljnja analiza učinkov cen po segmentih zato ni bila potrebna.
      Tretjič, v točkah od 77 do 79 sodbe je Splošno sodišče napačno razlagalo člen 296 PDEU in je izkrivilo dokaze v zvezi z analizo, ki je temeljila na segmentih trga, med preiskavo in v izpodbijani uredbi.
      Četrtič, v točkah od 68 do 76 sodbe Splošno sodišče napačno razlaga člen 3(2) in (3) osnovne uredbe, ki zahteva le, da se ugotovijo vplivi dampinškega uvoza na industrijo Unije. V nasprotju s stališčem Splošnega sodišča so vplivi prodaje kategorij proizvodov, ki jih vzorčeni proizvajalci izvozniki ne izvažajo, brezpredmetni.
      Četrtič, v točkah od 67 do 76 sodbe niso upoštevani učinki člena 17 osnovne uredbe, ki se nanaša na vzorčenje, in je temu členu odvzet polni učinek. Ugotovitve v teh členih ne upoštevajo, da je neizogibni učinek vzorčenja, da Komisija analizira zgolj uvožene proizvode vzorčenih kitajskih proizvajalcev izvoznikov. Zato je upravičeno mogoče pričakovati obstoj prodajanih proizvodov, ki zaradi uporabe vzorčenja niso upoštevani. Vendar ta stranski učinek ne more omajati upravičenosti analize učinkov cen, opravljene na podlagi reprezentativnega vzorca, vzetega v skladu s členom 17 osnovne uredbe.
      Šestič, v točkah 34, 35 in 45 sodbe je Splošno sodišče preoblikovalo prvi in drugi tožbeni razlog ter je odločilo ultra petita. Splošno sodišče je tudi napačno uporabilo pravo s tem, da je napačno opredelilo obseg sodne presoje predloženih mu prvega in drugega tožbenega razloga. Četudi bi obstajal standard presoje, na katerega se je sklicevalo Splošno sodišče, quod non, je napačno opredelilo ali celo izkrivilo dejstva, na katerih je temeljila analiza Komisije.

         (1)  Uredba (EU) 2016/1036 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2016 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske unije (UL L 176, 2016, str. 21).

         (2)  Izvedbena uredba Komisije (EU) 2017/804 z dne 11. maja 2017 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz nekaterih brezšivnih cevi iz železa (razen iz litega železa) ali jekla (razen iz nerjavnega jekla) s krožnim prečnim prerezom in zunanjim premerom več kot 406,4 mm s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (UL L 121, 2017, str. 3).


title: Zadeva C-897/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Vrhovni sud (Hrvaška) 5. decembra 2019 – Ruska Federacija

text:
               10.2.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/33

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Vrhovni sud (Hrvaška) 5. decembra 2019 – Ruska Federacija
      (Zadeva C-897/19)
      (2020/C 45/31)
      Jezik postopka: hrvaščina

         Predložitveno sodišče

      Vrhovni sud

         Stranki v postopku v glavni stvari

      I. N.
      Ruska Federacija

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 18 Pogodbe o delovanju Evropske unije razlagati tako, da mora država članica Evropske unije, ki odloča o izročitvi državljana države, ki ni članica Evropske unije, vendar je članica schengenskega območja, tretji državi, o prošnji za izročitev obvestiti državo članico schengenskega območja, katere državljanstvo ima ta oseba?

                  2.

                  Če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen in je država članica schengenskega območja zaprosila za predajo te osebe zaradi postopka, zaradi katerega se zahteva izročitev, ali ji je treba predati to osebo v skladu s Sporazumom med Evropsko unijo in Republiko Islandijo ter Kraljevino Norveško o postopku predaje med državami članicami Evropske unije in Islandijo in Norveško?


title: Zadeva C-735/18: Sklep predsednika Sodišča z dne 21. oktobra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Justice de paix du troisième canton de Charleroi – Belgija) – IZ/Ryanair DAC

text:
               10.2.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/34

      Sklep predsednika Sodišča z dne 21. oktobra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Justice de paix du troisième canton de Charleroi – Belgija) – IZ/Ryanair DAC
      (Zadeva C-735/18) (1)

      (2020/C 45/32)
      Jezik postopka: francoščina
      Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

         (1)  UL C 44, 4.2.2019.


title: Zadeva C-281/19: Sklep predsednika Sodišča z dne 18. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal administratif de Paris – XS/Recteur de l'académie de Paris

text:
               10.2.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/34

      Sklep predsednika Sodišča z dne 18. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal administratif de Paris – XS/Recteur de l'académie de Paris
      (Zadeva C-281/19) (1)

      (2020/C 45/33)
      Jezik postopka: francoščina
      Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

         (1)  UL C 187, 3.6.2019.


title: Zadeva C-395/19: Sklep predsednika Sodišča z dne 26. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal d'instance de Nice – Francija) – VT, WU/easyJet Airline Co. Ltd

text:
               10.2.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/34

      Sklep predsednika Sodišča z dne 26. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal d'instance de Nice – Francija) – VT, WU/easyJet Airline Co. Ltd
      (Zadeva C-395/19) (1)

      (2020/C 45/34)
      Jezik postopka: francoščina
      Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

         (1)  UL C 246, 22.7.2019.


title: Zadeva T-749/19: Tožba, vložena 1. novembra 2019 – John Wood Group in drugi/Komisija

text:
               10.2.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/35

      Tožba, vložena 1. novembra 2019 – John Wood Group in drugi/Komisija
      (Zadeva T-749/19)
      (2020/C 45/35)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeče stranke: John Wood Group plc (Aberdeen, Združeno kraljestvo), WGPSN (Holdings) Ltd (Aberdeen), Wood Group Investments Ltd (Aberdeen) in Amec Foster Wheeler Ltd (Knutsford, Združeno kraljestvo) (zastopniki: C. McDonnell, Barrister, B. Goren, Solicitor, M. Peristeraki, odvetnik, in K. Desai, Solicitor)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

                  —

                  ugotovi, da ni bilo nezakonite državne pomoči, člen 1 Sklepa C(2019) 2526 Final z dne 2. aprila 2019 o državni pomoči SA.44896, ki jo je Združeno kraljestvo izvedlo v zvezi z nadzorovanimi tujimi družbami z izjemo pri financiranju skupin, razglasi za ničen v delu, v katerem je ugotovljeno, da gre za nezakonito državno pomoč in odpravi zahtevo ZK za zagotovitev vračila domnevne nezakonite državne pomoči, ki sta jo prejeli tožeči stranki v tem okviru (člena 2 in 3 izpodbijanega sklepa);

                  —

                  podredno, člena 2 in 3 izpodbijanega sklepa razglasi za ničen, če se z njim zahteva, da ZK zagotovi vračilo domnevne državne pomoči; in

                  —

                  vsekakor Komisiji naloži plačilo stroškov, nastalih tožečima strankama v teh postopkih.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo devet tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: Komisija je napačno razumela okvir, cilj in operacijo pravil ZK o nadzorovanih tujih družbah (CFC) v zvezi s spoštovanjem obravnave netrgovalnih finančnih dobičkov. Ugotovitve Komisije v izpodbijanem sklepu temeljijo na kumulativnih očitnih napakah. Natančneje, Komisija je storila očitne napake pri razumevanju celotnega davčnega sistema ZK, pri razumevanju ciljev CFC Sistema na posebnem področju izjeme pri financiranju skupin in opredelitvi upravičenih kreditnih razmerij.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: Komisija je napačno opredelila izjemo pri financiranju skupin kot davčno oprostitev in posledično kot prednost. V zvezi z netrgovalnimi finančnimi profiti izjema pri financiranju skupin pomeni določbo o dajatvah in del opredelitve omejitev pravil CFC, ne pa selektivne prednosti. Komisija ni podala količinske analize, da bi dokazala, da gre za prednost in ob neobstoju trdnega dokaza, da je posledica zadevnega ukrepa prednost, izpodbijanega sklepa ni mogoče sprejeti.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: Komisija ni pravilno opredelila referenčnega sistema za presojo učinkov pravil CFC in je napačno opredelila pravila CFC kot sklop pravil, ločen od celotnega sistema ZK o davkih na dobiček. Komisija ni pravilno razumela cilja pravil CFC in ni upoštevala diskrecijske pravice ZK.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: Komisija je storila očitne napake pri analizi državne pomoči in je uporabila napačen test pri obravnavi vprašanja primerljivosti. Komisija ni ugotovila, da je davčna osnova ZK izpostavljena različni ravni tveganja, glede na to, ali gre za kreditiranje znotraj skupine, ki je obdavčljiva v ZK, ali za kreditiranje znotraj skupine, ki ni obdavčljiva v ZK ter je nerazumno ugotovila, da je kreditiranje znotraj skupine primerljivo s kreditiranjem tretje osebe.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: tudi ob predpostavki, da so bili zadevni ukrepi CFC prima facie pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, je bilo v izpodbijanem sklepu napačno ugotovljeno, da ni bilo utemeljitve, ki bi jo bilo mogoče uporabiti za zagovarjanje skladnosti zadevnih ukrepov s pravili EU o državni pomoči. Poleg tega je izpodbijani sklep nerazumen in nedosleden, saj je Komisija pravilno ugotovila, da je Poglavje 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (zakon o obdavčevanju (mednarodne in druge določbe) iz leta 2010) utemeljen v primerih, ko bi bil edini razlog, da se dajatev CFC uporabi na podlagi Poglavja 5 navedenega dela 9A, test „kapitala, povezanega z ZK“, glede na to, da bi bila lahko izvedba tega testa v praksi pretirano težka, istočasno in brez ustrezne obrazložitve pa Komisija trdi, da navedeno Poglavje 9 nikoli ni utemeljeno v primerih, v katerih bi se na podlagi testa značilnih dolžnosti zaposlenih dajatev CFC uporabila na podlagi navedenega poglavja 5. Dejansko je test značilnih dolžnosti zaposlenih težko uporabiti v praksi, tako da bi morala Komisija ugotoviti, da je poglavje 9 utemeljeno tudi v okviru tega testa in bi morala zato ugotoviti, da ne gre za državno pomoč.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: če bi bilo treba izpodbijanemu sklepu ugoditi, bi njegova izvršitev preko vračila domnevne državne pomoči s strani tožečih strank kršila temeljna načela prava EU, vključno s svobodo ustanavljanja in opravljanja storitev, glede na to, da se v primeru tožečih strank zadevne CFC nahajajo v drugih državah članicah.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog: zahteva za zagotovilo vračila, ki izhaja iz izpodbijanega sklepa, ni utemeljena in je v nasprotju s temeljnimi načeli Unije.

                  8.

                  Osmi tožbeni razlog: Komisija ni ustrezno obrazložila odločilnih elementov v izpodbijanem sklepu, kot je ugotovitev, da bi bilo dajatev CFC na podlagi navedenega poglavja 5 mogoče brez težav ali nesorazmernega bremena uporabiti z uporabo testa značilnih dolžnosti zaposlenih.

                  9.

                  Deveti tožbeni razlog: z izpodbijanim sklepom se krši tudi načelo dobrega upravljanja, ki zahteva, da Komisija deluje transparentno in predvidljivo v njenih upravnih postopkih in da sprejema odločitve v razumnem časovnem okviru. Ni razumno, da Komisija potrebuje več kot štiri leta za sprejetje sklepa o začetku postopka preiskave v obravnavani zadevi in da sprejme sklep več kot šest let po začetku veljavnosti izpodbijanega ukrepa.


title: Zadeva T-762/19: Tožba, vložena 8. novembra 2019 – Rio Tinto European Holdings in drugi/Komisija

text:
               10.2.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/36

      Tožba, vložena 8. novembra 2019 – Rio Tinto European Holdings in drugi/Komisija
      (Zadeva T-762/19)
      (2020/C 45/36)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeče stranke: Rio Tinto European Holdings Ltd (London, Združeno kraljestvo), Rio Tinto International Holdings Ltd (London) in Rio Tinto Simfer UK Ltd (London) (zastopniki: N. Niejahr in B. Hoorelbeke, odvetnika, A. Stratakis in P. O’Gara, Solicitors)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

                  —

                  Sklep Komisije (EU) 2019/1352 z dne 2. aprila 2019 o državni pomoči SA.44896, ki jo je Združeno kraljestvo izvedlo v zvezi z nadzorovanimi tujimi družbami z izjemo pri financiranju skupin (UL 2019 L 216, str. 1), razglasi za ničen v delu, v katerem je ugotovljeno, da domnevni ukrep pomoči pomeni pomoč v smislu 107(1) PDEU in se zahteva zagotovitev vračila z obrestmi, tudi od tožečih strank;

                  —

                  Podredno, člene 2, 3 in 4 spornega sklepa razglasi za nične v delu, v katerem se zahteva zagotovitev vračila nezdružljive pomoči z obrestmi, tudi od tožečih strank;

                  —

                  naloži Komisiji plačilo svojih stroškov in stroškov tožečih strank v zvezi s postopkom.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo pet tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: Komisija je kršila člen 107(1) PDEU s tem, da je ugotovila, da domnevni ukrep pomoči daje selektivno prednost:

                              a)

                              Podjetjem, ki uporabljajo 75-odstotno oprostitev za upravičena kreditna razmerja z nizkim tveganjem, ker je Komisija:

                                          —

                                          sistem CFC ZK napačno opredelila kot referenčni sistem;

                                          —

                                          napačno uporabila pravo, ko je ugotovila, da 75-odstotna oprostitev pomeni odstopanje od referenčnega davčnega sistema, na podlagi, da:

                                                      (i)

                                                      ugotovitev odstopanja napačno temelji na regulativni tehniki;

                                                      (ii)

                                                      test značilnih dolžnosti zaposlenih ni ključni test za sistem CFC ZK; in

                                                      (iii)

                                                      upravičena in neupravičena kreditna razmerja niso v enakem pravnem in dejanskem položaju in je vsekakor napačno uporabila pravo s tem, da je po analogiji uporabila Direktivo Sveta (EU) 2016/1164 (1) oziroma se neupravičeno sklicevala nanjo

                                          —

                                          napačno uporabila dejstva in pravo, ko je ugotovila, da 75-odstotna oprostitev ni utemeljena z naravo in celotno strukturo davčnega sistema tako kot izjema pri financiranju skupin, ki se uporablja za netrgovalne finančne dobičke, ki spada pod oddelek 371EC Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (zakon o obdavčevanju (mednarodne in druge določbe) iz leta 2010.

                              b)

                              Družbam, ki uporabljajo oprostitev ujemajočih obresti, ker je Komisija:

                                          —

                                          CFC pravila ZK napačno opredelila kot referenčni sistem;

                                          —

                                          napačno uporabila pravo, ko je ugotovila, da oprostitev ujemajočih obresti pomeni odstopanje od referenčnega davčnega sistema, na podlagi, da:

                                                      (i)

                                                      ugotovitev odstopanja napačno temelji na regulativni tehniki in test značilnih dolžnosti zaposlenih ni ključni test za pravila CFC ZK;

                                                      (ii)

                                                      davčni zavezanci, ki so upravičeni do oprostitve ujemajočih obresti, niso v enakem pravnem in dejanskem položaju kot davčni zavezanci, ki niso tovrstni upravičenci.

                                          —

                                          napačno uporabila dejstva in pravo, ko je ugotovila, da oprostitev ujemajočih obresti ni utemeljena z naravo in celotno strukturo davčnega sistema.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: Komisija je kršila člen 107(1) PDEU s tem, da ni dokazala, da bi domnevni ukrep pomoči lahko vplival na trgovino med državami članicami in izkrivil konkurenco.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: podredno, Komisija je kršila člen 49 PDEU s tem, da je domnevni ukrep pomoči opredelila za nezdružljivo državno pomoč, ki ne krši svobode ustanavljanja, zagotovljene v členu 49 PDEU.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: Komisija je kršila temeljno načelo enakega obravnavanja/prepovedi diskriminacije s tem, da je:

                              —

                              netrgovalne finančne dobičke, ki izhajajo iz upravičenih kreditov, obravnavala enko kot netrgovalne finančne dobičke, ki izhajajo iz neupravičenih posojil; in

                              —

                              izjemo pri financiranju skupin obravnavala različno, glede na to, ali netrgovalni finančni dobički spadajo pod oddelek 371EB ali 371EC Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (zakon o obdavčevanju (mednarodne in druge določbe) iz leta 2010).

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: podredno, tudi če domnevni ukrep pomoči spada na področje člena 107(1) PDEU, je Komisija kršila člen 16(1) Uredbe Sveta (EU) 2015/1589 (2) s tem, da je zahtevala zagotovitev vračila nezdružljive pomoči od prejemnikov domnevnega ukrepa pomoči, ker tako vračilo krši splošna načela prava EU, in sicer načelo legitimnih pričakovanj in pravne varnosti.

         (1)  Direktiva Sveta (EU) 2016/1164 z dne 12. julija 2016 o določitvi pravil proti praksam izogibanja davkom, ki neposredno vplivajo na delovanje notranjega trga (UL L 193, 2016, str. 1).

         (2)  Uredba Sveta (EU) 2015/1589 z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije (UL L 248, 2015, str. 9).