title: Zadeva C-645/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Frankfurt am Main (Nemčija) 20. novembra 2017 – Emirates Airlines – Direktion für Deutschland/Aylin Wüst, Peter Wüst

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/7

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Frankfurt am Main (Nemčija) 20. novembra 2017 – Emirates Airlines – Direktion für Deutschland/Aylin Wüst, Peter Wüst
   (Zadeva C-645/17)
   (2018/C 112/10)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Landgericht Frankfurt am Main

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožena stranka in pritožnica: Emirates Airlines – Direktion für Deutschland

      Tožeči stranki in nasprotni stranki v pritožbenem postopku: Aylin Wüst, Peter Wüst

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 5(3) Uredbe (ES) št. 261/2004 (1) Sveta z dne 11. februarja 2004 razlagati tako, da je treba začasno zaprtje letališča, do katerega pride zaradi nesreče letala pri pristanku, šteti za izredne razmere?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:
               Ali je treba člen 5(3) Uredbe (ES) št. 261/2004 Sveta z dne 11. februarja 2004 razlagati tako, da je treba začasno zaprtje letališča šteti za izredne razmere tudi v primeru, če letalo, ki je udeleženo v nesreči, sestavlja floto letalskega prevoznika, ki se v zvezi z zamudo leta, do katere je prišlo zaradi zaprtja letališča, sklicuje na izredne razmere?

               3.

               Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen:
               Ali je treba člen 5(3) Uredbe (ES) št. 261/2004 Sveta z dne 11. februarja 2004 razlagati tako, da so tudi v primeru, če je letalo, ki je udeleženo v nesreči, sestavljalo floto letalskega prevoznika, ki se v zvezi z zamudo leta, do katere je prišlo zaradi zaprtja letališča, sklicuje na izredne razmere, za več kot triurno zamudo „krive“ te izredne razmere?

      (1)  Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91, (UL 2004, L 46, str. 1).


title: Zadeva C-61/18: Tožba, vložena 31. januarja 2018 – Evropska komisija/Republika Bolgarija

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/25

         Tožba, vložena 31. januarja 2018 – Evropska komisija/Republika Bolgarija
   (Zadeva C-61/18)
   (2018/C 112/33)
   Jezik postopka: bolgarščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: G. von Rintelen, K. Walkerová, G. Koleva)

      Tožena stranka: Republika Bolgarija

      Predloga

   Komisija Sodišču predlaga, naj:

               —

               Ugotovi, da Republika Bolgarija s tem, da do 18. septembra 2016 ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2014/89/EU (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. julija 2014 o vzpostavitvi okvira za pomorsko prostorsko načrtovanje (UL L 257, 28.8.2014, str. 135–145), oziroma o sprejemu takih predpisov vsekakor ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz člena 15(1) te direktive;

               —

               Republiki Bolgariji v skladu s členom 260(3) PDEU naloži plačilo denarne kazni v višini 14 089,60 EUR dnevno od razglasitve sodbe, s katero se ugotovi neizpolnitev obveznosti Republike Bolgarije.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               V skladu s členom 15(1) Direktive 2014/89/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. julija 2014 o vzpostavitvi okvira za pomorsko prostorsko načrtovanje so morale države članice do 18. septembra 2016 sprejeti zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo. O tem so morale takoj obvestiti Komisijo. Ker Komisiji niso bili sporočeni nacionalni ukrepi za prenos navedene direktive, se je odločila, da pri Sodišču vloži to tožbo.

               2.

               Komisija v tožbi predlaga, naj se Republiki Bolgariji naloži plačilo denarne kazni v višini 14 089,60 EUR dnevno. Višina denarne kazni je bila izračunana ob upoštevanju teže in trajanja kršitve ter odvračilnega učinka in zmožnost plačila te države članice.

      (1)  UL 2014, L 257, str. 135.


title: Zadeva T-74/18: Tožba, vložena 6. februarja 2018 – Visi/one/EUIPO – EasyFix (Informacijske table za vozila)

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/47

         Tožba, vložena 6. februarja 2018 – Visi/one/EUIPO – EasyFix (Informacijske table za vozila)
   (Zadeva T-74/18)
   (2018/C 112/59)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Visi/one GmbH (Remscheid, Nemčija) (zastopnika: H. Bourree in M. Bartz, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: EasyFix GmbH (Dunaj, Avstrija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Imetnik spornega modela: tožeča stranka

      Zadevni sporni model: model Skupnosti št. 1391114-0001

      Izpodbijana odločba: odločba tretjega odbora EUIPO za pritožbe z dne 4. decembra 2017 v zadevi R 1424/2016-3

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               intervenientki naloži plačilo stroškov postopka vključno s stroški postopka s pritožbo.

      Navajani tožbeni razlogi

               —

               Kršitev člena 62(2) Uredbe št. 6/2002;

               —

               Kršitev člena 62(1) Uredbe št. 6/2002;

               —

               Kršitev člena 25(1)(b) Uredbe št. 6/2002.


title: Zadeva T-20/18: Tožba, vložena 17. januarja 2018 – CV/Komisija

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/34

         Tožba, vložena 17. januarja 2018 – CV/Komisija
   (Zadeva T-20/18)
   (2018/C 112/44)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: CV (zastopnik: F. Moyse, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Izpodbijane sklepe z dne 15. in 20. marca 2017 ter z dne 18. oktobra 2017;

               —

               Tožeči stranki dodeli znesek 1 475 EUR za premoženjsko škodo skupaj z zakonitimi obrestmi po stopnji 2,25 %, ki tečejo od povračila navedenega zneska, oziroma od vložitve ugovora, oziroma od dneva vložitve tožbe, ter znesek 1 EUR za nepremoženjsko škodo;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: nepravilnosti v upravnem postopku izvedenim pred sprejetjem spornih sklepov, tudi pred zdravniško komisijo, zaradi katerih je bila zahteva tožeče stranke za priznanje poklicnega izvora bolezni zavrnjena, poleg tega pa ji je bilo naloženo plačilo nekaterih stroškov in honorarja članov zdravniške komisije.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji, ki jo je storil zdravnik v svojih poročilih.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: pomanjkljiva obrazložitev izpodbijanih sklepov.


title: Zadeva C-712/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Commissione Tributaria Regionale per la Lombardia (Italija) 20. decembra 2017 – EN.SA. Srl/Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/17

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Commissione Tributaria Regionale per la Lombardia (Italija) 20. decembra 2017 – EN.SA. Srl/Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso
   (Zadeva C-712/17)
   (2018/C 112/23)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Commissione Tributaria Regionale per la Lombardia

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: EN.SA. Srl

      Tožena stranka: Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je v primeru domnevno neobstoječih transakcij, ki niso oškodovale državne blagajne in davčnemu zavezancu ne prinašajo nikakršne davčne koristi, nacionalna ureditev, ki temelji na uporabi členov 19 (Odbitek) in 21(7) (Izstavljanje računov za transakcije) uredbe predsednika republike št. 633 z dne 26. 10. 1972 in člena 6(6) zakonske uredbe št. 471 z dne 18. 12. 1997 (Kršitev obveznosti, povezanih z dokumentiranjem, evidentiranjem in identifikacijo transakcij), skladna z načeli Skupnosti na področju DDV, kakor jih je opredelilo Sodišče Evropske unije, glede na to, da sočasna uporaba nacionalnih predpisov določa:

               a)

               vedno znova ugotovljeno neodbitnost davka, ki ga je prejemnik plačal za kupljeno blago pri vsaki sporni transakciji, povezani s tem istim subjektom in temelječi na enaki osnovi za odmero davka;

               b)

               uporabo davka in plačilo davčne obveznosti s strani dobavitelja (in izključitev vračila neupravičeno plačanih zneskov) za ustrezne špekulativne prodajne transakcije, ki so se ravno tako izkazale za neobstoječe;

               c)

               uporabo kazni v višini, enaki znesku domnevno neodbitnega davka na kupljeno blago.


title: Zadeva T-26/18: Tožba, vložena 19. januarja 2018 – Francija/Komisija

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/35

         Tožba, vložena 19. januarja 2018 – Francija/Komisija
   (Zadeva T-26/18)
   (2018/C 112/45)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Francoska republika (zastopniki: F. Alabrune, D. Colas, A.-L. Desjonquères in S. Horrenberger, agenti)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Izvedbeni sklep Komisije C(2017) 7263 final z dne 8. novembra 2017 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije, ki je bil francoski vladi notificiran 9. novembra 2017, za ničnega razglasi v delu, v katerem:

                           —

                           za zahtevka za leti 2013 in 2014 v delu „Pomanjkljivosti v sistemu LPIS“ vključuje popravek v znesku 2 246 700 EUR, ker naj bi se v okviru standarda DKOS neskladno upoštevalo krajinske značilnosti;

                           —

                           za zahtevka za leti 2013 in 2014 vključuje pavšalni popravek, ki se nanaša na vse površine, ki zajemajo vsaj eno parcelo, ki se šteje za „landes et parcours“, in ne zgolj na površine, ki se štejejo za „neupravičene površine (,landes et parcours“);

                           —

                           se nanaša na „najverjetnejši obseg napake – EKSRP IAKS – 2014-2020“, določene v okviru preiskave CEB/2016/047; in

                           —

                           za zahtevek za leti 2013-2014 v delu „Zelo pomanjkljiv sistem kontrol, Korzika“ uporabi 100 % pavšalni popravek za departma Haute-Corse;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 6(1) in Priloge III k Uredbi Sveta (ES) št. 73/2009 z dne 19. januarja 2009 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor za kmete v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete
               Tožeča stranka meni, da je Komisija to kršitev storila s tem, da je štela, prvič, da osamljene skale, ribniki oziroma majhni gozdovi, določeni s francosko ureditvijo, niso zajeti z dobrimi kmetijskimi in okoljskimi pogoji (DKOP), in drugič, da je štela, da je s temi določbami naloženo varstvo posameznih delov pokrajine in jih zato ni mogoče vključiti v celotno kmetijsko površino.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti. V zvezi s tem tožeča stranka meni, da naj bi Komisija, kljub temu, da se spor nanaša zgolj na parcele, ki se štejejo za „landes et parcours“, sprejela popravek, ki temelji na vseh površinah iz spisov, vključno s takimi parcelami, s čimer naj bi tako bil zajet del teh površin, ki niso take parcele, vsekakor pa naj ne bi upoštevala podatkov o številkah, ki so jih posredovali francoski organi.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: Komisija naj bi se za uporabo finančnega popravka v znesku 13 127 243,30 EUR glede programskega obdobja EKSRP 2014-2020 (URP 3) oprla na podatke, ki ji je imela s kršitvijo člena 6(1) in Priloge III k Uredbi št. 73/2009.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti in obveznosti obrazložitve glede „zelo pomanjkljivega sistema kontrol, Korzika“ za zahtevek za leti 2013 in 2014 v izpodbijanem sklepu, ker naj bi Komisija za departma Haute-Corse uporabila 100 % pavšalni popravek.


title: Zadeva C-649/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 21. novembra 2017 – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Amazon EU Sàrl

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/7

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 21. novembra 2017 – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Amazon EU Sàrl
   (Zadeva C-649/17)
   (2018/C 112/11)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesgerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka in vlagatelj revizije: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

      Tožena stranka in nasprotna stranka v revizijskem postopku: Amazon EU Sàrl

      Vprašanja za predhodno odločanje

   Sodišču Evropske unije se v predhodno odločanje predložijo ta vprašanja glede razlage člena 6(1)(c) Direktive 2011/83/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o pravicah potrošnikov (1):

               1.

               Ali lahko države članice sprejmejo določbo, ki – kot določba člena 246a(1), pododstavek 1, prvi stavek, točka 2, EGBGB [Einführungsgesetz zum Bürgerlichen Gesetzbuch; uvodni zakon k nemškemu civilnemu zakoniku] – določa, da je trgovec dolžan potrošniku v okviru sklepanja pogodb na daljavo, preden ta sklene pogodbo, [ne zgolj, če je na voljo, temveč] vselej dati na voljo svojo telefonsko številko?

               2.

               Ali v [nemški jezikovni različici] člena 6(1)(c) Direktive 2011/83/EU uporabljena besedna zveza „gegebenenfalls“ [„kadar so na voljo“], pomeni, da mora trgovec informacije zagotoviti samo prek komunikacijskih sredstev, ki jih ima dejansko na voljo v podjetju, in torej ni dolžan zagotoviti novega priključka za telefon ali faks oziroma računa za elektronsko pošto, če se odloči, da bo v okviru podjetja sklepal tudi pogodbe na daljavo?

               3.

               Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen:
               Ali v [nemški jezikovni različici] člena 6(1)(c) Direktive 2011/83/EU uporabljena besedna zveza „gegebenenfalls“ [„kadar so na voljo“] pomeni, da so v podjetju na voljo samo takšna komunikacijska sredstva, ki jih trgovec dejansko uporablja za stike s potrošniki pri sklepanju pogodb na daljavo, ali pa podjetje razpolaga tudi s takšnimi komunikacijskimi sredstvi, ki jih je trgovec doslej uporabljal izključno za druge namene, na primer za komunikacijo s trgovci ali organi?

               4.

               Ali so komunikacijska sredstva v členu 6(1)(c) Direktive 2011/83/EU, to je telefon, faks in elektronski naslov, našteta izčrpno, ali pa lahko trgovec uporablja tudi druga komunikacijska sredstva, ki v tem členu niso navedena – kot na primer spletni pogovor ali povratni telefonski klic – če se s tem zagotavlja hitro vzpostavljanje stikov in učinkovita komunikacija?

               5.

               Ali je pri uporabi načela preglednosti iz člena 6(1) Direktive 2011/83/EU, v skladu s katerim mora trgovec potrošniku informacije dati na voljo na jasen in razumljiv način preko komunikacijskih sredstev iz člena 6(1)(c) Direktive 2011/83/EU, upoštevno, da se informacija zagotovi hitro in učinkovito?

      (1)  UL 2011, L 304, str. 64.


title: Zadeva C-76/18: Tožba, vložena 6. februarja 2018 – Evropska komisija/Republika Avstrija

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/26

         Tožba, vložena 6. februarja 2018 – Evropska komisija/Republika Avstrija
   (Zadeva C-76/18)
   (2018/C 112/34)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: G. von Rintelen, P. Ondrůšek, M. Noll-Ehlers, agenti)

      Tožena stranka: Republika Avstrija

      Predlogi tožeče stranke

   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da tožena stranka s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov za prenos Direktive 2014/25/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju naročnikov, ki opravljajo dejavnosti v vodnem, energetskem in prometnem sektorju ter sektorju poštnih storitev ter o razveljavitvi Direktive 2004/17/ES, (1) v nacionalno pravo oziroma Komisiji ni sporočila teh predpisov, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi te direktive;

               —

               toženi stranki na podlagi člena 260(3) PDEU zaradi neizpolnitve obveznosti sporočitve ukrepov za prenos naloži periodično denarno kazen v višini 42 377 EUR na dan;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Države članice imajo na podlagi člena 106 (1) Direktive 2014/25/EU dolžnost, da do 18. aprila 2016 sprejmejo nacionalne ukrepe, ki so potrebni za uskladitev nacionalnega prava z obveznostmi iz te direktive. Ker Republika Avstrija ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, ki so potrebni za prenos te direktive oziroma Komisiji teh predpisov ni sporočila, je Komisija sprožila postopek pred Sodiščem.
   Komisija s tožbo predlaga, naj se Republiki Avstriji naloži periodična denarna kazen v višini 42 377 EUR na dan. Višina periodične denarne kazni je določena glede na težo in trajanje kršitve ter odvračilnega učinka ob upoštevanju finančne zmožnosti te države članice.

      (1)  UL 2014, L 94, str. 243.


title: Zadeva C-666/17 P: Pritožba, ki jo je AlzChem AG vložila 27. novembra 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 7. septembra 2017 v zadevi T-451/15, AlzChem AG/Komisija

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/8

         Pritožba, ki jo je AlzChem AG vložila 27. novembra 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 7. septembra 2017 v zadevi T-451/15, AlzChem AG/Komisija
   (Zadeva C-666/17 P)
   (2018/C 112/12)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: AlzChem AG (zastopnika: A. Borsos, J. A. Guerrero Pérez, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               tožbo razglasi za dopustno in utemeljeno;

               —

               sodbo razveljavi;

               —

               izpodbijani sklep razglasi za ničen; in

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Prvi pritožbeni razlog: napačna uporaba prava in očitna napaka pri presoji v zvezi z uporabo splošne domneve v zvezi z izjemo za varstvo namena preiskav Unije

                           —

                           Napačna uporaba prava s strani Komisije v zvezi z uporabo splošne domneve v zvezi z izjemo od zahtev za dostop do posebnih in določenih prej obstoječih dokumentov;

                           —

                           napačna uporaba prava s strani Komisije v zvezi z varstvom namena tekočih preiskav glede zahtev za dostop do posebnih in določenih prej obstoječih dokumentov;

                           —

                           napačna uporaba prava s strani Komisije in očitna napaka pri presoji v zvezi s presojo prevladujočega javnega interesa za zagotovitev učinkovitega pravnega sredstva (člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah); in

                           —

                           napačna uporaba prava s strani Komisije glede uporabe temeljne pravice dostopa do dokumentov (člen 42 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah)

               2.

               Drugi pritožbeni razlog: neobrazložitev zavrnitve dostopa do nezaupne različice ali do dostopa do dokumentov na kraju samem.


title: Zadeva C-77/18: Tožba, vložena 6. februarja 2018 – Evropska komisija/Republika Avstrija

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/27

         Tožba, vložena 6. februarja 2018 – Evropska komisija/Republika Avstrija
   (Zadeva C-77/18)
   (2018/C 112/35)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: M. Noll-Ehlers, P. Ondrůšek in G. von Rintelen, agenti)

      Tožena stranka: Republika Avstrija

      Predlogi tožeče stranke

   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da Republika Avstrija s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov za prenos Direktive 2014/24 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES (1) v nacionalno pravo oziroma Komisiji ni sporočila teh predpisov, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi te direktive.

               —

               Republiki Avstriji na podlagi člena 260(3) PDEU zaradi neizpolnitve obveznosti sporočitve ukrepov za prenos naloži periodično denarno kazen v višini 42 377 EUR na dan.

               —

               Republiki Avstriji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Države članice imajo na podlagi člena 90(1) Direktive 2014/24/EU dolžnost, da do 18. aprila 2016 sprejmejo nacionalne ukrepe, ki so potrebni za uskladitev nacionalnega prava z obveznostmi iz te direktive. Ker Republika Avstrija ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, ki so potrebni za prenos te direktive oziroma Komisiji teh predpisov ni sporočila, je Komisija sprožila postopek pred Sodiščem.
   Komisija s tožbo predlaga, naj se Republiki Avstriji naloži periodična denarna kazen v višini 42 377 EUR na dan. Višina periodične denarne kazni je določena glede na težo in trajanje kršitve ter odvračilnega učinka ob upoštevanju finančne zmožnosti te države članice.

      (1)  UL 2014, L 94, str. 65.


title: Zadeva C-715/17: Tožba, vložena 21. decembra 2017 – Evropska komisija/Republika Poljska

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/18

         Tožba, vložena 21. decembra 2017 – Evropska komisija/Republika Poljska
   (Zadeva C-715/17)
   (2018/C 112/24)
   Jezik postopka: poljščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. Stobiecka-Kuik, G. Wils)

      Tožena stranka: Republika Poljska

      Predlog tožeče stranke

   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da Republika Poljska s tem, da ni v rednih obdobij, in sicer vsaj vsake tri mesece, navedla primernega števila prosilcev, ki se lahko hitro premestijo na njeno ozemlje, od 16. marca 2016 ni izpolnjevala svojih obveznosti na podlagi člena 5(2) Sklepa Sveta (EU) 2015/1523 in člena 5(2) Sklepa Sveta (EU) 2015/1601 ter posledično drugih obveznosti v zvezi s premestitvijo iz člena 5, od (4) do (11), obeh zgoraj navedenih sklepov;

               —

               Republiki Poljski naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Začasni mehanizem za premestitev v nujnih primerih je bil uveden z dvema sklepoma Sveta, sprejetima septembra 2015, in sicer s Sklepom Sveta (EU) 2015/1523 (1) in Sklepom Seta (EU) 2015/1601 (2), v skladu s katerima so države članice zavezane, da premestijo osebe, ki potrebujejo mednarodno zaščito, iz Italije in Grčije.
   Sklepa Sveta državam članicam nalagata obveznost, da vsake tri mesece predlagajo kraje za potrebe premestitve, da bi se zagotovilo učinkovito in urejeno delovanje postopka premestitve. Čeprav so skoraj vse ostale države članice storile potrebno za zagotovitev spoštovanja svojih zavez za premestitev, Poljska ni opravila nobene premestitve in od decembra 2015 ni predlagala nobenega kraja, primernega za premestitev.
   Komisija je 16. junija 2017 zoper Poljsko začela postopek za ugotavljanje kršitev.
   Ker je Komisija menila, da odgovor te države članice ni zadovoljiv, se je odločila, da bo prešla v naslednjo fazo postopka za ugotavljanje kršitev in je Republiki Poljski 26. julija 2017 poslala obrazloženo mnenje.
   Ker je Komisija menila, da tudi odgovor na obrazloženo mnenje ni zadovoljiv, je proti Republiki Poljski vložila tožbo pri Sodišču Evropske unije zaradi neizpolnjevanja obveznosti, povezanih s premestitvijo.

      (1)  Sklep Sveta (EU) 2015/1523 z dne 14. septembra 2015 o uvedbi začasnih ukrepov na področju mednarodne zaščite v korist Italije in Grčije (UL L 239, str. 146).

      (2)  Sklep Sveta (EU) 2015/1601 z dne 22. septembra 2015 o uvedbi začasnih ukrepov na področju mednarodne zaščite v korist Italije in Grčije (UL L 248, str. 80).


title: Zadeva T-75/18: Tožba, vložena 6. februarja 2018 – MPM-Quality/EUIPO – Elton Hodinářská (MANUFACTURE PRIM 1949)

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/47

         Tožba, vložena 6. februarja 2018 – MPM-Quality/EUIPO – Elton Hodinářská (MANUFACTURE PRIM 1949)
   (Zadeva T-75/18)
   (2018/C 112/60)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: češčina

      Stranke

      Tožeča stranka: MPM-Quality v.o.s (Frýdek-Místek, Češka republika) (zastopnik: M. Kyjovský, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Elton Hodinářská a.s. (Nové Město nad Metují, Češka republika)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Imetnik sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Evropske unije, ki vsebuje besedne elemente „MANUFACTURE PRIM 1949“ – Znamka Evropske unije št. 3 531 662

      Postopek pred EUIPO: postopek za razveljavitev

      Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 5. decembra 2017 v zadevi R 556/2017-4

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo in

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajana tožbena razloga

               —

               Kršitev členov 18 in 58 Uredbe št. 1001/2017 in

               —

               kršitev člena 10(3) in naslednjih ter člena 19(1) Uredbe št. 1430/2017.


title: Zadeva T-29/18: Tožba, vložena 19. januarja 2018 – Planet/Komisija

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/36

         Tožba, vložena 19. januarja 2018 – Planet/Komisija
   (Zadeva T-29/18)
   (2018/C 112/46)
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Planet AE Anonimi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion (Atene, Grčija) (zastopnik: V. Christianos, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               sklep Komisije o zavrnitvi, s katerim je ta molče zavrnila prošnjo tožeče stranke za dostop do dokumentov razpisa za projekt EuropeAid/137681/ΙΗ/SER/ROC/4· e

               —

               Komisiji naloži plačilo vseh stroškov tožeče stranke.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Družba Planet z obravnavano tožbo predlaga razglasitev ničnosti implicitnega sklepa Komisije, s katerim je ta zavrnila prošnjo tožeče stranke za dostop do dokumentov v skladu z Uredbo št. 1049/2001, v zvezi s postopkom javnega razpisa EuropeAid/137681/ΙΗ/SER/ROC/4.
   Družba Planet trdi, da je treba implicitni sklep Komisije razglasiti za ničen, saj ne vsebuje obrazložitve, ki je kar zadeva pravo Evropske unije nujna v skladu s členom 296 PDEU, in ki je bistvena postopkovna zahteva za akte Unije.


title: Zadeva T-78/18: Tožba, vložena 9. februarja 2018 – AB Mauri Italy/EUIPO – Lesaffre et Compagnie (FERMIN)

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/48

         Tožba, vložena 9. februarja 2018 – AB Mauri Italy/EUIPO – Lesaffre et Compagnie (FERMIN)
   (Zadeva T-78/18)
   (2018/C 112/61)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: AB Mauri Italy SpA (Casteggio, Italija) (zastopnik: B. Brandreth, barrister, in G. Hussey, solicitor)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Lesaffre et Compagnie (Pariz, Francija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka EU „FERMIN“ – Prijava št. 10 999 613

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 4. decembra 2017 v združenih zadevah R 2027/2016-4 in R 2254/2016-4

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               sporno odločbo delno razveljavi in

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 2017/1001.


title: Zadeva C-79/18: Tožba, vložena 6. februarja 2018 – Evropska komisija/Republika Avstrija

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/28

         Tožba, vložena 6. februarja 2018 – Evropska komisija/Republika Avstrija
   (Zadeva C-79/18)
   (2018/C 112/36)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: G. von Rintelen, P. Ondrůšek, M. Noll-Ehlers, agenti)

      Tožena stranka: Republika Avstrija

      Predlogi tožeče stranke

   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da tožena stranka s tem, da – z izjemo členov 46 in 47 v zveznih deželah Dunaj, Štajerska in Koroška – ni sprejela zakonov in drugih predpisov za prenos Direktive 2014/23/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o podeljevanju koncesijskih pogodb (1) v nacionalno pravo oziroma Komisiji ni sporočila teh predpisov, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi te direktive;

               —

               toženi stranki na podlagi člena 260(3) PDEU zaradi neizpolnitve obveznosti sporočitve ukrepov za prenos naloži periodično denarno kazen v višini 52 972 EUR na dan;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Države članice imajo na podlagi člena 51(1) Direktive 2014/23/EU dolžnost, da do 18. aprila 2016 sprejmejo nacionalne ukrepe, ki so potrebni za uskladitev nacionalnega prava z obveznostmi iz te direktive. Ker Republika Avstrija ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, ki so potrebni za prenos te direktive oziroma Komisiji teh predpisov ni sporočila, je Komisija sprožila postopek pred Sodiščem.
   Komisija s tožbo predlaga, naj se Republiki Avstriji naloži periodična denarna kazen v višini 52 972 EUR na dan. Višina periodične denarne kazni je določena glede na težo in trajanje kršitve ter odvračilnega učinka ob upoštevanju finančne zmožnosti te države članice.

      (1)  UL 2014, L 94, str. 1.


title: Zadeva T-31/18: Tožba, vložena 20. januarja 2018 – Izuzquiza in Semsrott/Frontex

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/36

         Tožba, vložena 20. januarja 2018 – Izuzquiza in Semsrott/Frontex
   (Zadeva T-31/18)
   (2018/C 112/47)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Luisa Izuzquiza (Madrid, Španija) in Arne Semsrott (Berlin, Nemčija) (zastopnika: S. Hilbrans in R. Callsen, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska agencija za mejno in obalno stražo

      Predlogi

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

               —

               odločbo Frontex z dne 10. novembra 2017 (ref: CGO/LAU/18911 c/2017), s katero je bila tožečima strankama zavrnjen dostop do imena, zastave in vrste plovila, ki ga uporablja Frontex v osrednjem Sredozemlju v skladu s skupno operacijo Triton v obdobju od vključno 1. junija 2017 do vključno 30. avgusta 2017, razglasi za nično;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov, nastalih tožečima strankama, vključno s stroški katerekoli intervenientke, tudi če se tožba zavrne.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata šest tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: Frontex naj bi kršila Uredbo (ES) št. 1049/2001 (1) s tem, da ni posamično preučila vsakega od zahtevanih dokumentov, da bi presodila, ali je mogoče uporabiti izjemo, na katero se je sklicevala.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: Frontex naj bi kršila člen 4(1)(a), prva alinea, te uredbe, ki se nanaša na javno varnost, saj naj bi bili razlogi za utemeljitev uporabe izjeme v večjem delu dejansko nepravilni: plovil, ki se uporabljajo za operacijo, ni mogoče slediti z javno dostopnimi sredstvi.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: Frontex naj bi kršila člen 4(1)(a), prva alinea, te uredbe, ki se nanaša na javno varnost, saj naj se med razlogi za utemeljitev uporabe izjeme ne bi upoštevala okoliščina, da sta tožeči stranki prosili le za podatke o plovilih, ki so se uporabljala v preteklosti.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: Frontex naj bi kršila člen 4(1)(a), prva alinea, te uredbe, ki se nanaša na javno varnost, saj naj tožena stranka ne bi upoštevala – in ni odgovorila na trditev tožečih strank – da je bil del zaprošenih podatkov že objavljen na twitterju za nekatera plovila, uporabljena v skupni operaciji Triton, leta 2017 ter so bile že objavljeni primerljivi podatki glede plovil, uporabljenih za skupno operacijo, leta 2016.

               5.

               Peti tožbeni razlog: Frontex naj bi kršila člen 4(6) te uredbe, saj tudi če bi se – dejansko neobstoječe – tveganje, da se kriminalne združbe izogibajo mejnemu nadzoru, izkazalo za resnično, bi to lahko upravičilo le zavrnitev podatkov glede imena uporabljenih plovil, ne pa glede vrste in zastave.

               6.

               Šesti tožbeni razlog: Frontex naj bi kršila člen 4(6) te uredbe s tem, da ni zagotovila niti delnega dostopa do zaprošenih podatkov, čeprav so bili podatki o nekaterih plovilih že objavljeni.

      (1)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL 2001 L 145, str. 43).


title: Zadeva T-33/18: Tožba, vložena 23. januarja 2018 – Pracsis in Conceptexpo Project/Komisija in EACEA

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/37

         Tožba, vložena 23. januarja 2018 – Pracsis in Conceptexpo Project/Komisija in EACEA
   (Zadeva T-33/18)
   (2018/C 112/48)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Pracsis SPRL (Bruselj, Belgija) in Conceptexpo Project (Wavre, Belgija) (zastopnik: J.-N. Louis, odvetnik)

      Toženi stranki: Evropska komisija in Izvajalska agencija za izobraževanje, avdiovizualno področje in kulturo (EACEA)

      Predlogi

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

               —

               razglasi tožbo za dopustno in utemeljeno;

               —

               razglasi za nične izpodbijane odločbe v delu, v katerem določajo Cecoforma kot ponudnika okvirne pogodbe javnega razpisa EACEA/2017/01, in pogodbo, ki je bila podpisana med EACEA in Cecoforma;

               —

               naloži Evropski komisiji in EACEA, solidarno plačilo zneska milijon EUR tožečima strankama;

               —

               toženima strankama naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev načela enakega obravnavanja in obveznosti preglednosti.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev pravice do izjave.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: obveznost obrazložitve in očitna napaka pri presoji.


title: Zadeva C-711/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Hamburg (Nemčija) 19. decembra 2017 – Anke Hartog/British Airways plc

text:
               16.4.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 134/14

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Hamburg (Nemčija) 19. decembra 2017 – Anke Hartog/British Airways plc
   (Zadeva C-711/17)
   (2018/C 134/18)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Amtsgericht Hamburg

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Anke Hartog

      Tožena stranka: British Airways plc

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba pogoj v skladu s členom 3(2)(a) o uporabi Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (1) razlagati tako, da se potniki, ki imajo potrjeno rezervacijo, „prijavijo na let“, če se, če čas ni naveden, najpozneje 45 minut pred objavljenim časom odhoda priključijo čakalni vrsti pred okencem, ki ga je za to prijavo določil letalski prevoznik?

      (1)  UL L 46, str. 1.


title: Zadeva T-105/18: Tožba, vložena 22. februarja 2018 – Deray/EUIPO – Charles Claire (LILI LA TIGRESSE)

text:
               16.4.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 134/37

         Tožba, vložena 22. februarja 2018 – Deray/EUIPO – Charles Claire (LILI LA TIGRESSE)
   (Zadeva T-105/18)
   (2018/C 134/53)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: André Deray (Bry-sur-Marne, Francija) (zastopnica: S. Santos Rodríguez, odvetnica)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Charles Claire LLP (Weybridge Surrey, Združeno kraljestvo)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Evropske unije „LILI LA TIGRESSE“ – zahteva za registracijo št. 015 064 462

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 13. decembra 2017 v zadevi R 1244/2017-2

      Tožbeni predlog

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov;

               —

               EUIPO in družbi Charles Claire LLP naloži plačilo stroškov, ki so tožeči stranki nastali v upravnem postopku pred EUIPO.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 2017/1001.


title: Zadeva C-644/16: Sklep predsednika četrtega senata Sodišča z dne 23. januarja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Synthon BV/Astellas Pharma Inc.

text:
               4.6.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/18

         Sklep predsednika četrtega senata Sodišča z dne 23. januarja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Synthon BV/Astellas Pharma Inc.
   (Zadeva C-644/16) (1)

   (2018/C 190/28)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predsednik četrtega senata Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 86, 20.3.2017.


201805250281897282018/C 200/135802016CJC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL20180419111111Zadeva C-580/16: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 19. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof – Avstrija) – Firma Hans Bühler KG/Finanzamt de Graz-Stadt (Predhodno odločanje — Obdavčenje — Davek na dodano vrednost (DDV) — Direktiva 2006/112/ES — Kraj pridobitve znotraj Skupnosti — Člen 42 — Pridobitev blaga znotraj Skupnosti, ki je predmet poznejše dobave — Člen 141 — Oprostitev — Trikotni posel — Ukrepi za poenostavitev — Člen 265 — Popravek rekapitulacijskega poročila)
 ---documentbreak--- C2002018SL1110120180419SL0013111111Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 19. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof – Avstrija) – Firma Hans Bühler KG/Finanzamt de Graz-Stadt
   (Zadeva C-580/16) (
         1
      )
   „(Predhodno odločanje — Obdavčenje — Davek na dodano vrednost (DDV) — Direktiva 2006/112/ES — Kraj pridobitve znotraj Skupnosti — Člen 42 — Pridobitev blaga znotraj Skupnosti, ki je predmet poznejše dobave — Člen 141 — Oprostitev — Trikotni posel — Ukrepi za poenostavitev — Člen 265 — Popravek rekapitulacijskega poročila)“2018/C 200/13Jezik postopka: nemščina
      Predložitveno sodišče

   Verwaltungsgerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Vlagateljica revizije: Firma Hans Bühler KG

      Nasprotna stranka: Finanzamt de Graz-Stadt

      Izrek

            1.

            Člen 141(c) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2010/45/EU z dne 13. julija 2010, je treba razlagati tako, da je pogoj, ki ga določa, izpolnjen, če ima davčni zavezanec sedež in je identificiran za davek na dodano vrednost (DDV) v državi članici, v kateri se pošiljanje ali prevoz blaga začne, čeprav ta davčni zavezanec za zadevno pridobitev znotraj Skupnosti uporablja identifikacijsko številko DDV druge države članice.

            2.

            Člena 42 in 265 Direktive 2006/112, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2010/45, v povezavi s členom 263 Direktive 2006/112, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2010/45, je treba razlagati tako, da nasprotujeta temu, da davčna uprava države članice uporabi člen 41, prvi odstavek, Direktive 2006/112, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2010/45, samo zato, ker v okviru pridobitve znotraj Skupnosti, ki je bila opravljena za poznejše dobave na ozemlju države članice, davčni zavezanec, ki je identificiran za davek na dodano vrednost (DDV) v tej državi članici, ni pravočasno predložil rekapitulacijskega poročila iz člena 265 Direktive 2006/112, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2010/45.

      (
         1
      )	UL C 78, 13.3.2017.


201806010221917442018/C 211/151772018CJC21120180618SL01SLINFO_JUDICIAL20180307121321Zadeva C-177/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado Contencioso-Administrativo de Madrid (Španija) 17. marca 2018 – Almudena Baldonedo Martín/Ayuntamiento de Madrid
 ---documentbreak--- C2112018SL1210120180307SL0015121132Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado Contencioso-Administrativo de Madrid (Španija) 17. marca 2018 – Almudena Baldonedo Martín/Ayuntamiento de Madrid
   (Zadeva C-177/18)2018/C 211/15Jezik postopka: španščina
      Predložitveno sodišče

   Juzgado Contencioso-Administrativo de Madrid

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Almudena Baldonedo Martín

      Tožena stranka: Ayuntamiento de Madrid

      Vprašanja za predhodno odločanje

            1.

            Ali je treba določbo 4 okvirnega sporazuma razlagati tako, da položaj, kakršen je opisani in v katerem nadomestni uradnik opravlja enako delo kot stalno zaposleni uradnik (stalno zaposleni uradnik, ki nima pravice do odpravnine, ker v njegovi pravni ureditvi ne obstaja položaj, ki bi bil podlaga zanjo), ne more spadati v položaj, opisan v navedeni določbi?

            2.

            Ali je – ker se pravica do enakega obravnavanja in splošno načelo prepovedi diskriminacije štejeta za splošno načelo EU, ki se uresničuje z direktivo, (členoma 20 in 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah) in členom 23 Splošne deklaracije človekovih pravic, in ob upoštevanju temeljnih socialnih pravic z vidika členov 151 in 153 PDEU – z okvirnim sporazumom, priloženim Direktivi 1999/70/ES (
                  1
               ), skladna takšna razlaga v podporo uresničevanja ciljev te direktive, da je uveljavitev pravice nadomestnega uradnika do odpravnine odvisna samo od javnega delodajalca (glede na primerjavo z začasno zaposlenim delavcem pa tudi glede na njegov (uradniški ali delovnopravni) položaj) ali pa se lahko uveljavlja z neposredno vertikalno uporabo primarnega evropskega prava?

            3.

            Ali bi bila – na podlagi morebitnega obstoja zlorabe v okviru zaposlitve za določen čas, namenjene temu, da se izpolnijo dolgoročne potrebe, ne da bi obstajal objektivni razlog, to je zaposlitev, ki ne izhaja iz nujne in neodložljive potrebe, ki bi jo upravičevala – ustrezna, sorazmerna, učinkovita in odvračilna odpravnina, primerljiva z nadomestilom za nezakonito odpoved, skladna s cilji Direktive 1999/70/ES, kot sredstvo za preprečitev zlorabe in odpravo posledice kršitve prava Unije, če delodajalec delavcu ne zagotovi stabilnosti?

      (
         1
      )	Direktiva Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 368).


201806010341917452018/C 211/222702018CJC21120180618SL01SLINFO_JUDICIAL20180419181811Zadeva C-270/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 19. aprila 2018 – UPM France/Premier ministre, Ministre de l'Action et des Comptes publics
 ---documentbreak--- C2112018SL1810120180419SL0022181181Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 19. aprila 2018 – UPM France/Premier ministre, Ministre de l'Action et des Comptes publics
   (Zadeva C-270/18)2018/C 211/22Jezik postopka: francoščina
      Predložitveno sodišče

   Conseil d'État

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: UPM France

      Toženi stranki: Premier ministre, Ministre de l'Action et des Comptes publics

      Vprašanji za predhodno odločanje

            1.

            Ali je treba določbe […] (ni prevedeno) člena 21 [(5), tretji pododstavek,] Direktive (
                  1
               ) [2003/96] razlagati tako, da se izvzetje iz obdavčenja električne energije majhnih proizvajalcev, ki je na podlagi teh določb dovoljeno državam članicam, pod pogojem, da obdavčijo energente, ki se uporabljajo za proizvodnjo te električne energije, lahko uporabi v položaju, kot je bil opisan v točki 7 zgoraj, za obdobje pred 1. januarjem 2011, v katerem Francija, kot ji je dovoljevala ta direktiva, še ni uvedla domačega davka na končno porabo električne energije in posledično tudi ne izvzetja iz te obdavčitve v korist majhnih proizvajalcev?

            2.

            Če je odgovor na […] (ni prevedeno) prvo vprašanje pritrdilen, kako je treba povezovati določbe […] (ni prevedeno) člena 14 [(1)(a)] Direktive [2003/96] in določbe […] (ni prevedeno) njenega člena 21 [(5), tretji pododstavek,] v zvezi z majhnimi proizvajalci, ki porabljajo električno energijo, ki jo proizvajajo za svojo dejavnost? Zlasti, ali te določbe pomenijo minimalno obdavčitev, ki izhaja bodisi iz obdavčitve proizvedene električne energije z izvzetjem uporabljenega zemeljskega plina bodisi iz izvzetja iz obdavčitve proizvodnje električne energije, pri čemer je država torej zavezana obdavčiti uporabljen zemeljski plin?

      (
         1
      )	Direktiva Sveta 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 405).


201806010391917342018/C 211/08912017CJC21120180618SL01SLINFO_JUDICIAL201804266722Združeni zadevi C-91/17 P in C-92/17 P: Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 26. aprila 2018 – Cellnex Telecom SA, nekdanja Abertis Telecom SA, Telecom Castilla-La Mancha SA/Evropska komisija, SES Astra (Pritožba — Državne pomoči — Digitalna televizija — Pomoč za uvedbo digitalne prizemne televizije na oddaljenih in manj urbaniziranih območjih v Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha (avtonomna skupnost Kastilja – Manča, Španija) — Subvencija za operaterje platform digitalne prizemne televizije — Sklep o delni nezdružljivosti ukrepov pomoči z notranjim trgom — Pojem „državna pomoč“ — Prednost — Storitev splošnega gospodarskega pomena — Opredelitev — Polje proste presoje držav članic)
 ---documentbreak--- C2112018SL620120180426SL00086272Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 26. aprila 2018 – Cellnex Telecom SA, nekdanja Abertis Telecom SA, Telecom Castilla-La Mancha SA/Evropska komisija, SES Astra
   (Združeni zadevi C-91/17 P in C-92/17 P) (
         1
      )
   „(Pritožba — Državne pomoči — Digitalna televizija — Pomoč za uvedbo digitalne prizemne televizije na oddaljenih in manj urbaniziranih območjih v Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha (avtonomna skupnost Kastilja – Manča, Španija) — Subvencija za operaterje platform digitalne prizemne televizije — Sklep o delni nezdružljivosti ukrepov pomoči z notranjim trgom — Pojem „državna pomoč“ — Prednost — Storitev splošnega gospodarskega pomena — Opredelitev — Polje proste presoje držav članic)“2018/C 211/08Jezik postopka: španščina
      Stranke

      Pritožnici: Cellnex Telecom SA, nekdanja Abertis Telecom SA, Telecom Castilla-La Mancha SA (zastopnika: J. Buendía Sierra in A. Lamadrid de Pablo, odvetnika)

      Drugi stranki v postopku: Evropska komisija (zastopniki: E. Gippini Fournier, B. Stromsky in P. Němečková, agenti), SES Astra (zastopnika: F. González Díaz in V. Romero Algarra, odvetnika)

      Izrek

            1.

            Pritožbi se zavrneta.

            2.

            Družbama Cellnex Telecom SA in Telecom Castilla-La Mancha SA se naloži plačilo stroškov.

      (
         1
      )	UL C 129, 24.4.2017.


201806010241917422018/C 211/161862018CJC21120180618SL01SLINFO_JUDICIAL20180309131421Zadeva C-186/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 9. marca 2018 – José Cánovas Pardo S.L./Club de Variedades Vegetales Protegidas
 ---documentbreak--- C2112018SL1310120180309SL0016131142Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 9. marca 2018 – José Cánovas Pardo S.L./Club de Variedades Vegetales Protegidas
   (Zadeva C-186/18)2018/C 211/16Jezik postopka: španščina
      Predložitveno sodišče

   Tribunal Supremo

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnik v postopku s kasacijsko pritožbo: José Cánovas Pardo S.L.

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Club de Variedades Vegetales Protegidas

      Vprašanja za predhodno odločanje

            1.

            Ali je v nasprotju s členom 96 Uredbe (ES) št. 2100/94 (
                  1
               ) razlaga tega člena, v skladu s katero so tožbe iz členov 94 in 95 Uredbe zastarale, čeprav so kršitve trajale do vložitve tožbe, če se je iztekel triletni rok od takrat, ko je imetnik, ki mu je bila podeljena žlahtniteljska pravica, zvedel za kršitev in istovetnost kršitelja?

            2.

            Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali je treba šteti, da v skladu s členom 96 Uredbe (ES) št. 2100/94 zastaranje velja samo za konkretne kršitve, ki so bile storjene zunaj triletnega roka, ne pa za kršitve, ki so bile storjene v zadnjih treh letih

            3.

            Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen, ali je mogoče s tožbo za prenehanje in prav tako odškodninsko tožbo uspeti samo v zvezi s temi zadnjenavedenimi dejanji, storjenimi v zadnjih treh letih?

      (
         1
      )	Uredba Sveta (ES) št. 2100/94 z dne 27. julija 1994 o žlahtniteljskih pravicah v Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 16, str. 390).


201806010061915562018/C 211/292002018TC21120180618SL01SLINFO_JUDICIAL20180320232311Zadeva T-200/18: Tožba, vložena 20. marca 2018 – Fersher Developments in Lisin/Komisija in ECB
 ---documentbreak--- C2112018SL2310120180320SL0029231231Tožba, vložena 20. marca 2018 – Fersher Developments in Lisin/Komisija in ECB
   (Zadeva T-200/18)2018/C 211/29Jezik postopka: angleščina
      Stranke

      Tožeči stranki: Fersher Developments LTD (Nikozija, Ciper) in Vladimir Lisin (zastopnik: R. Nowinski, barrister)

      Toženi stranki: Evropska komisija in Evropska centralna banka

      Predlogi

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

            —

            Evropski uniji naloži, naj povrne škodo, ki so jo utrpele tožeče stranke zaradi sprejetja in uporabe Memoranduma o soglasju o posebnem gospodarskopolitičnem pogojevanju, v višini, navedeni v tožbi ali kot jo določi Splošno sodišče;

            —

            Evropski uniji naloži zakonite stroške, nastale z vložitvijo te tožbe.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata tri tožbene razloge, ki so v bistvu enaki ali podobni razlogom, navedenim v zadevi T-161/15, Brinkmann (Steel Trading) in drugi/Komisija in ECB.


201806010401917412018/C 211/09972017CJC21120180618SL01SLINFO_JUDICIAL201804267711Zadeva C-97/17: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 26. aprila 2018 – Evropska komisija/Republika Bolgarija (Neizpolnitev obveznosti države — Varstvo narave — Direktiva 2009/147/ES — Ohranjanje prostoživečih ptic — Posebna območja varstva (POV) — Razvrstitev ozemelj, ki so glede na število in velikost najprimernejša za ohranjanje vrst ptic, navedenih v Prilogi I k Direktivi 2009/147, kot POV — Območje, pomembno za ohranjanje ptic (OPOP) — OPOP Rila — Razvrstitev dela OPOP Rila kot POV)
 ---documentbreak--- C2112018SL710120180426SL00097171Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 26. aprila 2018 – Evropska komisija/Republika Bolgarija
   (Zadeva C-97/17) (
         1
      )
   „(Neizpolnitev obveznosti države — Varstvo narave — Direktiva 2009/147/ES — Ohranjanje prostoživečih ptic — Posebna območja varstva (POV) — Razvrstitev ozemelj, ki so glede na število in velikost najprimernejša za ohranjanje vrst ptic, navedenih v Prilogi I k Direktivi 2009/147, kot POV — Območje, pomembno za ohranjanje ptic (OPOP) — OPOP Rila — Razvrstitev dela OPOP Rila kot POV)“2018/C 211/09Jezik postopka: bolgarščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: P. Mihaylova in C. Hermes, agenta)

      Tožena stranka: Republika Bolgarija (zastopnici: E. Petranova in L. Zaharieva, agentki)

      Izrek

            1.

            Republika Bolgarija s tem, da v posebno območje varstva ni vključila celotnega območja, ki je pomembno za ohranjanje ptic in ki zajema gorovje Rila, ni razvrstila ozemelj, ki so glede na število in velikost najprimernejša za ohranjanje vrst, navedenih v Prilogi I k Direktivi 2009/147/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. novembra 2009 o ohranjanju prosto živečih ptic, tako da ta država članica ni izpolnila obveznosti iz člena 4(1) te direktive.

            2.

            Republiki Bolgariji se naloži plačilo stroškov.

      (
         1
      )	UL C 121, 18.4.2017.


201806010371917332018/C 211/171932018CJC21120180618SL01SLINFO_JUDICIAL20180319141521Zadeva C-193/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Nemčija) 19. marca 2018 – Google LLC/Bundesrepublik Deutschland
 ---documentbreak--- C2112018SL1410120180319SL0017141152Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Nemčija) 19. marca 2018 – Google LLC/Bundesrepublik Deutschland
   (Zadeva C-193/18)2018/C 211/17Jezik postopka: nemščina
      Predložitveno sodišče

   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Google LLC

      Tožena stranka: Bundesrepublik Deutschland

      Vprašanje za predhodno odločanje

            1.

            Ali je treba merilo „storitev, ki je v celoti ali pretežno sestavljena iz prenosa signalov po elektronskih komunikacijskih omrežjih“, iz člena 2(c) Okvirne direktive 2002/21/ES (
                  1
               ) razlagati tako, da vključuje ali lahko vključuje tudi internetne storitve elektronske pošte, ki se zagotavljajo prek odprtega interneta in same ne zagotavljajo dostopa do interneta?

                     a)

                     Ali je treba to merilo razlagati tako, da je treba že postopek informacijske obdelave, ki jo opravlja ponudnik takšne storitve elektronske pošte prek svojih strežnikov elektronske pošte s tem, da naslovom elektronske pošte dodeljuje naslove IP udeleženih fizičnih priključkov in elektronska sporočila, razbita na podatkovne pakete, na podlagi različnih protokolov nabora internetnih protokolov prenese v odprti internet oziroma jih – obratno – od tam prejme, šteti za „prenos signalov“, ali pa se šele prenos teh podatkovnih paketov prek interneta s strani ponudnikov (dostopa do) interneta šteje za „prenos signalov“?

                     b)

                     Ali je treba to merilo razlagati tako, da je mogoče prenos elektronskih sporočil, razbitih na podatkovne pakete, prek odprtega interneta, ki ga zagotavljajo ponudniki (dostopa do) interneta, pripisati ponudniku takšne storitve elektronske pošte, zaradi česar posledično tudi ta opravlja storitev „prenosa signalov“? V kakšnih okoliščinah se lahko to stori?

                     c)

                     Če izvajalec take storitve elektronske pošte prenos signalov izvaja bodisi sam ali pa se mu lahko pripiše storitev prenosa signalov s strani ponudnikov (dostopa do) interneta: ali je to merilo mogoče razlagati tako, da se takšna storitev elektronske pošte, ne glede na morebitne dodatne funkcije te storitve, kot so urejanje, shranjevanje in razvrščanje elektronskih sporočil, ali upravljanje kontaktnih podatkov in ne glede na tehnični napor izvajalca v zvezi s temi funkcijami „v celoti ali pretežno“ šteje za prenos signalov, ker je s funkcionalnega vidika s stališča uporabnikov v ospredju komunikacijska funkcija storitve?

            2.

            Če je treba merilo, opisano v vprašanju 1, razlagati tako, da načeloma ne zajema internetnih storitev elektronske pošte, ki se zagotavljajo prek odprtega interneta in ki same ne zagotavljajo dostopa do interneta: ali je to merilo izjemoma izpolnjeno, če izvajalec takšne storitve hkrati upravlja z nekaj lastnimi komunikacijskimi omrežji, ki so povezana z internetom in se lahko vsekakor uporabljajo tudi za namene storitve elektronske pošte? V kakšnih okoliščinah je to mogoče?

            3.

            Kako je treba razlagati merilo „navadno opravlja za plačilo“ iz člena 2(c) Okvirne direktive 2002/21/ES?

                     a)

                     Ali se za to merilo zahteva zlasti plačilo s strani uporabnikov, ali pa lahko plačilo predstavljajo tudi druge protistoritve uporabnikov, ki so za izvajalca storitve ekonomskega pomena, na primer tako, da uporabniki aktivno dajo na razpolago osebne ali druge podatke ali pa izvajalec storitve do teh podatkov dostopa na drug način v okviru uporabe storitve?

                     b)

                     Ali se za to merilo zahteva, da mora plačilo obvezno opraviti oseba, ki je hkrati tudi uporabnik storitve, ali lahko zadostuje, da se storitev delno ali v celoti financira s strani tretjih oseb, na primer z oglaševanjem na spletnem mestu izvajalca storitve?

                     c)

                     Ali se zlasti beseda „navadno“ v zvezi s tem nanaša na okoliščine, v katerih ponudnik konkretne storitve opravlja to storitev, ali na okoliščine, v katerih se na splošno opravljajo enake ali primerljive storitve?

      (
         1
      )	Direktiva evropskega parlamenta in sveta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 349).


201806010071915472018/C 211/302082018TC21120180618SL01SLINFO_JUDICIAL20180323232422Zadeva T-208/18: Tožba, vložena 23. marca 2018 – Nessim Daoud in drugi/Svet in drugi
 ---documentbreak--- C2112018SL2320120180323SL0030232242Tožba, vložena 23. marca 2018 – Nessim Daoud in drugi/Svet in drugi
   (Zadeva T-208/18)2018/C 211/30Jezik postopka: angleščina
      Stranke

      Tožeče stranke: Magdy Milad Nessim Daoud (Blainville, Kanada), Larsennar Ltd (Tortola, Britanski Deviški otoki) in Maxim Zakharchenko (Nikozija, Ciper) (zastopniki: A. Markides, M. Ioannides, C. Velaris in C. Velaris, odvetniki, A. Robertson, QC, in G. Rothschild, barrister)

      Tožene stranke: Svet Evropske unije, Evropska komisija, Evropska centralna banka, Euroskupina (ki jo zastopa Svet Evropske unije) in Evropska unija (ki jo zastopa Evropska komisija)

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

            —

            toženim strankam naloži plačilo zneskov, navedenih v tabeli, ki je priložena tožbi, z obrestmi od 26. marca 2013 do izdaje sodbe Splošnega sodišča

      ali, podredno:

            —

            ugotovi nepogodbeno odgovornost toženih strank in določi postopek, po katerem je treba ugotoviti dejansko škodo, ki je nastala tožečim strankam;

      in v vsakem primeru:

            —

            toženim strankam naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo dva tožbena razloga, ki sta v bistvu enaka ali podobna razlogoma, navedenima v zadevi T-147/18, APG Intercon in drugi/Svet in drugi.


201806010261917492018/C 211/182052018CJC21120180618SL01SLINFO_JUDICIAL20180320151511Zadeva C-205/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Piteşti (Romunija) 20. marca 2018 – Maria-Cristina Dospinescu, Filofteia-Camelia Ganea, Petre Sinca, Luminiţa-Maria Ioniţă, Maria Burduv, Raluca-Marinela Traşcă/Spitalul Judeţean de Urgenţă Vâlcea
 ---documentbreak--- C2112018SL1510120180320SL0018151151Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Piteşti (Romunija) 20. marca 2018 – Maria-Cristina Dospinescu, Filofteia-Camelia Ganea, Petre Sinca, Luminiţa-Maria Ioniţă, Maria Burduv, Raluca-Marinela Traşcă/Spitalul Judeţean de Urgenţă Vâlcea
   (Zadeva C-205/18)2018/C 211/18Jezik postopka: romunščina
      Predložitveno sodišče

   Curtea de Apel Piteşti

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožniki: Maria-Cristina Dospinescu, Filofteia-Camelia Ganea, Petre Sinca, Luminiţa-Maria Ioniţă, Maria Burduv, Raluca-Marinela Traşcă

      Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Spitalul Judeţean de Urgenţă Vâlcea

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člene 114(3), 151 in 153 PDEU ter določbe okvirne direktive 89/391/EGS (
         1
      ) in poznejših posebnih direktiv razlagati tako, da nasprotujejo temu, da država članica uvede pogoje in postopke, ki preprečujejo dostop do sodnega varstva za razvrstitev delovnih mest med delovna mesta s posebnimi pogoji, kar preprečuje, da se novo zaposlenim delavcem v skladu z nacionalno zakonodajo priznajo pravice do varnosti in zdravja pri delu, ki izvirajo iz ugotovitve navedenih pogojev?
   (
         1
      )	Direktiva Sveta z dne 12. junija 1989 o uvajanju ukrepov za spodbujanje izboljšav varnosti in zdravja delavcev pri delu (UL, posebna iudaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 349).


201806010131915522018/C 211/23472016TC21120180618SL01SLINFO_JUDICIAL20180503191911Zadeva T-47/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 3. maja 2018 – Sigma Orionis/REA (Arbitražna klavzula — Okvirni program za raziskave in inovacije Obzorje 2020 — Začasna ustavitev plačil na podlagi sporazuma o nepovratnih sredstvih po finančni reviziji — Zahteva za plačilo zneskov, ki jih REA dolguje na podlagi izvajanja sporazuma o nepovratnih sredstvih)
 ---documentbreak--- C2112018SL1910120180503SL0023191191Sodba Splošnega sodišča z dne 3. maja 2018 – Sigma Orionis/REA
   (Zadeva T-47/16) (
         1
      )
   „(Arbitražna klavzula — Okvirni program za raziskave in inovacije Obzorje 2020 — Začasna ustavitev plačil na podlagi sporazuma o nepovratnih sredstvih po finančni reviziji — Zahteva za plačilo zneskov, ki jih REA dolguje na podlagi izvajanja sporazuma o nepovratnih sredstvih)“2018/C 211/23Jezik postopka: francoščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Sigma Orionis SA (Valbonne, Francija) (zastopnika: S. Orlandi in T. Martin, odvetnika)

      Tožena stranka: Izvajalska agencija za raziskave (REA) (zastopniki: S. Payan-Lagrou in V. Canetti, agentki, skupaj z D. Waelbroeckom in A. Duron, odvetnikoma)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 272 PDEU, da naj se REA naloži, naj tožeči stranki plača zneske, dolgovane na podlagi sporazuma o nepovratnih sredstvih, sklenjenega na podlagi Okvirnega programa za raziskave in inovacije Obzorje 2020.

      Izrek

            1.

            Tožba se zavrne.

            2.

            Družbi Sigma Orionis SA se naloži plačilo stroškov, vključno s stroški postopka za izdajo začasne odredbe.

      (
         1
      )	UL C 98, 14.3.2016.


201806010301917522018/C 211/192332018CJC21120180618SL01SLINFO_JUDICIAL20180329161611Zadeva C-233/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Arbeidshof te Brussel (Belgija) 29. marca 2018 Zubair Haqbin/Federaal Agentschap voor de opvang van asielzoekers
 ---documentbreak--- C2112018SL1610120180329SL0019161161Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Arbeidshof te Brussel (Belgija) 29. marca 2018 Zubair Haqbin/Federaal Agentschap voor de opvang van asielzoekers
   (Zadeva C-233/18)2018/C 211/19Jezik postopka: nizozemščina
      Predložitveno sodišče

   Arbeidshof te Brussel

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Zubair Haqbin

      Nasprotna stranka v postopku s pritožbo: Federaal Agentschap voor de opvang van asielzoekers

      Vprašanja za predhodno odločanje

            1.

            Ali je treba člen 20, od (1) do (3), Direktive (
                  1
               ) razlagati tako, da primere omejitve ali ukinitve materialnih pogojev za sprejem določa taksativno, ali pa iz člena 20(4) in (5) izhaja, da se lahko ti materialni pogoji omejijo ali ukinejo tudi v okviru sankcije za hude kršitve pravil v nastavitvenih centrih in hudo nasilno vedenje?

            2.

            Ali je treba člen 20(5) in (6) razlagati tako, da morajo države članice pred izdajo odločbe o omejitvi ali ukinitvi materialnih pogojev za sprejem ali o sankcijah, v okviru teh odločb, določiti potrebne ukrepe za zagotovitev pravice do dostojnega življenjskega standarda v času izključitve, ali pa je možno te določbe dopolniti s sistemom, po katerem se, po izdaji odločbe o omejitvi ali ukinitvi materialnih pogojev za sprejem, preverja ali je osebi, na katero se nanaša odločba, zagotovljen dostojen življenjski standard in po potrebi v tem trenutku sprejeti ukrepe za odpravo pomanjkljivosti?

            3.

            Ali je treba člen 20, od (4) do (6), Direktive v povezavi s členi 14, 21, 22, 23 in 24 te direktive ter člen 1, 3, 4 in 24 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da je proti mladoletniku, zlasti mladoletniku brez spremstva, mogoče izreči ukrep ali sankcijo začasne (ali dokončne) izključitve iz pravice do materialnih pogojev za sprejem, ali da ju ni mogoče izreči?

      (
         1
      )	Direktiva 2013/33/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o standardih za sprejem prosilcev za mednarodno zaščito (UL 2013, L 180, str. 96).


201806010361917382018/C 211/10662018CJC21120180618SL01SLINFO_JUDICIAL201802017822Zadeva C-66/18: Tožba, vložena 1. februarja 2018 – Evropska komisija/Madžarska
 ---documentbreak--- C2112018SL720120180201SL00107282Tožba, vložena 1. februarja 2018 – Evropska komisija/Madžarska
   (Zadeva C-66/18)2018/C 211/10Jezik postopka: madžarščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: V. Di Bucci, L. Malferrari, B. De Meester in Talabér-Ritz K, agenti)

      Tožena stranka: Madžarska

      Predlogi tožeče stranke

   Komisija Sodišču predlaga, naj ugotovi, da Madžarska ni izpolnila

            —

            obveznosti iz člena XVII GATS [Splošni sporazum o trgovini s storitvami], ker v skladu s členom 76(1)(a) spremenjenega zakona št. CCIV iz leta 2011 za tuje visokošolske ustanove zunaj EGP izvajanje izobraževalnih storitev pogojuje s sklenitvijo mednarodnega sporazuma;

            —

            obveznosti iz člena 16 Direktive 2006/123/ES (
                  1
               ) in vsekakor členov 49 PDEU in 56 PDEU ter člena XVII GATS, ker v skladu s členom 76(1)(b) spremenjenega zakona št. CCIV iz leta 2011 od tujih visokošolskih ustanov zahteva, da v državi izvora izvajajo visokošolsko izobraževanje;

            —

            obveznosti iz členov 13, 14(3) in 16 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah v zvezi z zgoraj navedenimi omejitvami; in

            —

            Madžarski naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Na Madžarskem je pravni temelj za izvajanje visokošolskih storitev zakon št. CCIV iz leta 2011 o nacionalnem visokem šolstvu, ki v členu 76(1)(a) določa, da lahko tuja visokošolska ustanova izobraževalno dejavnost, na podlagi katere se pridobi diploma, na ozemlju Madžarske izvaja samo, če sta pogodbeni stranki privolili, da ju zavezuje mednarodna pogodba o načelni podpori njenemu delovanju na Madžarskem, sklenjena med vlado Madžarske in vlado države sedeža tuje visokošolske ustanove, pri čemer mora v primeru zvezne države, če za privolitev, da jo mednarodna pogodba zavezuje, ni pristojna osrednja vlada, navedena poogodba temeljiti na predhodnem sporazumu z osrednjo vlado te države.
   Poleg tega člen 76(1)(b) zakona št. CCIV iz leta 2011 določa, da morajo tuje visokošolske ustanove, ki delujejo na Madžarskem, ne le veljati za državno priznane visokošolske ustanove v državi svojega sedeža, temveč v zadevni državi tudi dejansko izvajati visokošolsko izobraževanje.
   Komisija je 27. aprila 2017 v zvezi s spremenjenim zakonom št. CCIV iz leta 2011 proti Madžarski sprožila postopek zaradi neizpolnitve obveznosti.
   Ker je Komisija menila, da odgovor Madžarske ni zadovoljiv, je prešla v naslednjo fazo postopka zaradi neizpolnitve obveznosti in Madžarski 14. julija 2017 poslala obrazloženo mnenje.
   Ker je Komisija menila, da tudi odgovor na obrazloženo mnenje ni zadovoljiv, je sklenila, da zadevo predloži Sodišču, ki naj ugotovi, da Madžarska ni izpolnila obveznosti iz člena XVII GATS, člena 16 Direktive 2006/123/ES, členov 49 PDEU in 56 PDEU ter členov 13, 14(3) in 16 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.
   (
         1
      )	Direktiva 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu (UL 2006, L 376, str. 36).


201806010251917472018/C 211/202422018CJC21120180618SL01SLINFO_JUDICIAL20180405161722Zadeva C-242/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Varhoven administrativen sad (Bolgarija) 5. aprila 2018 – „UniCredit Leasing“ EAD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ – Sofia pri Tsentralno upravlenie na NAP
 ---documentbreak--- C2112018SL1620120180405SL0020162172Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Varhoven administrativen sad (Bolgarija) 5. aprila 2018 – „UniCredit Leasing“ EAD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ – Sofia pri Tsentralno upravlenie na NAP
   (Zadeva C-242/18)2018/C 211/20Jezik postopka: bolgarščina
      Predložitveno sodišče

   Varhoven administrativen sad

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Vlagateljica kasacijske pritožbe:„UniCredit Leasing“ EAD

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ – Sofia pri Tsentralno upravlenie na NAP

      Vprašanja za predhodno odločanje

            1.

            Ali določba člena 90(1) Direktive 2006/112/ES o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (
                  1
               ) v primeru razdrtja pogodbe o finančnem najemu dovoljuje zmanjšanje davčne osnove in povračilo davka na dodano vrednost,
                  ki je bil določen s pravnomočno odmerno odločbo
                na podlagi davčne osnove, sestavljene iz vsote mesečnih najemnin za celotno obdobje trajanja pogodbe?

            2.

            Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: na katerega od primerov iz člena 90(1) Direktive se lahko sklicuje lizingodajalec v primeru razdrtja pogodbe o lizingu zaradi delnega neplačila dolgovanih najemnin v razmerju do države članice zaradi zmanjšanja davčne osnove v obsegu dolgovanih najemnin, ki pa v obdobju od ustavitve plačil do razdrtja pogodbe niso bile plačane, če razdrtje ne učinkuje retroaktivno, kar izrecno potrjuje klavzula v pogodbi?

            3.

            Ali je mogoče člen 90(2) Direktive o DDV razlagati tako, da je v primeru, kot je obravnavani, podano odstopanje od člena 90(1) Direktive o DDV?

            4.

            Ali je mogoče člen 90(1) Direktive o DDV razlagati tako, da pojem zavrnitev iz te določbe zajema položaj, v katerem lizingodajalec v okviru pogodbe o finančnem najemu s prenosom lastništva ob njenem izteku od lizingojemalca ne more več zahtevati plačila najemnine, ker je lizingodajalec zaradi neizpolnitve pogodbe s strani lizingojemalca razdrl pogodbo o lizingu, vendar ima na podlagi pogodbe pravico do odškodnine v višini vseh neplačanih najemnin, ki bi zapadle do izteka trajanja lizinga?

      (
         1
      )	UL 2006, L 347, str. 1.


201806010411917392018/C 211/11782018CJC21120180618SL01SLINFO_JUDICIAL201802068921Zadeva C-78/18: Tožba, vložena 6. februarja 2018 – Evropska komisija/Madžarska
 ---documentbreak--- C2112018SL810120180206SL00118192Tožba, vložena 6. februarja 2018 – Evropska komisija/Madžarska
   (Zadeva C-78/18)2018/C 211/11Jezik postopka: madžarščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: V. Di Bucci, L. Malferrari in K. Talabér-Ritz, agenti)

      Tožena stranka: Madžarska

      Predlog tožeče stranke

   Komisija Sodišču predlaga, naj:

            —

            ugotovi, da je Madžarska s kršitvijo obveznosti iz člena 63 PDEU ter členov 7, 8 in 12 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah z določbami a külföldről támogatott szervezetek átláthatóságáról szóló 2017. évi LXXVI. törvény (zakon št. LXXVI iz leta 2017 o preglednosti organizacij, ki so subvencionirane iz tujine), ki za nekatere kategorije nevladnih organizacij – ki posredno ali neposredno prejemajo subvencije iz tujine, ki presegajo določeno mejno vrednost – uvajajo obveznosti registracije, prijave in preglednosti ter urejajo možnost uporabe sankcij proti organizacijam, ki ne izpolnijo teh obveznosti, uvedla diskriminatorne, nepotrebne in neutemeljene omejitve glede tujih donacij madžarskim nevladnim organizacijam;

            —

            Madžarski naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Zakon št. LXXVI iz leta 2017 o preglednosti organizacij, ki so subvencionirane iz tujine, uvaja nove obveznosti registracije, prijave, preglednosti in javnosti za nekatere kategorije nevladnih organizacij – ki posredno ali neposredno prejemajo subvencije iz tujine, ki presegajo določeno mejno vrednost – ter določa možnost uporabe sankcij proti organizacijam, ki ne izpolnijo teh obveznosti.
   Komisija je 14. julija 2017 v zvezi z zakonom št. LXXVI iz leta 2017 proti Madžarski sprožila postopek za ugotavljanje kršitev.
   Ker je Komisija menila, da odgovor Madžarske ni zadovoljiv, je prešla v naslednjo fazo postopka za ugotavljanje kršitev in Madžarski 5. oktobra 2017 poslala obrazloženo mnenje.
   Ker je Komisija menila, da tudi odgovor na obrazloženo mnenje ni zadovoljiv, je sklenila, da zadevo predloži Sodišču, ki naj ugotovi, da Madžarska ni izpolnila obveznosti iz člena 63 PDEU ter členov 7, 8 in 12 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.


201806010291917512018/C 211/022332016CJC21120180618SL01SLINFO_JUDICIAL201804262321Zadeva C-233/16: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 26. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Supremo – Španija) – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Generalitat de Catalunya (Predhodno odločanje — Regionalni davek na velike trgovske centre — Svoboda ustanavljanja — Varstvo okolja in prostorsko načrtovanje — Državna pomoč — Selektivni ukrep — Dopis Komisije, s katerim se obvešča o ustavitvi postopka s pritožbo — Veljavna pomoč)
 ---documentbreak--- C2112018SL210120180426SL00022132Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 26. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Supremo – Španija) – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Generalitat de Catalunya
   (Zadeva C-233/16) (
         1
      )
   „(Predhodno odločanje — Regionalni davek na velike trgovske centre — Svoboda ustanavljanja — Varstvo okolja in prostorsko načrtovanje — Državna pomoč — Selektivni ukrep — Dopis Komisije, s katerim se obvešča o ustavitvi postopka s pritožbo — Veljavna pomoč)“2018/C 211/02Jezik postopka: španščina
      Predložitveno sodišče

   Tribunal Supremo

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Kasacijski pritožnik: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Generalitat de Catalunya

      Izrek

            1.

            Člena 49 in 54 PDEU je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta davku, ki ga plačujejo veliki trgovinski centri, kot je ta iz postopka v glavni stvari.

            2.

            Davek, kot je ta iz postopka v glavni stvari, s katerim so veliki distribucijski centri obdavčeni v bistvu glede na njihovo prodajno površino, ni državna pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, čeprav so ga oproščeni centri, katerih prodajna površina je manjša od 2500 m2 . Tak davek tudi ni državna pomoč v smislu te določbe, čeprav so ga oproščeni centri, katerih dejavnost je namenjena vrtnarstvu ali prodaji vozil, gradbenega materiala, strojev in industrijskega materiala, in čeprav so centri, ki prodajajo pohištvo, sanitarno opremo ter vrata in okna, in centri za domače mojstre deležni 60 odstotnega znižanja davčne osnove, saj ti centri nimajo tako velikega vpliva na okolje in prostorsko načrtovanje kot drugi, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče.
            Tak davek pa je država pomoč v smislu te določbe, ker so ga oproščeni veliki distribucijski trgovski kompleksi, katerih prodajna površina je enaka ali večja od praga 2500 m2.

            3.

            V okoliščinah, kot jih opisuje predložitveno sodišče, državne pomoči, ki so posledica davčne ureditve, kot je ta iz postopka v glavni stvari, ne morejo biti veljavne pomoči v smislu člena 1, točka (b), Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES, katerega besedilo je prevzeto v členu 1, točka (b), Uredbe Sveta (EU) 2015/1589 z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije.

      (
         1
      )	UL C 260, 18.7.2016.


201806010041915502018/C 211/24482016TC21120180618SL01SLINFO_JUDICIAL20180503192022Zadeva T-48/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 3. maja 2018 – Sigma Orionis/Komisija (Arbitražna klavzula — Sedmi okvirni program za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti (2007–2013) in Okvirni program za raziskave in inovacije Obzorje 2020 — Začasna ustavitev plačil in razdor sporazumov o nepovratnih sredstvih po finančni reviziji — Zahteva za plačilo zneskov, ki jih Komisija dolguje na podlagi izvajanja sporazumov o nepovratnih sredstvih — Nepogodbena odgovornost)
 ---documentbreak--- C2112018SL1920120180503SL0024192202Sodba Splošnega sodišča z dne 3. maja 2018 – Sigma Orionis/Komisija
   (Zadeva T-48/16) (
         1
      )
   „(Arbitražna klavzula — Sedmi okvirni program za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti (2007–2013) in Okvirni program za raziskave in inovacije Obzorje 2020 — Začasna ustavitev plačil in razdor sporazumov o nepovratnih sredstvih po finančni reviziji — Zahteva za plačilo zneskov, ki jih Komisija dolguje na podlagi izvajanja sporazumov o nepovratnih sredstvih — Nepogodbena odgovornost)“2018/C 211/24Jezik postopka: francoščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Sigma Orionis SA (Valbonne, Francija) (zastopnika: S. Orlandi in T. Martin, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: F. Dintilhac in M. Siekierzyńska, agenta)

      Predmet

   Prvič, predlog na podlagi člena 272 PDEU, da naj se Komisiji naloži, naj tožeči stranki plača zneske, dolgovane na podlagi sporazumov, sklenjenih na podlagi Sedmega okvirnega programa za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti (2007–2013) in Okvirnega programa za raziskave in inovacije Obzorje 2020, in drugič, predlog na podlagi člena 268 PDEU za povrnitev škode, ki naj bi tožeči stranki domnevno nastala, ker naj bi Komisija kršila svoje obveznosti.

      Izrek

            1.

            Tožba se zavrne.

            2.

            Družbi Sigma Orionis SA se naloži plačilo stroškov, vključno s stroški postopka za izdajo začasne odredbe.

      (
         1
      )	UL C 98, 14.3.2016.


201806010271917432018/C 211/212542018CJC21120180618SL01SLINFO_JUDICIAL20180412171821Zadeva C-254/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 12. aprila 2018 – Syndicat des cadres de la sécurité intérieure/Premier ministre, Ministre d'État, Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Action et des Comptes publics
 ---documentbreak--- C2112018SL1710120180412SL0021171182Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 12. aprila 2018 – Syndicat des cadres de la sécurité intérieure/Premier ministre, Ministre d'État, Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Action et des Comptes publics
   (Zadeva C-254/18)2018/C 211/21Jezik postopka: francoščina
      Predložitveno sodišče

   Conseil d'État

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Syndicat des cadres de la sécurité intérieure

      Tožene stranke: Premier ministre, Ministre d'État, Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Action et des Comptes publics

      Vprašanji za predhodno odločanje

            1.

            Ali je treba določbe členov 6 in 16 Direktive 2003/88/ES z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa (
                  1
               ) razlagati tako, da določajo referenčno obdobje, ki je opredeljeno premično, ali tako, da državam članicam prepuščajo izbiro, ali je to obdobje opredeljeno premično ali fiksno?

            2.

            Ali se v primeru, ko bi bilo treba te določbe razlagati tako, da določajo premično referenčno obdobje, možnost odstopanja od člena 16(b), določena v členu 17, lahko nanaša ne samo na trajanje referenčnega obdobja, ampak tudi na njegovo premično naravo?

      (
         1
      )	Direktiva 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 381).


201806010421917352018/C 211/121392018CJC21120180618SL01SLINFO_JUDICIAL2018022191021Zadeva C-139/18 P: Pritožba, ki jo je CJ vložil 21. februarja 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 13. decembra 2017 v zadevi T-602/16, CJ/Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni (ECDC)
 ---documentbreak--- C2112018SL910120180221SL001291102Pritožba, ki jo je CJ vložil 21. februarja 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 13. decembra 2017 v zadevi T-602/16, CJ/Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni (ECDC)
   (Zadeva C-139/18 P)2018/C 211/12Jezik postopka: angleščina
      Stranki

      Pritožnik: CJ (zastopnik: V. Kolias, Δικηγόρος)

      Druga stranka v postopku: Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni (ECDC)

      Predlog

   Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

            —

            sodbo Splošnega sodišča z dne 13. decembra 2017 v zadevi CJ/ECDC (T-602/16, EU:T:2017:893) v celoti razveljavi;

            —

            če ugotovi, da je pritožba utemeljena, posledično razglasi ničnost spornega ocenjevalnega poročila z dne 21. septembra 2015;

            —

            ECDC naloži plačilo stroškov postopka na prvi stopnji in v okviru pritožbe.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnik v utemeljitev pritožbe navaja štiri razloge:

            1.

            Prvi pritožbeni razlog: Splošno sodišče naj bi:

                     —

                     napačno razlagalo člen 3(1) v povezavi s členom 3(3) izvedbenega pravila ECDC št. 20 s tem, da je ugotovilo, da v primerih, kakršen je obravnavani, drugostopenjski ocenjevalec ni nujno predsednik upravnega odbora,

                     —

                     storilo napako pri pravni opredelitvi dejstev s tem, da je ugotovilo, da ni verjetno, da bi predsednik upravnega odbora ugodil predlogu pritožnika,

                     —

                     napačno razlagalo trditev, da ocenjevalčev podrejeni ne more biti drugostopenjski ocenjevalec, ker ni neodvisen od ocenjevalca.

            2.

            Drugi pritožbeni razlog: Splošno sodišče naj bi:

                     —

                     napačno razlagalo člena 7(1) ter 8(3) in (4) izvedbenega pravila ECDC št. 20 s tem, da je ugotovilo, da ocenjevalcu ni treba upoštevati ciljev in kazalnikov uspešnosti, ki so bili za uslužbenca določeni v prejšnjem ocenjevalnem obdobju,

                     —

                     podredno, storilo napako pri pravni opredelitvi dejstev s tem, da je ugotovilo, da je ocenjevalec cilje in kazalnike uspešnosti ustrezno upošteval.

            3.

            Tretji pritožbeni razlog: Splošno sodišče naj bi:

                     —

                     napačno razlagalo pojem „dialog“ v smislu člena 8(9) izvedbenega pravila ECDC,

                     —

                     podredno, storilo napako pri pravni opredelitvi ocenjevalnega „dialoga“ kot dialoga, ki ga ECDC lahko omeji tako, da potrjevalec od uslužbenca zahteva dokument, ki ga že ima na voljo; tako, da potrjevalec uslužbenca po mobilnem telefonu vpraša: „Kateri vidiki ocenjevanja uspešnosti so po vašem mnenju napačni?“; in ne da bi potrjevalec uslužbencu postavil dodatna vprašanja, potem ko je ta na vprašanje odgovoril in dejal, da lahko po potrebi poda dodatne podrobnejše informacije.

            4.

            Četrti pritožbeni razlog: Splošno sodišče naj bi:

                     —

                     napačno razlagalo člen 22a Kadrovskih predpisov s tem, da je v bistvu ugotovilo, da lahko agencija – tudi če uslužbenec in tempore non suspecto navaja nepravilno finančno poslovanje, za katero poda vsaj začetni dokaz, in če so te navedbe resnične – odredi, da njegovo letno uspešnost ocenijo tudi osebe, na katere se njegove navedbe nanašajo,

                     —

                     podredno, storilo napako s tem, da je pritožnikove navedbe pravno opredelilo kot navedbe, ki niso bile podane niti in tempore non suspecto niti niso bile resnične ali podkrepljene z dokazi, in s tem, da je štelo, da lahko uslužbenci, na katere so se njegove navedbe nanašale, kljub temu nevtralno ocenijo pritožnikovo uspešnost.


201806010161915582018/C 211/251682016TC21120180618SL01SLINFO_JUDICIAL20180503202011Zadeva T-168/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 3. maja 2018 – Grizzly Tools/Komisija (Varovanje zdravja ali varnosti potrošnikov in delavcev — Direktiva 2006/42/ES — Zaščitna klavzula — Nacionalni ukrep prepovedi dajanja v promet visokotlačnega čistilnika — Bistvene zdravstvene in varnostne zahteve — Sklep Komisije o upravičenosti ukrepa — Obveznost obrazložitve — Enako obravnavanje)
 ---documentbreak--- C2112018SL2010120180503SL0025201201Sodba Splošnega sodišča z dne 3. maja 2018 – Grizzly Tools/Komisija
   (Zadeva T-168/16) (
         1
      )
   „(Varovanje zdravja ali varnosti potrošnikov in delavcev — Direktiva 2006/42/ES — Zaščitna klavzula — Nacionalni ukrep prepovedi dajanja v promet visokotlačnega čistilnika — Bistvene zdravstvene in varnostne zahteve — Sklep Komisije o upravičenosti ukrepa — Obveznost obrazložitve — Enako obravnavanje)“2018/C 211/25Jezik postopka: nemščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Grizzly Tools GmbH & Co.KG (Großostheim, Nemčija) (zastopnik: H. Fischer, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: sprva G. Zavvos in K. Petersen, nato K. Petersen, agenta)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 270 PDEU za razglasitev ničnosti Izvedbenega sklepa Komisije (EU) 2016/175 z dne 8. februarja 2016 o ukrepu Španije za prepoved dajanja v promet tipa visokotlačnega čistilnika v skladu z Direktivo 2006/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL 2016, L 33, str. 12).

      Izrek

            1.

            Tožba se zavrne.

            2.

            Družbi Grizzly Tools GmbH & Co. KG se naloži plačilo stroškov.

      (
         1
      )	UL C 270, 25.7.2016.


201806010111915512018/C 211/312142018TC21120180618SL01SLINFO_JUDICIAL20180327242521Zadeva T-214/18: Tožba, vložena 27. marca 2018 – Briois/Parlament
 ---documentbreak--- C2112018SL2410120180327SL0031241252Tožba, vložena 27. marca 2018 – Briois/Parlament
   (Zadeva T-214/18)2018/C 211/31Jezik postopka: francoščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Steeve Briois (Hénin-Beaumont, Francija) (zastopnik: F. Wagner, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski parlament

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

            —

            Sklep Evropskega parlamenta z dne 6. februarja 2018 o zahtevi za odvzem imunitete Steevu Brioisu 2017/2221(IMM), ki se nanaša na sprejetje poročila Odbora za pravne zadeve A8-0011/2018, razglasi za ničen;

            —

            Evropskemu parlamentu naloži, naj Steevu Briosu plača znesek v višini 35000 EUR iz naslova odškodnine za nastalo nepremoženjsko škodo,

            —

            Evropskemu parlamentu naloži, naj Steevu Briosu plača znesek v višini 5000 EUR iz naslova stroškov, ki se lahko povrnejo;

            —

            Evropskemu parlamentu naloži plačilo vseh stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

            1.

            Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 8 Protokola št. 7 o privilegijih in imunitetah Evropske unije (v nadaljevanju: Protokol), ker izjava S. Brioisa, na podlagi katere je bil zoper njega v njegovi matični državi članici uveden kazenski pregon, pomeni mnenje, izraženo pri opravljanju njegovih poslanskih funkcij v smislu navedene določbe.

            2.

            Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 9 Protokola, saj je Parlament, s tem ko je sprejel sklep o odvzemu imunitete S. Brioisu, kršil tako besedilo kot smisel te določbe, zaradi česar je navedeni sklep ničen.

            3.

            Tretji tožbeni razlog: kršitev načel enakega obravnavanja in dobrega upravljanja.
            Prvič, tožeča stranka meni, da je Parlament kršil načelo enakega obravnavanja glede nje v razmerju do poslancev, ki sicer niso v enakem, ampak vsaj v primerljivem položaju, in je zato kršil tudi načelo dobrega upravljanja, ki pomeni, da ima pristojna institucija obveznost, da skrbno in nepristransko preuči vse upoštevne elemente obravnavanega primera.
            Drugič, tožeča stranka meni, da skupek indicev omogoča sklep o očitnem primeru fumus persecutionis glede nje.

            4.

            Četrti tožbeni razlog: kršitev pravice do obrambe, ker z njenim zaslišanjem pred Odborom za pravne zadeve niso bile dovolj zagotovljene njene pravice in načelo kontradiktornosti. Tožeča stranka trdi, da to, da ni bila pozvana, naj se na plenarnem zasedanju izjavi o odvzemu njene imunitete, ni samo v nasprotju s splošnimi pravnimi načeli, ampak tudi z zdravim razumom in večino parlamentarnih praks.


201806010151915572018/C 211/264282017TC21120180618SL01SLINFO_JUDICIAL20180502212111Zadeva T-428/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 2. maja 2018 – Alpine Welten Die Bergführer/EUIPO (ALPINEWELTEN Die Bergführer) (Znamka Evropske unije — Prijava figurativne znamke Evropske unije ALPINEWELTEN Die Bergführer — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 7(1)(c) Uredbe (EU) 2017/1001))
 ---documentbreak--- C2112018SL2110120180502SL0026211211Sodba Splošnega sodišča z dne 2. maja 2018 – Alpine Welten Die Bergführer/EUIPO (ALPINEWELTEN Die Bergführer)
   (Zadeva T-428/17) (
         1
      )
   „(Znamka Evropske unije — Prijava figurativne znamke Evropske unije ALPINEWELTEN Die Bergführer — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 7(1)(c) Uredbe (EU) 2017/1001))“2018/C 211/26Jezik postopka: nemščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Alpine Welten Die Bergführer GmbH & Co. KG (Berghülen, Nemčija) (zastopnik: T.-C. Leisenberg, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: W. Schramek in A. Söder, agenta)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 25. aprila 2017 (zadeva R 1339/2016-1) v zvezi z zahtevo za registracijo figurativnega znaka ALPINEWELTEN Die Bergführer kot znamke Evropske unije.

      Izrek

            1.

            Tožba se zavrne.

            2.

            Družbi Alpine Welten Die Bergführer GmbH & Co.KG se naloži plačilo stroškov.

      (
         1
      )	UL C 277, 21.8.2017.


201806010141915532018/C 211/322152018TC21120180618SL01SLINFO_JUDICIAL20180327252621Zadeva T-215/18: Tožba, vložena 27. marca 2018 – QB/ECB
 ---documentbreak--- C2112018SL2510120180327SL0032251262Tožba, vložena 27. marca 2018 – QB/ECB
   (Zadeva T-215/18)2018/C 211/32Jezik postopka: francoščina
      Stranki

      Tožeča stranka: QB (zastopnik: L. Levi, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska centralna banka

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

            —

            to tožbo razglasi za dopustno in utemeljeno;

      posledično,

            —

            razglasi ničnost ocenjevalnega poročila za leto 2016 in odločbe z dne 23. maja 2017, ki je bila vročena 28. junija 2017 in s katero je bilo tožeči stranki zavrnjeno povišanje plače;

            —

            po potrebi razglasi ničnost odločbe iz septembra 2017 in odločbe zaradi molka organa, s katerima sta bila zavrnjena upravna pritožba in ugovor tožeče stranke;

            —

            toženi stranki naloži plačilo nepremoženjske škode, ocenjene ex aequo et bono na 15000 EUR;

            —

            toženi stranki naloži vse stroške.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja šest tožbenih razlogov.

            1.

            Prvi tožbeni razlog: kršitev navodil za ocenjevanje in postopka Annual Salary and Bonus Review (ASBR), kršitev načela pravne varnosti in kršitev dolžnosti skrbnega ravnanja, ki naj bi jih tožena stranka storila s sprejetjem ocenjevalnega poročila za leto 2016 (v nadaljevanju: sporno ocenjevalno poročilo). Tožeča stranka zlasti navaja te očitke:

                     —

                     sporno poročilo naj bi sestavil nek zaposleni na DG-H, ne pa ocenjevalci;

                     —

                     o spornem ocenjevalnem poročilu se je odločalo, čeprav je bilo ocenjevalno obdobje tožeče stranke že dokončno končano;

                     —

                     ocenjevalno obdobje iz spornega ocenjevalnega poročilo naj bi se nanašalo na obdobje, ki je prekratko, da bi se lahko opravilno letno ocenjevanje;

                     —

                     sporno ocenjevalno poročilo naj ne bi bilo sredstvo za merjenje učinkovitosti.

            2.

            Drugi tožbeni razlog: sporno ocenjevalno poročilo naj bi vključevalo očitno napako, saj, prvič, naj bi deloma temeljilo na nalogi, ki zaradi bolniškega dopusta ni bila zaključena, in drugič, ocenjevalci naj bi pozitivno oceno tretje osebe, ki je del vodstvenega kadra, nepravilno komentirali in zmanjšali njen obseg, poleg tega pa naj ne bi upoštevali ciljev.

            3.

            Tretji tožbeni razlog: odločba z dne 23. maja 2017, s katero je bilo tožeči stranki zavrnjeno povišanje plače (v nadaljevanju: odločba ASBR), naj bi temeljila na nezakonitem ocenjevalnem poročilu.

            4.

            Četrti tožbeni razlog: odločbo ASBR naj bi sprejel nepristojen organ, saj je to odločbo sprejela oseba, ki je bila imenovana za šest mesecev in ni imela zahtevanega statusa za sprejetje navedeno odločbe.

            5.

            Peti tožbeni razlog: odločba ASBR naj bi vsebovala več očitnih napak, saj z njo ni dokazano, da je ob njenem sprejetju obstajalo dejstvo prenizke učinkovitosti.

            6.

            Šesti tožbeni razlog: kršitev smernic ASBR in postopka ASBR ter člena 41 Listine, saj naj odločba ASBR ne bi vsebovala obrazložitve.