title: Zadeva T-800/16: Tožba, vložena 16. novembra 2016 – Mayekawa Europe/Komisija

text:
               23.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/44

         Tožba, vložena 16. novembra 2016 – Mayekawa Europe/Komisija
   (Zadeva T-800/16)
   (2017/C 022/60)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Mayekawa Europe NV/SA (Zaventem, Belgija) (zastopnika: H. Gilliams in J. Bocken, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi ničnost Sklepa Komisije z dne 11. januarja 2016 o shemi državne pomoči v zvezi z oprostitvijo presežnega dobička SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), ki jo je izvedla Belgija (1);

               —

               podredno, razglasi ničnost členov od 2 do 4 tega sklepa;

               —

               vsekakor razglasi ničnost členov od 2 do 4 tega sklepa v delu, v katerem se v teh členih zahteva (a) zagotovitev vračila od drugih subjektov kot tistih, ki jim je bila izdana „odločba o oprostitvi presežnega dobička“, kakor je opredeljena v tem sklepu, in (b) vračilo zneska, ki ustreza davčnemu prihranku upravičenca, pri čemer Belgiji ni dovoljeno upoštevati dejanske prilagoditve navzgor s strani druge davčne uprave;

               —

               naloži plačilo stroškov Komisiji.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji, prekoračitev pooblastil in neustrezna obrazložitev v delu, v katerem je v izpodbijanem sklepu ugotovljen obstoj sheme pomoči.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 107 PDEU in obveznosti obrazložitve ter očitna napaka pri presoji v delu, v katerem je v izpodbijanem sklepu navedeno, da se z domnevno shemo podeljuje selektivna prednost.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev člena 107 PDEU in očitna napaka pri presoji v delu, v katerem je v izpodbijanem sklepu navedeno, da se z domnevno shemo podeljuje prednost.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 107 PDEU, kršitev legitimnih pričakovanj in kršitev načela sorazmernosti, očitna napaka pri presoji, prekoračitev pooblastil in neustrezna obrazložitev v delu, v katerem je v izpodbijanem sklepu Belgiji naloženo, naj izterja pomoč.

      (1)  Sklep Komisije (EU) 2016/1699 z dne 11. januarja 2016 o shemi državne pomoči v zvezi z oprostitvijo presežnega dobička SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), ki jo je izvedla Belgija (notificirano pod dokumentarno številko C(2015) 9837) (UL 2016, L 260, str. 61).


title: Zadeva T-408/04: Tožba Anke Kröppelin proti Svetu Evropske unije, vložena dne 4. oktobra 2004

text:
               4.12.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 300/50

         Tožba Anke Kröppelin proti Svetu Evropske unije, vložena dne 4. oktobra 2004
   (Zadeva T-408/04)
   (2004/C 300/98)
   Jezik postopka: francoščina
   Anke Kröppelin, stanujoča v Bruslju, ki jo zastopajo Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis in Etienne Marchal, avocats, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, je dne 4. oktobra 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Svetu Evropske unije.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, da:

               —

               razglasi za nično odločbo Sveta, s katero je bil tožeči stranki zavrnjen izselitveni dodatek in izvedene pravice od nastopa dela dne 1. novembra 2003;

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Pred nastopom dela v službi Sveta je bila tožeča stranka zaposlena pri Chancellerie du Land Mecklenburg-Vorpommern v Bruslju. S to tožbo tožeča stranka ugovarja odločbi o zavrnitvi izselitvenega dodateka.
   V utemeljitev svoje tožbe setožeča stranka sklicuje na kršitev člena 4(1)(l) Priloge VII Kadrovskih predpisov, ker Svet ni upošteval, da je bila v tej situaciji zaradi službe, ki jo je opravljala za drugo državo. Tožeča stranka navaja tudi kršitev načela enakega obravnavanja in načela prepovedi diskriminacije.


title: Zadeva T-213/10 P: Pritožba, ki jo je 10. maja 2010 vložil P zoper sodbo, ki jo je 24. februarja 2010 razglasilo Sodišče za uslužbence v zadevi F-89/08, P proti Parlamentu

text:
               17.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 195/22

         Pritožba, ki jo je 10. maja 2010 vložil P zoper sodbo, ki jo je 24. februarja 2010 razglasilo Sodišče za uslužbence v zadevi F-89/08, P proti Parlamentu
   (Zadeva T-213/10 P)
   2010/C 195/36
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnica: P (Bruselj, Belgija) (zastopnik: E. Boigelot, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropski parlament

      Predlogi pritožnice:

               —

               Njena pritožba naj se razglasi za utemeljeno in zato

               —

               naj se razveljavi izpodbijana sodba, ki jo je 24. februarja 2010 izdal tretji senat Sodišča za uslužbence Evropske unije v zadevi F-89/08 in je bila pritožnici vročena 1. marca 2010 in s katero je bila kot neutemeljena zavrnjena njena tožba, s katero je med drugim predlagala, naj se odločba Parlamenta z dne 15. aprila 2008 o odpovedi njenega delovnega razmerja razglasi za nično in naj se Parlamentu naloži plačilo odškodnine pritožnici za škodo, ki ji je po njenem mnenju nastala;

               —

               predlogom, ki jih je pritožnica podala pred Sodiščem za uslužbence, naj se ugodi;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka na obeh stopnjah.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica s to pritožbo predlaga razveljavitev sodbe Sodišča za uslužbence z dne 24. februarja 2010 v zadevi P proti Parlamentu, F-89/08, s katero je bila zavrnjena tožba, s katero je pritožnica med drugim predlagala razglasitev ničnosti odločbe Evropskega parlamenta o odpovedi njene pogodbe o začasni zaposlitvi in plačilo odškodnine za domnevno nastalo škodo.
   Pritožnica v utemeljitev svoje pritožbe navaja tri pritožbene razloge:

               —

               napačna uporaba prava in protislovna obrazložitev, ker Sodišče za uslužbence meni, da seznanitev z razlogi za sprejetje odločbe zgolj na podlagi njenega osebnega spisa zadostuje in ne povzroči razglasitve ničnosti odločbe, čeprav institucija teh razlogov ni navedla niti v odločbi o odpovedi delovnega razmerja niti v odločbi o zavrnitvi pritožbe;

               —

               Sodišče za uslužbence naj ne bi upoštevalo (i) sistema ločitve nalog in institucionalnega ravnovesja med upravo in sodiščem, (ii) člena 26 Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije in (iii) pravice do učinkovitega sodnega varstva v delu, v katerem naj bi Sodišče za uslužbence nadomestilo Evropski parlament s tem, da je namesto njega navedlo domnevne razloge za odločbo, ki se je izpodbijala pred Sodiščem za uslužbence;

               —

               nezadostna obrazložitev izpodbijane sodbe v delu, v katerem naj bi Sodišče za uslužbence zamolčalo domnevno protislovnost dokumentov iz spisa, na katerih temelji izpodbijana odločba, čeprav naj bi se pritožnica sklicevala na ta protislovja v svoji tožbi na prvi stopnji.


title: Zadeva T-71/09: Tožba, vložena 20. februarja 2009 — Química Atlântica proti Komisiji

text:
               16.5.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/36

         Tožba, vložena 20. februarja 2009 — Química Atlântica proti Komisiji
   (Zadeva T-71/09)
   2009/C 113/74
   Jezik postopka: portugalščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Química Atlântica, Lda (Lizbona, Portugalska) (zastopnik: J. Teixeira Alves, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da bi Komisija morala sprejeti ukrepe za uskladitev meril za uvrstitev in obdavčenje dikalcijevega fosfata, uvoženega iz Tunizije;

               —

               ugotovi naj se, da je takšna opustitev Komisije povzročila bistvene razlike pri obdavčenju blaga, prijavljenega na Portugalskem, v primerjavi z blagom, ki je bilo prijavljeno v državah članicah in ki zaradi geografske bližine konkurira gospodarskim subjektom, ki prijavijo to blago na Portugalskem;

               —

               Komisiji naj se naloži, naj sprejme ukrepe za uskladitev tarifne uvrstitve dikalcijevega fosfata;

               —

               Komisiji naj se naloži, naj upošteva, da je fosfat anorganski proizvod, ki se ga pridobi s kemično reakcijo dodajanja kisline mineralom, zaradi česar naj bi bila vnaprej izključena njegova uvrstitev v prvih 24 poglavij skupne carinske tarife;

               —

               Komisiji naj se naloži, naj sprejme ukrepe za zagotovitev, da bo uvrstitev v različnih državah članicah usklajena in v skladu z ustreznimi merili razlage;

               —

               ugotovi naj se, da ima tožeča stranka pravico do povračila carin, ki jih je morala plačati in ki presegajo carine, ki bi jih morala plačati ob uporabi stopnje za tarifno podštevilko 2835 [25] 90;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka in nujno potrebnih stroškov tožeče stranke, in sicer potnih stroškov, stroškov bivanja ter odvetniškega zastopanja.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka trži dikalcijev fosfat, ki je uvožen iz Tunizije in ki ga je do leta 1994 v carinskih deklaracijah označevala kot kalcijev hidrogenortofosfat (dikalcijev fosfat) pod tarifno podštevilko 2835 [25] 90 KN. Portugalski carinski organi so določili, da je treba dikalcijev fosfat deklarirati pod zelo obdavčeno podštevilko 2309 90 98 KN med izdelke, ki se uporabljajo kot krma za živali — drugo. V Franciji, Združenem kraljestvu in Španiji, ki sprejmejo skoraj ves dikalcijev fosfat, pridobljen v Tuniziji in uvožen v EU, pa je bil isti proizvod uvrščen pod tarifno podštevilko 2835 [25] 90 s stopnjo obdavčitve nič.
   Tožeča stranka je Komisijo pozvala, naj sprejme ukrepe za uskladitev tarifne uvrstitve dikalcijevega fosfata, vendar Komisija ni ukrepala. Komisija je od leta 2005 odlašala s sprejetjem odločbe o uskladitvi v zvezi z dikalcijevim fosfatom. Komisija je decembra 2008 sprejela izrecen pravni akt z negativno vsebino, s katerim je na eni strani ugotovila, da je uvrstitev dikalcijevega fosfata pod tarifno številko 2309 v različnih državah članicah nesporna in enotna, ter zato na drugi strani zavrnila sprejetje ukrepov za uskladitev uvrstitve. Komisija ima originalne dokumente, ki dokazujejo, da je dikalcijev fosfat, uvožen iz Tunizije, ki je največji dobavitelj Skupnosti, v Franciji in Španiji uvrščen pod tarifno podštevilko 2835 25 90, in sredstva, da bi izvedela, da je ta proizvod v Združenem kraljestvu uvrščen enako. Trditev, da ni težav z uvrstitvijo fosfata v drugih državah članicah, ni v celoti resnična, saj je izpuščeno, da se v te države članice ne uvaža dikalcijev fosfat iz Tunizije. Komisija bi morala preveriti, ali ima dikalcijev fosfat iz Tunizije podobno sestavo kot nadomestki, uvoženi iz drugih držav, kar pa ni storila, čeprav je vedela, da v Franciji obstaja zavezujoča tarifna informacija. Odgovor Komisije na pritožbe tožeče stranke naj bi utemeljeval različne tarifne uvrstitve, ki naj bi bile zato nujno napačne, temeljil naj bi na neresničnih predpostavkah in vodil do tega, da Komisija ni sprejela nobenega ukrepa za uskladitev meril za uvrstitev, s čimer se ohranja prejšnji nedoločeni položaj.
   Portugalska sodišča so potrdila odločbe portugalskih carinskih organov, ne da bi Sodišču predložila vprašanje za predhodno odločanje, čeprav bi to morala storiti. V večini držav članic, ki uvažajo dikalcijev fosfat iz Tunizije, je to blago deklarirano pod tarifno podštevilko 2835 [25] 90. Zaradi te razlike v tarifni uvrstitvi, ki se odraža v obdavčenju, je bila tožeča stranka izrinjena s španskega trga, kjer dikalcijev fosfat ni obdavčen, ker je uvrščen pod tarifno podštevilko 2835 [25] 90.


title: Zadeva C-413/06 P: Pritožba, ki jo je Bertelsmann AG, Sony Corporation of America vložila 10. oktobra 2006 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (tretji senat), razglašeno 13. julija 2006 v zadevi Independent Music Publishers and Labels Association (Impala, mednarodno združenje) proti Komisiji Evropskih skupnosti (T-464/04)

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 326/25

         Pritožba, ki jo je Bertelsmann AG, Sony Corporation of America vložila 10. oktobra 2006 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (tretji senat), razglašeno 13. julija 2006 v zadevi Independent Music Publishers and Labels Association (Impala, mednarodno združenje) proti Komisiji Evropskih skupnosti (T-464/04)
   (Zadeva C-413/06 P)
   (2006/C 326/51)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Pritožnica: Bertelsmann AG, Sony Corporation of America (zastopniki: P. Chappatte, J. Boyce, Solicitors, N. Levy, Barrister, R. Snelders, avocat, T. Graf, Rechtsanwalt)

      Druge stranke v postopku: Komisija Evropskih skupnosti, Independent Music Publishers and Labels Association (Impala, mednarodno združenje), Sony BMG Music Entertainment BV
   Predlogi pritožnice
   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sodbo Sodišča prve stopnje z dne 13. julija 2006 v zadevi T-464/04;

               —

               zavrne tožbo mednarodnega združenja Impala za razglasitev ničnosti odločbe Komisije oziroma podredno vrne zadevo nazaj v odločanje Sodišču prve stopnje; in

               —

               mednarodnemu združenju Impala naloži plačilo stroškov tega postopka.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožniki navajajo sedem pritožbenih razlogov:
   Prvič, da je Sodišče prve stopnje napačno uporabilo pravo s tem, da je obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah uporabilo kot merilo pri njegovi meritorni presoji odločbe.
   Drugič, da je Sodišče prve stopnje napačno uporabilo pravo s tem, da je od Komisije zahtevalo, da po pridobitvi odgovora strank na obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah opravi novo raziskavo trga.
   Tretjič, da je Sodišče prve stopnje napačno uporabilo pravo s tem, da je uporabilo napačen in prekomerno visok dokazni standard za odločitve glede odobritve koncentracije.
   Četrtič, da je Sodišče prve stopnje prekoračilo obseg sodnega nadzora s tem, da je presojo Komisije nadomestilo z lastno presojo in s tem storilo očitne napake ter bistveno izkrivilo dokazno gradivo.
   Petič, da je Sodišče prve stopnje zmotno uporabilo pravo s tem, da je pri presoji možnosti tajnega dogovora napačno uporabilo merila, ki jih je razvilo v zadevi Airtours.
   Šestič, da je Sodišče prve stopnje napačno uporabilo pravo s tem, da je uporabilo napačen in prekomerni standard obrazložitve za odločitve glede odobritve koncentracije.
   Sedmič, da je Sodišče prve stopnje napačno uporabilo pravo s tem, da se je opiralo na dokaz, s katerim tožeče stranke niso bile seznanjene, pa ga ni imela niti Komisija, ko je sprejemala odločbo.


title: Zadeva C-361/14 P: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 14. junija 2016 – Evropska komisija/Peter McBride in drugi (Pritožba — Ukrepi za ohranjanje virov in prestrukturiranje ribiškega sektorja — Zahteve za povečanje varne tonaže — Razglasitev ničnosti prvotne zavrnitvene odločbe od sodišč Unije — Člen 266 PDEU — Razveljavitev pravne podlage, na kateri temelji navedena zavrnitvena odločba — Pristojnost in pravna podlaga za sprejetje novih sklepov — Razglasitev ničnosti novih zavrnitvenih sklepov od Splošnega sodišča — Načelo pravne varnosti)

text:
               22.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 305/5

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 14. junija 2016 – Evropska komisija/Peter McBride in drugi
   (Zadeva C-361/14 P) (1)

   ((Pritožba - Ukrepi za ohranjanje virov in prestrukturiranje ribiškega sektorja - Zahteve za povečanje varne tonaže - Razglasitev ničnosti prvotne zavrnitvene odločbe od sodišč Unije - Člen 266 PDEU - Razveljavitev pravne podlage, na kateri temelji navedena zavrnitvena odločba - Pristojnost in pravna podlaga za sprejetje novih sklepov - Razglasitev ničnosti novih zavrnitvenih sklepov od Splošnega sodišča - Načelo pravne varnosti))
   (2016/C 305/07)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: A. Bouquet in A. Szmytkowska, agenta, skupaj z B. Doherty, Barrister)

      Druge stranke v postopku: Peter McBride, Hugh McBride, Mullglen Ltd, Cathal Boyle, Thomas Flaherty, Ocean Trawlers Ltd, Patrick Fitzpatrick, Eamon McHugh, Eugene Hannigan, Larry Murphy, Brendan Gill (zastopniki: N. Travers SC, D. Barry, Solicitor in E. Barrington SC)

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 339, 29.9.2014.


title: Zadeva T-52/13: Tožba, vložena 4. februarja 2013 – Efag Trade Mark Company proti UUNT (FICKEN)

text:
               6.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 101/21

         Tožba, vložena 4. februarja 2013 – Efag Trade Mark Company proti UUNT (FICKEN)
   (Zadeva T-52/13)
   2013/C 101/46
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Efag Trade Mark Company GmbH & Co. KG (Schemmerhofen, Nemčija) (zastopnik: M. Wekwerth, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               odločbo prvega odbora za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 18. oktobra 2012 v zadevi R 493/2012-1 razveljavi;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka, vključno s tistimi, ki so nastali v postopku pred odborom za pritožbe.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „FICKEN“ za proizvode in storitve iz razredov 25, 32, 33 in 43 – prijava znamke Skupnosti št. 9 274 366

      Odločba preizkuševalca: zavrnitev prijave

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlog: kršitev člena 7(1)(f) in (2) Uredbe št. 207/2009


title: Zadeva T-729/15: Tožba, vložena 17. decembra 2015 – MSD Animal Health Innovation in Intervet international/EMA

text:
               15.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 59/41

         Tožba, vložena 17. decembra 2015 – MSD Animal Health Innovation in Intervet international/EMA
   (Zadeva T-729/15)
   (2016/C 059/48)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: MSD Animal Health Innovation GmbH (Schwabenheim, Nemčija) in Intervet international BV (Boxmeer, Nizozemska) (zastopniki: J. Stratford, QC, C. Thomas, barrister, P. Bogaert, odvetnik, B. Kelly in H. Billson, solicitors)

      Tožena stranka: Evropska agencija za zdravila (EMA)

      Predloga

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

               —

               razglasi ničnost odločbe EMA z dne 25. novembra 2015, ki je bila tožečima strankama sporočena 3. decembra 2015, s katero je bil tretji stranki odobren dostop do informacij o zdravilu za uporabo v veterinarski medicini v skladu z Uredbo (ES) št. 1049/2001 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331), v delu, v katerem se odločba nanaša na zaupne poslovne informacije, katerih razkritje bo kršilo pravico tožečih strank, in v delu, v katerem je odločba prepovedana s pravom EU.

               —

               EMA naloži plačilo stroškov tega postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata pet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: zadevni dokumenti so zaščiteni s členom 4(2) in/ali členom 4(3) Uredbe (ES) št. 1049/2001 v skladu s splošno domnevo zaupnosti.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: zadevni dokumenti so v celoti zaupna poslovna informacija, ki je zaščitena s členom 4(2) navedene uredbe.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: razkritje dokumentov bi ogrozilo postopek odločanja, ki ga izvaja EMA.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: EMA ni opravila uravnoteženje interesov, ki se zahteva z zakonom.

               5.

               Peti tožbeni razlog: izid ustreznega uravnoteženja interesov, kot se zahteva z zakonom, bi bila odločitev, da se ne razkrije noben del dokumentov, ali vsaj odločitev, da se dovoli dostop do različic, ki sta jih predlagali tožeči stranki.


title: Zadeva T-575/08: Tožba, vložena 22. decembra 2008 – 4care proti UUNT – Laboratorios Diafarm (Acumed)

text:
               7.3.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 55/43

         Tožba, vložena 22. decembra 2008 – 4care proti UUNT – Laboratorios Diafarm (Acumed)
   (Zadeva T-575/08)
   (2009/C 55/76)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: 4care AG (Kiel, Nemčija) (zastopnica: S. Redeker, odvetnica)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Laboratorios Diafarm, SA (Barbera del Valles, Španija)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 7. oktobra 2008 v zadevi R 16636/2007-2 naj se razveljavi in ugovor intervenietke zavrne;

               —

               toženi stranki in intervenientki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka.

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka „Acumed“ za proizvode iz razredov 3, 5 in 9 (prijava št. 4493136).

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Laboratorios Diafarm, SA.

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: španska besedna znamka „AQUAMED ACTIVE“ (znamka št. 2506452) za proizvode iz razreda 5 in besedna znamka Skupnosti „AQUAMED ACTIVE“ (št. 2882272) za proizvode iz razreda 5.

      Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru.

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe.

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (1), saj med nasprotujočima si znamkama ne obstaja verjetnost zmede.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL 1994, L 11, str. 1).


title: Zadeva C-19/05: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 18. oktobra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Danski (Neizpolnitev obveznosti države – Lastna sredstva Skupnosti – Zakonsko dolgovane carine, ki niso bile pobrane zaradi napak carinskih organov – Finančna odgovornost držav članic)

text:
               22.12.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 315/4

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 18. oktobra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Danski
   (Zadeva C-19/05) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Lastna sredstva Skupnosti - Zakonsko dolgovane carine, ki niso bile pobrane zaradi napak carinskih organov - Finančna odgovornost držav članic)
   (2007/C 315/05)
   Jezik postopka: danščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: N.B. Rasmussen, G. Wilms in H.-P. Hartvig, zastopniki)

      Tožena stranka: Kraljevina Danska (zastopnik: J. Molde, zastopnik)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države – Člen 10 ES ter člena 2 in 8 Odločbe Sveta 94/728/ES, Euratom z dne 31. oktobra 1994 o sistemu lastnih sredstev Evropske skupnosti (UL L 293, str. 9) – Finančna odgovornost držav članic za lastna sredstva – Opustitev dolžnosti dati Komisiji na razpolago kot lastna sredstva znesek 18 678 475 DDK, ki ga carinski organi podjetju nepravilno niso carinili.
   Izrek

               1.

               Kraljevina Danska, s tem da Komisiji Evropskih skupnosti ni dala na voljo lastnih sredstev v višini 18 687 475 DKK in zamudnih obresti, ki tečejo od 27. julija 2000, ni izpolnila obveznosti na podlagi prava Skupnosti, zlasti členov 2 in 8 Sklepa Sveta 94/728/ES (Euratom) z dne 31. oktobra 1994 o sistemu virov lastnih sredstev Evropskih skupnosti.

               2.

               Kraljevini Danski se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 93, 16.4.2005.


title: Zadeva T-168/15: Tožba, vložena 1. aprila 2015 – Helenska republika/Komisija

text:
               27.7.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 245/29

         Tožba, vložena 1. aprila 2015 – Helenska republika/Komisija
   (Zadeva T-168/15)
   (2015/C 245/35)
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Helenska republika (zastopniki: G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou in Α. Ε. Vasilopoulou)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlog

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               naj za ničnega razglasi izvedbeni sklep Komisije z dne 26. januarja 2015 o zmanjšanju zneskov vmesnih plačil v zvezi z grškim programom za razvoj podeželja za programsko obdobje 2007-2013 in izdatki za obdobje od 1. januarja 2014 in 31. marca 2014 in od 1. aprila do 30. junija 2014, CCI 2007 GR 06 RPO 001, za 2 75  118,75 EUR in 2 9 40  050 EUR, notificirana pod številko C(2015) 252 final.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v podporo svoji tožbi navaja pet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi razlog, sklep naj bi bil zaradi napačne razlage člena 16(4) Uredbe Komisije št. 883/2006 z dne 21. junija 2006 (1), sprejet ob kršitvi pravil glede pristojnosti Komisije ratione temporis in bistvenih obličnostnih predpisov postopka, iz te odločbe.

               2.

               Drugi razlog, sklep naj bi bil sprejet zaradi napačne razlage in uporabe člena 41(1) Uredbe št. 1306/2013 (2).

               3.

               Tretji razlog, Komisija naj bi napačno razložila in uporabila člena 26(5) ter 27(3) in (4) Uredbe št. 1290/2005 (3), ter člena 36(5) in 41(3) Uredbe št. 1306/2013, prav tako pa naj bi kršila načelo ne bis in idem, načelo varstva legitimnih pričakovanj ter načelo kontradiktornosti in pravice do obrambe Helenske republike.

               4.

               Četrti razlog, sklep Komisije naj bi bil sprejet na podlagi napačne razlage in uporabe člena 27(4) Uredbe št. 1290/2005 ter člena 41(3) Uredbe št. 1306/2013 kot tudi kršitve načela sorazmernosti.

               5.

               Peti razlog, izpodbijani sklep naj bi bil sprejet zaradi napačne razlage in uporabe člena 27(4) Uredbe št. 1290/2005 ter člena 41(3) Uredbe št. 1306/2013 kot tudi kršitve pojma višja sila in izjemne okoliščine.

      (1)  Uredba Komisije (ES) št. 883/2006 z dne 21. junija 2006 o podrobnih pravilih za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1290/2005 v zvezi z vodenjem računovodskih evidenc plačilnih agencij, izjavami o izdatkih in prejemkih ter pogojih za povračila izdatkov v okviru EKJS in EKSRP (UL L 171, str. 1).

      (2)  Uredba (EU) št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o financiranju, upravljanju in spremljanju skupne kmetijske politike in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 352/78, (ES) št. 165/94, (ES) št. 2799/98, (EC) No 814/2000, (ES) št. 1290/2005 in (ES) št. 485/2008 (UL L 347, str. 549).

      (3)  Uredba Sveta (ES) št. 1290/2005 z dne 21. junija 2005 o financiranju skupne kmetijske politike (UL L 209, str. 1).


title: Zadeva C-222/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Pécsi Törvényszék (Madžarska) 15. maja 2015 – Hőszig Kft/Alstom Power Thermal Services

text:
               27.7.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 245/9

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Pécsi Törvényszék (Madžarska) 15. maja 2015 – Hőszig Kft/Alstom Power Thermal Services
   (Zadeva C-222/15)
   (2015/C 245/12)
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Pécsi Törvényszék

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Hőszig Kft

      Tožena stranka: Alstom Power Thermal Services

      Vprašanja za predhodno odločanje

               I –

               Glede Uredbe (ES) št. 593/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. junija 2008 o pravu, ki se uporablja za pogodbena obligacijska razmerja (Rim I) (1) (v nadaljevanju: Uredba št. 593/2008):

                           1.

                           Ali sodišče države članice lahko izraz „iz okoliščin“ iz člena 10(2) Uredbe št. 593/2008 razume tako, da se preučitev „okoliščin, ki jih je treba upoštevati“ pri ugotavljanju primernosti, da se odsotnost soglasja presoja na podlagi prava države, v kateri ima pogodbena stranka običajno prebivališče, nanaša na okoliščine sklenitve pogodbe, predmet pogodbe in izpolnjevanje pogodbe?

                                       1.1.

                                       Ali je učinek, v smislu člena 10(2) Uredbe št. 593/2008, situacije, opisane v prejšnji točki 1, treba razumeti tako, da mora sodišče – kadar na podlagi sklicevanja pogodbene stranke [na pravo države običajnega prebivališča] iz okoliščin, ki jih je treba upoštevati, izhaja, da soglašanje s pravom, ki se uporabi v skladu s členom 10(1), ni primeren učinek ravnanja te pogodbene stranke – obstoj in veljavnost pogodbenega določila presojati po pravu države običajnega prebivališča pogodbene stranke, ki se je na to sklicevala?

                           2.

                           Ali lahko sodišče te države članice člen 10(2) Uredbe št. 593/2008 razlaga tako, da ima sodišče možnost proste presoje – ob upoštevanju vseh okoliščin obravnavane zadeve – pri ugotavljanju, ali soglašanje s pravom, ki se uporabi v skladu z odstavkom 1 navedenega člena, glede na vse okoliščine, ki jih je treba upoštevati, ni primeren učinek ravnanja zadevne pogodbene stranke?

                           3.

                           Če se pogodbena stranka z namenom izkazovanja odsotnosti svojega soglasja v skladu s členom 10(2) Uredbe št. 593/2008 sklicuje na pravo države, v kateri ima svoje običajno prebivališče, ali mora sodišče države članice pravo države, v kateri ima ta pogodbena stranka običajno prebivališče, upoštevati glede vprašanja, ali glede na navedene „okoliščine“ soglašanje z uporabo prava, določenega v pogodbi, ni primerno glede na ravnanje navedene pogodbene stranke z vidika prava navedene države?

                                       3.1.

                                       Ali v tem primeru pravo Skupnosti nasprotuje temu, da bi sodišče države članice sprejelo razlago, na podlagi katere bi se presoja „okoliščin“ z vidika ugotovitve primernosti v zvezi z odsotnostjo soglasja oprla na okoliščine sklenitve pogodbe, predmet pogodbe in izpolnjevanje pogodbe?

               II –

               Glede Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (Bruselj I) (2) (v nadaljevanju: Uredba št. 44/2001):

                           1.

                           Ali člen 23(1) Uredbe št. 44/2001 nasprotuje temu, da bi sodišče države članice sprejelo razlago, na podlagi katere je nujna natančna določitev pristojnega sodišča, ali – glede na zahteve, navedene v uvodni izjavi 14 navedene uredbe – zadošča, da volja oziroma namen pogodbenih strank jasno izhaja iz besedila pogodbe?

                                       1.1.

                                       Ali člen 23(1) Uredbe št. 44/2001 dopušča, da bi sodišče države članice sprejelo razlago, na podlagi katere je klavzula o pristojnosti – vključena v splošne pogoje poslovanja ene od pogodbenih strank in iz katere izhaja, da sta se pogodbeni stranki dogovorili, da bodo za reševanje sporov, ki nastanejo iz oziroma glede veljavnosti, izpolnjevanja ali konca naročila in ki jih med pogodbenima strankama ni mogoče rešiti sporazumno, izključno in dokončno pristojna sodišča iz mesta določene države članice, in sicer v obravnavani zadevi sodišča iz Pariza – dovolj natančna, da iz njenega besedila glede na zahteve, navedene v uvodni izjavi 14 navedene uredbe, jasno izhaja volja oziroma namen pogodbenih strank glede določitve države članice?

      (1)  UL L 177, str. 6.

      (2)  UL L 12, str. 1.


title: Zadeva T-248/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. oktobra 2013 – Italija proti Komisiji (Jezikovna ureditev — Razpis splošnega natečaja za zaposlitev administratorjev — Izbira drugega jezika izmed treh — Uredba št. 1 — Členi 1d(1), 27, prvi odstavek, in 28(f) Kadrovskih predpisov — Člen 1(1)(f) Priloge III h Kadrovskim predpisom — Obveznost obrazložitve — Načelo prepovedi diskriminacije)

text:
               30.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 352/11

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. oktobra 2013 – Italija proti Komisiji
   (Zadeva T-248/10) (1)

   (Jezikovna ureditev - Razpis splošnega natečaja za zaposlitev administratorjev - Izbira drugega jezika izmed treh - Uredba št. 1 - Členi 1d(1), 27, prvi odstavek, in 28(f) Kadrovskih predpisov - Člen 1(1)(f) Priloge III h Kadrovskim predpisom - Obveznost obrazložitve - Načelo prepovedi diskriminacije)
   2013/C 352/19
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Italijanska republika (zastopnika: G. Palmieri, zastopnik, skupaj s P. Gentilijem, avvocato dello Stato)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva J. Currall, J. Baquero Cruz in B. Eggers, nato J. Currall in G. Gattinara, zastopniki)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti razpisa javnega natečaja EPSO/AD/177/10 za oblikovanje rezervnega seznama za zaposlovanje administratorjev (AD 5) na področjih evropske javne uprave, prava, ekonomije, revizije ter informacijske in komunikacijske tehnologije (IKT) (UL 2010, C 64 A, str. 1)

      Izrek

               1.

               Razpis javnega natečaja EPSO/AD/177/10 za oblikovanje rezervnega seznama za zaposlovanje administratorjev (AD 5) na področjih evropske javne uprave, prava, ekonomije, revizije ter informacijske in komunikacijske tehnologije (IKT) se razveljavi.

               2.

               Evropska komisija nosi svoje stroške in naloži se ji plačilo stroškov Italijanske republike.

      (1)  UL C 209, 31.7.2010.


title: Sodba Sodišča z dne 25. aprila 2012 v zadevi E-13/11 – Granville Establishment proti Volkerju Anhaltu, Melanie Anhalt in Jasmin Barbaro, rojeni Anhalt (Sporazumi o pristojnosti – Svoboda opravljanja in prejemanja storitev – Diskriminacija na podlagi državljanstva – Utemeljitev – Pravna sredstva v primeru neskladnosti z zakonodajo EGP)

text:
               29.11.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 369/12

         SODBA SODIŠČA
   z dne 25. aprila 2012
   v zadevi E-13/11
   Granville Establishment proti Volkerju Anhaltu, Melanie Anhalt in Jasmin Barbaro, rojeni Anhalt
   (Sporazumi o pristojnosti – Svoboda opravljanja in prejemanja storitev – Diskriminacija na podlagi državljanstva – Utemeljitev – Pravna sredstva v primeru neskladnosti z zakonodajo EGP)
   2012/C 369/10
   V zadevi E-13/11 med podjetjem Granville Establishment na eni strani ter Volkerjem Anhaltom, Melanie Anhalt in Jasmin Barbaro, rojeno Anhalt, na drugi strani, v kateri je sodišče Fürstliches Landgericht (deželno sodišče prve stopnje, Lihtenštajn) v skladu s členom 34 Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča vložilo zahtevo za svetovalno mnenje v zvezi z razlago členov 4 in 36 Sporazuma o EGP v povezavi z zakonom o pristojnosti sodišč Lihtenštajna, je Sodišče v sestavi: Carl Baudenbacher, predsednik, Per Christiansen in Páll Hreinsson (sodnik poročevalec), sodnika, dne 25. aprila 2012 izdalo sodbo, katere izrek se glasi:

               —

               Člen 36 Sporazuma o EGP nasprotuje določbi nacionalnega prava, kot je razdelek 53a(1) zakona o pristojnosti, ki samo državljanom priznava pravico, da jim na podlagi sporazuma o pristojnosti ne sodijo v tujini, razen če je bil ta sporazum o pristojnosti javno deponiran.

               —

               Naloga nacionalnega sodišča je, da, kolikor je to mogoče, razlaga in uporablja relevantne določbe nacionalne zakonodaje na tak način, da je mogoče ustrezno odpraviti posledice kršitve zakonodaje EGP. S tem v zvezi je naloga nacionalnega sodišča, da odloči, ali je mogoče določbe zakona o pristojnosti sodišč ali katere koli druge določbe iz nacionalne zakonodaje uporabiti z namenom razlage, ki je skladna z zakonodajo EGP.


title: Zadeva T-47/02: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 21. junija 2006 — Danzer proti Svetu ( Pravo družb — Direktivi 68/151/EGS in 78/660/EGS — Objava letnih računovodskih izkazov — Varstvo poslovne tajnosti — Kršenje temeljnih pravic — Pravna podlaga — Odškodninska tožba — Nedopustnost )

text:
               12.8.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/17

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 21. junija 2006 — Danzer proti Svetu
   (Zadeva T-47/02) (1)

   („Pravo družb - Direktivi 68/151/EGS in 78/660/EGS - Objava letnih računovodskih izkazov - Varstvo poslovne tajnosti - Kršenje temeljnih pravic - Pravna podlaga - Odškodninska tožba - Nedopustnost“)
   (2006/C 190/28)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Tožeči stranki: Manfred Danzer in Hannelore Danzer (Linz, Avstrija) (zastopniki: sprva J. Hintermayr, M. Krüger, F. Haunschmidt, G. Minichmayr in P. Burgstaller, nato J. Hintermayr, F. Haunschmidt, G. Minichmayr, P. Burgstaller, G. Tusek, T. Riedler in C. Hadeyer, avocats)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Giorgi Fort in M. Bauer, agents)
   Predmet
   Po eni strani, predlog za odškodnino iz naslova člena 228 ES zaradi pridobitve odškodnine za škodo, za katero tožeči stranki zatrjujeta, da sta jo utrpeli zaradi obveznosti objave določenih podatkov v letnih računovodskih izkazih družb, katerih poslovodji sta, ki izhaja iz člena 2(1)(f) Prve direktive Sveta 68/151/EGS z dne 9. marca 1968 o uskladitvi zaščitnih ukrepov za varovanje interesov družbenikov in tretjih oseb, ki jih države članice zahtevajo od gospodarskih družb v skladu z drugim odstavkom člena 58 Pogodbe EGS (postal člen 58, drugi odstavek, Pogodbe ES, ki je postal člen 48, drugi odstavek, ES), zato da se v vsej Skupnosti oblikujejo zaščitni ukrepi z enakim učinkom (UL L 65, str. 8), in člena 47 Četrte direktive Sveta 78/660/EGS z dne 25. julija 1978 o letnih računovodskih izkazih posameznih vrst družb, ki temelji na členu 54(3)(g) Pogodbe EGS (postal člen 54(3)(g) Pogodbe ES, ki je po spremembi postal člen 44(2)(g) ES) (UL L 222, str. 11), in po drugi strani predlog za ugotovitev neveljavnosti zgoraj navedenih določb.
   Izrek sodbe

               1)

               Tožba se zavrže in zavrne.

               2)

               Tožeči stranki nosita svoje stroške kot tudi stroške, ki jih je priglasil Svet.

      (1)  UL C 109, 4.5.2002.


title: Sodba Sodišča z dne 10. novembra 2014 v zadevi E-9/14 – Otto Kaufmann AG (Dopustnost – Izmenjava informacij o obsodbah pravnih oseb – Svoboda opravljanja storitev – Svoboda ustanavljanja – Direktiva 2004/18/ES – Direktiva 2006/123/ES)

text:
               4.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 183/6

         SODBA SODIŠČA
   z dne 10. novembra 2014
   v zadevi E-9/14
   Otto Kaufmann AG
   (Dopustnost – Izmenjava informacij o obsodbah pravnih oseb – Svoboda opravljanja storitev – Svoboda ustanavljanja – Direktiva 2004/18/ES – Direktiva 2006/123/ES)
   (2015/C 183/07)
   V zadevi E-9/14, Otto Kaufmann AG – katere predmet je ZAHTEVEK, vložen pri Sodišču Efte na podlagi člena 34 Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča s strani deželnega knežjega sodišča Lihtenštajn (Fürstliches Landgericht des Fürstentums Liechtenstein) za razlago prava EGP v zvezi z evidentiranjem kazenskih obsodb pravnih oseb – je Sodišče Efte v sestavi: predsednik Carl Baudenbacher, sodnik poročevalec Per Christiansen in sodnik Páll Hreinsson, 10. novembra 2014 izdalo sodbo, katere izrek se glasi:
   Člena 31 in 36 Sporazuma EGP ne predpisujeta jasnega evidentiranja kazenskih obsodb pravnih oseb. Določbe, kot sta člen 45 Direktive 2004/18/ES in člen 33 Direktive 2006/123/ES, lahko predpisujejo, da mora država EGP na zahtevo druge države EGP zagotoviti informacije o obsodbah, ki vplivajo na usposobljenost ali strokovno zanesljivost pravne osebe. Vendar ti direktivi prepuščata ureditev vzdrževanja zadevnih informacij in ravnanja z njimi nacionalnemu pravu.


title: Zadeva C-118/07: Tožba, vložena 27. februarja 2007 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Finski

text:
               28.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 95/30

         Tožba, vložena 27. februarja 2007 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Finski
   (Zadeva C-118/07)
   (2007/C 95/57)
   Jezik postopka: finščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: M. Huttunen, H. Støvlbæk in B. Martenczuk)

      Tožena stranka: Republika Finska
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               ugotovi naj se, da je Republika Finska s tem, da ni izvedla ustreznih ukrepov v skladu s členom 307, odstavek 2, ES, da bi odpravila nezdružljivosti s pravom Skupnosti v prehodnih določbah, ki jih vsebujejo meddržavni investicijski sporazumi, ki jih je Republika Finska sklenila z Rusko federacijo (prej Sovjetska zveza), Belorusijo, Kitajsko, Malezijo, Šrilanko in Uzbekistanom, kršila obveznosti iz člena 307 ES.

               —

               Republiki Finski naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Obravnavana tožba zadeva meddržavne investicijske sporazume, ki jih je Republika Finska pred pristopom k Evropski Uniji sklenila z Rusko federacijo, Belorusijo, Kitajsko, Malezijo, Šrilanko in Uzbekistanom. Ti sporazumi so vsebovali določbe o prenosu kapitala in plačilnem prometu v zvezi z investicijami. Te določbe naj ne bi bile v skladu s pravom Skupnosti, ker naj bi Republiko Finsko ovirale pri izvajanju ukrepov, ki so jih sprejele institucije Skupnosti na podlagi členov 57(2) ES, 59 ES in 60(1) ES. Ker so bili obravnavani sporazumi sklenjeni pred pristopom Republike Finske k Evropski Uniji, je Republika Finska dolžna uporabiti vsa sredstva, da v skladu s členom 307, odstavek 2, ES odpravi nezdružljivosti s pravom Skupnosti v teh sporazumih.


title: Zadeva T-425/04: Tožba Francoske republike proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 13. oktobra 2004

text:
               22.1.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 19/30

         Tožba Francoske republike proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 13. oktobra 2004
   (Zadeva T-425/04)
   (2005/C 19/64)
   Jezik postopka: francoščina
   Francoska republika, ki jo zastopajo Ronny Abraham, Géraud de Bergues in Stéphanie Ramet, zastopniki, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, je dne 13. oktobra 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               v celoti razglasi za nično Odločbo Komisije št. K(2004) 3060 z dne 2. avgusta 2004 o državni pomoči, ki jo je Francija izplačala v korist France Télécoma;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Tožeča stranka v oporo svoji tožbi najprej navaja bistveno kršitev postopka in kršitev pravic obrambe. Po mnenju tožeče stranke je Komisija svojo odločbo utemeljila tako, da je upoštevala ministrske predloge z dne 12. julija 2002, ki niso del postopka, kot je omejen z odločbo o začetku postopka. Tožeča stranka trdi, da bi Komisija morala postopek razširiti tako, da bi sprejela novo odločbo o začetku postopka.
   Tožeča stranka se razen tega sklicuje na zmotno uporabo prava v zvezi s pojmom državne pomoči v smislu člena 87(1) ES. Po mnenju tožeče stranke je Komisija zmotno uporabila načelo tržnega investitorja. Ker po mnenju tožeče stranke ministrski predlogi ne ustanavljajo obveznosti za države in ne morejo biti opredeljeni kot državne pomoči, tega načela ni bilo mogoče uporabiti. Tožeča stranka razen tega ocenjuje, da je Komisija zmotno sklepala o obstoju pomoči iz dveh različnih dogodkov, za katera priznava, da ločeno gledana, noben izmed njiju ne vsebuje potrebnih elementov, da bi ga lahko opredelili kot državno pomoč. Ta dogodka sta deklaracija z julija 2002 in osnutek razdelitve delničarjev z decembra 2002.
   Tretjič, tožeča stranka navaja, da je Komisija kršila pooblastilo za odločanje po prostem preudarku s tem, ko je štela, da je iz analize vsebine intervjujaz dne 12. julija 2002 mogoče zaključiti, da gre za obveznost države delničarke, da naj bi imel le-ta vpliv na tržni položaj v decembru.
   Nazadnje tožeča stranka navaja, da nadaljnja obrazložitev prikriva protislovja in pomanjkljivosti, zaradi katerih sporna odločba ni utemeljena.


title: Zadeva T-289/14: Tožba, vložena 2. maja 2014 – H–O–T Servicecenter Nürnberg in drugi proti Komisiji

text:
               14.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/41

         Tožba, vložena 2. maja 2014 – H–O–T Servicecenter Nürnberg in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-289/14)
   2014/C 223/44
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeče stranke: H-O-T Servicecenter Nürnberg GmbH (Nürnberg, Nemčija), H-O-T Servicecenter Schmölln GmbH & Co. KG (Schmölln), H-O-T Servicecenter Allgäu GmbH & Co. KG (Memmingerberg), EB Härtetechnik GmbH & Co. KG (Nürnberg) (zastopniki: A. Reuter, C. Arhold, N. Wimmer, F.-A. Wesche, K. Kindereit, R. Busch, A. Hohler in T. Woltering, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               sklep tožene stranke z dne 18. decembra 2013 o začetku formalnega postopka preiskave v zadevi Državna pomoč SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Podpora za elektriko iz obnovljivih virov energije in znižana dodatna dajatev EEG za energetsko intenzivne uporabnike (UL z dne 7. februarja 2014, C 37, str. 73) razglasi za ničnega;

               —

               ta postopek in postopek o tožbi, ki jo je Nemčija vložila pri Splošnem sodišču za razglasitev ničnosti spornega sklepa (prispetje tožbe 21. marca 2014), združi;
               podredno: pridruži spis navedenega postopka o tožbi Nemčije;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo deset tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: neobstoj prednosti

                           —

                           Tožeče stranke trdijo, da v zakonu o favoriziranju energije iz obnovljivih virov (v nadaljevanju: EEG) predvidena posebna shema kompenzacijskih nadomestil ne pomeni prednosti za energetsko intenzivne uporabnike v težki industriji in industriji premazov na splošno ter zlasti ne za tožeče stranke.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: neobstoj selektivne prednosti

                           —

                           Tožeče stranke poleg tega trdijo, da pa v posebni shemi kompenzacijskih nadomestil za tožeče stranke sploh ni selektivne prednosti v smislu člena 107(1) PDEU.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: neobstoj državnih sredstev

                           —

                           Poleg tega tožeče stranke trdijo, da posebna shema kompenzacijskih nadomestil ne pomeni „pomoč[i], ki jo dodeli država članica, ali kakršn[e] koli vrst[e] pomoči iz državnih sredstev“ v smislu člena 107(1) PDEU.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: neizkrivljanje konkurence

                           —

                           Tožeče stranke trdijo, da se s posebno shemo kompenzacijskih nadomestil ne izkrivlja konkurenca v Evropski uniji.

               5.

               Peti tožbeni razlog: neoviranje trgovine med državami članicami

                           —

                           Tožeče stranke tudi navajajo, da se s posebno shemo kompenzacijskih nadomestil ne ovira trgovina med državami članicami.

               6.

               Šesti tožbeni razlog: Odprava ali znatno omejevanje posebne sheme kompenzacijskih nadomestil bi kršilo temeljne pravice tožečih strank.

                           —

                           Tožeče stranke trdijo, da bi se z uvrstitvijo posebne sheme kompenzacijskih nadomestil kot pomoči ali z znatno omejitvijo posebne sheme kompenzacijskih nadomestil ne le prekoračile meje člena 107 PDEU, ki jih jasno označilo Sodišče Evropske unije, temveč bi bila kršena tudi temeljna zahteva po materialni pravičnosti pri obremenitvi. Odprava ali znatna omejitev posebne sheme kompenzacijskih nadomestil bi torej kršila tudi temeljne pravice tožečih strank, zlasti tudi pravice iz Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

               7.

               Sedmi tožbeni razlog: Odločba Komisije z dne 22. maja 2002 pokriva posebno shemo kompenzacijskih nadomestil.

                           —

                           Dalje, tožeče stranke trdijo, da je Komisija z odločbo z dne 22. maja 2002 izrecno ugotovila, da zakon EEG in njegove „sheme kompenzacijskih nadomestil“ ne izpolnjujejo dejanskega stana pomoči (1). Ta odločba pokriva tudi posebno shemo kompenzacijskih nadomestil.

               8.

               Osmi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji in nezadostno predhodno preverjanje

                           —

                           Tožeče stranke poleg tega navajajo, da Komisija ni zadostno preverila in zato tudi ni ugotovila, da so izjeme za energetsko intenzivne uporabnike glede na njihov cilj in naravo ter glede na sistematiko zakona EEG upravičene in torej niso pomenile selektivne prednosti.

               9.

               Deveti tožbeni razlog: kršitev pravice do izjave

                           —

                           Tožeče stranke poleg tega grajajo, da bi jim Komisija morala pred izdajo sklepa s tovrstnimi obteževalnimi pravnimi učinki vsekakor dati možnost, da se izjavijo.

               10.

               Deseti tožbeni razlog: nezadostna obrazložitev

                           —

                           Tožeče stranke nazadnje trdijo, da je sklep o začetku postopka na bistvenih mestih pomanjkljivo obrazložen.

      (1)  Dopis Komisije z dne 22. maja 2002, C(2002) 1887 final/državna pomoč NN 27/2000-Nemčija.


title: Zadeva C-353/04: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 7. septembra 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesfinanzhof — Nemčija) — Nowaco Germany GmbH proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Uredbi (EGS) št. 1538/91 in št. 3665/87 — Carinski zakonik Skupnosti — Izvozna nadomestila — Pogoji dodelitve — Primerna tržna kakovost — Carinski postopek — Izvozna deklaracija — Fizični pregled — Vzorec — Dovoljeno število enot z napako — Enotna kakovost — Pravice in obveznosti izvoznika in carinskega organa — Perutninsko meso)

text:
               18.11.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 281/7

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 7. septembra 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesfinanzhof — Nemčija) — Nowaco Germany GmbH proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Zadeva C-353/04) (1)

   (Uredbi (EGS) št. 1538/91 in št. 3665/87 - Carinski zakonik Skupnosti - Izvozna nadomestila - Pogoji dodelitve - Primerna tržna kakovost - Carinski postopek - Izvozna deklaracija - Fizični pregled - Vzorec - Dovoljeno število enot z napako - Enotna kakovost - Pravice in obveznosti izvoznika in carinskega organa - Perutninsko meso)
   (2006/C 281/11)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Bundesfinanzhof
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Nowaco Germany GmbH

      Tožena stranka: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Bundesfinanzhof — Razlaga Uredbe Komisije (EGS) št. 1538/91 z dne 5. junija 1991 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 1906/90 o določenih tržnih standardih za perutnino (UL L 143, str. 11) in člena 70(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL L 302, str. 1) — Zahteva za izvozna nadomestila za zamrznjene piščance — Pogoji za primerno tržno kakovost proizvodov, saj je bilo s pregledom vzorcev ugotovljeno, da del piščancev ne izpolnjuje zahtev iz člena 6 Uredbe (EGS) št. 1538/91
   Izrek

               1)

               Za določanje „primerne tržne kakovosti“ blaga, za katerega je zaprošeno izvozno nadomestilo, se uporabljajo določbe Uredbe Komisije (EGS) št. 1538/91 z dne 5. junija 1991 o uvedbi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe št. 1906/90, kot je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1000/96 Komisije z dne 4. junija 1996, ki določa minimalne standarde kakovosti in meje odstopanja, posebej njena člena 6 in 7.

               2)

                           a)

                           V okoliščinah, kot so v postopku v glavni stvari, se člen 70 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti, kot je bila spremenjena z Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 82/97 z dne 19. decembra 1996, uporablja, s pridržkom pravilnosti tam določenega pregleda, če gre za vprašanje, ali je blago, za katerega je zaprošeno izvozno nadomestilo, „primerne tržne kakovosti“.

                           b)

                           Domneva enotne kakovosti iz člena 70(1) prvi pododstavek, Uredbe št. 2913/92, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 82/97, ne velja, če odvzet vzorec ni dovolj velik v skladu s členom 7 Uredbe št. 1538/91.

               3)

               V okoliščinah, kot so v postopku v glavni stvari, so nacionalni upravni in sodni organi pristojni ugotoviti dejstva, pri čemer morajo upoštevati vse dokaze. Ti dokazi lahko obsegajo razpoložljive vzorce, pa tudi druge dokaze, še posebej poročila, izdana v skladu z ureditvijo Skupnosti, s strani pristojnega uradnika, ki je opravil fizični pregled. V primeru, da ni mogoče ugotoviti dejstev, ki bi lahko odločala o pravici do nadomestila, mora zopet nacionalno sodišče oceniti ravnanje izvoznika in ravnanje carinskega organa, pri čemer ugotavlja, do kakšne mere je vsak izmed njiju izvrševal svoje pravice in izpolnjeval svoje obveznosti, in potegniti primeren sklep glede pravice do izvoznega nadomestila.

      (1)  UL C 262, 23.10.2004.


title: Zadeva T-23/07: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 29. aprila 2009 — Borco-Marken-Import Matthiesen proti UUNT (α) ( Znamka Skupnosti — Prijava figurativne znamke Skupnosti α — Absolutni razlog za zavrnitev — Razlikovalni učinek — Člen 7(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 )

text:
               20.6.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 141/38

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 29. aprila 2009 — Borco-Marken-Import Matthiesen proti UUNT (α)
   (Zadeva T-23/07) (1)

   („Znamka Skupnosti - Prijava figurativne znamke Skupnosti α - Absolutni razlog za zavrnitev - Razlikovalni učinek - Člen 7(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94“)
   2009/C 141/78
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Borco-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG (Hamburg, Nemčija) (zastopnik: M. Wolter, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: M. Kicia, zastopnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 30. novembra 2006 (zadeva R 808/2006-4), v zvezi z registracijo figurativnega znaka α kot znamke Skupnosti

      Izrek

               1)

               Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 30. novembra 2006 (zadeva R 808/2006-4) se razveljavi.

               2)

               O drugem tožbenem predlogu BORCO-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. Kg ni treba odločiti.

               3)

               UUNT se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 69, 24.3.2007.


title: Zadeva C-385/10: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 18. oktobra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – Elenca Srl proti Ministero dell’Interno (Prosti pretok blaga — Količinske omejitve in ukrepi z enakim učinkom — Notranje prevleke kaminov in dimniških cevi — Neobstoj znaka skladnosti CE — Prepoved trženja)

text:
               8.12.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 379/3

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 18. oktobra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – Elenca Srl proti Ministero dell’Interno
   (Zadeva C-385/10) (1)

   (Prosti pretok blaga - Količinske omejitve in ukrepi z enakim učinkom - Notranje prevleke kaminov in dimniških cevi - Neobstoj znaka skladnosti CE - Prepoved trženja)
   2012/C 379/04
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Consiglio di Stato

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Elenca Srl

      Tožena stranka: Ministero dell’Interno

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Consiglio di Stato – Razlaga členov 2, 4(2), 5 in 6 Direktive Sveta z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic, ki se nanašajo na gradbene proizvode (89/106/EGS) (UL L 40, str. 12) – Proizvodi, ki niso predmet usklajenih predpisov, kot jih določa direktiva – Nacionalna ureditev, ki prepoveduje trženje notranjih prevlek kaminov in dimniških cevi iz plastičnega materiala, ki niso opremljene z znakom CE

      Izrek

               1.

               Direktivo Sveta z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic, ki se nanašajo na gradbene proizvode (89/106/EGS), kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1882/2003 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. septembra 2003, je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalnim določbam, ki trženje gradbenih proizvodov, kakršni so ti v zadevi iz postopka v glavni stvari in ki izvirajo iz druge države članice, avtomatično pogojujejo z namestitvijo znaka CE.

               2.

               Člene od 34 PDEU do 37 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotujejo nacionalnim določbam, ki trženje gradbenih proizvodov, kakršni so ti v zadevi iz postopka v glavni stvari in ki izvirajo iz druge države članice, avtomatično pogojujejo z namestitvijo znaka CE.

      (1)  UL C 274, 9.10.2010.


title: Zadeva C-184/11: Tožba, vložena 18. aprila 2011 – Evropska komisija proti Kraljevini Španiji

text:
               25.6.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 186/14

         Tožba, vložena 18. aprila 2011 – Evropska komisija proti Kraljevini Španiji
   (Zadeva C-184/11)
   2011/C 186/25
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: B. Stromsky in C. Urraca Caviedes, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Španija

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Kraljevina Španija ni izpolnila obveznosti iz odločb Komisije 2002/820/ES z dne 11. julija 2001 o shemi državnih pomoči, ki jo je Španija izvajala v korist podjetij province Álava v obliki 45-odstotnega davčnega dobropisa za investicije (UL 2002, L 296, str.1); 2002/892/ES z dne 11. julija 2001 o shemi državnih pomoči, ki jo je Španija izvajala v korist nekaterih novoustanovljenih podjetij v provinci Álava (UL 2002, L 314, str. 1); 2003/27/ES z dne 11. julija 2001 o shemi državnih pomoči, ki jo je Španija izvajala v korist podjetij province Vizcaya v obliki 45-odstotnega davčnega dobropisa za investicije (UL 2003, L 17, str. 1); 2002/806/ES z dne 11. julija 2001 o shemi državnih pomoči, ki jo je Španija izvajala v korist nekaterih novoustanovljenih podjetij v provinci Vizcaya (UL 2002, L 279, str. 35); 2002/894/ES z dne 11. julija 2001 shemi državnih pomoči, ki jo je Španija izvajala v korist podjetij province Guipúzcoa v obliki 45-odstotnega davčnega dobropisa za investicije (UL 2002, L 314, str. 26), in 2002/540/ES z dne 11. julija 2001 o shemi državnih pomoči, ki jo je Španija izvajala v korist nekaterih novoustanovljenih podjetij v provinci Guipúzcoa (UL 2002, L 174, str. 31) (v nadaljevanju: odločbe iz leta 2001), ter iz člena 260 PDEU, s tem da ni sprejela vseh ukrepov, potrebnih za izvršitev sodbe Sodišča z dne 14. decembra 2006 v zadevi Komisija proti Španiji (združene zadeve od C-485/03 do C-490/03, Recueil, str. I-11887; v nadaljevanju: sodba iz leta 2006), ki se nanaša na neizpolnitev obveznosti Kraljevine Španije po navedenih odločbah.

               —

               Kraljevini Španiji naj se naloži, da Komisiji plača denarno kazen 236 044,80 EUR za vsak dan zamude pri izvršitvi sodbe, od dneva razglasitve sodbe v tej zadevi do dneva popolne izvršitve sodbe iz leta 2006.

               —

               Kraljevini Španiji naj se naloži, da Komisiji plača pavšalni znesek, ki se določi tako, da se dnevni znesek 25 817,40 EUR pomnoži s številom dni trajanja neizpolnitve obveznosti od dneva razglasitve sodbe iz leta 2006 do:

                           —

                           dneva, ko Kraljevina Španija izterja pomoči, ki so bile z odločbami iz leta 2001 razglašene za nezakonite, če Sodišče ugotovi, da je bilo vračilo dejansko izterjano pred razglasitvijo sodbe v obravnavani zadevi;

                           —

                           dneva razglasitve sodbe v obravnavani zadevi, če sodba iz leta 2006 ne bo popolnoma izvršena pred tem dnem.

               —

               Kraljevini Španiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija meni, da španski organi s tem, da niso izterjali vseh pomoči, ki so bile z odločbami iz leta 2001 razglašene za nezakonite in nezdružljive, niso sprejeli vseh ukrepov, potrebnih za izvršitev sodbe iz leta 2006. Prvič, španski organi so posamezne pomoči šteli za združljive z notranjim trgom, čeprav pomoči niso izpolnjevale zahtev iz nacionalne sheme o regionalni pomoči, odobrene s strani Komisije, in čeprav v nobenem primeru niso izpolnjevale zahtev iz Smernic Skupnosti o državni regionalni pomoči (UL 1998, C 74, str 9). Drugič, španski organi so za določene upravičence uporabili odbitek v višini do 100 000 EUR na upravičenca za obdobje treh let, ne da bi upoštevali pravil o pomočeh de minimis. Tretjič, španski organi so v nekaterih primerih retroaktivno uporabili davčne olajšave, predvidene v španskih davčnih zakonih, ne da bi bile za uporabo takšnih olajšav izpolnjene vse zahteve iz španske zakonodaje. Nazadnje, četrtič, upravičenci do nezakonitih pomoči niso poravnali vseh plačilnih nalogov, ki so jih izdali španski organi. Po izračunih Komisije predstavljajo zneski, ki še čakajo na izterjavo, približno 87 % vseh nezakonitih pomoči, ki jih je treba izterjati.


title: Zadeva F-105/09: Tožba, vložena 23. decembra 2009 – Scheefer proti Parlamentu

text:
               13.2.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 37/52

         Tožba, vložena 23. decembra 2009 – Scheefer proti Parlamentu
   (Zadeva F-105/09)
   2010/C 37/82
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Séverine Scheefer (Luxembourg, Luksemburg) (zastopnik: R. Adam, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski parlament

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločb tožene stranke, s katerimi je bilo zavrnjeno preoblikovanje pogodbe o zaposlitvi tožeče stranke za začasnega uslužbenca v pogodbo o zaposlitvi za nedoločen čas v skladu s členom 8(1) PZDU. Poleg tega, povračilo škode, ki je nastala tožeči stranki.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba Parlamenta z dne 12. februarja 2009 naj se razglasi za nično;

               —

               odločba Parlamenta z dne 12. oktobra 2009 naj se razglasi za nično;

               —

               za nično naj se razglasi pravna opredelitev prvotne pogodbe in datum njenega izteka, ki je bil določen na 31. marec 2009;

               —

               pogodba o zaposlitvi tožeče stranke naj se preoblikuje v pogodbo o zaposlitvi za nedoločen čas;

               —

               škoda, ki je nastala tožeči stranki zaradi ravnanja Parlamenta, naj se povrne;

               —

               podredno, če bi Sodišče za uslužbence vseeno ugotovilo, da je kljub oblikovanju pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas, delovno razmerje prenehalo, naj se naj dodeli odškodnina zaradi zlorabe odpovedi pogodbenega razmerja;

               —

               še bolj podredno, če bi Sodišče za uslužbence ugotovilo, da preoblikovanje ni mogoče, naj se dodeli odškodnina za škodo, ki je nastala tožeči stranki zaradi krivdnega ravnanja Evropskega parlamenta;

               —

               tožeči stranki naj se pridržijo vse ostale pravice, pravna sredstva, tožbeni razlogi in tožbe, zlasti naložitev Parlamentu plačila odškodnine za nastalo škodo;

               —

               Evropskemu parlamentu naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva T-267/15: Tožba, vložena 27. maja 2015 – db Technologies Deutschland/UUNT – MIP Metro (Sigma)

text:
               27.7.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 245/40

         Tožba, vložena 27. maja 2015 – db Technologies Deutschland/UUNT – MIP Metro (Sigma)
   (Zadeva T-267/15)
   (2015/C 245/48)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: db Technologies Deutschland GmbH (Köln, Nemčija) (zastopnik: K. Zingsheim, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Nemčija)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Prijavitelj: tožeča stranka

      Sporna znamka: besedna znamka Skupnosti „Sigma“ – prijava št. 10 779 734

      Postopek pred UUNT: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 23. marca 2015 v zadevi R 1444/2014-4

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo in odločbo UUNT z dne 28. aprila 2014 ter zavrne ugovor stranke, ki ga je vložila/nasprotne stranke v pritožbenem postopku;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-604/11: Tožba, vložena 28. novembra 2011 – Mega Brands proti UUNT – Diset (MAGNEXT)

text:
               4.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/31

         Tožba, vložena 28. novembra 2011 – Mega Brands proti UUNT – Diset (MAGNEXT)
   (Zadeva T-604/11)
   2012/C 32/64
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug (Zug, Švica) (zastopnik: A. Nordemann, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Diset, SA (Barcelona, Španija)

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               odločbo četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 27. septembra 2011 v zadevi R 1695/2010-4 razveljavi in ugovor št. B 1383639 zavrne;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka v črni in beli barvi „MAGNEXT“ za proizvode iz razreda 28 – prijava znamke Skupnosti št. 6588991

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe

      Navajana znamka ali znak: španska besedna znamka „MAGNET 4“ št. 2550099 za proizvode iz razreda 28, figurativna znamka Skupnosti v modri in beli barvi „Diset Magnetics“ št. 3840121 za proizvode in storitve iz razredov 16, 28 in 41

      Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru in zavrnitev prijave znamke Skupnosti v celoti

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009, ker je odbor za pritožbe storil napako pri presoji verjetnosti zmede glede znamke, navajane v postopku z ugovorom, in prijavljene znamke.


title: Združeni zadevi T-319/12 in T-321/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 3. julija 2014 – Španija proti Komisiji (Državne pomoči — Kinematograf — Pomoč za gradnjo in upravljanje kinematografskega kompleksa — Sklep s katerim se pomoč razglasi za nezdružljivo z notranjim trgom — Merilo zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu — Državna pomoč za regije — Pomoč za spodbujanje kulture — Obveznost obrazložitve)

text:
               25.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/29

         Sodba Splošnega sodišča z dne 3. julija 2014 – Španija proti Komisiji
   (Združeni zadevi T-319/12 in T-321/12) (1)

   ((Državne pomoči - Kinematograf - Pomoč za gradnjo in upravljanje kinematografskega kompleksa - Sklep s katerim se pomoč razglasi za nezdružljivo z notranjim trgom - Merilo zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu - Državna pomoč za regije - Pomoč za spodbujanje kulture - Obveznost obrazložitve))
   2014/C 282/37
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Kraljevina Španija (zastopnik: A. Rubio González, abogado del Estado); Ciudad de la Luz, SAU (Alicante, Španija); in Sociedad Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana, SAU (Alicante) (zastopniki: sprva J. Buendía Sierra, N. Ruiz García, J. Belenguer Mula in M. Muñoz de Juan, nato J. Buendía Sierra in J. Belenguer Mula, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: É. Gippini Fournier, P. Němečková in B. Stromsky, zastopniki)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Evropske komisije z dne 8. maja (2012) 3025 final, ki se nanaša na državno pomoč SA.22668 (C 8/2008 (NN 4/2008)), ki jo je Španija podelila družbi Ciudad de la Luz, SA.

      Izrek

               1.

               Tožbe se zavrnejo.

               2.

               Ciudad de la Luz, SA, Sociedad Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana, SA in Kraljevina Španija nosijo poleg svojih stroškov tudi stroške Evropske komisije.

      (1)  UL C 287, 22.9.2012.


title: Zadeva T-105/07: Tožba, vložena 2. aprila 2007 – MarketTools proti UUNT – Optimus Telecomunicações (ZOOMERANG)

text:
               9.6.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/19

         Tožba, vložena 2. aprila 2007 – MarketTools proti UUNT – Optimus Telecomunicações (ZOOMERANG)
   (Zadeva T-105/07)
   (2007/C 129/33)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: MarketTools, Inc. (San Francisco, Združene države) (zastopnika: W. von der Osten-Sacken in A. González Hähnlein, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Optimus- Telecomunicações, SA (Maia, Portugalska)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razveljavitev odločbe drugega odbora za pritožbe z dne 25. janaurja 2007 (pritožba št. R 253/2006-2);

               —

               Optimus-Telecomunicações S.A. naj se naložijo stroški postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Tožeča stranka.

      Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka „ZOOMERANG “za blago in storitve iz razredov 9, 35 in 42 – prijava št. 1 603 950.

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Optimus Telecomunicações, SA.

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Nacionalne besedne in figurativne znamke „BOOMERANG “za blago in storitve iz razredov 9, 16, 35, 37, 38 in 42.

      Odločba oddelka za ugovore: Ugovoru se v celoti ugodi.

      Odločba odbora za pritožbe: Pritožba se zavrne.

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 40/94, ker odbor za pritožbe ni pravilno presodil podobnosti zadevnega blaga, zadevnih storitev in znamk.


title: Zadeva C-310/11: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 19. decembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Združeno kraljestvo) – Grattan plc proti The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs (Obdavčenje — DDV — Druga direktiva 67/228/EGS — Člen 8, prvi odstavek, točka (a) — Šesta direktiva 77/388/EGS — Dobava blaga — Davčna osnova — Provizija, ki jo družba, ki se ukvarja s prodajo blaga po pošti, plača svojemu zastopniku — Nakupi, ki jih opravijo tretje osebe — Znižanje cene po nastanku obdavčljivega dogodka — Neposredni učinek)

text:
               16.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/6

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 19. decembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Združeno kraljestvo) – Grattan plc proti The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   (Zadeva C-310/11) (1)

   (Obdavčenje - DDV - Druga direktiva 67/228/EGS - Člen 8, prvi odstavek, točka (a) - Šesta direktiva 77/388/EGS - Dobava blaga - Davčna osnova - Provizija, ki jo družba, ki se ukvarja s prodajo blaga po pošti, plača svojemu zastopniku - Nakupi, ki jih opravijo tretje osebe - Znižanje cene po nastanku obdavčljivega dogodka - Neposredni učinek)
   2013/C 46/10
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Grattan plc

      Tožena stranka: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Razlaga člena 8(a) Druge direktive Sveta 67/228/EGS z dne 11. aprila 1967 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Strukture in postopki za uporabo skupnega sistema davka na dodano vrednost (UL 71, str. 1303) – Davčna osnova – Dobava blaga – Dobropis, ki ga plača družba za kataloško prodajo svojemu agentu, ki deluje kot posrednik pri dobavi blaga končnemu potrošniku – Dobropis bodisi v obliki plačila v denarju bodisi v obliki dobroimetja v zvezi z zneski, ki jih agent doluje družbi za nakupe, ki jih opravil za osebno rabo – Retroaktivno znižanje osnove za obdavčenje dobav blaga, opravljene pred 1. januarjem 1978 na podlagi neposrednega učinka člena 8(a) Direktive in/ali uporabe načel davčne nevtralnosti ali enakega obravnavanja

      Izrek

   Člen 8, prvi odstavek, točka (a), Druge direktive Sveta 67/228/EGS z dne 11. aprila 1967 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Strukture in postopki za uporabo skupnega sistema davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da davčnemu zavezancu ne daje pravice, da ravna, kot da se je davčna osnova za dobave blaga naknadno zmanjšala, če je po dobavi tega blaga zastopnik od dobavitelja prejel dobropis, ki ga je lahko uporabil tako, da je zahteval plačilo v denarju, ali tako, da je z njim pobotal dolg, ki ga je imel do dobavitelja zaradi že dobavljenega blaga.

      (1)  UL C 282, 24.9.2011.


title: Zadeva C-442/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Patent- und Markensenat (Avstrija) 27. septembra 2007 – Verein Radetzky-Orden proti Bundesvereinigung Kameradschaft Feldmarschall Radetzky

text:
               24.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 283/23

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Patent- und Markensenat (Avstrija) 27. septembra 2007 – Verein Radetzky-Orden proti Bundesvereinigung Kameradschaft „Feldmarschall Radetzky“
   (Zadeva C-442/07)
   (2007/C 283/40)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Oberster Patent- und Markensenat
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Verein Radetzky-Orden

      Tožena stranka: Bundesvereinigung Kameradschaft „Feldmarschall Radetzky“
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali je treba člen 12(1) direktive o blagovnih znamkah (1) razlagati tako, da se znamka za razlikovanje blaga in storitev podjetja od blaga in storitev drugega podjetja uporablja (resno), če jo nepridobitno društvo uporablja za napovedi prireditev, na poslovnih dokumentih in reklamnem materialu in jo njegovi člani pri zbiranju ter razdeljevanju prispevkov uporabljajo tako, da nosijo ustrezno značko?

      (1)  Prva direktiva Sveta z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (89/104/EGS), objavljena v UL L 40, str. 1.


title: Zadeva C-133/07: Pritožba, ki jo je 6. marca 2007 Raiffeisen Zentralbank Österreich AG vložila zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 14. decembra 2006 v združenih zadevah, Raiffeisen Zentralbank Österreich AG in drugi proti Komisiji Evropskih skupnost, od T-259/02 do T-264/02 in T-271/02

text:
               26.5.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 117/11

         Pritožba, ki jo je 6. marca 2007 Raiffeisen Zentralbank Österreich AG vložila zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 14. decembra 2006 v združenih zadevah, Raiffeisen Zentralbank Österreich AG in drugi proti Komisiji Evropskih skupnost, od T-259/02 do T-264/02 in T-271/02
   (Zadeva C-133/07)
   (2007/C 117/18)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Pritožnica: Raiffeisen Zentralbank Österreich AG (zastopnika: S. Völcker in G. Terhorst, Rechtsanwälte)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi pritožnice:

               —

               sodba Sodišča prve stopnje z dne 14. decembra 2006 v združenih zadevah od T-259/02 do T-264/02 in T-271/02 (1), se naj v delu, v katerem je zavrnjena tožba RZB, razveljavi;

               —

               člen 3 odločbe Komisije z dne 11. junija 2002 ((C2002)2091 konč.) se naj v delu, v katerem se nanaša na RZB, razglasi za ničnega;

               —

               podredno, v členu 3 izpodbijane odločbe naj se RZB naložen znesek globe zniža po prostem preudarku Sodišča;

               —

               Komisiji se naj naloži plačilo stroškov.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Sodišče prve stopnje je kršilo člen 81 ES s tem, ko je predpostavljalo, da lahko Komisija zgolj zaradi tega, ker so bančni odbori pokrivali ozemlje države članice sklepa, da je bila prizadeta trgovina med državami članicami
   Sodišče prve stopnje je zmotno uporabilo pravo s tem, ko je sestanke bank okvalificiralo kot „zelo resno kršitev “v smislu Smernic za izračun glob. Sodišče prve stopnje naj bi napačno uporabilo merila za določitev teže kršitve (narava kršitve, dejanski vpliv na trg in velikost upoštevnega geografskega trga) iz smernic. Poleg tega naj ne bi upoštevalo selektivnosti preiskav Komisije in naj ne bi izvedlo celotne presoje vseh vidikov, ki jo je samo zahtevalo.
   Sodišče prve stopnje bi naj RZB prištelo, na pravno zmoten način, deleže celotnega kmetijskega kreditno-zadružnega sektorja. Pri tem bi naj nepravično omejilo svojo presojo na zgolj „očitno “neenako obravnavo v primerjavi z drugimi bankami. Potrebne pravne podlage za prištetje vseh deležev pa naj ne bi bilo.
   Sodišče naj bi zmotno uporabilo pravo pri presoji sodelovanja RZB. V nasprotju z načelom prepovedi retroaktivnosti, naj bi uporabilo načelo znatne dodane vrednost, spregledalo prostovoljnost različnih prispevkov RZB v okviru sodelovanja, zmotno izhajalo iz obrnjenega dokaznega bremena glede pomena sodelovanja, nedopustno zavrnilo Skupno predstavitev dejanskega stanja, kot neprimerno obliko sodelovanja in napačno presodilo, ko ni pripoznalo priznanja RZB o protikonkurenčnemu cilju sprorazumov kot prispevek k sodelovanju.

      (1)  UL C 331, str. 29.


title: Zadeva C-369/13: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 12. februarja 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank Oost-Brabant, zittingsplaats 's-Hertogenbosch – Nizozemska) – kazenski postopek zoper N.F. Gielena, M.M.J. Geeringsa, F.A.C. Pruijmbooma, A.A. Pruijmbooma (Predhodno odločanje — Predhodne sestavine za prepovedane droge — Nadzor trgovine med državami članicami — Uredba (ES) št. 273/2004 — Nadzor trgovine med Evropsko unijo in tretjimi državami — Uredba (ES) št. 111/2005 — Pojem „snov s seznama“  — Snov „alfa-fenilacetoacetonitril“ (APAAN) — Snov s seznama „1-fenil-2-propanon“ (BMK))

text:
               13.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 118/5

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 12. februarja 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank Oost-Brabant, zittingsplaats 's-Hertogenbosch – Nizozemska) – kazenski postopek zoper N.F. Gielena, M.M.J. Geeringsa, F.A.C. Pruijmbooma, A.A. Pruijmbooma
   (Zadeva C-369/13) (1)

   ((Predhodno odločanje - Predhodne sestavine za prepovedane droge - Nadzor trgovine med državami članicami - Uredba (ES) št. 273/2004 - Nadzor trgovine med Evropsko unijo in tretjimi državami - Uredba (ES) št. 111/2005 - Pojem „snov s seznama“ - Snov „alfa-fenilacetoacetonitril“ (APAAN) - Snov s seznama „1-fenil-2-propanon“ (BMK)))
   (2015/C 118/07)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Rechtbank Oost-Brabant, zittingsplaats 's-Hertogenbosch

      Stranke v postopku v glavni stvari

   N.F. Gielen, M.M.J. Geerings, F.A.C. Pruijmboom, A.A. Pruijmboom

      Izrek

   Člena 2(a) Uredbe (ES) št. 273/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o predhodnih sestavinah pri prepovedanih drogah in Uredbe Sveta (ES) št. 111/2005 z dne 22. decembra 2004 o določitvi pravil za nadzor trgovine s predhodnimi sestavinami za prepovedane droge med Skupnostjo in tretjimi državami je treba razlagati tako, da se opredelitev „snov s seznama“ v smislu teh določb ne uporablja za snov, kot je alfa-fenilacetoacetonitril, ki ni navedena v Prilogi I k Uredbi št. 273/2004 ali v Prilogi k Uredbi št. 111/2005, tudi če jo je mogoče enostavno in ekonomsko smiselno v smislu teh uredb pretvoriti v snov iz navedenih prilog.

      (1)  UL C 260, 7.9.2013.


title: Zadeva T-306/08 P: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 15. januarja 2009 – Braun-Neumann proti Parlamentu (Pritožba — Javni uslužbenci — Pokojnine — Družinska pokojnina — Plačilo v višini 50 % zaradi obstoja drugega preživelega zakonca — Akt, ki posega v položaj — Prepozna pritožba)

text:
               18.4.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 90/27

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 15. januarja 2009 – Braun-Neumann proti Parlamentu
   (Zadeva T-306/08 P) (1)

   (Pritožba - Javni uslužbenci - Pokojnine - Družinska pokojnina - Plačilo v višini 50 % zaradi obstoja drugega preživelega zakonca - Akt, ki posega v položaj - Prepozna pritožba)
   2009/C 90/43
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Kurt-Wolfgang Braun-Neumann (Lohr-sur-le-Main, Nemčija) (zastopnik: P. Ames, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropski parlament (zastopnika: K. Zejdová in S. Seyr, zastopnika)

      Predmet

   Pritožba zoper sklep Sodišča za uslužbence Evropske unije (prvi senat) z dne 23. maja 2008 v zadevi Braun-Neumann proti Parlamentu (F-79/07, še neobjavljen v Zbirki odločb), s katero se predlaga razveljavitev tega sklepa.

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Vsaka stranka nosi stroške, ki jih je priglasila v postopku na tej stopnji.

      (1)  UL C 247, 27.9.2008.


title: Zadeva C-298/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 22. junija 2007 – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V proti deutsche internet versicherung AG

text:
               22.9.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/4

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 22. junija 2007 – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V proti deutsche internet versicherung AG
   (Zadeva C-298/07)
   (2007/C 223/03)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Bundesgerichtshof (Nemčija)
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

      Tožena stranka: deutsche internet versicherung AG
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali mora ponudnik storitev na podlagi člena 5(1)(c) Direktive 2000/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2000 o nekaterih pravnih vidikih storitev informacijske družbe, zlasti elektronskega poslovanja na notranjem trgu (1), pred vsako sklenitvijo pogodbe s prejemnikom storitve določiti telefonsko številko, da se omogoči hitro navezavo stikov ter neposredno in učinkovito komuniciranje?

               2.

                           a)

                           Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen: Ali mora ponudnik storitev pred vsako sklenitvijo pogodbe s prejemnikom storitve, poleg tega, da navede svoj elektronski naslov, ponuditi drug način komuniciranja na podlagi člena 5(1)(c) navedene direktive?

                           b)

                           Če je odgovor pritrdilen: Ali to zadostuje za vzpostavitev drugega načina komuniciranja, če ponudnik storitev predloži vprašalnik, s pomočjo katerega se prejemnik storitev lahko preko spleta obrne na ponudnika storitev in ta odgovori na vprašanje prejemnika preko elektronske pošte?

      (1)  UL L 178, str. 1.


title: Zadeva C-638/11 P: Pritožba, ki jo je Svet Evropske unije vložil 12. decembra 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 27. septembra 2011 v zadevi T-199/04, Gul Ahmed proti Svetu Evropske unije ob intervenciji Evropske komisije

text:
               3.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 65/5

         Pritožba, ki jo je Svet Evropske unije vložil 12. decembra 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 27. septembra 2011 v zadevi T-199/04, Gul Ahmed proti Svetu Evropske unije ob intervenciji Evropske komisije
   (Zadeva C-638/11 P)
   2012/C 65/10
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnik: Svet Evropske unije (zastopnika: J.-P. Hix, zastopnik, G. Berrisch, odvetnik)

      Drugi stranki v postopku: Gul Ahmed Textile Mills Ltd, Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano sodbo (sodbo Splošnega sodišča z dne 27. septembra 2011 v zadevi T-199/04 v delu, v katerem je Splošno sodišče (i) razglasilo za nično Uredbo (ES) št. 397/2004 (1) o uvedbi dokončne protidampinške dajatve pri uvozu bombažnega posteljnega perila s poreklom iz Pakistana („izpodbijana uredba“) in (ii) Svetu naložilo plačilo lastnih stroškov in stroškov tožeče stranke);

               —

               zavrne tretji del petega tožbenega razloga;

               —

               tožbo v preostalem dela vrne v ponovno odločanje Splošnemu sodišču;

               —

               tožeči stranki naloži plačilo stroškov pritožbe; in

               —

               pridrži odločitev o stroških za postopek pred Splošnim sodiščem.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Svet trdi, da je Splošno sodišče napačno ugotovilo, da sta odprava prejšnjih protidampinških dajatev za posteljno perilo iz Pakistana in uvedba sistema splošnih tarifnih preferencialov v korist Pakistana v začetku leta 2002 pomenili „druge dejavnike“ v smislu člena 3(7) osnovne uredbe. Zato je Splošno sodišče napačno ugotovilo, da sta v obravnavani zadevi instituciji kršili člen 3(7) osnovne uredbe, ker nista ločevali in razlikovali med različnimi zatrjevanimi škodljivimi učinki teh dejavnikov.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 397/2004 z dne 2. marca 2004 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve pri uvozu bombažnega posteljnega perila s poreklom iz Pakistana (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 50, str. 26).


title: Zadeva T-646/14: Tožba, vložena 2. septembra 2014 – Micula in drugi/Komisija

text:
               8.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 439/29

         Tožba, vložena 2. septembra 2014 – Micula in drugi/Komisija
   (Zadeva T-646/14)
   (2014/C 439/40)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Ioan Micula (Oradea, Romunija); S.C. European Food SA (Drăgăneşti Romunija); S.C. Starmill Srl (Drăgăneşti); S.C. Multipack Srl (Drăgăneşti); Viorel Micula (Oradea) (zastopniki: K. Hobér, J. Ragnwaldh, T. Pettersson, E. Gaillard in Y. Banifatemi, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               razglasi ničnost Sklepa C(2014) 3192 final z dne 26. maja 2014 v zadevi Državna pomoč SA.38517 (2014/NN) – Izvajanje arbitražne odločbe ICSD v zadevi Micula proti Romuniji, s katerim je bilo Romuniji naloženo, naj ustavi vse ukrepe, ki bi lahko vodili k izvrševanju ali izvajanju arbitražne odločbe z dne 11. decembra 2013, ki jo je izdalo Arbitražno sodišče, ustanovljeno pod okriljem Mednarodnega centra za reševanje investicijskih sporov, v zadevi Ioan Micula, Viorel Micula in drugi proti Romuniji (ICSID zadeva št. ARB/05/20), ker Komisija meni, da izvršitev arbitražne odločbe pomeni nezakonito pravno pomoč, dokler Komisija ne bo sprejela dokončnega sklepa o združljivosti te državne pomoči z notranjim trgom;

               —

               odredi, naj se tožečim strankam plača stroške postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: nepristojnost

                           —

                           Pravo EU se ne uporabi za to zadevo in Komisija ni pristojna za sprejetje odločbe na podlagi člena 11(1) Uredbe št. 659/1999. V sklepu Komisije ni upoštevano, da je Romunija po mednarodnem pravu zavezana nemudoma izvršiti odločbo, ki jo je izdal ICSID in da mednarodnopravne obveznosti Romunije prevladajo nad pravom EU. S sklepom Komisije sta kršena člen 35(1) PDEU in člen 4(3) PEU, s katerima so priznane in varovane obveznosti Romunije na podlagi Konvencije ICSID in na podlagi dvostranskega investicijskega sporazuma med Švedsko in Romunijo.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: očitna napačna uporaba prava in očitna napaka pri presoji

                           —

                           Komisija je napačno uporabila pravo s tem, da je izvršitev odločbe, ki jo je izdal ICSID, napačno obravnavala kot nov ukrep državne pomoči, in ni upoštevala legitimnih pričakovanj tožečih strank. Celoten sklep Komisije temelji na napačni predpostavki, da izvršitev odločbe, ki jo je izdal ICSID, pomeni državno pomoč na podlagi prava EU. Odločba, ki jo je izdal ICSID, tožečim strankam ne zagotavlja nobene ekonomske koristi, ne pomeni selektivnega ukrepa niti samovoljnega ukrepa Romunije, in tudi ne izkrivlja konkurence ali predstavlja nevarnost za to izkrivljanje.


title: Zadeva C-288/16: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 29. junija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Augstākā tiesa – Latvija) – „L.Č.“ IK/Valsts ieņēmumu dienests (Predhodno odločanje — Direktiva 2006/112/ES — Davek na dodano vrednost (DDV) — Člen 146(1)(e) — Oprostitve pri izvozu — Opravljanje storitev, ki so neposredno povezane z izvozom ali uvozom blaga — Pojem)

text:
               28.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 283/9

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 29. junija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Augstākā tiesa – Latvija) – „L.Č.“ IK/Valsts ieņēmumu dienests
   (Zadeva C-288/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Direktiva 2006/112/ES - Davek na dodano vrednost (DDV) - Člen 146(1)(e) - Oprostitve pri izvozu - Opravljanje storitev, ki so neposredno povezane z izvozom ali uvozom blaga - Pojem))
   (2017/C 283/12)
   Jezik postopka: latvijščina

      Predložitveno sodišče

   Augstākā tiesa

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnik:„L.Č.“ IK

      Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Valsts ieņēmumu dienests

      Izrek

   Člen 146(1)(e) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da se oprostitev iz te določbe ne uporablja za opravljanje storitev, kakršno je to v postopku v glavni stvari, ki se nanaša na transakcijo prevoza blaga v tretjo državo, če se te storitve ne opravljajo neposredno za pošiljatelja ali naslovnika tega blaga.

      (1)  UL C 260, 18.7.2016.


title: Zadeva C-168/04: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji, vložena dne 5. aprila 2004

text:
               29.5.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 146/2

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji, vložena dne 5. aprila 2004
   (Zadeva C-168/04)
   (2004/C 146/03)
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata Dr. Barbara Eggers in Dr. Enrico Traversa, zastopnika, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, je dne 5. aprila 2004 na Sodišče Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Republiki Avstriji.
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da Republika Avstrija ni izpolnila obveznosti iz člena 49 ES, s tem da zaradi člena 18(12) do (16) AuslBG in člena 10(1), al. 3 Fremdengesetz, FrG na nesorazmeren način ovira napotitev delavcev državljanov tretjih držav v okviru opravljanja storitev.

               —

               Republiki Avstriji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Ponudniki storitev s sedežem v drugi državi članici so pri napotitvah delavcev državljanov tretjih držav v Avstrijo ovirani s tremi različnimi postopki nadzora pred tremi različnimi avstrijskimi organi. Tako Ausländerbeschäftigungsgesetz, AuslBG (avstrijski Zakon o zaposlovanju tujcev, v nadaljevanju AuslBG) zahteva poleg pridobitve „potrdila o napotitvi za EU“ (EU-Entsendebestätigung) pri regionalni izpostavi organa pristojnega za zaposlovanje (Arbeitsmarktservice) še vizum, ki ga na podlagi FrG (avstrijski Zakon o tujcih, v nadaljevanju FrG) izdajajo pristojni konzulati in postopek za preveritev pogojev za izplačilo plač in delo na podlagi Arbeitsvertragsrechts-Anpassungsgesetz, AVRAG (avstrijski Zakon o prilagoditvi prava delovnih pogodb, v nadaljevanju AVRAG).

      I.   Potrdilo o napotitvi za EU (EU-Entsendebestätigung), člen 18(12) do (16) AuslBG
   Zahtevanje potrdila o napotitvi za EU na podlagi člena 18(12) do (16) AuslBG ovira prost pretok storitev v Skupnosti.
   Poleg potrdila o napotitvi za EU zahtevajo še vizum na podlagi FrG in izvedbo postopka prijave na podlagi AVRAG, kar je nesorazmerno glede na cilje preprečevanja zlorab in varovanja delavcev v Republiki Avstriji.
   1.   Preprečevanje zlorab
   Avstrijska ureditev krši načelo sorazmernosti, saj se lahko učinkovit nadzor pogojev za napotitev v okviru prostega pretoka storitev zagotovi z manj restriktivnimi ukrepi.
   Upravičenemu interesu neke države članice, da preveri pogoje za napotitev državljanov tretjih držav, ki so zaposleni v podjetju, ki opravlja storitve, se lahko ustrezno zadosti z zahtevo po vizumu. Dodaten nadzor, ki je v tem primeru potrdilo o napotitvi za EU, ki ga izda drug organ, ni upravičen.
   2.   Spoštovanja pogojev za izplačilo plač in pogojev za delo
   Materialna predpostavka člena 18(13), al. 2 AuslBG, na podlagi katere se potrdilo o napotitvi za EU izda le, če se spoštujejo avstrijski pogoji za izplačilo plač in delo na podlagi AVRAG, prav tako vodi do nesorazmernega dvojnega nadzora.
   Zahtevanje potrdila o napotitvi za EU in s tem povezan postopek so nesorazmerni glede zasledovanega cilja varstva delavcev, ker Republika Avstrija razpolaga z manj restriktivnimi instrumenti.
   Republika Avstrija je Direktivo o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev prenesla v AVRAG, ki predvideva možnost ex post nadzorov, da se preveri ali se predvidene plače tudi dejansko izplačujejo.
   3.   Stalni delavci
   Zahteva iz člena 18(13), al. 1 AuslBG, ki kot predpostavko za izdajo potrdila o napotitvi za EU zahteva najmanj enoletno zaposlitev ali pogodbo o zaposlitvi za nedoločen čas s ponudnikom storitve je popolnoma neutemeljena omejitev prostega pretoka storitev. Cilj preprečevanja zlorab se lahko doseže tudi z manj restriktivnimi ukrepi.

      II.   Zavrnitev izdaje dovoljenja za prebivanje, člen 10(1), al. 3 FrG
   Na podlagi člena 10(1), al. 3 FrG se mora izdaja dovoljenja za prebivanje zavrniti, če je delavec vstopil v državo brez vizuma. Ta predpis preprečuje napotitve tudi takrat, kadar ponudnik storitve dokaže zakonitost, se pravi kadar je že vložil predlog, na podlagi katerega lahko država članica opravi potreben nadzor.
   Avtomatična zavrnitev izdaje dovoljenja za prebivanje na podlagi člena 10(1), al. 3 FrG je nesorazmerna glede na cilj nadzora predpostavk pravice do prebivanja in jo je treba razglasiti za protipravno.
   Avtomatična zavrnitev izdaje vizuma predvidena v členu 10(1), al. 3 FrG v primeru le formalno nezakonitega vstopa v državo, zelo posegajo v svobodo opravljanja storitev, ta pa je zaradi tega za nekatere sektorje storitev iluzorna. Republika Avstrija v trenutnem stanju prava Skupnosti razpolaga z nadzorom pri izdaji vizuma pred vstopom v državo z ravno tako učinkovitim, vendar manj restriktivnim sredstvom za preverjanje ali je državljan tretje države vstopil v državo z namenom opravljanja storitev.