title: Zadeva T-212/21: Sklep Splošnega sodišča z dne 19. maja 2022 – Groschopp/EUIPO (Sustainability through Quality) (Znamka Evropske unije – Preklic izpodbijane odločbe – Prenehanje obstoja predmeta spora – Ustavitev postopka)

text:
               25.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 284/32

      Sklep Splošnega sodišča z dne 19. maja 2022 – Groschopp/EUIPO (Sustainability through Quality)
      (Zadeva T-212/21) (1)

      (Znamka Evropske unije - Preklic izpodbijane odločbe - Prenehanje obstoja predmeta spora - Ustavitev postopka)
      (2022/C 284/41)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Groschopp AG Drives & More (Viersen, Nemčija) (zastopnik: R. Schiffer, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: D. Hanf, agent)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 11. februarja 2021 (zadeva R 1076/2020-1) v zvezi z zahtevo za registracijo besednega znaka Sustainability through Quality kot znamke Evropske unije.

         Izrek

                  1.

                  Postopek s tožbo se ustavi.

                  2.

                  Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 217, 7.6.2021.


title: Zadeva T-248/21: Sklep Splošnega sodišča z dne 5. maja 2022 – Fibrecycle/EUIPO (BACK-2-NATURE) (Znamka Evropske unije – Preklic izpodbijane odločbe – Prenehanje predmeta spora – Ustavitev postopka)

text:
               25.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 284/33

      Sklep Splošnega sodišča z dne 5. maja 2022 – Fibrecycle/EUIPO (BACK-2-NATURE)
      (Zadeva T-248/21) (1)

      (Znamka Evropske unije - Preklic izpodbijane odločbe - Prenehanje predmeta spora - Ustavitev postopka)
      (2022/C 284/42)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Fibrecycle Pty Ltd (Helensvale, Avstralija) (zastopnik: T. Stein, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: D. Hanf, agent)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 3. marca 2021 (zadeva R 1699/2020-2) v zvezi z mednarodno registracijo, v kateri je imenovana Evropska unija, besedne znamke BACK-2-NATURE.

         Izrek

                  1.

                  Postopek se ustavi.

                  2.

                  Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 252, 28.6.2021.


title: Zadeva T-328/21: Sklep Splošnega sodišča z dne 2. maja 2022 – Airoldi Metalli/Komisija (Ničnostna tožba – Damping – Uvoz iztiskanih izdelkov iz aluminija s poreklom iz Kitajske – Akt o naložitvi začasne protidampinške dajatve – Uvoznik – Predpis, ki potrebuje izvedbene ukrepe – Neobstoj posamičnega nanašanja – Nedopustnost)

text:
               25.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 284/33

      Sklep Splošnega sodišča z dne 2. maja 2022 – Airoldi Metalli/Komisija
      (Zadeva T-328/21) (1)

      (Ničnostna tožba - Damping - Uvoz iztiskanih izdelkov iz aluminija s poreklom iz Kitajske - Akt o naložitvi začasne protidampinške dajatve - Uvoznik - Predpis, ki potrebuje izvedbene ukrepe - Neobstoj posamičnega nanašanja - Nedopustnost)
      (2022/C 284/43)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Airoldi Metalli SpA (Molteno, Italija) (zastopniki: M. Campa, M. Pirovano, D. Rovetta, G. Pandey, P. Gjørtler in V. Villante, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: G. Luengo in P. Němečková, agenta)

         Predmet

      Tožeča stranka s tožbo na podlagi člena 263 PDEU predlaga razglasitev ničnosti Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2021/546 z dne 29. marca 2021 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz iztiskanih izdelkov iz aluminija s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (UL 2021, L 109, str. 1).

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrže kot nedopustna.

                  2.

                  Družbi Airoldi Metalli SpA se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 320, 9.8.2021.


title: Zadeva T-331/21: Sklep Splošnega sodišča z dne 30. maja 2022 – mBank/EUIPO – European Merchant Bank (EMBANK European Merchant Bank) (Znamka Evropske unije – Preklic izpodbijane odločbe – Prenehanje obstoja objekta spora – Ustavitev postopka)

text:
               25.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 284/34

      Sklep Splošnega sodišča z dne 30. maja 2022 – mBank/EUIPO – European Merchant Bank (EMBANK European Merchant Bank)
      (Zadeva T-331/21) (1)

      (Znamka Evropske unije - Preklic izpodbijane odločbe - Prenehanje obstoja objekta spora - Ustavitev postopka)
      (2022/C 284/44)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: mBank S.A. (Varšava, Poljska) (zastopnika: E. Skrzydło-Tefelska in K. Gajek, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: T. Frydendahl in E. Markakis, agenta)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe pri EUIPO, intervenientka pred Splošnim sodiščem: European Merchant Bank UAB (Vilnius, Litva) (zastopnik: G. Pranevičius, odvetnik)

         Predmet

      Tožeča stranka s tožno na podlagi člena 263 PDEU predlaga razveljavitev odločbe petega odbora za pritožbe pir EUIPO z dne 30. marca 2021 (zadeva R 1845/2020-5) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med tožečo stranko in intervenientko.

         Izrek

                  1.

                  Postopek s tožbo se ustavi.

                  2.

                  Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 320, 9.8.2021.


title: Zadeva T-374/21: Sklep Splošnega sodišča z dne 6. maja 2022 – documentus Deutschland/EUIPO – Reisswolf (REISSWOLF) (Znamka Evropske unije – Postopek za ugotovitev ničnosti – Umik zahteve za ugotovitev ničnosti – Ustavitev postopka)

text:
               25.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 284/34

      Sklep Splošnega sodišča z dne 6. maja 2022 – documentus Deutschland/EUIPO – Reisswolf (REISSWOLF)
      (Zadeva T-374/21) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek za ugotovitev ničnosti - Umik zahteve za ugotovitev ničnosti - Ustavitev postopka)
      (2022/C 284/45)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranke

         Tožeča stranka: documentus Deutschland GmbH (Hamburg, Nemčija) (zastopniki: D. Weller, V. Wolf, A. Wulff in K. Schmidt-Hern, odvetniki)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: T. Klee in D. Hanf, agenta)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe pri EUIPO, intervenientka pred Splošnim sodiščem: Reisswolf Akten- und Datenvernichtung GmbH & Co. KG (Hamburg) (zastopnika: A. Ebert-Weidenfeller in H. Förster, odvetnika)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 25. marca 2021 (zadeva R 2354/2019-1) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med družbama documentus Deutschland in Reisswolf Akten- und Datenvernichtung.

         Izrek

                  1.

                  Postopek s tožbo se ustavi.

                  2.

                  documentus Deutschland GmbH in Reisswolf Akten- und Datenvernichtung GmbH & Co. KG nosita svoje stroške ter vsaka polovico stroškov Urada Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO).

         (1)  UL C 329, 16.8.2021.


title: Zadeva T-452/21: Sklep Splošnega sodišča z dne 30. maja 2022 – Thomas Henry/EUIPO (MATE MATE) (Znamka Evropske unije – Umik izpodbijane odločbe – Prenehanje obstoja predmeta spora – Ustavitev postopka)

text:
               25.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 284/35

      Sklep Splošnega sodišča z dne 30. maja 2022 – Thomas Henry/EUIPO (MATE MATE)
      (Zadeva T-452/21) (1)

      (Znamka Evropske unije - Umik izpodbijane odločbe - Prenehanje obstoja predmeta spora - Ustavitev postopka)
      (2022/C 284/46)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Thomas Henry GmbH (Berlin, Nemčija) (zastopniki: O. Spieker, A. Schönfleisch in N. Willich, odvetniki)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: D. Hanf, agent)

         Predmet

      Tožeča stranka s tožbo na podlagi člena 263 PDEU predlaga razglasitev ničnosti odločbe prvega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 28. maja 2021 (zadeva R 406/2021-1).

         Izrek

                  1.

                  Postopek s tožbo se ustavi.

                  2.

                  Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) nosi svoje stroške in stroške družbe Thomas Henry GmbH.

         (1)  UL C 368, 13.9.2021.


title: Zadeva T-497/21: Sklep Splošnega sodišča z dne 10. maja 2022 – Girardi/EUIPO (Ničnostna tožba – Znamka Evropske unije – Zastopanje pred EUIPO – Obvestilo o pomanjkljivosti pooblastila za zastopanje pred EUIPO – Akt, zoper katerega ni pravnega sredstva – Pripravljalni akt – Nedopustnost)

text:
               25.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 284/36

      Sklep Splošnega sodišča z dne 10. maja 2022 – Girardi/EUIPO
      (Zadeva T-497/21) (1)

      (Ničnostna tožba - Znamka Evropske unije - Zastopanje pred EUIPO - Obvestilo o pomanjkljivosti pooblastila za zastopanje pred EUIPO - Akt, zoper katerega ni pravnega sredstva - Pripravljalni akt - Nedopustnost)
      (2022/C 284/47)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Giovanna Paola Girardi (Madrid, Španija) (zastopnika: A. Pomares Caballero in M. Pomares Caballero, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnici: G. Predonzani in A. Söder, agentki)

         Predmet

      Tožeča stranka s tožbo na podlagi 263 PDEU predlaga, prvič, razglasitev ničnosti akta, s katerim jo je Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) 14. junija 2021 obvestil o pomanjkljivosti zahteve za ugotovitev ničnosti, ki jo je tožeča stranka vložila pod opravilno številko 000050057 C, in katere koli druge zadeve, v kateri ima prijavitelj oziroma imetnik, ki ga tožeča stranka zastopa, stalno prebivališče zunaj Evropske unije, in drugič, razglasitev nezakonitosti Priloge 1, del A, oddelek 5 smernic EUIPO, ki se nanašajo na preizkus znamk Evropske unije, v delu, v katerem se ta priloga nanaša na poklicno zastopanje španskih zastopnikov.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrže kot nedopustna.

                  2.

                  Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) nosi svoje stroške ter stroške Giovanne Paole Girardi, vključno s stroški postopka za izdajo začasne odredbe v zadevi T-497/21 R.

         (1)  UL C 412, 11.10.2021.


title: Zadeva T-527/21: Sklep Splošnega sodišča z dne 29. aprila 2022 – Abenante in drugi/Parlament in Svet (Ničnostna tožba – Uredba (EU) 2021/953 – Digitalno COVID potrdilo EU – Prosto gibanje oseb – Omejitve – Neobstoj pravnega interesa – Neobstoj neposrednega nanašanja – Neobstoj posamičnega nanašanja – Nedopustnost)

text:
               25.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 284/36

      Sklep Splošnega sodišča z dne 29. aprila 2022 – Abenante in drugi/Parlament in Svet
      (Zadeva T-527/21) (1)

      (Ničnostna tožba - Uredba (EU) 2021/953 - Digitalno COVID potrdilo EU - Prosto gibanje oseb - Omejitve - Neobstoj pravnega interesa - Neobstoj neposrednega nanašanja - Neobstoj posamičnega nanašanja - Nedopustnost)
      (2022/C 284/48)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranke

         Tožeče stranke: Stefania Abenante (Ferrara, Italija) in 423 drugih tožečih strank, katerih imena so v prilogi k sklepu (zastopnik: M. Sandri, odvetnik)

         Toženi stranki: Evropski parlament (zastopniki: L. Visaggio, P. López-Carceller in J. Rodrigues, agenti), Svet Evropske unije (zastopnika: M. Moore in S. Scarpa Ferraglio, agenta)

         Predmet

      Tožeče stranke s tožbo na podlagi člena 263 PDEU predlagajo razglasitev ničnosti Uredbe (EU) 2021/953 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2021 o okviru za izdajanje, preverjanje in priznavanje interoperabilnih potrdil o cepljenju, testu in preboleli bolezni v zvezi s COVID-19 (digitalno COVID potrdilo EU) za olajšanje prostega gibanja med pandemijo COVID-19 (UL 2021, L 211, str. 1).

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrže kot nedopustna.

                  2.

                  Postopek v zvezi s predlogom za intervencijo Evropske komisije se ustavi.

                  3.

                  Stefania Abenante in druge tožeče stranke, katerih imena so navedene v prilogi, nosijo svoje stroške ter stroške Evropskega parlamenta in Sveta Evropske unije, vključno s stroški postopka za izdajo začasne odredbe pred Splošnim sodiščem.

                  4.

                  Komisija nosi svoje stroške v zvezi s predlogom za intervencijo.

         (1)  UL C 422, 18.10.2021.


title: Zadeva C-353/20: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 2. junija 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal de l’Entreprise du Hainaut, division de Charleroi – Belgija) – Skeyes/Ryanair DAC (Predhodno odločanje – Zračni promet – Uredba (ES) št. 549/2004 – Uredba (ES) št. 550/2004 – Izvajalci služb zračnega prometa – Odločitev o zaprtju zračnega prostora – Izvajanje pooblastil javnega organa – Uporabnik zračnega prostora – Letalske družbe – Pravica do pravnega sredstva zoper odločbo o zaprtju zračnega prostora – Člen 58 PDEU – Svobodno opravljanje prevoznih storitev – Člena 16 in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – Svoboda gospodarske pobude – Pravica do učinkovitega pravnega sredstva)

text:
               25.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 284/6

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 2. junija 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal de l’Entreprise du Hainaut, division de Charleroi – Belgija) – Skeyes/Ryanair DAC
      (Zadeva C-353/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Zračni promet - Uredba (ES) št. 549/2004 - Uredba (ES) št. 550/2004 - Izvajalci služb zračnega prometa - Odločitev o zaprtju zračnega prostora - Izvajanje pooblastil javnega organa - Uporabnik zračnega prostora - Letalske družbe - Pravica do pravnega sredstva zoper odločbo o zaprtju zračnega prostora - Člen 58 PDEU - Svobodno opravljanje prevoznih storitev - Člena 16 in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah - Svoboda gospodarske pobude - Pravica do učinkovitega pravnega sredstva)
      (2022/C 284/03)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal de l’Entreprise du Hainaut, division de Charleroi

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Skeyes

         Tožena stranka: Ryanair DAC

         Izrek

                  1.

                  Člen 8 Uredbe (ES) št. 550/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. marca 2004 o izvajanju navigacijskih služb zračnega prometa na enotnem evropskem nebu, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1070/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009, v povezavi s členom 2, točka 4, Uredbe (ES) št. 549/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. marca 2004 o določitvi okvira za oblikovanje enotnega evropskega neba (okvirna uredba), kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 1070/2009, in členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da uporabnikom zračnega prostora, kot so letalske družbe, daje pravico do učinkovitega pravnega sredstva pred nacionalnimi sodišči proti izvajalcu služb zračnega prometa, da bi bile zatrjevane neizpolnitve obveznosti zagotavljanja storitev, ki jo ima zadnjenavedeni, predmet sodnega nadzora.

                  2.

                  Uredbo št. 550/2004, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 1070/2009, v povezavi z njeno uvodno izjavo 5 ter členom 58(1) PDEU in členom 16 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da za izvajanje služb zračnega prometa, povezanih z izvajanjem pooblastil javnega organa, kot so določene v tej uredbi, izključuje uporabo pravil o konkurenci iz Pogodbe DEU, vendar ne izključuje uporabe pravil iz Pogodbe DEU in te listine v zvezi s pravicami in svoboščinami uporabnikov zračnega prostora, kot so te, povezane s svobodo opravljanja storitev na področju prometa in svobodo gospodarske pobude.

         (1)  UL C 339, 12.10.2020.


title: Zadeva C-587/20: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 2. junija 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Østre Landsret – Danska) – Ligebehandlingsnævnet kot zastopnik osebe A / HK/Danmark, HK/Privat (Predhodno odločanje – Socialna politika – Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu – Prepoved diskriminacije zaradi starosti – Direktiva 2000/78/ES – Člen 3(1)(a) in (d) – Področje uporabe – Mesto izvoljenega predsednika organizacije delavcev – Statut te organizacije, ki določa, da so za predsednika lahko izvoljeni samo člani, ki na dan izvolitve niso dopolnili 60 oziroma 61 let)

text:
               25.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 284/7

      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 2. junija 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Østre Landsret – Danska) – Ligebehandlingsnævnet kot zastopnik osebe A / HK/Danmark, HK/Privat
      (Zadeva C-587/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Socialna politika - Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu - Prepoved diskriminacije zaradi starosti - Direktiva 2000/78/ES - Člen 3(1)(a) in (d) - Področje uporabe - Mesto izvoljenega predsednika organizacije delavcev - Statut te organizacije, ki določa, da so za predsednika lahko izvoljeni samo člani, ki na dan izvolitve niso dopolnili 60 oziroma 61 let)
      (2022/C 284/04)
      Jezik postopka: danščina

         Predložitveno sodišče

      Østre Landsret

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Ligebehandlingsnævnet kot zastopnik osebe A

         Toženi stranki: HK/Danmark, HK/Privat

         Ob udeležbi: Fagbevægelsens Hovedorganisation

         Izrek

      Člen 3(1)(a) in (d) Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu je treba razlagati tako, da starostna omejitev, ki je s statutom organizacije delavcev določena za izvolitev na mesto predsednika te organizacije, spada na področje uporabe te direktive.

         (1)  UL C 44, 8.2.2021.


title: Zadeva C-589/20: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 2. junija 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landesgericht Korneuburg – Avstrija) – JR/Austrian Airlines AG (Predhodno odločanje – Zračni promet – Montrealska konvencija – Člen 17(1) – Odgovornost letalskih prevoznikov za smrt ali telesne poškodbe potnika – Pojem „nesreča“, ki je povzročila smrt ali telesno poškodbo – Telesna poškodba med izkrcanjem – Člen 20 – Razbremenitev odgovornosti letalskega prevoznika – Pojem „malomarnost ali nedopustno dejanje ali opustitev poškodovanega potnika, ki je povzročila škodo ali k njej prispevala“ – Padec potnika, ki se ni držal za ograjo premičnih stopnic za izkrcavanje)

text:
               25.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 284/7

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 2. junija 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landesgericht Korneuburg – Avstrija) – JR/Austrian Airlines AG
      (Zadeva C-589/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Zračni promet - Montrealska konvencija - Člen 17(1) - Odgovornost letalskih prevoznikov za smrt ali telesne poškodbe potnika - Pojem „nesreča“, ki je povzročila smrt ali telesno poškodbo - Telesna poškodba med izkrcanjem - Člen 20 - Razbremenitev odgovornosti letalskega prevoznika - Pojem „malomarnost ali nedopustno dejanje ali opustitev poškodovanega potnika, ki je povzročila škodo ali k njej prispevala“ - Padec potnika, ki se ni držal za ograjo premičnih stopnic za izkrcavanje)
      (2022/C 284/05)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landesgericht Korneuburg

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: JR

         Tožena stranka: Austrian Airlines AG

         Izrek

                  1.

                  Člen 17(1) Konvencije o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz, ki je bila sklenjena 28. maja 1999 v Montrealu, podpisana od Evropske skupnosti 9. decembra 1999 in odobrena v imenu Evropske skupnosti s Sklepom Sveta 2001/539/ES z dne 5. aprila 2001, je treba razlagati tako, da je položaj, v katerem potnik iz razloga, ki ga ni mogoče ugotoviti, pade na premičnih stopnicah, postavljenih za izkrcanje potnikov iz letala, ter se poškoduje, zajet s pojmom „nesreča“ v smislu te določbe, tudi če zadevni letalski prevoznik v zvezi s tem ni kršil dolžnosti skrbnosti in obveznosti zagotavljanja prometne varnosti.

                  2.

                  Člen 20, prvi stavek, Konvencije o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz, ki je bila sklenjena 28. maja 1999 v Montrealu, je treba razlagati tako, da kadar nesrečo, ki je potniku povzročila škodo, predstavlja njegov padec iz razloga, ki ga ni mogoče ugotoviti, na premičnih stopnicah, postavljenih za izkrcanje potnikov iz letala, je zadevni letalski prevoznik razbremenjen odgovornosti v zvezi s tem potnikom, le če ob upoštevanju vseh okoliščin, v katerih je ta škoda nastala, ta prevoznik v skladu z veljavnimi pravili nacionalnega prava in v skladu z načeloma enakovrednosti in učinkovitosti dokaže, da je malomarnost ali drugo nedopustno ravnanje ali opustitev navedenega potnika povzročila ali prispevala k škodi, ki jo je utrpel ta potnik, v smislu te določbe.

         (1)  UL C 35, 1.2.2021.


title: Zadeva C-617/20: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 2. junija 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen – Nemčija) – Postopek, ki sta ga začela T.N., N.N. (Predhodno odločanje – Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Ukrepi na področju dednega prava – Uredba (EU) št. 650/2012 – Člena 13 in 28 – Veljavnost izjave o odpovedi dediščini – Dedič, ki ima prebivališče v državi članici, ki ni država članica sodišča, ki je pristojno za odločanje o dedovanju – Izjava, dana pred sodiščem države članice kraja običajnega prebivališča tega dediča)

text:
               25.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 284/8

      Sodba Sodišča (peti senat) z dne 2. junija 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen – Nemčija) – Postopek, ki sta ga začela T.N., N.N.
      (Zadeva C-617/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Ukrepi na področju dednega prava - Uredba (EU) št. 650/2012 - Člena 13 in 28 - Veljavnost izjave o odpovedi dediščini - Dedič, ki ima prebivališče v državi članici, ki ni država članica sodišča, ki je pristojno za odločanje o dedovanju - Izjava, dana pred sodiščem države članice kraja običajnega prebivališča tega dediča)
      (2022/C 284/06)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: T.N., N.N.

         Ob udeležbi: E.G.

         Izrek

      Člena 13 in 28 Uredbe (EU) št. 650/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. julija 2012 o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju in izvrševanju odločb in sprejemljivosti in izvrševanju javnih listin v dednih zadevah ter uvedbi evropskega potrdila o dedovanju je treba razlagati tako, da se izjava o odpovedi dediščini, ki jo je dedič podal pred sodiščem države članice svojega običajnega prebivališča, šteje za veljavno glede oblike, če so bile izpolnjene formalne zahteve, ki veljajo pred tem sodiščem, ne da bi bilo za to veljavnost potrebno, da izpolnjuje formalne zahteve, določene s pravom, ki se uporablja za dedovanje.

         (1)  UL C 53, 15.02.2021.


title: Zadeva C-43/21: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 2. junija 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Nejvyšší správní soud – Češka republika) – FCC Česká republika, s.r.o./Ministerstvo životního prostředí, Městská část Ďáblice, Spolek pro Ďáblice (Predhodno odločanje – Direktiva 2010/75/EU – Člen 3(9) – Celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja – Postopek za spremembo dovoljenja – Udeležba zadevne javnosti – Pojem „znatna sprememba“ obrata – Podaljšanje trajanja obratovanja odlagališča)

text:
               25.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 284/9

      Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 2. junija 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Nejvyšší správní soud – Češka republika) – FCC Česká republika, s.r.o./Ministerstvo životního prostředí, Městská část Ďáblice, Spolek pro Ďáblice
      (Zadeva C-43/21) (1)

      (Predhodno odločanje - Direktiva 2010/75/EU - Člen 3(9) - Celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja - Postopek za spremembo dovoljenja - Udeležba zadevne javnosti - Pojem „znatna sprememba“ obrata - Podaljšanje trajanja obratovanja odlagališča)
      (2022/C 284/07)
      Jezik postopka: češčina

         Predložitveno sodišče

      Nejvyšší správní soud

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: FCC Česká republika, s.r.o.

         Tožene stranke: Ministerstvo životního prostředí, Městská část Ďáblice, Spolek pro Ďáblice

         Izrek

      Člen 3, točka 9, Direktive 2010/75/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o industrijskih emisijah (celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja), je treba razlagati tako, da zgolj podaljšanje obdobja skladiščenja na odlagališču, ne da bi se spremenila največja dovoljena površina obrata ali njegova dovoljena skupna zmogljivost, ne pomeni „znatne spremembe“ v smislu te določbe.

         (1)  UL C 110, 29.3.2021.


title: Zadeva C-112/21: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 2. junija 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – X BV/Classic Coach Company vof, Y, Z (Predhodno odločanje – Približevanje zakonodaj – Znamke – Direktiva 2008/95/ES – Člen 5 – Pravice iz znamke – Člen 6(2) – Omejitev učinkov znamke – Nezmožnost imetnika znamke, da tretji osebi prepove uporabo prejšnje pravice, ki velja le na določenem področju, v gospodarskem prometu – Pogoji – Pojem „prejšnja pravica“ – Trgovsko ime – Imetnik poznejše znamke, ki ima še starejšo pravico – Upoštevnost)

text:
               25.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 284/9

      Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 2. junija 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – X BV/Classic Coach Company vof, Y, Z
      (Zadeva C-112/21) (1)

      (Predhodno odločanje - Približevanje zakonodaj - Znamke - Direktiva 2008/95/ES - Člen 5 - Pravice iz znamke - Člen 6(2) - Omejitev učinkov znamke - Nezmožnost imetnika znamke, da tretji osebi prepove uporabo prejšnje pravice, ki velja le na določenem področju, v gospodarskem prometu - Pogoji - Pojem „prejšnja pravica“ - Trgovsko ime - Imetnik poznejše znamke, ki ima še starejšo pravico - Upoštevnost)
      (2022/C 284/08)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Hoge Raad der Nederlanden

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: X BV

         Tožene stranke: Classic Coach Company vof, Y, Z

         Izrek

                  1.

                  Člen 6(2) Direktive 2008/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami je treba razlagati tako, da se za ugotovitev obstoja „prejšnje pravice“ v smislu te določbe ne zahteva, da lahko imetnik te pravice imetniku poznejše znamke prepove uporabo te znamke.

                  2.

                  Člen 6(2) Direktive 2008/95 je treba razlagati tako, da je „prejšnjo pravico“ v smislu te določbe mogoče priznati tretji osebi v položaju, v katerem ima imetnik poznejše znamke še starejšo pravico, ki jo priznava zakonodaja zadevne države članice, iz znaka, ki je bil registriran kot znamka, če imetnik znamke in še starejše pravice na podlagi svoje še starejše pravice v skladu s to zakonodajo tretjim osebam ne more več prepovedati uporabe njegove poznejše pravice.

         (1)  UL C 189, 17.5.2021.


title: Zadeva C-122/21: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 2. junija 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – Get Fresh Cosmetics Limited / Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba (Predhodno odločanje – Direktiva 87/357/EGS – Člen 1(2) – Področje uporabe – Neživilski izdelki, ki bi se utegnili zamenjati za živila – Pojem – Nevarnost zadušitve, zastrupitve ali predrtja oziroma zaprtja prebavnega trakta – Domneva o nevarnosti – Neobstoj – Dokaz)

text:
               25.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 284/10

      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 2. junija 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – Get Fresh Cosmetics Limited / Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba
      (Zadeva C-122/21) (1)

      (Predhodno odločanje - Direktiva 87/357/EGS - Člen 1(2) - Področje uporabe - Neživilski izdelki, ki bi se utegnili zamenjati za živila - Pojem - Nevarnost zadušitve, zastrupitve ali predrtja oziroma zaprtja prebavnega trakta - Domneva o nevarnosti - Neobstoj - Dokaz)
      (2022/C 284/09)
      Jezik postopka: litvanščina

         Predložitveno sodišče

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Get Fresh Cosmetics Limited

         Tožena stranka: Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

         Ob udeležbi: V. U.

         Izrek

      Člen 1(2) Direktive Sveta 87/357/EGS z dne 25. junija 1987 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z izdelki, ki zaradi zavajajočega videza ogrožajo zdravje in varnost potrošnikov je treba razlagati tako, da ni potrebno, da se z objektivnimi in utemeljenimi podatki dokaže, da je dajanje v usta, sesanje ali zaužitje izdelkov – ki imajo, čeprav niso živila, tako obliko, vonj, barvo, izgled, embalažo, etiketiranje, prostornino ali velikost, da jih potrošniki, zlasti otroci, utegnejo zamenjati za živila in jih zato dajati v usta, sesati ali zaužiti – lahko nevarno in lahko povzroči na primer zadušitev, zastrupitev ali predrtje oziroma zaprtje prebavnega trakta. Vendar morajo pristojni nacionalni organi v vsakem posameznem primeru presoditi, ali izdelek izpolnjuje pogoje, naštete v tej določbi, in utemeljiti, da je tako.

         (1)  UL C 182, 10.5.2021.


title: Zadeva C-196/21: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 2. junija 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunalul Ilfov – Romunija) – SR/EW (Predhodno odločanje – Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Vročanje sodnih in izvensodnih pisanj – Uredba (ES) št. 1393/2007 – Člen 5 – Prevod pisanja – Prosilčevo kritje stroškov prevajanja – Pojem „nosilec“ – Vročitev sodnih pisanj intervenientom v postopku na pobudo sodišča, ki odloča o zadevi)

text:
               25.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 284/11

      Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 2. junija 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunalul Ilfov – Romunija) – SR/EW
      (Zadeva C-196/21) (1)

      (Predhodno odločanje - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Vročanje sodnih in izvensodnih pisanj - Uredba (ES) št. 1393/2007 - Člen 5 - Prevod pisanja - Prosilčevo kritje stroškov prevajanja - Pojem „nosilec“ - Vročitev sodnih pisanj intervenientom v postopku na pobudo sodišča, ki odloča o zadevi)
      (2022/C 284/10)
      Jezik postopka: romunščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunalul Ilfov

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: SR

         Tožena stranka: EW
      ob udeležbi: FB, CX, IK

         Izrek

      Člen 5(2) Uredbe (ES) št. 1393/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o vročanju sodnih in izvensodnih pisanj v civilnih ali gospodarskih zadevah v državah članicah („vročanje pisanj“) in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1348/2000 je treba razlagati tako, da kadar sodišče odredi pošiljanje sodnih pisanj tretjim osebam, ki so vložile predlog za intervencijo v postopku, tega sodišča ni mogoče šteti za „prosilca“ v smislu te določbe.

         (1)  UL C 263, 5.7.2021.


title: Zadeva C-299/21 P: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 2. junija 2022 – EM/Evropski parlament (Pritožba – Javni uslužbenci – Evropski parlament – Začasni uslužbenec, ki dela za politično skupino – Kadrovski predpisi za uradnike Evropske unije – Člen 7 – Premestitev – Člen 12 in člen 12a(3) – Pojem „psihično nasilje“ – Nedodelitev nalog – Pogoji za zaposlitev drugih uslužbencev Evropske unije – Prošnja za pomoč – Škoda – Odškodnina)

text:
               25.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 284/11

      Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 2. junija 2022 – EM/Evropski parlament
      (Zadeva C-299/21 P) (1)

      (Pritožba - Javni uslužbenci - Evropski parlament - Začasni uslužbenec, ki dela za politično skupino - Kadrovski predpisi za uradnike Evropske unije - Člen 7 - Premestitev - Člen 12 in člen 12a(3) - Pojem „psihično nasilje“ - Nedodelitev nalog - Pogoji za zaposlitev drugih uslužbencev Evropske unije - Prošnja za pomoč - Škoda - Odškodnina)
      (2022/C 284/11)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Pritožnik: EM (zastopnik: M. Casado García-Hirschfeld, avocate)

         Druga stranka v postopku: Evropski parlament (zastopniki: D. Boytha, L. Darie in C. González Argüelles, agenti)

         Izrek

                  1.

                  Sodba splošnega sodišča Evropske unije z dne 3. marca 2021, EM/Parlament (T-599/19, neobjavljena, EU:T:2021:111), se razveljavi v delu, v katerem je Splošno sodišče zavrnilo odškodninski zahtevek iz tožbe, ki se je nanašal na povrnitev škode, ki je pritožniku nastala zato, ker mu v obdobju od 8. decembra 2016 do svoje upokojitve 1. junija 2018 niso bile dodeljene naloge.

                  2.

                  Pritožba se v preostalem zavrne.

                  3.

                  Evropskemu parlamentu se naloži, naj EM plača odškodnino v znesku 7 500 EUR.

                  4.

                  Evropski parlament nosi svoje stroške v postopku na prvi stopnji v zadevi T-599/19 in v pritožbenem postopku in se mu naloži plačilo polovice stroškov, ki so EM nastali v teh postopkih.

         (1)  UL C 431, 25.10.2021.


title: Zadeva C-28/22: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Okręgowy w Warszawie (Poljska) 12. januarja 2022 – TL, WE/Getin Noble Bank S.A.

text:
               25.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 284/12

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Okręgowy w Warszawie (Poljska) 12. januarja 2022 – TL, WE/Getin Noble Bank S.A.
      (Zadeva C-28/22)
      (2022/C 284/12)
      Jezik postopka: poljščina

         Predložitveno sodišče

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: TL, WE

         Tožena stranka: Getin Noble Bank S.A.

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je v skladu s členom 6(1) in členom 7(1) Direktive 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah (1) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2 str. 288) razlaga nacionalnega prava, v skladu s katero v primeru, da po črtanju nepoštenih pogodbenih pogojev pogodbe ni več mogoče ohraniti v veljavi, zastaralni rok za restitucijske zahtevke prodajalca ali ponudnika začne teči, ko se zgodi kateri koli od naslednjih dogodkov:

                              (a)

                              potrošnik zoper prodajalca ali ponudnika uveljavlja zahtevek ali ugovor, oprt na nepoštenost pogodbenih pogojev, ali sodišče po uradni dolžnosti poda informacijo, da obstaja možnost razglasitve pogodbenih pogojev za nepoštene, ali

                              (b)

                              potrošnik izjavi, da je bil izčrpno obveščen o učinkih (pravnih posledicah) neobstoja možnosti ohranitve pogodbe v veljavi, vključno z informacijo o tem, da lahko prodajalec ali ponudnik uveljavlja restitucijske zahtevke, in o obsegu teh zahtevkov, ali

                              (c)

                              se v sodnem postopku preveri potrošnikovo poznavanje (zavedanje) učinka (pravnih posledic) neobstoja možnosti ohranitve pogodbe v veljavi ali sodišče potrošnika o tem pouči, ali

                              (d)

                              sodišče izda pravnomočno sodbo, s katero se reši spor med prodajalcem ali ponudnikom in potrošnikom?

                  2.

                  Ali je v skladu s členom 6(1) in členom 7(1) Direktive 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah razlaga nacionalnega prava, v skladu s katero v primeru, v katerem pogodbe po črtanju nepoštenega pogoja ni več mogoče ohraniti v veljavi, prodajalec ali ponudnik, proti kateremu je potrošnik uveljavljal zahtevek, povezan z obstojem nepoštenih pogojev v pogodbi, nima obveznosti, da sam preveri, ali je potrošnik seznanjen s posledicami črtanja nepoštenega pogoja ali neobstoja možnosti ohranitve pogodbe v veljavi?

                  3.

                  Ali je v skladu s členom 6(1) in členom 7(1) Direktive 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah razlaga nacionalnega prava, v skladu s katero v primeru, da pogodbe po črtanju nepoštenega pogoja ni več mogoče ohraniti v veljavi, začne zastaralni rok za restitucijski zahtevek potrošnika teči pred zastaralnim rokom za restitucijski zahtevek prodajalca ali ponudnika?

                  4.

                  Ali je v skladu s členom 7(1) Direktive 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah razlaga nacionalnega prava, v skladu s katero lahko prodajalec ali ponudnik v primeru, v katerem pogodbe po črtanju nepoštenih pogodbenih pogojev ni več mogoče ohraniti v veljavi, vračilo dajatev, ki jih je prejel od potrošnika, pogojuje s tem, da potrošnik sočasno ponudi vračilo dajatev, ki jih je prejel od prodajalca ali ponudnika ali zagotovi zavarovanje za vračilo teh dajatev, pri čemer se pri določanju obsega dajatev, ki jih mora vrniti potrošnik, ne upoštevajo zneski, v zvezi s katerimi so zahtevki za vračilo že zastarali?

                  5.

                  Ali je v skladu s členom 7(1) Direktive 93/13/EGS o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah razlaga nacionalnega prava, v skladu s katero v primeru, da pogodbe po črtanju nepoštenega pogodbenega pogoja ni več mogoče ohraniti v veljavi, potrošnik ni upravičen do vseh ali dela zamudnih obresti za obdobje od takrat, ko prodajalec ali ponudnik prejme zahtevo za vračilo, če prodajalec ali ponudnik ob tem uveljavlja svojo pravico iz četrtega vprašanja?

         (1)  UL 1993, L 95, str. 29


title: Zadeva C-108/22: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) 16. februarja 2022 – C. Sp. z o.o. (trenutno v likvidaciji)/Dyrektorowi Krajowej Informacji Skarbowej

text:
               25.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 284/13

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) 16. februarja 2022 – C. Sp. z o.o. (trenutno v likvidaciji)/Dyrektorowi Krajowej Informacji Skarbowej
      (Zadeva C-108/22)
      (2022/C 284/13)
      Jezik postopka: poljščina

         Predložitveno sodišče

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: C. Sp. z o.o. (trenutno v likvidaciji)

         Tožena stranka: Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba člen 306 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1) razlagati tako, da se lahko uporablja za davčnega zavezanca, ki je konsolidator hotelskih storitev ter kupuje in nadalje prodaja nastanitvene storitve drugim gospodarskim subjektom, če teh transakcij ne spremljajo nobene druge dodatne storitve?

         (1)  UL 2006, L 347, str. 1.


title: Zadeva C-114/22: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Naczelny Sąd Administracyjny (Polska) 18. februarja 2022 – Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Warszawie/W. Sp. z o.o.

text:
               25.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 284/13

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Naczelny Sąd Administracyjny (Polska) 18. februarja 2022 – Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Warszawie/W. Sp. z o.o.
      (Zadeva C-114/22)
      (2022/C 284/14)
      Jezik postopka: poljščina

         Predložitveno sodišče

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Warszawie

         Druga stranka: W. Sp. z o.o.

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba določbe člena 167, člena 168(a), člena 178(a) in člena 273 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1) ter načeli nevtralnosti in sorazmernosti razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni določbi, kot je člen 88(3a), točka 4(c), ustawa z dnia 11 marca 2004 r. o podatku od towarów i usług (zakon o davku na dodano vrednost z dne 11. marca 2004 (Dz. U. 2011, št. 177, pozicija 1054, kakor je bil spremenjen), ki davčnemu zavezancu odreka pravico do odbitka DDV za pridobitev pravice (stvari), za katero se šteje, da je bila opravljena navidezno v smislu določb nacionalnega civilnega prava, ne glede na to, ali je bil cilj transakcije davčna ugodnost, katere odobritev bi bila v nasprotju z enim ali več cilji Direktive, in na to, ali je bil to glavni cilj sprejete pogodbene rešitve?

         (1)  UL 2006, L 347, str. 1.


title: Zadeva C-140/22: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Rejonowy dla Warszawy – Śródmieścia w Warszawie (Poljska) 25. februarja 2022 – SM, KM/mBank S.A.

text:
               25.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 284/14

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Rejonowy dla Warszawy – Śródmieścia w Warszawie (Poljska) 25. februarja 2022 – SM, KM/mBank S.A.
      (Zadeva C-140/22)
      (2022/C 284/15)
      Jezik postopka: poljščina

         Predložitveno sodišče

      Sąd Rejonowy dla Warszawy – Śródmieścia w Warszawie

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: SM, KM

         Tožena stranka: mBank S.A.

         Vprašanja za predhodno odločanje

      Ali je treba člena 6(1) in 7(1) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah (1) ter načeli učinkovitosti in enakovrednosti razlagati tako, da nasprotujejo taki sodni razlagi nacionalnih predpisov, v skladu s katero v primeru, če je v pogodbi nepošten pogoj, brez katerega se ta pogodba ne more izvajati:

                  1.

                  postane ta pogodba za nazaj od sklenitve trajno neučinkovita (nična) šele na podlagi izjave, ki jo predloži potrošnik, da se ne strinja z ohranitvijo nepoštenega pogoja v veljavi, da se zaveda posledic ničnosti pogodbe ter da soglaša z ničnostjo pogodbe,

                  2.

                  začne rok za zastaranje terjatve podjetnika za vračilo izpolnitev brez pravnega temelja, opravljenih na podlagi pogodbe, teči šele od datuma, ko potrošnik predloži izjavo, navedeno v točki 1, čeprav je potrošnik od podjetnika že prej zahteval plačilo in je podjetnik lahko že prej predvidel, da so v pogodbi, ki jo je oblikoval, nepošteni pogoji,

                  3.

                  lahko potrošnik zahteva plačilo zakonskih zamudnih obresti šele od datuma, ko je predložil izjavo, navedeno v točki 1, čeprav je od podjetnika že prej zahteval plačilo,

                  4.

                  je treba terjatev potrošnika za vračilo izpolnitev, ki jih je opravil na podlagi nične kreditne pogodbe (obroki kredita, plačila, provizije in zavarovalne premije), zmanjšati za znesek, ki ustreza zakonskim obrestim, ki bi pripadale banki, če bi bila kreditna pogodba veljavna, medtem ko lahko banka vračilo izpolnitve, ki jo je opravila na podlagi iste nične kreditne pogodbe (glavnica kredita), zahteva v polnem obsegu?

         (1)  UL 1993, L 95, str. 29.


title: Zadeva C-146/22: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Poljska) 1. marca 2022 – YD/Dyrektorowi Krajowej Informacji Skarbowej

text:
               25.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 284/15

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Poljska) 1. marca 2022 – YD/Dyrektorowi Krajowej Informacji Skarbowej
      (Zadeva C-146/22)
      (2022/C 284/16)
      Jezik postopka: poljščina

         Predložitveno sodišče

      Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: YD

         Tožena stranka: Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 2(1)(a) in (c); člen 14(1) in člen 24(1), člen 98, od (1) do (3), Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1) v zvezi s členom 6(1) in (2) Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 282/2011 z dne 15. marca 2011 o določitvi izvedbenih ukrepov za Direktivo 2006/112/ES o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (2) v povezavi s točkama 1 in 12a Priloge III k tej direktivi ter uvodnima izjavama 4 in 7 Direktive o DDV, pa tudi načelo lojalnega sodelovanja, načelo davčne nevtralnosti, načelo pravne varnosti in davčne zakonitosti razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni ureditvi, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki določa znižano stopnjo DDV v višini 5 % za živila med drugim pijače, ki vsebujejo mleko, s sklicevanjem na oznako KN 2202, pri čemer se iz te stopnje izključijo živila, kot so pijače, ki vsebujejo mleko, ki so po poljski statistični klasifikaciji (PKWiU 56) uvrščena med storitve priprave in postrežbe hrane in pijače, in se za to blago (njegovo dobavo ali storitve) uporabi nižja 8 % stopnja DDV, če povprečni potrošnik pri nakupu tega blaga ali storitev šteje, da ti zadovoljujejo enake potrebe?

                  2.

                  Ali je z načeloma davčne nevtralnosti in pravne varnosti združljiva upravna praksa, ki ima za posledico uporabo dveh različnih nižjih stopenj DDV za blago, ki ima enake objektivne značilnosti in lastnosti, odvisno od tega, ali je podana storitev priprave in postrežbe tega blaga, pri čemer to blago razlikuje s subjektivnega in ne objektivnega vidika?

         (1)  UL 2006, L 347, str. 1.

         (2)  UL 2011, L 77, str. 1.


Sodba Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 4. oktobra 2017.#PP Gappol Marzena Porczyńska proti Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino.#Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Prijava figurativne znamke Evropske unije GAPPOL – Prejšnja besedna znamka Evropske unije GAP – Nasprotna tožba – Relativni razlogi za zavrnitev – Verjetnost zmede – Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 [postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001] – Ugled – Neupravičeno izkoriščanje razlikovalnega učinka ali ugleda – Člen 8(5) Uredbe št. 207/2009 (postal člen 8(5) Uredbe 2017/1001) – Obveznost obrazložitve – Člen 75 Uredbe št. 207/2009 (postal člen 94 Uredbe 2017/1001).#Zadeva T-411/15.


title: Sodba Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 5. junija 2013. # Recombined Dairy System A/S proti Evropski komisiji. # Carinska unija - Uvoz koncentriranega laktoglobulina s poreklom iz Nove Zelandije - Naknadna izterjava uvoznih dajatev - Zahtevek za odpust uvoznih dajatev - Člena 220(2)(b) in 236 Uredbe (EGS) št. 2913/92. # Zadeva T-65/11.

text:
               Stranke
               Razlogi za odločitev
               Izrek

            Stranke
            V zadevi T-65/11,
            Recombined Dairy System A/S  s sedežem v Horsensu (Danska), ki jo zastopata T. Kristjánsson in T. Gønge, odvetnika,
            tožeča stranka,
            proti
            Evropski komisiji , ki jo zastopajo A.-M. Caeiros, L. Keppenne in B.-R. Killmann, zastopniki, skupaj s P. Dyrbergom, odvetnikom,
            tožena stranka,
            zaradi predloga za razglasitev delne ničnosti Sklepa C(2010) 7692 final Komisije z dne 12. novembra 2010, v katerem je bilo ugotovljeno, da je bila naknadna vknjižba nekaterih uvoznih dajatev upravičena in da odpust teh dajatev ni bil upravičen (spis REC 03/08),
            SPLOŠNO SODIŠČE (drugi senat),
            v sestavi N. J. Forwood, predsednik, F. Dehousse (poročevalec) in J. Schwarcz, sodnika,
            sodna tajnica: C. Kristensen, administratorka,
            na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 6. decembra 2012
            izreka naslednjo
            Sodbo

            Razlogi za odločitev
            Dejansko stanje
            1. Tožeča stranka, družba Recombined Dairy System A/S, je v Evropsko unijo uvozila koncentriran laktoglobulin (v nadaljevanju: LGC) s poreklom iz Nove Zelandije. Obstaja več oblik LGC, ki se razlikujejo po vsebnosti proteinov sirotke.
            2. Tožeča stranka je v letih 1993 in 1994 pri danskih carinskih organih vložila zahtevke za izdajo zavezujočih tarifnih informacij (v nadaljevanju: ZTI) za deset oblik LGC, med njimi tudi za LGC 312, 392 in 472. ZTI za te tri proizvode so bile tožeči stranki posredovane na podlagi prejetih informacij in ne da bi bila opravljena analiza proizvodov. Iz informacij, ki jih je predložila tožeča stranka in ki so bile povzete v ZTI, sta bili med drugim razvidni vsebnost več kot 80 % proteinov sirotke, izračunana na suho snov, in mešanica 75 % beta-laktoglobulina in imunoglobulina ter 25 % drugih proteinov sirotke. Zadevni LGC so bili uvrščeni pod tarifno številko 3504 kombinirane nomenklature iz Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 2, str. 382), kakor je bila spremenjena (v nadaljevanju: nomenklatura). Tarifna številka 3504 nomenklature se med drugim nanaša na „koncentrirane mlečne beljakovine“. ZTI za te tri proizvode so veljale od 13. aprila 1994 do 12. aprila 2000.
            3. Tožeča stranka je leta 1995 pri danskih carinskih organih vložila zahtevek za izdajo ZTI za proizvod LGC 450. Ti organi so tožeči stranki sporočili, da nova ZTI ni bila potrebna, ker je bil proizvod LGC 450 povečini enak proizvodu LGC 472, za katerega je bila ZTI že izdana. Tožeča stranka je umaknila svoj zahtevek. Zato za proizvod LGC 450 ni prejela ZTI.
            4. Tožeča stranka za preostala proizvoda, LGC 131 in 8471, ni vložila zahtevka za izdajo ZTI.
            5. Po analizi vzorca, ki je pokazala nižjo vsebnost proteinov sirotke od prvotno prijavljene (torej vsebnost proteinov sirotke, nižjo od 80 %), so danski carinski organi analizirali vse LGC, ki jih je uvozila tožeča stranka. Na tej podlagi so 27. novembra 2000 odločili, da bodo proizvode LGC 131, 312, 392, 450 in 8471 uvrstili pod tarifno številko 0404 nomenklature in naknadno vknjižili uvozne dajatve za te proizvode. Ta tarifna številka se je med drugim nanašala na „sirotko, koncentrirano ali ne“. V tej odločbi so navedli tudi, da bi, če bi bila vsebnost proteinov sirotke, ki jo je sprva navedla tožeča stranka, resnična (torej vsebnost proteinov sirotke več kot 80 %), zadevne proizvode uvrstili pod tarifno številko 3502 nomenklature. Ta tarifna številka se je med drugim nanašala na „koncentrate dveh ali več proteinov iz sirotke z vsebnostjo 80 mas. % ali več proteinov iz sirotke“. Tako zadevnih proizvodov niso več uvrstili pod tarifno številko 3504 nomenklature.
            6. Potem ko je tožeča stranka ugovarjala tarifni uvrstitvi in uporabljeni metodi analize, so danski carinski organi spremenili svojo metodo in dokončno sklenili, da je bila vsebnost proteinov v LGC, ki jo je tožeča stranka sprva navedla, resnična (torej vsebnost 80 % ali več proteinov iz sirotke, izračunana na suho snov). Odločili so se ponovno preizkusiti uporabljeno tarifno uvrstitev in so svojo odločbo spremenili, tako da so proizvode LGC 131, 312, 392, 450 in 8471 uvrstili pod tarifno številko 3502 nomenklature. Ta sprememba tarifne uvrstitve ni vplivala na njihovo odločitev o naknadni vknjižbi uvoznih dajatev za zadevne proizvode.
            7. Tožeča stranka je 13. junija 2005 pri danskih carinskih organih vložila zahtevek za odpust uvoznih dajatev na podlagi, prvič, člena 220(2)(b) v povezavi s členom 236 in drugič, člena 239 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 4, str. 307, v nadaljevanju: carinski zakonik). Njen zahtevek se je nanašal na uvoz LGC med 1. septembrom 1997 in 2. avgustom 2000, za katere bodisi ZTI nikoli niso bile izdane bodisi je veljavnost predhodno izdanih ZTI ob uvozu potekla. Danski carinski organi so ta zahtevek z odločbo z dne 1. avgusta 2005 zavrnili.
            8. Tožeča stranka je 22. septembra 2005 zoper to odločbo vložila tožbo pri Landsskatteretten (nacionalno davčno sodišče, Danska).
            9. Landsskatteretten je 13. septembra 2007 danskim carinskim organom odredil, naj zahtevek tožeče stranke posredujejo Komisiji Evropskih skupnosti, da bo izdala odločbo. Landsskatteretten je zlasti menil, da glede na okoliščine obravnavanega primera ni bilo mogoče izključiti, da so izpolnjeni pogoji iz člena 220(2)(b) ali člena 239 carinskega zakonika.
            10. Danski carinski organi so 6. oktobra 2008 Komisiji posredovali zahtevek, naj na podlagi člena 220(2)(b) carinskega zakonika odloči, ali je bilo upravičeno, da se naknadna vknjižba uvoznih dajatev ne opravi, in podredno, ali je bil na podlagi člena 239 carinskega zakonika upravičen odpust teh dajatev.
            11. Komisija je s Sklepom C(2010) 7692 final z dne 12. novembra 2010, v katerem je ugotovila, da je bila naknadna vknjižba nekaterih uvoznih dajatev upravičena in da odpust teh dajatev ni bil upravičen (spis REC 03/08) (v nadaljevanju: izpodbijani sklep), prvič, menila, da je bilo na podlagi člena 220(2)(b) carinskega zakonika upravičeno, da se ne opravi naknadna vknjižba uvoznih dajatev za uvoze proizvoda LGC 450 pred 13. aprilom 2000. Glede uvozov ostalih proizvodov – torej LGC 131, 312, 392 in 8471, pa tudi za proizvod LGC 450 uvožen po 13. aprilu 2000 – pa je Komisija menila, da je bila naknadna vknjižba uvoznih dajatev upravičena. Drugič, na podlagi člena 239 carinskega zakonika je menila, da je bil odpust uvoznih dajatev upravičen za uvoze proizvodov LGC 312 in 392 pa tudi za uvoze proizvoda LGC 450 od 13. aprila 2000 dalje. Nasprotno pa je menila, da za uvoze proizvodov LGC 131 in 8471 ni bil upravičen nikakršen odpust uvoznih dajatev. V zvezi s tem je navedla, da ne obstaja nobeden od posebnih položajev v smislu člena 239 carinskega zakonika, ker tožeča stranka ni nikoli zahtevala ZTI za te proizvode.
            Postopek in predlogi strank
            12. Tožeča stranka je 28. januarja 2011 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložila to tožbo.
            13. Na podlagi poročila sodnika poročevalca je Splošno sodišče (drugi senat) odločilo, da začne ustni postopek.
            14. Stranki sta na obravnavi z dne 6. decembra 2012 ustno podali navedbe in odgovorili na vprašanja Splošnega sodišča.
            15. Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:
            – člen 1(2) in (4) izpodbijanega sklepa razglasi za ničen;
            – Komisiji naloži plačilo stroškov.
            16. Komisija Splošnemu sodišču predlaga, naj:
            – tožbo zavrne;
            – tožeči stranki naloži plačilo stroškov.
            Pravo
            17. Uvodoma je treba ugotoviti, da, kot je potrdila tožeča stranka na obravnavi, se s to tožbo predlaga razglasitev ničnosti člena 1(2) in (4) izpodbijanega sklepa v delu, v katerem se nanaša na uvoze proizvodov LGC 131 in 8471.
            18. Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga. Prvi, primarni tožbeni razlog je kršitev členov 220(2)(b) in 236 carinskega zakonika. Drugi, podredni tožbeni razlog je kršitev člena 239 carinskega zakonika.
            19. Splošno sodišče meni, da je treba najprej preučiti prvi tožbeni razlog tožeče stranke.
            20. Tožeča stranka v bistvu trdi, da gre pri uvrstitvi zadevnih LGC pod tarifno številko 3504 nomenklature za napako danskih carinskih organov, ne glede na to, ali so bile za te LGC izdane ZTI.
            21. Komisija izpodbija trditve tožeče stranke. Zlasti navaja, da vsi LGC na splošno z vidika tarifne uvrstitve niso enaki. Trdi tudi, da za proizvoda, na katera se nanaša ta spor, niso bile izdane nobene ZTI. Poleg tega naj uvozi proizvodov LGC 131 in 8471 ne bi bili pogosti. Nazadnje, ne bi naj bila predložena nobena dokumentacija, iz katere bi bilo mogoče sklepati, da opredelitev blaga iz carinske deklaracije ustreza specifikacijam iz nomenklature.
            22. Uvodoma je treba opozoriti, da imata postopka iz členov 220 in 239 carinskega zakonika isti cilj, tj. omejiti naknadno plačilo uvoznih ali izvoznih dajatev na primere, v katerih je to plačilo upravičeno in je skladno s temeljnim načelom, kot je načelo zaupanja v pravo. Poleg tega sta povračilo ali odpust uvoznih ali izvoznih dajatev, ki se lahko odobrita le pod nekaterimi pogoji in v posebej predvidenih primerih, izjema od normalne ureditve uvoza in izvoza, zato je treba določbe o takem povračilu ali odpustu razlagati ozko (glej sklep Sodišča z dne 1. oktobra 2009 v zadevi Agrar-Invest-Tatschl proti Komisiji, C-552/08 P, ZOdl., str. I-9265, točki 52 in 53 ter navedena sodna praksa).
            23. V zvezi s členom 220(2)(b) carinskega zakonika je treba opozoriti, da v skladu s to določbo pristojni organi naknadno ne vknjižijo uvozne dajatve le, če so kumulativno izpolnjeni trije pogoji. Najprej je nujno, da dajatev ni bila zaračunana zaradi napake pristojnih organov, nato, da je napaka, ki so jo storili pristojni organi, taka, da je zavezanec v dobri veri ne more odkriti, in nazadnje, da je zavezanec v zvezi s carinsko deklaracijo upošteval vse določbe, ki jih določajo veljavni predpisi. Če so ti pogoji izpolnjeni, od zavezanca ni mogoče naknadno izterjati dajatev (glej sodbo Sodišča z dne 18. oktobra 2007 v zadevi Agrover, C-173/06, ZOdl., str. I-8783, točka 30 in navedena sodna praksa).
            24. Glede prvega od teh pogojev je treba poudariti, da je cilj člena 220(2)(b) carinskega zakonika varovati legitimno pričakovanje zavezanca glede utemeljenosti vseh dejavnikov, ki se upoštevajo pri odločitvi, ali se carine lahko naknadno izterjajo. Vendar pa ta člen varuje legitimno pričakovanje zavezanca le, če so pristojni organi „sami“ ustvarili podlago za pričakovanje zavezanca. Tako samo napake, ki se lahko očitajo aktivnemu ravnanju pristojnih organov, upravičujejo, da ne pride do naknadne izterjave carine (glej zgoraj v točki 23 navedeno sodbo Agrover, točka 31 in navedena sodna praksa).
            25. Tega pogoja načeloma ni mogoče šteti za izpolnjenega, če so pristojni organi v zmoti zaradi napačnih podatkov, ki jih je navedel izvoznik, katerih resničnosti jim ni treba preverjati. V tem primeru zavezanec nosi tveganje, da se bo trgovinski dokument pri poznejši kontroli izkazal kot ponarejen (glej sodbo Sodišča z dne 14. novembra 2002 v zadevi Ilumitrónica, C-251/00, Recueil, str. I-10433, točki 43 in 44 ter navedena sodna praksa). Nasprotno pa je v skladu s sodno prakso mogoče šteti, da so pristojni organi storili napako, če niso ugovarjali tarifni uvrstitvi blaga, ki jo je navedel gospodarski operater v carinskih deklaracijah, pri čemer so te deklaracije vsebovale vse dejanske podatke in je bilo zato mogoče uporabiti zadevne predpise, tako da med naknadnim nadzorom, ki ga lahko opravijo pristojni organi, ni mogoče odkriti novega elementa. To velja zlasti, če so bile vse carinske deklaracije, ki jih je predložil gospodarski operater, popolne, tako da je v njih zlasti opredeljeno blago v skladu s specifikacijami iz nomenklature ob navajani tarifni številki, in če je bil zadevni uvoz dokaj pogost in je potekal med relativno dolgim obdobjem, ne da bi bil podan ugovor glede tarifne številke (glej sodbo Sodišča z dne 1. aprila 1993 v zadevi Hewlett Packard France, C-250/91, Recueil, str. I-1819, točki 19 in 20 ter navedena sodna praksa).
            26. V obravnavani zadevi je Komisija v izpodbijanem sklepu glede uvozov proizvodov LGC 131 in 8471 menila, da danski carinski organi niso storili nobene napake, ker tožeči stranki ni bila izdana nobena ZTI za te proizvode (točka 31 obrazložitve izpodbijanega sklepa). Komisija je poleg tega ugotovila, da je bila tožeča stranka dobroverna in je v zvezi s carinsko deklaracijo izpolnila vse veljavne predpise (točka 39 obrazložitve izpodbijanega sklepa).
            27. Prvič, takoj je treba zavrniti ugotovitve Komisije, ki jih je navedla v izpodbijanem sklepu in ponovila pred Splošnim sodiščem, da v bistvu zaradi neizdaje ZTI ni bilo mogoče ugotoviti, da so carinski organi storili napako. To, da tožeča stranka ni zahtevala, naj se ji za zadevne proizvode izda ZTI, namreč ne pomeni, da carinski organi niso storili napake. Kakršnakoli drugačna razlaga bi členu 220(2)(b) carinskega zakonika odvzela smisel. Poleg tega je bilo v sodni praksi priznano, da carinski organi lahko storijo napako v primerih, v katerih tožeča stranka ni imela ali ni zahtevala ZTI (sodba Sodišča z dne 22. oktobra 1987 v zadevi Foto-Frost, 314/85, Recueil, str. 4199).
            28. Drugič, navesti je treba, da, kot je razvidno iz izpodbijanega sklepa, so danski carinski organi ob izdaji ZTI storili napako glede tarifne uvrstitve (točki 24 in 33 izpodbijanega sklepa).
            29. Tretjič, Komisija v točki 45 obrazložitve izpodbijanega sklepa navaja, da so danski carinski organi že od novembra leta 1999 – torej pred koncem obdobja spornega uvažanja proizvodov LGC 131 in 8471, ki je trajalo od 1. septembra 1997 do 2. avgusta 2000 – vedeli, da so bili proizvodi, za katere so bile izdane ZTI, uvrščeni pod napačno tarifno številko, vendar teh ZTI niso preklicali. Iz izpodbijanega sklepa je razvidno tudi, da so danski carinski organi opravili analizo proizvodov, za katere je bila izdana ZTI, in tudi proizvoda LGC 131, za katerega ZTI ni bila izdana (točki 9 in 10 obrazložitve izpodbijanega sklepa). Zato so danski carinski organi že od novembra leta 1999 vedeli, da je bil eden od dveh zadevnih proizvodov uvrščen pod napačno tarifno številko. Vseeno pa so postopek za izterjavo začeli šele 27. novembra 2000 (točka 13 obrazložitve izpodbijanega sklepa). Prav tako niso preklicali takrat veljavnih ZTI, ki so potekle 12. aprila 2000, čeprav bi to lahko storili. Poleg tega je treba opozoriti, da je tožeča stranka med novembrom leta 1999 in novembrom leta 2000 pod tarifno številko 3504 nomenklature uvozila približno 240 ton proizvoda LGC 131 v trinajstih operacijah uvoza in 40 ton proizvoda LGC 8471 v dveh operacijah uvoza, čeprav so danski carinski organi že vedeli, da je bila tarifna uvrstitev LGC na splošno in zlasti proizvoda LGC 131 napačna. Nazadnje, v zvezi s proizvodom LGC 131 je treba posebej navesti, da je v nasprotju s tem, kar je navedeno v pisanjih Komisije, tožeča stranka med obdobjem spornega uvoza uvozila velike količine tega proizvoda, saj gre za več sto ton in za 45 operacij uvoza. Dodati je treba, da se stranki, kot je bilo potrjeno na obravnavi, strinjata glede tega, da zadevni proizvodi zato, ker so bili sestavljeni iz proteinov sirotke, niso mogli biti uvrščeni pod tarifno številko 3504 nomenklature, kar so danski carinski organi vseeno navedli v ZTI. Danski carinski organi so to sicer priznali, saj so v njihovi odločbi z dne 27. novembra 2000 o naknadni vknjižbi uvoznih dajatev navedli, da „je bila oznaka blaga 3504 […] [izključena], ker [ni šlo] za mlečne beljakovine ampak za proteine sirotke“. Zato bi ob upoštevanju opisa zadevnih proizvodov v carinskih deklaracijah, v katerih je bil izrecno naveden protein sirotke, in sicer „laktoglobulin“, carinski organi morali odkriti napako pri tarifni uvrstitvi.
            30. Četrtič, navesti je treba, da niti danski carinski organi niti Komisija v izpodbijanem sklepu niso podvomili o popolnosti katerekoli od carinskih deklaracij, ki jih je predložila tožeča s tranka. Natančneje, Komisija je v izpodbijanem sklepu navedla, da je „iz zahtevka […] razvidno, da je treba za zadevno osebo šteti, da je ravnala dobroverno in je spoštovala vse veljavne predpise v zvezi s carinsko deklaracijo“ (točka 39 obrazložitve izpodbijanega sklepa). Navedba v pisanjih Komisije, da „opis blaga v deklaraciji ni bil popoln“, tako ni podprta v izpodbijanem sklepu. Komisija na obravnavi tudi ni mogla navesti pravne podlage, na podlagi katere bi bilo mogoče sklepati, da carinske deklaracije, ki jih je predložila tožeča stranka, niso bile popolne. Poleg tega je treba glede navedbe Komisije, da tožeča stranka v zvezi s proizvodoma LGC 131 in 8471 ni predložila nobene tehnične dokumentacije, na podlagi katere bi bilo mogoče določiti tarifno uvrstitev zanju, opozoriti, da je bil LGC 131 eden od proizvodov, na katerih so danski carinski organi leta 1999 opravili tehnično analizo (točka 9 obrazložitve izpodbijanega sklepa). Prav tako ni sporno, da so danski carinski organi proizvoda LGC 131 in 8471 po kontroli uvrstili pod isto tarifno številko kot druge LGC, torej tudi tiste, za katere je bila izdana ZTI. Nazadnje je treba opozoriti, da se stranki strinjata glede tega, da zadevni proizvodi zato, ker so bili sestavljeni iz proteinov sirotke, niso mogli biti uvrščeni pod tarifno številko 3504 nomenklature. Zato je treba šteti, da je bil opis blaga v uvoznih deklaracijah tožeče stranke, in sicer z izrazom „laktoglobulin“, ki je protein sirotke, dovolj natančen, da bi danski carinski organi lahko ugotovili vsaj to, da zadevnih proizvodov ni bilo mogoče uvrstiti pod to tarifno številko.
            31. Petič, danski carinski organi so v telefonskem pogovoru s tožečo stranko 2. novembra 1995 pojasnili, da za neki proizvod, LGC 450, ki je bil, kot je bilo mogoče razbrati iz zahtevka tožeče stranke, „v veliki meri enak“ drugemu proizvodu, za katerega je bila izdana ZTI, in sicer LGC 472, ni bilo treba pridobiti ZTI. Obstoj tega telefonskega pogovora je potrjen v dopisu, ki ga je tožeča stranka 3. novembra 1995 naslovila na danske carinske organe, pri čemer vsebina tega dopisa pozneje ni bila izpodbijana, kot je navedla Komisija v točki 35 obrazložitve izpodbijanega sklepa. Tudi sami carinski organi v njihovem zahtevku, ki so ga posredovali Komisiji, ob povzemanju trditev tožeče stranke, ki jih je podala pred njimi, omenjajo obstoj in vsebino tega telefonskega pogovora. Poleg tega je Komisija na podlagi te dejanske situacije v isti točki obrazložitve izpodbijanega sklepa ugotovila, da so danski carinski organi storili napako v zvezi z uvozom proizvoda LGC 450 pred 13. aprilom 2000.
            32. Komisija v zvezi s proizvodi, na katere se nanaša ta spor, v točki 24 izpodbijanega sklepa navaja, da bi bila v skladu z zahtevkom danskih carinskih organov neknjiženje in odpust uvoznih dajatev upravičena, če „bi bili proizvodi, za katere ne velja nobena ZTI, z vidika tarifne uvrstitve enaki proizvodom, za katere je bila izdana ZTI“. Komisija te dejanske ugotovitve v izpodbijanem sklepu ni ovrgla.
            33. Poleg tega je treba poudariti, da so bili ne glede na to, katero tarifno številko bi danski carinski organi navedli v zahtevku za izterjavo, vsi LGC vedno uvrščeni pod isto tarifno številko. Na podlagi tega je mogoče sklepati, da so danski carinski organi proizvoda LGC 131 in 8471 z vidika tarifne uvrstitve šteli za enaka drugim uvoženim LGC, tudi tistim, za katere je bila izdana ZTI. Ta presoja je podprta tudi z zahtevkom, ki so ga danski carinski organi posredovali Komisiji, v katerem je bilo natančno navedeno, da „je bila v vseh vzorcih celotna vsebnost proteinov vsaj 80 mas. %, računano na suho snov“, ali da so bili zadevni proizvodi sestavljeni iz koncentratov več proteinov sirotke, z več kot 80 % mas. proteinov sirotke. To dejansko ugotovitev je navedlo tudi Landsskatteretten v odločbi z dne 13. septembra 2007. Ob upoštevanju pojasnil, ki sta jih navedli stranki v njunih pisanjih, pa se za tarifno uvrstitev zadevnih proizvodov razlikuje izključno med proizvodi, ki vsebujejo več kot 80 % proteinov sirotke, in proizvodi, ki vsebujejo manj kot 80 % proteinov sirotke. Zato so bili zadevni proizvodi na podlagi pojasnil danskih carinskih organov z vidika tarifne uvrstitve dejansko enaki, kar je Komisija priznala na obravnavi. Natančneje, Komisija na obravnavi ni mogla navesti upoštevnih elementov razlikovanja med zadevnimi LGC, na podlagi katerih bi bilo mogoče sklepati, da ti LGC niso bili blago iste vrste v smislu carinskih predpisov (sodba Sodišča z dne 2. decembra 2010 v zadevi Schenker, C-199/09, ZOdl., str. I-12311, točka 24). Komisija ni poleg tega nikoli ovrgla trditve danskih carinskih organov glede enakosti zadevnih proizvodov z vidika tarifne uvrstitve niti ni zahtevala dodatnih informacij. V zvezi s tem je treba poudariti, da na podlagi člena 871(5) Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 6, str. 3) velja, da če se izkaže, da podatki, ki jih je posredovala država članica, niso zadostni, da Komisija ob celotnem poznavanju stvari odloči o predloženem primeru, lahko ta od te države članice ali od katerekoli druge države članice zahteva predložitev dodatnih podatkov. Na podlagi zgoraj navedenega je mogoče ugotoviti, da je v obravnavani zadevi tožeča stranka lahko menila, da je treba proizvoda LGC 131 in 8471, čeprav zanju ni bila izdana ZTI, uvrstiti v isto tarifno številko kot proizvode, za katere je bila ali je bila nekoč izdana ZTI.
            34. Ob upoštevanju vseh teh elementov je treba ugotoviti, da so danski carinski organi storili napako v smislu člena 220(2)(b) carinskega zakonika glede tarifne uvrstitve proizvodov LGC 131 in 8471. Izpodbijan sklep je torej glede tega nezakonit, ker temelji na neobstoju te napake.
            35. Zato je treba sprejeti prvi tožbeni razlog in posledično razglasiti ničnost člena 1(2) in (4) izpodbijanega sklepa v delu, v katerem se nanaša na uvoze proizvodov LGC 131 in 8471, ne da bi bilo treba preučiti drugi tožbeni razlog, ki ga je podredno navedla tožeča stranka.
            Stroški
            36. V skladu s členom 87(2) Poslovnika Splošnega sodišča se neuspeli stranki naloži plačilo stroškov, če so bili ti priglašeni. Komisija ni uspela, zato se ji v skladu s predlogi tožeče stranke naloži plačilo stroškov.

            Izrek
            Iz teh razlogov je
            SPLOŠNO SODIŠČE (drugi senat)
            razsodilo:
            1. Člen 1(2) in (4) Sklepa C(2010) 7692 final Komisije z dne 12. novembra 2010, v katerem je bilo ugotovljeno, da je bila naknadna vknjižba nekaterih uvoznih dajatev upravičena in da odpust teh dajatev ni bil upravičen (spis REC 03/08), se razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na uvoze koncentriranega laktoglobulina 131 in 8471.
            2. Evropska komisija nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila družba Recombined Dairy System A/S.

    ---documentbreak---

         SODBA SPLOŠNEGA SODIŠČA (drugi senat)
      z dne 5. junija 2013 (
            *1
         )
      „Carinska unija — Uvoz koncentriranega laktoglobulina s poreklom iz Nove Zelandije — Naknadna izterjava uvoznih dajatev — Zahtevek za odpust uvoznih dajatev — Člena 220(2)(b) in 236 Uredbe (EGS) št. 2913/92“
      V zadevi T-65/11,

         Recombined Dairy System A/S s sedežem v Horsensu (Danska), ki jo zastopata T. Kristjánsson in T. Gønge, odvetnika,
      tožeča stranka,
      proti

         Evropski komisiji, ki jo zastopajo A.-M. Caeiros, L. Keppenne in B.-R. Killmann, zastopniki, skupaj s P. Dyrbergom, odvetnikom,
      tožena stranka,
      zaradi predloga za razglasitev delne ničnosti Sklepa C(2010) 7692 final Komisije z dne 12. novembra 2010, v katerem je bilo ugotovljeno, da je bila naknadna vknjižba nekaterih uvoznih dajatev upravičena in da odpust teh dajatev ni bil upravičen (spis REC 03/08),
      SPLOŠNO SODIŠČE (drugi senat),
      v sestavi N. J. Forwood, predsednik, F. Dehousse (poročevalec) in J. Schwarcz, sodnika,
      sodna tajnica: C. Kristensen, administratorka,
      na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 6. decembra 2012
      izreka naslednjo

         Sodbo

         Dejansko stanje

               1

               Tožeča stranka, družba Recombined Dairy System A/S, je v Evropsko unijo uvozila koncentriran laktoglobulin (v nadaljevanju: LGC) s poreklom iz Nove Zelandije. Obstaja več oblik LGC, ki se razlikujejo po vsebnosti proteinov sirotke.

               2

               Tožeča stranka je v letih 1993 in 1994 pri danskih carinskih organih vložila zahtevke za izdajo zavezujočih tarifnih informacij (v nadaljevanju: ZTI) za deset oblik LGC, med njimi tudi za LGC 312, 392 in 472. ZTI za te tri proizvode so bile tožeči stranki posredovane na podlagi prejetih informacij in ne da bi bila opravljena analiza proizvodov. Iz informacij, ki jih je predložila tožeča stranka in ki so bile povzete v ZTI, sta bili med drugim razvidni vsebnost več kot 80 % proteinov sirotke, izračunana na suho snov, in mešanica 75 % beta-laktoglobulina in imunoglobulina ter 25 % drugih proteinov sirotke. Zadevni LGC so bili uvrščeni pod tarifno številko 3504 kombinirane nomenklature iz Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 2, str. 382), kakor je bila spremenjena (v nadaljevanju: nomenklatura). Tarifna številka 3504 nomenklature se med drugim nanaša na „koncentrirane mlečne beljakovine“. ZTI za te tri proizvode so veljale od 13. aprila 1994 do 12. aprila 2000.

               3

               Tožeča stranka je leta 1995 pri danskih carinskih organih vložila zahtevek za izdajo ZTI za proizvod LGC 450. Ti organi so tožeči stranki sporočili, da nova ZTI ni bila potrebna, ker je bil proizvod LGC 450 povečini enak proizvodu LGC 472, za katerega je bila ZTI že izdana. Tožeča stranka je umaknila svoj zahtevek. Zato za proizvod LGC 450 ni prejela ZTI.

               4

               Tožeča stranka za preostala proizvoda, LGC 131 in 8471, ni vložila zahtevka za izdajo ZTI.

               5

               Po analizi vzorca, ki je pokazala nižjo vsebnost proteinov sirotke od prvotno prijavljene (torej vsebnost proteinov sirotke, nižjo od 80 %), so danski carinski organi analizirali vse LGC, ki jih je uvozila tožeča stranka. Na tej podlagi so 27. novembra 2000 odločili, da bodo proizvode LGC 131, 312, 392, 450 in 8471 uvrstili pod tarifno številko 0404 nomenklature in naknadno vknjižili uvozne dajatve za te proizvode. Ta tarifna številka se je med drugim nanašala na „sirotko, koncentrirano ali ne“. V tej odločbi so navedli tudi, da bi, če bi bila vsebnost proteinov sirotke, ki jo je sprva navedla tožeča stranka, resnična (torej vsebnost proteinov sirotke več kot 80 %), zadevne proizvode uvrstili pod tarifno številko 3502 nomenklature. Ta tarifna številka se je med drugim nanašala na „koncentrate dveh ali več proteinov iz sirotke z vsebnostjo 80 mas. % ali več proteinov iz sirotke“. Tako zadevnih proizvodov niso več uvrstili pod tarifno številko 3504 nomenklature.

               6

               Potem ko je tožeča stranka ugovarjala tarifni uvrstitvi in uporabljeni metodi analize, so danski carinski organi spremenili svojo metodo in dokončno sklenili, da je bila vsebnost proteinov v LGC, ki jo je tožeča stranka sprva navedla, resnična (torej vsebnost 80 % ali več proteinov iz sirotke, izračunana na suho snov). Odločili so se ponovno preizkusiti uporabljeno tarifno uvrstitev in so svojo odločbo spremenili, tako da so proizvode LGC 131, 312, 392, 450 in 8471 uvrstili pod tarifno številko 3502 nomenklature. Ta sprememba tarifne uvrstitve ni vplivala na njihovo odločitev o naknadni vknjižbi uvoznih dajatev za zadevne proizvode.

               7

               Tožeča stranka je 13. junija 2005 pri danskih carinskih organih vložila zahtevek za odpust uvoznih dajatev na podlagi, prvič, člena 220(2)(b) v povezavi s členom 236 in drugič, člena 239 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 4, str. 307, v nadaljevanju: carinski zakonik). Njen zahtevek se je nanašal na uvoz LGC med 1. septembrom 1997 in 2. avgustom 2000, za katere bodisi ZTI nikoli niso bile izdane bodisi je veljavnost predhodno izdanih ZTI ob uvozu potekla. Danski carinski organi so ta zahtevek z odločbo z dne 1. avgusta 2005 zavrnili.

               8

               Tožeča stranka je 22. septembra 2005 zoper to odločbo vložila tožbo pri Landsskatteretten (nacionalno davčno sodišče, Danska).

               9

               Landsskatteretten je 13. septembra 2007 danskim carinskim organom odredil, naj zahtevek tožeče stranke posredujejo Komisiji Evropskih skupnosti, da bo izdala odločbo. Landsskatteretten je zlasti menil, da glede na okoliščine obravnavanega primera ni bilo mogoče izključiti, da so izpolnjeni pogoji iz člena 220(2)(b) ali člena 239 carinskega zakonika.

               10

               Danski carinski organi so 6. oktobra 2008 Komisiji posredovali zahtevek, naj na podlagi člena 220(2)(b) carinskega zakonika odloči, ali je bilo upravičeno, da se naknadna vknjižba uvoznih dajatev ne opravi, in podredno, ali je bil na podlagi člena 239 carinskega zakonika upravičen odpust teh dajatev.

               11

               Komisija je s Sklepom C(2010) 7692 final z dne 12. novembra 2010, v katerem je ugotovila, da je bila naknadna vknjižba nekaterih uvoznih dajatev upravičena in da odpust teh dajatev ni bil upravičen (spis REC 03/08) (v nadaljevanju: izpodbijani sklep), prvič, menila, da je bilo na podlagi člena 220(2)(b) carinskega zakonika upravičeno, da se ne opravi naknadna vknjižba uvoznih dajatev za uvoze proizvoda LGC 450 pred 13. aprilom 2000. Glede uvozov ostalih proizvodov – torej LGC 131, 312, 392 in 8471, pa tudi za proizvod LGC 450 uvožen po 13. aprilu 2000 – pa je Komisija menila, da je bila naknadna vknjižba uvoznih dajatev upravičena. Drugič, na podlagi člena 239 carinskega zakonika je menila, da je bil odpust uvoznih dajatev upravičen za uvoze proizvodov LGC 312 in 392 pa tudi za uvoze proizvoda LGC 450 od 13. aprila 2000 dalje. Nasprotno pa je menila, da za uvoze proizvodov LGC 131 in 8471 ni bil upravičen nikakršen odpust uvoznih dajatev. V zvezi s tem je navedla, da ne obstaja nobeden od posebnih položajev v smislu člena 239 carinskega zakonika, ker tožeča stranka ni nikoli zahtevala ZTI za te proizvode.

         Postopek in predlogi strank

               12

               Tožeča stranka je 28. januarja 2011 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložila to tožbo.

               13

               Na podlagi poročila sodnika poročevalca je Splošno sodišče (drugi senat) odločilo, da začne ustni postopek.

               14

               Stranki sta na obravnavi z dne 6. decembra 2012 ustno podali navedbe in odgovorili na vprašanja Splošnega sodišča.

               15

               Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                        —

                        člen 1(2) in (4) izpodbijanega sklepa razglasi za ničen;

                        —

                        Komisiji naloži plačilo stroškov.

               16

               Komisija Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                        —

                        tožbo zavrne;

                        —

                        tožeči stranki naloži plačilo stroškov.

         Pravo

               17

               Uvodoma je treba ugotoviti, da, kot je potrdila tožeča stranka na obravnavi, se s to tožbo predlaga razglasitev ničnosti člena 1(2) in (4) izpodbijanega sklepa v delu, v katerem se nanaša na uvoze proizvodov LGC 131 in 8471.

               18

               Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga. Prvi, primarni tožbeni razlog je kršitev členov 220(2)(b) in 236 carinskega zakonika. Drugi, podredni tožbeni razlog je kršitev člena 239 carinskega zakonika.

               19

               Splošno sodišče meni, da je treba najprej preučiti prvi tožbeni razlog tožeče stranke.

               20

               Tožeča stranka v bistvu trdi, da gre pri uvrstitvi zadevnih LGC pod tarifno številko 3504 nomenklature za napako danskih carinskih organov, ne glede na to, ali so bile za te LGC izdane ZTI.

               21

               Komisija izpodbija trditve tožeče stranke. Zlasti navaja, da vsi LGC na splošno z vidika tarifne uvrstitve niso enaki. Trdi tudi, da za proizvoda, na katera se nanaša ta spor, niso bile izdane nobene ZTI. Poleg tega naj uvozi proizvodov LGC 131 in 8471 ne bi bili pogosti. Nazadnje, ne bi naj bila predložena nobena dokumentacija, iz katere bi bilo mogoče sklepati, da opredelitev blaga iz carinske deklaracije ustreza specifikacijam iz nomenklature.

               22

               Uvodoma je treba opozoriti, da imata postopka iz členov 220 in 239 carinskega zakonika isti cilj, tj. omejiti naknadno plačilo uvoznih ali izvoznih dajatev na primere, v katerih je to plačilo upravičeno in je skladno s temeljnim načelom, kot je načelo zaupanja v pravo. Poleg tega sta povračilo ali odpust uvoznih ali izvoznih dajatev, ki se lahko odobrita le pod nekaterimi pogoji in v posebej predvidenih primerih, izjema od normalne ureditve uvoza in izvoza, zato je treba določbe o takem povračilu ali odpustu razlagati ozko (glej sklep Sodišča z dne 1. oktobra 2009 v zadevi Agrar-Invest-Tatschl proti Komisiji, C-552/08 P, ZOdl., str. I-9265, točki 52 in 53 ter navedena sodna praksa).

               23

               V zvezi s členom 220(2)(b) carinskega zakonika je treba opozoriti, da v skladu s to določbo pristojni organi naknadno ne vknjižijo uvozne dajatve le, če so kumulativno izpolnjeni trije pogoji. Najprej je nujno, da dajatev ni bila zaračunana zaradi napake pristojnih organov, nato, da je napaka, ki so jo storili pristojni organi, taka, da je zavezanec v dobri veri ne more odkriti, in nazadnje, da je zavezanec v zvezi s carinsko deklaracijo upošteval vse določbe, ki jih določajo veljavni predpisi. Če so ti pogoji izpolnjeni, od zavezanca ni mogoče naknadno izterjati dajatev (glej sodbo Sodišča z dne 18. oktobra 2007 v zadevi Agrover, C-173/06, ZOdl., str. I-8783, točka 30 in navedena sodna praksa).

               24

               Glede prvega od teh pogojev je treba poudariti, da je cilj člena 220(2)(b) carinskega zakonika varovati legitimno pričakovanje zavezanca glede utemeljenosti vseh dejavnikov, ki se upoštevajo pri odločitvi, ali se carine lahko naknadno izterjajo. Vendar pa ta člen varuje legitimno pričakovanje zavezanca le, če so pristojni organi „sami“ ustvarili podlago za pričakovanje zavezanca. Tako samo napake, ki se lahko očitajo aktivnemu ravnanju pristojnih organov, upravičujejo, da ne pride do naknadne izterjave carine (glej zgoraj v točki 23 navedeno sodbo Agrover, točka 31 in navedena sodna praksa).

               25

               Tega pogoja načeloma ni mogoče šteti za izpolnjenega, če so pristojni organi v zmoti zaradi napačnih podatkov, ki jih je navedel izvoznik, katerih resničnosti jim ni treba preverjati. V tem primeru zavezanec nosi tveganje, da se bo trgovinski dokument pri poznejši kontroli izkazal kot ponarejen (glej sodbo Sodišča z dne 14. novembra 2002 v zadevi Ilumitrónica, C-251/00, Recueil, str. I-10433, točki 43 in 44 ter navedena sodna praksa). Nasprotno pa je v skladu s sodno prakso mogoče šteti, da so pristojni organi storili napako, če niso ugovarjali tarifni uvrstitvi blaga, ki jo je navedel gospodarski operater v carinskih deklaracijah, pri čemer so te deklaracije vsebovale vse dejanske podatke in je bilo zato mogoče uporabiti zadevne predpise, tako da med naknadnim nadzorom, ki ga lahko opravijo pristojni organi, ni mogoče odkriti novega elementa. To velja zlasti, če so bile vse carinske deklaracije, ki jih je predložil gospodarski operater, popolne, tako da je v njih zlasti opredeljeno blago v skladu s specifikacijami iz nomenklature ob navajani tarifni številki, in če je bil zadevni uvoz dokaj pogost in je potekal med relativno dolgim obdobjem, ne da bi bil podan ugovor glede tarifne številke (glej sodbo Sodišča z dne 1. aprila 1993 v zadevi Hewlett Packard France, C-250/91, Recueil, str. I-1819, točki 19 in 20 ter navedena sodna praksa).

               26

               V obravnavani zadevi je Komisija v izpodbijanem sklepu glede uvozov proizvodov LGC 131 in 8471 menila, da danski carinski organi niso storili nobene napake, ker tožeči stranki ni bila izdana nobena ZTI za te proizvode (točka 31 obrazložitve izpodbijanega sklepa). Komisija je poleg tega ugotovila, da je bila tožeča stranka dobroverna in je v zvezi s carinsko deklaracijo izpolnila vse veljavne predpise (točka 39 obrazložitve izpodbijanega sklepa).

               27

               Prvič, takoj je treba zavrniti ugotovitve Komisije, ki jih je navedla v izpodbijanem sklepu in ponovila pred Splošnim sodiščem, da v bistvu zaradi neizdaje ZTI ni bilo mogoče ugotoviti, da so carinski organi storili napako. To, da tožeča stranka ni zahtevala, naj se ji za zadevne proizvode izda ZTI, namreč ne pomeni, da carinski organi niso storili napake. Kakršnakoli drugačna razlaga bi členu 220(2)(b) carinskega zakonika odvzela smisel. Poleg tega je bilo v sodni praksi priznano, da carinski organi lahko storijo napako v primerih, v katerih tožeča stranka ni imela ali ni zahtevala ZTI (sodba Sodišča z dne 22. oktobra 1987 v zadevi Foto-Frost, 314/85, Recueil, str. 4199).

               28

               Drugič, navesti je treba, da, kot je razvidno iz izpodbijanega sklepa, so danski carinski organi ob izdaji ZTI storili napako glede tarifne uvrstitve (točki 24 in 33 izpodbijanega sklepa).

               29

               Tretjič, Komisija v točki 45 obrazložitve izpodbijanega sklepa navaja, da so danski carinski organi že od novembra leta 1999 – torej pred koncem obdobja spornega uvažanja proizvodov LGC 131 in 8471, ki je trajalo od 1. septembra 1997 do 2. avgusta 2000 – vedeli, da so bili proizvodi, za katere so bile izdane ZTI, uvrščeni pod napačno tarifno številko, vendar teh ZTI niso preklicali. Iz izpodbijanega sklepa je razvidno tudi, da so danski carinski organi opravili analizo proizvodov, za katere je bila izdana ZTI, in tudi proizvoda LGC 131, za katerega ZTI ni bila izdana (točki 9 in 10 obrazložitve izpodbijanega sklepa). Zato so danski carinski organi že od novembra leta 1999 vedeli, da je bil eden od dveh zadevnih proizvodov uvrščen pod napačno tarifno številko. Vseeno pa so postopek za izterjavo začeli šele 27. novembra 2000 (točka 13 obrazložitve izpodbijanega sklepa). Prav tako niso preklicali takrat veljavnih ZTI, ki so potekle 12. aprila 2000, čeprav bi to lahko storili. Poleg tega je treba opozoriti, da je tožeča stranka med novembrom leta 1999 in novembrom leta 2000 pod tarifno številko 3504 nomenklature uvozila približno 240 ton proizvoda LGC 131 v trinajstih operacijah uvoza in 40 ton proizvoda LGC 8471 v dveh operacijah uvoza, čeprav so danski carinski organi že vedeli, da je bila tarifna uvrstitev LGC na splošno in zlasti proizvoda LGC 131 napačna. Nazadnje, v zvezi s proizvodom LGC 131 je treba posebej navesti, da je v nasprotju s tem, kar je navedeno v pisanjih Komisije, tožeča stranka med obdobjem spornega uvoza uvozila velike količine tega proizvoda, saj gre za več sto ton in za 45 operacij uvoza. Dodati je treba, da se stranki, kot je bilo potrjeno na obravnavi, strinjata glede tega, da zadevni proizvodi zato, ker so bili sestavljeni iz proteinov sirotke, niso mogli biti uvrščeni pod tarifno številko 3504 nomenklature, kar so danski carinski organi vseeno navedli v ZTI. Danski carinski organi so to sicer priznali, saj so v njihovi odločbi z dne 27. novembra 2000 o naknadni vknjižbi uvoznih dajatev navedli, da „je bila oznaka blaga 3504 […] [izključena], ker [ni šlo] za mlečne beljakovine ampak za proteine sirotke“. Zato bi ob upoštevanju opisa zadevnih proizvodov v carinskih deklaracijah, v katerih je bil izrecno naveden protein sirotke, in sicer „laktoglobulin“, carinski organi morali odkriti napako pri tarifni uvrstitvi.

               30

               Četrtič, navesti je treba, da niti danski carinski organi niti Komisija v izpodbijanem sklepu niso podvomili o popolnosti katerekoli od carinskih deklaracij, ki jih je predložila tožeča stranka. Natančneje, Komisija je v izpodbijanem sklepu navedla, da je „iz zahtevka […] razvidno, da je treba za zadevno osebo šteti, da je ravnala dobroverno in je spoštovala vse veljavne predpise v zvezi s carinsko deklaracijo“ (točka 39 obrazložitve izpodbijanega sklepa). Navedba v pisanjih Komisije, da „opis blaga v deklaraciji ni bil popoln“, tako ni podprta v izpodbijanem sklepu. Komisija na obravnavi tudi ni mogla navesti pravne podlage, na podlagi katere bi bilo mogoče sklepati, da carinske deklaracije, ki jih je predložila tožeča stranka, niso bile popolne. Poleg tega je treba glede navedbe Komisije, da tožeča stranka v zvezi s proizvodoma LGC 131 in 8471 ni predložila nobene tehnične dokumentacije, na podlagi katere bi bilo mogoče določiti tarifno uvrstitev zanju, opozoriti, da je bil LGC 131 eden od proizvodov, na katerih so danski carinski organi leta 1999 opravili tehnično analizo (točka 9 obrazložitve izpodbijanega sklepa). Prav tako ni sporno, da so danski carinski organi proizvoda LGC 131 in 8471 po kontroli uvrstili pod isto tarifno številko kot druge LGC, torej tudi tiste, za katere je bila izdana ZTI. Nazadnje je treba opozoriti, da se stranki strinjata glede tega, da zadevni proizvodi zato, ker so bili sestavljeni iz proteinov sirotke, niso mogli biti uvrščeni pod tarifno številko 3504 nomenklature. Zato je treba šteti, da je bil opis blaga v uvoznih deklaracijah tožeče stranke, in sicer z izrazom „laktoglobulin“, ki je protein sirotke, dovolj natančen, da bi danski carinski organi lahko ugotovili vsaj to, da zadevnih proizvodov ni bilo mogoče uvrstiti pod to tarifno številko.

               31

               Petič, danski carinski organi so v telefonskem pogovoru s tožečo stranko 2. novembra 1995 pojasnili, da za neki proizvod, LGC 450, ki je bil, kot je bilo mogoče razbrati iz zahtevka tožeče stranke, „v veliki meri enak“ drugemu proizvodu, za katerega je bila izdana ZTI, in sicer LGC 472, ni bilo treba pridobiti ZTI. Obstoj tega telefonskega pogovora je potrjen v dopisu, ki ga je tožeča stranka 3. novembra 1995 naslovila na danske carinske organe, pri čemer vsebina tega dopisa pozneje ni bila izpodbijana, kot je navedla Komisija v točki 35 obrazložitve izpodbijanega sklepa. Tudi sami carinski organi v njihovem zahtevku, ki so ga posredovali Komisiji, ob povzemanju trditev tožeče stranke, ki jih je podala pred njimi, omenjajo obstoj in vsebino tega telefonskega pogovora. Poleg tega je Komisija na podlagi te dejanske situacije v isti točki obrazložitve izpodbijanega sklepa ugotovila, da so danski carinski organi storili napako v zvezi z uvozom proizvoda LGC 450 pred 13. aprilom 2000.

               32

               Komisija v zvezi s proizvodi, na katere se nanaša ta spor, v točki 24 izpodbijanega sklepa navaja, da bi bila v skladu z zahtevkom danskih carinskih organov neknjiženje in odpust uvoznih dajatev upravičena, če „bi bili proizvodi, za katere ne velja nobena ZTI, z vidika tarifne uvrstitve enaki proizvodom, za katere je bila izdana ZTI“. Komisija te dejanske ugotovitve v izpodbijanem sklepu ni ovrgla.

               33

               Poleg tega je treba poudariti, da so bili ne glede na to, katero tarifno številko bi danski carinski organi navedli v zahtevku za izterjavo, vsi LGC vedno uvrščeni pod isto tarifno številko. Na podlagi tega je mogoče sklepati, da so danski carinski organi proizvoda LGC 131 in 8471 z vidika tarifne uvrstitve šteli za enaka drugim uvoženim LGC, tudi tistim, za katere je bila izdana ZTI. Ta presoja je podprta tudi z zahtevkom, ki so ga danski carinski organi posredovali Komisiji, v katerem je bilo natančno navedeno, da „je bila v vseh vzorcih celotna vsebnost proteinov vsaj 80 mas. %, računano na suho snov“, ali da so bili zadevni proizvodi sestavljeni iz koncentratov več proteinov sirotke, z več kot 80 % mas. proteinov sirotke. To dejansko ugotovitev je navedlo tudi Landsskatteretten v odločbi z dne 13. septembra 2007. Ob upoštevanju pojasnil, ki sta jih navedli stranki v njunih pisanjih, pa se za tarifno uvrstitev zadevnih proizvodov razlikuje izključno med proizvodi, ki vsebujejo več kot 80 % proteinov sirotke, in proizvodi, ki vsebujejo manj kot 80 % proteinov sirotke. Zato so bili zadevni proizvodi na podlagi pojasnil danskih carinskih organov z vidika tarifne uvrstitve dejansko enaki, kar je Komisija priznala na obravnavi. Natančneje, Komisija na obravnavi ni mogla navesti upoštevnih elementov razlikovanja med zadevnimi LGC, na podlagi katerih bi bilo mogoče sklepati, da ti LGC niso bili blago iste vrste v smislu carinskih predpisov (sodba Sodišča z dne 2. decembra 2010 v zadevi Schenker, C-199/09, ZOdl., str. I-12311, točka 24). Komisija ni poleg tega nikoli ovrgla trditve danskih carinskih organov glede enakosti zadevnih proizvodov z vidika tarifne uvrstitve niti ni zahtevala dodatnih informacij. V zvezi s tem je treba poudariti, da na podlagi člena 871(5) Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 6, str. 3) velja, da če se izkaže, da podatki, ki jih je posredovala država članica, niso zadostni, da Komisija ob celotnem poznavanju stvari odloči o predloženem primeru, lahko ta od te države članice ali od katerekoli druge države članice zahteva predložitev dodatnih podatkov. Na podlagi zgoraj navedenega je mogoče ugotoviti, da je v obravnavani zadevi tožeča stranka lahko menila, da je treba proizvoda LGC 131 in 8471, čeprav zanju ni bila izdana ZTI, uvrstiti v isto tarifno številko kot proizvode, za katere je bila ali je bila nekoč izdana ZTI.

               34

               Ob upoštevanju vseh teh elementov je treba ugotoviti, da so danski carinski organi storili napako v smislu člena 220(2)(b) carinskega zakonika glede tarifne uvrstitve proizvodov LGC 131 in 8471. Izpodbijan sklep je torej glede tega nezakonit, ker temelji na neobstoju te napake.

               35

               Zato je treba sprejeti prvi tožbeni razlog in posledično razglasiti ničnost člena 1(2) in (4) izpodbijanega sklepa v delu, v katerem se nanaša na uvoze proizvodov LGC 131 in 8471, ne da bi bilo treba preučiti drugi tožbeni razlog, ki ga je podredno navedla tožeča stranka.

         Stroški

               36

               V skladu s členom 87(2) Poslovnika Splošnega sodišča se neuspeli stranki naloži plačilo stroškov, če so bili ti priglašeni. Komisija ni uspela, zato se ji v skladu s predlogi tožeče stranke naloži plačilo stroškov.

               Iz teh razlogov je
               SPLOŠNO SODIŠČE (drugi senat)
               razsodilo:

                           1.

                           Člen 1(2) in (4) Sklepa C(2010) 7692 final Komisije z dne 12. novembra 2010, v katerem je bilo ugotovljeno, da je bila naknadna vknjižba nekaterih uvoznih dajatev upravičena in da odpust teh dajatev ni bil upravičen (spis REC 03/08), se razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na uvoze koncentriranega laktoglobulina 131 in 8471.

                           2.

                           Evropska komisija nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila družba Recombined Dairy System A/S.

                           Forwood

                           Dehousse

                           Schwarcz

                     Razglašeno na javni obravnavi v Luxembourgu, 5. junija 2013.
                     Podpisi

            (
            *1
         )	Jezik postopka: danščina.