title: Združene zadeve od C-516/12 do C-518/12: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 3. aprila 2014 (predlogi za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – CTP – Compagnia Trasporti Pubblici SpA proti Regione Campania (od C-516 do C-518/12), Provincia di Napoli (C-516/12 in C-518/12) (Predhodno odločanje — Uredba (ES) št. 1191/69 — Javne storitve potniškega prevoza — Člen 4 — Prošnja za prenehanje obveznosti javne službe — Člen 6 — Pravica do nadomestila stroškov, ki nastanejo zaradi obveznosti javne službe)

text:
               26.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 159/7

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 3. aprila 2014 (predlogi za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – CTP – Compagnia Trasporti Pubblici SpA proti Regione Campania (od C-516 do C-518/12), Provincia di Napoli (C-516/12 in C-518/12)
   (Združene zadeve od C-516/12 do C-518/12) (1)

   ((Predhodno odločanje - Uredba (ES) št. 1191/69 - Javne storitve potniškega prevoza - Člen 4 - Prošnja za prenehanje obveznosti javne službe - Člen 6 - Pravica do nadomestila stroškov, ki nastanejo zaradi obveznosti javne službe))
   2014/C 159/09
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Consiglio di Stato

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: CTP – Compagnia Trasporti Pubblici SpA

      Toženi stranki: Regione Campania (od C-516 do C-518/12), Provincia di Napoli (C-516/12 in C-518/12)

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Consiglio di Stato – Razlaga člena 4 Uredbe Sveta (EGS) št. 1191/69 z dne 26. junija 1969 o ukrepanju držav članic glede obveznosti javne službe v železniškem in cestnem prometu ter prometu po celinskih plovnih poteh (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 1, str. 19) – Pravica zasebnih podjetij do nadomestila stroškov, ki izhajajo iz obveznosti službe – Prevozno podjetje, ki pri pristojnih organih ni vložilo prošnje za prenehanje obveznosti službe, ki zanj pomeni gospodarsko izgubo – Obveznost, ki ne spada med naloge javne službe, ki jo morajo države članice ukiniti

      Izrek

   Člena 4 in 6 Uredbe Sveta (EGS) št. 1191/69 z dne 26. junija 1969 o ukrepanju držav članic glede obveznosti javne službe v železniškem in cestnem prometu ter prometu po celinskih plovnih poteh, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (EGS) št. 1893/91 z dne 20. junija 1991, je treba razlagati tako, da je za obveznosti javne službe, ki so nastale pred začetkom veljavnosti te uredbe, pridobitev pravice do nadomestila stroškov, ki izhajajo iz izvajanja takih obveznosti, odvisna od tega, ali zadevno podjetje vloži prošnjo za prenehanje teh obveznosti, in od tega, ali pristojni organi sprejmejo odločitev o ohranitvi ali prenehanju navedenih obveznosti po določenem obdobju. Kar pa zadeva obveznosti javne službe, ki so nastale po tem datumu, pridobitev take pravice do nadomestila ni odvisna od teh pogojev.

      (1)  UL C 26, 26.1.2013.


title: Zadeva T-722/16: Tožba, vložena 12. oktobra 2016 – Mapei/EUIPO – Steenfabrieken Vandersanden (zerø)

text:
               12.12.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/31

         Tožba, vložena 12. oktobra 2016 – Mapei/EUIPO – Steenfabrieken Vandersanden (zerø)
   (Zadeva T-722/16)
   (2016/C 462/40)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: italijanščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Mapei SpA (Milano, Italija) (zastopnik: F. Caricato, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Steenfabrieken Vandersanden NV (Bilzen, Belgija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Evropske unije, ki vsebuje besedni element „zerø“ – Prijava št. 13 031 612

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 21. julija 2016 v zadevi R 2371/2015-1

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi in posledično registrira znamko št. 13031612 za vse zahtevane proizvode, brez poseganja v že dovoljene, ali podredno, zadevo vrne v odločanje EUIPO, da ta svojo določbo spremeni tako, da dovoli registracijo znamke v skladu z navodili navedenega sodišča;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8 Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-587/14: Tožba, vložena 6. avgusta 2014 – Crosfield Italia proti ECHA

text:
               13.10.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 361/15

         Tožba, vložena 6. avgusta 2014 – Crosfield Italia proti ECHA
   (Zadeva T-587/14)
   2014/C 361/20
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Crosfield Italia Srl (Verona, Italija) (zastopnik: M. Baldassarri, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska agencija za kemikalije (ECHA)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj razglasi za nično in torej neveljavno in/ali brez učinkov odločbo ECHA št. SME 2013 4672, z dne 28. maja 2014, ki je bila tožeči stranki vročena 9. junija 2014 tako da prenehajo vsi učinki navedene odločbe, vključno z razveljavitvijo računov za plačilo višjih taks in za domnevno upravičene sankcije.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Ta tožba je usmerjena zoper odločbo Evropske agencije za kemikalije, v kateri je bilo ugotovljeno, da tožeča stranka ne izpolnjuje pogojev za to, da bi se jo štelo za malo ali srednje podjetje v smislu Uredbe (ES) št. 1907/2006 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH), o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije ter spremembi Direktive 1999/45/ES ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES (UL 396, str. 849), s čimer so ji bile odrečene ugodnosti, ki jih ta uredba določa, in naloženo plačilo taks in dajatev.
   Razlogi in glavni argumenti so podobni tistim, ki se navajajo v zadevi T-620/13, Marchi Industriale/ECHA.


title: Zadeva T-139/15: Tožba, vložena 27. marca 2015 – Madžarska/Komisija

text:
               8.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/17

         Tožba, vložena 27. marca 2015 – Madžarska/Komisija
   (Zadeva T-139/15)
   (2015/C 190/20)
   Jezik postopka: madžarščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Madžarska (zastopniki: M.Z. Fehér, G. Koós in A. Pálfy, zastopniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               za delno ničen razglasi Izvedbeni sklep Komisije C(2015) 53 z dne 16. januarja 2015 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije, v delu, ki se nanaša na Madžarsko, ker ta sklep iz financiranja Evropske unije izključuje 1 1 7 09  400 EUR v povezavi s skladom za prestrukturiranje industrije sladkorja.

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe izpodbija zahtevo, za katero Komisija meni, da se uporablja, vendar ni izrecno navedena v sodbi Sodišča Evropske unije SFIR in drugi (združene zadeve od C-187/12 do C-189/12) v skladu s katero je glede preučitve veljave izjem iz sodbe pomemben trenutek predložitve zahtevka za pomoč, na katerega se nanaša izključitev, vsebovana v izpodbijani odločbi. Ta sklep je po eni strani po mnenju tožeče stranke v nasprotju z logiko programa prestrukturiranja, po drugi strani pa nikakor ne upošteva sezonskega značaja proizvodnje sladkorja in postavlja pod vprašanje praktično uporabnost izjem.
   Poleg tega tožeča stranka meni, da čeprav bi bila pravna razlaga Komisije pravilna, bi Komisija zaradi težav pri razlagi in negotovosti, ki so se pojavile glede zakonodaje v zvezi s pomočjo pri prestrukturiranju – zlasti glede opredelitve silosov – zakonito ravnala, če bi zmanjšala znesek, ki je bil izključen iz financiranja Unije, ob upoštevanju težav pri razlagi, ki bi lahko nastale v pravu Unije, ali če tega zneska sploh ne bi izključila iz zneska financiranja.


title: Zadeva C-334/14: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 2. julija 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour d'appel de Mons – Belgija) – État belge/Nathalie De Fruytier (Predhodno odločanje — Šesta direktiva o DDV — Oprostitve za določene dejavnosti, ki so v javnem interesu — Člen 13(A)(1)(b) in (c) — Bolnišnična in zdravstvena oskrba — Tesno povezane dejavnosti — Dejavnost prevoza organov in vzorcev človeškega izvora zaradi medicinske analize ali zdravstvene ali terapevtske oskrbe — Samostojna dejavnost — Bolnišnice, centri za zdravljenje in diagnostiko — Ustanove podobne vrste)

text:
               7.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 294/14

         Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 2. julija 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour d'appel de Mons – Belgija) – État belge/Nathalie De Fruytier
   (Zadeva C-334/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Šesta direktiva o DDV - Oprostitve za določene dejavnosti, ki so v javnem interesu - Člen 13(A)(1)(b) in (c) - Bolnišnična in zdravstvena oskrba - Tesno povezane dejavnosti - Dejavnost prevoza organov in vzorcev človeškega izvora zaradi medicinske analize ali zdravstvene ali terapevtske oskrbe - Samostojna dejavnost - Bolnišnice, centri za zdravljenje in diagnostiko - Ustanove podobne vrste))
   (2015/C 294/18)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour d'appel de Mons

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: État belge

      Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Nathalie De Fruytier

      Izrek

   Člen 13(A)(1)(b) ali (c) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero, je treba razlagati tako, da se ne uporablja za dejavnost prevoza organov in vzorcev človeškega izvora zaradi medicinske analize ali zdravstvene ali terapevtske oskrbe, ki jo opravlja tretji neodvisni ponudnik, katerega storitve so zajete v povrnitev stroškov klinikam in laboratorijem v okviru socialne varnosti. Taka dejavnost zlasti ne more biti predmet oprostitve DDV glede storitev, tesno povezanih z zdravstvenimi storitvam, kot so določene v navedenem členu 13(A)(1)(b), ker te tretje neodvisne osebe ni mogoče opredeliti kot „osebo javnega prava“ niti ne ustreza opredelitvam „bolnišnica“, „center za zdravljenje“ ali „center za diagnostiko“ ali druge „uradno priznane ustanove podobne vrste“, ki delujejo pod socialnimi pogoji, primerljivimi s pogoji, ki veljajo za osebe javnega prava.

      (1)  UL C 303, 8.9.2014.


title: Zadeva T-382/12: Tožba, vložena 24. avgusta 2012 – Kampol proti UUNT – Colmol (Nobel)

text:
               17.11.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 355/29

         Tožba, vložena 24. avgusta 2012 – Kampol proti UUNT – Colmol (Nobel)
   (Zadeva T-382/12)
   2012/C 355/62
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Kampol sp. z o.o. (Świdnica, Poljska) (zastopnik: J. Kepiński, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Colmol-Colchões, SA (Oliveira de Azeméis, Portugalska)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugodi pritožbi in razveljavi sklep četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 21. junija 2012 v zadevi R 2286/2011-4;

               —

               v celoti zavrne ugovor št. B 1762742 (prijava znamke Skupnosti št. 9080078);

               —

               UUNT naloži, naj registrira prijavljeno znamko;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov postopka in,

               —

               podredno, vrne zadevo četrtemu odboru za pritožbe, da o sporu ponovno odloči, v skladu z zavezujočimi merili, ki jih je določilo Sodišče.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka „Nobel“ v črni, zlati in rdeči barvi za proizvode iz razredov 10 in 24 – prijava znamke Skupnosti št. 9080078

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Navajana znamka ali znak: portugalska registracija št. 373184 besedne znamke „NOBEL“ za proizvode iz razreda 20

      Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009


title: Zadeva C-417/12 P: Pritožba, ki jo je 13. septembra 2012 vložila Kraljevina Danska zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 3. julija 2012 v zadevi T-212/09, Kraljevina Danska proti Evropski komisiji

text:
               1.12.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 373/2

         Pritožba, ki jo je 13. septembra 2012 vložila Kraljevina Danska zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 3. julija 2012 v zadevi T-212/09, Kraljevina Danska proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-417/12 P)
   2012/C 373/02
   Jezik postopka: danščina

      Stranki

      Pritožnica: Kraljevina Danska (zastopniki: V. Pasternak Jørgensen, agent, ter P. Biering in J. Pinborg, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnica predlaga, naj se:

               —

               sodba Splošnega sodišča v celoti ali deloma razveljavi;

               —

               ugodi predlogom pritožnice iz postopka pred Splošnim sodiščem;

         podredno pa:

               —

               naj se zadeva vrne Splošnemu sodišču, da o njej ponovno odloči.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Sodba Splošnega sodišča se nanaša na Odločbo Komisije z dne 19. marca 2009 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) ter Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) iz financiranja Skupnosti v delu, v katerem iz financiranja Skupnosti izključuje odhodke Kraljevine Danske za praho zemljišč v višini približno 749 milijonov DDK.

               2.

               Prvič, Danska meni, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo pri presoji vprašanja, ali je bil danski daljinski nadzor dovolj učinkovit, ker je štelo, da se lahko učinkovitost daljinskega nadzora ugotovi tako, da se ga primerja z GPS nadzorom, ki so ga predstavniki Komisije opravili med pregledom na Danskem.

               3.

               Drugič, Danska meni, da je razlaga upoštevne pravne podlage, ki jo je podalo Splošno sodišče, napačna v več točkah, med drugim glede vprašanja, ali lahko odločba Komisije ostane v veljavi, čeprav temelji na napačni razlagi bistvenega pravila, to je na razlagi zagotovitve ohranjanja iz člena 19(4), prvi stavek, Uredbe št. 2316/1999.

               4.

               Tretjič, Danska meni, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo v zvezi z dokaznim bremenom in dokaznim standardom, ki veljata za Komisijo in države članice, ker je menilo, da je Komisija, ki je opravila preglede po izteku obdobja za praho zemljišč, dokaznemu bremenu zadostila, s tem da se je pri svoji odločitvi oprla na domnevo, da so ugotovljena dejstva obstajala tudi med obdobjem prahe, in ker je štelo, da mora Danska v skladu z dokaznim bremenom v zadevi v zvezi z EKUJS predložiti dokaze glede vseh zemljišč v prahi na Danskem in ne samo glede tistih, ki jih je pregledala Komisija. S tem naj bi Splošno sodišče uvedlo nov in splošen dokazni standard za države članice, ki ni v skladu s sodno prakso Sodišča in ki mu v praksi ni mogoče zadostiti.

               5.

               Četrtič, Splošno sodišče v zvezi z vprašanjem finančnih popravkov ni preizkusilo, ali so bili izpolnjeni pogoji zanje, vključno s tem, ali je prišlo do kršitve posebnih pravil prava EU, kar je Danska izrecno zatrjevala na obravnavi pred Splošnim sodiščem.

               6.

               Petič, Splošno sodišče je prvotno obrazložitev izpodbijane odločbe, ki jo je podala Komisija, v sodbi nadomestilo s svojo obrazložitvijo. Razlogi Splošnega sodišča za ohranitev veljavnosti odločbe tako temeljijo na drugih, povsem brezpredmetnih okoliščinah glede količin in kakovosti, ki niso okoliščine, ki jih je Komisija štela za bistvene za odločbo. Danska trdi, da je sodba Splošnega sodišča v nasprotju z načelom sorazmernosti.

               7.

               Nazadnje, šestič, Splošno sodišče se ni izreklo o več bistvenih trditvah in dokazih, ki jih je predložila danska vlada, in je v več točkah izkrivilo njene trditve in dejanske navedbe, zato obrazložitev in izrek sodbe temeljita na napačni dejanski in pravni podlagi.


title: Zadeva T-219/13: Tožba, vložena 16. aprila 2013 – Ferracci proti Komisiji

text:
               8.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 164/23

         Tožba, vložena 16. aprila 2013 – Ferracci proti Komisiji
   (Zadeva T-219/13)
   2013/C 164/39
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Pietro Ferracci (San Cesareo, Italija) (zastopnika: A. Nucara in E. Gambaro, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               v skladu s členom 263 PDEU za nično razglasi Odločbo Komisije z dne 19. decembra 2012;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov tega postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Ta tožba je bila vložena zoper Odločbo Komisije C(2012) 9461 final z dne 19. decembra 2012, s katero so bile za nezdružljive z notranjim trgom – vendar pa se z njo ni zahtevalo njihovo vračilo – razglašene pomoči dodeljene na podlagi oprostitve občinskega davka na nepremičnine (ICI) priznane nekomercialnim subjektom katerih namen je razvoj nekaterih dejavnosti, in s katero je bilo ugotovljeno, da ni državna pomoč ugodno obravnavanje priznano cerkvi ter nekaterim športnim združenjem na podlagi člena 149 enotnega besedila o davkih od dohodka (Testo unico delle imposte sul reddito (TUIR)) ter oprostitev plačila lastnega občinskega davka na nepremičnine (imposta municipale propria (IMU)), ki je priznana tem subjektom namenjenim razvoju posebnih dejavnost.
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev in napačna uporaba ter napačna razlaga člena 14 Uredbe (ES) št. 659/1999.

                           —

                           Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da tožena stranka kljub temu, da je štela, da sta bila kršena člena 107 PDEU in 108 PDEU, ni zahtevala vračila navedene državne pomoči. Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da ni nobene izjemne okoliščine, ki bi lahko vodila do popolne nezmožnosti vračila in, v vsakem primeru, taka popolna nezmožnost ni bila dokazana.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev in napačna uporaba člena 107, prvi odstavek, PDEU.

                           —

                           Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da je tožena stranka v izpodbijani odločbi menila, da ukrep pomoči, ki ga je Italijanska republika izvedla na podlagi člena 149, četrti odstavek, TUIR, ne izpolnjuje dejanskega stanja državne pomoči v smislu PDEU. Tožena stranka je zlasti trdila, da ni bilo nobene selektivne prednosti; tožeča stranka pa nasprotno trdi, da zadevni predpis civilno priznanim cerkvenim ustanovam ter amaterskim športnim združenjem daje selektivno prednost ter poleg tega izpolnjuje vse druge pogoje za obstoj državne pomoči v skladu s členom 107, prvi odstavek, PDEU.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev in napačna razlaga člena 107, prvi odstavek, PDEU.

                           —

                           Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da je tožena stranka v izpodbijani odločbi menila, da ukrep pomoči, ki ga je Italijanska republika izvedla s tako imenovano oprostitvijo IMU, ne izpolnjuje dejanskega stanja državne pomoči v smislu PDEU. Tožena stranka je zlasi menila, da naj upravičenci oprostitve IMU ne bi bila „podjetja“. Tožeča stranka nasprotno trdi, da so prejemniki podjetja v smislu prava Skupnosti ter da so izpolnjeni vsi pogoji za obstoj državne pomoči v skladu s členom 107, prvi odstavek, PDEU.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 296 PDEU.

                           —

                           Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da bi morala biti izpodbijana odločba razglašena za nično zaradi pomanjkljive obrazložitve, ki je v njej podana glede vseh zgoraj predstavljenih tožbenih razlogov, s čimer je kršen člen 296 PDEU.


title: Zadeva T-50/09: Tožba, vložena 3. februarja 2009 – Ifemy's proti UUNT – Dada & Co Kids (Dada & Co. Kids)

text:
               18.4.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 90/29

         Tožba, vložena 3. februarja 2009 – Ifemy's proti UUNT – Dada & Co Kids (Dada & Co. Kids)
   (Zadeva T-50/09)
   2009/C 90/46
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Ifemy's Holding GmbH (München, Nemčija) (zastopnik: H.G. Augustinowski, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Dada & Co Kids Srl (Prato, Italija)

      Predloga tožeče stranke

               —

               Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 27. novembra 2008 v zadevi R 911/2008 4 naj se razveljavi;

               —

               UUNT naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka „Dada & Co. Kids“, za proizvode iz razreda 25

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: nemška registracija znamke št. 30 114 449 besedne znamke „DADA“ za proizvode iz razreda 25

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev načel enakega obravnavanja, lojalne konkurencen in vladavine prava, kot so določena v členu 2 in 3 ES ter členih 43 in 80(1) Uredbe Sveta 40/04 in pravil 50(2) in 80(2) Uredbe Komisije št. 2868/95 (1), ker odbor za pritožbe ni razveljavil odločbe oddelka za ugovore, s katero je ta imenoval napačnega prijavitelja in poleg tega, ker je odbor za pritožbe zmotno menil, da je bila tožeči stranki pred oddelkom za ugovore dana možnost predložitve ustreznih dokazov.

      (1)  Uredba Komisije (ES) št. 2868/95 z dne 13. decembra 1995 za izvedbo Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 o znamki Skupnosti (UL 1995 L 303, str. 1).


title: Zadeva C-37/15: Sklep predsednika Sodišča dne 6. maja 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari – Italija) – Cav. Giacomo Bolasco di Gianni Bolasco Sas/Comune di Monastir, Equitalia centro SpA

text:
               28.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/26

         Sklep predsednika Sodišča dne 6. maja 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari – Italija) – Cav. Giacomo Bolasco di Gianni Bolasco Sas/Comune di Monastir, Equitalia centro SpA
   (Zadeva C-37/15) (1)

   (2015/C 320/41)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 138, 27.4.2015.


title: Sklep Sodišča (peti senat) z dne 8. oktobra 2004 v zadevi C-248/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Transport Environment Development Systems (Trends) in drugi (Arbitražna klavzula — Odločba 2004/407/ES, Euratom — Člena 2 in 3 — Odstop v odločanje Sodišču prve stopnje)

text:
               19.3.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 69/2

      SKLEP SODIŠČA

   (peti senat)
   z dne 8. oktobra 2004
   v zadevi C-248/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Transport Environment Development Systems (Trends) in drugi (1)

   (Arbitražna klavzula - Odločba 2004/407/ES, Euratom - Člena 2 in 3 - Odstop v odločanje Sodišču prve stopnje)
   (2005/C 69/04)
   Jezik postopka: grščina
   V zadevi C-248/03, zaradi tožbe na podlagi člena 238 ES, ki jo je dne 6. junija 2003 vložila Komisija Evropskih skupnosti (zastopnica: M. Patakia, skupaj z M. Bra, K. Kapoutzidou in S. Chatziyiannis), proti Transport Environment Development Systems (Trends), neprofitna organizacija, s sedežem v Atenah (Grčija), (zastopnik: V. Christianos), Marios Kontaratos, stanujoč v Atenah (Grčija), Anastasios Tillis, stanujoč v Neo Irakleio, Atika (Grčija), (odvetnik: V. Christianos), Georgios Argyrakos, stanujoč v Atenah (Grčija), Konstantinos Petrakis, stanujoč v Cholargosu, Atika (Grčija), Fotini Koutrouba, stanujoč v Glyfadi, Atika (Grčija), je Sodišče (peti senat), v sestavi C. Gulmann v funkciji predsednika senata, R. Schintgen in G. Arestis (poročevalec), sodnika, generalni pravobranilec: M. Poiares Maduro, sodni tajnik: R. Grass, dne 8. oktobra 2004 razglasilo sklep, katerega izrek se glasi:
   Zadeva C-248/03 se odstopi v odločanje Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti.

      (1)  UL C 184, 2.8.2003.


title: Zadeva C-374/10: Tožba, vložena 27. julija 2010 – Evropska komisija proti Kraljevini Švedski

text:
               11.9.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 246/35

         Tožba, vložena 27. julija 2010 – Evropska komisija proti Kraljevini Švedski
   (Zadeva C-374/10)
   ()
   2010/C 246/60
   Jezik postopka: švedščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: G. Braun in M. Sundén, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Švedska

      Predloga tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Kraljevina Švedska, s tem da ni sprejela zakonov in drugih predpisov za uskladitev z Direktivo 2007/36/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. julija 2007 o uveljavljanju določenih pravic delničarjev družb, ki kotirajo na borzi (1), oziroma teh predpisov ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;

               —

               Kraljevini Švedski naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Rok za prenos Direktive je potekel 3. avgusta 2009.

      (1)  UL 2007 L 184, str. 17.


title: Zadeva T-204/07: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 11. septembra 2008 – Italija proti Komisiji

text:
               22.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/64

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 11. septembra 2008 – Italija proti Komisiji
   (Zadeva T-204/07) (1)

   (2008/C 301/122)

      Jezik postopka: italijanščina

   Predsednik drugega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 170, 21.7.2007.


title: Zadeva C-282/05 P: Pritožba Holcim (Nemčija) AG, prej Alsen AG, zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (tretji senat) z dne 21. aprila 2005 v zadevi Holcim (Nemčija) AG, prej Alsen AG proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-28/03, vložena dne 13. julija 2005 (faks: 12.07.05)

text:
               3.9.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 217/30

         Pritožba Holcim (Nemčija) AG, prej Alsen AG, zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (tretji senat) z dne 21. aprila 2005 v zadevi Holcim (Nemčija) AG, prej Alsen AG proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-28/03, vložena dne 13. julija 2005 (faks: 12.07.05)
   (Zadeva C-282/05 P)
   (2005/C 217/59)
   Jezik postopka: nemščina
   Holcim (Nemčija) AG, prej Alsen AG, ki ga zastopata Dr. Peter Niggemann in Dr. Frederik Wiemer, Rechtsanwälte, Freshfields Bruckhaus Deringer, Feldmühlerplatz 1, D-40545 Düsseldorf, je dne 13. julija 2005 (faks: 12.07.05) pred Sodiščem Evropskih skupnosti vložila pritožbo zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (tretji senat) z dne 21. aprila 2005 v zadevi Holcim (Nemčija) AG, prej Alsen AG proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-282/05.
   Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

               1.

               razveljavi sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 21. aprila 2005 v zadevi Holcim proti Komisiji Evropskih skupnosti (1), T-28/03.

               2.

               toženo stranko in nasprotno stranko v pritožbenem postopku obsodi na plačilo zneska, tožeči stranki, v višini 139.002,21 € s pripadajočimi obrestmi v višini pavšalnega zneska 5,75 % za čas od dne 15. aprila 2000 do popolnega plačila;

               3.

               podredno, ob upoštevanju razlage Sodišča, vrne zadevo nazaj v ponovno odločanje Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti;

               4.

               Toženi stranki in nasprotni stranki v pritožbenem postopku naloži plačilo stroškov.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka uveljavlja tri pritožbene razloge:

               1.

               Sodišče naj bi kršilo člen 46 Statuta Sodišča EU s tem, da je štelo pravico do povračila za deloma zastarano, kolikor so pravice nastale pred 31. januarjem 1998. V nasprotju z razlago Sodišča naj se zastaranje ne bi začelo že z določitvijo garancij, temveč šele z izdajo sodbe v zadevi Cement z dne 15. marca 2000. Dolžnost nadomestila tožene stranke bi se lahko namreč najprej uspešno uveljavljala šele po razglasitvi ničnosti odločbe v zadevi Cement. Posebej naj ob določitvi garancije še ne bi bila zadostno konkretizirana škoda, ker ni bilo predvideno koliko časa naj bi trajal postopek za razglasitev ničnosti. Poleg tega naj z določitvijo garancije ne bi nastala množica dnevno, zaporedno povzročenih škod. Podredno naj bi se zastaranje z vložitvijo ničnostne tožbe, v skladu s členom 46, drugi stavek, Statuta Sodišča EU, pretrgalo.

               2.

               Sodišče naj bi nepravilno preizkusilo in zanikalo obstoj „zadostno kvalificirane kršitve“ v okviru člena 288(2) ES. Prvič naj bi dodatna predpostavka pravice do nadomestila za normativne akte Skupnosti izhajala iz sodne prakse, ne pa za upravne akte — kot je izdaja konkurenčnopravnih odločb o naložitvi glob. Celo če bi tudi v tem primeru veljalo merilo „zadostno kvalificirane kršitve“, bi taka kršitev vseeno obstajala, ker naj tožena stranka pri izdaji nezakonite odločbe v zadevi Cement, ne bi razpolagala s pravico do proste presoje; do kompleksnosti zadeve nato ne bi moglo več priti. Celo če bi se morala kompleksnost še dodatno presoditi, se zadeva ne bi mogla označiti za kompleksno, najmanj toliko, kolikor bi zadevala tožečo stranko oziroma njeno pravno predhodnico. V primerjavi z njo naj bi šlo v postopku v zadevi Cement zgolj za presojo le nekaj dokazov in preprostega vprašanja, ali naj bi obstajal pravno dopustni izvozni kartel; povezanost postopkov, nasproti več drugim podjetjem, v en sam postopek ne bi smel bremeniti tožeče stranke.

               3.

               Prav tako naj bi Sodišče napačno ocenilo vprašanje vzročnosti med nezakonitostjo in škodo. Če tožena stranka ne bi obremenila tožeče stranke z nezakonito odločbo o naložitvi globe, slednji ne bi nastala škoda v obliki stroškov garancije. Določitev bančne garancije naj ne bi pretrgala vzročnosti. Obe obliki vzpostavitve varnosti — začasno nakazilo vsote globe in določitev garancije — bi se morali v pravnih posledicah enako kvalificirati.

      (1)  UL C 155, 25.6.2005, str. 14.


title: Zadeva T-442/07: Tožba, vložena 30. novembra 2007 – Ryanair proti Komisiji

text:
               9.2.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 37/28

         Tožba, vložena 30. novembra 2007 – Ryanair proti Komisiji
   (Zadeva T-442/07)
   (2008/C 37/44)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Ryanair Ltd (Dublin, Irska) (zastopnik: E. Vahida, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Komisija ni oblikovala svojega stališča do pritožb tožeče stranke z dne 3. novembra in 13. decembra 2005, 16. junija in 10. novembra 2006 in do pisnega poziva za ukrepanje z dne 2. avgusta 2007 na podlagi svojih obveznosti iz Pogodbe ES, zlasti iz člena 232 ES;

               —

               Komisiji naj se naloži, da plača vse nastale stroške, vključno s stroški tožeče stranke, ki so ji nastali v postopku, tudi če bo Komisija po vložitvi tožbe ukrepala, zaradi česar po mnenju Sodišča prve stopnje ne bo več treba sprejeti odločitve, ali če Sodišče prve stopnje tožbo zavrže kot nedopustno; in

               —

               Sodišče prve stopnje naj sprejme take nadaljnje ukrepe, za katere meni, da so primerni.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka je s to tožbo sprožila postopek iz člena 232 ES, v kateri trdi, da Komisija ni oblikovala svojega stališča v zvezi s pritožbami, ki so bile vložene 3. novembra 2005, 13. decembra 2005, 16. junija 2006 in 10. novembra 2006 in ki jim je sledil pisni poziv za ukrepanje z dne 2. avgusta 2007.
   Glavni tožbeni razlog je, da naj Komisija ne bi skrbno in nepristransko preučila pritožb tožeče stranke o domnevni podelitvi nezakonite pomoči v obliki prednosti, ki naj bi jih italijanska država dala letalskim družbam Alitalia, Air One in Meridiana. Tožeča stranka alternativno in subsidiarno trdi, da Komisija ni oblikovala svojega stališča do pritožb tožeče stranke glede diskriminacije, ki nasprotuje konkurenci, in zato do kršitve člena 82 ES.
   Tožeča stranka trdi, da ukrepi, ki jih je mogoče pripisati italijanski državi in ki so predmet njene pritožbe, in sicer (i) izplačilo pomoči družbi Alitalia kot „nadomestilo za 11. september“, (ii) ugodni pogoji prenosa družbe Alitalia Servizi na družbo Fintecna, (iii) dejstvo, da italijanska država ni zahtevala plačila dolgov, ki jih družba Alitalia dolguje italijanskim letališčem, (iv) javno financiranje odpravnin za odpuščene delavce družbe Alitalia, (v) popust na stroške goriva, (vi) znižanje letaliških stroškov na italijanskih letališčih, (vii) prehod več kot 100 delavcev družbe Alitalia na družbi Meridiana in Air One in (viii) diskriminatorne omejitve poslovanja tožeče stranke na regionalnih letališčih, vključno z letališčem Ciampino, zanjo pomenijo izgubljeni dobiček, nekateri zadevni ukrepi pa so zlasti ugodni za družbo Alitalia ter za družbi Air One in Meridiana. Tožeča stranka meni, da ti ukrepi pomenijo državno pomoč, saj izpolnjujejo vse pogoje iz člena 87(1) ES.
   Tožeča stranka alternativno in subsidiarno, trdi, da to, da italijanska letališča niso izterjala plačila dolgov od družbe Alitalia, znižanje letaliških stroškov na italijanskih letališčih, popusti na stroške goriva in diskriminatorne omejitve poslovanja tožeče stranke na regionalnih letališčih pomenijo kršitev konkurenčnega prava. Tožeča stranka navaja, da če Sodišče prve stopnje ugotovi, da nekatere od prednosti, dane družbam Alitalia, Air One in Meridiana, niso državne pomoči, ker so italijanska letališča in dobavitelji goriva, ki so podelili zgoraj navedene prednosti, ravnali samostojno, bi take prednosti pomenile diskriminacijo, ki nasprotuje konkurenci, in ki jo ne bi bilo mogoče upravičiti z objektivnimi razlogi in bi tako kršila člen 82 ES.
   Tožeča stranka poleg tega zatrjuje, da ima za tako pritožbo pravni interes tako kot uporabnica letaliških storitev in letalskega goriva kot konkurentka družb Alitalia, Air One and Meridiana.
   Tožeča stranka nadalje trdi, da je bila Komisija dolžna ukrepati v skladu z določbami uredb Sveta št. 659/1999 (1) in št. 1/2003 (2) ter Uredbe Komisije št. 773/2004 (3). Komisija pa po prejemu pritožb ni ukrepala, prav tako pa ni oblikovala stališča po prejemu pisnega poziva za ukrepanje.
   Tožeča stranka zato zatrjuje, da je obstajala prima facie kršitev konkurenčnega prava in da nerazumno dolgo obdobje od 9 do 21 mesecev, ki je preteklo od takrat, ko je Komisija prejela pisni poziv za ukrepanje, do takrat, ko ni ukrepala, pomeni opustitev ukrepanja v smislu člena 232 ES.

      (1)  Uredba Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL L 83, str. 1).

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (Besedilo velja za EGP) (UL L 1, str. 1).

      (3)  Uredba Komisije (ES) št. 773/2004 z dne 7. aprila 2004 v zvezi z vodenjem postopkov Komisije v skladu s členoma 81 in 82 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti (Besedilo velja za EGP) (UL L 123, str. 18).


title: Zadeva T-43/15 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 24. aprila 2015 – CRM proti Komisiji (Začasna odredba — Registracija zaščitene geografske označbe — „piadina romagnola/piada romagnola“ — Predlog za odlog izvršitve — Neobstoj nujnosti)

text:
               22.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/34

         Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 24. aprila 2015 – CRM proti Komisiji
   (Zadeva T-43/15 R)
   ((Začasna odredba - Registracija zaščitene geografske označbe - „piadina romagnola/piada romagnola“ - Predlog za odlog izvršitve - Neobstoj nujnosti))
   (2015/C 205/45)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: CRM Srl (Modène, Italija) (zastopniki: G. Forte, C. Marinuzzi in A. Franchi, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: D. Bianchi in J. Guillem Carrau, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za odlog izvršitve Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 1174/2014 z dne 24. oktobra 2014 o vpisu imena v register zaščitenih označb porekla in zaščitenih geografskih označb (Piadina Romagnola/Piada Romagnola (ZGO)) (UL L 316, str. 3).

      Izrek

               1.

               Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

               2.

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva C-304/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 17. junija 2011 – Rosanna Valenza proti Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

text:
               27.8.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 252/22

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 17. junija 2011 – Rosanna Valenza proti Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
   (Zadeva C-304/11)
   2011/C 252/41
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Consiglio di Stato

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Rosanna Valenza

      Tožena stranka: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Vprašanji za predhodno odločanje

               (a)

               Ali določba 4(4) iz Priloge k Direktivi 1999/70/ES (1), v skladu s katero je „obdobje pridobivanja kvalifikacij z opravljanjem dela, ki se nanašajo na posebne pogoje zaposlovanja, (…) enak(o) za delavce, zaposlene za določen čas in tudi za nedoločen čas, razen kjer so različne kvalifikacije, pridobljene z opravljanjem dela določeno obdobje, upravičljive iz objektivnih razlogov“, v povezavi z določbo 5, kot jo je že razložilo Sodišče, v skladu s katero je zakonita italijanska ureditev, ki v javnem sektorju prepoveduje spremembo delovnega razmerja za določen čas v delovno razmerje za nedoločen čas, nasprotuje nacionalni ureditvi o ustalitvi začasnih delavcev (člen 1(519) zakona št. 296/2006), ki dopušča neposredno zaposlitev delavcev, ki so že zaposleni za določen čas, za nedoločen čas kot izjemo od pravila javnega natečaja, vendar se jim ne upošteva delovna doba, pridobljena med delovnim razmerjem za določen čas, oziroma ali izguba delovne dobe, ki jo je določil nacionalni zakonodajalec, spada med izjeme iz „objektivnih razlogov“, da se tako zadosti zahtevi, da se prepreči imenovanje začasnih delavcev v uradniški naziv v škodo delavcev, ki so že uradniki, kar bi se zgodilo, če bi začasni uslužbenci ohranili prejšnjo delovno dobo?

               (b)

               Ali navedena določba 4(4) Priloge k Direktivi 1999/70/ES, v skladu s katero je „obdobje pridobivanja kvalifikacij z opravljanjem dela, ki se nanašajo na posebne pogoje zaposlovanja, (…) enak(o) za delavce, zaposlene za določen čas in tudi za nedoločen čas, razen kjer so različne kvalifikacije, pridobljene z opravljanjem dela določeno obdobje, upravičljive iz objektivnih razlogov“, v povezavi z določbo 5, kot jo je že razložilo Sodišče, v skladu s katero je zakonita italijanska ureditev, ki v javnem sektorju prepoveduje spremembo delovnega razmerja za določen čas v delovno razmerje za nedoločen čas, nasprotuje nacionalni ureditvi, ki ne glede na doseženo delovno dobo med trajanjem delovnega razmerja za določen čas določa, da se pogodba o zaposlitvi za določen čas izteče in se sklene nova pogodba o zaposlitvi za nedoločen čas, ki se razlikuje od predhodne pogodbe, pri tem pa se ne ohrani prejšnja delovna doba (člen 1(519) zakona št. 296/2006)?

      (1)  UL L 175, str. 43.


title: Zadeva T-435/13: Sklep Splošnega sodišča z dne 5. marca 2014 – Triarii proti Komisiji

text:
               12.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 142/55

         Sklep Splošnega sodišča z dne 5. marca 2014 – Triarii proti Komisiji
   (Zadeva T-435/13) (1)

   2014/C 142/71
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednica drugega senata je odredila izbris zadeve.

      (1)  UL C 304, 19.10.2013.


title: Zadeva T-517/12: Tožba, vložena 23. novembra 2012 – Alro proti Komisiji

text:
               2.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/20

         Tožba, vložena 23. novembra 2012 – Alro proti Komisiji
   (Zadeva T-517/12)
   2013/C 32/32
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Alro SA (Slatina, Romunija) (zastopniki: C. Quigley, QC, O. Bretz, Solicitor, in S. Verschuur, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               naj razglasi ničnost Sklepa Komisije z dne 26. aprila 2012 o začetku formalnega postopka preiskave v skladu s členom 108(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije in členom 4(4) Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 (1) glede zatrjevane nezakonite državne pomoči, ki naj bi jo Romunija prek nadzora nad Hidroelectrica SA odobrila ALRO v obliki ugodnejših cen električne energije po pogodbi, sklenjeni leta 2005, in kasnejših spremembah te pogodbe;

               —

               podredno, naj razglasi ničnost navedenega sklepa z dne 26. aprila 2012 v delih, ki se nanašajo na obdobje od 1. januarja 2007 do 31. decembra 2009;

               —

               naj naloži Komisiji stroške postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev svoje tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Napačna uporaba prava
               ALRO bo glede prvega tožbenega razloga, da je Komisija napačno uporabila pravo glede področja uporabe člena 107(1) PDEU, dokazoval, da Komisija ni pravilno uporabila meril glede odgovornosti, kot so razvidna iz sodbe z dne 16. maja 2002 v zadevi Francija proti Komisiji (C-482/99, Recueil, 2002, str. I-4397) (sodba Stardust Marine). Komisija naj bi poskušala svojo analizo utemeljiti zgolj na podlagi „organskih“ kazalnikov. ALRO zatrjuje, da mora Komisija v skladu z merili iz sodbe Stardust Marine dokazati obstoj prav tako drugih bistvenih kazalnikov, ker zgolj „organski“ ne zadoščajo za ugotovitev odgovornosti.

               2.

               Očitna napaka pri presoji
               ALRO bo glede drugega tožbenega razloga, da je Komisija naredila očitno napako pri presoji, ker je ugotovila, da je za dejanja podjetja Hidroelectrica odgovorna država Romunija, dokazoval, da Komisija ni pravilno analizirala strukture upravljanja podjetja Hidroelectrica in vpliva, ki ga ima ta struktura na odločitve tega podjetja. Drugič, ALRO izpostavlja, zakaj je Komisija nepravilno primerjala pogodbo ALRO z dogovorom med podjetjema Hidroelectrica in ArcelorMittal. Tretjič, dokazoval bo, zakaj ministrski dekret št. 445/2009 ni upošteven za analizo Komisije in zakaj napotitev v njem na članke medijev iz leta 2010 ni zadostni pravni dokaz za ugotovitev odgovornosti.

               3.

               Nezadostna obrazložitev
               ALRO bo glede tretjega tožbenega razloga dokazoval, da Komisija ni zadostno obrazložila svojih trditev (navedenih v zgornjih dveh odstavkih) in je s tem kršila zahteve iz člena 296 PDEU. Obrazložitev je nujna za to, da lahko Splošno sodišče preizkusi zakonitost sklepa in da zadevnim strankam poda potrebne informacije za ugotovitev, ali je sklep utemeljen. Tožeča stranka v tožbi podrobneje navaja, da izpodbijani sklep ni v skladu s to zahtevo.

      (1)  Uredba Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL L 83, str. 1).


title: Zadeva C-357/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie (Poljska) 27. junija 2013 – Drukarnia Multipress Sp. z. o.o. in Krakau proti Minister Finansów

text:
               21.9.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 274/5

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie (Poljska) 27. junija 2013 – Drukarnia Multipress Sp. z. o.o. in Krakau proti Minister Finansów
   (Zadeva C-357/13)
   2013/C 274/09
   Jezik postopka: poljščina

      Predložitveno sodišče

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Drukarnia Multipress Sp. z. o.o. in Krakau

      Tožena stranka: Minister Finansów

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 2(1)(b) in (c) Direktive Sveta 2008/7/ES z dne 12. februarja 2008 o posrednih davkih na zbiranje kapitala (UL L 46, str. 11) razlagati tako, da se za kapitalsko družbo v smislu teh določb šteje komanditna delniška družba, če glede na pravno naravo te družbe lahko le del njenega kapitala in družbenikov izpolnjuje pogoje, ki jih določa člen 2(1)(b) in (c) Direktive 2008/7/ES?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje negativen, ali je treba člen 9 Direktive Sveta 2008/7/ES z dne 12. februarja 2008 o posrednih davkih na zbiranje kapitala (UL L 46, str. 11) razlagati tako, da se s priznanjem državi članici pravice do neobravnavanja subjektov iz člena 2(2) Direktive 2008/7/ES kot kapitalskih družb prizna svoboda v obdavčevanju teh subjektov z dajatvijo na kapital?


title: Zadeva T-5/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 18. septembra 2015 – Iran Liquefied Natural Gas/Svet (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi, sprejeti proti Iranu za preprečevanje širjenja jedrskega orožja — Zamrznitev sredstev — Napaka pri presoji — Ničnostna tožba — Poddržavna enota — Procesna legitimacija — Pravni interes — Dopustnost — Napaka pri presoji — Sprememba časovnih učinkov razglasitve ničnosti)

text:
               3.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 363/28

         Sodba Splošnega sodišča z dne 18. septembra 2015 – Iran Liquefied Natural Gas/Svet
   (Zadeva T-5/13) (1)

   ((Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi, sprejeti proti Iranu za preprečevanje širjenja jedrskega orožja - Zamrznitev sredstev - Napaka pri presoji - Ničnostna tožba - Poddržavna enota - Procesna legitimacija - Pravni interes - Dopustnost - Napaka pri presoji - Sprememba časovnih učinkov razglasitve ničnosti))
   (2015/C 363/36)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Iran Liquefied Natural Gas Co. (Teheran, Iran) (zastopniki: J. Grayston, solicitor, G. Pandey, P. Gjørtler, D. Rovetta, M. Gambardella in N. Pilkington, odvetniki)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bishop in A. de Elera-San Miguel Hurtado, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Sveta 2012/635/SZVP z dne 15. oktobra 2012 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL 2012, L 282, str. 58) in Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 945/2012 z dne 15. oktobra 2012 o izvajanju Uredbe (EU) št. 267/2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL 2012, L 282, str. 16), in sicer v delih, kjer ta akta zadevata tožečo stranko.

      Izrek

               1.

               Sklep Sveta 2012/635/SZVP z dne 15. oktobra 2012 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu se v delu, v katerem se nanaša na vpis imena družbe Iran Liquefied Natural Gas Co. v Prilogo II k Sklepu Sveta 2010/413/SZVP z dne 26. julija 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Skupnega stališča 2007/140/SZVP, razglasi za ničen.

               2.

               Izvedbena uredba Sveta (EU) št. 945/2012 z dne 15. oktobra 2012 o izvajanju Uredbe (EU) št. 267/2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu se v delu, v katerem se nanaša na vpis imena družbe Iran Liquefied Natural Gas Co. v Prilogo IX k Uredbi Sveta (EU) št. 267/2012 z dne 23. marca 2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 961/2010, razglasi za nično.

               3.

               Sklep 2012/635 in Izvedbena uredba št. 945/2012 v delu, v katerem se nanašata na družbo Iran Liquefied Natural Gas, učinkujeta vse do datuma poteka roka za pritožbo iz člena 56 Statuta Sodišča Evropske unije, oziroma če je bila v tem roku pritožba vložena, do njene zavrnitve.

               4.

               Svet Evropske unije poleg svojih stroškov nosi stroške, ki jih je priglasila družba Iran Liquefied Natural Gas v tem postopku in postopku za izdajo začasne odredbe.

      (1)  UL C 55, 23.2.2013.


               25.2.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/13

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji, vložena dne 28. novembra 2005
   (Zadeva C-422/05)
   (2006/C 48/26)
   Jezik postopka: francoščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata Frank Benyon in Mikko Huttunen, zastopnika, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, je 28. novembra 2005 na Sodišče Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Kraljevini Belgiji.
   Komisija Evropskih skupnosti predlaga Sodišču, naj:

               1.

               ugotovi, da Kraljevina Belgija s sprejetjem kraljevega odloka z dne 14. aprila 2002, ki ureja nočne lete določenih civilnih podzvočnih reaktivnih letal, ni izpolnila obveznosti iz Direktive (ES) 2002/30 (1) in drugega odstavka člena 10 Pogodbe, v povezavi s tretjim odstavkom člena 249 Pogodbe;

               2.

               Kraljevini Belgiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   V določbah odloka so navedeni tipi letal, katerih obratovanje na belgijskih letališčih v času med 23. in 6. uro ni dovoljeno. Kraljevi odlok za določitev stopnje dovoljenega hrupa uporablja pristop, ki se razlikuje od tistega iz Direktive 2002/30/ES, na kateri temelji postopek za izdajo certifikata. Ta pristop ustreza pristopu iz Uredbe (EGS) 925/1999, ki je bila z Direktivo 2002/30/ES že razveljavljena.
   V skladu s členom 16 Direktive 2002/30/ES, ki je začela veljati 28. marca 2002, države članice sprejmejo potrebne zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo, najpozneje do 28. septembra 2003. Belgijski kraljevi odlok je bil sprejet pred potekom roka za prenos Direktive. Komisija opozarja na sodno prakso Sodišča, v skladu s katero morajo države članice na podlagi člena 10 Pogodbe ES v povezavi s členom 249 Pogodbe ES in same direktive, v roku za prenos direktive opustiti sprejetje predpisov, ki bi resno ogrozili z direktivo predpisani cilj. S pristopom, povsem drugačnim od pristopa iz Direktive, in ki zadeva omejitve obratovanja, na podlagi katerih se civilna podzvočna reaktivna letala, ki so ponovno pridobila certifikat, izvzamejo iz prometa, je kraljevi odlok resno ogrozil z Direktivo predpisani cilj.

      (1)  UL L 85, 28.3.2002, str. 40.


title: Zadeva C-378/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sodbe Cour de cassation (Belgija) z dne  9. septembra 2005  v zadevi Samotor SPRL proti Belgiji

text:
               24.12.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 330/9

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sodbe Cour de cassation (Belgija) z dne 9. septembra 2005 v zadevi Samotor SPRL proti Belgiji
   (Zadeva C-378/05)
   (2005/C 330/18)
   Jezik postopka: francoščina
   Cour de cassation (Belgija) je s sodbo z dne 9. septembra 2005 v zadevi Samotor SPRL proti Belgiji, ki jo je sodno tajništvo prejelo 14. oktobra 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložilo predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Cour de cassation (Belgija) predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjih vprašanjih:

               1.

               Če je dostava blaga namenjena davčnemu zavezancu, ki je sklenil pogodbo v dobri veri, ne vedoč za prevaro prodajalca, ali načelo davčne nevtralnosti davka na dodano vrednost nasprotuje razglasitvi ničnosti prodajne pogodbe v skladu s predpisom notranjega civilnega prava, na podlagi katerega se pogodba razglasi za absolutno nično kot nasprotujočo javnemu redu zaradi nedopustne podlage na strani prodajalca, ki ima za posledico za tega davčnega zavezanca izgubo pravice do odbitka davka?

               2.

               Ali je odgovor drugačen, če je absolutna ničnost posledica davčne goljufije glede same dodane vrednosti?

               3.

               Ali je odgovor drugačen, če je nedopustna podlaga prodajne pogodbe, ki ima za posledico absolutno ničnost v notranjem pravu, davčna goljufija glede dodane vrednosti, za katero sta vedela oba pogodbenika?


title: Zadeva C-510/06 P: Pritožba, ki jo je vložila Archer Daniels Midlands Co. 15. decembra 2006 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (tretji senat), razglašeno 27. septembra 2006 v zadevi T-329/01, Archer Daniels Midland Company proti Komisiji Evropskih skupnosti

text:
               10.3.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 56/15

         Pritožba, ki jo je vložila Archer Daniels Midlands Co. 15. decembra 2006 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (tretji senat), razglašeno 27. septembra 2006 v zadevi T-329/01, Archer Daniels Midland Company proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva C-510/06 P)
   (2007/C 56/28)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Pritožnica: Archer Daniels Midlands Co. (zastopniki: C. Lenz, Prof. Dr. L. Alegi, E. Batchelor in M. Garcia, Solicitors)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi pritožnice
   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               i) razveljavi sodbo v delu, v katerem je bila zavrnjena tožba, ki jo je ADM vložil zoper odločbo;

               —

               ii) razglasi za ničnega člen 3 odločbe v delu, v katerem se nanaša na ADM;

               —

               iii) podredno k točki (ii), spremeni člen 3 odločbe, tako da še bolj zniža ali razveljavi globo, naloženo ADM;

               —

               iv) podredno k točki (ii) in (iii) vrne zadevo Sodišču prve stopnje, da bo to glede prava presodilo skladno s sodbo Sodišča;

               —

               v) v vsakem primeru naloži Komisiji plačilo njenih stroškov in stroškov ADM zaradi postopka pred Sodiščem prve stopnje in Sodiščem.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožbeni razlogi Archer Daniels Midland Company (v nadaljevanju: družba ADM) v tej pritožbi so:

               (1)

               Sodišče prve stopnje je kršilo dolžnost obrazložitve:

                           (a)

                           s tem da je zavrnilo trditev ADM, da povečanje globe na podlagi Smernic o globah ni bilo potrebno, da bi se zagotovilo izvajanje konkurenčne politike Evropske skupnosti;

                           (b)

                           s tem da ni odgovorilo na trditev družbe ADM, da če bi bil trg večji, bi bilo z dokazi dokazano pomanjkanje vpliva.

               (2)

               Sodišče prve stopnje je napačno menilo, da je Komisija izpolnila pogoje testa Pioneer
                   (1) in tako upravičila svojo diskrecijsko pravico do povečanja glob na splošno in v tem primeru;

               (3)

               Sodišče prve stopnje je kršilo pravna načela, ki se uporabljajo pri izračunu glob, s tem da je Komisiji dovolilo, da se ne ozira na upoštevni promet proizvodov v Evropskem gospodarskem prostoru kot na primerno izhodišče;

               (4)

               Sodišče prve stopnje je kršilo načelo, da mora Komisija spoštovati pravila, ki si jih sama predpiše:

                           (a)

                           s tem da je menilo, da Komisija lahko dokaže vpliv na trg, ne da bi ji bilo treba odgovoriti na trditve družbe ADM, da ni bil dokazan noben ekonomsko upoštevni trg;

                           (b)

                           s tem da je dovolilo Komisiji, da ne upošteva prenehanja kršitve kot upoštevne olajševalne okoliščine;

               (5)

               Sodišče prve stopnje je kršilo načelo enakega obravnavanja, s tem da je ugotovilo, da so bile okoliščine v neposredno primerljivi odločbi Cinkov fosfat (2), ki so dopustile veliko nižje kazni, drugačne;

               (6)

               Sodišče prve stopnje je obrnilo dokazno breme, s tem da je zahtevalo, da naj družba ADM dokaže, da bi bile cene enake, tudi če ne bi bilo kartela;

               (7)

               Sodišče prve stopnje je kršilo člen 81 Pogodbe ES:

                           (a)

                           s tem da je napačno uporabilo pravo kartelov;

                           (b)

                           s tem da je menilo, da je bilo ravnanje na sestanku junija 1995 v Anaheimu protikonkurenčno;

               (8)

               Sodišče prve stopnje je izkrivljalo dokaze:

                           (a)

                           s tem da je sklenilo, da umik družbe ADM ni podprt z dokazi drugih udeležencev;

                           (b)

                           s tem da je ugotovilo, da je dokaz s sestanka Junija 1995 kratka opomba, ki jo je zapisala družba Roquette na sestanku.

      (1)  Združeni zadevi 100-103/80 SA Musique Diffusion Française in drugi proti Komisiji [1983] ECR 1825.

      (2)  UL L 153, str.1.


title: Zadeva T-180/10: Tožba, vložena 16. aprila 2010 – Nickel Institute proti Komisiji

text:
               19.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/53

      Tožba, vložena 16. aprila 2010 – Nickel Institute proti Komisiji
      (Zadeva T-180/10)
      (2010/C 161/84)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Nickel Institute (Toronto, Kanada) (zastopnika: K. Nordlander, odvetnik, in H. Pearson, Solicitor)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi tožeče stranke

                  —

                  Tožba za razglasitev ničnosti naj se razglasi za dopustno;

                  —

                  Odločba Komisije SG.E3/HP/psi–Ares(2010)65824 z dne 8. februarja 2010 o zavrnitvi popolnega dostopa do nekaterih dokumentov, za katere je tožeča stranka zaprosila na podlagi Uredbe št. 1049/2001 (1), naj se razglasi za nično; in

                  —

                  Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka s tožbo na podlagi člena 263 PDEU predlaga razglasitev ničnosti Odločbe Komisije SG.E3/HP/psi – Ares(2010)65824 z dne 8. februarja 2010 o zavrnitvi popolnega dostopa do nekaterih dokumentov, za katere je tožeča stranka zaprosila na podlagi Uredbe št. 1049/2001. Odločba je med drugim potrdila:

                  —

                  odločbo v. d. generalnega direktorja pravne službe Komisije, s katero je bil zavrnjen popoln dostop do sedmih dokumentov, ki vsebujejo stališče te službe o predlogu Direktive Komisije št. 2008/58/ES (2);

                  —

                  odločbo direktorja direktorata D iz GD okolje, s katero je bil zavrnjen dostop do dveh dokumentov, ki vsebujeta stališča drugih direktoratov Komisije glede predloga Direktive Komisije 2008/58/ES; in

                  —

                  da Komisija ne razpolaga z nobenim dokumentom, zapisnikom ali dopisom (vključno s kakršnimikoli kasnejšimi dokumenti ali s tem povezanimi komentarji), v katerem bi bilo navedeno stališče pravne službe o predlogu Direktive Komisije št. 2009/2/ES (3).

            Tožeča stranka v podporo svojim navedbam navaja naslednje tožbene razloge.
      Prvič, generalni sekretar Komisije je napravil očitno napako pri presoji in kršil člen 4(2), druga alinea, Uredbe (ES) št. 1049/2001, s tem ko se je pri nekaterih izmed zaprošenih dokumentov skliceval na izjemo v zvezi z varstvom pravnih nasvetov.
      Poleg tega je generalni sekretar Komisije napravil očitno napako pri presoji in kršil člen 4(2), druga alinea, Uredbe (ES) št. 1049/2001, s tem ko se je pri enem izmed zaprošenih dokumentov skliceval na varstvo sodnih postopkov.
      Nazadnje, generalni sekretar Komisije je napravil očitno napako pri presoji in kršil člen 8(1) Uredbe (ES) št. 1049/2001, s tem ko ni opredelil dokumentov, v katerih je pravna služba podala svoje stališče do predloga Direktive Komisije št. 2009/2/EC, in omogočil dostopa do njih.

         (1)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL L 145, str. 43).

         (2)  Direktiva Komisije 2008/58/ES z dne 21. avgusta 2008 o trideseti spremembi Direktive Sveta 67/548/EGS o približevanju zakonov in drugih predpisov v zvezi z razvrščanjem, pakiranjem in označevanjem nevarnih snovi za namen njene prilagoditve tehničnemu napredku (UL L 246, str. 1).

         (3)  Direktiva Komisije 2009/2/ES z dne 15. januarja 2009 o enaintrideseti spremembi Direktive Sveta 67/548/EGS o približevanju zakonov in drugih predpisov v zvezi z razvrščanjem, pakiranjem in označevanjem nevarnih snovi z namenom njene prilagoditve tehničnemu napredku (UL L 11, str. 6).


title: Zadeva T-53/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 19. aprila 2013 – Aecops proti Komisiji (ESS — Izobraževalni ukrep — Zmanjšanje prvotno odobrene finančne pomoči — Uredba (ES, Euratom) št. 2988/95 — Zastaranje — Pravna varnost — Pravica do obrambe — Razumni rok — Obveznost obrazložitve)

text:
               1.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 156/39

         Sodba Splošnega sodišča z dne 19. aprila 2013 – Aecops proti Komisiji
   (Zadeva T-53/11) (1)

   (ESS - Izobraževalni ukrep - Zmanjšanje prvotno odobrene finančne pomoči - Uredba (ES, Euratom) št. 2988/95 - Zastaranje - Pravna varnost - Pravica do obrambe - Razumni rok - Obveznost obrazložitve)
   2013/C 156/71
   Jezik postopka: portugalščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) (Lizbona, Portugalska) (zastopniki: sprva J. da Cruz Vilaça in L. Pinto Monteiro, nato L. Pinto Monteiro, P. Farinha Alves in N. Morais Sarmento, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: P. Guerra e Andrade in D. Recchia, agenta)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 27. oktobra 2010, s katero je bil določen končni znesek upravičenih stroškov za pomoč iz Evropskega socialnega sklada (ESS), ki je bila tožeči stranki odobrena za izobraževalne ukrepe z odločbo št. C(89) 570 z dne 22. marca 1989 za financiranje izobraževalnega ukrepa (zadeva 89 0771 P1).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 139, 7.5.2011.


title: Zadeva T-52/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 28. aprila 2016 – Sharif University of Technology/Svet (Skupna zunanja in varnostna politika – Omejevalni ukrepi proti Iranu zaradi preprečevanja širjenja jedrskega orožja – Zamrznitev sredstev – Podpora iranski vladi – Raziskave in tehnološki razvoj na vojaškem področju ali področjih, povezanih z vojsko – Pravica do obrambe – Pravica do učinkovitega sodnega varstva – Napačna uporaba prava in napaka pri presoji – Lastninska pravica – Sorazmernost – Zloraba pooblastil – Odškodninski zahtevek)

text:
               13.6.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/49

      Sodba Splošnega sodišča z dne 28. aprila 2016 – Sharif University of Technology/Svet
      (Zadeva T-52/15) (1)

      ((Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi proti Iranu zaradi preprečevanja širjenja jedrskega orožja - Zamrznitev sredstev - Podpora iranski vladi - Raziskave in tehnološki razvoj na vojaškem področju ali področjih, povezanih z vojsko - Pravica do obrambe - Pravica do učinkovitega sodnega varstva - Napačna uporaba prava in napaka pri presoji - Lastninska pravica - Sorazmernost - Zloraba pooblastil - Odškodninski zahtevek))
      (2016/C 211/61)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Sharif University of Technology (Teheran, Iran) (zastopnik: M. Happold, barrister)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: V. Piessevaux in M. Bishop, agenta)

         Predmet

      Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Sveta 2014/776/SZVP z dne 7. novembra 2014 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 325, str. 19) v delu, v katerem je ime tožeče stranke uvrščeno na seznam iz Priloge II k Sklepu Sveta z dne 26. julija 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Skupnega stališča 2007/140/SZVP (2010/413/SZVP) (UL L 195, str. 39), in Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 1202/2014 z dne 7. novembra 2014 o izvajanju Uredbe (EU) št. 267/2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 325, str. 3), v delu v katerem je bilo ime tožeče stranke uvrščeno na seznam iz Priloge IX k Uredbi Sveta (EU) št. 267/2012 z dne 23. marca 2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 961/2010 (UL L 88, str. 1), in odškodninski zahtevek.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Sharif University of Technology nosi svoje stroške in stroške Sveta Evropske unije

         (1)  UL C 138, 27.4.2015.


title: Zadeva C-27/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 21. januarja 2013 vložilo Schleswig-Holsteinisches Oberlandesgericht (Nemčija) – Flughafen Lübeck GmbH proti Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs-KG

text:
               15.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/9

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 21. januarja 2013 vložilo Schleswig-Holsteinisches Oberlandesgericht (Nemčija) – Flughafen Lübeck GmbH proti Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs-KG
   (Zadeva C-27/13)
   2013/C 171/17
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Schleswig-Holsteinisches Oberlandesgericht

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka in pritožnica: Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs-KG

      Tožena stranka in nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Flughafen Lübeck GmbH

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali mora nacionalno sodišče, ki mora odločiti o tožbi za vračilo storitev in za opustitev bodočih storitev, izhajati iz tega, da so te storitve ukrepi, ki se v skladu s členom 108(3), tretji stavek, PDEU ne smejo izvajati, dokler ni sprejet dokončen sklep Evropske komisije (v nadaljevanju: Komisija), če je Komisija z odločbo, ki ni bila izpodbijana, zaradi teh storitev uvedla formalni postopek preiskave državnih pomoči v skladu s členom 108(2) PDEU, v obrazložitvi te odločbe pa je med drugim pojasnila, da so storitve po vsej verjetnosti državne pomoči?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:
               Ali to velja tudi, če je Komisija v obrazložitvi odločbe poleg tega v tem smislu pojasnila, da ne more ugotoviti, ali je ponudnik, ko se je zavezal za opravljanje teh storitev, ravnal kot zasebni vlagatelj v tržnem gospodarstvu?

               3.

               Če je odgovor na prvo ali drugo vprašanje nikalen:
               Ali sme nacionalno sodišče v tem primeru prekiniti postopek, dokler se ne konča formalni postopek preiskave državnih pomoči?

               4.

               Če je odgovor na tretje vprašanje pritrdilen:
               Ali mora nacionalno sodišče v tem primeru prekiniti postopek, dokler se ne konča formalni postopek preiskave državnih pomoči?


title: Zadeva C-540/10: Tožba, vložena 22. novembra 2010 – Transportes y Excavaciones J. Asensi, S.L. proti Kraljevini Španiji

text:
               7.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/12

         Tožba, vložena 22. novembra 2010 – Transportes y Excavaciones J. Asensi, S.L. proti Kraljevini Španiji
   (Zadeva C-540/10)
   2011/C 139/20
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Transportes y Excavaciones J. Asensi, S.L. (zastopnik: C. Nicolau Castellanos, odvetnik)

      Tožena stranka: Kraljevina Španija
   Sodišče Evropske unije (osmi senat) se je s sklepom z dne 10. marca 2011 razglasilo za očitno nepristojno za odločanje o tej tožbi.


title: Zadeva F-113/15: Tožba, vložena 3. avgusta 2015 – ZZ in drugi/Komisija

text:
               28.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/55

         Tožba, vložena 3. avgusta 2015 – ZZ in drugi/Komisija
   (Zadeva F-113/15)
   (2015/C 320/77)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: ZZ in drugi (zastopnik: R. Rata, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločb Komisije o nevključitvi tožečih strank na seznam uradnikov, ki so napredovali v napredovalnem obdobju 2014.

      Predloga tožeče stranke

               —

               Odločba organa za imenovanja pri Evropski komisiji z dne 14. novembra 2014, ki je bila objavljena z upravnim obvestilom št. 41-2014 in ki določa seznam uradnikov, ki so napredovali v napredovalnem obdobju 2014, naj se razglasi za nično v delu, v katerem imena tožečih strank niso vključena;

               —

               Evropski komisiji naj se naloži, da nosi svoje stroške in stroške tožečih strank.


title: Zadeva T-163/08: Tožba, vložena 29. aprila 2008 – Arbeitsgemeinschaft Golden Toast proti UUNT (Golden Toast)

text:
               5.7.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/41

         Tožba, vložena 29. aprila 2008 – Arbeitsgemeinschaft Golden Toast proti UUNT (Golden Toast)
   (Zadeva T-163/08)
   (2008/C 171/79)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Arbeitsgemeinschaft Golden Toast e.V. (Düsseldorf, Nemčija) (zastopnika: A. Späth in G. Hasselblatt, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               naj se razveljavi odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 31. januarja 2008 (zadeva R 761/2007-1);

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „Golden Toast“ za proizvode in storitve iz razredov 5, 8, 9, 11, 14, 16, 21, 24, 25, od 28 do 32, 39 in od 41 do 44 (prijava št. 4 811 171).

      Odločba preizkuševalca: delna zavrnitev prijave, in sicer v zvezi s proizvodi iz razredov 11 in 30.

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe.

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev obveznosti obrazložitve v skladu s členom 73, prvi stavek, Uredbe (ES) št. 40/94 (1), saj izpodbijana odločba temelji na neobstoju razlikovalnega učinka v smislu člena 7(1)(b) te uredbe, čeprav se ta ni preučil. Dalje kršitev člena 7(1)(c) Uredbe št. 40/94, saj so se pogoji za ugotovitev opisnega značaja prijavljene znamke napačno razlagali.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL 1994, L 11, str. 1).


title: Zadeva T-377/09: Tožba, vložena 29. septembra 2009 – Mövenpick-Holding proti UUNT (PASSIONATELY SWISS)

text:
               21.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/58

         Tožba, vložena 29. septembra 2009 – Mövenpick-Holding proti UUNT (PASSIONATELY SWISS)
   (Zadeva T-377/09)
   2009/C 282/108
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Mövenpick - Holding AG (zastopnik: Rechtsanwältin M. Taxhet)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba Prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu z dne 23. julija 2009 naj se spremeni in naj se prijava znamke PASSIONATELY SWISS (Prijava št. 6 701 031) objavi,

               —

               Podredno naj ugotovi, da člen 7(1)(b) in (c) kot tudi člen 7(2) Uredbe (ES) št. 40/94 ne nasprotujeta registraciji znamke, in naj se razveljavi odločba Prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu z dne 23. julija 2009 in zadeva vrne odboru za pritožbe,

               —

               Podredno, odločba Prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu z dne 23. julija 2009 naj se spremeni in naj se prijava znamke PASSIONATELY SWISS (Prijava št. 6 701 031) skupaj z izjavo tožeče stranke, da ne zahteva izključne pravice za element SWISS prej navedene znamke, objavi,

               —

               Podredno ugotovi da člen 7(1)(b) in (c) kot tudi člen 7(2) Uredbe (ES) št. 40/94 ne nasprotujeta registraciji Znamke, kateri je dodana izjava tožeče stranke, da ta ne zahteva izključne pravice za element SWISS prej navedene znamke in naj se razveljavi odločba Prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu z dne 23. julija 2009 in zadeva vrne Odboru za pritožbe,

               —

               UUNT naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka „PASSIONATELY SWISS“ za proizvode in storitve iz razredov 16, 35, 41, 43 in 44 (prijava št. 6 701 031)

      Odločba preizkuševalca: Zavrnitev prijave.

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe.

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 7(1)(b) in(c) Uredbe št. 207/2009 (1)

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL 2009, L 78, str. 1).


title: Zadeva T-257/15: Tožba, vložena 22. maja 2015 – Arcelormittal Spain Holding/Komisija

text:
               27.7.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 245/38

         Tožba, vložena 22. maja 2015 – Arcelormittal Spain Holding/Komisija
   (Zadeva T-257/15)
   (2015/C 245/45)
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Arcelormittal Spain Holding, S.L. (Madrid, Španija) (zastopnik: M. Muñoz Pérez, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               za ničen razglasi Sklep Evropske komisije z dne 15. oktobra 2014 v spisu št. C (2014) 7280 v zvezi z državno pomočjo SA.355550 (13/C) (ex 12/CP) ki jo je podelila Španija;

               —

               podredno, iz navedenih razlogov za ničen razglasi člen 4(2) tega sklepa in

               —

               toženi instituciji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Izpodbijani sklep v tem postopku je isti kot v zadevah T-12/15, Banco de Santander in Santusa/Komisija, in T-252/15, Ferrovial SA in drugi/Komisija.
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so podobni kot tisti, ki so bili navedeni v teh zadevah.


title: Zadeva T-283/15: Tožba, vložena 29. maja 2015 – Esso Raffinage/ECHA

text:
               28.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/32

         Tožba, vložena 29. maja 2015 – Esso Raffinage/ECHA
   (Zadeva T-283/15)
   (2015/C 320/49)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Esso Raffinage (Courbevoie, Francija) (zastopnik: M. Navin-Jones, solicitor)

      Tožena stranka: Evropska agencija za kemikalije (ECHA)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               tožbo razglasi za dopustno in utemeljeno;

               —

               odločitev Evropske agencije za kemikalije (ECHA) z dne 1. aprila 2015, sprejete na podlagi Uredbe (ES) št. 1907/2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH), o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije ter spremembi Direktive 1999/45/ES ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES (UL L 396, str. 1), v obliki dopisa z naslovom „Statement of Non-Compliance following a Dossier Evaluation Decision under Regulation (EC) No 1907/2006“ (Izjava o neskladnosti na podlagi evalvacije dokumentacije na podlagi Uredbe (ES) št. 1907/2006, v nadaljevanju: SONC) in priloga k njej (referenčna številka CCH-C-0000005770-74-01/F) naj se razglasita za nični;

               —

               odredi, naj se zadeva vrne v odločanje izvršnemu direktorju ECHA z navodilom, naj se pri kakršnikoli novi odločitvi upoštevajo razlogi za razglasitev ničnosti, navedeni v sodbi Splošnega sodišča, in vse aktualne informacije;

               —

               ECHA naloži plačilo stroškov tožeče stranke v zvezi s tem postopkom; in

               —

               sprejme druge ukrepe, ki se mu zdijo potrebni.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja več tožbenih razlogov, tudi te:

               1.

               Prvi tožbeni razlog: prekoračitev pooblastil, kršitev institucionalnega ravnovesja, itd.

                           —

                           Tožeča stranka trdi, da ECHA nima pristojnosti niti pravne podlage za pripravo, zbiranje, sprejetje in/ali pošiljanje t.i. izjav o neskladnosti in da je ECHA s tem, da je v obravnavani zadevi pripravila, sprejela in sprejela SONC, (1) prekoračila diskrecijsko pravico in/ali izvršilna pooblastila (prekoračitev pooblastil), (2) kršila pravno načelo in zahtevo v zvezi z institucionalnim ravnovesjem, (3) kršila načelo in zahtevo v zvezi z dobrim upravljanjem, (4) kršila načelo dobrega javnega upravljanja in/ali (5) kršila člen 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

               2.

               Drugi tožbeni razlog, ki se navaja podredno: kršitev člena 42 REACH

                           —

                           Tožeča stranka trdi, da člen 42(1) REACH, kolikor bi se ECHA sklicevala nanj kot na pooblastilo in/ali pravno podlago za izpodbijano odločitev, ECHA ne podeljuje nikakršnega pooblastila ali pravne podlage za sprejetje izpodbijane odločitve, in da je ECHA s sprejetjem izpodbijane odločitve kršila člen 42(1) REACH. Tožeča stranka trdi, da v obravnavani zadevi ECHA ni sprejela ustrezne odločitve, kot jo zahteva člen 42(1) REACH. Tožeča stranka trdi, da je ECHA člen 42(1) REACH vseskozi razlagala tako, da ne dovoljuje izdajanja izjav o neskladnosti.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev pravice do izjave

                           —

                           Tožeča stranka trdi, da so bila s sprejetjem izpodbijane odločitve kršena pravna načela EU, in sicer pravica do izjave, pravica do odgovora in replike, pravica do obrambe, pravica do obveščenosti in pravica do dobrega upravljanja. Tožeča stranka trdi, da je neposredna posledica kršitve teh procesnih pravic ta, da je izpodbijana odločba izpodbojna in nična. Povedano drugače, tožeča stranka trdi, da če ECHA ne bi kršila njenih procesnih pravic, bi bil izid postopka bistveno drugačen.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti

                           —

                           Tožeča stranka trdi, da izpodbijana odločitev ni bila v skladu s pravnim načelom sorazmernost, ki velja v EU, in pomeni njegovo kršitev. Tožeča stranka trdi, da izpodbijana odločitev ni primerna ali nujna, da ne pomeni najmanj omejujočega ukrepa in da povzročene neprijetnosti niso sorazmerne z zasledovanimi cilji.

               5.

               Peti tožbeni razlog: napačna razlaga zahtev glede podatkov na podlagi REACH.

                           —

                           Tožeča stranka trdi, da je ECHA napačno razlagala zahteve glede podatkov v zvezi s Prilogo X, oddelek 8.7.2., ker dejansko ni treba izvesti študije strupenosti za prenatalni razvoj na drugi vrsti. Tožeča stranka zato trdi, da je ECHA izpodbijano odločitev sprejela brez pravne podlage in je prekoračila diskrecijsko pravico.


title: Zadeva F-77/09: Tožba, vložena 14. septembra 2009 – Nijs proti Evropskemu računskemu sodišču

text:
               21.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/65

         Tožba, vložena 14. septembra 2009 – Nijs proti Evropskemu računskemu sodišču
   (Zadeva F-77/09)
   2009/C 282/125
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Bart Nijs (Bereldange, Luksemburg) (zastopnik: Fränk Rollinger, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropsko računsko sodišče

      Predmet in opis spora

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe ad hoc odbor Evropskega računskega sodišča z dne 15. januarja 2009 o odstavitvi tožeče stranke brez znižanja pokojnine z veljavnostjo od 1. februarja 2009.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Primarno, razglasi naj se ničnost odločbe ad hoc odbora Evropskega računskega sodišča z dne 15. januarja 2009 o odstavitvi tožeče stranke brez znižanja pokojnine z veljavnostjo od 1. februarja 2009;

               —

               razglasi naj se ničnost odločbe Evropskega računskega sodišča 81-2007 z dne 20. septembra 2007, s katero je pooblastila, ki jih ima OPI, podelilo ad hoc odboru;

               —

               razglasi naj se ničnost vseh pripravljalnih odločb, ki jih je sprejel ta ad hoc odbor, zlasti tistih z dne od 22. do 29. oktobra 2007, z dne 23. novembra 2007 in z dne 12. junija 2008 o začetku upravne preiskave;

               —

               podredno, če Sodišče za uslužbence ne bi ugodilo primarnim predlogom za razglasitev ničnosti, naj se ugotovi, da je sankcija, ki jo je ad hoc odbor Evropskega računskega sodišča izrekel 15. januarja 2009, glede na člen 10 Priloge IX h Kadrovskim predpisom za uradnike zaradi zgoraj navedenih razlogov veliko prestroga;

               —

               zadevo naj se odstopi drugače sestavljenemu OPI Evropskega računskega sodišča ali naj se izreče sankcija – če je ta res potrebna – ki bo veliko bolj prilagojena dejstvom;

               —

               še bolj podredno, izrecno naj se ugotovi, da v zgoraj navedenem primeru ni bilo spoštovano načelo razumnega trajanja postopka in naj se to upošteva ob izreku morebitne sankcije

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-494/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria 1. decembra 2009 – Bolton Alimentari SpA proti Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Alessandria

text:
               30.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/44

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria 1. decembra 2009 – Bolton Alimentari SpA proti Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Alessandria
   (Zadeva C-494/09)
   2010/C 24/76
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Bolton Alimentari SpA

      Tožena stranka: Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Alessandria

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 239 CZS razlagati tako, da v okoliščinah, kakršne so zadevne, kadar država članica meni, da Evropska komisija ni storila nobene napake in da tudi ni podan noben razlog iz člena 905(1) DICZ, država članica lahko samostojno odloči o zahtevku za povračilo dolžniku v smislu člena 899(2) DICZ?

               2.

               Če je odgovor na vprašanje iz točke 1 pritrdilen, ali se izraz „poseben primer“ iz besedila člena 239 CZS lahko nanaša na izključitev uvoznika Skupnosti iz tarifne kvote, ki se odpre na nedeljo, če je razlog za izključitev to, da so carinski uradi zadevne države v nedeljo zaprti?

               3.

               Ali je treba člene od 308a do 308c DICZ ter upoštevne določbe Sporazuma razlagati tako, da bi morala država članica v okoliščinah, kakršne so zadevne, predhodno zaprositi Komisijo, naj prekine izvajanje tarifne kvote, da bi omogočila pravično in nediskriminatorno obravnavo italijanskih uvoznikov glede na uvoznike drugih držav članic?

               4.

               Ali je mogoče šteti, da sta izključitev družbe Bolton Alimintari s.p.a. iz tarifne kvote, o kateri je odločila Komisija, in dopis TAXUD ukrepa, ki sta dejansko v skladu s členi od 308a do 308c DICZ ter z upoštevnimi določbami Administrativnega sporazuma o upravljanju tarifnih kvot, ki ga je sprejel odbor za carinski zakonik 30. oktobra 2007 (TAXUD/3439/2006-rev.1-IT), in da sta torej veljavna?


title: Zadeva C-135/05: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 26. aprila 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki (Neizpolnitev obveznosti države – Ravnanje z odpadki – Direktive 75/442/EGS, 91/689/EGS in 1999/31/ES)

text:
               28.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/8

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 26. aprila 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki
   (Zadeva C-135/05) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Ravnanje z odpadki - Direktive 75/442/EGS, 91/689/EGS in 1999/31/ES)
   (2007/C 96/11)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: D. Recchia in M. Konstantinidis, agents)

      Tožena stranka: Italijanska republika (zastopnika: I. M. Braguglia in G. Fiengo, agents)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 4, 8 in 9 Direktive Sveta 75/442/EGS z dne 15. julija 1975 o odpadkih (UL L 194, str. 39), kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 91/156/EGS z dne 18. marca 1991 (UL L 78, str. 32) – Kršitev člena 2(1) Direktive Sveta 91/689/EGS z dne 12. decembra 1991 o nevarnih odpadkih (UL L 377, str. 20) – Kršitev člena 14(a), (b) in (c) Direktive Sveta 1999/31/ES z dne 26. aprila 1999 o odlaganju odpadkov na odlagališčih (UL L 182, str. 1).
   Izrek

               1)

               Ker Italijanska republika ni sprejela vseh potrebnih ukrepov:

                           —

                           za zagotovitev predelave in odstranitve odpadkov brez nevarnosti za zdravje ljudi in brez uporabe postopkov in načinov, ki bi lahko škodovali okolju, in za prepoved nenadzorovanega odlaganja, zavrženja in odstranjevanja odpadkov;

                           —

                           za zagotovitev, da vsak imetnik odpadkov preda odpadke zasebnemu ali javnemu zbiralcu odpadkov ali podjetju za odstranjevanje ali predelavo odpadkov ali da sam predela ali odstrani odpadke v skladu z določbami Direktive Sveta 75/442/EGS z dne 15. julija 1975 o odpadkih, kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 91/156/EGS z dne 18. marca 1991;

                           —

                           za to, da mora vsak obrat ali podjetje, ki opravlja dejavnost odstranjevanja, pridobiti dovoljenje pristojnega organa;

                           —

                           za to, da se na vsakem mestu, kjer se odlagajo nevarni odpadki, ti odpadki evidentirajo in identificirajo, in

                           —

                           za to, da bi, upravljavec glede odlagališč, ki so 16. julija 2001 že imela dovoljenja ali že delujejo, pred 16. julijem 2002 pripravil in predložil pristojnemu organu v odobritev načrt prilagoditve odlagališča, ki zajema podatke v zvezi s pogoji za izdajo dovoljenja in vseh sanacijskih ukrepov, za katere meni, da bodo potrebni, tako da po predložitvi načrta prilagoditve odlagališča pristojni organi sprejmejo dokončno odločitev, ali se obratovanje lahko nadaljuje, pri čemer se čimprej zaprejo odlagališča, za katera ni bilo izdano dovoljenje za nadaljnje obratovanje oziroma se potrebna dela dovolijo in se določi prehodno obdobje za izvedbo načrta,

                     ni izpolnila obveznosti iz členov 4, 8 in 9 Direktive 75/442, kot je bila spremenjena z Direktivo 91/156/EGS, člena 2(1) Direktive Sveta 91/689/EGS z dne 12. decembra 1991 o nevarnih odpadkih in člena 14(a), (b) in (c) Direktive Sveta 1999/31/ES z dne 26. aprila 1999 o odlaganju odpadkov na odlagališčih.

               2)

               Italijanski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 132, 28.5.2005.


title: Zadeva T-501/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 18. marca 2016 – Karl-May-Verlag/UUNT – Constantin Film Produktion (WINNETOU) (Znamka Skupnosti — Postopek za ugotovitev ničnosti — Besedna znamka Skupnosti WINNETOU — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Člen 52(1) in (2) Uredbe št. 207/2009 — Načeli samostojnosti in neodvisnosti znamke Skupnosti — Obveznost obrazložitve)

text:
               2.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 156/33

         Sodba Splošnega sodišča z dne 18. marca 2016 – Karl-May-Verlag/UUNT – Constantin Film Produktion (WINNETOU)
   (Zadeva T-501/13) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek za ugotovitev ničnosti - Besedna znamka Skupnosti WINNETOU - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Člen 52(1) in (2) Uredbe št. 207/2009 - Načeli samostojnosti in neodvisnosti znamke Skupnosti - Obveznost obrazložitve))
   (2016/C 156/42)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Karl-May-Verlag GmbH, nekdanja Karl May Verwaltungs- und Vertriebs- GmbH (Bamberg, Nemčija) (zastopnika: M. Pejman in M. Brenner, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: najprej A. Pohlmann, nato M. Fischer, agenta)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Constantin Film Produktion GmbH (München, Nemčija) (zastopnika: P. Baronikians in S. Schmidt, odvetnika)

      Predmet

   Odločba prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 9. julija 2013 (zadeva R 125/2012-1) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med družbama Constantin Film Produktion GmbH in Karl-May Verwaltungs- und Vertriebs- GmbH.

      Izrek

               1.

               Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 9. julija 2013 (zadeva R 125/2012-1) se razveljavi v delu, v katerem je ugodeno zahtevi za ugotovitev ničnosti.

               2.

               UUNT poleg svojih stroškov nosi tudi stroške Karl-May-Verlag GmbH.

               3.

               Constantin Film Produktion GmbH nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 336, 16.11.2013.


title: Zadeva C-397/10: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 30. junija 2011 – Evropska komisija proti Kraljevini Belgiji (Neizpolnitev obveznosti države — Člen 56 PDEU — Svoboda opravljanja storitev — Nacionalni predpis, ki v zvezi z dejavnostjo agencij za začasno zaposlovanje določa nekatere zahteve — Neupravičene ovire)

text:
               27.8.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 252/6

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 30. junija 2011 – Evropska komisija proti Kraljevini Belgiji
   (Zadeva C-397/10) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Člen 56 PDEU - Svoboda opravljanja storitev - Nacionalni predpis, ki v zvezi z dejavnostjo agencij za začasno zaposlovanje določa nekatere zahteve - Neupravičene ovire)
   2011/C 252/08
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: J.-P. Keppenne in I. Rogalski, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Belgija (zastopnik: M. Jacobs, zastopnik)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev člena 56 PDEU – Omejitev svobode opravljanja storitev – Nacionalna ureditev, ki določa številne zahteve za delovanje agencij za začasno zaposlovanje s sedežem v drugih državah članicah – Neupravičene ovire

      Izrek

               1.

               Kraljevina Belgija s tem, da je za agencije za začasno zaposlovanje, ki svoje storitve ponujajo na ozemlju regije glavnega mesta Bruselj, določila te zahteve:

                           —

                           zagotavljanje dela delavcev mora biti izključna statutarna dejavnost podjetja, in

                           —

                           imeti mora posebno pravno obliko,

                     ni izpolnila obveznosti iz člena 56 PDEU.

               2.

               Kraljevini Belgiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 301, 6.11.2010.


title: Zadeva C-293/05: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki, vložena dne 20. julija 2005

text:
               17.9.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 229/9

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki, vložena dne 20. julija 2005
   (Zadeva C-293/05)
   (2005/C 229/19)
   Jezik postopka: italijanščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata Sara Pardo Quintillan in Donatella Recchia, članici pravne službe Komisije, je dne 20. julija 2005 na Sodišču Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Italijanski republiki.
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da Italijanska republika s tem, da ni sprejela ukrepov za zagotovitev, da bi od 31. decembra 1998 za odpadne vode iz aglomeracije, ki jo sestavljajo različne občine province Varese, ki ležijo v porečju reke Olone, veljali strožji postopki čiščenja, kot so sekundarni ali primerljivi postopki čiščenja, ki so določeni v členu 4 Direktive 91/271/CEE (1), ni izpolnila obveznosti iz člena 5(2) v povezavi s členom 5(5) te direktive.

               2.

               Italijanski republiki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Komisija ne graja opustitve opredelitve območja osušenega porečja južnega dela področja Lambre-Olone, kot občutljivega, saj je bil zaradi tega že pričet drug postopek za ugotovitev kršitve. Vendar je to osušeno porečje del območja, ki se nahaja znotraj porečja Po, ki je bilo uradno označeno kot občutljivo območje.
   Zaradi tega bi moral, v skladu s členom 5(5), ki se sklicuje na odstavek 2, za odpadno vodo iz občin, ki se nahajajo v provinci Varese ob porečju reke Olone, že od 31. decembra 1998 dalje veljali strožji postopek čiščenja, kot je sekundarni.
   Kljub temu, da se je ta rok že iztekel, aglomeracija območja Varese vse do danes še ni opremljena s komunalnimi čistilnimi napravami, ki bi za odpadne vode iz te aglomeracije zagotavljale postopek čiščenja, kot je določen v členu 5(2) Direktive 91/271/EGS.

      (1)  Direktiva Sveta z dne 21. maja 1991o čiščenju komunalne odpadne vode (91/271/EGS) (UL L 135, 30.5.1991, str. 40).


title: Združeni zadevi C-512/14 P in C-513/14 P: Sklep predsednika tretjega senata Sodišča z dne 17. julija 2015 – Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)/Unibail Management

text:
               28.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/26

         Sklep predsednika tretjega senata Sodišča z dne 17. julija 2015 – Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)/Unibail Management
   (Združeni zadevi C-512/14 P in C-513/14 P) (1)

   (2015/C 320/39)
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik tretjega senata je odredil izbris zadev.

      (1)  UL C 138, 27.4.2015.