title: Zadeva F-117/13: Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 17. septembra 2014 – Wahlström proti Frontex (Javni uslužbenci – Uslužbenci Frontexa – Začasni uslužbenec – Nepodaljšanje pogodbe za določen čas – Postopek podaljšanja pogodbe – Člen 41(2)(a) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – Pravica do zaslišanja – Nespoštovanje – Vpliv na smisel odločbe)

text:
               10.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 395/65

      Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 17. septembra 2014 – Wahlström proti Frontex
      (Zadeva F-117/13) (1)

      ((Javni uslužbenci - Uslužbenci Frontexa - Začasni uslužbenec - Nepodaljšanje pogodbe za določen čas - Postopek podaljšanja pogodbe - Člen 41(2)(a) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah - Pravica do zaslišanja - Nespoštovanje - Vpliv na smisel odločbe))
      (2014/C 395/79)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Kari Wahlström (Espoo, Finska) (zastopnik: S. A. Pappas, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska agencija za upravljanje in operativno sodelovanje na zunanjih mejah držav članic Evropske unije (zastopniki: S. Vuorensola in H. Caniard, zastopnika, D. Waelbroeck in A. Duron, odvetnika)

         Predmet

      Predlog za razglasitev ničnosti odločbe, da se tožeči stranki ne podaljša pogodbe o začasni zaposlitvi, na podlagi prve odločbe o nepodaljšanju njene pogodbe s strani Sodišča za uslužbence v zadevi F 87/11.

         Izrek

                  1.

                  Odločba izvršnega direktorja Evropske agencije za upravljanje in operativno sodelovanje na zunanjih mejah držav članic Evropske unije z dne 19. februraja 2013, da se pogodba o začasni zaposlitvi K. Wahlström ne podlajša, se razglasi za nično.

                  2.

                  Tožba se v preostalem zavrne.

                  3.

                  Evropska agencija za upravljanje in operativno sodelovanje na zunanjih mejah držav članic Evropske unije nosi svoje stroške in se jih naloži plačilo stroškov K. Wahlström.

         (1)  UL C 31, 1.2.2014, str. 23.


title: Merila za dodelitev zadev senatom

text:
               28.10.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 261/32

         Merila za dodelitev zadev senatom
   (2006/C 261/65)
   Sodišče za uslužbence je dne 20. septembra 2006 v skladu s členoma 4 Priloge I k Statutu Sodišča in 12 Poslovnika Sodišča prve stopnje odločilo, da bo do 30. septembra 2007 obdržalo naslednje pogoje za dodelitev zadev senatom:

               —

               prvi senat bo pokrival vse zadeve, razen zadev, ki se v glavnem nanašajo na vprašanja zaposlovanja, ocenjevanja/napredovanja in dokončnega prenehanja nalog in ki jih bo pokrival drugi senat;

               —

               nekatere zadeve bodo dodeljene tretjemu senatu, in sicer neodvisno od zadevnih področjih in avtomatično, kar se bo opredelilo na upravni seji;

               —

               od zgoraj navedenih pravil razdelitve bo možno odstopiti zaradi povezanosti in da bi se zagotovila uravnotežena in razumno spreminjajoča se delovna obremenjenost v okviru Sodišča prve stopnje.


title: Zadeva C-433/15: Tožba, vložena 6. avgusta 2015 – Evropska komisija/Italijanska republika

text:
               26.10.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 354/22

         Tožba, vložena 6. avgusta 2015 – Evropska komisija/Italijanska republika
   (Zadeva C-433/15)
   (2015/C 354/25)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: P. Rossi, D. Nardi, J. Guillem Carrau, agenti)

      Tožena stranka: Italijanska republika

      Predlog tožeče stranke

   Evropska komisija Sodišču predlaga, naj:

               —

                           a)

                           ugotovi, da italijanska vlada s tem, da ni zagotovila, da bi bila dodatna dajatev za proizvodnjo v Italiji, ki presega stopnjo nacionalne kvote, od prvega obdobja dejanske naložitve dodatne dajatve v Italiji (1995/1996) in do zadnjega obdobja v katerem je v Italiji prišlo do presežne proizvodnje (2008/2009), dejansko zaračunana posameznim proizvajalcem, ki so prispevali k kakršnemu koli presežku proizvodnje, ter potem, ko jim je bil sporočen znesek, ki ga morajo plačati, pravočasno plačan s strani kupca ali proizvajalca, v primeru neposredne prodaje, oziroma, če ni bil plačan v rokih, ki so bili določeni, vpisan v odločbo o odmeri in eventualno prisilno izterjan od kupcev ali prodajalcev, ni izpolnila obveznosti iz upoštevnih določb prava Unije, ki se uporabljajo za zadevna davčna leta, in sicer členov 1 in 2 Uredbe (ES) št. 3950/92 (1); člena 4 Uredbe (ES) št. 1788/2003 (2); členov 79, 80 in 83 Uredbe (ES) št. 1234/2007 (3); ter, kar zadeva izvedbene določbe Komisije, člena 7 Uredbe (ES) št. 536/1993 (4); člena 11(1) in (2) Uredbe (ES) št. 1392/2001 (5) in, nazadnje, členov 15 in 17 Uredbe (ES) št. 595/2004 (6);

               —

                           b)

                           Italijanski republiki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija v utemeljitev svoje zahteve trdi, da je v skladu s podatki, ki so jih predložili italijanski organi ali ki so bili sicer pridobljeni med predhodnim postopkom, znesek dodatne dajatve, ki ga je še treba izterjati 1  343 milijonov EUR. Celoten znesek dodatne dajatve, ki je bil dejansko plačan je 282 milijonov EUR od celotnega zneska v zvezi z dajatvijo v višini približno 2  305 milijonov EUR, v prvem tržnem letu, med katerim je bil v Italiji formalno uveden sistem dodatne dajatve (davčno leto 1995/1996) do zadnjega davčnega leta med katerim je bila registrirana presežna proizvodnja (davčno leto 2008/2009). Po odbitku zneskov, na katere se nanašajo sheme obročnega odplačevanja (469 milijonov EUR) in zneskov, ki so bili razglašeni za neizterljive (211 milijonov EUR), je razmerje med dejansko prejeto dajatvijo in dajatvijo, ki je treba izterjati, je neto znesek zneskov, na katere se nanašajo sheme obročnega odplačevanja in zneskov, ki so bili razglašeni za neizterljive, 21 %. Dejansko izterjani znesku v bistvu ustrezajo manj kot četrtini zneskov, ki jih je treba še izterjati do datuma, ki je določen v obrazloženem mnenju.
   Komisija poudarja, da odstotki zneskov, ki so bili dejansko izterjani in naloženih zneskov, za vsako zadevno tržno leto, po odbitku zneskov, na katere se nanašajo sheme obročnega odplačevanja in zneskov, ki so bili razglašeni za neizterljive, kažejo na neučinkovitost sistema obdavčitve dodatne dajatve, saj so na splošno v upoštevnih obdobjih nižji od 21 %, in kljub roku določenem v obrazloženem mnenju naj bi poteklo več kot 5 let od konca zadnjega tržnega leta, med katerim je bila v Italiji registrirana presežna proizvodnja.
   V zvezi z utemeljitvijo Italije, da naj bi dejansko izterjavo dolgovanih zneskov iz naslova dajatev ovirale številne tožbe, v zvezi s katerimi se postopki še niso končali, ki so jih dolžniki vložili zoper zahteve za plačilo, je Komisija predstavila podatke v zvezi z dejansko izterjanimi zneski glede na zneske, ki jih je še treba izterjati, in plačila v zvezi s katerimi niso sporna, za vsako zadevno tržno leto. Podatki kažejo, da je bilo od približno 1  068 milijonov EUR zapadlih zneskov izterjanih le 241 milijonov EUR, kar ustreza približno 23 % zapadlih zneskov, ne da bi v zvezi s tem obstajala kakršna koli utemeljitev.
   Glede na to, da je namen dodatne dajatve odvrniti proizvodnjo mleka, ki bi presegala nacionalne referenčne količine (NRK), je dolgotrajna neizterjava tako velikih zneskov, 20 let od uvedbe proizvodnih kvot v Italiji in šest let od zadnjega registriranega presežka italijanskih NRK, pomenila izgubo polnega učinka sistema dodatne dajatve, kot ga je želel vzpostaviti zakonodajalec, kar dokazujejo tudi stalni presežki, ki so bili ugotovljeni za vsako od davčnih let od 1995/1996 do 2008/2009.
   Komisija meni, da je treba neizterjavo tako velikih zneskov v zvezi z dodatno dajatvijo pripisati posebnim malomarnostim Italijanske republike, na podlagi katerih je mogoče pojasniti neučinkovitost sistema naložitve dodatne dajatve v Italiji v upoštevnem obdobju.
   Prvič, zakonodajna zmeda, ki je bila značilna za italijansko zakonodajo za prenos, je ustvarila zamudo pri dejanskem izvajanju sistema dajatev v Italiji, in je zelo velika gmota spornih stvari, ki je imela za posledico oviranje izterjave teh dajatev zaradi odlogov plačil, ki so jih nacionalna sodišča priznala zaradi previdnosti.
   Drugič, Italija ni učinkovito uporabila vseh upravnih mehanizmov, ki jih ima na voljo za učinkoviti izterjavo zneskov dolgovanih iz naslova dajatev, kot je poravnava. Možnost poravnave dajatev, ki jih je bilo treba izterjati in pomoči, ki jih je bilo treba izplačati v okviru skupne kmetijske politike je bila uvedena neučinkovito in prepozno, še vedno pa obstajajo italijanski zakoni, ki ovirajo izvedbo te poravnave.
   Tretjič, postopki izterjave so bili v večini primerov zaustavljeni po začetku veljavnosti zakona 33/2009 in vse do danes, zaradi neobstoja izvedbenih določb ali mednarodnih sporazumov med zadevnimi organi in subjekti, ki so potrebni za njihovo nadaljnjo izvedbo.
   Četrtič, Komisija meni, da so se zaradi metodoloških napak s strani organov zadolženih za izterjavo zapadli zneski napačno šteli za neizterljive, kar je pomenilo dodatne pomanjkljivosti pri učinkovitosti izterjave dodatne dajatve.

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 3950/92 z dne 28. decembra 1992 o uvedbi dodatne dajatve v sektorju mleka in mlečnih izdelkov (UL L 405, str. 1).

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 1788/2003 z dne 29. septembra 2003 o uvedbi dajatve v sektorju mleka in mlečnih proizvodov (UL L 270, str. 123).

      (3)  Uredba Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode („Uredba o enotni SUT) (UL L 299, str. 1).

      (4)  Uredba Komisije (EGS) št. 536 536/93 z dne 9. marca 1993 o določitvi podrobnih pravil za uporabo dodatne dajatve za mleko in mlečne proizvode (UL L 57, str. 12).

      (5)  Uredba Komisije (ES) št. 1392/2001 z dne 9. julija 2001 o podrobnih pravilih za uporabo Uredbe Sveta (EGS) št. 3950/92 o uvedbi dodatne dajatve za mleko in mlečne proizvode (UL L 187, str. 19).

      (6)  Uredba Komisije (ES) št. 595/2004 z dne 30. marca 2004 o podrobnih pravilih za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1788/2003 o uvedbi dajatve v sektorju mleka in mlečnih proizvodov (UL L 94, str 22).


title: Zadeva C-171/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italija) 2. aprila 2010 – Andrea Sacripanti proti Ministero dell’Interno

text:
               19.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/32

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italija) 2. aprila 2010 – Andrea Sacripanti proti Ministero dell’Interno
      (Zadeva C-171/10)
      (2010/C 161/45)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Andrea Sacripanti

         Tožena stranka: Ministero dell'Interno

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je s členoma 43 ES in 49 ES združljiva nacionalna zakonodaja (uvedena z Bersanijevo uredbo-zakonom št. 223 z dne 4.7.2006, spremenjeno v zakon št. 248 z dne 4.8.2006), to je „nacionalna ureditev […], ki med drugim določa:

                  (a)

                  obstoj splošne usmeritve, ki ščiti imetnike koncesij, podeljenih v predhodnem obdobju na podlagi postopka, ki je nezakonito izključil nekatere gospodarske subjekte iz sodelovanja;

                  (b)

                  obstoj določb, ki dejansko zagotavljajo ohranjanje tržnih položajev (na primer prepoved odpiranja novih prodajnih mest v bližini obstoječih prodajnih mest, ki velja za nove koncesionarje);

                  (c)

                  okoliščine odvzema koncesije v primeru, ko koncesionar neposredno ali posredno opravlja čezmejne igralniške dejavnosti, primerljive s tistimi, ki so predmet koncesije?“


title: Zadeva F-98/15: Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 12. aprila 2016 – CP/Parlament (Javni uslužbenci — Uradniki — Vodja oddelka — Poskusna doba — Nepotrditev za opravljanje nalog vodje oddelka — Izvršitev sodbe o razglasitvi ničnosti — Izguba priložnosti)

text:
               30.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 191/50

         Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 12. aprila 2016 – CP/Parlament
   (Zadeva F-98/15) (1)

   ((Javni uslužbenci - Uradniki - Vodja oddelka - Poskusna doba - Nepotrditev za opravljanje nalog vodje oddelka - Izvršitev sodbe o razglasitvi ničnosti - Izguba priložnosti))
   (2016/C 191/72)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: CP (zastopnika: L. Levi in A. Tymen, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropski parlament (zastopnika: V. Montebello-Demogeot in O. Caisou-Rousseau, agenta)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe z dne 18. julija 2014, s katero je bila tožeča stranka po izdani sodbi Sodišča za uslužbence z dne 26. marca 2014, CP/Evropski Parlament, F-8/13, potrjena za opravljanje nalog vodje enote, v delu, v katerem ta odločba ne določa retroaktivnega priznanja položaja vodje oddelka in retroaktivnega priznanja povišanja osnovne plače, ki ustreza njegovemu delovnemu mestu (nadomestilo za vodstveno funkcijo), in odškodninski zahtevek za povrnitev premoženjske in nepremoženjske škode, ki naj bi ji nastala.

      Izrek

               1.

               Evropski parlament CP plača 3 219,55 EUR. Temu znesku se prištejejo zamudne obresti, izračunane po stopnji, ki jo uporablja Evropska centralna banka pri svojih poslih glavnega refinanciranja in ki velja med zadevnim obdobjem, povečana za dve točki, od 1. julija 2011 do datuma dejanskega plačila.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 294, 7.9.2015, str. 86.


title: Zadeva C-430/09: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 16. decembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Euro Tyre Holding BV proti Staatssecretaris van Financiën (Šesta direktiva o DDV — Členi 8(1)(a) in (b), 28a(1)(a), 28b(A)(1) in 28c(A)(a), prvi pododstavek — Oprostitev dobav blaga, ki se odpošlje ali prevaža znotraj Unije — Zaporedne dobave istega blaga, pri čemer gre za eno samo odpošiljanje ali en sam prevoz blaga znotraj Skupnosti)

text:
               19.2.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 55/13

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 16. decembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Euro Tyre Holding BV proti Staatssecretaris van Financiën
   (Zadeva C-430/09) (1)

   (Šesta direktiva o DDV - Členi 8(1)(a) in (b), 28a(1)(a), 28b(A)(1) in 28c(A)(a), prvi pododstavek - Oprostitev dobav blaga, ki se odpošlje ali prevaža znotraj Unije - Zaporedne dobave istega blaga, pri čemer gre za eno samo odpošiljanje ali en sam prevoz blaga znotraj Skupnosti)
   2011/C 55/23
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Euro Tyre Holding BV

      Tožena stranka: Staatssecretaris van Financiën

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Hoge Raad der Nederlanden – Razlaga členov 8(1)(a) in (b), 28a(1)(a), 28b(A)(1) in 28c(A)(a) Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS) (UL L 145, str. 1) – Oprostitev dobav blaga, ki se odpošlje ali prevaža znotraj Skupnosti – Zaporedne dobave istega blaga, pri čemer gre za eno samo odpošiljanje ali en sam prevoz blaga znotraj Skupnosti

      Izrek

   Kadar sta bili v zvezi z istim blagom opravljeni dve zaporedni dobavi med različnima davčnima zavezancema, ki delujeta kot taka, pri čemer pa je šlo za en sam prevoz znotraj Skupnosti, je treba transakcijo, ki ji je treba pripisati ta prevoz, torej prvo ali drugo dobavo, zaradi česar ta transakcija spada pod pojem dobave znotraj Skupnosti v smislu člena 28b(A)(a), prvi pododstavek, Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 96/95/ES z dne 20. decembra 1996, v povezavi s členi 8(1)(a) in (b), 28a(1)(a), prvi pododstavek, in 28b(A)(1) iste direktive, določiti ob upoštevanju celovite presoje vseh okoliščin primera, da bi bilo mogoče ugotoviti, katera od obeh dobav izpolnjuje celoto pogojev glede dobave znotraj Skupnosti.
   V okoliščinah, kakršne so te iz postopka v glavni stvari, v katerih prvi pridobitelj, ki je pridobil pravico do razpolaganja z blagom kot lastnik na ozemlju države članice prve dobave, izrazi svoj namen, da bo to blago prepeljal v drugo državo članico, in se izkaže s svojo identifikacijsko številko za davek na dodano vrednost, ki mu jo je dodelila ta druga država članica, je treba prevoz znotraj Skupnosti pripisati prvi dobavi, pod pogojem, da je bila pravica do razpolaganja z blagom kot lastnik prenesena na drugega pridobitelja v državi članici, v katero je bil namenjen prevoz znotraj Skupnosti. Predložitveno sodišče mora preveriti, ali je v sporu, ki mu je bil predložen, ta pogoj izpolnjen.

      (1)  UL C 24, 30.1.2010.


title: Zadeva F-29/14: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 26. februarja 2016 – Wisniewski/Komisija

text:
               18.4.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 136/50

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 26. februarja 2016 – Wisniewski/Komisija
   (Zadeva F-29/14) (1)

   (2016/C 136/72)
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik drugega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 184, 16.6.2014, str. 44.


title: Zadeva C-338/05 P: Sklep Sodišča z dne 13. julija 2006 — Front national, Marie-France Stirbois, Bruno Gollnisch, Carl Lang, Jean-Claude Martinez, Philip Claeys, Koen Dillen, Mario Borghezio proti Evropskemu parlamentu in Svetu Evropske unije (Pritožba — Uredba (ES) št. 2004/2003 — Predpisi, ki urejajo delovanje političnih strank na evropski ravni, in pravila glede njihovega financiranja — Ničnostna tožba — Ugovor nedopustnosti — Akt, ki ga je mogoče izpodbijati — Procesno upravičenje — Nedopustnost — Očitno nedopustna pritožba)

text:
               16.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 224/18

         Sklep Sodišča z dne 13. julija 2006 — Front national, Marie-France Stirbois, Bruno Gollnisch, Carl Lang, Jean-Claude Martinez, Philip Claeys, Koen Dillen, Mario Borghezio proti Evropskemu parlamentu in Svetu Evropske unije
   (Zadeva C-338/05 P) (1)

   (Pritožba - Uredba (ES) št. 2004/2003 - Predpisi, ki urejajo delovanje političnih strank na evropski ravni, in pravila glede njihovega financiranja - Ničnostna tožba - Ugovor nedopustnosti - Akt, ki ga je mogoče izpodbijati - Procesno upravičenje - Nedopustnost - Očitno nedopustna pritožba)
   (2006/C 224/32)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeče stranke: Front national, Marie-France Stirbois, Bruno Gollnisch, Carl Lang, Jean-Claude Martinez, Philip Claeys, Koen Dillen, Mario Borghezio (zastopnik: W. de Saint Just, avocat)

      Drugi stranki v postopku: Evropski parlament (zastopniki: H. Krück, N. Lorenz in D. Moore, zastopniki), Svet Evropske unije (zastopnika: I. Díez Parra in M. Sims-Robertson, zastopnika)
   Predmet
   Pritožba proti sklepu Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 11. julija 2005, Front national in drugi proti Parlamentu in Svetu (T-17/04), s katerim je bila tožba za razglasitev ničnosti Uredbe (ES) št. 2004/2003 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o predpisih, ki urejajo delovanje političnih strank na evropski ravni, in pravilih glede njihovega financiranja (UL L 297, str. 1), zavržena kot nedopustna.
   Izrek

               1)

               Pritožba se zavrne.

               2)

               Tožečim strankam se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 315, 10.12.2005.


title: Zadeva T-407/11: Tožba, vložena 26. julija 2011 – SRF proti Svetu

text:
               24.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/41

         Tožba, vložena 26. julija 2011 – SRF proti Svetu
   (Zadeva T-407/11)
   2011/C 282/77
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: SRF Ltd (New Delhi, Indija) (zastopnika: F. Graafsma in J. Cornelis, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predloga

               —

               Izvedbena uredba Sveta (EU) št. 469/2011 z dne 13. maja 2011 o spremembi Uredbe (ES) št. 1292/2007 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz folije iz polietilen tereftalata (PET) s poreklom iz Indije (UL 2009 L 343, str. 1, v nadaljevanju: izpodbijana uredba) naj se razglasi za nično; in

               —

               Svetu naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   V podporo tožbe tožeča stranka navaja en glavni tožbeni razlog, s katerim trdi, da izpodbijana uredba krši člen 9(6) Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (1), s tem, da:

               1.

               Prvič, navedeni člen določa, da protidampinška dajatev za izvoznike in proizvajalce, ki so se javili, a niso bili vključeni v vzorec, ne sme preseči tehtanega povprečja stopnje dampinga, ki je bil določen za stranke, ki so bile izbrane v vzorcu, pri čemer naj se ne upošteva ničelnih in de minimis stopenj. Z uvedbo protidampinških dajetev v višini 15,5 % SRF izpodbijana uredba krši to pravilo, ker je tehtano povprečje stopnje dampinga za stranke, ki so bile izbrane v vzorcu, katerih stopnje dampinga niso ničelne ali de minimis, nižje od 15,5 %; in

               2.

               Drugič, z zahtevo po tem, da proizvajalec za izvoz zahteva vmesni pregled v skladu s členom 11(3) Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009 za uporabo člena 9(6), ko se obstoječe stopnje protidampinških dajatev prilagodijo po izteku sočasnih izravnalnih ukrepov, izpodbijana Uredba v člen 9(6) vključuje pogoj, ki ga ni v izrecnem besedilu te določbe, kar vodi k nedopustni razlagi, ki jo je podal Svet.

      (1)  UL 2009 L 343, str. 51 (konsolidirano besedilo).


title: Zadeva C-219/08: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 1. oktobra 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji (Neizpolnitev obveznosti države — Svoboda opravljanja storitev — Neupravičena ovira — Napotitev delavcev, ki so državljani tretjih držav)

text:
               21.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/11

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 1. oktobra 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji
   (Zadeva C-219/08) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Svoboda opravljanja storitev - Neupravičena ovira - Napotitev delavcev, ki so državljani tretjih držav)
   2009/C 282/18
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: E. Traversa, J.-P. Keppenne in G. Rozet, zastopniki)

      Tožena stranka: Kraljevina Belgija (zastopnika: C. Pochet, zastopnik, M. Detry, odvetnik)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev člena 49 ES – Neupravičeno oviranje svobodnega opravljanja storitev – Napotitev delavcev, ki so državljani tretjih držav

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Komisija Evropskih skupnosti in Kraljevina Belgija nosita vsaka svoje stroške.

      (1)  UL C 183, 19.7.2008.


title: Zadeva C-288/12: Tožba, vložena 8. junija 2012 – Evropska komisija proti Madžarski

text:
               28.7.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 227/15

         Tožba, vložena 8. junija 2012 – Evropska komisija proti Madžarski
   (Zadeva C-288/12)
   2012/C 227/22
   Jezik postopka: madžarščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: B. Martenczuk in B.D. Simon)

      Tožena stranka: Madžarska

      Predlog tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se da Madžarska s tem, da je predčasno odpravila nadzornika za varstvo podatkov ni izpolnila svojih obveznosti iz Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov (1).

               —

               Madžarski naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Direktiva 95/46 določa, da se enemu ali več državnih organov držav članic, ki bodo popolnoma neodvisno izvrševali dodeljene naloge dodeli pristojnost za varstvo nad uporabo nacionalnih določb s katerimi se prenaša ta direktiva.
   Na Madžarskem je bil tak organ do 31. decembra 2011 nadzornik za varstvo podatkov. V skladu z madžarsko zakonodajo, ki je veljala do 31. decembra 2011 je nadzornika za varstvo podatkov za šest let imenoval madžarski parlament. Nadzornik za varstvo podatkov, ki je bil na tem položaju 31. decembra 2011 je začel s svojim mandatom 29. septembra 2008 zaradi česar bi ta, v običajnih okoliščinah, trajati do septembra 2014.
   Z učinkom od 1. januarja 2012 se je Madžarska področna zakonodaja spremenila. Posledica teh sprememb je bila ukinitev nadzornika za varstvo podatkov, ki je imel ta položaj od 29. septembra 2008. Organ, ki je pristojen za nadzor nad varstvom podatkov na Madžarskem v smislu Direktive 95/46 je postal Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság [Nacionalni organ za varstvo podatkov in svobodo informiranja; v nadaljevanju: NAIH], ki je bil na novoustanovljen. V skladu z novo zakonodajo predsednika tega organa za devet let na predlog predsednika vlade imenuje predsednik republike. Na ta položaj ni bil imenovan prejšnji nadzornik za varstvo podatkov.
   Po mnenju Komisije predčasna ukinitev organa pristojnega za nadzor nad varstvom podatkov krši neodvisnost tega organa, ki jo zahteva direktiva. Direktiva ne določa trajanja mandata tega organa za nadzor zaradi česar so država članice svobodne pri njegovi določitvi. Kljub temu mora biti trajanje mandata razumno pri čemer je v vsakem primeru nujno, da se, ko je država članica določila trajanje mandata, to trajanje spoštuje. Če ne bi bilo tako bi obstajalo tveganje da pride do vplivanja na izvrševanje nalog organa za nadzor, zaradi tveganja predčasne ukinitve in to tveganje bi škodilo neodvisnosti tega organa.
   Glede dopustnosti tožbe Komisija navaja, da je bila, ker pred iztekom roka v obrazloženem mnenju ni bil ponovno vzpostavljen prejšnji organ za nadzor nad varstvom podatkov, na ta datum neizpolnitev podana. Meni da naknadna odprava ni mogoča: Madžarska mora sprejeti vse potrebne ukrepe za to, da nekdanji nadzornik za varstvo podatkov ponovno prevzame pristojnosti kot jih določa Direktiva 95/46 za čas preostalega mandata od 31. decembra 2011. Komisijo kot ustrezno odpravo šteje, da se prejšnji nadzornik za varstvom podatkov za omenjeno obdobje imenuje na mesto predsednika NAIH. V zvezi s tem se Madžarska ne mora opirati na neodvisnost sedanjega predsednika NAIH saj bi to pomenilo, da v svojo obrambo zatrjuje svojo neizpolnitev. Treba je odpraviti in ne ohraniti učinkov kršitve.
   Po mnenju Komisije je mogoče predčasno ukinitev upravičiti z nujnimi razlogi, ki so objektivno preverljivi, Madžarska pa takih razlogov ni zatrjevala.
   Komisija ne prereka pravice Madžarske, da reorganizira nadzorni organ tako, da na primer prejšnjo organizacijo v obliki „nadzornika za varstvo podatkov“ nadomesti z organizacijo v obliki „organa“ v skladu z madžarskim pravom. Vendar reforma organizacije institucije nikakor ne zahteva, da se predčasno ukine prejšnji nadzorni organ. Madžarska bi lahko v svojem nacionalnem pravu določila da se nova organizacija uporablja šele ko poteče mandat nadzornika za varstvo podatkov, ki zaseda ta položaj ali da se za prvega predsednika novega organa imenuje prejšnji nadzornik za varstvo podatkov za obdobje preostalega časa njegovega mandata.
   Po mnenju Komisije bi bili, v primeru da se ugodi trditvi države članice glede spremembe organizacije, vsi organi pristojni za nadzor nad varstvom podatkov v Uniji vedno v nevarnosti, da se jih ukine z zakonodajnim ukrepom s katerim bi se ukinil obstoječi organ in na njegovo mesto ustanovil novi organ za opravljanje nalog, določenih v Direktivi 95/46. Ni mogoče izključiti, da bi se taka reforma uporabila za sankcioniranje ali nadzor organov, pristojnih za nadzor nad varstvom podatkov, ki jih politika ne sprejema. Zgolj nevarnost takega vplivanja ni združljiva s popolno neodvisnostjo nadzornega organa.
   Poleg tega se po mnenju Komisije Madžarska ne more opreti na nespecifične izjave prejšnjega nadzornika za varstvo podatkov, objavljene v tisku, za to da trdi, da ta ni bil več pripravljen opravljati nalog iz člena 28 Direktive 95/46, niti se nanje ne more opreti za njegovo predčasno ukinitev.

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 15, str. 355; v nadaljevanju: Direktiva 95/46 ali Direktiva.


title: Zadeva C-674/16 P: Pritožba, ki jo je Guccio Gucci SpA vložila 29. decembra 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 11. oktobra 2016 v zadevi T-753/15, Guccio Gucci SpA/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino

text:
               8.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 144/14

         Pritožba, ki jo je Guccio Gucci SpA vložila 29. decembra 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 11. oktobra 2016 v zadevi T-753/15, Guccio Gucci SpA/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino
   (Zadeva C-674/16 P)
   (2017/C 144/20)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Guccio Gucci SpA (zastopniki: V. Volpi, P. Roncaglia, F. Rossi, N. Parrotta, odvetniki)

      Drugi stranki v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino, Guess? IP Holder LP

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano sodbo razveljavi;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov, ki so nastali pritožnici v teh postopkih;

               —

               družbi Guess naloži plačilo stroškov, ki so nastali pritožnici v teh postopkih.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Družba Guccio Gucci S.p.A. (v nadaljevanju: Gucci ali pritožnica) s to pritožbo Sodišču predlaga, naj razveljavi sodbo Splošnega sodišča Evropske unije (tretji senat) v zadevi C-753/15 (v nadaljevanju: izpodbijana sodba), s katero je Splošno sodišče zavrnilo tožbo družbe Gucci zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe z dne 14. oktobra 2015 v zadevi R 1703/2014-4, s katero je bila razveljavljena odločba oddelka za ugovore z dne 1. julija 2014 o sprejetju ugovora družbe Gucci, ki se je nanašal na imenovanje EU v mednarodni registraciji št. 1090048 za razred 9 (izpodbijana znamka) v imenu družbe Guess? IP Holder L.P. (v nadaljevanju: Guess).

               2.

               S to pritožbo se želi dokazati, da je Splošno sodišče napačno ugotovilo, da se razlogi za zavrnitev, ki so določeni v členu 8(1)(b) in (5) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 (1) z dne 26. februarja 2009 pred spremembo (v nadaljevanju: Uredba o znamki Skupnosti), ne uporabijo za izpodbijano znamko. Splošno sodišče naj bi zlasti očitno izkrivilo dejstva in dokaze, ki so mu bili predloženi, ko je presojalo podobnost med spornimi znaki, in je posledično napačno uporabilo člen 8(1)(b) in (5) Uredbe o znamki Skupnosti, prav tako pa izpodbijane sodbe ni obrazložilo.

               3.

               Splošno sodišče je izključilo podobnost med spornimi znamkami na podlagi domneve, da „upoštevna javnost […] v [izpodbijani znamki] ne bo prepoznala velike tiskane črke, G“, ki jo predstavljajo prejšnje znamke, ampak abstrakten okrasni motiv. Poleg tega bi bilo mogoče znak glede na njegov stil in dejstvo, da so njegovi elementi prepleteni ali spojeni, dojeti bodisi kot predstavitev stiliziranih črk, kot sta velika tiskana črka, X‘ ali črka, e‘, bodisi kot kombinacijo številk in črk, kot sta številka ,3‘ in črka, e‘“ (glej točko 32 izpodbijane sodbe). Ta presoja je ključni del izpodbijane sodbe, na podlagi katerega je Splošno sodišče izključilo vsakršno podobnost med spornimi znaki in posledično tudi uporabo člena 8(1)(b) in (5) Uredbe o znamki Skupnosti v obravnavani zadevi.

               4.

               Vendar je zgornja domneva očitno napačna. To jasno izhaja iz dokumentov, ki so bili vloženi v spis, iz katerih je jasno razvidno, da upoštevna javnost opazi velike tiskane črke „G“ v izpodbijani znamki, kot kažejo rezultati raziskave glede tega, kako javnost dojema izpodbijano znamko, ki jo je predložila družba Gucci. To očitno izkrivljanje dejstev in dokazov je vplivalo na to, kako je Splošno sodišče presojalo tožbo družbe Gucci; če bi Splošno sodišče potrdilo, da upoštevna javnost, ali vsaj del te javnosti, izpodbijano znamko dojema kot kombinacijo velikih tiskanih črk „G“, ne bi moglo izključiti podobnosti med spornimi znamkami in torej uporabe člena 8(1)(b) in (5) Uredbe o znamki Skupnosti.

               5.

               Splošno sodišče je poleg tega kršilo obveznost obrazložitve sodb, ker je popolnoma spregledalo zgoraj navedeno raziskavo pri svoji presoji, ne da bi podalo kakršno koli obrazložitev, pa čeprav le implicitno, na podlagi katere bi bilo mogoče razumeti, zakaj ni upoštevalo tega ključnega dokaza.

               6.

               Glede na navedeno pritožnica Sodišču predlaga, naj razveljavi izpodbijano sodbo ter EUIPO in družbi Guess naloži plačilo stroškov, nastalih pritožnici v teh postopkih.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (Kodificirano besedilo) (UL 2009, L 78, str. 1).


title: Zadeva T-218/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 10. septembra 2014  – Micrus Endovascular proti UUNT – Laboratorios Delta (DELTA) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti DELTA — Prejšnji mednarodna figurativna znamka in nacionalan figurativna znamka DELTA PORTUGAL ter firma LABORATORIOS DELTA — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               20.10.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 372/14

         Sodba Splošnega sodišča z dne 10. septembra 2014 – Micrus Endovascular proti UUNT – Laboratorios Delta (DELTA)
   (Zadeva T-218/12) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti DELTA - Prejšnji mednarodna figurativna znamka in nacionalan figurativna znamka DELTA PORTUGAL ter firma LABORATORIOS DELTA - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   2014/C 372/18
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Micrus Endovascular LLC (Wilmington, Delaware, Združene države) (zastopnik: B. Brandreth, barrister)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: J. Crespo Carrillo, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Laboratórios Delta Lda (Queluz, Portugalska) (zastopnik: J. Sena Mioludo, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 6. marca 2012 (zadeva R 244/2011-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Laboratórios Delta Lda in Micrus Endovascular Corp.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Micrus Endovascular LLC se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 217, 21.7.2012.


title: Zadeva C-682/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour administrative (Luksemburg) 18. decembra 2015 – Berlioz Investment Fund S.A./Directeur de l'administration des Contributions directes

text:
               29.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 78/6

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour administrative (Luksemburg) 18. decembra 2015 – Berlioz Investment Fund S.A./Directeur de l'administration des Contributions directes
   (Zadeva C-682/15)
   (2016/C 078/07)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour administrative

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Berlioz Investment Fund S.A.

      Druga stranka v postopku: Directeur de l'administration des Contributions directes

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali država članica v položaju, kakršen je v tej zadevi, ko stranki naloži globo zaradi tega, ker ta stranka ni spoštovala svoje obveznosti sodelovanja, ki izhaja iz zahteve za predložitev podatkov, ki jo je pristojni nacionalni organ omenjene države članice izdal na podlagi notranjih procesnih pravil, ki jih je ista država članica kot zaprošena država v svoje notranje pravo uvedla z namenom izvršitve zaprosila za izmenjavo informacij – ki ga je druga država članica izdala in ga med drugim utemeljila na določbah Direktive 2011/16 (1), ki se nanašajo na izmenjavo informacij na zaprosilo – izvaja pravo Unije in se zato v skladu s členom 51(1) Listine ta listina uporablja?

               2.

               V primeru, da je treba v tej zadevi Listino uporabiti, ali se lahko stranka sklicuje na člen 47 Listine, če oceni, da je zgoraj omenjena globa, ki ji je bila naložena, namenjena temu, da se jo prisili k predložitvi podatkov v okviru izvajanja, s strani pristojnega organa zaprošene države članice, katere rezidentka je, zaprosila druge države članice za informacije, ki ne vsebuje nobene utemeljitve dejanskega davčnega namena, zaradi česar v tej zadevi ni izkazan legitimen cilj, in s katerim se želi pridobiti podatke, ki za dano davčno zadevo niso verjetno pomembni?

               3.

               V primeru, da je treba v tej zadevi Listino uporabiti, ali pravica do učinkovitega pravnega sredstva in nepristranskega sodišča iz člena 47 Listine pomeni – če člen 52(1) Listine ne dopušča omejitve – da mora imeti pristojno nacionalno sodišče neomejeno sodno pristojnost in da lahko tako, vsaj prek ugovora nezakonitosti preizkusi veljavnost zahteve za predložitev podatkov, ki jo je izdal pristojni organ države članice v okviru izvajanja zaprosila za izmenjavo informacij, ki ga je pristojni organ druge države članice predložil, med drugim, na podlagi Direktive 2011/16, in sicer v okviru tožbe ki jo vloži tretja oseba, pri kateri se podatki nahajajo, ki je naslovnik te zahteve za predložitev podatkov, in s katero se izpodbija odločba o naložitvi globe, ki je bila tej osebi naložena, ker ni spoštovala svoje obveznosti sodelovanja pri izvajanju tega zaprosila?

               4.

               V primeru, da je treba v tej zadevi Listino uporabiti, ali je treba člena 1(1) in 5 Direktive 2011/16 – glede na, prvič, vzporednost s standardom verjetne pomembnosti iz vzorčne davčne konvencije OECD o davku na dohodek in kapital, in, drugič, načelo lojalnega sodelovanja iz člena 4 PEU, skupaj s ciljem Direktive 2011/16 – razlagati v tem smislu, da je verjetna pomembnost – glede na dano davčno zadevo in naveden davčni namen – informacij, za katere je neka država članica zaprosila drugo državo članico, pogoj, ki ga mora zaprosilo za informacije izpolnjevati, da se vzpostavi obveznost pristojnega organa zaprošene države članice, da zaprosilo obravnava, in da lahko ta organ zahtevo za predložitev podatkov utemelji tretji osebi, pri kateri se informacije nahajajo?

               5.

               V primeru, da je treba v tej zadevi Listino uporabiti, ali je treba povezane določbe členov 1(1) in 5 Direktive 2011/16 in člena 47 Listine razlagati tako, da nasprotujejo zakonski določbi države članice, ki preizkus veljavnosti zaprosila za informacije, ki ga kot organ zaprošene države opravi njen pristojen nacionalni organ, na splošno omejuje na preizkus izpolnjevanja formalnih zahtev, in tako da nacionalnemu sodišču v okviru predloženega mu spora, kot je opisan v tretjem vprašanju zgoraj, nalagajo, da preizkusi izpolnjenost pogoja verjetne pomembnosti zaprošenih informacij z vseh vidikov; glede povezanosti s konkretnim primerom obdavčitve, glede navedenega davčnega cilja in glede spoštovanja člena 17 Direktive 2011/16?

               6.

               V primeru, da je treba v tej zadevi Listino uporabiti, ali člen 47(2) Listine nasprotuje zakonski določbi države članice, ki izključuje možnost, da bi se pristojnemu nacionalnemu sodišču zaprošene države članice v okviru predloženega mu spora, kot je opisan v tretjem vprašanju zgoraj, predložilo zaprosilo za informacije pristojnega organa druge države članice, in ali ta zahteva, da se ta dokument predloži pristojnemu nacionalnemu sodišču in omogoči dostop tretji osebi, pri kateri se informacije nahajajo, oziroma da se ta dokument predloži nacionalnemu sodišču, tretji osebi, pri kateri se informacije nahajajo, pa se zaradi zaupnosti tega dokumenta dostopa do tega dokumenta ne omogoči, pod pogojem, da se vse težave, ki jih tretji osebi, pri kateri se informacije nahajajo, povzroča omejitev njenih pravic, v zadostni meri kompenzirajo v postopku pred pristojnim nacionalnim sodiščem?

      (1)  Direktiva Sveta 2011/16/EU z dne 15. februarja 2011 o upravnem sodelovanju na področju obdavčevanja in razveljavitvi Direktive 77/799/EGS (UL L 64, str. 1).


title: Zadeva T-328/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 19. septembra 2012 – Fraas proti UUNT (karirast vzorec v temnosivi, svetlosivi, bež in temnordeči barvi) ( „Znamka Skupnosti — Prijava figurativne znamke Skupnosti, ki predstavlja karirasti vzorec v temnosivi, svetlosivi, bež in temnordeči barvi — Absolutni razlog za zavrnitev — Člen 7(1)(b), člen 75 in člen 76(1) Uredbe (ES) št. 207/2009“ )

text:
               27.10.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 331/19

      Sodba Splošnega sodišča z dne 19. septembra 2012 – Fraas proti UUNT (karirast vzorec v temnosivi, svetlosivi, bež in temnordeči barvi)
      (Zadeva T-328/10) (1)

      (Znamka Skupnosti - Prijava figurativne znamke Skupnosti, ki predstavlja karirasti vzorec v temnosivi, svetlosivi, bež in temnordeči barvi - Absolutni razlog za zavrnitev - Člen 7(1)(b), člen 75 in člen 76(1) Uredbe (ES) št. 207/2009)
      (2012/C 331/32)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Nemčija) (zastopnika: R. Kunze in G. Würtenberger, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: sprva B. Schmidt nato D. Walicka, zastopnika)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo R 190/2010-4 četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 7. junija 2010 v zvezi z zahtevo za registracijo figurativne znamke, ki predstavlja karirast vzorec v temnosivi, svetlosivi, bež in temnordeči barvi, kot znamke Skupnosti.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  V. Fraas GmbH se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 288, 23.10.2010.


title: Zadeva C-103/13: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 5. novembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Administrativen sad Sofia-grad – Bolgarija) – Snežana Somova/Glaven direktor na Stolično upravlenie „Socialno osigurjavane“ (Predhodno odločanje — Socialna varnost — Uredba (EGS) št. 1408/71 — Členi 12, 45, 46 in 94 — Nacionalna zakonodaja, ki dodelitev pokojnine pogojuje s prekinitvijo prispevkov za pokojninsko zavarovanje — Dokup manjkajoče zavarovalne dobe v zameno za plačilo prispevkov — Prekrivanje zavarovalnih dob v več državah članicah — Možnost zavarovanca, da ne upošteva pravila seštevanja prispevne in zavarovalne dobe — Odvzem odobrene pokojnine in izterjava preplačila — Obveznost plačila obresti)

text:
               12.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 7/4

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 5. novembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Administrativen sad Sofia-grad – Bolgarija) – Snežana Somova/Glaven direktor na Stolično upravlenie „Socialno osigurjavane“
   (Zadeva C-103/13) (1)

   ((Predhodno odločanje - Socialna varnost - Uredba (EGS) št. 1408/71 - Členi 12, 45, 46 in 94 - Nacionalna zakonodaja, ki dodelitev pokojnine pogojuje s prekinitvijo prispevkov za pokojninsko zavarovanje - Dokup manjkajoče zavarovalne dobe v zameno za plačilo prispevkov - Prekrivanje zavarovalnih dob v več državah članicah - Možnost zavarovanca, da ne upošteva pravila seštevanja prispevne in zavarovalne dobe - Odvzem odobrene pokojnine in izterjava preplačila - Obveznost plačila obresti))
   (2015/C 007/05)
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Administrativen sad Sofia-grad

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Snežana Somova

      Tožena stranka: Glaven direktor na Stolično upravlenie „Socialno osigurjavane“

      Izrek

               1.

               Člen 49 PDEU nasprotuje zakonodaji države članice, kot je člen 94(1) zakonika o socialnem zavarovanju (Kodeks za socialnoto osigurjavane), po kateri je dodelitev starostne pokojnine pogojena s predhodno prekinitvijo plačevanja prispevkov za socialno varnost v zvezi z dejavnostjo, ki se je opravljala v drugi državi članici.

               2.

               Člene 45, 46(2) in 94(2) Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti v različici, spremenjeni in posodobljeni z Uredbo Sveta (ES) št. 118/97 z dne 2. decembra 1996, kakor je bila spremenjena z Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1992/2006 z dne 18. decembra 2006, je treba razlagati tako, da zavarovancem ne dajejo možnosti izbire, da se pri ugotavljanju pravic v državi članici ne upoštevajo zavarovalne dobe, dopolnjene v drugi državi članici pred datumom začetka uporabe te uredbe v prvi državi članici.

      (1)  UL C 129, 4.5.2013


title: Zadeva T-383/09: Tožba, vložena 28. septembra 2009 – Fuller & Thaler Asset Management proti UUNT (BEHAVIOURAL INDEX)

text:
               21.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/60

         Tožba, vložena 28. septembra 2009 – Fuller & Thaler Asset Management proti UUNT (BEHAVIOURAL INDEX)
   (Zadeva T-383/09)
   2009/C 282/112
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Fuller & Thaler Asset Management, Inc. (San Mateo, Združene države) (zastopnik: S. Malynicz, barrister)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predloga tožeče stranke

               —

               Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 11. junija 2009 v zadevi R 138/2009-1 naj se razveljavi; in

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo lastnih stroškov in stroškov tožeče stranke.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „BEHAVIOURAL INDEX“ za proizvode in storitve iz razredov 9 in 36

      Odločba preizkuševalca: zavrnitev prijave znamke Skupnosti

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 7(1)(c) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti, ker je odbor za pritožbe, prvič, napačno presodil pomen in skladnjo znamke ter njeno primernost za uporabo kot najbližji in neposreden opisni izraz za zadevno blago in storitve, drugič, ni na lastno pobudo navedel dejstev, iz katerih bi bilo razvidno, da je zadevna znamka Skupnosti za upoštevno javnost opisna, čeprav je pravilno ugotovil, da je zadevna javnost specializirana, in tretjič, ni upošteval javnega interesa, na katerem temelji ta razlog za zavrnitev, in glede na dokaze ni ugotovil, da na upoštevnem specializiranem področju obstaja precejšnja verjetnost, da bodo drugi gospodarski subjekti s tega področja hoteli uporabiti zadevno znamko Skupnosti v prihodnosti.


title: Zadeva C-229/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 28. maja 2008 vložilo Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Nemčija) – Colin Wolf proti mestu Frankfurt am Main

text:
               30.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/21

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 28. maja 2008 vložilo Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Nemčija) – Colin Wolf proti mestu Frankfurt am Main
   (Zadeva C-229/08)
   (2008/C 223/33)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Nemčija)
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Colin Wolf

      Tožena stranka: mesto Frankfurt am Main
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali ima nacionalni zakonodajalec v okviru pooblastil na podlagi člena 6(1) Direktive 2000/78/ES nasploh široko diskrecijsko pravico in možnost samostojnega urejanja ali so ta pooblastila omejena na to, kar je potrebno, vsaj v primeru določitve najvišje starosti za zaposlitev glede na minimalno delovno dobo pred upokojitvijo (1) v skladu s členom 6(1), drugi pododstavek, točka c, Direktive 2000/78/ES?

               2.

               Ali je s potrebnostjo iz člena 6(1), drugi pododstavek, točka c, Direktive 2000/78/ES konkretizirana primernost načinov iz člena 6(1), prvi pododstavek, Direktive 2000/78/ES, s čimer je omejeno področje uporabe te splošne določbe?

               3.

                           a)

                           Ali gre za legitimen cilj v okviru člena 6(1), prvi pododstavek, Direktive 2000/78/ES, če delodajalec najvišjo starost za zaposlitev določi v interesu za čim daljšo aktivno delovno dobo javnih uslužbencev, ki jih je treba zaposliti?

                           b)

                           Ali je prenos takšnega cilja neprimeren že, če ima za posledico, da so javni uslužbenci zaposleni dlje časa, kot je potrebno, da se pri predčasni upokojitvi po poteku 5 let delovne dobe pridobi zakonsko zagotovljena najmanjša pokojnina?

                           c)

                           Ali je prenos takšnega cilja neprimeren šele, če ima za posledico, da so javni uslužbenci zaposleni dlje časa, kot je potrebno, da se pri predčasni upokojitvi prisluži zakonsko zagotovljena najmanjša pokojnina – to je trenutno 19,51 let?

               4.

                           a)

                           Ali je dalje legitimen cilj v smislu člena 6(1), prvi pododstavek, Direktive 2000/78/ES to, da čim nižja najvišja starost za zaposlitev omogoča tem nižje število javnih uslužbencev, ki jih je skupno treba zaposliti, kar omogoča tem nižje število odgovarjajočih storitev, kot je nezgodno zavarovanje ali zdravstveno zavarovanje (pomoči, tudi za družinske člane)?

                           b)

                           Kakšen pomen ima v tem oziru okoliščina, da so pri višji starosti pomoči v primeru nesreč ali bolezni višje kot za mlajše uradnike, tako da bi se lahko pri zaposlovanju starejših javnih uslužbencev stroški v tem oziru povečali?

                           c)

                           Ali morajo v zvezi s tem obstajati preverjene napovedi in statistike ali zadoščajo splošne verjetne domneve?

               5.

                           a)

                           Ali gre za legitimen cilj v smislu člena 6(1), prvi pododstavek, Direktive 2000/78/ES, če želi delodajalec določeno najvišjo starost za zaposlitev uporabiti z namenom zagotovitve „uravnotežene starostne strukture v zadevnem poklicu“?

                           b)

                           Katerim zahtevam mora ustrezati upoštevanje oblikovanja takšne starostne strukture, da bi bili izpolnjeni pogoji utemeljitvenega razloga (primernost in nujnost, potrebnost)?

               6.

               Ali gre za legitimno upoštevanje v smislu člena 6(1), prvi pododstavek, Direktive 2000/78/ES, če delodajalec v zvezi z najvišjo starostjo za zaposlitev opozori na to, da je pred dopolnitvijo takšne starosti praviloma mogoče izpolniti zaposlitvene pogoje za usposabljanje v srednji gasilski službi v obliki ustrezne šolske izobrazbe ali poklicnega usposabljanja?

               7.

               Po katerih merilih je treba presojati, ali je minimalna delovna doba pred upokojitvijo primerna ali potrebna?

                           a)

                           Ali je potrebnost minimalne delovne dobe mogoče utemeljiti izključno kot ekvivalent za pridobitev kvalifikacije pri delodajalcu (usposobljenost za delo v srednje gasilski službi), ki jo je financiral zgolj slednji, da bi se glede na takšno kvalifikacijo zagotovila primerna sledeča delovna doba pri temu delodajalcu, tako da bi se stroški usposabljanja javnega uslužbenca postopoma poravnali z delom?

                           b)

                           Koliko časa lahko najdlje traja delovna doba, ki sledi usposabljanju? Ali lahko presega 5 let in če lahko, pod katerimi pogoji?

                           c)

                           Ali se lahko primernost ali potrebnost minimalne delovne dobe, ne glede na točko 7(a), utemelji s tem, da mora v primeru javnega uslužbenca, čigar pokojnino financira zgolj delodajalec, pričakovana delovna doba od zaposlitve do verjetne upokojitve zadoščati, da bi se z delovno dobo, ki trenutno znaša 19,51 let, pridobila zakonsko zagotovljena najmanjša pokojnina?

                           d)

                           Ali je nasprotno zavrnitev zaposlitve v skladu s členom 6(1) Direktive 2000/78/ES upravičena šele v primeru, če bi se zaposlila oseba s takšno starostjo, ki bi imela za posledico, da bi bilo pri verjetni upokojitvi treba plačevati najmanjšo pokojnino, čeprav ta še ne bi bila prislužena?

               8.

                           a)

                           Ali je pri presoji upokojitve v skladu s členom 6(1), drugi pododstavek, točka c, Direktive 2000/78/ES treba izhajati iz zakonsko določene starostne meje za upokojitev, kateri sledi prejemanje pokojnine, ali iz statistične povprečne starosti upokojitve določene vrste javnih uslužbencev ali določene poklicne skupine?

                           b)

                           V kolikšni meri je eventualno treba upoštevati, da se lahko za posamezne javne uslužbence redna upokojitev odloži za obdobje od enega do dveh let? Ali ima ta okoliščina za posledico, da se najvišja starost za zaposlitev v ustreznem obsegu zviša?

               9.

               Ali se lahko pri izračunu minimalne delovne dobe v okviru člena 6(1) Direktive 2000/78/ES upošteva usposabljanje, dokončano v času zaposlenosti kot javni uslužbenec? Ali je v tem oziru pomembno, ali je treba obdobje usposabljanja pri pridobitvi pokojnine v polni meri upoštevati kot pokojninsko dobo ali ga je treba preceniti glede na obdobje, za katero lahko delodajalec zahteva minimalno delovno dobo v skladu s členom 6(1), drugi pododstavek, točka c, Direktive 2000/78/ES?

               10.

               Ali je ureditev iz člena 15(1), drugi stavek, in (3) Splošnega zakona o enakem obravnavanju (Allgemeines Gleichbehandlungsgesetz) v skladu s členom 17 Direktive 2000/78/ES?

      (1)  UL L 303, str. 16.


title: Zadeva T-565/14: Tožba, vložena 30. julija 2014 – EEB proti Komisiji

text:
               10.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 395/51

      Tožba, vložena 30. julija 2014 – EEB proti Komisiji
      (Zadeva T-565/14)
      (2014/C 395/64)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: European Environmental Bureau (EEB) (Bruselj, Belgija) (zastopnica: S. Podskalská, odvetnica)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  za ničen razglasi izpodbijani sklep Komisije z dne 12. junija 2014 (Ares (2014)1915757);

                  —

                  za ničen razglasi drugi izpodbijani sklep, to je Sklep Komisije 2014/804/EU z dne 17. februarja 2014;

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka s tožbo predlaga razglasitev ničnosti sklepa Komisije z dne 12. junija 2014 (Ares (2014)1915757), s katerim je bila kot nedopustna zavržena zahteva tožeče stranke za notranjo revizijo Sklepa Komisije C(2014) 804 final z dne 17. februarja 2014 o uradnem obvestilu Poljske o prehodnem nacionalnem načrtu iz člena 32 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2010/75/EU (1) o industrijskih emisijah. Predlaga tudi razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2014) 804 final z dne 17. februarja 2014.
      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog, ki se nanaša na sklep Ares (2014)1915757: kršitev Uredbe št. 1367/2006 (2) in Direktive 2010/75, saj:

                              —

                              je sklep o prehodnem nacionalnem načrtu posamičen ukrep in je v skladu z uredbo št. 1367/2006 torej upravni akt. Tožeča stranka trdi, da bi morala Komisija zato zahtevo za notranjo revizijo razglasiti za dopustno;

                              —

                              bi morala komisija člen 10 Uredbe št. 1367/2006 razlagati v skladu z Aarhuško konvencijo in ugotoviti, da je člen 2(1)(g) navedene uredbe nezakonit;

                              —

                              utemeljevanje Komisije temelji na napačni razlagi upoštevnih določb Direktive 2010/75/EU.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog, ki se nanaša na Sklep Komisije C(2014) 804 final: kršitev člena 17 PEU, Direktive 2010/75/EU, Izvedbenega sklepa Komisije 2012/115/EU (3), Aarhuške Konvencije, Direktive 2001/42/ES (4) in Direktive 2008/50/ES (5).

         (1)  Direktiva 2010/75/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o industrijskih emisijah (celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja) (UL L 334, str. 17).

         (2)  Uredba (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti (UL L 264, str. 13).

         (3)  Izvedbeni sklep Komisije z dne 10. februarja 2012 o določitvi pravil glede prehodnih nacionalnih načrtov iz Direktive 2010/75/EU Evropskega parlamenta in Sveta o industrijskih emisijah (notificirano pod dokumentarno številko C(2012) 612) (UL L 52, str. 12).

         (4)  Direktiva 2001/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2001 o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 6, str. 157).

         (5)  Direktiva 2008/50/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2008 o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo (UL L 152, str. 1).


title: Zadeva T -252/05: Tožba Q proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 4. julija 2005

text:
               17.9.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 229/25

         Tožba Q proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 4. julija 2005
   (Zadeva T -252/05)
   (2005/C 229/55)
   Jezik postopka: francoščina
   Q stanujoč v Bruslju, ki ga zastopata Stéphane Rodrigues in Yola Minatchy, avocats, je dne 4. julija 2005 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložil tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               1.

               kolikor je potrebno odločbo z dne 29. marca 2005 s katero je Komisija zavrnila ugovor tožeče stranke vložen dne 29. novembra 2004 zoper odločbe o zavrnitvi z molkom s strani Komisije prošnje z dne 29. aprila 2004za pomoč in varstvo pred psihičnim nadlegovanjem na podlagi člena 24 Kadrovskih predpisov in dodelitev odškodnine, kot tudi prošenj za sprejem preventivnih in takojšnjih ukrepov z dne 7. maja 2004 in z dne 24. maja 2004;

               2.

               razglasi za nično odločbo Komisije z dne 4. maja 2005, ki se nanaša na odgovor na ugovor tožeče stranke z dne 20. decembra 2004, kot tudi karierno ocenjevalno poročilo, ki je bilo zanj izdano za obdobje od 1. januarja do 31. decembra 2003;

               3.

               ugotovi odgovornost Evropske skupnosti nastalo zaradi izpodbijane odločbe in izdaje kariernega ocenjevalnega poročila za tožečo stranke;

               4.

               tožeči stranki prisodi odškodnino za pretrpljeno škodo v znesku, ki znaša 250.000 evrov;

               5.

               toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka, uradnik Komisije, trdi da je žrtev psihičnega nadlegovanja s strani svojih hierarhično nadrejenih, ki naj bi obsegalo, po eni strani njegovo poklicno izolacijo in odvzem njegovega ugleda in ogrozitev njegovega zdravja s psihično destabilizacijo po drugi strani.
   S to tožbo izpodbija, prvič odločbe o zavrnitvi z molkom s strani Komisije njegovih prošenj za pomoč in varstvo pred psihičnim nadlegovanjem vloženih na podlagi člena 24 Kadrovskih predpisov in, drugič, svoje karierno ocenjevalno poročilo za obdobje od 1. januarja 2003 do 31. decembra 2003.
   Tožeča stranka poleg tega zatrjuje kršitev člena 24 Kadrovskih predpisov, kot tudi obveznosti pomoči, dobre uprave in skrbi, ki jo ima Komisija.
   Glede ocenjevalnega poročila se sklicuje na očitne napake pri presoji in kršitev postopkovnih pravil.


title: Zadeva T-210/17: Tožba, vložena 6. aprila 2017 – International Gaming Projects/EUIPO – Zitro IP (TRIPLE TURBO)

text:
               22.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/40

         Tožba, vložena 6. aprila 2017 – International Gaming Projects/EUIPO – Zitro IP (TRIPLE TURBO)
   (Zadeva T-210/17)
   (2017/C 161/57)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: International Gaming Projects Ltd (Qormi, Malta) (zastopnica: M. D. Garayalde Niño, odvetnica)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Zitro IP Sàrl (Luxembourg, Luksemburg)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Evropske unije, ki vsebuje besedna elementa „TRIPLE TURBO“ – Prijava št. 13 140 207

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 8. februarja 2017 v zadevi R 119/2016-4

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-7/11: Tožba, vložena 7. januarja 2011 – Bank Melli Iran proti Svetu

text:
               26.2.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/30

         Tožba, vložena 7. januarja 2011 – Bank Melli Iran proti Svetu
   (Zadeva T-7/11)
   2011/C 63/58
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Bank Melli Iran (Teheran, Iran) (zastopnika: L. Defalque in S. Woog, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlog tožeče stranke

               —

               Točka 5 dela B Priloge k Sklepu Sveta 2010/644/SZVP z dne 25. oktobra 2010 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP (1) o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Skupnega stališča 2007/140/SZVP, točka 5 dela B Priloge VIII k Uredbi Sveta (EU) št. 961/2010 z dne 25. oktobra 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 423/2007 (2) in odločba iz dopisa Sveta z dne 28. oktobra 2010 naj se razglasijo za nične;

               —

               ugotovi naj, da sta člen 20(1)(b) Sklepa Sveta 2010/413/SZVP z dne 26. julija 2010 (3) in člen 16(2) Uredbe Sveta (EU) št. 961/2010 nezakonita in da se ne uporabljata za tožečo stranko; in

               —

               Svetu naj se naloži plačilo stroškov tožeče stranke v tem postopku.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   V podporo svoji tožbi tožeča stranka navaja štiri razloge:

               1.

               Prvič, zatrjuje kršitev člena 215(2) in (3) PDEU kot tudi člena 40 PEU, kar pomeni bistveno kršitev postopka, saj:

                           —

                           je Svet SZVP sprejel omejevalne ukrepe, ne da bi Svetu pustil nekaj diskrecijske pravice;

                           —

                           Sklep 2010/413/SZVP, ki je podlaga za Uredbo št. 961/2010, napačno temelji na členu 29 PEU, ker ne opredeljuje pristopa Unije do posamezne geografske ali vsebinske zadeve, kot je zahtevano v členu 29 PEU, temveč natančno določa obveznosti držav članic in oseb pod njihovo pristojnostjo;

                           —

                           Uredba št. 961/2010 ne vsebuje potrebnih določb o pravnih jamstvih, s čimer je kršen člen 215(3) PDEU.

               2.

               Drugič, zakonodajalec Evropske unije je uporabil napačno pravno podlago za izpodbijan sklep in uredbo, saj so bile sankcije sprejete zoper tožečo stranko in njene podružnice, ki so pravne osebe, ne pa državni subjekti, ki niso navedeni na seznamu Varnostnega sveta Združenih narodov. V zvezi s tem tožeča stranka navaja, da:

                           —

                           čeprav je navedba členov 29 PEU in 215 PDEU kot pravne podlage utemeljena v primerih, ko institucije Unije izvajajo Resolucijo OZN, pa ta ni utemeljena v primerih uporabe upravnih ukrepov, kot je na primer zamrznitev sredstev pravnih oseb, ki niso državni subjekti;

                           —

                           bi morala biti izpodbijana akta sprejeta na podlagi člena 75 PDEU ob sodelovanju Evropskega parlamenta v okviru postopka soodločanja.

               3.

               Tretjič, izpodbijan sklep in uredba sta bila sprejeta ob kršitvi načela enakosti in nediskriminacije, saj so bile podobne odločitve sprejete na drugi pravni podlagi, kot na primer na podlagi člena 75 PDEU, torej v okviru, ki zagotavlja pravna jamstva, določena s strani Evropskega parlamenta in Sveta, kar pa ne velja za izpodbijana akta, ki zadevata tožečo stranko.

               4.

               Četrtič, izpodbijana akta sta bila sprejeta ob kršitvi pravice tožeče stranke do obrambe in zlasti njene pravice do poštenega sojenja, saj:

                           —

                           ni prejela nobenega dokaza ali dokumenta, ki bi potrdil trditve Sveta, saj so bile dodatne trditve iz leta 2009 glede sklepa iz leta 2008, ki so bile potrjene leta 2010, zelo ohlapne, nejasne in nanje praktično ni bilo mogoče odgovoriti;

                           —

                           ji je bil zavrnjen dostop do dokumentacije in ni bila dana možnost izvrševanja pravice do izjave;

                           —

                           izpodbijana akta nista zadostno obrazložena, s čimer je kršena pravica tožeče stranke do učinkovitega sodnega varstva.

               5.

               Petič, izpodbijana akta iz razlogov, navedenih pri četrtem tožbenem razlogu, pomenita kršitev načel dobrega upravljanja in legitimnih pričakovanj.

               6.

               Šestič, Svet o svoji odločitvi ni poslal obvestila z navedbo razlogov za umestitev na seznam, s čimer je kršil člen 36(3) Uredbe št. 961/2010 in člen 36(4), ki omogoča revizijo takšne odločitve, če so nanjo podane pripombe.

               7.

               Sedmič, pri uporabi določb Sklepa Sveta 2010/413/SZVP z dne 26. julija 2010 za tožečo stranko je prišlo do očitne napake v razlagi in do zlorabe pooblastil, saj je Svet, ko je odločil, da dejavnosti tožeče stranke, kot so opisane v izpodbijanih aktih, izpolnjujejo pogoje za to, da se jih obravnava kot dejavnosti, ki bi morale biti sankcionirane, napačno razlagal člen 20(1)(b) navedenega Sklepa.

               8.

               Osmič, Svet je kršil načelo sorazmernosti in lastninsko pravico, saj ni upošteval odločitve Varnostnega sveta Združenih narodov, kar bi moralo imeti za posledico neuporabo člena 20(1)(b) Sklepa Sveta 2010/413/SZVP z dne 26. julija 2010.

      (1)  UL L 281, str. 81.

      (2)  UL L 281, str. 1.

      (3)  Sklep Sveta z dne 26. julija 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Skupnega stališča 2007/140/SZVP (UL 2010, L 195, str. 39).


title: Zadeva C-291/09: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 7. aprila 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank van koophandel Brussel – Belgija) – Francesco Guarnieri & Cie proti Vandevelde Eddy VOF (Prosti pretok blaga — Člen 34 PDEU — Cautio judicatum solvi — Družba monaškega prava — Člen 18, prvi odstavek, PDEU)

text:
               28.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 160/7

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 7. aprila 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank van koophandel Brussel – Belgija) – Francesco Guarnieri & Cie proti Vandevelde Eddy VOF
   (Zadeva C-291/09) (1)

   (Prosti pretok blaga - Člen 34 PDEU - Cautio judicatum solvi - Družba monaškega prava - Člen 18, prvi odstavek, PDEU)
   2011/C 160/04
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Rechtbank van koophandel Brussel

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Francesco Guarnieri & Cie

      Tožena stranka: Vandevelde Eddy VOF

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Rechtbank van Koophandel te Brussel - Razlaga členov 28 ES, 29 ES in 30 ES – Cautio judicatum solvi – Kršitev določb Skupnosti na področju prostega pretoka blaga?

      Izrek

   Člen 34 PDEU je treba razlagati tako, da ne nasprotuje zahtevi zakonodaje države članice, da mora tožeča stranka z monaškim državljanstvom, ki je pri civilnih sodiščih te države proti državljanu te države vložila tožbo, s katero predlaga plačilo računov, izdanih za dobavo blaga, ki je izenačeno z blagom Skupnosti, plačati cautio judicatum solvi, medtem ko taka zahteva ni določena za državljane te države članice.

      (1)  UL C 267, 7.11.2009.


title: Zadeva T-21/16: Tožba, vložena 19. januarja 2016 – Karl Conzelmann/UUNT (LIKE IT)

text:
               14.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 98/55

         Tožba, vložena 19. januarja 2016 – Karl Conzelmann/UUNT (LIKE IT)
   (Zadeva T-21/16)
   (2016/C 098/71)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Karl Conzelmann GmbH & Co. KG (Albstadt, Nemčija) (zastopnik: J. Klink, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Skupnosti „LIKE IT“ – Prijava št. 13 180 104

      Izpodbijana odločba: Odločba prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 11. novembra 2015 v zadevi R 223/2015-1

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov, vključno s stroški, nastalimi v postopku pred odborom za pritožbe.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 7(1)(b) v povezavi s členom 7(2) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva F-43/15: Sklep Sodišča za uslužbence z dne drugi 30. junija 2015 – Centurione/Komisija (Javni uslužbenci — Uradniki — Socialna varnost — Nezgoda — Člen 73 Kadrovskih predpisov — Skupna pravila o zavarovanju za primer nezgode ali poklicne bolezni — Določitev stopnje delne trajne invalidnosti — Poročilo zdravniške komisije — Člen 82 Poslovnika — Procesna predpostavka javnega reda — Skladnost tožbe in pritožbe — Neobstoj — Nedopustnost)

text:
               10.8.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 262/41

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne drugi 30. junija 2015 – Centurione/Komisija
   (Zadeva F-43/15) (1)

   ((Javni uslužbenci - Uradniki - Socialna varnost - Nezgoda - Člen 73 Kadrovskih predpisov - Skupna pravila o zavarovanju za primer nezgode ali poklicne bolezni - Določitev stopnje delne trajne invalidnosti - Poročilo zdravniške komisije - Člen 82 Poslovnika - Procesna predpostavka javnega reda - Skladnost tožbe in pritožbe - Neobstoj - Nedopustnost))
   (2015/C 262/56)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Fernando Centurione (Nivelles, Belgija) (zastopnik: S. Pappas, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Currall in T. S. Bohr, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije, s katero je bila zaradi nesreče pri delu, ki jo je utrpela tožeča stranka, priznana le 2 odstotna stopnja invalidnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže.

               2.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 178, 1.6.2015, str. 29.


title: Zadeva T-37/13: Tožba, vložena 22. januarja 2013 – Exakt Advanced Technologies proti UUNT – Exakt Precision Tools (EXAKT)

text:
               23.3.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/23

         Tožba, vložena 22. januarja 2013 – Exakt Advanced Technologies proti UUNT – Exakt Precision Tools (EXAKT)
   (Zadeva T-37/13)
   2013/C 86/38
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Exakt Advanced Technologies GmbH (Norderstedt, Nemčija) (zastopnik: A. von Bismarck, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Exakt Precision Tools Ltd (Aberdeen, Združeno kraljestvo)

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj

               —

               razveljavi odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 29. oktobra 2012 v zadevi R 1764/2011-1;

               —

               drugi stranki pred odborom za pritožbe naloži plačilo stroškov tega postopka in postopka pred odborom za pritožbe.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: figurativna znamka, ki vsebuje besedni element „EXAKT“, za proizvode in storitve iz razredov 7, 9 in 37 – prijava znamke Skupnosti št. 3 996 592

      Imetnik znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: Exakt Precision Tools Ltd

      Obrazložitev zahteve za ugotovitev ničnosti: figurativna znamka, ki vsebuje besedni element „EXAKT“, za proizvode iz razredov 7, 8 in 9

      Odločba oddelka za izbris: ugoditev zahtevi

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev členov 8(1)(b) in 53(1)(a) Uredbe Sveta št. 207/2009


title: Zadeva C-104/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Pitești (Romunija) 27. februarja 2017 – SC Cali Esprou SRL/Administraţia Fondului pentru Mediu

text:
               29.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 168/22

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Pitești (Romunija) 27. februarja 2017 – SC Cali Esprou SRL/Administraţia Fondului pentru Mediu
   (Zadeva C-104/17)
   (2017/C 168/29)
   Jezik postopka: romunščina

      Predložitveno sodišče

   Curtea de Apel Pitești

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: SC Cali Esprou SRL

      Druga stranka v pritožbenem postopku: Administraţia Fondului pentru Mediu

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je mogoče člen 15 Direktive 94/62/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 1994 o embalaži in odpadni embalaži (1) razlagati tako, da nasprotuje sprejetju zakonodaje v državi članici Evropske unije, s katero se za gospodarski subjekt, ki daje pakirano blago na nacionalni trg, vendar nikakor ne spreminja blaga in embalaže, temveč jih v isti obliki posreduje gospodarskemu subjektu, ta pa jih nato posreduje končnemu potrošniku, uvede prispevek, katerega znesek je določen na kilogram (kg), in sicer na podlagi razlike med, po eni strani, količinami odpadne embalaže, ki izpolnjujejo minimalna cilja predelave in sežiganja v sežigalnicah s ponovnim pridobivanjem energije in predelavo z recikliranjem, in, po drugi strani, količinami odpadne embalaže, ki so bile dejansko predelane ali sežgane v sežigalnicah s ponovnim pridobivanjem energije in predelane z recikliranjem?

      (1)  Direktiva Evropskega Parlamenta in Sveta 94/62/ES z dne 20. decembra 1994 o embalaži in odpadni embalaži (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 13, str. 349).


title: Zadeva C-270/09: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 16. decembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Court of Session (Scotland), Edinburgh – Združeno kraljestvo) – Macdonald Resorts Limited proti The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (DDV — Šesta direktiva 77/388/EGS — Oprostitve — Člen 13(B)(b) — Dajanje v najem nepremičnin — Prodaja pogodbenih pravic, ki jih je mogoče konvertirati v pravico do začasne uporabe nastanitvenih objektov)

text:
               19.2.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 55/9

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 16. decembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Court of Session (Scotland), Edinburgh – Združeno kraljestvo) – Macdonald Resorts Limited proti The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Zadeva C-270/09) (1)

   (DDV - Šesta direktiva 77/388/EGS - Oprostitve - Člen 13(B)(b) - Dajanje v najem nepremičnin - Prodaja pogodbenih pravic, ki jih je mogoče konvertirati v pravico do začasne uporabe nastanitvenih objektov)
   2011/C 55/14
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   Court of Session (Scotland), Edinburgh

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Macdonald Resorts Limited

      Tožena stranka: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Court of Session (Scotland), Edinburgh – Razlaga členov 9(2)(a) in 13(B)(b) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1) – Pojem oprostitve davka za dajanje v najem nepremičnine – Počitniški klub prodaja točke, ki dajejo pravico do začasne uporabe počitniškega objekta v enem letu

      Izrek

               1.

               Storitve, ki jih je izvajalec, kot je tožeča stranka v postopku v glavni stvari, opravil v okviru sistema, kot je „program opcij“, ki se obravnava v postopku v glavni svari, je treba opredeliti, ko stranka, udeleženka v takem sistemu, konvertira pravice, ki jih je prvotno pridobila, v storitev, ki jo ponuja ta izvajalec. Kadar so te pravice konvertirane v nastanitev v hotelu ali v pravico do začasne uporabe počitniškega objekta, so te storitve storitve v zvezi z nepremičninami v smislu člena 9(2)(a) Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS), kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2001/115/ES z dne 20. decembra 2001, ki se opravljajo v kraju, v katerem je ta hotel ali počitniški objekt.

               2.

               Kadar v sistemu, kot je „program opcij“, ki se obravnava v postopku v glavni stvari, stranka konvertira upravičenja, ki jih je predhodno pridobila, v pravico do začasne uporabe nastanitvenega objekta, zadevna storitev pomeni dajanje v najem nepremičnine v smislu člena 13(B)(b) Šeste direktive 77/388, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2001/115/ES (ki mu zdaj ustreza člen 135(1)(l) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost). Vendar ta določba ne preprečuje državam članicam, da to storitev izključijo iz oprostitve.

      (1)  UL C 267, 7.11.2009.


title: Zadeva T-680/13: Tožba, vložena 20. decembra 2013 – K. Chrysostomides & Co. in drugi proti Svetu in drugim

text:
               24.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 194/25

         Tožba, vložena 20. decembra 2013 – K. Chrysostomides & Co. in drugi proti Svetu in drugim
   (Zadeva T-680/13)
   2014/C 194/33
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC (Nikozija, Ciper) in 50 drugih tožečih strank (zastopnik: P. Tridimas, Barrister)

      Tožene stranke: Svet Evropske unije, Evropska komisija, Evropska unija, ki jo zastopa Evropska komisija, Euroskupina, ki jo zastopa Svet Evropske unije, Evropska centralna banka

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               toženim strankam naloži plačilo zneskov, določenih v seznamu, ki je priložen k tožbi, skupaj z obrestmi od 26. marca 2013 do dneva izdaje sodbe Splošnega sodišča;

               —

               toženim strankam naloži plačilo stroškov.

         Podredno tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               ugotovi, da so Evropska unija in/ali tožene institucije povzročile nepogodbeno odgovornost;

               —

               določi postopek, na podlagi katerega se določi odškodnina za škodo, ki je dejansko nastala tožečim strankam;

               —

               toženim strankam naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke (skupaj jih je 51) so imenice depozitov in/ali delničarji pri Bank of Cyprus Public Company Ltd in/ali Cyprus Popular Bank Public Co. Ltd. Na podlagi členov 268, 340(2) in 340(3) PDEU, ki urejajo nepogodbeno odgovornost EU, zahtevajo odškodnino za škodo, ki jim je nastala zaradi ukrepov reševanja z zasebnimi sredstvi, ki so jih tožene institucije odredile za Republiko Ciper.
   Tožeče stranke menijo, da so tožene institucije za Republiko Ciper odredile reševanje z zasebnimi sredstvi, ki je neposredno povzročilo škodo njihovim depozitom in delnicam. Tožeče stranke menijo, da so bili ukrepi za reševanje z zasebnimi sredstvi, ki jih je sprejela Republika Ciper, uvedeni le za izvajanje ukrepov, ki so jih odredile tožene stranke in so jih potrdile tudi tožene institucije.
   Tožene stranke menijo, da se z reševanjem z zasebnimi sredstvi krši pravica do zasebne lastnine, katere varstvo določata člen 17(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člen 1 Protokola 1 Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Tožeče stranke trdijo tudi, da se z reševanjem z zasebnimi sredstvi krši načelo sorazmernosti, načelo zaupanja v pravo in načelo prepovedi diskriminacije.


title: Zadeva C-197/12: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 21. marca 2013 – Evropska komisija proti Francoski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Obdavčenje — DDV — Direktiva 2006/112/ES — Člen 148 — Oprostitev nekaterih transakcij v zvezi s plovili, ki opravljajo prevoz potnikov za plačilo ali so namenjena opravljanju tržne dejavnosti — Pogoj plovbe na odprtem morju)

text:
               1.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 156/14

         Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 21. marca 2013 – Evropska komisija proti Francoski republiki
   (Zadeva C-197/12) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Obdavčenje - DDV - Direktiva 2006/112/ES - Člen 148 - Oprostitev nekaterih transakcij v zvezi s plovili, ki opravljajo prevoz potnikov za plačilo ali so namenjena opravljanju tržne dejavnosti - Pogoj plovbe na odprtem morju)
   2013/C 156/22
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: F. Dintilhac in C. Soulay, zastopnika)

      Tožena stranka: Francoska republika (zastopniki: G. de Bergues, J.-S. Pilczer in D. Colas, zastopniki)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev člena 148 (a), (c) in (d) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1) – Oprostitev nekaterih transakcij v zvezi s plovili, ki opravljajo prevoz potnikov za plačilo ali so namenjena opravljanju tržne dejavnosti – Pogoj plovbe na odprtem morju – Združljivost nacionalnega ukrepa, ki neupravičeno zajema oprostitve, določene z direktivo

      Izrek

               1.

               Francoska republika s tem, da zahteve za plovbo na odprtem morju, ki jo opravljajo plovila, ki opravljajo prevoz potnikov za plačilo, in plovila, ki so namenjena opravljanju tržne dejavnosti, ni oprostila plačila davka na dodano vrednost transakcij, na katere se nanaša člen 262(II), točke 2, 3, 6 in 7 splošnega davčnega zakonika, ni izpolnila svojih obveznosti, ki jih ima na podlagi Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost, zlasti člena 148(a), (c) in (d) te direktive.

               2.

               Francoski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 217, 21.7.2012.


title: Združene zadeve C-497/09, C-499/09, C-501/09, C-502/09: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 10. marca 2011 (predlogi za sprejetje predhodne odločbe Bundesfinanzhof – Nemčija) – Finanzamt Burgdorf (C-497/09), CinemaxX Entertainment GmbH & Co. KG, nekdanja Hans-Joachim Flebbe Filmtheater GmbH & Co. KG (C-499/09), Lothar Lohmeyer (C-501/09), Fleischerei Nier GmbH & Co. KG (C-502/09) proti Manfredu Bogu (C-497/09), Finanzamt Hamburg-Barmbek-Uhlenhorst (C-499/09), Finanzamt Minden (C-501/09), Finanzamt Detmold (C-502/09) (Obdavčenje — DDV — Šesta direktiva 77/388/EGS — Člena 5 in 6 — Opredelitev gospodarske dejavnosti kot „dobava blaga“ ali kot „opravljanje storitev“ — Prodaja jedi ali živil, pripravljenih za takojšnje zaužitje, na stojnicah ali v gostinskih vozilih — Prodaja pokovke in koruznega čipsa „tortilja“ ( „nachos“ ) za takojšnje zaužitje v kinematografih — Podjetje, ki se ukvarja s pripravo in dostavo hrane na dom — Priloga H, kategorija 1 — Razlaga pojma „živila“ )

text:
               30.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 130/6

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 10. marca 2011 (predlogi za sprejetje predhodne odločbe Bundesfinanzhof – Nemčija) – Finanzamt Burgdorf (C-497/09), CinemaxX Entertainment GmbH & Co. KG, nekdanja Hans-Joachim Flebbe Filmtheater GmbH & Co. KG (C-499/09), Lothar Lohmeyer (C-501/09), Fleischerei Nier GmbH & Co. KG (C-502/09) proti Manfredu Bogu (C-497/09), Finanzamt Hamburg-Barmbek-Uhlenhorst (C-499/09), Finanzamt Minden (C-501/09), Finanzamt Detmold (C-502/09)
   (Združene zadeve C-497/09, C-499/09, C-501/09, C-502/09) (1)

   (Obdavčenje - DDV - Šesta direktiva 77/388/EGS - Člena 5 in 6 - Opredelitev gospodarske dejavnosti kot „dobava blaga“ ali kot „opravljanje storitev“ - Prodaja jedi ali živil, pripravljenih za takojšnje zaužitje, na stojnicah ali v gostinskih vozilih - Prodaja pokovke in koruznega čipsa „tortilja“(„nachos“) za takojšnje zaužitje v kinematografih - Podjetje, ki se ukvarja s pripravo in dostavo hrane na dom - Priloga H, kategorija 1 - Razlaga pojma „živila“)
   2011/C 130/10
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesfinanzhof

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Finanzamt Burgdorf (C-497/09), CinemaxX Entertainment GmbH & Co. KG, anciennement Hans-Joachim Flebbe Filmtheater GmbH & Co. KG (C-499/09), Lothar Lohmeyer (C-501/09), Fleischerei Nier GmbH & Co. KG (C-502/09)

      Tožene stranke: Manfred Bog (C-497/09), Finanzamt Hamburg-Barmbek-Uhlenhorst (C-499/09), Finanzamt Minden (C-501/09), Finanzamt Detmold (C-502/09)

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Bundesfinanzhof – Razlaga člena 5 Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih - Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero 77/388/EGS (UL L 145, str. 1) in pojma „živila“ iz Priloge H k tej direktivi – Izenačenje zadevne gospodarske dejavnosti z,dobavo blaga‘ali,opravljanjem storitev‘ – Prodaja obrokov (klobase, pomfrit itd.) v gostinskih vozilih za takojšnje zaužitje

      Izrek

               1.

               Člena 5 in 6 Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS), kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 92/111/EGS z dne 14. decembra 1992, je treba razlagati tako, da:

                           —

                           je prodaja sveže pripravljenih jedi ali obrokov, ki se lahko takoj zaužijejo, na stojnicah ali v gostinskih vozilih ali avlah kinematografov dobava blaga v smislu navedenega člena 5, če se na podlagi vsebinske preučitve celotne transakcije izkaže, da elementi opravljanja storitev, podani pred in med dobavo blaga, niso prevladujoči;

                           —

                           so dejavnosti podjetja, ki se ukvarja s pripravo in dostavo hrane, opravljanje storitev v smislu navedenega člena 6, razen če je dejavnost podjetja, ki se ukvarja s pripravo in dostavo hrane, omejena na dobavo standardiziranih jedi in ni drugih dodatnih elementov opravljanja storitev ali če je iz drugih posebnih okoliščin razvidno, da je dobava jedi prevladujoč element transakcije.

               2.

               V primeru dobave blaga je treba pojem „živila“ iz kategorije 1 v Prilogi H k Šesti direktivi 77/388, kakor je bila spremenjena z Direktivo 92/111, razlagati tako, da se nanaša tudi na jedi in obroke, ki so bili s kuhanjem, pečenjem, cvrtjem ali kako drugače pripravljeni za takojšnje zaužitje.

      (1)  UL C 63, 13.3.2010.


title: Zadeva C-17/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supremo Tribunal Administrativo (Portugalska) 16. januarja 2012 – TVI Televisão Independente SA proti Fazenda Pública

text:
               31.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 98/12

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supremo Tribunal Administrativo (Portugalska) 16. januarja 2012 – TVI Televisão Independente SA proti Fazenda Pública
   (Zadeva C-17/12)
   2012/C 98/18
   Jezik postopka: portugalščina

      Predložitveno sodišče

   Supremo Tribunal Administrativo

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: TVI Televisão Independente SA

      Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Fazenda Pública

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je dajatev na predvajanje, ki jo pritožnica kot davčni substitut zaračunala oglaševalcem v skladu s členom 50(1) uredbe-zakona št. 227/2006, zajeta s pojmom davčne osnove za DDV v smislu člena 11(A)(1)(a) Direktive 77/388/ES (1) (postal člen 73 Direktive Sveta 2006/112/ES (2) z dne 28. novembra 2006), zlasti ker gre za „plačilo, ki ga je prejel ali ga bo prejel dobavitelj ali izvajalec“ za te dobave?

               2.

               Ali je treba dajatev na predvajanje, ki jo je pritožnica kot davčni substitut zaračunala oglaševalcem in v knjigah knjižila na prehodnem kontu za tretje osebe, opredeliti kot „znesek, ki ga davčni zavezanec prejme od svojega kupca ali naročnika kot povračilo za stroške, ki jih je plačal v imenu in za račun kupca ali naročnika in ki jih je v svojih knjigah knjižil na prehodnem kontu“ v smislu člena 11(A)(3)(c) Direktive 77/388/ES (postal člen 79(c) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006)?

               3.

               Ali je tako treba te zneske, ki jih je zaračunala pritožnica iz naslova dajatve za predvajanje, vključiti v davčno osnovo za DDV?

      (1)  Šesta direktiva Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih - Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL, posebna izdaja v slovenščini. poglavje 9, zvezek 1, str. 23).

      (2)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006, L 347, str. 1).


title: Zadeva F-5/08: Tožba, vložena 10. januarja 2008 – Brune proti Komisiji

text:
               8.3.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 64/69

         Tožba, vložena 10. januarja 2008 – Brune proti Komisiji
   (Zadeva F-5/08)
   (2008/C 64/113)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Markus Brune (Bruselj, Belgija) (zastopnik: H. Mannes, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predmet in opis spora
   Razveljavitev odločbe tožene stranke, na podlagi katere tožeča stranka ni bila vpisana na čakalni seznam javnega natečaja EPSO AD/26/05 zaradi nezadostnega števila doseženih točk.
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba tožene stranke z dne 10. maja 2007 in odločitev o pritožbi z dne 2. oktobra 2007 naj se razveljavita, čakalni seznam v postopku EPSO AD/26/05 pa naj se razglasi za neveljavnega;

               —

               podredno naj se Odločba tožene stranke z dne 10. maja 2007 in odločitev o pritožbi z dne 2. oktobra 2007 razveljavita in toženi stranki naloži, da uvrsti tožečo stranko na čakalni seznam EPSO AD/26/05;

               —

               še bolj podredno naj se Odločba tožene stranke z dne 10. maja 2007 in odločitev o pritožbi z dne 2. oktobra 2007 razveljavita in toženi stranki naloži, da določi nov datum za ustni preizkus tožeče stranke s primernim časom za pripravo in da se njeno primernost za uvrstitev na čakalni seznam presoja na podlagi ustreznih ocenjevalnih meril;

               —

               toženi stranki naj se naloži, da utemelji svojo odločitev z dne 10. maja 2007 in da odobri vpogled v zapisnik z ustnega preizkusa z dne 6. marca 2007;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov;

               —

               če je to potrebno, naj se izda zamudno sodbo.


title: Zadeva C-554/08 P: Pritožba, ki jo je vložila Le Carbone Lorraine 17. decembra 2008 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti senat), razglašeno 8. oktobra 2008 v zadevi T-73/04, Carbone Lorraine proti Komisiji

text:
               21.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 44/35

         Pritožba, ki jo je vložila Le Carbone Lorraine 17. decembra 2008 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti senat), razglašeno 8. oktobra 2008 v zadevi T-73/04, Carbone Lorraine proti Komisiji
   (Zadeva C-554/08 P)
   (2009/C 44/59)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Pritožnica: Le Carbone Lorraine (zastopnika: A. Winckler in H. Kanellopoulos, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi:

               —

               Sodba, ki jo je Sodišče prve stopnje razglasilo 8. oktobra 2008 v zadevi Carbone Lorraine proti Komisiji (T-73/04) naj se delno razveljavi na podlagi člena 225(1) ES in člena 61 Statuta Sodišča;

               —

               Predlogom Le Carbone Lorraine s prve stopnje naj se ugodi in zato na podlagi člena 229 ES, člena 61 Statuta Sodišča in člena 17 Uredbe Sveta št. 17/62 (1), ki je postal člen 31 Uredbe Sveta št. 1/2003 (2), zniža globo, ki jo je Komisija naložila Carbone Lorraine z odločbo z dne 3. decembra 2003 v zadevi C.38.359 – Elektrotehnični in mehanski ogljikovi in grafitni proizvodi (3);

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja štiri pritožbene razloge.
   S prvim pritožbenim razlogom pritožnica navaja, da je Sodišče prve stopnje kršilo načelo individualizacije kazni, ker je presodilo, da Komisija ni bila dolžna ločeno analizirati delov kršitve, saj je obstajala enotna kršitev in skupna strategija, v kateri so sodelovali vsi člani omejevalnega sporazuma. Taka globalna analiza kršitve, če ni opredelitve upoštevnih trgov proizvodov ali kategorije zadevnih proizvodov, naj bi vodila do tega, da se znesek globe določi ne glede na dejansko kršitev, ki jo je posebej storil vsak član omejevalnega sporazuma.
   Z drugim pritožbenim razlogom pritožnica zatrjuje, da je Sodišče prve stopnje izkrivilo odločbo Komisije, s tem da naj bi menilo, da je ta za določitev zneska globe zares upoštevala dejanski vpliv omejevalnega sporazuma na zadevni trg, medtem ko naj bi Komisija sama presodila, tako v svoji odločbi z dne 3. decembra 2003 kot tudi na obravnavi pri Sodišču prve stopnje, da tega vpliva ni mogoče natančno izmeriti. Kršitev je bila namreč opredeljena kot „zelo resna“ samo na podlagi svoje narave in geografske razsežnosti.
   S tretjim pritožbenim razlogom pritožnica navaja, da je Sodišče prve stopnje kršilo načelo enakega obravnavanja, ker je potrdilo zavrnitev Komisije, da se ji zmanjša dodatna globa iz naslova prošnje za ugodno obravnavo, medtem ko je bilo to zmanjšanje odobreno dvema drugima družbama konkurenčnima pritožnici. Njeno tesno in stalno sodelovanje med postopkom naj Sodišče prve stopnje ne bi dovolj upoštevalo in nagradilo.
   S četrtim in zadnjim pritožbenim razlogom Carbone Lorraine nazadnje navaja, da je Sodišče prve stopnje kršilo načeli sorazmernosti in enakega obravnavanja, ker je štelo, da pritožnica ne more biti deležna znižanja globe iz naslova velikih finančnih težav, ki jih je imela, medtem ko je bil isti dejavnik presojen za zadosten za znižanje globe, naložene konkurenčni družbi.

      (1)  Uredba Sveta št. 17/62 z dne 7. februarja 1962, Prva Uredba o izvajanju členov 85 in 86 Pogodbe (UL 13, str. 204).

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL 2003, L 1, str. 1).

      (3)  UL 2004, L 125, str. 45.