title: Zadeva F-59/05: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 19. oktobra 2006 — De Smedt proti Komisiji (Začasni uslužbenec — Predlog za revizijo razvrstitve in plače, določene ob zaposlitvi — Bivši pomožni uslužbenec, zaposlen kot pogodbeni uslužbenec brez spremembe funkcij — Člena 3a in 80(2) in (3) PZDU — Naloge, ki sodijo v različne skupine funkcij — Enako obravnavanje)

text:
               2.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 294/64

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 19. oktobra 2006 — De Smedt proti Komisiji
   (Zadeva F-59/05) (1)

   (Začasni uslužbenec - Predlog za revizijo razvrstitve in plače, določene ob zaposlitvi - Bivši pomožni uslužbenec, zaposlen kot pogodbeni uslužbenec brez spremembe funkcij - Člena 3a in 80(2) in (3) PZDU - Naloge, ki sodijo v različne skupine funkcij - Enako obravnavanje)
   (2006/C 294/127)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Elisabeth De Smedt (Wezembeek-Oppem, Belgija) (zastopnik: L. Vogel, avocat)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: J. Currall in G. Berscheid)
   Predmet zadeve
   Na eni strani razglasitev ničnosti odločbe Komisije o zavrnitvi pritožbe, ki jo je tožeča stranka, bivša začasna uslužbenka, vložila zoper odločbo, ki določa njeno razvrstitev in plačo kot pogodbeni uslužbenki ter na drugi strani, zahteva za odškodnino.
   Izrek sodbe

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 229, 17.9.2005 (zadeva, najprej vpisana pri Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti pod številko T-267/05 in odstopljena Sodišču za uslužbence Evropske unije s sklepom z dne 15.12.2005).


title: Zadeva C-2/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 7. januarja 2015 – DHL Express (Austria) GmbH

text:
               20.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 127/8

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 7. januarja 2015 – DHL Express (Austria) GmbH
   (Zadeva C-2/15)
   (2015/C 127/12)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Verwaltungsgerichtshof

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: DHL Express (Austria) GmbH

      Tožena stranka: Post-Control-Kommission

      Druga stranka v postopku: Bundesminister für Verkehr, Innovation und Technologie

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali Direktiva 97/67/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. decembra 1997 o skupnih pravilih za razvoj notranjega trga poštnih storitev v Skupnosti in za izboljšanje kakovosti storitve, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2008/6/ES (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. februarja 2008, zlasti člen 9 navedene direktive, nasprotuje nacionalni ureditvi, ki za izvajalce poštnih storitev, ne glede na to, ali opravljajo univerzalne storitve, določa obveznost sofinanciranja operativnih stroškov nacionalnega regulativnega organa?

               2.

               V primeru pritrdilnega odgovora na prvo vprašanje:

                           a)

                           Ali za obveznost financiranja zadošča, če zadevni izvajalec opravlja poštne storitve, ki se na podlagi nacionalne zakonodaje štejejo za univerzalne storitve, vendar presegajo minimalni obseg univerzalnih storitev na podlagi Direktive?

                           b)

                           Ali je treba pri izračunu deleža finančnega prispevka podjetja postopati na enak način kot pri izračunu finančnih prispevkov v kompenzacijski sklad na podlagi člena 7(4) navedene direktive?

                           c)

                           Ali v tem primeru spoštovanje načel nediskriminacije in sorazmernosti v smislu člena 7(5) navedene direktive in „upoštevanja zamenljivosti z univerzalno storitvijo“ v smislu uvodne izjave 27 Direktive 2008/6/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. februarja 2008 zahteva, da se deleži, ki odpadejo na storitve z dodano vrednostjo, to je poštne storitve, ki so zunaj okvira univerzalne storitve, vendar so z njo povezane, izvzamejo iz izračuna in ne upoštevajo pri izračunu deleža?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 3, str. 71.

      (2)  Direktiva 2008/6/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. februarja 2008 o spremembi Direktive 97/67/ES glede popolnega oblikovanja notranjega trga poštnih storitev v Skupnosti (UL L 52, str. 3).


title: Zadeva T-94/07: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 19. novembra 2009 – EREF proti Komisiji ( Ničnostna tožba — Zastopanje s strani odvetnika, ki nima lastnosti tretje osebe — Očitna nedopustnost )

text:
               30.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/52

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 19. novembra 2009 – EREF proti Komisiji
   (Zadeva T-94/07) (1)

   („Ničnostna tožba - Zastopanje s strani odvetnika, ki nima lastnosti tretje osebe - Očitna nedopustnost“)
   2010/C 24/91
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) (Bruselj, Belgija) (zastopnik: D. Fouquet, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: N. Khan, zastopnik)

      Predmet

   Razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2006) 4963 konč. z dne 24. oktobra 2006 v zvezi s sindiciranim posojilom in dvostranskim posojilom, ki sta bila odobrena v okviru izgradnje jedrske centrale za Teollisuuden Voima Oy, ki jo je izvajala Framatome ANP.

      Izrek

               1.

               Tožba se kot očitno nedopustna zavrže.

               2.

               European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) nosi svoje stroške in stroške Komisije Evropskih skupnosti.

      (1)  UL C 117, 29.5.2007.


title: Zadeva C-138/17 P: Pritožba, ki jo je Evropska unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije, vložila 17. marca 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji razširjeni senat) z dne 10. januarja 2017 v zadevi T-577/14, Gascogne Sack Deutschland in Gascogne/Evropska unija

text:
               15.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 151/25

         Pritožba, ki jo je Evropska unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije, vložila 17. marca 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji razširjeni senat) z dne 10. januarja 2017 v zadevi T-577/14, Gascogne Sack Deutschland in Gascogne/Evropska unija
   (Zadeva C-138/17 P)
   (2017/C 151/32)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožnica: Evropska unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije (zastopnika: J. Inghelram in Á. M. Almendros Manzano, agenta)

      Drugi stranki v postopku: Gascogne Sack Deutschland GmbH, Gascogne, Evropska komisija

      Predlogi

               —

               Točka 1 izreka izpodbijane sodbe se razveljavi;

               —

               predlog za plačilo 187 571 EUR iz naslova škode, ki naj bi nastala zaradi dodatnih plačil za bančno garancijo po poteku razumnega roka, ki sta ga družbi Gascogne Sack Deutschland in Gascogne navedli na prvi stopnji, se zavrne kot neutemeljen;

               —

               družbama Gascogne Sack Deutschland in Gascogne se naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja tri pritožbene razloge.
   Prvi pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava pri razlagi pojma vzročne zveze, ker je Splošno sodišče presodilo, da je kršitev razumnega roka sojenja odločilni vzrok za domnevno premoženjsko škodo, ki je nastala zaradi plačila stroškov bančne garancije, čeprav je v skladu z ustaljeno sodno prakso odločilni vzrok za plačilo takih stroškov lastna odločitev podjetja, da v času poteka postopka pred sodiščem Unije ne bo plačalo globe.
   Drugi pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava pri razlagi pojma škoda, ker Splošno sodišče za domnevno premoženjsko škodo, povezano s plačilom stroškov bančne garancije, ni uporabilo istega pogoja, kot ga je navedlo v zvezi z domnevno premoženjsko škodo, povezano s plačilom obresti na znesek globe, to je, da morata tožeči stranki na prvi stopnji dokazati, da je finančno breme, povezano s tem plačilom, večje od ugodnosti, ki sta jih imeli zaradi neplačila globe.
   Tretji pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava pri določitvi obdobja, v katerem je nastala domnevna premoženjska škoda, in na neobstoj obrazložitve, saj je Splošno sodišče, ne da bi to utemeljilo, štelo, da je obdobje, v katerem je nastala domnevna premoženjska škoda zaradi plačila stroškov bančne garancije, lahko različno od obdobja, v katero je umestilo nezakonito ravnanje, ki naj bi to škodo povzročilo.


title: Zadeva C-4/17 P: Pritožba, ki jo je Češka republika vložila 4. januarja 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 20. oktobra 2016 v zadevi T-141/15, Češka republika/Komisija

text:
               27.2.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/19

         Pritožba, ki jo je Češka republika vložila 4. januarja 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 20. oktobra 2016 v zadevi T-141/15, Češka republika/Komisija
   (Zadeva C-4/17 P)
   (2017/C 063/27)
   Jezik postopka: češčina

      Stranki

      Pritožnica: Češka republika (zastopniki: M. Smolek, J. Vláčil in J. Pavliš, agenti)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča Evropske unije z dne 20. oktobra 2016 v zadevi T-141/15, Češka republika/Komisija (v nadaljevanju: izpodbijana sodba), v kateri je Češka republika predlagala razglasitev ničnosti Izvedbenega sklepa Komisije (EU) 2015/103 (1) z dne 16. januarja 2015 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije (notificirano pod dokumentarno številko C(2015) 53) (v nadaljevanju: izpodbijani sklep) v delu, v katerem so izključeni nekateri izdatki Češke republike v obdobju od leta 2010 do leta 2012 v skupnem znesku 2 123 199,04 EUR.

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano sodbo razveljavi,

               —

               izpodbijani sklep razglasi za ničen v delu, v katerem so izključeni izdatki v skupnem znesku 2 123 199,04 EUR, ki so nastali Češki republiki, in

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja tri pritožbene razloge.
   Prvi pritožbeni razlog temelji na kršitvi člena 11 Uredbe Sveta (ES) št. 479/2008 (2) z dne 29. aprila 2008 o skupni ureditvi trga za vino (v nadaljevanju: Uredba št. 479/2008) v delu, v katerem naj bi Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, s tem ko je ugotovilo, da člen 11 te uredbe ne pokriva ukrepov za zaščito vinske trte pred škodo, ki jo povzročijo živali in/ali ptice.
   Drugi pritožbeni razlog temelji na kršitvi člena 5(2) Uredbe št. 479/2008 ter načel pravne varnosti in legitimnih pričakovanj. Splošno sodišče naj bi v izpodbijani sodbi napačno uporabilo pravo, s tem ko je ugotovilo, da sme Evropska komisija nekatere ukrepe razglasiti za povsem neupravičene do financiranja Evropske unije in na podlagi tega izključiti iz financiranja vse stroške, nastale v zvezi s temi ukrepi, čeprav je Evropska komisija pri presoji osnutka podpornega programa sama preučila upravičenost teh ukrepov in ni podala nobenih ugovorov.
   Tretji pritožbeni razlog temelji na kršitvi člena 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah v povezavi s členom 31 Uredbe Sveta (ES) 1290/2005 (3) z dne 21. junija 2005 o financiranju skupne kmetijske politike ter po potrebi s členom 52 Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (EU) št. 1306/2013 (4) z dne 17. decembra 2013 o financiranju, upravljanju in spremljanju skupne kmetijske politike ter členoma 11 in 16 Uredbe Komisije (ES) št. 885/2006 (5) z dne 21. junija 2006 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1290/2005 glede akreditacije plačilnih agencij in drugih organov ter potrditve obračunov Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP). Splošno sodišče naj bi v izpodbijani sodbi napačno uporabilo pravo, s tem ko je ugotovilo, da je Evropska komisija lahko iz financiranja Evropske unije izključila stroške, ki se nanašajo na obdobje, glede katerega je bilo Češki republiki preprečeno podati stališče v postopku, ki je bil sprožen za finančne popravke v povezavi s kmetijstvom.

      (1)  UL 2015, L 16, str. 33.

      (2)  UL 2008, L 148, str. 1.

      (3)  UL 2005, L 209, str. 1.

      (4)  UL 2013, L 347, str. 549.

      (5)  UL 2006, L 171, str. 90.


title: Zadeva T-88/05: Tožba Quelle Aktiengesellschaft proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), vložena dne 22. februarja 2005

text:
               25.6.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/23

         Tožba Quelle Aktiengesellschaft proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), vložena dne 22. februarja 2005
   (Zadeva T-88/05)
   (2005/C 155/46)
   Jezik, v katerem je bila vložena tožba: nemščina
   Quelle Aktiengesellschaft, s sedežem v Fürthu (Nemčija), ki jo zastopa H. Lindner, Rechtsanwältin, je dne 22. februarja 2005 na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli).
   Druga stranka pred odborom za pritožbe je bila Nars Cosmetics, Inc., Madrid.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu z dne 17. decembra 2004, št. spisa R 379/2004-2;

               —

               razveljavi odločbo oddelka za ugovore št. 1138/2004 z dne 6. aprila 2004 na podlagi ugovora št. B288706;

               —

               Uradu za usklajevanje na notranjem trgu naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

               Prijavitelj znamke Skupnosti:

               Nars Cosmetics, Inc.

               Znamka Skupnosti, ki je predmet prijave:

               Figurativna znamka „NARS“ za proizvode iz razredov 3, 18 in 25 (preparati za beljenje in ostale snovi za pranje perila, usnje, oblačila, obutev, pokrivala…) — prijava št. 1 333 657

               Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom:

               Tožeča stranka.

               Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom:

               Nacionalna figurativna znamka „MARS“ za proizvode iz razreda 25 (obutev, posebej športni copati, oblačila)

               Odločba oddelka za ugovore:

               Zavrnitev ugovora tožeče stranke

               Odločba odbora za pritožbe:

               Zavrnitev pritožbe tožeče stranke

               Tožbeni razlog:

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 zaradi nezadostnega upoštevanja podobnosti znamk in enakosti ali podobnosti proizvodov


title: Zadeva T-190/17: Tožba, vložena 22. marca 2017 – EKETA/Komisija

text:
               15.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 151/44

         Tožba, vložena 22. marca 2017 – EKETA/Komisija
   (Zadeva T-190/17)
   (2017/C 151/56)
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) (Solun, Grčija) (zastopnika: V. Christianos in S. Paliou, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da zahteva iz bremepisa št. 3241615289/29.11.2016, ki jo je Evropska komisija naslovila na ΕΚΕΤΑ zaradi vračila zneska 172 992,15 EUR, ki ustreza plačilu, ki ga je EKETA prejela za projekt CATER, ni utemeljena za znesek 112 737,15 EUR;

               —

               ugotovi, da je znesek 112 737,15 EUR upravičen izdatek in da EKETA tega zneska ni dolžna vrniti Evropski komisiji,

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               S predmetno tožbo Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) izpodbija zahtevo Komisije iz bremepisa št. 3241615289/29.11.2016 v zvezi z udeležbo pri projektu CATER. S tem bremepisom Komisije od ΕΚΕΤΑ zahteva vračilo dela plačila, ki ga je prejela za projekt CATER, v znesku 172 992,15 EUR. Zahteva je posledica revizije na kraju samem, ki jo je Komisija izvedla v prostorih tožeče stranke.

               2.

               V tem okviru tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj v skladu s členom 272 PDEU ugotovi, da od zgoraj navedenega zneska iz bremepisa znesek 112 737,15 EUR predstavlja upravičeni izdatek in da ΕΚΕΤΑ Komisiji tega zneska ni dolžna vrniti.

               3.

               ΕΚΕΤΑ poudarja, da zgoraj navedeni znesek 112 737,15 EUR obsega upravičene izdatke za osebje in posredne stroške, ki jih je Komisija neutemeljeno zavrnila kot neupravičene izdatke. Upravičenost izdatkov tožeče stranke potrjujejo dokazi, ki so bili predloženi Evropski komisiji ob reviziji na kraju samem, v nadaljnji korespondenci in pred Splošnim sodiščem.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 23. aprila 2009 (predloga za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank van koophandel te Antwerpen — Belgija) — VTB-VAB NV (C-261/07), Galatea BVBA (C-299/07) proti Total Belgium NV (C-261/07) (Združeni zadevi C-261/07 in C-299/07) (Direktiva 2005/29/ES — Nepoštene poslovne prakse — Nacionalna ureditev, ki prepoveduje vezane ponudbe potrošnikom)

text:
               20.6.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 141/3

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 23. aprila 2009 (predloga za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank van koophandel te Antwerpen — Belgija) — VTB-VAB NV (C-261/07), Galatea BVBA (C-299/07) proti Total Belgium NV (C-261/07)
   (Združeni zadevi C-261/07 in C-299/07) (1)

   (Direktiva 2005/29/ES - Nepoštene poslovne prakse - Nacionalna ureditev, ki prepoveduje vezane ponudbe potrošnikom)
   2009/C 141/05
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Rechtbank van koophandel te Antwerpen

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: VTB-VAB NV (C-261/07), Galatea BVBA (C-299/07)

      Toženi stranki: Total Belgium NV (C-261/07), Sanoma Magazines Belgium NV (C-299/07)

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Rechtbank van koophandel te Antwerpen — Razlaga Direktive 2005/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, Direktiv 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah) (UL L 149, str. 22) — Nacionalna ureditev, ki prepoveduje skupne ponudbe potrošnikom

      Izrek

   Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (direktiva o nepoštenih poslovnih praksah) je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, kot je zadevna ureditev v sporih v glavni stvari, ki razen nekaterih izjem in brez upoštevanja posebnih okoliščin posameznega primera prepoveduje vsako vezano ponudbo prodajalca potrošniku.

      (1)  UL C 199, 25.8.2007.


title: Zadeva C-391/05: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 1. marca 2007 (Predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Hamburg — Nemčija) — Jan de Nul NV proti Hauptzollamt Oldenburg (Trošarine — Oprostitev plačila davka na mineralna olja — Direktiva 92/81/EGS — Pojem plovbe po vodah Skupnosti )

text:
               28.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 95/9

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 1. marca 2007 (Predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Hamburg — Nemčija) — Jan de Nul NV proti Hauptzollamt Oldenburg
   (Zadeva C-391/05) (1)

   (Trošarine - Oprostitev plačila davka na mineralna olja - Direktiva 92/81/EGS - Pojem „plovbe po vodah Skupnosti“)
   (2007/C 95/14)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Finanzgericht Hamburg
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Jan de Nul NV

      Tožena stranka: Hauptzollamt Oldenburg
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Finanzgericht Hamburg — Razlaga člena 8(1)(c), prvi pododstavek, Direktive Sveta 92/81/EGS z dne 19. oktobra 1992 o uskladitvi trošarinskih struktur za mineralna olja (UL L 316, str. 12) — Pojma „vode Skupnosti “in „plovba “— Obdavčenje mineralnih olj, ki so bila uporabljena kot pogonsko gorivo na plavajočem bagru, ki je opravljal dela čiščenja Elbe.
   Izrek

               1)

               Pojem „vode Skupnosti “v smislu člena 8(1)(c) prvi pododstavek, Direktive Sveta 92/81/EGS z dne 19. oktobra 1992 uskladitvi trošarinskih struktur za mineralna olja, kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 94/74/ES z dne 22. decembra 1994, se nanaša na vse vode, ki so take, da jih lahko uporabljajo vsa pomorska plovila, vključno s tistimi, ki imajo največjo kapaciteto, ki lahko prevozijo pomorske poti v komercialne namene.

               2)

               Manevri, ki jih izvede plavajoči sesalni bager med sesanjem in odlaganjem materialov, to pomeni poti, ki so neločljivo povezane s čiščenjem dna, spadajo pod področje uporabe pojma „plovbe “v smislu člena 8(1)(c) prvi pododstavek, Direktive 92/81, kot spremenjene z Direktivo Sveta 94/74.

      (1)  UL C 10, 14.1.2006.


title: Zadeva T-648/16: Tožba, vložena 13. septembra 2016 – Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret/EUIPO – Zaharieva (BOBO cornet))

text:
               31.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 402/56

         Tožba, vložena 13. septembra 2016 – Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret/EUIPO – Zaharieva (BOBO cornet))
   (Zadeva T-648/16)
   (2016/C 402/66)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret AŞ (Şehitkamil Gaziantep, Turčija) (zastopnica: T. Tsenova, odvetnica)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelekutalno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Elka Zaharieva (Plovdiv, Bolgarija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Skupnosti, ki vsebuje besedni element „BOBO cornet“ – Prijava št. 12 299 343

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 20/07/2016 v zadevi R 906/2015-4

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               EUIPO in drugi stranki pred odborom za pritožbe naloži plačilo stroškov.

      Navajana tožbena razloga

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009;

               —

               Kršitev členov 75 in 76(1) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-284/10: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 21. julija 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Supremo – Španija) – Telefónica de España, SA proti Administración del Estado (Direktiva 97/13/ES — Skupni okvir za splošne odobritve in posamična dovoljenja na področju telekomunikacijskih storitev — Dajatve in pristojbine, ki veljajo za podjetja, ki so imetniki splošnih odobritev — Člen 6 — Razlaga — Nacionalna zakonodaja, ki nalaga plačilo letne dajatve, izračunane na podlagi odstotka bruto prihodkov iz poslovanja)

text:
               10.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/16

         Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 21. julija 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Supremo – Španija) – Telefónica de España, SA proti Administración del Estado
   (Zadeva C-284/10) (1)

   (Direktiva 97/13/ES - Skupni okvir za splošne odobritve in posamična dovoljenja na področju telekomunikacijskih storitev - Dajatve in pristojbine, ki veljajo za podjetja, ki so imetniki splošnih odobritev - Člen 6 - Razlaga - Nacionalna zakonodaja, ki nalaga plačilo letne dajatve, izračunane na podlagi odstotka bruto prihodkov iz poslovanja)
   2011/C 269/26
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Supremo

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Telefónica de España, SA

      Tožena stranka: Administración del Estado

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunal Supremo – Razlaga Direktive 97/13/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. aprila 1997 o skupnem okviru za splošne odobritve in posamična dovoljenja na področju telekomunikacijskih storitev (UL L 117, str. 15) (zlasti njenega člena 6) – Dajatve in pristojbine, ki veljajo za podjetja, ki so imetniki splošnih odobritev – Naložitev denarnih dajatev, ki presegajo tiste, dovoljene z Direktivo in za namen, ki ga ta ne določa

      Izrek

   Člen 6 Direktive 97/13/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. aprila 1997 o skupnem okviru za splošne odobritve in posamična dovoljenja na področju telekomunikacijskih storitev je treba razlagati tako, da ne nasprotuje ureditvi države članice, ki uvaja dajatev v breme imetnikov splošnih odobritev, ki se izračuna za obdobje enega leta na podlagi bruto prihodkov iz dejavnosti zavezancev za plačilo in katere namen je kritje upravnih stroškov, povezanih s postopki izdajanja, upravljanja, nadzora in izvajanja teh odobritev, pod pogojem, da skupni prihodki, ki jih država članica prejme iz naslova take dajatve, ne presegajo vsote teh upravnih stroškov, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

      (1)  UL C 246, 11.9.2010.


title: Zadeva T-17/13: Sklep Splošnega sodišča z dne 6. novembra 2014 – ANKO/Komisija (Arbitražna klavzula – Sedmi okvirni program za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti (2007-2013) – Pogodba v zvezi s projektom Pocemon – Vračilo vnaprej plačanega zneska – Dopis z obvestilom o izdaji obvestila o dolgovanem znesku – Opomin – Neobstoj pravnega interesa – Nedopustnost)

text:
               19.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 16/37

      Sklep Splošnega sodišča z dne 6. novembra 2014 – ANKO/Komisija
      (Zadeva T-17/13) (1)

      (Arbitražna klavzula - Sedmi okvirni program za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti (2007-2013) - Pogodba v zvezi s projektom Pocemon - Vračilo vnaprej plačanega zneska - Dopis z obvestilom o izdaji obvestila o dolgovanem znesku - Opomin - Neobstoj pravnega interesa - Nedopustnost)
      (2015/C 016/58)
      Jezik postopka: grščina

         Stranki

         Tožeča stranka: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atene, Grčija) (zastopnik: V. Christianos, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: R. Lyal in A. Cordewener, zastopnika, skupaj s S. Drakakakis, odvetnik)

         Predmet

      Tožba, vložena na podlagi člena 272 PDEU, katere namen je, da Splošno sodišče ugotovi, prvič, da tožeča stranka ni dolžna v celoti vrniti zneska, ki ji ga je Komisija izplačala za projekt Pocemon, ki je bil sklenjen v okviru sedmega okvirnega programa za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti (2007-2013), drugič, da tožeča stranka ni dolžna plačati pavšalnega nadomestila na podlagi tega projekta in, tretjič, da Komisija ni upravičena izvesti kompenzacije z zneski, ki jih dolguje tožeči stranki.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrže kot nedopustna.

                  2.

                  ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 79, 16.3.2013.


title: Zadeva T-284/13 P: Sklep Splošnega sodišča z dne 14. novembra 2013 – Marcuccio proti Komisiji (Pritožba — Javni uslužbenci — Zavržba tožbe na prvi stopnji kot očitno nedopustne — Neenakost tožbe, vložene po telefaksu, in izvirnika, ki je bil vložen naknadno — Vložitev izvirnika po roku — Prepozno vložena tožba — Očitno neutemeljena pritožba)

text:
               18.1.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 15/18

         Sklep Splošnega sodišča z dne 14. novembra 2013 – Marcuccio proti Komisiji
   (Zadeva T-284/13 P) (1)

   (Pritožba - Javni uslužbenci - Zavržba tožbe na prvi stopnji kot očitno nedopustne - Neenakost tožbe, vložene po telefaksu, in izvirnika, ki je bil vložen naknadno - Vložitev izvirnika po roku - Prepozno vložena tožba - Očitno neutemeljena pritožba)
   2014/C 15/27
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Pritožnik: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastopnik: G. Cipressa, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska Komisija (zastopniki: C. Berardis-Kayser in G. Gattinara, zastopnika, skupaj z A. Dal Ferrom, odvetnikom)

      Predmet

   Pritožba zoper sklep Sodišča za uslužbence Evropske unije (tretji senat) z dne 11. marca 2013 v zadevi Marcuccio proti Komisiji (F-17/12, še neobjavljena v ZOdl.), s katero se predlaga razglasitev ničnosti tega sklepa.

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Luigi Marcuccio nosi svoje stroške in stroške Evropske komisije v okviru tega postopka.

      (1)  UL C 207, 20.7.2013.


title: Zadeva C-132/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 18. marca 2013 vložilo Landgericht Köln (Nemčija) – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV proti ILME GmbH

text:
               8.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 164/11

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 18. marca 2013 vložilo Landgericht Köln (Nemčija) – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV proti ILME GmbH
   (Zadeva C-132/13)
   2013/C 164/18
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Landgericht Köln

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

      Tožena stranka: ILME GmbH

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člene 1, 8 in 10 Direktive 2006/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o uskladitvi zakonodaje držav članic v zvezi z električno opremo, konstruirano za uporabo znotraj določenih napetostnih mej (1), ter priloge II, IV in III k tej direktivi razlagati tako, da se na ohišje
         kot sestavni del
       večpolnih konektorjev za industrijsko uporabo oznaka CE
         ne
       pritrdi?

      (1)  UL L 374, str. 10.


title: Zadeva T-346/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 15. septembra 2016 – Janukovič/Svet (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi zaradi razmer v Ukrajini — Zamrznitev sredstev — Seznam oseb, subjektov in organov, za katere velja zamrznitev sredstev in gospodarskih virov — Vključitev imena tožeče stranke — Pravica do obrambe — Obveznost obrazložitve — Pravna podlaga — Pravica do učinkovitega sodnega varstva — Zloraba pooblastil — Nespoštovanje meril za vpis na seznam — Očitna napaka pri presoji — Lastninska pravica)

text:
               31.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 402/35

         Sodba Splošnega sodišča z dne 15. septembra 2016 – Janukovič/Svet
   (Zadeva T-346/14) (1)

   ((Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi zaradi razmer v Ukrajini - Zamrznitev sredstev - Seznam oseb, subjektov in organov, za katere velja zamrznitev sredstev in gospodarskih virov - Vključitev imena tožeče stranke - Pravica do obrambe - Obveznost obrazložitve - Pravna podlaga - Pravica do učinkovitega sodnega varstva - Zloraba pooblastil - Nespoštovanje meril za vpis na seznam - Očitna napaka pri presoji - Lastninska pravica))
   (2016/C 402/38)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Viktor Fedorovič Janukovič (Kijev, Ukrajina) (zastopniki: T. Beazley, P. Saini, S. Fatima, QC, H. Mussa, J. Hage, K. Howard, barristers, in C. Kennedy, solicitor)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopniki: najprej E. Finnegan in J. P. Hix, nato J. P. Hix in P. Mahnič Bruni, agenti)

      Intervenientki v podporo tožene stranke: Republika Poljska (zastopnik: B. Majczyna, agent) in Evropska Komisija (zastopnika: S. Bartelt in D. Gauci, agentki)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti, prvič, Sklepa Sveta 2014/119/SZVP z dne 5. marca 2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL 2014, L 66, str. 26) in Uredbe Sveta (EU) št. 208/2014 z dne 5. marca 2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL 2014, L 66, str. 1), drugič, Sklepa Sveta (SZVP) 2015/143 z dne 29. januarja 2015 o spremembi Sklepa 2014/119 (UL 2015, L 24, str. 16) in Uredbe Sveta (EU) 2015/138 z dne 29. januarja 2015 o spremembi Uredbe (EU) št. 208/2014 (UL 2015, L 24, str. 1), in tretjič, Sklepa Sveta (SZVP) 2015/364 z dne 5. marca 2015 o spremembi Sklepa 2014/119 (UL 2015, L 62, str. 25) in Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2015/357 z dne 5. marca 2015 o izvajanju Uredbe (EU) št. 208/2014 (UL 2015, L 62, str. 1) v delu, v katerem je bilo ime tožeče stranke vpisano ali ohranjeno na seznamu oseb, subjektov in organov, za katere veljajo ti omejevalni ukrepi.

      Izrek

               1.

               Sklep Sveta 2014/119/SZVP z dne 5. marca 2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini in Uredba Sveta (EU) št. 208/2014 z dne 5. marca 2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini v prvotni različici se razglasita za nična v delu, v katerem je bilo ime Viktorja Fedoroviča Janukoviča vpisano na seznam oseb, subjektov in organov, za katere veljajo ti omejevalni ukrepi, do začetka veljavnosti Sklepa Sveta (SZVP) 2015/364 z dne 5. marca 2015 o spremembi Sklepa 2014/119 in Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2015/357 z dne 5. marca 2015 o izvajanju Uredbe (EU) št. 208/2014.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Svet Evropske unije nosi svoje stroške in stroške V. F. Janukoviča v zvezi s predlogom za razglasitev ničnosti, navedenim v tožbi.

               4.

               V. F. Janukovič nosi svoje stroške in stroške Sveta v zvezi s predlogom za razglasitev ničnosti, navedenim v vlogi za prilagoditev predlogov.

               5.

               Republika Poljska in Evropska komisija nosita svoje stroške.

      (1)  UL C 253, 4.8.2014.


title: Zadeva T-633/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 15. septembra 2016 – JT International/EUIPO – Habanos (PUSH) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Evropske unije PUSH — Prejšnji besedni in figurativni nacionalna znamka in znamka Beneluxa PUNCH — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Enakost blaga — Podobnost znakov — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               31.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 402/44

         Sodba Splošnega sodišča z dne 15. septembra 2016 – JT International/EUIPO – Habanos (PUSH)
   (Zadeva T-633/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Evropske unije PUSH - Prejšnji besedni in figurativni nacionalna znamka in znamka Beneluxa PUNCH - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Enakost blaga - Podobnost znakov - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2016/C 402/51)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: JT International SA (Ženeva, Švica) (zastopniki: S. Malynicz, QC, K. E. Gilbert in J. Gilbert, solicitors)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: S. Bonne, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe EUIPO, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Corporación Habanos, SA (Havana, Kuba) (zastopnik: M. Escudero Pérez, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe EUIPO z dne 10. avgusta 2015 (zadeva R 3046/2014-5) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Corporación Habanos in JT International.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družba JT International SA nosi svoje stroške ter stroške Urada Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) in družbe Corporación Habanos, SA.

      (1)  UL C 27, 25.1.2016.


title: Zadeva C-471/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 24. oktobra 2007 vložilo Conseil d'État (Belgija) – Association générale de l'industrie du médicament ASBL, Bayer SA, Servier Benelux SA, Janssen Cilag SA, Pfizer SA proti Državi Belgiji – Intervenient: Sanofi-Aventis Belgium SA

text:
               26.1.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/21

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 24. oktobra 2007 vložilo Conseil d'État (Belgija) – Association générale de l'industrie du médicament ASBL, Bayer SA, Servier Benelux SA, Janssen Cilag SA, Pfizer SA proti Državi Belgiji – Intervenient: Sanofi-Aventis Belgium SA
   (Zadeva C-471/07)
   (2008/C 22/40)
   Jezik postopka: francoščina
   Predložitveno sodišče
   Conseil d'État
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Association générale de l'industrie du médicament ASBL, Bayer SA, Servier Benelux SA, Janssen Cilag SA, Pfizer SA

      Tožena stranka: Država Belgija
   Vprašanji za predhodno odločanje

               1)

               Ali je treba izraz pregled makroekonomskih okoliščin iz člena 4(1) Direktive Sveta 89/105/EGS z dne 21. decembra 1988 v zvezi s preglednostjo ukrepov, ki urejajo določanje cen zdravil za človeško uporabo in njihovo vključitev v področje nacionalnih sistemov zdravstvenega zavarovanja (1), razumeti zgolj kot nadzor javnih izdatkov za zdravstveno varstvo ali pa se nanaša tudi na druge makroekonomske okoliščine, zlasti tiste iz področja farmacevtske industrije, za proizvode katere se lahko določi zamrznitev cen?

               2)

               Ali lahko izraz pregled makroekonomskih okoliščin iz člena 4(1) zgoraj navedene Direktive Sveta 89/105/EGS z dne 21. decembra 1988 temelji na splošnem trendu oziroma splošnih trendih, kot je na primer zagotoviti ravnovesje sistema zdravstvenega varstva, ali mora temeljiti na natančnejših merilih?

      (1)  UL L 40, 11.2.1989, str. 8.


title: Zadeva C-164/11: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 25. oktobra 2012 – Evropska komisija proti Francoski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2003/96/ES — Obdavčitev energentov in električne energije — Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)

text:
               22.12.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 399/4

         Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 25. oktobra 2012 – Evropska komisija proti Francoski republiki
   (Zadeva C-164/11) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2003/96/ES - Obdavčitev energentov in električne energije - Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)
   2012/C 399/06
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnik: W. Mölls, agent)

      Tožena stranka: Francoska republika (zastopnika: G. de Bergues in N. Rouam, agenta)

      Intervenientka v podporo tožene stranke: Kraljevina Španija (zastopnik: S. Centeno Huerta, agent)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje ukrepov, potrebnih za uskladitev sistema obdavčitve električne energije z določbami Direktive Sveta 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije (UL L 283, str. 51) – Uporaba enotne stopnje ob koncu prehodnega obdobja

      Izrek

               1.

               Francoska republika s tem, da ni sprejela ukrepov, potrebnih za uskladitev svojega sistema obdavčitve električne energije z določbami direktive Sveta 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije, kljub temu, da je prehodno obdobje, določeno v členu 18(10), drugi odstavek, te direktive, poteklo, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2.

               Francoski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 186, 25.6.2011.


title: Zadeva C-317/16 P: Pritožba, ki jo je Ukrajina vložila 2. junija 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti razširjeni senat) z dne 11. marca 2015 v zadevi T-346/14, Yanukovych/Svet

text:
               9.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/23

         Pritožba, ki jo je Ukrajina vložila 2. junija 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti razširjeni senat) z dne 11. marca 2015 v zadevi T-346/14, Yanukovych/Svet
   (Zadeva C-317/16 P)
   (2017/C 006/29)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Ukrajina (zastopnik: M. Kostytska, odvetnik)

      Druge stranke v postopku: Viktor Fedorovych Yanukovych, Svet Evropske unije, Evropska komisija, Republika poljska
   Sodišče (osmi senat) je s sklepom z dne 5. oktobra 2016 odločilo, da pritožba ni dopustna.


title: Zadeva C-62/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hof van Cassatie van Belgiё 18. februarja 2008 – UDV North America Inc. proti Brandtraders NV

text:
               26.4.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 107/18

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hof van Cassatie van Belgiё 18. februarja 2008 – UDV North America Inc. proti Brandtraders NV
   (Zadeva C-62/08)
   (2008/C 107/26)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predložitveno sodišče
   Hof van Cassatie van Belgiё
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: UDV North America Inc.

      Tožena stranka: Brandtraders NV
   Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je za uporabo znaka v smislu člena 9(1)(a) in (2)(d) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 (1) z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti potrebno, da tretja oseba v smislu člena 9(1)(a) te uredbe

                           a)

                           uporablja znak za lasten račun?

                           b)

                           uporablja znak kot udeleženec pri blagovni menjavi, pri kateri je sama pogodbena stranka?

               2.

               Ali je mogoče posrednika, ki nastopa v svojem imenu, ampak ne za lasten račun, obravnavati kot tretjo osebo, ki uporablja znak v smislu navedene določbe?

      (1)  UL 1994, L 11, str. 1.


title: Zadeva C-378/15: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 14. decembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Commissione Tributaria Regionale di Roma – Italija) – Mercedes Benz Italia SpA/Agenzia delle Entrate Direzione Provinciale Roma 3 (Predhodno odločanje — Obdavčenje — Davek na dodano vrednost — Direktiva 77/388/EGS — Člen 17(5), tretji pododstavek, točka (d) — Področje uporabe — Uporaba odbitnega deleža davka na dodano vrednost, s katerim je bila obdavčena pridobitev vsega blaga in storitev, ki jih je davčni zavezanec uporabil — Priložnostne transakcije — Uporaba prometa kot kazalnika)

text:
               13.2.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/5

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 14. decembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Commissione Tributaria Regionale di Roma – Italija) – Mercedes Benz Italia SpA/Agenzia delle Entrate Direzione Provinciale Roma 3
   (Zadeva C-378/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Obdavčenje - Davek na dodano vrednost - Direktiva 77/388/EGS - Člen 17(5), tretji pododstavek, točka (d) - Področje uporabe - Uporaba odbitnega deleža davka na dodano vrednost, s katerim je bila obdavčena pridobitev vsega blaga in storitev, ki jih je davčni zavezanec uporabil - Priložnostne transakcije - Uporaba prometa kot kazalnika))
   (2017/C 046/06)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Commissione Tributaria Regionale di Roma

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Mercedes Benz Italia SpA

      Tožena stranka: Agenzia delle Entrate Direzione Provinciale Roma 3

      Izrek

   Člen 17(5), tretji pododstavek, točka (d), in člen 19 Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta nacionalnima ureditvi in praksi, kakršni sta ti v postopku v glavni stvari, ki davčnemu zavezancu nalagata:

               —

               naj za vse blago in storitve, ki jih je pridobil, uporabi odbitni delež, ki temelji na prometu, brez določitve metode za izračun, ki temelji na vrsti in dejanski namembnosti vsakega posameznega pridobljenega blaga in storitve in ki objektivno odraža dejanski znesek nastalih stroškov, namenjen za vsako od obdavčenih in neobdavčenih dejavnosti, in

               —

               naj se opre na sestavo svojega prometa za opredelitev transakcij, ki jih je mogoče šteti za „priložnostne“, če se pri presoji, ki se opravi za ta namen, upošteva tudi, kako so te transakcije povezane z obdavčljivimi dejavnostmi tega davčnega zavezanca in, odvisno od primera, kakšno uporabo blaga in storitev, za katere je treba plačati davek na dodano vrednost, vključujejo.

      (1)  UL C 337, 12.10.2015.


title: Zadeva C-34/11: Tožba, vložena 21. januarja 2011 – Evropska komisija proti Portugalski republiki

text:
               2.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 103/15

         Tožba, vložena 21. januarja 2011 – Evropska komisija proti Portugalski republiki
   (Zadeva C-34/11)
   2011/C 103/26
   Jezik postopka: portugalščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: P. Guerra e Andrade in A. Alcover San Pedro)

      Tožena stranka: Portugalska republika

      Predloga tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Portugalska republika s tem, da ni zagotovila, da koncentracije PM10 ne presežejo mejnih vrednosti iz člena 13 Direktive 2008/50/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2008 o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo, ni izpolnila obveznosti iz navedenega člena 13 Direktive 2008/50/ES;

               —

               Portugalski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Glede na očitke, ki jih je navedla Komisija v odločbi z dne 26. novembra 2009, in ob upoštevanju poročil, ki jih je predložila Portugalska in iz katerih je razvidno, da so na več območjih in v več aglomeracijah mejne vrednosti PM10 še naprej presežene, in ki v nekaterih primerih kažejo na dolgoročen trend preseganja mejnih vrednosti, Komisija meni, da portugalska država ne upošteva člena 13 Direktive 2008/50/ES v zvezi z aglomeracijami in območji Braga, Porto litoral, Área Metropolitana de Lisboa Norte in Área Metropolitana de Lisboa Sul.

      (1)  UL L 152, str. 1.


title: Zadeva C-591/14: Tožba, vložena 19. decembra 2014 – Evropska komisija/Kraljevina Belgija

text:
               2.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 73/16

      Tožba, vložena 19. decembra 2014 – Evropska komisija/Kraljevina Belgija
      (Zadeva C-591/14)
      (2015/C 073/22)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: J.-F. Brakeland in B. Stromsky, agenta)

         Tožena stranka: Kraljevina Belgija

         Predloga tožeče stranke

                  —

                  ugotovitev, da Kraljevina Belgija s tem, da v predpisanih rokih ni sprejela vseh potrebnih ukrepov, da bi od upravičencev izterjala državne pomoči, ki so bile v členu 1(3) in (4) Sklepa Komisije z dne 27. julija 2011 o državni pomoči, ki jo je Belgija izvedla za financiranje testiranja na transmisivno spongiformno encefalopatijo (TSE) pri govedu (2011/678/EU) (1), razglašene za nezakonite in nezdružljive z notranjim trgom, in s tem, da Komisije v predpisanem roku ni obvestila o sprejetih ukrepih za uskladitev s tem sklepom, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 288, četrti odstavek, PDEU in na podlagi členov 2, 3 in 4 navedenega sklepa;

                  —

                  naložitev plačila stroškov Kraljevini Belgiji.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Komisija je s Sklepom 2011/678 o državni pomoči, ki jo je Kraljevina Belgija izvedla za financiranje testiranja na TSE pri govedu, državne pomoči, ki jih je odobrila Belgija, razglasila za nezakonite in nezdružljive z notranjim trgom.
      S Sklepom določen rok za izterjavo državnih pomoči, ki so bile razglašene za nezakonite, se je iztekel 28. novembra 2011, ne da bi bile te pomoči v celoti izterjane.
      Ob vložitvi te tožbe pa tožena stranka še vedno ni sprejela potrebnih ukrepov za izterjavo danih pomoči od upravičenih podjetij in Komisiji ni posredovala vseh zahtevanih informacij.

         (1)  UL L 274, str. 36.


title: Zadeva C-393/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 14. julija 2016 – Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne/Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG Süd

text:
               31.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 402/16

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 14. julija 2016 – Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne/Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG Süd
   (Zadeva C-393/16)
   (2016/C 402/18)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesgerichtshof

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne

      Tožena stranka: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG Süd

      Intervenientka v podporo toženi stranki: Galana N.V.

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 118m(2)(a)(ii) Uredbe (ES) št. 1234/2007 (1) in člen 103(2)(a)(ii) Uredbe (EU) št. 1308/2013 (2) razlagati tako, da se uporabljata, tudi če se zaščitena označba porekla uporablja kot del označbe živila, ki ne ustreza specifikaciji proizvoda, ki mu je dodana sestavina, ki ustreza specifikaciji proizvoda?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:
               Ali je treba člen 118m(2)(a)(ii) Uredbe (ES) št. 1234/2007 in člen 103(2)(a)(ii) Uredbe (EU) št. 1308/2013 razlagati tako, da uporaba zaščitene označbe porekla kot del označbe živila, ki ne ustreza specifikaciji proizvoda, ki mu je dodana sestavina, ki ustreza specifikaciji proizvoda, pomeni izkoriščanje ugleda označbe porekla, če je označba živila skladna z označevalnimi navadami upoštevne javnosti, in je bila sestavina dodana v zadostni količini, ki daje proizvodu njegovo bistveno značilnost?

               3.

               Ali je treba člen 118m(2)(b) Uredbe (ES) št. 1234/2007 in člen 103(2)(b) Uredbe (EU) št. 1308/2013 razlagati tako, da uporaba zaščitene označbe porekla v okoliščinah, opisanih v okviru drugega vprašanja za prehodno odločanje, pomeni zlorabo, posnemanje ali prikazovanje?

               4.

               Ali je treba člen 118m(2)(c) Uredbe (ES) št. 1234/2007 in člen 103(2)(c) Uredbe (EU) št. 1308/2013 razlagati tako, da se uporabljata samo za napačne ali zavajajoče navedbe, ki pri upoštevni javnosti lahko ustvarijo napačen vtis o geografskem poreklu proizvoda?

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode (Uredba o enotni SUT) (UL L 299, str. 1).

      (2)  Uredba (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o vzpostavitvi skupne ureditve trgov kmetijskih proizvodov in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 922/72, (EGS) št. 234/79, (ES) št. 1037/2001 in (ES) št. 1234/2007 (UL L 347, str. 671).


title: Zadeva T-817/16: Tožba, vložena 21. novembra 2016 – Vans/EUIPO – Deichmann (V)

text:
               23.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/49

         Tožba, vložena 21. novembra 2016 – Vans/EUIPO – Deichmann (V)
   (Zadeva T-817/16)
   (2017/C 022/67)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Vans, Inc. (Wilmington, Delaware, Združene države) (zastopnik: M. Hirsch, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Deichmann SE (Essen, Nemčija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Unije (upodobitev „V“) – Prijava št. 10 263 978

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 19. septembra 2016 v zadevi R 2030/2015-4

      Tožbeni predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo spremeni tako, da bo ugovor v celoti zavrnjen;

               —

               podredno: izpodbijano odločbo naj spremeni tako, da bo ugovor zavrnjen tudi za blago „izdelki iz usnja in imitacije usnja; kovčki in potovalne torbe; dežniki; sončniki, sprehajalne palice; listnice; torbe in vrečke; nahrbtniki; torbice za okrog pasu; aktovke; šolske torbe; športne torbe; torbe za na plažo; obeski za ključe; torbice za okrog bokov; listnice“ iz razreda 18 in „oblačila, čevlji, pokrivala; pasovi; rokavice“ iz razreda 25;

               —

               podpodredno: izpodbijano odločbo razveljavi;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlogi

               —

               Kršitev pravila 19(2) in (3) ter člena 20(1) Uredbe št. 2868/95;

               —

               kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009;

               —

               kršitev členov 60(1), prvi stavek, 63(2) in 75(1), prvi stavek Uredbe št. 207/2009 in temeljnega načela reformatio in peius ter pravice do zaslišanja.


title: Zadeva T-281/16 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 11. novembra 2016 – Solelec in drugi/Parlament (Začasna odredba — Javna naročila gradenj — Postopek javnega razpisa — Električna dela (močni tokovi) v okviru projekta razširitve in obnove stavbe Parlamenta Konrad Adenauer v Luxembourgu — Zavrnitev ponudbe ponudnika in oddaja naročila drugemu ponudniku — Predlog za odlog izvršitve — Neobstoj nujnosti)

text:
               9.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/38

         Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 11. novembra 2016 – Solelec in drugi/Parlament
   (Zadeva T-281/16 R)
   ((Začasna odredba - Javna naročila gradenj - Postopek javnega razpisa - Električna dela (močni tokovi) v okviru projekta razširitve in obnove stavbe Parlamenta Konrad Adenauer v Luxembourgu - Zavrnitev ponudbe ponudnika in oddaja naročila drugemu ponudniku - Predlog za odlog izvršitve - Neobstoj nujnosti))
   (2017/C 006/48)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Solelec SA (Esch-sur-Alzette, Luksemburg), Mannelli & Associés SA (Bertrange), Paul Wagner et fils SA (Luxembourg), Socom SA (Foetz) (zastopnik: S. Marx, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski parlament (zastopnika: M. Mraz in L. Chrétien, agenta)

      Predmet

   Predlog na podlagi členov 278 PDEU in 279 PDEU za odlog izvršitve, na eni strani, odločbe Parlamenta z dne 27. maja 2016 o zavrnitvi ponudbe tožečih strank za sklop št. 75 v okviru javnega razpisa z referenco INLO D UPIL T 15 AO6, ki se nanaša na razširitev in obnovo stavbe Konrad Adenauer v Luxembourgu, in na drugi strani, odločbe o oddaji naročila za ta sklop drugemu ponudniku.

      Izrek

               1.

               Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

               2.

               Sklep z dne 9. junija 2016 v zadevi T-281/16 R se razveljavi.

               3.

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Sodba Sodišča z dne 1. februarja 2016 v zadevi E-20/15 – Nadzorni organ Efte proti Islandiji (Neizpolnitev obveznosti države EGP/Efte – Neizvajanje – Direktiva 2013/10/EU o spremembi Direktive 75/324/EGS o aerosolnih razpršilnikih)

text:
               19.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 18/26

         SODBA SODIŠČA
   z dne 1. februarja 2016
   v zadevi E-20/15
   Nadzorni organ Efte proti Islandiji
   (Neizpolnitev obveznosti države EGP/Efte – Neizvajanje – Direktiva 2013/10/EU o spremembi Direktive 75/324/EGS o aerosolnih razpršilnikih)
   (2017/C 18/10)
   V zadevi E-20/15, Nadzorni organ Efte proti Islandiji – katere predmet je ZAHTEVEK za ugotovitev, da Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz točke 1 poglavja VIII Priloge II k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva Komisije 2013/10/EU z dne 19. marca 2013 o spremembi Direktive Sveta 75/324/EGS o približevanju zakonodaje držav članic o aerosolnih razpršilnikih za prilagoditev njenih določb o označevanju Uredbi (ES) št. 1272/2008 Evropskega parlamenta in Sveta o razvrščanju, označevanju in pakiranju snovi ter zmesi), kakor je bil navedenemu sporazumu prilagojen s Protokolom št. 1, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 3 navedenega akta in člena 7 Sporazuma EGP – je Sodišče Efte v sestavi: predsednik Carl Baudenbacher ter sodnika Per Christiansen (sodnik poročevalec) in Páll Hreinsson, 1. februarja 2016 izdalo sodbo,
   katere izrek se glasi:

               1.

               Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz točke 1 poglavja VIII Priloge II k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva Komisije 2013/10/EU z dne 19. marca 2013 o spremembi Direktive Sveta 75/324/EGS o približevanju zakonodaje držav članic o aerosolnih razpršilnikih za prilagoditev njenih določb o označevanju Uredbi (ES) št. 1272/2008 Evropskega parlamenta in Sveta o razvrščanju, označevanju in pakiranju snovi ter zmesi), kakor je bil navedenemu sporazumu prilagojen s Protokolom št. 1, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 3 navedenega akta in člena 7 Sporazuma EGP.

               2.

               Islandiji se naloži plačilo stroškov postopka.


title: Zadeva C-485/11: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 27. junija 2013 – Evropska komisija proti Francoski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Elektronska komunikacijska omrežja in storitve — Direktiva 2002/20/ES — Člen 12 — Upravne pristojbine, ki se uporabljajo za podjetja, za katera velja splošna odobritev — Nacionalna zakonodaja — Operaterji elektronskih telekomunikacij — Obveznost plačila dodatne pristojbine)

text:
               3.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 225/9

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 27. junija 2013 – Evropska komisija proti Francoski republiki
   (Zadeva C-485/11) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Elektronska komunikacijska omrežja in storitve - Direktiva 2002/20/ES - Člen 12 - Upravne pristojbine, ki se uporabljajo za podjetja, za katera velja splošna odobritev - Nacionalna zakonodaja - Operaterji elektronskih telekomunikacij - Obveznost plačila dodatne pristojbine)
   2013/C 225/14
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. Bordes in G. Braun, agenta)

      Tožena stranka: Francoska republika (zastopnika: G. de Bergues in J.-S. Pilczer, agenta)

      Intervenientki v podporo toženi stranki: Kraljevina Španija (zastopnik: N. Díaz Abad, agent), Madžarska (zastopniki: M.Z. Fehér, K. Szíjjártó, K. Molnár in A. Szilágyi, agenti)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev člena 12 Direktive 2002/20/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 337) – Pristojbine in dajatve, ki se uporabljajo za podjetja, za katera velja splošna odobritev – Združljivost nacionalne zakonodaje, s katero se uvede dodatna pristojbina, ki se naloži operaterjem elektronskih telekomunikacij

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.

               3.

               Kraljevina Španija in Madžarska nosita vsaka svoje stroške.

      (1)  UL C 355, 3.12.2011.


title: Zadeva T-355/14: Tožba, vložena 30. maja 2014 – STC proti Komisiji

text:
               14.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/64

         Tožba, vložena 30. maja 2014 – STC proti Komisiji
   (Zadeva T-355/14)
   (2014/C 223/66)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: STC SpA (Forlì, Italija) (zastopnika: A. Marelli in G. Delucca, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               za nične razglasi izpodbijane ukrepe z vsemi pravnimi in zakonskimi posledicami, in zato, zlasti:

               —

               naročniku naloži vračilo škode nastale zaradi sprejetih nezakonitih ukrepov, ali z novo odločbo o dodelitvi v korist tožeče stranke, ali – enakovredno – s povračilom škode nastale zaradi izgube dobička podjetja, in zaradi škode nastale zaradi nepridobitve reference, v skupni vrednosti 15 % cene navedene v ponudbi tožeče stranke, ali, podredno, v skupni višini 15 % vrednosti razpisa, ali v drugem, višjem ali nižjem znesku, za katerega bo sodišče menilo, da je pravičen, ki ga v vsakem primeru določi skupaj s kompenzacijskimi obrestmi zaradi povračila škode zaradi zamude, in:

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka, vključno z dodatnimi stroški in vsemi drugimi stroški v skladu z zakonom, s pridržkom določitve njihove višine.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Ta tožba je vložena zoper odločbo o negativni oceni ponudbe tožeče stranke v razpisnem postopku JRC IPR 2013 C04 0031 OC, ki jo je sprejela Evropska komisija, Generalni direktorat, skupno raziskovalno središče, direktorat za upravljanje območja Ispre, oddelek za vzdrževanje in storitve, in ki je bila sporočena z obvestilom z dne 3. aprila 2014, ref. št. Ares (2014)1041060, zoper odločbo o oddaji naročila drugemu podjetju in zoper odločbo o zavrnitvi prošnje za dostop do razpisne dokumentacije.
   Predmet obravnavanega razpisa je bilo izvršilno načrtovanje pri dobavi naprav ter pri izgradnji novega trigeneracijskega sistema na plinsko turbino, skupaj s podobo o rednem in izrednem vzdrževanju za obdobje 6 let, od katerih prvi 2 leti iz naslova garancije.
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: nepriznanje tožeči stranki pravice do dostopa do razpisne dokumentacije. Tožeča stranka v zvezi s tem navaja kršitev:

                           —

                           členov 42 in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah,

                           —

                           pravice do dostopa razpisne dokumentacije, ker ni imela dostopa do prednostnega seznama razpisa in do ocen, ki so jih dobili konkurenti ter celodnega besedila ocenjevalnega poročila v zvezi s tožečo stranko,

                           —

                           pravice do obrambe in do učinkovitega pravnega sredstva.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: finančna ponudba tožeče stranke. Tožeča stranka v zvezi s tem navaja kršitev:

                           —

                           člena 296 PDEU zaradi protislovne in pomanjkljive obrazložitve,

                           —

                           pravice do dobrega upravljanja iz člena 41(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah,

                           —

                           člena 112, prvi odstavek, Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 (UL L 298, str. 1).

                           —

                           člena 160, tretji odstavek, Delegirane uredbe Komisije (EU) št. 1268/2012 z dne 29. oktobra 2012 o pravilih uporabe Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije (UL L 362, str. 1).

                           —

                           kršitev načela enakega obravnavanja in preglednosti v fazi ocenjevanja ponudb za namene oddaje naročila, ter načela priznanja enakih možnosti vseh ponudnikov.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: finančna ponudba tožeče stranke. V zvezi s tem navaja kršitev:

                           —

                           člena 296 PDEU zaradi protislovne in pomanjkljive obrazložitve.

                           —

                           pravice do dobrega upravljanja iz člena 41(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah,

                           —

                           člena 112, prvi odstavek, Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 (UL L 298, str. 1),

                           —

                           členov 139, prvi odstavek, in člena 160, tretji odstavek, Delegirane uredbe Komisije (EU) št. 1268/2012 z dne 29. oktobra 2012 o pravilih uporabe Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije (UL L 362, str. 1),

                           —

                           načela preglednosti ni člena 16 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

         Tožeča stranka navaja tudi izkrivljanje ugotovitev, ki temeljijo na listinah.


title: Zadeva C-144/05: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji, vložena dne 30. marca 2005

text:
               11.6.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 143/24

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji, vložena dne 30. marca 2005
   (Zadeva C-144/05)
   (2005/C 143/35)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata Knut Simonsson in Wouter Wils, zastopnika, je dne 30. marca 2005 na Sodišču Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Kraljevini Belgiji.
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               1)

               ugotovi, da Kraljevina Belgija s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za izvedbo Direktive 2002/59/ES (1) Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2002 o vzpostavitvi sistema spremljanja in obveščanja za ladijski promet ter o razveljavitvi Direktive Sveta 93/75/EGS oziroma da teh ukrepov ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;

               2)

               Kraljevini Belgiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve:
   Rok za prenos Direktive v nacionalni pravni red, se je iztekel dne 5. februarja 2004.

      (1)  UL L 208, 5.8.2002, str. 10.


title: Zadeva C-659/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supremo Tribunal Administrativo (Portugalska) 27. decembra 2011 – TVI Televisão Independente SA proti Fazenda Pública

text:
               18.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 49/21

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supremo Tribunal Administrativo (Portugalska) 27. decembra 2011 – TVI Televisão Independente SA proti Fazenda Pública
   (Zadeva C-659/11)
   2012/C 49/35
   Jezik postopka: portugalščina

      Predložitveno sodišče

   Supremo Tribunal Administrativo

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: TVI Televisão Independente SA

      Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Fazenda Pública

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je člen 16(1) CIVA [Código do Imposto sobre o Valor Acrescentado], kot je bil razložen v izpodbijani sodbi (v smislu, da je dajatev na predvajanje oglasov neločljivo povezana z opravljanjem storitev oglaševanja, zaradi česar jo je treba vključiti v davčno osnovo za obdavčenje opravljanja storitev z DDV), združljiv z določbo člena 11(A)(1)(a) Direktive 77/388/ES (1) (postal člen 73 Direktive Sveta 2006/112/ES (2) z dne 28. novembra 2006), zlasti z dikcijo „plačilo, ki ga je prejel ali ga bo prejel dobavitelj ali izvajalec […] za te dobave“?

               2.

               Ali je člen 16(6)(c) CIVA, kot je bil razložen v izpodbijani sodbi (v smislu, da dajatev na predvajanje oglasov ni znesek, plačan v imenu in za račun prejemnika storitev, čeprav je v knjigah knjižen na prehodnem kontu za tretje osebe in naj bi se odvedel osebam javnega prava, zaradi česar ni izključen iz davčne osnove za namene DDV), združljiv z določbo člena 11(A)(3)(c) Direktive 77/388/ES (postal člen 79(c) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006), zlasti z dikcijo „zneskov, ki jih davčni zavezanec prejme od svojega kupca ali naročnika kot povračilo za stroške, ki jih je plačal v imenu in za račun kupca ali naročnika in ki jih je v svojih knjigah knjižil na prehodnem kontu“?

      (1)  Šesta direktiva Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih - Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS) (posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 23).

      (2)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1).


20150731015616672015/C 270/022262013CJC27020150817SL01SLINFO_JUDICIAL201506112211Združene zadeve C-226/13, C-245/13, C-247/13 in C-578/13: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 11. junija 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Wiesbaden, Landgericht Kiel – Nemčija) – Stefan Fahnenbrock (C-226/13), Holger Priestoph (C-245/13), Matteo Antonio Priestoph (C-245/13), Pia Antonia Priestoph (C-245/13), Rudolf Reznicek (C-247/13), Hans-Jürgen Kickler (C-578/13), Walther Wöhlk (C-578/13), Zahnärztekammer Schleswig-Holstein Versorgungswerk (C-578/13)/Helenska republika (Predhodno odločanje – Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Vročanje sodnih in izvensodnih pisanj – Uredba (ES) št. 1393/2007 – Člen 1(1) – Pojem „civilna in gospodarska zadeva“ – Odgovornost države za „acta iure imperii“)
 ---documentbreak--- C2702015SL210120150611SL00022121Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 11. junija 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Wiesbaden, Landgericht Kiel – Nemčija) – Stefan Fahnenbrock (C-226/13), Holger Priestoph (C-245/13), Matteo Antonio Priestoph (C-245/13), Pia Antonia Priestoph (C-245/13), Rudolf Reznicek (C-247/13), Hans-Jürgen Kickler (C-578/13), Walther Wöhlk (C-578/13), Zahnärztekammer Schleswig-Holstein Versorgungswerk (C-578/13)/Helenska republika
   (Združene zadeve C-226/13, C-245/13, C-247/13 in C-578/13) (
         1
      )
   „(Predhodno odločanje — Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah — Vročanje sodnih in izvensodnih pisanj — Uredba (ES) št. 1393/2007 — Člen 1(1) — Pojem „civilna in gospodarska zadeva“ — Odgovornost države za „acta iure imperii“)“2015/C 270/02Jezik postopka: nemščina
      Predložitveno sodišče

   Landgericht Wiesbaden, Landgericht Kiel

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Stefan Fahnenbrock (C-226/13), Holger Priestoph (C-245/13), Matteo Antonio Priestoph (C-245/13), Pia Antonia Priestoph (C-245/13), Rudolf Reznicek (C-247/13), Hans-Jürgen Kickler (C-578/13), Walther Wöhlk (C-578/13), Zahnärztekammer Schleswig-Holstein Versorgungswerk (C-578/13)

      Tožena stranka: Helenska republika

      Izrek

   Člen 1(1) Uredbe (ES) št. 1393/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o vročanju sodnih in izvensodnih pisanj v civilnih ali gospodarskih zadevah v državah članicah in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1348/2000 je treba razlagati tako, da tožbe za plačilo odškodnine zaradi motenja posesti in oviranja izvrševanja lastninske pravice, izpolnitev pogodbe in plačilo odškodnine, kakršne so te iz postopkov v glavni stvari, ki so jih zasebniki, ki so imetniki državnih obveznic, vložili proti državi izdajateljici, spadajo na področje uporabe navedene uredbe, ker ni očitno, da ne spadajo v civilne in gospodarske zadeve.
   (
         1
      )	UL C 215, 27.7.2013.

      UL C 24, 25.1.2014.


title: Zadeva T-354/15: Tožba, vložena 2. julija 2015 – Allergopharma/Komisija

text:
               5.10.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 328/11

         Tožba, vložena 2. julija 2015 – Allergopharma/Komisija
   (Zadeva T-354/15)
   (2015/C 328/10)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Allergopharma GmbH & Co. KG (Reinbek, Nemčija) (zastopnika: T. Müller-Ibold in F.-C. Laprévote, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               Razglasitev ničnosti sklepa Komisije z dne 27. marca 2015 o odobritvi sheme pomoči nemškim farmacevtskim družbam v finančnih težavah, z izvzetjem dajanja obveznih rabatov (SA.34881 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2012/CP));

               —

               Evropski Komisiji se naloži stroške postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: napačna uporaba prava in kršitev Pogodbe, prepovedi diskriminacije in načela zaupanja zaradi neupoštevanja Smernic za reševanje in prestrukturiranje (1)

                           —

                           S prvim tožbenim razlogom se očita, da so s sklepom kršena splošna načela enakega obravnavanja in varstvo zaupanja v pravo, in da je bilo napačno uporabljeno pravo s tem, ko se je nedopustno odstopalo od Smernic za reševanje in prestrukturiranje, čeprav takšno odstopanje v Smernicah ni predvideno. Utemeljitev, da namen izvzetja ni to, da se neučinkovita podjetja umetno obdrži na trgu, naj bi bila napačna, ker (i) razlikuje med učinkovitimi in neučinkovitimi podjetji, čeprav Smernice med njimi ne razlikujejo, in (ii) pojmovanje „učinkovitosti“ s strani Komisije, na katerem temelji, ni združljivo s temeljnimi načeli prava pomoči.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: napačna uporaba prava, dejanska napaka in očitna napaka pri presoji, pri uporabi člena 107(3)(c) PDEU

                           —

                           Z drugim tožbenim razlogom se očita, da sklep, tudi ob predpostavki, da bi lahko Komisija za izvzetja neposredno uporabila merilo iz člena 107(3)(c) PDEU, vsebuje številne napake glede uporabe prava in v presoji, ker ne opredeljuje jasno cilja pomoči in tako ne pojasni zakaj so pomoči potrebne za dosego cilja. Po mnenju tožeče stranke Komisija zlasti ni upoštevala, da odobrene pomoči za tekoče poslovanje podjetjem v težavah, v skladu s sodno prakso, niso primerne za doseganje ciljev v skupnem interesu in da izvzetja nimajo nobenega spodbujevalnega učinka.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev bistvenih postopkovnih jamstev, kot je pravica do izjave

                           —

                           S tretjim tožbenim razlogom se očita, da izpodbijani sklep – ob kršitvi pravice do izjave in postopkovnih jamstev v skladu s členom 6(1) Uredbe (ES) št. 659/1999 (2) – močno presega vprašanja, načeta v pojasnilu iz sklepa o začetku postopka. Na eni strani izpodbijani sklep pride do zaključka, da pomoči ni primerno presojati po merilu Smernic za reševanje in prestrukturiranje, medtem ko sklep o začetku postopka poudarja, da gre pri tem za „edino pravno podlago za združljivost z notranjim trgom“. Po drugi strani izpodbijani sklep pride do zaključka, da je izjemoma primerno, da se združljivost pomoči neposredno primerja glede na merilo iz člena 107(3)(c) PDEU, četudi sklep o začetku postopka ne vsebuje nobenega opozorila glede te možnosti. To naj bi tožečo stranko prikrajšalo za možnost, da bi podala izjavo glede tega vprašanja, ki je bilo za Komisijo nazadnje odločilno.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve

                           —

                           S četrtim tožbenim razlogom se očita, da izpodbijani sklep ni dovolj obrazložen, ker Komisija v zvezi z več točkami ni navedla nobene razumljive obrazložitve. Zlasti niso razumljivo obrazložene (i) uporaba izjeme iz člena 107(3)(c) PDEU in (ii) izjemne okoliščine, ki bi utemeljevale odobritev pomoči za tekoče poslovanje, kot v predloženem primeru.

      (1)  Smernice Skupnosti o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah (UL, C 244, str. 2).

      (2)  Uredba Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 339).


title: Zadeva C-55/06: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 24. aprila 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Köln – Nemčija) – Arcor AG & Co. KG proti Zvezni republiki Nemčiji (Telekomunikacije – Uredba (ES) št. 2887/2000 – Dostop do krajevne zanke – Načelo stroškovne naravnanosti – Stroški – Obresti na vloženi kapital – Amortizacija osnovnih sredstev – Ocena krajevne telekomunikacijske infrastrukture – Tekoči in pretekli stroški – Osnova za izračun – Dejanski stroški – Plačani in predvideni stroški – Izkaz stroškov – Analitični model od spodaj navzgor in od zgoraj navzdol – Podrobna nacionalna zakonodaja – Diskrecijske pravice nacionalnih regulativnih organov – Sodno varstvo – Procesna avtonomija držav članic – Načeli enakovrednosti in učinkovitosti – Sodno izpodbijanje odločitev o odobritvi cen priglašenemu obratovalcu s strani upravičencev – Dokazno breme – Nadzorni in sodni postopek)

text:
               7.6.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 142/3

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 24. aprila 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Köln – Nemčija) – Arcor AG & Co. KG proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Zadeva C-55/06) (1)

   (Telekomunikacije - Uredba (ES) št. 2887/2000 - Dostop do krajevne zanke - Načelo stroškovne naravnanosti - Stroški - Obresti na vloženi kapital - Amortizacija osnovnih sredstev - Ocena krajevne telekomunikacijske infrastrukture - Tekoči in pretekli stroški - Osnova za izračun - Dejanski stroški - Plačani in predvideni stroški - Izkaz stroškov - Analitični model od spodaj navzgor in od zgoraj navzdol - Podrobna nacionalna zakonodaja - Diskrecijske pravice nacionalnih regulativnih organov - Sodno varstvo - Procesna avtonomija držav članic - Načeli enakovrednosti in učinkovitosti - Sodno izpodbijanje odločitev o odobritvi cen priglašenemu obratovalcu s strani upravičencev - Dokazno breme - Nadzorni in sodni postopek)
   (2008/C 142/03)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Verwaltungsgericht Köln
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Arcor AG & Co. KG

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija

      Ob udeležbi: Deutsche Telekom AG
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Verwaltungsgericht Köln – Razlaga členov 1(4), 3(3) in 4 Uredbe (ES) št. 2887/2000 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o razvezanem dostopu do krajevne zanke (UL L 336, str. 4).
   Izrek

               1.

               Obresti na vloženi kapital in amortizacija osnovnih sredstev, uporabljenih za vzpostavitev krajevne zanke, se prištevajo med stroške, ki jih je treba upoštevati v skladu z načelom stroškovne naravnanosti cen razvezanega dostopa do krajevne zanke iz člena 3(3) Uredbe (ES) št. 2887/2000 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o razvezanem dostopu do krajevne zanke.

               2.

               Nacionalni regulativni organi morajo v okviru uporabe načela stroškovne naravnanosti cen razvezanega dostopa do krajevne zanke iz člena 3(3) Uredbe št. 2887/2000 pri določanju osnove za izračun stroškov priglašenega obratovalca upoštevati dejanske stroške, in sicer stroške, ki jih je priglašeni obratovalec že plačal, ter predvidene stroške, pri čemer slednji po potrebi temeljijo na oceni stroškov zamenjave omrežja ali nekaterih njegovih elementov.

               3.

               Nacionalni regulativni organ lahko na podlagi člena 4(2)(b) Uredbe št. 2887/2000 od priglašenega obratovalca zahteva, da mu predloži primerne informacije o listinah, ki izkazujejo stroške, ki se upoštevajo v okviru uporabe načela stroškovne naravnanosti cen razvezanega dostopa do krajevne zanke. Glede na to, da v pravu Skupnosti ni določb v zvezi z računovodskimi listinami, ki bi se preverjale, o tem, ali so predložene listine najprimernejše za potrebe stroškovnega računovodstva, v skladu z veljavnim pravom odločajo izključno nacionalni regulativni organi.

               4.

               Pravo Skupnosti ne izključuje možnosti, da se nacionalni regulativni organi v okviru uporabe načela stroškovne naravnanosti cen razvezanega dostopa do krajevne zanke, če ni na voljo popolnih in razumljivih računovodskih listin, pri določanju stroškov oprejo na analitični model stroškov od spodaj navzgor ali od zgoraj navzdol.

               5.

               Podrobnejši nacionalni ukrepi, katerih uvedbo državam članicam omogoča člen 1(4) Uredbe št. 2887/2000, ne smejo preprečiti učinkovanja načela stroškovne naravnanosti cen razvezanega dostopa do krajevne zanke iz člena 3(3) navedene uredbe.

               6.

               Iz določb člena 4(1) in (2) Uredbe št. 2887/2000 izhaja, da imajo nacionalni regulativni organi pri preizkušanju cen, ki jih priglašeni obratovalci zaračunavajo za zagotavljanje razvezanega dostopa do krajevne zanke, glede na načelo oblikovanja cen iz člena 3(3) navedene uredbe, široke pristojnosti, ki obsegajo presojo različnih vidikov teh cen in celo spreminjanje predlaganih cen. Te široke pristojnosti se nanašajo tudi na stroške, ki jih imajo priglašeni obratovalci, na primer na obresti na vloženi kapital in amortizacijo osnovnih sredstev, na osnovo za izračun teh stroškov in na modele računovodskega izkaza navedenih stroškov.

               7.

               Države članice so v okviru procesne avtonomije, ki jo uživajo, ob upoštevanju načel enakovrednosti in učinkovitosti sodnega varstva izključno pristojne za določanje pristojnih sodišč, vrste spora in zato tudi oblike sodnega nadzora v zvezi z odločitvami nacionalnih regulativnih organov o odobritvi cen priglašenih obratovalcev za razvezani dostop do njihove krajevne zanke. Glede na to mora nacionalno sodišče zagotoviti, da se obveznosti, ki izhajajo iz Uredbe št. 2887/2000 glede razvezanega dostopa do krajevne zanke v skladu z načelom oblikovanja cen iz člena 3(3) navedene uredbe, dejansko upoštevajo, in sicer pod preglednimi, pravičnimi in nediskriminacijskimi pogoji.

               8.

               Člen 4(1) Uredbe št. 2887/2000 v zvezi s členom 5a(3) Direktive Sveta 90/387/EGS z dne 28. junija 1990 o vzpostavitvi notranjega trga za telekomunikacijske storitve z uvedbo zagotavljanja odprtosti omrežij, kot je bila spremenjena z Direktivo 97/51/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. oktobra 1997, zahteva, da nacionalna sodišča notranja procesna pravila, ki urejajo vlaganje pritožb, razlagajo in uporabljajo tako, da lahko odločitev nacionalnega regulativnega organa o odobritvi cen razvezanega dostopa do krajevne zanke sodno izpodbija ne le podjetje, ki je naslovnik take odločitve, temveč tudi upravičenci v smislu navedene uredbe, na katerih pravice lahko take odločitve vplivajo.

               9.

               Uredbo št. 2887/2000 je treba razlagati tako, da mora v postopku nadzora nad oblikovanjem cen razvezanega dostopa do krajevne zanke, ki ga nacionalni regulativni organ vodi v skladu s členom 4 navedene uredbe, dokaz, da njegove cene upoštevajo načelo stroškovne naravnanosti cen, predložiti priglašeni obratovalec. Države članice pa morajo določiti, kakšna je porazdelitev dokaznega bremena med nacionalnim regulativnim organom, ki je sprejel odločitev o odobritvi cen priglašenega obratovalca, in upravičencem, ki to odločitev izpodbija. Države članice morajo v skladu s svojimi procesnimi pravili in ob upoštevanju skupnostnih načel učinkovitosti in enakovrednosti sodnega varstva določiti tudi pravila porazdelitve tega dokaznega bremena za primer sodnega izpodbijanja odločitve nacionalnega regulativnega organa o odobritvi cen priglašenega obratovalca za razvezani dostop do njegove krajevne zanke.

      (1)  UL C 96, 22.4.2006.


title: Zadeva C-319/09 P: Pritožba, ki jo je 11. avgusta 2009 vložila ACEA SpA zoper sodbo Sodišča prve stopnje (osmi senat), razglašeno 11. junija 2009 v zadevi T-297/02, ACEA S.p.A proti Komisiji Evropskih skupnosti

text:
               7.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 267/38

         Pritožba, ki jo je 11. avgusta 2009 vložila ACEA SpA zoper sodbo Sodišča prve stopnje (osmi senat), razglašeno 11. junija 2009 v zadevi T-297/02, ACEA S.p.A proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva C-319/09 P)
   2009/C 267/69
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Pritožnica: ACEA SpA (zastopniki: L. Radicati di Brozolo, A. Giardina in T. Ubaldi, odvetniki)

      Druge stranke v postopku: Komisija Evropskih skupnosti, ACSM Como SpA, AEM - Azienda Energetica Metropolitana Torino - SPA

      Predlogi pritožnice

               —

               sodbo v zadevi T-297/02 naj se razveljavi v delu, v katerem ne graja tega, da ni bil izvršen diferenciran preizkus različnih primerov uporabe triletne oprostitve plačila davka od dobička pravnih oseb in v delu, kjer je bila splošna in abstraktna opredelitev triletne oprostitve potrjena kot državna pomoč;

               —

               sodbo naj se razveljavi v delu, v katerem ne priznava kot veljavno pomoč opredelitve triletne oprostitve plačila davka od dobička pravnih oseb, v skladu s členom 1(b)(v) Uredbe (ES) št. 659/1999 (1);

               —

               sodbo naj se razveljavi v delu, v katerem je potrjena zakonitost odredbe o vračilu, v skladu s členom 3 Odločbe (2);

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka na obeh stopnjah.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v podporo svoji pritožbi navaja štiri razloge.
   Prvi pritožbeni razlog se nanaša na pravno napačno uporabo člena 88 ES in Uredbe (ES) št. 659/1999 ter na pomanjkljivo utemeljitev izpodbijane sodbe v zvezi z neizvršenim diferenciranim preizkusom različnih primerov uporabe triletne oprostitve plačila davka od dobička pravnih oseb, v skladu s členom 3, alinea 70, zakona št. 549/95 in člena 66, alinea 14, uredbe-zakona št. 331/93. Sodišče prve stopnje naj bi namreč napačno uporabilo pravo in pomanjkljivo utemeljilo sodbo s tem, da z vidika specifičnih okoliščin primera in informacij, s katerimi je razpolagala Komisija, ni grajalo abstraktnega in nepopolnega preizkusa in zaključkov Komisije v sporni odločbi, ob sklicevanju na različne primere, v katerih se uporabi davčna oprostitev.
   Drugi pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo člena 87(1) ES s strani Sodišča prve stopnje ter nezadostno utemeljitev v delu, v katerem je bila kot državna pomoč potrjena splošna in abstraktna opredelitev triletne oprostitve. Sodišče prve stopnje zlasti ni pravilno preučilo okoliščin primera in predpostavk, na podlagi katerih je Komisija zadevni ukrep opredelila kot državno pomoč, k čemur pa je bilo zavezano na podlagi neomejenega pooblastila za preizkus. Sodišče prve stopnje je torej potrdilo odločbo Komisije, čeprav ni bilo dokazano, da sta izpolnjena dva od pogojev – vsaj kar zadeva nekatere od področij uporabe – navedenih v členu 87(1) ES: zmožnost izkrivljanja konkurence in vplivanja na trgovino med državami članicami.
   Tretji pritožbeni razlog se nanaša na pomanjkljivo in protislovno utemeljitev ter pravno napačno razlago ter uporabo člena 88(1) ES in člena 1(b)(v) Uredbe (ES) št. 659/1999 zaradi opredelitve kot državne pomoči triletne oprostitve plačila davka od dobička pravnih oseb. Sodišče prve stopnje namreč ni grajalo, da tukaj preizkušeni primer ni bil opredeljen kot veljavne državne pomoči v smislu člena 1(b)(v) Uredbe (ES) št. 659/1999, čeprav je iz konteksta in okoliščin tega primera izhajalo, da opredelitev kot nove pomoči, vsaj glede nekaterih področij uporabe, na katere se nanaša triletna oprostitev, ni bila upravičena.
   Četrti pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava in nezadostno utemeljitev v zvezi z zakonitostjo zahteve za vračilo, v skladu s členom 3 Odločbe. Zaradi okoliščin tega primera je Sodišče prve stopnje namreč zmotno menilo, da je zahteva za vračilo, v izreku Odločbe, lahko kar najbolj obsežna in popolnoma brezpogojna, čeprav naj bi odločba vsebovala zgolj abstraktno, splošno in nepopolno presojo davčne oprostitve.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL L 83, str. 1).

      (2)  Odločba Komisije 2003/193/ES z dne 5. junija 2002 o državni pomoči, ki jo je Italija v obliki davčnih oprostitev in posojil pod ugodnejšimi pogoji dodelila javnim storitvenim podjetjem v večinski javni lasti (UL 2003, L 77, str. 21).


title: Zadeva C-280/05: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki, vložena dne 11. julija 2005

text:
               17.9.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 229/8

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki, vložena dne 11. julija 2005
   (Zadeva C-280/05)
   (2005/C 229/16)
   Jezik postopka: italijanščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata V. Di Bucci in E. Righini, zastopnika, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, je dne 11. julija 2005 na Sodišču Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Italijanski republiki.
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da Italijanska republika s tem, da v predpisanem roku v nacionalno zakonodajo ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za odpravo sistema pomoči, glede katerega je bilo ugotovljeno, da je nezakonit in nezdružljiv s skupnim trgom z Odločbo Komisije 2004/800/ES z dne 30. marca 2004 o sistemu državnih pomoči, ki se nanašajo na nujne ukrepe na področju zaposlovanja, ki jih je Italija izvršila (vročeno dne 1. aprila 2004 pod št. C(2004) 930, UL L 352, 27.11.2004, str. 10), in za izterjavo na podlagi takega sistema prejete pomoči od njenih prejemnikov, oziroma s tem, da Komisije ni obvestila o takih ukrepih, ni izpolnila obveznosti na podlagi točk 2, 3 in 4 te odločbe in Pogodbe ES;

               2.

               Italijanski republiki naloži plačilo stroškov, ki jih je priglasila Evropska komisija.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Odločba Komisije nalaga Italiji, da odpravi sistem pomoči iz točke 1, da sprejme „vse potrebne ukrepe, da od prejemnikov izterja povračilo pomoči, ki so jo ti že nezakonito prejeli na podlagi sistema iz točke 1“ in da ne izvrši „izplačila katerekoli še neizplačane pomoči, ki zapade v plačilo po datumu te odločbe“. Poleg tega mora v roku dveh mesecev od prejema odločbe Komisiji sporočiti, „katere ukrepe je sprejela za njeno izpolnitev“.
   Glede na to, da je bila odločba vročena dne 1. aprila 2004, je rok za njeno izpolnitev potekel dne 1. junija 2004.
   V zvezi z obveznostjo zagotovitve povračila nezakonito plačanih pomoči je treba ugotoviti, da na dan poteka roka Italijanska republika Komisije še vedno ni obvestila o izvedenih ukrepih za izpolnitev te obveznosti in da na poziv Komisije v zvezi s posredovanjem informacij ni odgovorila.
   Očitno je, da Italijanska republika s tem, da v predpisanem roku v nacionalno zakonodajo ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za odpravo sistema pomoči, glede katerega je bilo z odločbo Komisije ugotovljeno, da je nezakonit in nezdružljiv s skupnim trgom, in za izterjavo na podlagi takega sistema prejete pomoči od njenih prejemnikov, oziroma da Komisije ni obvestila o takih ukrepih, ni izpolnila obveznosti in vztraja pri neizpolnitvi obveznosti na podlagi člena 249, četrti odstavek, ES in točk 2, 3 in 4 same odločbe.


title: Zadeva T-265/06: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 12. februarja 2009 – Lee/DE proti UUNT – Cooperativa italiana di ristorazione (PIAZZA del SOLE) ( Znamka Skupnosti – Postopek z ugovorom – Prijava figurativne znamke Skupnosti PIAZZA del SOLE – Prejšnji nacionalni in mednarodni znamki PIAZZA in PIAZZA D'ORO – Relativni razlog za zavrnitev – Neobstoj verjetnosti zmede – Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 – Nepodobnost znakov )

text:
               4.4.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/23

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 12. februarja 2009 – Lee/DE proti UUNT – Cooperativa italiana di ristorazione (PIAZZA del SOLE)
   (Zadeva T-265/06) (1)

   („Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti PIAZZA del SOLE - Prejšnji nacionalni in mednarodni znamki PIAZZA in PIAZZA D'ORO - Relativni razlog za zavrnitev - Neobstoj verjetnosti zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 - Nepodobnost znakov“)
   (2009/C 82/40)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Sara Lee/DE NV (Utrecht, Nizozemska) (zastopnik: C. Hollier-Larousse, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT, intervenient pred Sodiščem prve stopnje: Cooperativa italiana di ristorazione Soc. coop. rl (Reggio d'Émilie, Italija) (zastopnik: D. Caneva, odvetnik)
   Predmet
   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 5. julija 2006 (zadeva R 235/2005-2) glede postopka z ugovorom med Sara Lee/DE NV in Cooperativa italiana di ristorazione Soc. coop. rl.
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Sara Lee/DE NV se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 294, 2.12.2006.


title: Zadeva C-389/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) 29. junija 2017 – UAB ‘EVP International’/Lietuvos bankas

text:
               18.9.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 309/28

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) 29. junija 2017 – UAB ‘EVP International’/Lietuvos bankas
   (Zadeva C-389/17)
   (2017/C 309/36)
   Jezik postopka: litvanščina

      Predložitveno sodišče

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica (tožeča stranka na prvi stopnji):: UAB ‘EVP International’

      Nasprotna stranka: Lietuvos bankas

      Vprašanja za predhodno odločanje

   Ali je treba člen 5(2) v povezavi s členom 6(1)(a) Direktive 2009/110/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti ter nadzoru skrbnega in varnega poslovanja institucij za izdajo elektronskega denarja ter o spremembah direktiv 2005/60/ES in 2006/48/ES in razveljavitvi Direktive 2000/46/ES razlagati tako, da je treba v okoliščinah, kot so te v obravnavani zadevi, naslednji plačilni transakciji šteti za plačilni storitvi, ki sta (nista) povezani z izdajo elektronskega denarja:

               (a)

               plačilno transakcijo, pri kateri se na zahtevo (po naročilu) imetnika elektronskega denarja instituciji za izdajo elektronskega denarja (izdajatelju) elektronski denar (unovčljiva sredstva), unovčen v nominalni vrednosti, prenese na bančni račun tretje osebe;

               (b)

               plačilno transakcijo, pri kateri kupec (plačnik) blaga in/ali storitev po naročilu prodajalca plača blago in/ali storitve, tako da izvede prenos/plačilo sredstev instituciji za izdajo elektronskega denarja (izdajatelju elektronskega denarja), ki po prejetju sredstev izda elektronski denar v nominalni vrednosti prejetih sredstev v korist prodajalca (imetnika elektronskega denarja)?

      (1)  Direktiva 2009/110/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti ter nadzoru skrbnega in varnega poslovanja institucij za izdajo elektronskega denarja ter o spremembah direktiv 2005/60/ES in 2006/48/ES in razveljavitvi Direktive 2000/46/ES (UL L 267, 2009, str. 7).