title: Zadeva T -169/05: Tožba Jeana-Louisa Giraudya proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 20. aprila 2005

text:
               9.7.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/29

         Tožba Jeana-Louisa Giraudya proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 20. aprila 2005
   (Zadeva T -169/05)
   (2005/C 171/48)
   Jezik postopka: francoščina
   Jean-Louis Giraudy, s prebivališčem v Parizu, ki ga zastopa Dominique Voillemot, avocat, je dne 20. aprila 2005 vložil tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično Odločbo Komisije z dne 21. februarja 2005, kolikor ta ni priznala kršitve DG Informiranje in je zavrnila njen ugovor;

               —

               ugotovi, da so te kršitve povzročile določeno in ocenljivo škodo in da med temi kršitvami in škodo obstaja vzročna vez;

               —

               posledično ugotovi, da je tožeča stranka za utrpljeno škodi upravičena do odškodnine in za nematerialno škodo, ki jo je utrpela, določi odškodnino v znesku 500.000 evrov;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   V času, ko naj bi nastopila zatrjevana dejstva, je bila tožeča stranka vodja Predstavništva Komisije v Franciji. Kot posledica navedb o domnevanih nepravilnostih v škodo proračuna Evropske unije, do katerih naj bi prišlo v okviru tega predstavništva, je OLAF dne 18. novembra 2002 posegel v njegov sedež. Naslednjega dne je bila tožeča stranka premeščena v Bruselj, s prepovedjo vseh stikov tako znotraj kot zunaj Komisije.
   Tožeča stranka prav tako trdi, da je bila zaradi sporočilo za medije, ki ga je dne 21. novembra 2002 izdala in v veliki meri razširila Komisija, javno precej očrnjena. Po mnenju tožeče stranke je poročilo OLAF-a, izdano dne 6. maja 2003 sklenilo, da so bile navedbe proti njemu neutemeljene.
   S to tožbo tožeča stranka zahteva odškodnino za škodo, ki jo je utrpela zaradi teh dejstev. V utemeljitev svoje tožbe, trdi, da je bila premeščena nezakonito, neutemeljeno in s kršitvijo domneve nedolžnosti. Prav tako trdi, da pooblaščenec Komisije ni spoštoval zaupnosti preiskave in je podal izjave, ki bi lahko škodovale njenemu ugledu. Nazadnje, trdi, da je generalni direktor DG Informiranje proti njej podal določene navedbe, katere šibkost je moral dobro poznati.


title: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 30. junija 2005 v zadevi C-295/03 P: Alessandrini Srl in drugi proti Komisiji Evropskih skupnosti (Pritožba — Banane — Uvoz iz tretjih držav — Uredba (ES) št. 2362/98 — Uvozna dovoljenja za banane iz držav AKP — Ukrepi na podlagi člena 20(d) Uredbe (EGS) št. 404/93 — Nepogodbena odgovornost Skupnosti)

text:
               20.8.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/2

      SODBA SODIŠČA

   (drugi senat)
   z dne 30. junija 2005
   v zadevi C-295/03 P: Alessandrini Srl in drugi proti Komisiji Evropskih skupnosti (1)

   (Pritožba - Banane - Uvoz iz tretjih držav - Uredba (ES) št. 2362/98 - Uvozna dovoljenja za banane iz držav AKP - Ukrepi na podlagi člena 20(d) Uredbe (EGS) št. 404/93 - Nepogodbena odgovornost Skupnosti)
   (2005/C 205/04)
   Jezik postopka: italijanščina
   V zadevi C-295/03 P, zaradi pritožbe na podlagi člena 56 Statuta Sodišča, vložene dne 2. julija 2003, Alessandrini Srl, s sedežem v Trevisu (Italija), Anello Gino di Anello Luigi & C. Snc, s sedežem v Bresciji (Italija), Arpigi SpA, s sedežem v Padovi (Italija), Bestfruit Srl, s sedežem v Milanu (Italija), Co-Frutta SpA, s sedežem v Padovi, Co-Frutta Soc. coop. arl, s sedežem v Padovi, Dal Bello Sife Srl, s sedežem v Padovi, Frigofrutta Srl, s sedežem v Palermu (Italija), Garletti Snc, s sedežem v Bergamu (Italija), London Fruit Ltd, s sedežem v Londonu (Združeno kraljestvo) (avocats: W. Viscardini Donà in G. Donà), druga stranka v postopku je bila: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: C. Cattabriga in M. L. Visaggio, skupaj z A. Dal Ferro, avocat), je Sodišče (drugi senat), v sestavi C. W. A. Timmermans, predsednik senata, C. Gulmann, R. Schintgen (poročevalec), G. Arestis in J. Klučka, sodniki, generalni pravobranilec: D. Ruiz-Jarabo Colomer, sodni tajnik: M. Ferreira, glavna administratorka, dne 30. junija 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1)

               Sodba Sodišča prve stopnje z dne 10. aprila 2003 v zadevi Alessandrini in drugi proti Komisiji (T-93/00 in T-46/01) se razveljavi.

               2)

               Tožbi, vloženi na Sodišče prve stopnje pod št. T-93/00 in T-46/01, se zavrneta.

               3)

               Alessandrini Srl, Anello Gino di Anello Luigi & C. Snc, Arpigi SpA, Bestfruit Srl, Co-Frutta SpA, Co-Frutta Soc. coop. arl, Dal Bello Sife Srl, Frigofrutta Srl, Garletti Snc in London Fruit Ltd se naloži plačilo stroškov, priglašenih na prvi stopnji in v okviru pritožbe.

      (1)  UL C 213, 06.09.2003.


title: Zadeva T-289/17: Tožba, vložena 15. maja 2017 – Keolis CIF in drugi/Komisija

text:
               24.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 239/50

         Tožba, vložena 15. maja 2017 – Keolis CIF in drugi/Komisija
   (Zadeva T-289/17)
   (2017/C 239/63)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Keolis CIF (Le Mesnil-Amelot, Francija), Keolis Val d’Oise (Bernes-sur-Oise, Francija), Keolis Seine Sénart (Draveil, Francija), Keolis Seine Val de Marne (Athis-Mons, Francija), Keolis Seine Esonne (Ormoy, Francija), Keolis Vélizy (Versailles, Francija), Keolis Yvelines (Versailles) in Keolis Versailles (Versailles) (zastopnika: D. Epaud in R. Sermier, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               za delno nično razglasi Sklep Evropske komisije z dne 2. februarja 2017 o sistemu državne pomoči SA.26763 2014/C (ex 2012/NN), ki ga je Francija izvedla v korist podjetij iz regije Ile-de-France, ki se ukvarjajo z avtobusnim prevozom, in sicer v delu, v katerem je v členu 1 ugotovljeno, da je bil sistem državne pomoči „nezakonito“ izveden, čeprav je šlo za obstoječo pomoč;

               —

               podredno, za delno nično razglasi Sklep Komisije z dne 2. februarja 2017 o sistemu državne pomoči SA.26763 2014/C (ex 2012/NN), ki ga je Francija izvedla v korist podjetij iz regije Ile-de-France, ki se ukvarjajo z avtobusnim prevozom, in sicer v delu, v katerem je v členu 1 ugotovljeno, da je bil sistem državne pomoči „nezakonito“ izveden za obdobje pred 25. novembrom 1998;

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo dva tožbena razloga.

               1.

               S prvim tožbenim razlogom se zatrjuje, da zadevni regionalni sistem pomoči ni bil nezakonito izveden, saj naj bi zanj ne veljala zahteva o uradnem obvestilu. Regionalni sistem pomoči naj bi namreč bil obstoječi sistem pomoči v smislu člena 108(1) PDEU ter člena 1(b) in poglavja VI Uredbe Sveta (EU) z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije (UL 2015, L 248, str. 9) (v nadaljevanju: Uredba št. 2015/1589). V skladu s pravili, ki veljajo za obstoječe sisteme pomoči, naj bi njihovo izvajanje ne bilo nezakonito, ampak lahko Komisija samo določi, odvisno od primera, ustrezne ukrepe za njihov razvoj ali za njihovo končanje v prihodnosti.

               2.

               Z drugim tožbenim razlogom, ki je podan podredno, se zatrjuje, da tudi ob predpostavki, da zadevni sistem pomoči ni obstoječi sistem pomoči, Komisija ne more svoje preiskave razširiti na obdobje, ki presega 10 let pred 25. novembrom 2008, datumom, ko je Komisija na francoske organe naslovila zahtevo za informacije. Iz člena Uredbe št. 2015/1589 naj bi namreč izhajalo, da desetletni zastaralni tok prekine le ukrep, ki ga sprejme Komisija ali država članica na zahtevo Komisije. Tako tožeče stranke menijo, da Komisija lahko s svojo preiskavo zajame samo obdobje do 25. novembra 1998.


title: Zadeva T-500/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 5. februarja 2015 – Ryanair/Komisija (Državna pomoč — Irska taksa za letalske potnike — Znižana stopnja za namembne kraje, ki so največ 300 km oddaljeni od letališča v Dublinu — Odločba o razglasitvi nezdružljivosti pomoči s skupnim trgom in o odreditvi njene izterjave — Prednost — Selektivnost — Opredelitev upravičencev do pomoči — Člen 14 Uredbe (ES) št. °659/1999 — Obveznost obrazložitve)

text:
               23.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/13

         Sodba Splošnega sodišča z dne 5. februarja 2015 – Ryanair/Komisija
   (Zadeva T-500/12) (1)

   ((Državna pomoč - Irska taksa za letalske potnike - Znižana stopnja za namembne kraje, ki so največ 300 km oddaljeni od letališča v Dublinu - Odločba o razglasitvi nezdružljivosti pomoči s skupnim trgom in o odreditvi njene izterjave - Prednost - Selektivnost - Opredelitev upravičencev do pomoči - Člen 14 Uredbe (ES) št.o 659/1999 - Obveznost obrazložitve))
   (2015/C 096/16)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Ryanair Ltd (Dublin, Irska) (zastopniki: B. Kennelly, barrister, E. Vahida in I.-G. Metaxas-Maragkidis, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: L. Flynn, D. Grespan in T. Maxian Rusche, zastopniki)

      Intervenient v podporo tožeče stranke: Aer Lingus Ltd (Dublin, Irska) (zastopniki: K. Bacon, D. Scannell, D. Bailey, barristers, in A. Burnside, solicitor)

      Intervenient v podporo tožene stranke: Irska (zastopniki: E. Creedon, A. Joyce in J. Quaney, zastopniki, skupaj z E. Reganom, SC, in B. Dohertyjem, barristerjem)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije z dne 25. julija 2012 o državni pomoči SA.29064 (11/C, ex 11/NN) – Različne stopnje takse, ki se na Irskem uporabljajo za letalska potovanja (2013/199/EU) (UL 2013, L 119, str. 30).

      Izrek

               1.

               Člen 4 Sklepa Komisije z dne 25. julija 2012 o državni pomoči SA.29064 (11/C, ex 11/NN) – Različne stopnje takse, ki se na Irskem uporabljajo za letalska potovanja se razglasi za ničnega v delu v katerem se z njim nalaga izterjava pomoči od prejemnikov, in sicer v znesku osem EUR na potnika, ki je določen v točki 70 obrazložitve tega sklepa.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Evropska komisija poleg svojih stroškov nosi polovico stroškov, ki jih je priglasila družba Ryanair Ltd.

               4.

               Družba Ryanair nosi polovico svojih stroškov.

               5.

               Družba Aer Lingus Ltd in Irska nosita svoje stroške.

      (1)  UL C 26, 26.1.2013.


title: Zadeva C-477/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Amsterdam (Nizozemska) 2. septembra 2016 – Openbaar Ministerie/Ruslanas Kovalkovas

text:
               17.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 383/8

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Amsterdam (Nizozemska) 2. septembra 2016 – Openbaar Ministerie/Ruslanas Kovalkovas
   (Zadeva C-477/16)
   (2016/C 383/11)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Rechtbank Amsterdam

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Openbaar Ministerie

      Tožena stranka: Ruslanas Kovalkovas

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali sta izraza „pravosodni organ“ iz člena 6(1) Okvirnega sklepa 2002/584/PNZ (1) in „sodna odločba“ iz člena 1(1) Okvirnega sklepa 2002/584/PNZ avtonomna pojma prava Unije?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: na podlagi katerih meril je mogoče ugotoviti, ali je organ odreditvene države članice tak „pravosodni organ“ in ali je evropski nalog za prijetje, ki ga je odredil, zato taka „sodna odločba“?

               3.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: ali je ministrstvo za pravosodje Republike Litve zajeto s pojmom „pravosodni organ“ iz člena 6(1) Okvirnega sklepa 2002/584/PNZ in ali je evropski nalog za prijetje, ki ga je odredil ta organ, zato „sodna odločba“ iz člena 1(1) Okvirnega sklepa 2002/584/PNZ?

               4.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen: ali je imenovanje organa, kot je ministrstvo za pravosodje Republike Litve, za odreditveni pravosodni organ v skladu s pravom Unije?

      (1)  Okvirni sklep sveta z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami (UL L 190, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 34).


title: Zadeva C-666/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberverwaltungsgerichts für das Land Nordrhein-Westfalen (Nemčija) 30. decembra 2011 – M u.a. proti Bundesamt für Migration und Flüchtlinge

text:
               10.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 73/19

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberverwaltungsgerichts für das Land Nordrhein-Westfalen (Nemčija) 30. decembra 2011 – M u.a. proti Bundesamt für Migration und Flüchtlinge
   (Zadeva C-666/11)
   2012/C 73/34
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: M, N, O, P, Q

      Tožena stranka: Bundesamt für Migration und Flüchtlinge

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali se lahko prosilec za azil v okviru sodnega postopka o izjavi o nepristojnosti in odredbi njegove odstranitve v državo članico – ki je pristojna po mnenju države članice, v kateri je bila vložena prošnja za azil (država članica, ki daje zahtevo) – sklicuje na to, da predaja ni bila izvršena v roku šestih mesecev iz člena 19(4) Uredbe Sveta (ES) št. 343/2003 z dne 18. februarja 2003 in da je zato pristojnost prešla na državo članico, ki daje zahtevo?

               2.

               Ali je – tudi simuliran – poskus samomora, zaradi katerega predaja v pristojno državo članico ni mogoča, skrivanje v smislu člena 19(4), drugi stavek, Uredbe Sveta (ES) št. 343/2003?

               3.

               Ali se lahko prosilec za azil v okviru sodnega postopka o izjavi o nepristojnosti in odredbi njegove odstranitve sklicuje na prehod pristojnosti v skladu s členom 9(2), drugi stavek, Uredbe Komisije (ES) št. 1560/2003 (1) z dne 2. septembra 2003?

               4.

               Ali to, da država članica, ki daje zahtevo, pristojni državi članici pošlje obvestilo – v katerem je sicer sporočen odlog že organizirane predaje, ne pa okoliščina, da predaja ne more biti izvršena v roku šestih mesecev – ovira prehod pristojnosti v skladu s členom 9(2), drugi stavek, Uredbe Komisije (ES) št. 1560/2003 z dne 2. septembra 2003?

               5.

               Ali obstaja pravica, ki jo lahko prosilec za azil uveljavlja pred sodiščem, do tega, da država članica preuči predlog za prevzem pristojnosti v skladu s členom 3(2), prvi stavek, Uredbe Sveta (ES) št. 343/2003 in ga obvesti o razlogih za svojo odločitev?

      (1)  Uredba Komisije (ES) št. 1560/2003 z dne 2. septembra 2003 o podrobnih pravilih za uporabo Uredbe Sveta (ES) No 343/2003 o določitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za azil, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države (UL, posebna izdaja v slovenščini:, poglavje 19, zvezek 6, str. 200).


title: Zadeva T-158/11: Sklep Splošnega sodišča z dne 10. marca 2014 – Magnesitas de Rubián in drugi proti Parlamentu in Svetu (Okolje — Celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja — Posamična odločba iz člena 13(7) Direktive 2010/75/EU — Predlog za ustavitev postopka — Zavrnitev — Umik — Izbris)

text:
               5.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 135/35

         Sklep Splošnega sodišča z dne 10. marca 2014 – Magnesitas de Rubián in drugi proti Parlamentu in Svetu
   (Zadeva T-158/11) (1)

   ((Okolje - Celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja - Posamična odločba iz člena 13(7) Direktive 2010/75/EU - Predlog za ustavitev postopka - Zavrnitev - Umik - Izbris))
   2014/C 135/44
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Magnesitas de Rubián, SA (Incio, Španija), Magnesitas Navarras, SA (Zubiri, Španija) in Ellinikoi Lefkolithoi Anonymos Metalleftiki, Viomichaniki, Naftiliaki kai Emporiki Etaireia (Atene, Grčija) (zastopnika: H. Brokelmann in P. Martínez-Lage Sobredo, odvetnika)

      Toženi stranki: Evropski parlament (zastopniki: sprva M. Gómez-Leal, I. Anagnostopoulou in L. Visaggio, nato M. Gómez-Leal in M. Visaggio, zastopniki) in Svet Evropske unije (zastopnika: F. Florindo Gijón in K. Michoel, zastopnika)

      Intervenientka v podporo tožene stranke: Evropska komisija (zastopniki: sprva A. Alcover San Pedro in L. Banciella Rodríguez-Miñón, nato S. Petrova in E. Sanfrutos Cano, zastopniki)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti posamične odločbe iz člena 13(7) Direktive 2010/75/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o industrijskih emisijah (celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja) (UL L 334, str. 17), v delu, v katerem ustvarja obveznost držav članic, da spoštujejo ugotovitve v zvezi z najboljšimi razpoložljivimi tehnologijami, navedene v točki 3.5 „Referenčnega dokumenta o najboljših razpoložljivih tehnologijah za predelovalno industrijo cementa, apna in magnezijevega oksida“ (UL C 166, str. 5) glede pogojev za pridobitev dovoljenj, ki jih pristojni organi podelijo obratom za proizvodnjo magnezijevega oksida, za katere se v skladu z navedeno direktivo zahteva dovoljenje.

      Izrek

               1.

               Predlog za ustavitev postopka se zavrne.

               2.

               Zadeva T-158/11 se izbriše iz vpisnika Splošnega sodišča.

               3.

               Magnesitas de Rubián, SA, Magnesitas Navarras, SA et Ellinikoi Lefkolithoi Anonymos Metalleftiki, Viomichaniki, Naftiliaki kai Emporiki Etaireia nosijo svoje stroške in stroške, ki sta jih priglasila Evropski parlament in Svet Evropske unije.

               4.

               Evropska komisija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 139, 7.5.2011.


title: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 24. junija 2004 v zadevi C-278/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Berufungssenat I der Region Linz bei der Finanzlandesdirektion für Oberösterreich): Herbert Hanslbauer GmbH (Kmetijstvo — Skupna ureditev trga — Goveje meso — Izvozna nadomestila — Povrnitev neupravičeno prejetih zneskov — Pregon nepravilnosti — Člen 3 Uredbe (ES, Euratom) št. 2988/95 — Neposredni učinek — Zastaralni rok — Pretrganje zastaranja)

text:
               7.8.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 201/4

      SODBA SODIŠČA

   (drugi senat)
   z dne 24. junija 2004
   v zadevi C-278/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Berufungssenat I der Region Linz bei der Finanzlandesdirektion für Oberösterreich): Herbert Hanslbauer GmbH (1)

   (Kmetijstvo - Skupna ureditev trga - Goveje meso - Izvozna nadomestila - Povrnitev neupravičeno prejetih zneskov - Pregon nepravilnosti - Člen 3 Uredbe (ES, Euratom) št. 2988/95 - Neposredni učinek - Zastaralni rok - Pretrganje zastaranja)
   (2004/C 201/06)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi C-278/02, katere predmet je predlog Berufungssenat I der Region Linz bei der Finanzlandesdirektion für Oberösterreich (Pritožbeni senat I regije Linz pri deželni finančni upravi za Zgornjo Avstrijo (Avstrija) naslovljen na Sodišče, naj na podlagi člena 234 ES v postopku v glavni stvari, ki ga je sprožil Herbert Hanslbauer GmbH, izda predhodno odločbo o razlagi člena 3(1) (pododstavek 3) Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 z dne 18. decembra 1995 o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti (UL L 312, str. 1), je Sodišče (drugi senat), v sestavi C. W. A. Timmermans, predsednik senata, J.-P. Puissochet, J. N. Cunha Rodrigues in R. Schintgen (poročevalec), sodniki in N. Colneric, sodnica, generalni pravobranilec: A. Tizzano, sodna tajnica: M. Múgica Arzamendi, administrateur principal, dne 24. junija 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:

               1)

               Člen 3(1) Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 z dne 18. decembra 1995 o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti je neposredno uporaben v državah članicah, vključno ne področju izvoznih nadomestil kmetijskih proizvodov, v odsotnosti sektorskih predpisov Skupnosti, ki bi določali krajši rok, ki pa ne sme biti krajši od treh let, ali pa nacionalne ureditve, ki bi določala daljši zastaralni rok.

               2)

               Člen 3(1) (pododstavek 3) Uredbe št. 2988/95 je treba razlagati v smislu, da obvestilo zadevni družbi o carinskem pregledu ne predstavlja dejanja v zvezi s preiskavo ali sodnim postopkom, ki bi pretrgal zastaralni rok, določen s členom 3(1) (pododstavek 1), samo pod pogojem, da so posli, za katere velja sum nezakonitosti, s tem dejanjem dovolj natančno določeni.

      (1)  UL C 289, 23.12.2002.


title: Zadeva T-86/16: Tožba, vložena 23. februarja 2016 – Codorníu/EUIPO – Bodegas Altun (ANA DE ALTUN)

text:
               18.4.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 136/40

         Tožba, vložena 23. februarja 2016 – Codorníu/EUIPO – Bodegas Altun (ANA DE ALTUN)
   (Zadeva T-86/16)
   (2016/C 136/55)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Codorníu SA (Esplugues de Llobregat, Španija) (zastopnika: M. Ceballos Rodríguez in J. Güell Serra, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (znamke in modeli) (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Bodegas Altun, SL (Baños de Ebro, Španija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj sporne znamke: druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Evropske unije, ki vključuje besedne elemente „ANA DE ALTUN“ – Prijava št. 11 860 913

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 9. decembra 2015 v zadevi R 199/2015-2

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka predlaga Splošnemu sodišču, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi.

               —

               EUIPO in intervenientu naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev členov 8(1)(b) in (5), 75 in 76 Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T -242/05: Tožba AEPI A.E. proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 27. junija 2005

text:
               20.8.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/35

         Tožba AEPI A.E. proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 27. junija 2005
   (Zadeva T -242/05)
   (2005/C 205/63)
   Jezik postopka: grščina
   Elliniki Etairia Pros Prostasian Tis Pnevmatikis Idioktisias, s sedežem v Maroussi, Atika, ki jo zastopa Th. Asprogerakas-Grivas, odvetnik, je dne 27. junija 2005 na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               izpodbijane odločbe razglasi za nične;

               —

               obravnava njeno prvo pritožbo in o njej odloči po vsebini;

               —

               v celoti ugodi njeni prvi pritožbi;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naloži plačilo stroškov postopka in nagrade odvetnika.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka, družba za skupno upravljanje avtorskih pravic na področju glasbe v Grčiji, je na Komisijo Evropskih skupnosti vložila pritožbo na podlagi člena 226 ES s predlogom, da se ugotovi, da je grško ministrstvo za kulturo kršilo pravila o konkurenci (art. 81 CE) s tem, da je ustvarilo monopolni položaj pri dodeljevanju licenc subjektom za skupno upravljanje avtorskih in sorodnih pravic.
   Z dopisom z dne 7. decembra 2004, COMP/C2/PK/pm/D/906(2004), je Komisija obvestila tožečo stranko, da namerava zadevo ustaviti in jo hkrati pozvala, naj ji sporoči morebitne nove elemente, ki bi izkazovali obstoj kršitve. Z naknadnim dopisom z dne 20. aprila 2005, Comp/C2/LVP/D/219/2005, je Komisija tožečo stranko obvestila o dokončnem zavrženju njene pritožbe.
   Tožeča stranka predlaga, da se navedene odločbe razglasi za nične. Pod prvič navaja, da je bila odločba z dne 20. aprila 2005 popolnoma neobrazložena, v njej po njenem mnenju niso upoštevani novi elementi, ki jih je tožeča stranka navedla v odgovor na dopis z dne 7. decembra 2004. Nadalje še navaja, da je grško ministrstvo za kulturo do nje ravnalo diskriminatorno s tem, da je vsem ostalim subjektom skupnega upravljanja dodelilo licenco na vseh področjih, ki so jih predlagali, medtem ko naj bi tožeči stranki dodelilo licenco samo za avtorske pravice, ne pa tudi za sorodne pravice, kot je predlagala. Tožeča stranka zatrjuje, da je bilo to storjeno namenoma zaradi ustvarjanja monopolnega položaja. Poleg tega tožeča stranka uveljavlja tudi kršitev prepovedi diskriminacije na podlagi državljanstva, ker po njenem mnenju imetniki sorodnih pravic, ki niso Grki, za upravljanje s svojimi sorodnimi pravicami v Grčiji ne morejo izbrati družbe, ki jo želijo. Na koncu tožeča stranka zatrjuje, da ravnanje, zoper katero se pritožuje, zajema velik del trga intelektualne lastnine in ne le njegov omejen del, kot je navedeno v izpodbijanih odločbah.


title: Zadeva C-628/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberlandesgericht Braunschweig (Nemčija) 7. decembra 2011 – Postopek o prekršku zoper International Jet Management GmbH

text:
               17.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 80/9

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberlandesgericht Braunschweig (Nemčija) 7. decembra 2011 – Postopek o prekršku zoper International Jet Management GmbH
   (Zadeva C-628/11)
   2012/C 80/11
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Oberlandesgericht Braunschweig

      Stranka v postopku v glavni stvari

   International Jet Management GmbH

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je področje uporabe prepovedi diskriminacije iz člena 18 PDEU (prej člen 12 PES) odprto, če država članica (Zvezna republika Nemčija) od letalskega prevoznika, ki ima veljavno operativno licenco v smislu členov 3 in 8 Uredbe št. 1008/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. septembra 2008 o skupnih pravilih za opravljanje zračnih prevozov v Skupnosti, izdano v drugi državi članici (Republika Avstrija), zahteva vstopno dovoljenje za lete, ki niso del rednega zračnega prevoza (izredni komercialni leti), iz tretjih držav na ozemlje države članice?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je kršitev člena 18 PDEU (prej člen 12 PES) že sama zahteva po dovoljenju, če se vstopno dovoljenje, katerega pridobitev je mogoče doseči z globo, za zračne prevoze iz tretjih držav zahteva od letalskih prevoznikov, ki so dovoljenje za promet (operativna licenca) pridobili v drugih državah članicah, ne pa od letalskih prevoznikov z dovoljenjem za promet v Zvezni republiki Nemčiji?

               3.

               Ali sme – če je področje uporabe člena 18 PDEU (prej člen 12 PES) sicer odprto (prvo vprašanje), vendar se sama zahteva po dovoljenju ne šteje za diskriminatorno (drugo vprašanje) – biti izdaja vstopnega dovoljenja za zračne prevoze zadevne osebe iz tretjih držav v Zvezno republiko Nemčijo – sicer bi bila naložena globa – pogojena s tem, ne da bi bila kršena prepoved diskriminacije, da letalski prevoznik države članice pri organu, pristojnem za izdajo dovoljenj, dokaže, da letalski prevozniki z dovoljenjem za promet v Zvezni republiki Nemčiji ne morejo opravljati letov (izjava o nerazpoložljivosti)?


title: Zadeva C-480/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (Civil Division) (Anglija in Wales) 7. novembra 2008 – Maria Teixeira proti London Borough of Lambeth, Secretary of State for the Home Department

text:
               7.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/14

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (Civil Division) (Anglija in Wales) 7. novembra 2008 – Maria Teixeira proti London Borough of Lambeth, Secretary of State for the Home Department
   (Zadeva C-480/08)
   (2009/C 32/23)
   Jezik postopka: angleščina
   Predložitveno sodišče
   Court of Appeal (Civil Division)
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Maria Teixeira

      Toženi stranki: London Borough of Lambeth, Secretary of State for the Home Department
   Vprašanja za predhodno odločanje
   Ali državljanka EU v okoliščinah, v katerih (i) je prispela v Združeno kraljestvo, (ii) je imela v določenih obdobjih v Združenem kraljestvu status delavke, (iii) je državljanki EU status delavke prenehal, vendar ni odšla iz Združenega kraljestva, (iv) ni ohranila svojega statusa zaposlene delavke in nima pravice do prebivanja iz člena 7 in pravice do stalnega prebivališča iz člena 16 Direktive 2004/38 (1) Evropskega parlamenta in Sveta, (v) je otrok državljanke EU začel z izobraževanjem, ko ni bila zaposlena, vendar je otrok v Združenem kraljestvu nadaljeval z izobraževanjem v obdobjih, ko je bila državljanka EU v Združenem kraljestvu zaposlena, (vi) državljanka EU izvaja roditeljsko pravico (vii), državljanka EU in njen otrok nimata dovolj sredstev za lastno preživljanje:

               (1)

               uživa pravico do prebivanja v Združenem kraljestvu le, če izpolnjuje pogoje, določene v Direktivi 2004/38 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004?;

         ALI

               (2)

                           (i)

                           ima pravico do prebivanja, ki izhaja iz člena 12 Uredbe Sveta (EGS) št. 1612/68 z dne 15. oktobra 1968 (2), kot jo razlaga Sodišče, ne da bi izpolnjevala pogoje, ki so določeni v Direktivi 2004/38 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004; in

                           (ii)

                           ali mora v tem primeru imeti dostop do zadostnih sredstev, da med nameravanim obdobjem njunega prebivanja ne bi postala breme za sistem socialne pomoči v državi članici gostiteljici, in imeti celovito zdravstveno zavarovanje v državi članici gostiteljici?;

                           (iii)

                           ali mora v tem primeru otrok prvič začeti z izobraževanjem v obdobju, ko je imela državljanka EU status delavke, zato da ima pravico do prebivanja iz člena 12 Uredbe (EGS) št. 1612/68 z dne 15. oktobra 1968, kot jo razlaga Sodišče, ali zadostuje, da je imela državljanka EU status delavke v določenem obdobju po tistem, ko je otrok začel z izobraževanjem?;

                           (iv)

                           ali kakršnakoli pravica državljanke EU do prebivanja, kot osebi, ki izvaja roditeljsko pravico nad otrokom, ki se izobražuje, preneha, ko njen otrok dopolni osemnajst let?

               (3)

               če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je položaj različen v okoliščinah, kot so v obravnavanem primeru, ko je otrok začel z izobraževanjem pred datumom, ko je bilo treba Direktivo 2004/38 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 prenesti v notranje pravo držav članic, vendar mati ni izvajala roditeljske pravice in ni uveljavljala pravice do prebivanja na podlagi dejstva, da je izvajala roditeljsko pravico do marca 2007, torej po datumu, ko je bilo treba prenesti Direktivo?

      (1)  Direktiva 2004/38/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EGS (Besedilo velja za EGP) (UL L 158, str. 77).

      (2)  Uredba Sveta (EGS) št. 1612/68 z dne 15. oktobra 1968 o prostem gibanju delavcev v Skupnosti (UL L 257, str. 2).


title: Zadeva T-911/16: Tožba, vložena 23. decembra 2016 – Wedl & Hofmann/EUIPO – Hesse (TESTA ROSSA)

text:
               20.2.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 53/44

         Tožba, vložena 23. decembra 2016 – Wedl & Hofmann/EUIPO – Hesse (TESTA ROSSA)
   (Zadeva T-911/16)
   (2017/C 053/54)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Wedl & Hofmann GmbH (Mils/Hall in Tirol, Avstrija) (zastopnik: T. Raubal, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Kurt Hesse (Nürnberg, Nemčija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Imetnik sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Unije, ki vsebuje besedna elementa „TESTA ROSSA“ – znamka Unije št. 7070519

      Postopek pred EUIPO: postopek razveljavitve

      Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 5. oktobra 2016 v zadevi R 68/2016-1

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi oziroma spremeni v delu, v katerem je bila z njo zavrnjena pritožba tožeče stranke in njena znamka razveljavljena za razrede 7, 11 in 20, dele razredov 21 in 25, 28, dele razreda 30, ter za razreda 34 in 38 in v zvezi s tem potrjena odločba oddelka za izbris z dne 17. novembra 2015 (tožeča stranka pa ne izpodbija dela izpodbijane odločbe, v katerem je bilo ugodeno njeni pritožbi);

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlogi

               —

               Kršitev člena 51(1) Uredbe št. 207/2009;

               —

               kršitev člena 15(1)(a) Uredbe št. 207/2009;

               —

               kršitev pravila 40(5) Uredbe za izvedbo Uredbe o znamki Skupnosti v povezavi s pravilom 22(3) in (4) Uredbe za izvedbo Uredbe o znamki Skupnosti.


title: Zadeva C-36/15 P: Pritožba, ki jo je Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) vložil 28. januarja 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 25. novembra 2014 v zadevi T-556/12, Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)/Royalton Overseas Ltd

text:
               21.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 311/14

         Pritožba, ki jo je Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) vložil 28. januarja 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 25. novembra 2014 v zadevi T-556/12, Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)/Royalton Overseas Ltd
   (Zadeva C-36/15 P)
   (2015/C 311/18)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnik: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Drugi stranki v postopku: Royalton Overseas Ltd, S.C. Romarose Invest Srl
   Na podlagi sklepa z dne 29. aprila 2015 je Sodišče zadevo izbrisalo iz vpisnika.


title: Zadeva C-409/15 P: Pritožba, ki so jo vložili ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV, Agriom BV, Agrisemen BV, Anthura BV, Barenbrug Holding BV, De Bolster BV, Evanthia BV, Gebr. Vletter & Den Haan VOF, Hilverda Kooij BV, Holland-Select BV, Könst Breeding BV, Koninklijke Van Zanten BV, Kweek- en Researchbedrijf Agirco BV, Kwekerij de Wester-Bouwing BV, Limgroup BV, Ontwikkelingsmaatschappij Het Idee BV 24. julija 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 18. maja 2015 v zadevi T-560/14: ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV in drugi/Evropski parlament, Svet Evropske unije

text:
               5.10.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 328/7

         Pritožba, ki so jo vložili ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV, Agriom BV, Agrisemen BV, Anthura BV, Barenbrug Holding BV, De Bolster BV, Evanthia BV, Gebr. Vletter & Den Haan VOF, Hilverda Kooij BV, Holland-Select BV, Könst Breeding BV, Koninklijke Van Zanten BV, Kweek- en Researchbedrijf Agirco BV, Kwekerij de Wester-Bouwing BV, Limgroup BV, Ontwikkelingsmaatschappij Het Idee BV 24. julija 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 18. maja 2015 v zadevi T-560/14: ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV in drugi/Evropski parlament, Svet Evropske unije
   (Zadeva C-409/15 P)
   (2015/C 328/06)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožniki: ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV, Agriom BV, Agrisemen BV, Anthura BV, Barenbrug Holding BV, De Bolster BV, Evanthia BV, Gebr. Vletter & Den Haan VOF, Hilverda Kooij BV, Holland-Select BV, Könst Breeding BV, Koninklijke Van Zanten BV, Kweek- en Researchbedrijf Agirco BV, Kwekerij de Wester-Bouwing BV, Limgroup BV, Ontwikkelingsmaatschappij Het Idee BV (zastopniki: P. de Jong, P. Vlaemminck in B. Van Vooren, odvetniki)

      Drugi stranki v postopku: Evropski parlament, Svet Evropske unije

      Predlogi

   Pritožniki Sodišču predlagajo, naj:

               —

               ugotovi, da je Splošno sodišče v sklepu v zadevi T-560/14 napačno uporabilo pravo, s tem da je ugotovilo, da se Uredba (EU) št. 511/2014 (1) o ukrepih za izpolnjevanje obveznosti uporabnikov iz Nagojskega protokola o dostopu do genskih virov ter pošteni in pravični delitvi koristi, ki izhajajo iz njihove uporabe v Uniji ne nanaša posamično na pritožnike;

               —

               v celoti razveljavi Sklep Splošnega sodišča v zadevi T-560/14 in ugotovi, da se izpodbijana uredba neposredno in posamično nanaša na pritožnike, in zato ugotovi, da je razveljavitvena tožba dopustna;

               —

               zadevo vrne v odločanje Splošnemu sodišču, da to odloči o vsebini.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prvi pritožbeni razlog – Pritožniki trdijo, da je Splošno sodišče, s tem ko je ugotovilo, da se nanje izpodbijana uredba posamično ne nanaša, napačno uporabilo pravo. Trdijo, da se člen 263, četrti odstavek, PDEU nanje posamično nanaša, saj obstaja pravno nasprotje med dvema mednarodnima pogodbama, katerih stranka je Evropska unija (Mednarodna konvencija za varstvo novih rastlinskih sort in Nagojski protokol h Konvenciji o biološki raznovrstnosti), pri čemer se s prvo izvaja člen 13 Listine EU o svobodi do znanstvenega raziskovanja. Kasneje sta bili obe mednarodni pogodbi preneseni v Evropsko unijo z dvema uredbama, ki imata neposredni učinek: zgodnejša Uredba 2100/94 pritožnikom priznava temeljno pravico do raziskovanja, in kasnejša izpodbijana Uredba 511/2014 to pravico strogo omejuje. Nobena od teh uredb na podlagi prava EU ne zahteva in niti ne dopušča zakonodajne intervencije na ravni držav članic, na ravni EU pa ni potrebno sprejeti niti izvedbenih niti delegiranih aktov.
   V tem pravnem okviru pritožniki trdijo, da se člen 263, četrti odstavek, PDEU nanje posamično (in neposredno) nanaša, saj so izpolnjeni naslednji pogoji: so člani pravne kategorije oseb, ki imajo „posebno pravno upravičenje“ (kot imetniki pozitivne pravice do prostega dostopa do rastlinskega materiala, t.i. oprostitev za žlahtnitelje), ki je sicer ni v sami izpodbijani uredbi, vendar je v drugi uredbi z neposrednim učinkom, ki ne zahteva nobenega nadaljnjega izvajanja na nacionalni ravni; izpodbijana uredba je v nasprotju z višjimi pravnimi pravili, zlasti s členom 13 Listine EU in mednarodnim sporazumom, katerega stranka je EU; pravna kategorija je zaprta in absolutna in se sicer na pritožnike posamično ne nanaša v družbeno-ekonomskem smislu, vendar pa se nanje nanaša v pravnem smislu, saj obstaja le ena temeljna oprostitev za žlahtnitelje, ki ne ogroža „podobnih“ pravic.

      Drugi pritožbeni razlog – Pritožniki trdijo, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker ni odločilo, ali bi morala zakonodaja EU zlasti upoštevati položaj pritožnikov na podlagi izrecnih določb višjih pravnih pravil, če izpodbijana uredba pritožnike prisili v pogodbeno razmerje, ki posega v višji predpis, zlasti v člen 13 Listine Evropske unije.

      Tretji pritožbeni razlog – Pritožniki trdijo, da bi ugotovitev nedopustnosti vodila v praznino v sistemu sodnega varstva EU, kar je v nasprotju s členom 47 Listine Evropske unije. Po eni strani žlahtnitelji rastlin svojo pravico črpajo neposredno iz Uredbe št. 2100/94, pri čemer gre za izvajanje člena 13 Listine Evropske unije in mednarodnih obveznosti Evropske unije na podlagi Konvencije UPOV. Po drugi strani pa izpodbijana Uredba št. 511/2014 določa dolžnost skrbnega ravnanja z neposrednim učinkom, pri čemer izpodbijana uredba sama izvaja Nagojski protokol, katerega podpisnica je Evropska unija. V obeh primerih na podlagi prava EU absolutno ni potrebno, niti ni zakonsko dovoljeno, nadaljnje izvajanje s strani institucij EU (v obliki zakonskih aktov EU), niti s strani držav članic z njihovo nacionalno zakonodajo na podlagi prava EU. Posledično, sodni nadzor dejansko ni mogoč na podlagi člena 267 PDEU, niti ne bodo sprejeti prepisi v smislu člena 263, četrti odstavek, PDEU. Pritožniki trdijo, da merilo iz člena 92 sodbe Inuit (C-583/11 P) določa, da je, ko je ustrezna stopnja sodnega nadzora povezana z odgovornostjo za izvedbo izpodbijanega ukrepa, edino možno sklepanje, da je na tej stopnji edini razpoložljiv in ustrezen postopkovni ukrep za sodni nadzor neposredna tožba na podlagi člena 263 PDEU.

      (1)  UL L 150, str. 59.


title: Zadeva T-369/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 30. septembra 2015 – Sequoia Capital Operations/UUNT – Sequoia Capital (SEQUOIA CAPITAL) (Znamka Skupnosti — Postopek za ugotovitev ničnosti — Besedna znamka Skupnosti SEQUOIA CAPITAL — Prejšnja besedna znamka Skupnosti SEQUOIA — Relativni razlog za zavrnitev — Člen (8)(1)(b) in člen 53(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Verjetnost zmede)

text:
               23.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 389/50

         Sodba Splošnega sodišča z dne 30. septembra 2015 – Sequoia Capital Operations/UUNT – Sequoia Capital (SEQUOIA CAPITAL)
   (Zadeva T-369/14) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek za ugotovitev ničnosti - Besedna znamka Skupnosti SEQUOIA CAPITAL - Prejšnja besedna znamka Skupnosti SEQUOIA - Relativni razlog za zavrnitev - Člen (8)(1)(b) in člen 53(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Verjetnost zmede))
   (2015/C 389/55)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Sequoia Capital Operations LLC (Menlo Park, Kalifornija, Združene države) (zastopniki: F. Delord, A. Rendle, solicitors, in G. Hollingworth, barrister)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: najprej A. Pohlmann, nato S. Hanne, agenta)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT: Sequoia Capital LLP (London, Združeno kraljestvo)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 18. marca 2014 (zadeva R 1457/2013-4) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med Sequoia Capital LLP in Sequoia Capital Operations LLC.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Sequoia Capital Operations LLC se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 253, 4.8.2014.


title: Zadeva C-241/15: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 1. junija 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Curtea de Apel Cluj – Romunija) – Parchetul de pe lângă Curtea de Apel Cluj/Niculaie Aurel Bob-Dogi (Predhodno odločanje — Policijsko in pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah — Okvirni sklep 2002/584/PNZ — Evropski nalog za prijetje — Člen 8(1)(c) — Obveznost, da se v evropski nalog za prijetje vključijo informacije o obstoju „naloga za prijetje“ — Neobstoj predhodnega nacionalnega naloga za prijetje, izdanega ločeno od evropskega naloga za prijetje — Posledica)

text:
               8.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 287/12

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 1. junija 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Curtea de Apel Cluj – Romunija) – Parchetul de pe lângă Curtea de Apel Cluj/Niculaie Aurel Bob-Dogi
   (Zadeva C-241/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Policijsko in pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah - Okvirni sklep 2002/584/PNZ - Evropski nalog za prijetje - Člen 8(1)(c) - Obveznost, da se v evropski nalog za prijetje vključijo informacije o obstoju „naloga za prijetje“ - Neobstoj predhodnega nacionalnega naloga za prijetje, izdanega ločeno od evropskega naloga za prijetje - Posledica))
   (2016/C 287/15)
   Jezik postopka: romunščina

      Predložitveno sodišče

   Curtea de Apel Cluj

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Parchetul de pe lângă Curtea de Apel Cluj

      Tožena stranka: Niculaie Aurel Bob-Dogi

      Izrek

               1.

               Člen 8(1)(c) Okvirnega sklepa Sveta z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami (2002/584/PNZ), kakor je bil spremenjen z Okvirnim sklepom Sveta 2009/299/PNZ z dne 26. februarja 2009, je treba razlagati tako, da pojem „nalog za prijetje“, naveden v tej določbi, pomeni nacionalni nalog za prijetje, ki je ločen od evropskega naloga za prijetje.

               2.

               Člen 8(1)(c) Okvirnega sklepa 2002/584, kakor je bil spremenjen z Okvirnim sklepom 2009/299, je treba razlagati tako, da mora izvršitveni pravosodni organ, če v evropskem nalogu za prijetje, ki temelji na obstoju „naloga za prijetje“ v smislu te določbe, ni naveden obstoj nacionalnega naloga za prijetje, zavrniti njegovo izvršitev, če ta organ glede na informacije, poslane v skladu s členom 15(2) Okvirnega sklepa 2002/584, kakor je bil spremenjen, in glede na vse druge informacije, ki jih ima na voljo, ugotovi, da evropski nalog za prijetje ni veljaven, ker je bil izdan, ne da bi bil dejansko izdan nacionalni nalog za prijetje, ločen od evropskega naloga za prijetje.

      (1)  UL C 245, 27.7.2015.


title: Zadeva C-341/04: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Supreme Court, Irska, z dne 27. julija 2004 v zadevi Eurofood IFSC Ltd in v zadevi Companies Acts 1963 do 2003, Enrico Bondi proti Bank of America N.A., Pearse Farrell (the Official Liquidator), Director of Corporate Enforcement and Certficate/Note holders

text:
               9.10.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 251/7

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Supreme Court, Irska, z dne 27. julija 2004 v zadevi Eurofood IFSC Ltd in v zadevi Companies Acts 1963 do 2003, Enrico Bondi proti Bank of America N.A., Pearse Farrell (the Official Liquidator), Director of Corporate Enforcement and Certficate/Note holders
   (Zadeva C-341/04)
   (2004/C 251/13)
   Supreme Court, Irska, je s sklepom z dne 27. julija 2004 v zadevi Eurofood IFSC Ltd in v zadevi Companies Acts 1963 do 2003, Enrico Bondi proti Bank of America N.A., Pearse Farrell (the Official Liquidator), Director of Corporate Enforcement and Certficate/Note holders, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 9. avgusta 2004, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Supreme Court, Irska, predlaga Sodišču, da odloči o naslednjih vprašanjih:

               1.

               Ko je pristojnemu sodišču na Irskem predložen predlog za prenehanje plačilno nesposobne družbe in to sodišče sprejme sklep, s katerim do sprejema sklepa o prenehanju imenuje začasnega likvidacijskega upravitelja, ki ima pristojnosti vzeti v posest sredstva družbe, upravljati njene zadeve, odpreti bančni račun in imenovati solicitorja, vse s pravnim učinkom odvzema članom upravnega odbora družbe pooblastila za delovanje, ali ta sklep, skupaj s predložitvijo predloga, predstavlja odločbo o uvedbi postopkov v primeru insolventosti v smislu člena 16, razlaganega v luči členov 1 in 2 Uredbe Sveta (ES) št. 1346 iz leta 2000? (1)

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje negativen, ali predložitev predloga sodišča za prisilno likvidacijo družbe višjemu sodišču (High Court) na Irskem predstavlja uvedbo postopka v primeru insolventnosti v smislu te Uredbe na podlagi irskega pravnega predpisa (oddelek 220(2) Companies Act, 1963), kjer velja domneva, da se likvidacija družbe začne na dan predložitve predloga?

               3.

               Ali učinkuje člen 3 omenjene Uredbe v povezavi s členom 16 tako, da ima sodišče v drugi državi članici, kot je tista, kjer ima družba sedež in kot je tista, v kateri družba redno posluje na način, preverljiv za tretje osebe, ampak kjer so postopki v primeru insolventnosti uvedeni najprej, pristojnost uvesti glavne postopke v primeru insolventnosti?

               4.

               Kjer

                           a)

                           sta registrirana sedeža matičnega podjetja in njegove podružnice v različnih državah članicah,

                           b)

                           podružnica redno posluje na način, preverljiv za tretje osebe in v popolnem in običajnem spoštovanju svoje celostne podobe v državi članici, kjer je njen registrirani sedež in

                           c)

                           lahko matično podjetje, zaradi lastniškega deleža in pristojnosti, imenovati člane upravnega odbora, nadzira, in dejansko nadzira, politiko podružnice,

                     ali so poglavitni dejavniki pri določitvi „središča dolžnikovih glavnih interesov“ tisti iz b) zgoraj ali, po drugi strani, tisti iz c)?

               5.

               Ko je dovoliti, da ima sodna ali upravna odločba pravni učinek glede oseb ali organov, katerih pravica do pravičnega postopka in poštenega sojenja pri sprejemu take odločitve ni bila spoštovana, v očitnem nasprotju z javnim redom države članice, ali je ta država članica obvezana, v skladu s členom 17 omenjene Uredbe, priznati odločbo sodišč druge države članice, ki je domnevno začela postopek v primeru insolventnosti za družbo, v primeru, ko je sodišču prve države članice zadostno, da je bila zadevna odločba sprejeta brez upoštevanja teh načel, in, še zlasti, ko je tožeča stranka v drugi državi članici zavrnila predložitev izvoda bistvenih listin, na kateri je bila vloga utemeljena, začasnemu likvidatorju družbe, ki je bil pravočasno imenovan v skladu s pravom prve države članice, ne glede na zahteve in v nasprotju s sklepom sodišča druge države članice?

      (1)  Z dne 29. maja 2000 o postopkih v primeru insolventnosti (UL L 160, 30.6.2000, str.1).


title: Zadeva T-267/07: Tožba, vložena 9. julija 2007 – Italija proti Komisiji

text:
               22.9.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/12

         Tožba, vložena 9. julija 2007 – Italija proti Komisiji
   (Zadeva T-267/07)
   (2007/C 223/18)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Italijanska republika (zastopnika: G. Aiello in S. Fiorentino, Avvocati dello Stato)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlog tožeče stranke

               —

               za nično naj se razglasi Odločba Komisije št. C (2007)1901 z dne 27. aprila 2007 o potrditvi obračunov plačilnih agencij držav članic v zvezi z izdatki, ki jih financira Jamstveni oddelek Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), za proračunsko leto 2006, v delu, kjer je Italijanski republiki, v skladu s členom 32(5) Uredbe (ES) št. 1290/2005, naloženo kritje 50 % finančnih posledic zaradi neizvršene izterjave zneskov v primerih nepravilnosti ali malomarnosti, ki so predmet te tožbe.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Italijanska vlada pred Sodiščem prve stopnje Evropskih skupnosti izpodbija Odločbo Komisije št. C (2007)1901 z dne 27. aprila 2007, ki je bila vročena istega dne, o potrditvi obračunov plačilnih agencij držav članic v zvezi z izdatki, ki jih financira Jamstveni oddelek Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), za proračunsko leto 2006, v delu, kjer je Italijanski republiki, v skladu s členom 32(5) Uredbe (ES) št. 1290/2005, naloženo kritje 50 % finančnih posledic zaradi neizvršene izterjave zneskov v nekaterih primerih nepravilnosti ali malomarnosti.
   Italijanska vlada v utemeljitev tožbe navaja, da so v Odločbo vključeni primeri, o katerih bi morala Komisija, v skladu s skrbnostjo in v razumnem roku, izrecno odločiti že prej in to tako, da EKUJS krije celotno plačilo. Prav tako je treba upoštevati dejstvo, da so službe Komisije za nekaj takih primerov izrazile ugodno mnenje.
   Italijanska vlada tako navaja naslednje tožbene razloge:

               a)

               Kršitev in/ali napačna uporaba člena 5(2) Uredbe (EGS) št. 595/91 in člena 8 Uredbe (ES) št. 1663/95. Kršitev člena 253 ES zaradi pomanjkljive obrazložitve;

               b)

               kršitev in/ali napačna uporaba člena 8(2) uredb (EGS) št. 729/70 in (ES) št. 1258/99. Kršitev člena 253 zaradi pomanjkljive obrazložitve;

               c)

               kršitev in/ali napačna uporaba člena 5(2) Uredbe (EGS) št. 595/91 in člena 8 Uredbe (ES) št. 1663/95 ter člena 8(2) uredb (EGS) št. 729/70 in (ES) št. 1258/99 (glede primerov, kjer je znesek nižji od 500 000 eurov). Kršitev člena 253 ES zaradi pomanjkljive obrazložitve (glede primerov, kjer je znesek nižji od 500 000 eurov).


title: Zadeva C-464/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesarbeitsgericht (Nemčija) 27. avgusta 2013 – Europäische Schule München proti Silvani Oberto

text:
               16.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 336/7

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesarbeitsgericht (Nemčija) 27. avgusta 2013 – Europäische Schule München proti Silvani Oberto
   (Zadeva C-464/13)
   2013/C 336/16
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesarbeitsgericht

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Revidentka: Europäische Schule München

      Nasprotna stranka v revizijskem postopku: Silvana Oberto

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 27(2), prvi stavek, Konvencije o Statutu Evropskih šol z dne 21. junija 1994 (v nadaljevanju: SES) (1) razlagati tako, da spadajo izvajalci pouka, zaposleni na evropski šoli, ki jih niso napotile države članice, med osebe, ki jih zajema ta konvencija, in da niso – kot je to upravno in pomožno osebje – izključeni iz uporabe te ureditve?

               2.

               Če bi Sodišče na prvo vprašanje odgovorilo pritrdilno:
               Ali je treba člen 27(2), prvi stavek, SES razlagati tako, da je s to ureditvijo zajeta tudi zakonitost aktov, ki jih je ravnatelj šole pri izvajanju svojih pooblastil iz te konvencije sprejel v škodo izvajalcev pouka in ki temeljijo na Konvenciji ali predpisih, sprejetih na podlagi te konvencije?

               3.

               Če bi Sodišče na drugo vprašanje odgovorilo pritrdilno:
               Ali je treba člen 27(2), prvi stavek, SES razlagati tako, da je tudi sklenitev pogodbenega sporazuma med ravnateljem evropske šole in izvajalcem pouka o omejitvi trajanja delovnega razmerja akt, ki ga je ravnatelj sprejel v škodo izvajalca pouka?

               4.

               Če bi Sodišče na drugo ali tretje vprašanje odgovorilo nikalno:
               Ali je treba člen 27(2), prvi stavek, SES razlagati tako, da ima v njem naveden odbor za pritožbe, ko so izčrpane vse upravne poti, izključno pristojnost na prvi in zadnji stopnji za odločanje v sporih glede omejitve trajanja pogodbe o zaposlitvi, ki jo je ravnatelj šole sklenil z izvajalcem pouka, če ta sporazum odločilno temelji na zahtevi sveta guvernerjev iz točke 1.3 Pravilnika za izvajalce pouka, zaposlene po 31. avgustu 1994 (StaLES), ki določa letne pogodbe o zaposlitvi?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 16, zvezek 1, str. 16.


title: Zadeva C-40/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi odločbe Överklangandenämnden för högskolan (Švedska) z dne 1. februarja 2005 v zadevi Kaj Lyyski proti Umeå universitet

text:
               16.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 93/8

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi odločbe Överklangandenämnden för högskolan (Švedska) z dne 1. februarja 2005 v zadevi Kaj Lyyski proti Umeå universitet
   (Zadeva C-40/05)
   (2005/C 93/15)
   Jezik postopka: švedščina
   Överklangandenämnden för högskolan (Švedska) je z odločbo z dne 1. februarja 2005 v zadevi Kaj Lyyski proti Umeå universitet, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 3. februarja 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Överklangandenämnden för högskolan predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjih vprašanjih:

               1.

               Ali pravo Skupnosti, zlasti člen 12 ES nasprotuje temu, da se ob proučitvi usposobljenosti kandidata za izobraževanje učitelja, namenjeno za zadovoljitev, na kratek rok, povpraševanja po usposobljenih učiteljih na Švedskem, zahteva, da je zainteresirani(a) zaposlen v švedski izobraževalni ustanovi? Ali je lahko taka zahteva utemeljena in sorazmerna?

               2.

               Ali je za odgovor na prvo vprašanje pomembno dejstvo, da je kandidat za izobraževanje zaposlen v izobraževalni ustanovi v državi članici, ki ni Švedska, švedski državljan ali državljan druge države članice?

               3.

               Ali je za odgovor na prvo vprašanje pomembno, da gre prej za izobraževanje učiteljev, ki je časovno omejeno kot pa za bolj stalen program izobraževanja?


title: Zadeva T-283/03: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 13. septembra 2005 — Recalde Langarica proti Komisiji („Uradniki — Izselitveni dodatek — Člen 4(1)(a) Priloge VII h Kadrovskim predpisom — Pravice obrambe — Člen 26 Kadrovskih predpisov — Očitna napaka v presoji — Pojem običajnega prebivališča — Dela, opravljene za drugo državo“)

text:
               15.10.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 257/10

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 13. septembra 2005 — Recalde Langarica proti Komisiji
   (Zadeva T-283/03) (1)

   („Uradniki - Izselitveni dodatek - Člen 4(1)(a) Priloge VII h Kadrovskim predpisom - Pravice obrambe - Člen 26 Kadrovskih predpisov - Očitna napaka v presoji - Pojem običajnega prebivališča - Dela, opravljene za drugo državo“)
   (2005/C 257/18)
   Jezik postopka: španščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Lucía Recalde Langarica (Bruselj, Belgija) [Zastopnika: R. García-Gallardo Gil-Fournier in D. Domínguez Pérez, avocats]

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti [Zastopniki: J. Currall, zastopnik, skupaj z J. Rivas Andrés in J. Gutiérrez Gisbert, avocats]
   Predmet zadeve
   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije, s katero je tožeči stranki odvzet izselitveni dodatek.
   Izrek sodbe

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 239, 4.10.2003.


title: Sklep Sodišča (peti senat) z dne 8. junija 2004 v združenih zadevah C-250/02 do C-253/02 in C-256/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Tribunale amministrativo regionale del Lazio): Telecom Italia Mobile SpA in drugi proti Ministero dell'Economia e delle Finanze (Člen 104(3) Poslovnika — Vprašanja, enaka tistim, o katerih se je Sodišče že izreklo)

text:
               11.9.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 228/17

      SKLEP SODIŠČA

   (peti senat)
   z dne 8. junija 2004
   v združenih zadevah C-250/02 do C-253/02 in C-256/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Tribunale amministrativo regionale del Lazio): Telecom Italia Mobile SpA in drugi proti Ministero dell'Economia e delle Finanze (1)

   (Člen 104(3) Poslovnika - Vprašanja, enaka tistim, o katerih se je Sodišče že izreklo)
   (2004/C 228/32)
   Jezik postopka: italijanščina
   V združenih zadevah 250/02 do C-253/02 in C-256/02, katerih predmet je predlog za izdajo predhodne odločbe Tribunale amministrativo regionale del Lazio (Italija), naslovljen na Sodišče, naj na podlagi člena 234 ES v postopkih v glavni stvari, ki potekajo med Telecom Italia Mobile SpA (C-250/02), Blu SpA (C-251/02), Telecom Italia SpA (C-252/02), Vodafone Omnitel SpA, prej Omnitel Pronto Italia SpA (C-253/02), WIND Telecomunicazioni SpA (C-256/02) in Ministero dell'Economia e delle Finanze, Ministero delle Comunicazioni, ob sodelovanju Albacom SpA (C-251/01), Telemar SpA (C-252/02), izda predhodno odločbo o razlagi Direktive 97/13/CE Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 10. aprila 1997 o skupnem okviru za splošna dovoljenja in posamične licence na področju telekomunikacijskih storitev (UL L 117, str. 15), je Sodišče (peti senat), v sestavi C. Gulmann, predsednik senata, S. von Bahr (poročevalec), sodnik in R. Silva de Lapuerta, sodnica, generalni pravobranilec: D. Ruiz Jarabo Colomer, sodni tajnik: R. Grass, dne 8. junija 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:
   Direktiva 97/13/CE Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 10. aprila 1997 o skupnem okviru za splošna dovoljenja in posamične licence na področju telekomunikacijskih storitev (UL L 117, str. 15), še posebej pa 11. člen te Direktive, državam članicam prepovedujeta, da od podjetij, ki jim je bila podeljena posamična licenca na področju telekomunikacijskih storitev, zgolj na podlagi tega dejstva naložijo plačilo denarnih dajatev, kot so tiste, o katerih se odloča v postopkih v glavni stvari ter ki so različne od tistih, ki jih ta Direktiva dopušča in so slednjim dodane.

      (1)  UL C 219, 14.9.2002.


title: Zadeva T-670/15: Tožba, vložena 20. novembra 2015 – Osho Lotus Commune/UUNT – Osho International Foundation (OSHO)

text:
               25.1.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/72

         Tožba, vložena 20. novembra 2015 – Osho Lotus Commune/UUNT – Osho International Foundation (OSHO)
   (Zadeva T-670/15)
   (2016/C 027/91)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Osho Lotus Commune e.V. (Köln, Nemčija) (zastopnik: M. Viefhues. odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Osho International Foundation (Zürich, Švica)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Imetnik sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Skupnosti „OSHO“ – Prijava št. 1 224 831

      Postopek pred UUNT: postopek za ugotovitev ničnosti

      Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 22. septembra 2015 v zadevi R 1997/2014-4

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               UUNT in glede na okoliščine primera drugim udeležencem v postopku naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 7(1)(b), (c) in (f) Uredbe št. 207/2009.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 15. julija 2004 v zadevi C-321/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Bundesfinanzhof): Finanzamt Rendsburg proti Detlev Harbs (Šesta direktiva o DDV — Člen 25 — Skupna pavšalna ureditev za kmete — Dajanje dela kmetijskega zemljišča v najem)

text:
               11.9.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 228/6

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 15. julija 2004
   v zadevi C-321/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Bundesfinanzhof): Finanzamt Rendsburg proti Detlev Harbs (1)

   (Šesta direktiva o DDV - Člen 25 - Skupna pavšalna ureditev za kmete - Dajanje dela kmetijskega zemljišča v najem)
   (2004/C 228/11)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi C-321/02, katere predmet je predlog Bundesfinanzhof (Nemčija) naslovljen na Sodišče, naj na podlagi člena 234 ES v postopku v glavni stvari, ki poteka med Finanzamt Rendsburg in Detlev Harbs, izda predhodno odločbo o razlagi člena 25 Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih - Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1), je Sodišče (prvi senat), v sestavi P. Jann, predsednik senata, A. Rosas, S. von Bahr (poročevalec), sodnika, R. Silva de Lapuerta, sodnica, in K. Lenaerts, sodnik, generalni pravobranilec: P. Léger, sodni tajnik: R. Grass, dne 15. julija 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:
   Člen 25 Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih - Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero je treba razlagati tako, da kmet, ki je dal v dolgoročni zakup in/ali najem del osnovnih sredstev svojega kmetijskega podjetja in ki z njegovim preostalim delom nadaljuje s kmetijsko dejavnostjo, za katero je zavezanec iz skupne pavšalne ureditve določene v tem členu, pod to pavšalno ureditev ne more spadati dohodek od najema in/ali zakupa. Temu (zakupu/najemu) pripadajoči promet je obdavčen po splošni ureditvi ali, v primeru da se to ne zgodi, po poenostavljeni ureditvi davka na dodano vrednost.

      (1)  UL C 298, 23.11.2002.


title: Zadeva T-229/07: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 13. februarja 2009 – Vitro Corporativo proti UUNT – Vallon (√) ( Znamka Skupnosti – Ugovor – Umik ugovora – Ustavitev postopka )

text:
               4.4.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/24

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 13. februarja 2009 – Vitro Corporativo proti UUNT – Vallon (√)
   (Zadeva T-229/07) (1)

   („Znamka Skupnosti - Ugovor - Umik ugovora - Ustavitev postopka“)
   (2009/C 82/42)
   Jezik postopka: španščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Vitro Corporativo, SA de CE (Nuevo Leon, Mehika) (zastopnik: J. Botella Reina, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (zastopnik: P. López Fernández de Corres, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT: Vallon GmbH (Horb, Nemčija)
   Predmet
   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu z dne 7. novembra 2006 (zadeva R 1363/2005-1), ki se nanaša na postopek z ugovorom med Vitro Corporativo SA de CV in Vallon GmbH.
   Izrek

               1)

               Postopek se ustavi.

               2)

               Tožeči stranki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 199, 25.8.2007.


title: Zadeva C-139/13: Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 13. februarja 2014 – Evropska komisija proti Kraljevini Belgiji (Neizpolnitev obveznosti države — Območje svobode, varnosti in pravice — Standardi za varnostne značilnosti in biometrične podatke v potnih listih in potovalnih dokumentih, ki jih izdajo države članice — Uredba (ES) št. 2252/2004 — Biometrični potni list — Vključitev prstnih odtisov — Neizvršitev — Neizdaja v roku)

text:
               29.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 93/18

         Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 13. februarja 2014 – Evropska komisija proti Kraljevini Belgiji
   (Zadeva C-139/13) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Območje svobode, varnosti in pravice - Standardi za varnostne značilnosti in biometrične podatke v potnih listih in potovalnih dokumentih, ki jih izdajo države članice - Uredba (ES) št. 2252/2004 - Biometrični potni list - Vključitev prstnih odtisov - Neizvršitev - Neizdaja v roku)
   2014/C 93/29
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: D. Maidani in G. Wils, agenta)

      Tožena stranka: Kraljevina Belgija (zastopnika: J.-C. Halleux in L. Van den Broeck, agenta)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev člena 6 Uredbe Sveta (ES) št. 2252/2004 z dne 13. decembra 2004 o standardih za varnostne značilnosti in biometrične podatke v potnih listih in potovalnih dokumentih, ki jih izdajo države članice (UL L 385, str. 1) – Biometrični potni listi s prstnimi odtisi – Neizdaja takih potnih listov v roku, določenem z navedeno uredbo

      Izrek

               1.

               Kraljevina Belgija s tem, da v predpisanem roku ni zadostila tehničnim zahtevam v zvezi z izdajo biometričnih potnih listov s prstnimi odtisi v skladu z določbami Odločbe Komisije C(2006) 2909 z dne 28. junija 2006, ni izpolnila obveznosti iz člena 6 Uredbe Sveta (ES) št. 2252/2004 z dne 13. decembra 2004 o standardih za varnostne značilnosti in biometrične podatke v potnih listih in potovalnih dokumentih, ki jih izdajo države članice.

               2.

               Kraljevini Belgiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 156, 1.6.2013.


title: Zadeva C-96/11 P: Pritožba, ki jo je družba August Storck KG vložila 1. marca 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 17. decembra 2010 v zadevi T-13/09, August Storck KG proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

text:
               21.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 152/12

         Pritožba, ki jo je družba August Storck KG vložila 1. marca 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 17. decembra 2010 v zadevi T-13/09, August Storck KG proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-96/11 P)
   2011/C 152/21
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Pritožnica: August Storck KG (zastopniki: T. Reher, P. Goldenbaum, I. Rohr in T. Melchert, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlog

   Pritožnica Sodišču predlaga:

               —

               naj sodbo, ki se izpodbija s pritožbo, razveljavi;

               —

               primarno, naj dokončno odloči o zadevi tako, da ugodi predlogom, predloženim na prvi stopnji, podredno, naj zadevo vrne v odločanje Splošnemu sodišču;

               —

               naj UUNT naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Ta pritožba je vložena zoper sodbo Splošnega sodišča, s katero je bila zavrnjena tožba pritožnice za razveljavitev odločbe četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) z dne 12. novembra 2008, s katero je bila zavrnjena njegova zahteva za registracijo tridimenzionalnega znaka, ki predstavlja miš iz čokolade.
   Pritožnica navaja te tri pritožbene razloge:
   I.   Kršitev člena 7(1)(b) Uredbe o znamki Skupnosti

               1.

               Splošno sodišče naj bi pojem razlikovalnega učinka v več ozirih napačno presojalo, s čimer naj bi napačno uporabilo člen 7(1)(b) Uredbe o znamki Skupnosti in prijavljeni znamki nepravilno odreklo svojstven razlikovalni učinek.

               2.

               Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo s tem, da je prijavljeno znamko presojalo glede na sodno prakso o oblikovnih znamkah brez grafičnih ali besednih elementov, čeprav prijavljena znamka vsebuje grafični element v obliki ploskega reliefa. Znamka naj bi se praviloma morala presojati na podlagi načel, ki veljajo za figurativne znamke.

               3.

               Sodišče naj bi napačno presodilo okoliščino, da lahko oblika proizvoda poleg cilja označevanja uresničuje tudi druge cilje, kot je na primer estetski cilj, ne da bi to škodilo svojstvenemu razlikovalnemu učinku oblikovne znamke.

               4.

               Splošno sodišče naj bi „običajno ne“ razlagalo kot „neobičajno“ in s tem izključilo, da bi potrošnik na področju sladkarij, ki je že vajen oblikovnih znamk, ki so podobne prijavljeni znamki, prijavljeno znamko zaznal kot tako, ki ima razlikovalni učinek. Tako naj bi Splošno sodišče napačno presodilo pomen oblike proizvodov za označevanje blaga na trgu sladkarij, ki je upošteven v tej zadevi, in zato nepravilno uporabilo merilo za presojo razlikovalnega učinka oblikovnih znamk na področju sladkarij, če take oblikovne znamke posnemajo živali in/ali druga živa bitja oziroma kombinacijo elementov različnih živih bitij.

               5.

               Splošno sodišče naj bi storilo napako s tem, da je ugotovilo, da sta si „dekorativna oblika“ in „analiza“ v nasprotju, pri tem pa ni upoštevalo, da je treba znamke presojati glede na celoten vtis, ki ga dajejo.

               6.

               Splošno sodišče naj bi na podlagi teh pravno napačnih elementov ugotovilo, da prijavljena znamka nima razlikovalnega učinka, čeprav bi ji bil ob pravilni uporabi člena 7(1)(b) Uredbe o znamki Skupnosti razlikovalni učinek priznan.

         II.   Kršitev pravice do izjave

               7.

               Splošno sodišče naj bi s tem, da v svoji odločbi ni upoštevalo večjega dela navedb pritožnice, kršilo njeno pravico do izjave.

         III.   Kršitev člena 73, prvi stavek, Uredbe o znamki Skupnosti (obveznost obrazložitve)

               8.

               Splošno sodišče naj bi sodbo utemeljilo z ugotovitvijo, da ni bilo dokazano, da je podoba, ki sestavlja znamko, svojstvena, čeprav bi moral UUNT v skladu z načelom ugotavljanja dejanskega stanja po uradni dolžnosti s predložitvijo primerljivih podob, ki obstajajo na trgu, ovreči domnevo, da je podoba svojstvena. Splošno sodišče naj očitno ne bi hotelo obravnavati trditve pritožnice in s tem naj bi kršilo obveznost obrazložitve.

               9.

               Splošno sodišče naj bi v svoji odločbi sicer upoštevalo del navedb pritožnice, vendar naj jih v svoji odločbi ne bi presodilo ali podrobno navedlo, s tem pa naj ne bi izpolnilo svoje obveznosti, da svojo odločbo prepričljivo utemelji.


title: Zadeva C-199/10: Sklep Sodišča z dne 22. novembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supremo Tribunal Administrativo – Portugalska) – Secilpar – Sociedade Unipessoal SL proti Fazenda Pública (Člen 104(3), prvi pododstavek Poslovnika — Člena 56 ES in 58 ES — Obdavčenje dividend — Pri viru odtegnjeni davek — Nacionalna davčna zakonodaja, ki določa oprostitev za dividende, razdeljene družbam rezidentkam)

text:
               26.2.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/16

         Sklep Sodišča z dne 22. novembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supremo Tribunal Administrativo – Portugalska) – Secilpar – Sociedade Unipessoal SL proti Fazenda Pública
   (Zadeva C-199/10) (1)

   (Člen 104(3), prvi pododstavek Poslovnika - Člena 56 ES in 58 ES - Obdavčenje dividend - Pri viru odtegnjeni davek - Nacionalna davčna zakonodaja, ki določa oprostitev za dividende, razdeljene družbam rezidentkam)
   2011/C 63/30
   Jezik postopka: portugalščina

      Predložitveno sodišče

   Supremo Tribunal Administrativo

      Stranki

      Tožeča stranka: Secilpar – Sociedade Unipessoal SL

      Tožena stranka: Fazenda Pública

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Supremo Tribunal Administrativo – Združljivost nacionalne davčne zakonodaje glede obdavčenja dividend, ki jih razdeli družba rezidentka družbi nerezidentki, katere delež v kapitalu družbe, ki razdeli dividende, je manjši od 25 %, s členi 12 ES, 43 ES, 56 ES, 58(3) (sedaj členi 18, 49, 63 in 65(3) PDEU) ter členom 5(1) Direktive Sveta z dne 23. julija 1990 o skupnem sistemu obdavčitve matičnih družb in odvisnih družb iz različnih držav članic (90/435/EGS) (UL L 225, str. 6) – Obdavčenje z davčnim odtegljajem s 15-odstotno stopnjo, določeno s konvencijo o izogibanju dvojnega obdavčevanja, sklenjeno med zadevnima državama – Oprostitev dividend, razdeljenih družbi rezidentki.

      Izrek

   Člena 56 ES in 58 ES je treba razlagati tako, da nasprotujeta davčni ureditvi, ki izhaja iz konvencije o izogibanju dvojnega obdavčevanja, sklenjene med državama članicama, ki določa davčni odtegljaj s 15-odstotno stopnjo v zvezi z dividendami, ki jih razdeli družba s sedežem v državi članici družbi s sedežem v drugi državi članici, nacionalna zakonodaja prve države članice pa glede tega odtegljaja določa oprostitev za dividende, razdeljene družbi rezidentki. Drugače bi veljajo le, če bi bilo mogoče pri viru odtegnjeni davek odbiti od davka, dolgovanega v drugi državi članici, v višini, ki izhaja iz neenakega obravnavanja. Predložitveno sodišče je pristojno, da preveri, ali z uporabo vseh določb konvencije o izogibanju dvojnega obdavčevanja in preprečevanju izogibanja plačila davkov na področju davkov od dohodkov, sklenjene 26. oktobra 1993 med Portugalsko republiko in Kraljevino Španijo, pride do take nevtralizacije neenakega obravnavanja.

      (1)  UL C 195, 17.7.2010.


title: Izbris zadeve C-510/03

text:
               26.11.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 296/19

         Izbris zadeve C-510/03 (1)

   (2005/C 296/37)

      (Jezik postopka: nemščina)

   S sklepom z dne 21. julija 2005 je predsednik Sodišča Evropskih skupnosti odredil izbris zadeve pod opr. št. C-510/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji.

      (1)  UL C 21, 24.1.2004.


title: Zadeva C-536/07: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 29. oktobra 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji (Neizpolnitev obveznosti države — Javna naročila gradenj — Direktiva 93/37/EGS — Pogodba med subjektom javnega prava in zasebnim podjetjem, s katero se prvemu oddajajo v najem sejemske dvorane, ki jih bo zgradilo to zasebno podjetje — Plačilo zasebnemu podjetju z nakazili mesečne najemnine v obdobju 30 let)

text:
               19.12.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 312/2

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 29. oktobra 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Zadeva C-536/07) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Javna naročila gradenj - Direktiva 93/37/EGS - Pogodba med subjektom javnega prava in zasebnim podjetjem, s katero se prvemu oddajajo v najem sejemske dvorane, ki jih bo zgradilo to zasebno podjetje - Plačilo zasebnemu podjetju z nakazili mesečne najemnine v obdobju 30 let)
   2009/C 312/03
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: D. Kukovec in R. Sauer, zastopnika)

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija (zastopniki: M. Lumma, J. Möller, zastopnika, H.-J. Prieß, odvetnik)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev člena 7 v povezavi s členom 11 Direktive Sveta 93/37/EGS z dne 14. junija 1993 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil za gradnje (UL L 199, str. 54) – Neizvedba odprtega postopka oddaje naročila pred sklenitvijo pogodbe med mestom Köln in zasebno investicijsko družbo o tem, da bo mesto najelo za določeno obdobje tridesetih let za skupno najemnino v višini več kot 600 milijonov eurov štiri sejemske dvorane, ki jih bo zgradila navedena zasebna družba v skladu s podrobnimi specifikacijami.

      Izrek

               1.

               Ker je mesto Köln z družbo Grundstücksgesellschaft Köln Messe 15 bis 18 GbR, ki je postala Grundstücksgesellschaft Köln Messe 8 11 GbR, sklenilo pogodbo z dne 6. avgusta 2004, ne da bi izvedlo postopek oddaje naročila iz določb členov 7(4) in 11 Direktive Sveta 93/37/EGS z dne 14. junija 1993 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil za gradnje, Zvezna republika Nemčija ni izpolnila svojih obveznosti iz teh določb.

               2.

               Zvezni republiki Nemčiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 51, 23.2.2008.


title: Zadeva C-249/06: Tožba, vložena  2. junija 2006  — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Švedski

text:
               29.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/27

         Tožba, vložena 2. junija 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Švedski
   (Zadeva C-249/06)
   (2006/C 178/43)
   Jezik postopka: švedščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: C. Tufvesson, B. Martenczuk in H. Stølvbæk, zastopniki)

      Tožena stranka: Kraljevina Švedska
   Predlogi

               —

               razglasitev, da je Kraljevina Švedska s tem, da ni sprejela ustreznih ukrepov za odpravo nezdružljivosti dvostranskih sporazumov o medsebojnem pospeševanju in zaščiti naložb, ki jih je Švedska sklenila s Socialistično republiko Vietnam, skupaj s 16 nadaljnjimi dvostranskimi sporazumi, s Pogodbo ES, ni izpolnila obveznosti iz člena 307(2) ES;

               —

               naložitev plačila stroškov Kraljevini Švedski.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Sporazumi niso združljivi s pravom Skupnosti, ker ne omogočajo izvajanja ukrepov Skupnosti, ki temeljijo na členih in členih 57(2) ES, 59 ES in 60 ES. Nadalje, Švedska ni sprejela ukrepov, da bi izboljšala položaj. Tako Švedska ni izpolnila obveznosti iz člena 307(2) ES, da bo sprejela vse ustrezne ukrepe za odpravo vseh nezdružljivosti med Pogodbo in sporazumi o medsebojnem pospeševanju in zaščiti naložb.


title: Zadeva C-209/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 25. aprila 2014 vložilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenija)– NLB Leasing d.o.o./Republika Slovenija – Ministrstvo za finance

text:
               30.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 202/15

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 25. aprila 2014 vložilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenija)– NLB Leasing d.o.o./Republika Slovenija – Ministrstvo za finance
   (Zadeva C-209/14)
   2014/C 202/18
   Jezik postopka: slovenščina

      Predložitveno sodišče

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: NLB Leasing d.o.o.

      Tožena stranka: Republika Slovenija – Ministrstvo za finance

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba glede na okoliščine, kakršne so v postopku v glavni stvari, člen 90(1) Direktive Sveta 2006/112/ES (1) z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost razlagati tako, da pomeni vrnitev predmeta leasinga nepremičnine zaradi delnega neplačila obveznosti leasingojemalca nazaj v posest leasingodajalcu z namenom nadaljnje prodaje in poplačila iz leasing pogodbe že po zapadlosti vseh obrokov leasinga, situacijo „preklica naročila, zavrnitve ali celotnega ali delnega neplačila“ po dobavi, po kateri se davčna osnova ustrezno zmanjša?

               2.

               Ali je treba člene 2(1), 14 in 24(1) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost razlagati tako, da se znesek za odkupni opciji, ki predstavlja bistveni del celotne obveznosti po Pogodbah o finančnem leasingu in ki ga je leasingojemalec plačal leasingodajalcu na način, da je zaradi delnega neplačila obveznosti leasingodajalec odvzel predmet leasinga nazaj v svojo posest, ga prodal tretji osebi in presežek kupnine iz te prodaje izplačal leasingojemalcu, pri čemer je v dokončnem obračunu od presežka kupnine odštel tudi zneske odkupnih opcij, šteje kot plačilo za izpolnitev pogodbe in dobavo blaga in kot tako za predmet DDV; ali kot plačilo za storitev najema oziroma uporabe nepremičnine (in kot tako za predmet DDV po izbiri davčnih zavezancev); ali kot odškodnina za odpoved pogodbe, plačana za odpravo škode, utrpljene zaradi neizpolnitve leasingojemalca, ki nima neposredne zveze s kakršnokoli odplačno storitvijo in kot taka ni predmet DDV?

               3.

               Če je odgovor na drugo vprašanje, da gre za plačilo za dobavo blaga in izpolnitev pogodbe, je nadaljnje vprašanje, ali načelo davčne nevtralnosti nasprotuje temu, da je leasingodajalec izstopni DDV obračunal dvakrat, in sicer prvič ob sklenitvi Pogodb o finančnem leasingu (tudi za znesek odkupnih opcij, ki je predstavljal večji del pogodbene vrednosti) ter drugič zaradi delno neplačanih obveznosti leasingojema1caob (nadaljnji) prodaji te nepremičnine tretji osebi, glede na to, da je breme DDV od te druge dobave s končnim obračunom prenesel na leasingojemalca?

      (1)  UL L 347, 11.12.2006, str. 1.


title: Zadeva T-452/16: Tožba, vložena 10. avgusta 2016 – sheepworld/EUIPO (Beste Freundin)

text:
               3.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 364/26

      Tožba, vložena 10. avgusta 2016 – sheepworld/EUIPO (Beste Freundin)
      (Zadeva T-452/16)
      (2016/C 364/29)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: sheepworld AG (Ursensollen, Nemčija) (zastopnik: S. von Rüden, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Zadevna sporna znamka: Besedna znamka EU „Beste Freundin“ – Prijava št. 14 169 916

         Izpodbijana odločba: Odločba četrtega odbora za pritožbe EUIPO z dne 26. maja 2016 v zadevi R 96/2016-4

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov, vključno s stroški pritožbenega postopka.

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  Kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva F-91/15: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 21. julija 2016 – AV/Komisija (Javni uslužbenci – Začasni uslužbenec – Zaposlitev – Zdravniški pregled, opravljen pred nastopom dela – Nepopolne izjave ob zdravniškem pregledu – Zdravstveni pridržek – Retroaktivna uporaba zdravstvenega pridržka – Zavrnitev invalidnine – Razglasitev ničnosti – Izvršitev sodbe Splošnega sodišča)

text:
               3.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 364/32

      Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 21. julija 2016 – AV/Komisija
      (Zadeva F-91/15) (1)

      ((Javni uslužbenci - Začasni uslužbenec - Zaposlitev - Zdravniški pregled, opravljen pred nastopom dela - Nepopolne izjave ob zdravniškem pregledu - Zdravstveni pridržek - Retroaktivna uporaba zdravstvenega pridržka - Zavrnitev invalidnine - Razglasitev ničnosti - Izvršitev sodbe Splošnega sodišča))
      (2016/C 364/37)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: AV (zastopnika: J.-N. Louis in N. de Montigny, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: C. Berardis-Kayser, T. S. Bohr in C. Ehrbar, agenti)

         Predmet

      Razglasitev ničnosti sklepa Komisije o uporabi zdravstvenega pridržka iz člena 32 Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropske unije v primeru tožeče stranke, ker z njim ni priznana upravičenost do invalidnine in nadomestilo za nepremoženjsko škodo, ki naj bi nastala.

         Izrek

                  1.

                  Sklep z dne 16. septembra 2014, s katerim je Evropska komisija za AV uporabila zdravstveni pridržek iz člena 32 Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropske unije, se razglasi za ničnega.

                  2.

                  Evropski komisiji se naloži, da AV izplača znesek 2 000 EUR iz naslova utrpljene premoženjske škode.

                  3.

                  V preostalem se tožba zavrne.

                  4.

                  Evropska komisija nosi lastne stroške in stroške, ki jih je priglasil AV.

         (1)  UL C 406, 7.12.2015, str. 46.


title: Zadeva C-135/08: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 2. marca 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht – Nemčija) – Janko Rottmann proti Freistaat Bayern (Državljanstvo Unije — Člen 17 ES — Državljanstvo države članice, pridobljeno z rojstvom — Državljanstvo druge države članice, pridobljeno z naturalizacijo — Izguba prvotnega državljanstva zaradi te naturalizacije — Retroaktivna izguba državljanstva, pridobljenega z naturalizacijo, zaradi zvijačnega ravnanja v postopku pridobitve — Odvzem državljanstva, ki povzroči izgubo statusa državljana Unije)

text:
               1.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/4

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 2. marca 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht – Nemčija) – Janko Rottmann proti Freistaat Bayern
   (Zadeva C-135/08) (1)

   (Državljanstvo Unije - Člen 17 ES - Državljanstvo države članice, pridobljeno z rojstvom - Državljanstvo druge države članice, pridobljeno z naturalizacijo - Izguba prvotnega državljanstva zaradi te naturalizacije - Retroaktivna izguba državljanstva, pridobljenega z naturalizacijo, zaradi zvijačnega ravnanja v postopku pridobitve - Odvzem državljanstva, ki povzroči izgubo statusa državljana Unije)
   2010/C 113/05
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesverwaltungsgericht

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Janko Rottmann

      Tožena stranka: Freistaat Bayern

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Bundesverwaltungsgericht – Razlaga člena 17 ES – Pridobitev državljanstva države članice, ki povzroči dokončno izgubo prvotnega državljanstva države članice – Retroaktivna izguba novega državljanstva zaradi zvijačnega ravnanja v postopku pridobitve – Odvzem državljanstva zainteresirani osebi, kar povzroči izgubo državljanstva Unije

      Izrek

   Pravo Unije, zlasti člen 17 ES, ne nasprotuje temu, da država članica državljanu Evropske unije odvzame državljanstvo te države, ki ga je pridobil z naturalizacijo in z zvijačo, če ta sklep o odvzemu upošteva načelo sorazmernosti.

      (1)  UL C 171, 5.7.2008.


title: Zadeva C-433/09: Tožba, vložena 4. novembra 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji

text:
               30.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/25

         Tožba, vložena 4. novembra 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji
   (Zadeva C-433/09)
   2010/C 24/45
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: D. Triantafyllou, zastopnik)

      Tožena stranka: Republika Avstrija

      Predlogi tožeče stranke

   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da Republika Avstrija s tem, ko je vključila davek na motorna vozila v osnovo za odmero davka na dodano vrednost, obračunanega v Avstriji pri dobavi motornega vozila, ni izpolnila obveznosti iz členov 78 in 79 Direktive 2006/112/EG (1) o skupnem sistemu davka na dodano vrednost;

               —

               se Republiki Avstriji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija očita vključitev davka na motorna vozila (NoVA) in v osnovo za odmero davka na dodano vrednost, obračunanega v Avstriji pri dobavi motornega vozila.
   Davek na motorna vozila je v bistvu enkratni davek na registracijo motornega vozila, saj naj bi bil osnova za registracijo motornega vozila v Avstriji. Zato naj bi bila sodna praksa Sodišča v zadevi C-98/05 (2), po kateri se tovrstni davek ne sme vključiti v osnovo za odmero davka na dodano vrednost, prenosljiva na to zadevo.

      (1)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1).

      (2)  Sodba Sodišča z dne 1. junija 2006 v zadevi De Danske Bilimportører (C-98/05, Recueil, str. I-4945).


title: Zadeva C-606/11: Sklep predsednika Sodišča z dne 2. oktobra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Združeno kraljestvo) – Grattan plc proti The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               12.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 9/34

         Sklep predsednika Sodišča z dne 2. oktobra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Združeno kraljestvo) – Grattan plc proti The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Zadeva C-606/11) (1)

   2013/C 9/58
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 65, 3.3.2012.


title: Zadeva T-530/08: Tožba, vložena 2. decembra 2008 – Diputación Foral de Guipúzcoa proti Komisiji

text:
               7.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/47

         Tožba, vložena 2. decembra 2008 – Diputación Foral de Guipúzcoa proti Komisiji
   (Zadeva T-530/08)
   (2009/C 32/91)
   Jezik postopka: španščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Territorio Histórico de Guipúzcoa – Diputación Foral de Guipúzcoa (zastopnika: I. Sáenz-Cortabarría Fernández, odvetnik, in M. Morales Isasi, odvetnica)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Dokument, ki ga je izdal Generalni direktorat Evropske komisije za konkurenco D/53778 (COMP/H4/NM/ed D(2008) 247) z dne 2. oktobra 2008, naj se razglasi za ničnega v delu, v katerem nalaga, da se vračilo obresti, na katere se nanašata odločbi 2002/894/ES in 2002/540/ES z dne 11. julija 2001 (prekrškovni spis 2007/2215) izvrši tako, da se uporabi obrestne mere, izračunane na podlagi obrestnoobrestnega računa, in

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so navedeni v zadevi Diputación Foral de Álava proti Komisiji (T-529/08).


title: Zadeva T-524/13: Tožba, vložena 20. septembra 2013 – Euromed proti UUNT – DC Druck-Chemie (EUROSIL)

text:
               30.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 352/21

         Tožba, vložena 20. septembra 2013 – Euromed proti UUNT – DC Druck-Chemie (EUROSIL)
   (Zadeva T-524/13)
   2013/C 352/40
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Euromed (Mollet del Vallès, Španija) (zastopnik: E. Sugrañes Coca, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: DC Druck-Chemie GmbH (Ammerbuch-Altingen, Nemčija)

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 27. junija 2013 v zadevi R 1829/2012-1; in

               —

               naloži plačilo stroškov tožeči stranki.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „EUROSIL“ za nekatere proizvode iz razreda 1 – prijava znamke Skupnosti št. 8 540 049

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Navajana znamka ali znak: besedna znamka „EUROSIL-85“ za proizvode iz razreda 5 – registracija Skupnosti št. 6 140 099 in besedna znamka „EUROSIL-85“ za proizvode iz razreda 5 – španska registracija št. 2 785 209

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora v celoti

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe o blagovni znamki Skupnosti


title: Zadeva T-218/11 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 27. februarja 2012 – Dagher proti Svetu (Začasna odredba — Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi, sprejeti proti Slonokoščeni obal — Umik zadevnih oseb iz seznama — Predlog za sprejetje začasnih ukrepov — Ustavitev postopka)

text:
               14.4.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 109/12

         Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 27. februarja 2012 – Dagher proti Svetu
   (Zadeva T-218/11 R)
   (Začasna odredba - Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi, sprejeti proti Slonokoščeni obal - Umik zadevnih oseb iz seznama - Predlog za sprejetje začasnih ukrepov - Ustavitev postopka)
   2012/C 109/28
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Habib Roland Dagher (Abidjan, Slonokoščena obala) (zastopnika: J. Y. Dupeux in F. Dressen, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: B. Driessen in E. Dumitriu-Segnana)

      Predmet

   Prvič, predlog da se Svetu in Italijanski republiki odredi, naj tožeči stranki izdata vizum, drugič, predlog za odlog izvršitve Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 85/2011 z dne 31. januarja 2011 o izvajanju Uredbe (ES) št. 560/2005 o uvedbi določenih posebnih omejevalnih ukrepov zoper nekatere osebe in subjekte glede na razmere v Slonokoščeni obali (UL L 28, str. 32) in Sklepa Sveta 2011/71/SZVP z dne 31. januarja 2011 o spremembi Sklepa 2010/656/SZVP o podaljšanju omejevalnih ukrepov proti Slonokoščeni obali (UL L 28, str. 60) in, tretjič, predlog za povračilo škode, ki jo je tožeča stranka domnevno utrpela.

      Izrek

               1.

               Postopek glede predloga za izdajo začasne odredbe se ustavi.

               2.

               Svetu Evropske unije se naloži plačilo stroškov.