title: Zadeva C-265/08: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 20. aprila 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Italija) – Federutility, Assogas, Libarna Gas spa, Collino Commercio spa, Sadori gas spa, Egea Commerciale, E.On Vendita srl, Sorgenia spa proti Autorità per l’energia elettrica e il gas (Direktiva 2003/55/ES — Notranji trg zemeljskega plina — Poseg države v dobavno ceno zemeljskega plina po 1. juliju 2007 — Obveznosti javnih storitev podjetij, ki delujejo v plinskem sektorju)

text:
               19.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/6

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 20. aprila 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Italija) – Federutility, Assogas, Libarna Gas spa, Collino Commercio spa, Sadori gas spa, Egea Commerciale, E.On Vendita srl, Sorgenia spa proti Autorità per l’energia elettrica e il gas
      (Zadeva C-265/08) (1)

      (Direktiva 2003/55/ES - Notranji trg zemeljskega plina - Poseg države v dobavno ceno zemeljskega plina po 1. juliju 2007 - Obveznosti javnih storitev podjetij, ki delujejo v plinskem sektorju)
      (2010/C 161/07)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: Federutility, Assogas, Libarna Gas spa, Collino Commercio spa, Sadori gas spa, Egea Commerciale, E.On Vendita srl, Sorgenia spa

         Tožena stranka: Autorità per l'energia elettrica e il gas

         Predmet

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Razlaga členov 3(2) in 23 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2003/55/ES z dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 98/30/ES (UL L 176, str. 57) – Nacionalna zakonodaja, ki predvideva določitev dobavne cene zemeljskega plina za domače odjemalce

         Izrek

      Člena 3(2) in 23(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2003/55/ES z dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 98/30/ES ne nasprotujeta nacionalni ureditvi, kakršna je obravnavana v postopkih v glavni stvari, na podlagi katere je po 1. juliju 2007 dovoljeno določiti dobavne cene zemeljskega plina z opredelitvijo „referenčnih cen“, kakršne so obravnavane v postopkih v glavni stvari, če:

                  —

                  ta poseg sledi splošnemu gospodarskemu interesu, ki vključuje, da je dobavna cena zemeljskega plina, dobavljenega končnemu potrošniku, ohranjena na primerni ravni glede na uskladitev, ki jo morajo ob upoštevanju stanja v sektorju zemeljskega plina opraviti države članice, in sicer med ciljem liberalizacije in ciljem nujne zaščite končnega potrošnika, ki jima sledi Direktiva 2003/55;

                  —

                  ta poseg po 1. juliju 2007 posega v svobodno določanje dobavnih cen zemeljskega plina le, če je to nujno zaradi uresničitve takega cilja splošnega gospodarskega interesa, in je zato nujno časovno omejen, in

                  —

                  je ta poseg jasno določen, pregleden, nediskriminatoren in preverljiv in plinskim družbam Unije zagotavlja enak dostop do potrošnikov.

         (1)  UL C 236, 13.9.2008.


title: Zadeva C-342/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal do Trabalho de Viseu (Portugalska) 18. julija 2012 – Worten – Equipamentos para o Lar, SA proti ACT – Autoridade para as Condições de Trabalho

text:
               29.9.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 295/21

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal do Trabalho de Viseu (Portugalska) 18. julija 2012 – Worten – Equipamentos para o Lar, SA proti ACT – Autoridade para as Condições de Trabalho
   (Zadeva C-342/12)
   2012/C 295/37
   Jezik postopka: portugalščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal do Trabalho de Viseu

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Worten – Equipamentos para o Lar, SA

      Tožena stranka: ACT – Autoridade para as Condições de Trabalho

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 2 Direktive 95/46/ES (1) razlagati tako, da pojem osebni podatek zajema beleženje delovnega časa, z drugimi besedami, da se za vsakega delavca navede, kdaj začne in konča delavnik ter odmor ali čas, ki v delavnik nista vključena?

               2.

               Ali mora v primeru pritrdilnega odgovora na prvo vprašanje Portugalska v skladu s členom 17(1) Direktive 95/47/ES določiti ustrezne tehnične in organizacijske ukrepe za zavarovanje osebnih podatkov pred slučajnim ali nezakonitim uničenjem ali slučajno izgubo, predelavo, nepooblaščenim posredovanjem ali dostopom, predvsem kadar obdelava vključuje prenos podatkov po omrežju??

               3.

               Ali je treba v primeru pritrdilnega odgovora na prejšnje vprašanje – če država članica ne sprejme nobenega ukrepa v skladu s členom 17(1) Direktive 95/46/ES in če delodajalec, ki je odgovoren za obdelavo teh podatkov, sprejme sistem omejenega dostopa do takih podatkov, ki nacionalnemu organu, pristojnemu za nadzor nad pogoji dela, ne omogoča samodejnega dostopa – načelo primarnosti prava Evropske unije razlagati tako, da država članica navedenega delodajalca za tako ravnanje ne more sankcionirati?

      (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 15, str. 355).


title: Zadeva F-82/14: Tožba, vložena 15. avgusta 2014 – ZZ proti Evropski komisiji

text:
               3.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 388/32

         Tožba, vložena 15. avgusta 2014 – ZZ proti Evropski komisiji
   (Zadeva F-82/14)
   2014/C 388/42
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: M. Cornacchia, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe o izključitvi tožeče stranke z natečaja EPSO/AST/126/2012, ker ta izbirne komisije ni obvestila o sorodstvenem razmerju z enim od članov komisije.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba z dne 15. maja 2014, s katero je komisija javnega natečaja EPSO/AST/126/12, na podlagi dopisa EPSO in v odgovor na zahtevek za pregled, ki ga je 31. januarja 2014 vložila tožeča stranka, potrdila izključitev tožeče stranke z natečaja EPSO/AST/126/2012, naj se razglasi za nično;

               —

               Evropski komisiji naj se naloži povrnitev nepremoženjske škode, ki jo je tožeča stranka utrpela zaradi odločbe iz točke (A), in katere višina je ex aequo et bono določena na 3  000 EUR;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-14/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad Sofia-grad (Bolgarija) 10. januarja 2013 – Gena Ivanova Čolakova proti Osmo rajonno upravlenie pri Stolična direkcija na vatrešnite raboti

text:
               16.3.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 79/9

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad Sofia-grad (Bolgarija) 10. januarja 2013 – Gena Ivanova Čolakova proti Osmo rajonno upravlenie pri Stolična direkcija na vatrešnite raboti
   (Zadeva C-14/13)
   2013/C 79/16
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Administrativen sad Sofia-grad

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Gena Ivanova Čolakova

      Tožena stranka: Osmo rajonno upravlenie pri Stolična direkcija na vatrešnite raboti

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 21(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije v povezavi s členoma 67 in 72 iste pogodbe ob upoštevanju omejitev prostega gibanja državljanov Unije na ozemlju držav članic, ki so po pravu Evropske unije dopustne, razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni določbi države članice, kot je člen 63(1)(5) Zakon za ministerstvoto na vatrešnite raboti (zakon o ministrstvu za notranje zadeve) iz postopka v glavni stvari, v skladu s katerim smejo policijski organi pridržati državljana države članice do 24 ur zaradi ugotovitve istovetnosti na podlagi kontrole, ki ne ustreza nobenemu od v tej državi članici zakonsko določenih primerov, ko policijski organ izvede kontrolo zaradi ugotovitve istovetnosti, in tudi ni izrecno povezana z ugotavljanjem ali preprečevanjem kaznivega dejanja ali prekrška, varstvom javnega reda ali notranjo varnostjo?

               2.

               Ali iz člena 52(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, razlaganega v povezavi z omejitvijo pravic iz člena 6 in 45(1) navedene listine in v skladu z načelom prava Unije o varstvu zoper samovoljen in nesorazmeren poseg v osebno svobodo delovanja fizičnih oseb, sledi, da je nacionalno določbo, kot je člen 63(1)(5) zakona o ministrstvu za notranje zadeve iz postopka v glavni stvari, ki se nanaša na policijsko pridržanje za največ 24 ur, mogoče uporabiti, kadar istovetnosti državljana države članice ni mogoče ugotoviti v skladu s podrobnimi pravili iz zakona, ki pridržanje dopušča pod temi pogoji:

                           A.

                           sprejetje ukrepa spada v diskrecijsko pravico policijskih organov, kadar istovetnosti ni mogoče ugotoviti z osebnim dokumentom, prek druge osebe z ugotovljeno istovetnostjo ali na drug zanesljiv način;

                           B.

                           določba ne določa presoje nujnosti ugotovitve istovetnosti, zlasti ne presoje vprašanja, ali je glede na ravnanje osebe ali posebne okoliščine izvrševanje zakonsko predvidenih pooblastil policijskih organov postalo nujno potrebno;

                           C.

                           ugotovitev istovetnosti se ne navezuje izrecno na primere, v katerih zakon dopušča sprejetje ukrepov za identifikacijo osebe, ugotovitev pa je mogoča tudi s preprostim vpogledom v informacijski sistem ali na drug zanesljiv način kot z ukrepi za identificiranje;

                           D.

                           sodni nadzor nad pravilno uporabo določbe je omejen na pogoje, ki jih določa, ker izvajanje pooblastila spada pod diskrecijsko pravico?


title: Zadeva T-142/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 11. julija 2013 – Aventis Pharmaceuticals proti UUNT – Fasel (CULTRA) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti CULTRA — Prejšnja nacionalna besedna znamka SCULPTRA — Relativno razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               31.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 252/29

         Sodba Splošnega sodišča z dne 11. julija 2013 – Aventis Pharmaceuticals proti UUNT – Fasel (CULTRA)
   (Zadeva T-142/12) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti CULTRA - Prejšnja nacionalna besedna znamka SCULPTRA - Relativno razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2013/C 252/47
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Aventis Pharmaceuticals, Inc. (Bridgewater, Združene države) (zastopnik: R. Gilbey, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: F. Mattina, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Fasel Srl (Bologna, Italija)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 26. januarja 2012 (zadeva R 2478/2010-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Aventis Pharmaceuticals, Inc. in Fasel Srl.

      Izrek

               1.

               Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 26. januarja 2012 (zadeva R 2478/2010-1) se razveljavi.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               UUNT nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila družba Aventis Pharmaceuticals, Inc. v postopku pred Splošnim sodiščem in pred odborom za pritožbe.

      (1)  UL C 165, 9.6.2012.


title: Zadeva C-337/05: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 8. aprila 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki (Neizpolnitev obveznosti države – Javna naročila blaga – Direktivi 77/62/EGS in 93/36/EGS – Dodelitev javnih naročil brez predhodne objave – Neobstoj javnega razpisa – Helikopterji znamk Agusta in Agusta Bell)

text:
               24.5.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 128/2

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 8. aprila 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki
   (Zadeva C-337/05) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Javna naročila blaga - Direktivi 77/62/EGS in 93/36/EGS - Dodelitev javnih naročil brez predhodne objave - Neobstoj javnega razpisa - Helikopterji znamk Agusta in Agusta Bell)
   (2008/C 128/03)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: D. Recchia in X. Lewis, zastopnika)

      Tožena stranka: Italijanska republika (zastopnika: I. M. Braguglia, zastopnik, G. Fiengo, odvetnik)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države – Direktiva Sveta 93/36/EGS z dne 14. junija 1993 o usklajevanju postopkov oddaje javnih naročil blaga (UL L 199, str. 1) in Direktiva 77/62/EGS z dne 21. decembra 1976 – Neuspešno dokazovanje obstoja razlogov, ki naročniku dopuščajo uporabo postopka s pogajanji brez predhodne objave razpisa – Helikopterji znamk Agusta in Agusta Bell, nabavljeni za potrebe uprave za gozdove, obalne straže, karabinjerov, itd.
   Izrek

               1)

               Italijanska republika, s tem da izvaja dolgoletno prakso neposrednega oddajanja naročil družbi Agusta za nakup helikopterjev znamk Agusta in Agusta Bell za potrebe več vojaških in civilnih korpusov italijanske države brez kakršnega koli razpisnega postopka in zlasti s kršenjem postopkov, ki so določeni z Direktivo Sveta 93/36/EGS z dne 14. junija 1993 o usklajevanju postopkov oddaje javnih naročil blaga, kot je bila spremenjena z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 97/52/E z dne 13. oktobra 1997, in prej z Direktivo Sveta 77/62/EGS z dne 21. decembra 1976 o usklajevanju postopkov oddaje javnih naročil blaga, kot je bila spremenjena in dopolnjena z direktivama Sveta 80/767/EGS z dne 22. julija 1980 in 88/295/EGS z dne 22. marca 1988, ni izpolnila obveznosti iz teh direktiv.

               2)

               Italijanski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 281, 12.11.2005.


title: Zadeva C-238/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo tribunal administratif (Luksemburg) 22. maja 2015 – Maria do Céu Bragança Linares Verruga, Jacinto Manuel Sousa Verruga, André Angelo Linares Verruga proti Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche

text:
               3.8.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 254/9

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo tribunal administratif (Luksemburg) 22. maja 2015 – Maria do Céu Bragança Linares Verruga, Jacinto Manuel Sousa Verruga, André Angelo Linares Verruga proti Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche
   (Zadeva C-238/15)
   (2015/C 254/12)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal administratif

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Maria do Céu Bragança Linares Verruga, Jacinto Manuel Sousa Verruga, André Angelo Linares Verruga

      Tožena stranka: Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je pogoj, ki ga brez upoštevanja kakršnega koli drugega merila povezanosti za študente, ki ne prebivajo v Velikem vojvodstvu Luksemburg, določa člen 2a zakona z dne 22. junija 2000 o državni finančni pomoči za visokošolski študij, [kot] je bil dodan z zakonom z dne 19. julija 2013, in sicer da gre za otroke delavcev, ki so bili ob vložitvi prošnje za finančno pomoč v Luksemburgu zaposleni ali pa so tam opravljali svojo dejavnost neprekinjeno vsaj pet let, upravičen zaradi namenov izobraževalne in proračunske politike, na katere se sklicuje država Luksemburg, in primeren, pa tudi sorazmeren glede na načrtovani cilj, in sicer spodbuditev povečanja deleža oseb z visokošolsko izobrazbo, pri čemer se poskuša zagotoviti, da se bodo te osebe, potem ko bodo izkoristile možnost zadevnega sistema pomoči za financiranje svojega študija, ki ga po potrebi opravijo v tujini, vrnile v Luksemburg in da bodo znanja, ki so jih tako pridobile, uporabile za razvoj gospodarstva te države članice?


title: Zadeva C-78/09 P: Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 24. septembra 2009 – Compagnie des bateaux mouches SA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Jean-Noël Castanet (Pritožba — Znamka Skupnosti — Besedna znamka BATEAUX MOUCHES — Zavrnitev registracije — Neobstoj razlikovalnega učinka)

text:
               30.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/18

         Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 24. septembra 2009 – Compagnie des bateaux mouches SA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Jean-Noël Castanet
   (Zadeva C-78/09 P) (1)

   (Pritožba - Znamka Skupnosti - Besedna znamka BATEAUX MOUCHES - Zavrnitev registracije - Neobstoj razlikovalnega učinka)
   2010/C 24/29
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožnica: Compagnie des bateaux mouches SA (zastopnik: G. Barbaut, odvetnik)

      Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, zastopnik), Jean-Noël Castanet (zastopnik: J.-P. Sulzer, odvetnik)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (sedmi senat) z dne 10. decembra 2008 v zadevi Bateaux mouches proti UUNT (T-365/06), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo tožbo pritožnice zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 7. septembra 2006 glede postopka za ugotovitev ničnosti besedne znamke Skupnosti „BATEAUX MOUCHES“ – Kršitev člena 7(1)(b) in (3) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL L 11, str. 1) – Napačna razlaga meril sodne prakse Sodišča – Neobstoj razlikovalnega učinka

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Compagnie des bateaux mouches SA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 102, 1.5.2009.


title: Zadeva T-440/14: Sklep Splošnega sodišča z dne 14. janurja 2016 – Premo/UUNT – Prema Semiconductor (PREMO)

text:
               14.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 98/60

         Sklep Splošnega sodišča z dne 14. janurja 2016 – Premo/UUNT – Prema Semiconductor (PREMO)
   (Zadeva T-440/14) (1)

   (2016/C 098/77)
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik četrtega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 315, 15.9.2014.


title: Zadeva C-641/11: Tožba, vložena 14. decembra 2011 – Evropska komisija proti Italijanski republiki

text:
               25.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 58/5

         Tožba, vložena 14. decembra 2011 – Evropska komisija proti Italijanski republiki
   (Zadeva C-641/11)
   2012/C 58/06
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: G. Rozet in L. Pignataro, zastopnika)

      Tožena stranka: Italijanska republika

      Predloga tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Italijanska republika s tem, da je ohranila prednostno merilo za izbor kandidatov, ki temelji na stalnemu bivanju v provinci Bolzano najmanj dve leti, kot je določen v členu 12 DPR 752/1976, ni izpolnila obveznosti iz člena 45 PDEU in člena 3(1) Uredbe št 492/2011 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2011 o prostem gibanju delavcev v Uniji;

               —

               Italijanski republiki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija s tožbo nasprotuje uvedbi prednostnega merila za izbor kandidatov, ki temelji na stalnemu bivanju najmanj dve leti v provinci Bolzano (Trentino Alto Adige), ki naj bi bilo v nasprotju z obveznostmi, ki jih nalagata člen 45 PDEU in člen 3(1) Uredbe (EU) št. 492/2011. Komisija namreč opozarja, da v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča člen 45 PDEU na področju enakega obravnavanja prepoveduje ne le očitno diskriminacijo na podlagi državljanstva, temveč tudi vse prikrite oblike diskriminacije, ki ob uporabi drugih meril razlikovanja dejansko privedejo do enake posledice (glej zlasti sodbo Sodišča z dne 26. maja 1996 v zadevi O’Flynn, C-237/94, Recueil 1996, str. 2617, točka 17). To se nanaša zlasti na ukrep, ki razlikuje na podlagi stalnega prebivališča.
   Italijanski organi so v odgovor na obrazloženo mnenje z dne 6. avgusta 2010 priznali, da „[bi lahko] pogoj stalnega prebivališča iz člena 12 DPR 752/1976 […] vseboval elemente posredne diskriminacije in zato nasprotoval členu 45 PDEU“ in da „[je treba] za rešitev tega problema […] vsekakor spremeniti besedilo člena“. Vendar Komisija do danes ni dobila nobene informacije glede zadevne spremembe in zato meni, da pogoj stalnega prebivališča, določen v členu 12 DPR 752/1976, še velja.

      (1)  UL L 141, str. 1.


title: Sodba Sodišča z dne 24. septembra 2014 v zadevi E-5/14 – Nadzorni organ Efte proti Islandiji (Država EGP ni izpolnila svojih obveznosti – Direktiva 2008/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 o odpadkih in razveljavitvi nekaterih direktiv)

text:
               23.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/8

         SODBA SODIŠČA
   z dne 24. septembra 2014
   v zadevi E-5/14
   Nadzorni organ Efte proti Islandiji
   (Država EGP ni izpolnila svojih obveznosti – Direktiva 2008/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 o odpadkih in razveljavitvi nekaterih direktiv)
   (2015/C 131/08)
   V zadevi E-5/14, Nadzorni organ Efte proti Islandiji – katere predmet je ZAHTEVEK za ugotovitev, da Islandija, ker v predpisanem roku ni sprejela ali uradno obvestila Nadzornega organa Efte o sprejetju potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz točke 32ff poglavja V Priloge XX k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (v nadaljnjem besedilu: Sporazum EGP), in sicer Direktive 2008/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 o odpadkih in razveljavitvi nekaterih direktiv, kakor je bil navedenemu sporazumu prilagojen s Protokolom št. 1 k Sporazumu EGP, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 40 Direktive in člena 7 Sporazuma EGP – je Sodišče Efte v sestavi: predsednik Carl Baudenbacher, sodnik Per Christiansen in sodnik poročevalec Páll Hreinsson, 24. septembra 2014 izdalo sodbo,
   katere izrek se glasi:

               1.

               Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz točke 32ff poglavja V Priloge XX k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2008/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 o odpadkih in razveljavitvi nekaterih direktiv), kakor je bil navedenemu sporazumu prilagojen s Protokolom št. 1 k Sporazumu EGP, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 40 navedenega akta in člena 7 Sporazuma EGP.

               2.

               Islandiji se naloži plačilo stroškov postopka.


title: Zadeva T-211/08: Tožba, vložena 4. junija 2008 – Putters International NV proti Komisiji

text:
               2.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 197/31

         Tožba, vložena 4. junija 2008 – Putters International NV proti Komisiji
   (Zadeva T-211/08)
   (2008/C 197/54)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Putters International NV (Vilvoorde, Belgija) (zastopnik: K. Platteau, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Člen 1 Odločbe naj se razglasi za ničnega v delu, v katerem določa, da je tožeča stranka kršila člen 81(1) ES, ker je z drugimi podjetji neposredno in posredno določila cene za mednarodne selitvene storitve v Belgiji, ker si je skupaj s temi drugimi podjetji razdelila del tega trga in ker je manipulirala s postopki javnih naročil;

               —

               člen 2 Odločbe naj se razglasi za ničnega, ker tožeči stranki nalaga globo v znesku 395 000;

               —

               če Sodišče prve stopnje meni, da je tožeči stranki treba naložiti globo na podlagi njegove neomejene pristojnosti, ki izhaja iz členov 229 ES in 31 Uredbe št. 1/2003, naj se določi bistveno nižja globa kot jo je določila Komisija;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2008) 926 konč. z dne 11. marca 2008 o postopku uporabe člena 81 ES (zadeva COMP/38.543 – mednarodne selitvene storitve).
   Prvič, tožeča stranka trdi, da je Komisija storila očitno napako pri presoji, ker je ugotovila, da je tožeča stranka sodelovala v kompleksnem in trdnem kartelu, katerega namen je bil neposredno in posredno določiti cene mednarodnih selitvenih storitev v Belgiji, medsebojno si razdeliti del tega trga in manipulirati s postopki javnih naročil, medtem ko je tožeča stranka zgolj sodelovala pri praksah, ki se nanašajo na provizije in navidezne predračune, pa še to zelo redko.
   Drugič, tožeča stranka se sklicuje na kršitev načel sorazmernosti in enakega obravnavanja, ker naj bi Komisija znesek osnove globe izračunala tako, da je upoštevala skupni promet mednarodnih selitvenih storitev, ne glede na število in naravo kršitev tožeče stranke ali vpliv teh kršitev na zadevni trg.
   Tretjič, tožeča stranka se sklicuje na kršitev načel sorazmernosti in enakega obravnavanja, ker naj bi Komisija globo izračunala ne da bi upoštevala vlogo strank v kartelu ali naravo praks, pri katerih so sodelovale, in ne da bi razlikovala med strankami, temveč je za vse uporabila enako stopnjo glede teže kršitve in dodatnega zneska, ki naj bi deloval odvračalno.
   Četrtič, tožeča stranka se sklicuje na kršitev načel sorazmernosti in enakega obravnavanja, ker naj bi ji Komisija naložila najvišjo možno globo, ki jo je mogoče naložiti udeležencu, ki ima tako omejeno vlogo kot tožeča stranka.
   Petič in nazadnje, tožeča stranka se sklicuje na kršitev načel varstva upravičenih pričakovanj in enakega obravnavanja ter navaja, da je Komisija storila napako pri presoji, ker ni ugotovila nobenih olajševalnih okoliščin v zadevi tožeče stranke.


title: Zadeva F-18/14: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 30. aprila 2014 – Lecolier proti Komisiji

text:
               24.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 421/65

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 30. aprila 2014 – Lecolier proti Komisiji
   (Zadeva F-18/14)
   2014/C 421/100
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik prvega senata je odredil izbris zadeve.


title: Zadeva T-471/08: Tožba, vložena 23. oktobra 2008 – Toland proti Parlamentu

text:
               7.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/37

         Tožba, vložena 23. oktobra 2008 – Toland proti Parlamentu
   (Zadeva T-471/08)
   (2009/C 32/72)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Ciaran Toland (Dublin, Irska) (zastopnika: A. Burke, Solicitor, E. Regan, SC)

      Tožena stranka: Evropski parlament
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasi naj se ničnost Odločbe A(2008) 10636 poslanke in podpredsednice Evropskega parlamenta Dianna Wallis z dne 11. avgusta 2008, ki je bila naslovljena na Ciaran Toland, v delu, v katerem je tožeči stranki bil zavrnjen vpogled v notranje revizijsko poročilo št. 06/02, sprejeto 9. januarja 2008 v Službi za notranjo revizijo Evropskega parlamenta, z naslovom „Revizija dodatkov za parlamentarno asistenco“;

               —

               Evropskemu parlamentu naj se naloži, naj tožeči stranki dovoli vpogled v notranje revizijsko poročilo št. 06/02, sprejeto 9. januarja 2008 v Službi za notranjo revizijo Evropskega parlamenta, z naslovom „Revizija dodatkov za parlamentarno asistenco“;

               —

               Evropskemu parlamentu naj se naloži plačilo stroškov postopka tožeče stranke.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka je 11. junija 2008 Evropski parlament zaprosila za vpogled v letno poročilo Službe za notranjo revizijo Evropskega parlamenta iz leta 2006, ki vključuje 16 revizijskih poročil, ki so navedena v odstavku 24 Resolucije Evropskega parlamenta z dne 22. aprila 2008. Tožeči stranki je bil z dopisom z dne 23. junija 2008 omogočen delni vpogled v eno od poročil, in sicer notranje revizijsko poročilo št. 07/01, na podlagi člena 7(2) Uredbe (ES) 1049/2001 (1) pa je ponovno vložila prošnjo za popoln vpogled v 16 revizijskih poročil. Z dopisom z dne 11. avgusta 2008, ki je bil tožeči stranki vročen 20. avgusta 2008, je podpredsednica Evropskega parlamenta na prošnjo tožeče stranke odgovorila tako, da je dopustila vpogled v 13 od zahtevanih notranjih revizijskih poročil, delni vpogled v 2 drugi poročili, medtem ko je vpogled v enega od njih zavrnila.
   Na podlagi njene prošnje na podlagi člena 230 ES in povezavi z Uredbo (ES) št. 1049/2001 tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti delna Odločbe A (2008) 10636 z dne 11. avgusta 2008 v delu, v katerem je bila zavrnjena zahteva tožeče stranke za vpogled v poročilo št. 06/02 Službe za notranjo revizijo z naslovom „Revizija dodatkov za parlamentarno asistenco“.
   Tožeča stranka navaja, da bilo s sprejetjem izpodbijane odločbe bistveno kršeno pravo, da je bilo dejansko stanje nepravilno ugotovljeno, da je nesorazmerna in neustrezno obrazložena, ker:

               (a)

               v njej niso navedeni pravno utemeljeni razlogi za zavrnitev vpogleda;

               (b)

               si s kršitvijo določb zakonodaje pripisuje diskrecijsko pravico, ki je nima;

               (c)

               v njej niso navedeni legitimni razlogi za zavrnitev vpogleda na podlagi člena 4(2), tretja alinea, ali člena 4(3) Uredbe (ES) št. 1049/2001;

               (d)

               v se v njej ni presojalo, ali obstaja javni interes, ki bi lahko prevladal nad razlogi za zavrnitev;

               (e)

               podpredsednica ni ugotavljala, ali so interesi demokracije, odprtosti in preglednosti javni interesi, ki prevladajo nad razlogi za zavrnitev;

               (f)

               se v njej potrjuje, da so v notranjem revizijskem poročilu navedena priporočila za izvajanje akcijskih načrtov v okviru regulativnega in zakonodajnega postopka oziroma ker v njej ni navedeno, da so interesi demokracije, odprtosti in preglednosti v regulativnih in zakonodajnih postopkih predmet sodelovanja državljanov, ki pomenijo javni interes za razkritje.

      (1)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL 2001 L 145, str. 43).


title: Zadeva C-335/12: Tožba, vložena 13. julija 2012 – Evropska komisija proti Portugalski republiki

text:
               6.10.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 303/14

         Tožba, vložena 13. julija 2012 – Evropska komisija proti Portugalski republiki
   (Zadeva C-335/12)
   2012/C 303/27
   Jezik postopka: portugalščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnik: A. Caeiros)

      Tožena stranka: Portugalska republika

      Predlog tožeče stranke

   Komisija Sodišču predlaga:

               —

               naj ugotovi, da Portugalska republika s tem, da portugalski organi niso dali na razpolago zneska 785 078,50 EUR iz naslova dajatev na neizvožene presežne zaloge sladkorja po pristopu Portugalske k Evropski skupnosti, ni izpolnila obveznosti iz člena 10 ES, člena 254 Akta o pristopu (1), člena 7 Sklepa 85/257/EGS, Euratom (2), členov 4, 7 in 8 Uredbe (EGS) št. 579/86 (3), člena 2 Uredbe (EGS) št. 1697/79 (4) in členov 2, 11 in 17 Uredbe (EGS, Euratom) št. 1552/89 (5);

               —

               naj Portugalski republiki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   V skladu z informacijami, ki so jih dali portugalski organi, podjetje William Hinton & Sons ni predložilo dokazov, da so bile njegove presežne zaloge sladkorja izvožene. Ti organi so 3. decembra 1990 navedeno podjetje obvestili, da mora plačati dodatni znesek 785 078,50 EUR. Podjetje je to odločbo izpodbijalo pred Supremo Tribunal Administrativo (vrhovno upravno sodišče, v nadaljevanju: STA), ki je Sodišču predložilo več vprašanj za predhodno odločanje. To je 11. oktobra 2001 izdalo sklep v zadevi William Hinton & Sons, C-30/00 (6), v katerem je navedlo, da so bila ta vprašanja „postavljena v okviru spora med družbo William Hinton & Sons Lda in Fazenda Pública (ministrstvo za finance) glede izterjave prelevmanov na presežne zaloge sladkorja, ki jih ima družba William Hinton“. STA je 8. maja 2002 odločbo o izterjavi dodatnega zneska odpravilo, ker se je ta znesek sporočil, ko je bil že zastaran.
   Na podlagi kasnejše sodne prakse Sodišča, in sicer sodb z dne 7. decembra 2004 v zadevi Koninklijke Coöperatie Cosun proti Komisiji, T-240/02, in z dne 26. oktobra 2006 v zadevi Koninklijke Coöperatie Cosun proti Komisiji, C-68/05 P, je mogoče sklepati, da zgoraj navedenega zneska 785 078,50 EUR ni več mogoče opredeliti za „prelevman“, kot je bil opredeljen v sklepu Sodišča v zadevi C-30/00, ampak ga je mogoče še naprej šteti za „lastno sredstvo“ Skupnosti.
   Čeprav se ta sodna praksa nanaša na izterjavo zneska na podlagi člena 3(1) Uredbe št. 2670/81 (7), ker določena količina sladkorja C ni bila izvožena zunaj Skupnosti, pa je namreč obdavčljivi dogodek za pobiranje tega zneska v bistvu enak obdavčljivemu dogodku za pobiranje zneska iz člena 7(1)(a) Uredbe št. 579/86, ki je upošteven v obravnavani zadevi in ki določa, da se za količine sladkorja, ki presegajo zalogo za prenos in ki niso bile izvožene zunaj Skupnosti, naloži plačilo dajatve, ker se te količine v skladu s členom 5(2) zadnjenavedene uredbe štejejo za prodane na notranjem trgu Skupnosti.
   V skladu s členom 2 Sklepa 85/257 lastna sredstva sestavljajo prihodki od prelevmanov in drugih dajatev, določenih v okviru skupne ureditve trgov (v nadaljevanju: SUT) za sladkor.
   Iz člena 254 Akta o pristopu je razvidno, da zgoraj navedeni znesek spada v okvir SUT za sladkor. Ta člen določa, da mora Portugalska republika na lastne stroške odpraviti vse zaloge proizvodov, ki presegajo količino, ki jo je mogoče šteti za običajno količino za prenos zalog, in da se „(o)bičajni prenos zalog (…) za vsak proizvod določi na podlagi meril in ciljev, ki so lastni vsaki skupni ureditvi trga“; tako je treba v primeru sladkorja „običajni prenos zalog“ določiti na podlagi meril in ciljev, ki so lastni SUT za sladkor. Ureditev Skupnosti glede odprave zalog sladkorja spada torej v okvir SUT za sladkor.
   Uredba št. 3771/85 (8) je na podlagi člena 258(3) Akta o pristopu določila „splošna pravila za izvajanje člena 254 Akta o pristopu“, opredelila pojem „proizvodi v prostem prometu na portugalskem ozemlju“, določila, da „bodo podrobna pravila za (njeno) izvajanje“ sprejeta „po postopku (…) iz ustreznih členov iz drugih uredb o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov“, in predvidela, da „podrobna pravila za izvajanje (…) vključujejo zlasti: (…) postopke za prodajo presežnih proizvodov“ in da navedena podrobna pravila za izvajanje „lahko določajo: (…) naložitev dajatve, če zadevna stranka ne bi upoštevala postopkov za prodajo presežnih proizvodov“.
   Komisija je Uredbo št. 579/86, ki je določila pravila o zalogah proizvodov v sektorju sladkorja, ki so 1. marca 1986 obstajale na Portugalskem, sprejela na podlagi Uredbe št. 3771/85 in Uredbe št. 1785/81 o vzpostavitvi SUT za sladkor. Dejstvo, da je Uredba o vzpostavitvi SUT za sladkor ena od pravnih podlag Uredbe št. 579/86, dokazuje, da so pravila, ki jih ta določa, in zato zgoraj navedeni znesek vključeni v okvir SUT za sladkor.
   Zgoraj navedeni znesek 785 078,50 EUR je mogoče opredeliti kot „lastno sredstvo“ Skupnosti v smislu člena 2, prvi odstavek, točka (a), Sklepa 85/257, ker je prihodek iz „drugih dajatev, določenih v okviru skupne ureditve trgov za sladkor“, ki izhaja iz posebne ureditve, določene za Portugalsko republiko ob njenem pristopu; pri čemer bi morali portugalski organi ta znesek na podlagi člena 7(1)(a) Uredbe št. 579/86 izterjati.
   V členu 1 Uredbe št. 3771/85 je navedeno, da „določa splošna pravila za izvajanje člena 254 Akta o pristopu“, v njenem členu 3(1)(b), druga alinea, pa je opredeljeno, da se štejejo za „proizvode v prostem prometu na portugalskem ozemlju: proizvodi, uvoženi na Portugalsko, v zvezi s katerimi so bile opravljene uvozne formalnosti in na Portugalskem plačane vse predpisane carine ali dajatve z enakim učinkom, ne da bi bile te carine ali dajatve v celoti ali delno povrnjene“. Člen 3(1)(b), druga alinea, Uredbe št. 3771/85 se nanaša na vse „proizvode, uvožene na Portugalsko“, vključno torej s proizvodi iz drugih držav članic.
   Sladkor iz Danske bi se lahko in bi se torej moral upoštevati pri izračunu zalog sladkorja v prostem prometu na portugalskem ozemlju 1. marca 1986. Portugalski organi menijo, da tudi če je treba Dansko v okoliščinah obravnavanega primera šteti za tretjo državo, se količina sladkorja (796 821 kg), uvoženega na podlagi „Bilhete de Importação Nr. 246“, ne bi smela upoštevati pri izračunu teh zalog, ker po njenem mnenju zadevni sladkor 1. marca 1986 ni bil v prostem prometu.
   Komisija se s tem ne strinja, ker je Tribunal Tributário de Segunda Instância (drugostopenjsko davčno sodišče) v sodbi z dne 26. marca 1996 presodilo, da je dokazano dejstvo, da so bili 27. februarja 1986 v zvezi s tem sladkorjem opravljeni postopki carinjenja in da je bil na ta dan sproščen v prosti promet in porabo.
   Niti Sklep 85/257 niti zaporedni sklepi, s katerimi je bil nadomeščen, niti Uredba št. 1552/89, ki določa pogoje, pod katerimi se „lastna sredstva“ dajo na razpolago Komisiji, dajanja lastnih sredstev na razpolago Komisiji ne pogojujejo s tem, da so predvidena v proračunu Skupnosti. Namen členov 371 in 372 Akta o pristopu je prilagoditi izvajanje Sklepa 85/257 specifičnemu položaju, ki izhaja iz pristopa Portugalske, pri čemer ta člena ne nasprotujeta temu, da se prihodki iz zneska, določenega v členu 7(1)(a) Uredbe št. 579/86, v obravnavanem primeru 785 078,50 EUR, opredelijo za lastna sredstva.
   Opredelitev zneska kot lastno sredstvo Skupnosti izhaja iz zakonodaje Skupnosti in zlasti iz Sklepa 85/257, pri čemer opredelitev s strani držav članic ni upoštevna.
   V skladu s sodno prakso ni nujno dokazati, da je izgubo lastnih sredstev povzročila napaka nacionalnih organov. Dovolj je ugotovitev, da v skladu s pravnomočno odločbo STA dolžnik ni dolžan plačati dajatev in da je to dejstvo neposredno povezano s poznim ukrepanjem portugalskih organov leta 1990. Sodišče je to stališče Komisije potrdilo v sodbi z dne 15. novembra 2005 v zadevi Komisija proti Danski, C-392/02.
   Sodba STA z dne 8. maja 2002 potrjuje, da je stališče Komisije pravno pravilno, in sicer da znesek dolga dolžniku ni bil sporočen pravočasno, to je v roku treh let, da zaradi tega izterjava ni bila mogoča in da zato lastnih sredstev ni bilo mogoče dati na razpolago Komisiji.

      (1)  Akt o pogojih pristopa Kraljevine Španije in Portugalske republike in prilagoditvah pogodb (UL 1985, L 302, str. 23).

      (2)  Sklep Sveta 85/257/EGS z dne 7. maja 1985 o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti (UL L 128, str. 15).

      (3)  Uredba Komisije (EGS) št. 579/86 z dne 28. februarja 1986 o podrobnih pravilih za zaloge proizvodov v sektorju sladkorja, ki so 1. marca 1986 obstajale v Španiji in na Portugalskem (UL L 57, str. 21).

      (4)  Uredba Sveta (EGS) št. 1697/79 z dne 24. julija 1979 o „naknadni“ izterjavi uvoznih ali izvoznih dajatev, ki se od dolžnika niso zahtevale za blago, deklarirano za carinski postopek z obveznostjo plačila takšnih dajatev (UL L 197, str. 1).

      (5)  Uredba Sveta (EGS, Euratom) št. 1552/89 z dne 29. maja 1989 o izvajanja Sklepa 88/376/EGS, Euratom o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti (UL L 155, str. 1).

      (6)  Recueil, str. I-7511.

      (7)  Uredba Komisije (EGS) št. 2670/81 z dne 14. septembra 1981 o podrobnih izvedbenih pravilih glede proizvodnje sladkorja, ki presega kvoto (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 5, str. 85).

      (8)  Uredba Sveta (EGS) št. 3771/85 z dne 20. decembra 1985 o zalogah kmetijskih proizvodov na Portugalskem (UL L 362, str. 21).


title: Zadeva T-317/09: Sklep Splošnega sodišča z dne 24. novembra 2010 – Concord Power Nordal proti Komisiji (Tožba za razglasitev ničnosti — Notranji trg z zemeljskim plinom — Člen 22 Direktive 2003/55/ES — Dopis Komisije, s katerim je od regulativnega organa zahtevala spremembo sklepa o odobritvi izvzetja — Akt, zoper katerega ni pravnega sredstva — Nedopustnost)

text:
               29.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/39

         Sklep Splošnega sodišča z dne 24. novembra 2010 – Concord Power Nordal proti Komisiji
   (Zadeva T-317/09) (1)

   (Tožba za razglasitev ničnosti - Notranji trg z zemeljskim plinom - Člen 22 Direktive 2003/55/ES - Dopis Komisije, s katerim je od regulativnega organa zahtevala spremembo sklepa o odobritvi izvzetja - Akt, zoper katerega ni pravnega sredstva - Nedopustnost)
   2011/C 30/71
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Concord Power Nordal GmbH (Hamburg, Nemčija) (zastopniki: C. von Hammerstein, C.-S. Schweer in C. Wünschmann, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: G. Wilms, O. Beynet in B. Schima, zastopniki)
   Intervenient v podporo toženi stranki: OPAL NEL Transport GmbH (Kassel, Nemčija) (zastopnika: U. Quack in O. Fleischmann, odvetnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti sklepa, ki je domnevno vsebovan v dopisu Komisije z dne 12. junija 2009, ki ga je naslovila na Bundezsnetzagentur (nemški regulativni organ) na podlagi člena 22(4) Direktive 2003/55/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 98/30/ES (UL L 176, str. 57).

      Izrek

               1.

               O predlogih Concord Power Nordal GmbH za zaupno obravnavo ni treba odločati.

               2.

               Tožba se zavrže.

               3.

               Concord Power Nordal nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

               4.

               OPAL NEL Transport GmbH nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 267, 7.11.2009.


title: Zadeva T-187/11 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 14. julija 2011 – Trabelsi in drugi proti Svetu (Začasna odredba — Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi proti nekaterim osebam in subjektom ob upoštevanju razmer v Tuniziji — Zamrznitev sredstev — Predlog za odlog izvršitve in sprejetje začasnih ukrepov — Neobstoj nujnosti)

text:
               24.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/22

         Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 14. julija 2011 – Trabelsi in drugi proti Svetu
   (Zadeva T-187/11 R)
   (Začasna odredba - Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi proti nekaterim osebam in subjektom ob upoštevanju razmer v Tuniziji - Zamrznitev sredstev - Predlog za odlog izvršitve in sprejetje začasnih ukrepov - Neobstoj nujnosti)
   2011/C 282/46
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Mohamed Trabelsi (Pariz, Francija), Ines Lejri (Pariz), Moncef Trabelsi (Pariz), Selima Trabelsi (Pariz) in Tarek Trabelsi (Pariz) (zastopnika: sprva A. Metzker, nato A. Tekari, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: A. Vitro in G. Étienne, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za sprejetje začasnih ukrepov in odlog izvršitve Izvedbenega sklepa Sveta 2011/79/SZVP z dne 4. februarja 2011 o izvajanju Sklepa 2011/72/SZVP o omejevalnih ukrepih proti nekaterim osebam in subjektom ob upoštevanju razmer v Tuniziji (UL L 31, str. 40).

      Izrek

               1.

               Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

               2.

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva C-246/12 P: Pritožba, ki jo je Ellinika Nafpigeia AE vložila 18. maja 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 15. marca 2012 v zadevi T-391/08, Ellinika Nafpigeia proti Evropski komisiji

text:
               7.7.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 200/9

         Pritožba, ki jo je Ellinika Nafpigeia AE vložila 18. maja 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 15. marca 2012 v zadevi T-391/08, Ellinika Nafpigeia proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-246/12 P)
   2012/C 200/16
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Pritožnica: Ellinika Nafpigeia AE (zastopnika: I. Drosos in B. Karagiannis, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Evropska Komisija

      Predlogi

               —

               Razveljavitev sodbe Splošnega sodišča v zadevi T-391/08;

               —

               razglasitev ničnosti členov 1(2), 2, 3, 5, 6 in 8(2) ter členov 9, od 11 do 16, 18 in 19 prvotno izpodbijanega sklepa z dne 2. julija 2008 v zvezi s pomočjo C 16/04 (ex NN 29/04, CP 71/02 in CP 133/05), ki jo je Grčija dodelila družbi Ellinika Nafpigeia A.E.;

               —

               podredno, razveljavitev izpodbijane sodbe, v delu, v katerem se nanaša na ukrepe Ε12b, Ε13a, Ε13b, Ε14, Ε16 in Ε17 prvotno izpodbijanega sklepa ter razglasitev ničnosti tega sklepa v istem obsegu;

               —

               podpodredno, razveljavitev izpodbijane sodbe v delu, v katerem se nanaša na ukrep E7 prvotno izpodbijanega sklepa ter razglasitev ničnosti tega sklepa v istem obsegu;

               —

               naložitev plačila stroškov, ki jih je imela pritožnica v postopku pred Splošnim sodiščem in pred Sodiščem.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica s prvim pritožbenim razlogom trdi, da je bil v izpodbijani sodbi člen 346 PDEU napačno razlagan in uporabljen, tako da je treba slednjega – v celoti in v izreku – oziroma v delu, na katerega se nanaša pritožba, razglasiti za ničnega. Z drugim pritožbenim razlogom uveljavlja, da je bil v izpodbijani sodbi člen 348 PDEU napačno razlagan in uporabljen, tako da je treba slednjega – v celoti in v izreku – oziroma v delu, na katerega se nanaša pritožba, razglasiti za ničnega.
   S tretjim pritožbenim razlogom uveljavlja, da je bil neutemeljeno zavrnjen njen očitek glede kršitve procesnih pravic s prvotno izpodbijanim sklepom, tako da je treba slednjega zavrniti v obsegu, kot je navedeno v pritožbi.


title: Izbris zadeve T-310/99

text:
               11.9.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 228/44

         Izbris zadeve T-310/99 (1)

   (2004/C 228/102)

      (Jezik postopka: nizozemščina)

   Predsednik drugega razširjenega senata Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti je s sklepom z dne 11. maja 2004 odločil o izbrisu zadeve pod opr. št. T-310/99: Strijbos en zoon B.V., ob intervenciji Kraljevine Nizozemske, proti Komisiji Evropskih skupnosti.

      (1)  UL C 63, 4.3.2000.


title: Zadeva T-237/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. decembra 2011 – Vuitton Malletier proti UUNT – Friis Group International (Prikaz zapiralnega mehanizma) (Znamka Skupnosti — Postopek za razglasitev ničnosti — Razlikovalni učinek — Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Neobstoj razlikovalnega učinka, pridobljenega z uporabo — Člen 7(3) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               4.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/23

         Sodba Splošnega sodišča z dne 14. decembra 2011 – Vuitton Malletier proti UUNT – Friis Group International (Prikaz zapiralnega mehanizma)
   (Zadeva T-237/10) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek za razglasitev ničnosti - Razlikovalni učinek - Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Neobstoj razlikovalnega učinka, pridobljenega z uporabo - Člen 7(3) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2012/C 32/45
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Louis Vuitton Malletier (Pariz, Francija) (zastopniki: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, M. Boletto in E. Gavuzzi, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: D. Botis, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Friis Group International ApS (Kopenhagen, Danska) (zastopnik: C. Type Jardorf, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 24. februarja 2010 (zadeva R 1590/2008-1) v zvezi s postopkom za razglasitev ničnosti med družbama Friis Group International Aps in Louis Vuitton Malletier.

      Izrek

               1.

               Odločba prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 24. februarja 2010 (zadeva R 1590/2008-1) se razveljavi v delu, v katerem je bila za nično razglašena znamka Skupnosti št. 3 693 116 za „nakit, vključno s prstani, obeske za ključe, zaponke in uhane, gumbe in manšete, zapestnice, obeske na verižici ure ali zapestnici, broške, ogrlice, kravatne igle, okraske, medaljone; ure ter instrumente in naprave za merjenje časa, vključno z ročnimi urami, ohišja za ročne ure, budilke; klešče za trenje orehov iz plemenitih kovin, iz njihovih zlitin ali z njimi prevlečene, svečnike iz plemenitih kovin, iz njihovih zlitin ali z njimi prevlečene“ iz razreda 14 in proizvodi „usnje in imitacije usnja“ in „dežniki“ iz razreda 18.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Družba Louis Vuitton Malletier, Friis Group International ApS in UUNT nosijo vsak svoje stroške, priglašene v postopku pred Splošnim sodiščem.

      (1)  UL C 209, 31.7.2010.


title: Zadeva T-388/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 26. februarja 2015 – Costa Crociere/UUNT – Guerlain (SAMSARA) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti SAMSARA — Prejšnja besedna znamka Skupnosti SAMSARA — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               13.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 118/27

         Sodba Splošnega sodišča z dne 26. februarja 2015 – Costa Crociere/UUNT – Guerlain (SAMSARA)
   (Zadeva T-388/13) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti SAMSARA - Prejšnja besedna znamka Skupnosti SAMSARA - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2015/C 118/35)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Costa Crociere SpA (Genova, Italija) (zastopniki: A. Vanzetti, S. Bergia in G. Sironi, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: L. Rampini)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Guerlain SA (Levallois-Perret, Francija) (zastopnika: C. Costa in M. Baccarelli, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 13. maja 2013 (zadeva R 2049/2011-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Guerlain SA in Costa Crociere SpA.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Costa Crociere SpA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 298, 12.10.2013.


title: Zadeva T-351/07: Tožba, vložena 13. septembra 2007 – SOMM proti UUNT

text:
               24.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 283/30

         Tožba, vložena 13. septembra 2007 – SOMM proti UUNT
   (Zadeva T-351/07)
   (2007/C 283/55)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: SOMM s.r.l. (San Mauro T.se, Italija) (zastopnik: M. Ferro, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Predloga tožeče stranke

               —

               Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 28. junija 2007 v zadevi R 1653/2006-1, v zvezi s prijavo znamke Skupnosti št. 4 837 746, naj se razveljavi;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: spodaj opisana tridimenzionalna znamka: „tridimenzionalna celota, ki jo tvori več cevastih kovinskih drogov, ki so med seboj oddaljeni in razporejeni, zoženi in zviti v cevno koleno, od katerih vsak predstavlja osnovni del pritrjen na tla navpično in konico, ki je nekoliko nagnjena navzgor, več cevastih kovinskih elementov, med sabo oddaljenih in vzporednih, pritrjenih na navedene drogove in nadstrešek iz zasenčene mreže, pritrjen na navedene cevaste elemente, kar vse sestavlja nadstrešek za senco“; prijava št. 4 837 746 za proizvode iz razredov 6 in 19.

      Odločba preizkuševalca: Zavrnitev prijave.

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe.

      Navajani tožbeni razlogi: Napačna opredelitev javnosti in zadevnega sektorja ter pridobitve razlikovalnega učinka zadevne znamke iz člena 7(3) Uredbe (ES) št. 40/94 o znamki Skupnosti.


title: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 12. aprila 2005 v zadevi C-61/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska (Neizpolnitev obveznosti države — Pogodba ESAE — Področje uporabe — Vojaški objekti — Varovanje zdravja — Demontaža jedrskega reaktorja — Izpust radioaktivnih odplak)

text:
               28.5.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 132/3

      SODBA SODIŠČA

   (veliki senat)
   z dne 12. aprila 2005
   v zadevi C-61/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Pogodba ESAE - Področje uporabe - Vojaški objekti - Varovanje zdravja - Demontaža jedrskega reaktorja - Izpust radioaktivnih odplak)
   (2005/C 132/06)
   Jezik postopka: angleščina
   V zadevi C-61/03, zaradi tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 141 AE, vložene dne 14. februarja 2003, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: L. Ström in X. Lewis) proti Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska (zastopniki: P. Ormond in C. Jackson, ob sodelovanju z D. Wyatt, R. Plender, S. Tromans) ob intervenciji Francoske republike (zastopniki: R. Abraham, G. de Bergues in E. Puisais), je Sodišče (veliki senat) v sestavi V. Skouris, predsednik, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas (poročevalec), R. Silva de Lapuerta in A. Borg Barthet, predsedniki senatov, N. Colneric, sodnica, S. von Bahr, J. N. Cunha Rodrigues, P. Kūris, E. Juhász, G. Arestis in M. Ilešič, sodniki, generalni pravobranilec: L. A. Geelhoed, sodni tajnik: H. von Holstein, namestnik sodnega tajnika, dne 12. aprila 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Komisiji Evropskih skupnosti se naloži plačilo stroškov.

               3.

               Francoska republika nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 101, 26.4.2003.


title: Zadeva T-181/15: Tožba, vložena 13. aprila 2015 – Sopra Steria Group/Parlament

text:
               10.8.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 262/28

         Tožba, vložena 13. aprila 2015 – Sopra Steria Group/Parlament
   (Zadeva T-181/15)
   (2015/C 262/38)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Sopra Steria Group SA (Annecy-le-Vieux, Francija) (zastopniki: A. Verlinden, R. Martens in J. Joossen, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropski parlament

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično odločbo Evropskega parlamenta neznanega datuma o začetku postopka s pogajanji brez predhodnega javnega razpisa za NPE-15.8;

               —

               razglasi za nično katerokoli odločbo, ki jo je Evropski parlament lahko sprejel glede na nadaljnji potek tega postopka s pogajanji brez predhodnega javnega razpisa NPE-15.8;

               —

               razglasi, da je (so) verjetno zaključena(e) pogodba(e), ki temelji(jo) na postopku s pogajanji brez predhodnega javnega razpisa za NPE-15.8, nična(e) in neveljavna(e);

               —

               se Evropskemu parlamentu naloži plačilo stroškov, vključno s stroški pravnega svetovanja, ki jih je imela tožeča stranka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tožbeni razlog kršitve člena 102 Finančne uredbe, člena 103 Finančne uredbe, člena 104.2 Finančne uredbe in člena 134.1 (c) izvedbenih določb in zahteva razglasitev ničnosti odločbe neznanega datuma o začetku postopka s pogajanji brez predhodnega javnega razpisa.
   Tožeča stranka trdi, da je Evropski parlament napačno in nezakonito uporabil postopek s pogajanji brez predhodnega javnega razpisa, čeprav bi bilo treba ugotoviti, da je bil ta postopek posebni postopek, katerega uporaba je mora biti pravno utemeljena (tudi dana obveznost Evropskega parlamenta, da zagotovi, da se pri vseh naročilih omogoči sodelovanje najširšemu možnemu krogu ponudnikov, glej člen 102.2 Finančne uredbe). Tožeča stranka trdi, da te utemeljitve ni podal Evropski parlament, niti niso obstajali skrajno nujni primeri, do katerih pride zaradi dogodkov, ki jih Evropski parlament ni mogel predvideti in mu zanje ni mogoče pripisati odgovornosti (kot je določeno za uporabo člena 134.1 (c) izvedbenih določb).


title: Zadeva C-434/11: Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 14. decembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunalul Alba – Romunija) – Corpul Național al Polițiștilor proti Ministerul Administrației și Internelor (MAI), Inspectoratul General al Poliției Române (IGPR), Inspectoratul de Poliție al Județului Alba (IPJ) (Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Listina Evropske unije o temeljnih pravicah — Dopustnost nacionalne zakonodaje, ki določa znižanje plač za več skupin javnih uslužbencev — Neizvajanje prava Unije — Očitna nepristojnost Sodišča)

text:
               10.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 73/13

         Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 14. decembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunalul Alba – Romunija) – Corpul Național al Polițiștilor proti Ministerul Administrației și Internelor (MAI), Inspectoratul General al Poliției Române (IGPR), Inspectoratul de Poliție al Județului Alba (IPJ)
   (Zadeva C-434/11) (1)

   (Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Listina Evropske unije o temeljnih pravicah - Dopustnost nacionalne zakonodaje, ki določa znižanje plač za več skupin javnih uslužbencev - Neizvajanje prava Unije - Očitna nepristojnost Sodišča)
   2012/C 73/22
   Jezik postopka: romunščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunalul Alba

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Corpul Național al Polițiștilor

      Tožene stranke: Ministerul Administrației și Internelor (MAI), Inspectoratul General al Poliției Române (IGPR), Inspectoratul de Poliție al Județului Alba (IPJ)

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunalul Alba – Razlaga členov 17(1), 20 in 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – Dopustnost nacionalne zakonodaje, ki določa znižanje plač za več skupin javnih uslužbencev – Kršitev lastninske pravice ter načel enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije

      Izrek

   Sodišče Evropske unije očitno ni pristojno za odgovor na vprašanje, ki ga je predložilo Tribunalul Alba (Romunija) z odločbo z dne 28. julija 2011.

      (1)  UL C 331, 12.11.2011.


title: Zadeva T-415/03: Sodba Sodišča prve stopnje z dne  19. oktobra 2005  — Cofradía de pescadores de  San Pedro  de Bermeo in drugi proti Svetu (Ribištvo — Ohranjanje morskih virov — Relativna stabilnost ribolovnih dejavnosti vsake države članice — Izmenjava ribolovnih kvot — Prenos dela ribolovne kvote za sardone, dodeljene Portugalski republiki, Francoski republiki — Razglasitev ničnosti določb, s katerimi je bil ta prenos odobren — Zmanjšanje dejanskih ribolovnih možnosti Kraljevine Španije — Nepogodbena odgovornost Skupnosti — Pravno pravilo, ki podeljuje pravice posameznikom — Resnična škoda)

text:
               24.12.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 330/20

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 19. oktobra 2005 — Cofradía de pescadores de „San Pedro“ de Bermeo in drugi proti Svetu
   (Zadeva T-415/03) (1)

   (Ribištvo - Ohranjanje morskih virov - Relativna stabilnost ribolovnih dejavnosti vsake države članice - Izmenjava ribolovnih kvot - Prenos dela ribolovne kvote za sardone, dodeljene Portugalski republiki, Francoski republiki - Razglasitev ničnosti določb, s katerimi je bil ta prenos odobren - Zmanjšanje dejanskih ribolovnih možnosti Kraljevine Španije - Nepogodbena odgovornost Skupnosti - Pravno pravilo, ki podeljuje pravice posameznikom - Resnična škoda)
   (2005/C 330/49)
   Jezik postopka: španščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Cofradía de pescadores de „San Pedro“ de Bermeo (Bermeo, Španija) in drugi, katerih imena so navedena v prilogi k sodbi (zastopniki: E. Garayar Gutiérrez, G. Martínez-Villaseñor, A. García Castillo in M. Troncoso Ferrer, avocats)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Balta in F. Florindo Gijon, zastopnika)

      Intervenienki v podporo tožene stranke: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: najprej T. van Rijn in S. Pardo Quintillán, nato T. van Rijn in F. Jimeno Fernández, zastopniki) in Francoska republika (zastopnika: G. de Bergues in A. Colomb, zastopnika)
   Predmet zadeve
   Odškodninska tožba za nadomestilo škode, ki naj bi jo utrpele tožeče stranke s tem, da je Svet odobril prenos deleža kvote sardonov, dodeljenega Portugalski republiki, Francoski republiki
   Izrek sodbe

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Tožeče stranke nosijo svoje stroške in stroške, ki jih je priglasil Svet.

               3)

               Francoska republika in Komisija nosita svoje stroške.

      (1)  UL C 47 z dne 21.2.2004.


title: Zadeva C-444/06: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 3. aprila 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji (Neizpolnitev obveznosti države – Direktiva 89/665/EGS – Javna naročila za preskrbo in javna naročila za gradnje – Revizijski postopek na področju oddaje javnih naročil)

text:
               24.5.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 128/12

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 3. aprila 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji
   (Zadeva C-444/06) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 89/665/EGS - Javna naročila za preskrbo in javna naročila za gradnje - Revizijski postopek na področju oddaje javnih naročil)
   (2008/C 128/18)
   Jezik postopka: španščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: X. Lewis, zastopnik, C. Fernandez Vicién in I. Moreno-Tapia Rivas, odvetnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Španija (zastopnik: F. Díez Moreno, zastopnik)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev člena 2(1)(a) in (b) Direktive Sveta 89/665/EGS z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje (UL L 395, str. 33) – Nacionalna zakonodaja, ki ni usklajena z Direktivo.
   Izrek

               1)

               Kraljevina Španija s tem, da za naročnika ni določila obveznega roka za vročitev odločbe o oddaji javnega naročila vsem ponudnikom in da ni določila roka, ki mora preteči med oddajo javnega naročila in sklenitvijo pogodbe, ni izpolnila obveznosti iz člena 2(1)(a) in (b) Direktive Sveta 89/665/EGS z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje, kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 92/50/EGS z dne 18. junija 1992.

               2)

               V preostalem se tožba zavrne.

               3)

               Kraljevina Španija nosi dve tretjini vseh stroškov. Komisija Evropskih skupnosti nosi preostalo tretjino.

      (1)  UL C 326, 30. 12. 2006.


title: Zadeva C-374/13 P: Pritožba, ki jo je Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL vložila 1. julija 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 25. aprila 2013 v zadevi T-284/11, Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

text:
               31.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 252/23

         Pritožba, ki jo je Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL vložila 1. julija 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 25. aprila 2013 v zadevi T-284/11, Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-374/13 P)
   2013/C 252/38
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL (zastopnik: J. Carbonell Callicó, odvetnik)

      Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG

      Predlog

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 25. aprila 2013 v zadevi T-284/11, in posledično odobri registracijo v zvezi s prijavo znamke Skupnosti št. 7.112.113 „METROINVEST“ za storitve iz razreda 36.

               —

               drugima strankama naloži plačilo stroškov postopka.

      Pritožbeni razlog in bistvene trditve

   Pritožnica navaja en pritožbeni razlog, in sicer:

               —

                     Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009

                   (1)

         Ta pritožbeni razlog pa je razdeljen na štiri dele, in sicer:

               —

               napaka Splošnega sodišča in UUNT pri oceni kar zadeva primerjavo znakov;

               —

               Splošno sodišče ni upoštevalo sodne prakse, ki se uporabi, glede celovite presoje verjetnosti zmede;

               —

               nedoslednost glede na druge odločitve UUNT, ki se nanašajo na iste elemente in povezane znamke;

               —

               miren soobstoj drugih znamk, ki vključujejo besedo METRO, za različne razrede, in tudi za razred 36.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti
   UL L 78, str. 1.


title: Zadeva C-536/13: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 13. maja 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – „Gazprom“ OAO (Predhodno odločanje — Območje svobode, varnosti in pravice — Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah — Uredba (ES) št. 44/2001 — Področje uporabe — Arbitraža — Izključitev — Priznavanje in izvrševanje tujih arbitražnih odločb — Odredba, ki jo izda arbitražno sodišče v državi članici — Odredba, katere namen je preprečitev začetka ali nadaljevanja postopka pred sodiščem druge države članice — Pooblastilo sodišč države članice za zavrnitev priznanja arbitražne odločbe — Newyorška konvencija)

text:
               20.7.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 236/8

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 13. maja 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – „Gazprom“ OAO
   (Zadeva C-536/13) (1)

   ((Predhodno odločanje - Območje svobode, varnosti in pravice - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Uredba (ES) št. 44/2001 - Področje uporabe - Arbitraža - Izključitev - Priznavanje in izvrševanje tujih arbitražnih odločb - Odredba, ki jo izda arbitražno sodišče v državi članici - Odredba, katere namen je preprečitev začetka ali nadaljevanja postopka pred sodiščem druge države članice - Pooblastilo sodišč države članice za zavrnitev priznanja arbitražne odločbe - Newyorška konvencija))
   (2015/C 236/10)
   Jezik postopka: litovščina

      Predložitveno sodišče

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Stranka v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka:„Gazprom“ OAO

      ob udeležbi: Lietuvos Respublika

      Izrek

   Uredbo Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da sodišče države članice prizna in izvrši oziroma zavrne priznanje in izvršitev arbitražne odločbe, ki stranki prepoveduje vložitev nekaterih predlogov pri sodišču te države članice, saj ta uredba ne ureja priznavanja in izvrševanja arbitražne odločbe v eni državi članici, ki jo izreče arbitražno sodišče v drugi državi članici.

      (1)  UL C 377, 21.12.2013.


title: Zadeva T-392/11: Tožba, vložena 22. julija 2011 – Iran Transfo proti Svetu

text:
               1.10.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 290/9

         Tožba, vložena 22. julija 2011 – Iran Transfo proti Svetu
   (Zadeva T-392/11)
   2011/C 290/13
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Iran Transfo (Teheran, Iran) (zastopnik: K. Kleinschmidt, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               Sklep Sveta 2011/299/SZVP z dne 23. maja 2011 o spremembah Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu naj se v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, razglasi za ničnega;

               —

               sprejme naj se ukrep procesnega vodstva na podlagi člena 64 Poslovnika Splošnega sodišča, s katerim se toženi stranki naloži predložitev vseh dokumentov, ki so povezani z izpodbijanim sklepom, če se nanašajo na tožečo stranko;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev pravic, zagotovljenih z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah
               Tožeči stranki naj bi bile kršene pravice, ki so zagotovljene z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina o temeljnih pravicah). Člen 16 Listine o temeljnih pravicah naj bi zagotavljal svobodo gospodarske pobude v Evropski uniji, člen 17 pa pravico v Evropski uniji uporabljati zakonito pridobljeno lastnino in predvsem razpolagati z njo. Člena 20 in 21 Listine o temeljnih pravicah naj bi tožeči stranki zagotavljala enako obravnavanje in prepoved diskriminacije.
               Izpodbijani sklep naj bi tožečo stranko izključeval iz udeležbe v gospodarskem prometu v Evropski uniji. Zato naj bi bil ogrožen gospodarski obstoj tožeče stranke. Tožeča stranka naj bi bila odvisna od dobav iz gospodarskega ozemlja Evropske unije.
               Javnega interesa za omejitev svobode gospodarske pobude, lastninske pravice, enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije tožeče stranke naj ne bi bilo podanega. Predvsem naj ne bi bilo dejstev, ki bi zadostno utemeljili odločitev tožene stranke in z njo povezanim posegom v temeljne pravice tožeče stranke. Tožeča stranka naj zlasti ne bi sodelovala pri dejavnostih, nevarnih z vidika širjenja jedrskega orožja, in/ali razvijanju izstrelitvenih sistemov jedrskega orožja.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: očitno napačna presoja dejstev, na katerih temelji odločitev
               Obstajala naj bi očitno napačna presoja dejstev, na katerih temelji odločitev tožene stranke. Tožena stranka naj ne bi bila udeležena pri dejavnostih, nevarnih z vidika širjenja jedrskega orožja, in/ali razvijanju izstrelitvenih sistemov jedrskega orožja.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti
               Tožena stranka naj pri odločitvi ne bi spoštovala načela sorazmernosti. Tožeča stranka sicer ne more izključiti, da je dobavitelj električne energije, ki ga oskrbuje, brez vednosti tožeče stranke v nasprotju s pogodbo prodal transformatorje iranski agenciji za atomsko energijo. Iranska agencija za atomsko energijo pa naj bi lahko tudi sama na svetovnem trgu oziroma trgu Evropske unije brez težav priskrbela ustrezne transformatorje. Srednjenapetostne transformatorje, ki so predmet spora, proizvajajo vsi znani proizvajalci generatorjev in se jih prodaja po celem svetu, vključno z Iranom. Poleg tega naj bi po celem svetu potekalo obsežno trgovanje z rabljenimi transformatorji, ki naj bi glede zmogljivosti ustrezali značilnostim transformatorjev, ki jih proizvaja tožeča stranka.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: kršitev pravice do obrambe
               Obstajala naj bi kršitev pravice do obrambe. Obrazložitev iz točke 16 priloge I k izpodbijanemu sklepu naj za tožečo stranko ne bi bila razumljiva, prav tako pa naj ji tožena stranka ne bi posebej sporočila razumljive obrazložitve, tako da naj bi ji bili kršeni njeni pravica do obrambe in pravica do učinkovitega pravnega sredstva.


title: Zadeva C-218/06: Tožba, vložena  12. maja 2006  — Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg

text:
               15.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 165/19

         Tožba, vložena 12. maja 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg
   (Zadeva C-218/06)
   (2006/C 165/34)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: D. Maidani, zastopnik)

      Tožena stranka: Veliko vojvodstvo Luksemburg
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               ugotovi naj se, da Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, da ni sprejelo zakonov in drugih predpisov potrebnih za uskladitev z Direktivo 2002/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2002 o dopolnilnem nadzoru kreditnih institucij, zavarovalnic in investicijskih družb v finančnem konglomeratu, ki spreminja direktive Sveta 73/239/EGS, 79/267/EGS, 92/49/EGS, 93/6/EGS in 93/22/EGS ter direktivi 98/78/ES in 2000/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta (1), in vsekakor s tem, da jih ni sporočilo Komisiji, ni izpolnilo obveznosti iz te direktive;

               —

               Velikemu vojvodstvu Luksemburg naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos direktive se je iztekel 11. avgusta 2004.

      (1)   UL 2003 L 35, str. 1.


title: Zadeva T-329/07: Tožba, vložena 3. septembra 2007 – UPS Europe in UPS Deutschland proti Komisiji

text:
               20.10.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 247/39

         Tožba, vložena 3. septembra 2007 – UPS Europe in UPS Deutschland proti Komisiji
   (Zadeva T-329/07)
   (2007/C 247/65)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeči stranki: UPS Europe NV/SA (Bruselj, Belgija) in UPS Deutschland Inc. & Co. OHG (Neuss, Nemčija) (zastopnika: T. Ottervanger in E. Henny, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožečih strank

               —

               V skladu s členom 232 ES naj se ugotovi nedelovanje Komisije, s tem ko ni odločila o pritožbi, ki sta jo tožeči stranki nanjo naslovili 11. maja 2004;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov, ki so tožečima strankama nastali v postopku.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeči stranki zatrjujeta, da Komisija ni delovala, s tem ko ni odločila o pritožbi, ki sta jo tožeči stranki nanjo naslovili 11. maja 2004 v zvezi s protipravno državno pomočjo, ki naj bi jo med drugim v obliki državnih garancij, prispevkov v pokojninski sklad družbe Deutsche Post in raznih izjem od zakonskih obveznosti Nemčija podelila družbi Deutsche Post, čeprav je bila Komisija v skladu s členom 232 ES pozvana, naj to stori.
   Tožeči stranki utemeljujeta tožbo s trditvijo, da mora Komisija vestno in nepristransko preučiti prejeto pritožbo, predvsem zato, ker ima izključno pristojnost za odločanje o skladnosti ukrepov pomoči s skupnim trgom.
   Tožeči stranki navajata še, da je treba člen 232 ES razlagati tako, da dopušča posameznikom in podjetjem vlaganje tožb zaradi neravnanja zoper institucijo, ker ni sprejela ukrepov, ki bi jih neposredno in posamično zadevali, čeprav ti ukrepi morebiti nanje niso naslovljeni.
   Nazadnje tožeči stranki zatrjujeta, da se lahko šteje, da ju ukrepi, ki jih Komisija ni sprejela, neposredno in posamično zadevajo, ker sta družbi, ki konkurirata družbi Deutsche Post.


title: Zadeva C-82/15 P: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 3. decembra 2015 – PP Nature-Balance Lizenz GmbH/Evropska komisija (Pritožba — Zdravila za uporabo v humani medicini — Direktiva 2001/83/ES — Člena 31 in 116 — Odločba Komisije, ki državam članicam nalaga umik in spremembo nacionalnih dovoljenj za dajanje na trg zdravil za uporabo v humani medicini, ki vsebuje učinkovino „tolperizon“)

text:
               1.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/11

         Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 3. decembra 2015 – PP Nature-Balance Lizenz GmbH/Evropska komisija
   (Zadeva C-82/15 P) (1)

   ((Pritožba - Zdravila za uporabo v humani medicini - Direktiva 2001/83/ES - Člena 31 in 116 - Odločba Komisije, ki državam članicam nalaga umik in spremembo nacionalnih dovoljenj za dajanje na trg zdravil za uporabo v humani medicini, ki vsebuje učinkovino „tolperizon“))
   (2016/C 038/14)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Pritožnica: PP Nature-Balance Lizenz GmbH (zastopnik: M. Ambrosius, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopniki: B.-R. Killmann, A. Sipos in M. Šimerdová, agenti)

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Družbi PP Nature-Balance Lizenz GmbH se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 127, 20.4.2015.


title: Zadeva T-303/05: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 8. septembra 2009 – AceaElectrabel proti Komisiji ( Državne pomoči — Sektor energije — Pomoč za naložbo v izgradnjo toplovodnega omrežja — Odločba, s katero je bila državna pomoč razglašena za združljivo s skupnim trgom — Obveznost podjetja, prejemnika pomoči, da prej vrne pomoči, predhodno razglašene za nezakonite — Pojem gospodarske enote )

text:
               24.10.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 256/21

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 8. septembra 2009 – AceaElectrabel proti Komisiji
   (Zadeva T-303/05) (1)

   („Državne pomoči - Sektor energije - Pomoč za naložbo v izgradnjo toplovodnega omrežja - Odločba, s katero je bila državna pomoč razglašena za združljivo s skupnim trgom - Obveznost podjetja, prejemnika pomoči, da prej vrne pomoči, predhodno razglašene za nezakonite - Pojem gospodarske enote“)
   2009/C 256/37
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeča stranka: AceaElectrabel Produzione SpA (zastopniki: L. Radicati di Brozolo, M. Merola, C. Bazoli in F. D'Alessandri, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: V. Di Bucci in E. Righini, zastopnika)

      Intervenient v podporo tožeče stranke: Electrabel (zastopniki: L. Radicati di Brozolo, M. Merola in C. Bazoli, odvetniki)

      Predmet

   Zahteva za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2006/598/ES z dne 16. marca 2005, ki jo namerava Italija – regija Lacij – odobriti za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov (UL 2006, L 244, str. 8.).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi AceaElectrabel Produzione SpA se naloži plačilo stroškov, razen stroškov, navedenih v točki 3.

               3.

               Electrabel nosi lastne stroške ter stroške, nastale Komisiji zaradi njene intervencije.

      (1)  UL C 257, 15.10.2005.


title: Zadeva C-380/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska) 26. junija 2017 – Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, K, B, drugi stranki: H.Y., Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               11.9.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 300/18

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska) 26. junija 2017 – Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, K, B, drugi stranki: H.Y., Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Zadeva C-380/17)
   (2017/C 300/22)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Raad van State

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožniki: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, K, B

      Drugi stranki: H. Y., Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je Sodišče ob upoštevanju člena 3(2)(c) Direktive Sveta 2003/86/ES z dne 22. septembra 2003 o pravici do združitve družine (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 224) in sodbe Nolan (ECLI:EU:C:2012:638) pristojno za odgovor na vprašanja za predhodno odločanje nizozemskega sodišča glede razlage določb te direktive v sporu, ki se nanaša na pravico do prebivanja družinskega člana osebe, ki ji je bila priznana subsidiarna zaščita, če je bila ta direktiva v nizozemskem pravu razglašena za neposredno in brezpogojno uporabljivo za osebe, ki jim je bila priznana subsidiarna zaščita?

               2.

               Ali sistem Direktive Sveta 2003/86/ES z dne 22. septembra 2003 o pravici do združitve družine (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 224) nasprotuje nacionalnemu predpisu, ki je sporen v postopku v glavni stvari in v skladu s katerim je mogoče prošnjo za uveljavljanje pravice do združitve družine v skladu z ugodnejšimi določbami poglavja V zavrniti samo zato, ker ni bila vložena v roku, navedenem v tretjem pododstavku člena 12(1)?
               Ali je za odgovor na to vprašanje pomembno, da je mogoče v primeru prekoračitve navedenega roka vložiti prošnjo za združitev družine (ne glede na to, ali se vloži po zavrnitvi ali ne), pri kateri se preveri, ali so izpolnjeni pogoji, določeni v členu 7 Direktive 2003/86/ES, in se upoštevajo interesi in okoliščine, navedene v členu 5(5) in členu 17?


title: Zadeva T-140/14: Tožba, vložena 28. februarja 2014 – Bora Creations proti UUNT (gel nails at home)

text:
               5.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 135/56

         Tožba, vložena 28. februarja 2014 – Bora Creations proti UUNT (gel nails at home)
   (Zadeva T-140/14)
   2014/C 135/73
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Bora Creations, SL (Ceuta, Španija) (zastopniki: R. Lange, G. Hild in E. Schalast, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               odločbo prvega odbora za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 5. decembra 2013 v zadevi R 450/2013-1 razveljavi;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „gel nails at home“ za proizvode iz razredov 3, 8, 11 in 21 – prijava znamke Skupnosti št. 11 331 634

      Odločba preizkuševalca: zavrnitev prijave

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi:

               —

               kršitev člena 7(1)(c) Uredbe št. 207/2009;

               —

               kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-513/14: Tožba, vložena 7. julija 2014 – GreenPack proti UUNT (greenpack)

text:
               8.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 303/48

         Tožba, vložena 7. julija 2014 – GreenPack proti UUNT (greenpack)
   (Zadeva T-513/14)
   2014/C 303/56
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: GreenPack GmbH (Hennigsdorf, Nemčija) (zastopnika: P. Ruess in A. Doepner-Thiele, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 29. aprila 2014 v zadevi R 2324/2013-1 razglasi za nično;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „greenpack“ za proizvode iz razreda 9 – prijava znamke Skupnosti št. 1 1 9 26  706

      Odločba preizkuševalca: zavrnitev vloge za registracijo

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi:

               —

               kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009;

               —

               kršitev člena 7(1)(c) Uredbe št. 207/2009


title: Zadeva C-340/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska) 14. julija 2014 – R.L. Trijber, ki deluje pod imenom Amstelboats proti College van Burgemeester en Wethouders van Amsterdam

text:
               29.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 339/8

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska) 14. julija 2014 – R.L. Trijber, ki deluje pod imenom Amstelboats proti College van Burgemeester en Wethouders van Amsterdam
   (Zadeva C-340/14)
   2014/C 339/09
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Raad van State

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: R.L. Trijber, podjetnik s firmo Amstelboats

      Tožena stranka: College van Burgemeester en Wethouders van Amsterdam

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je prevoz potnikov v odprti šalupi po kopenskih vodah mesta Amsterdam, zlasti nudenje krožnih voženj in dajanje v najem za zabave za plačilo, o kakršnih je govora v postopku v glavni stvari, storitev, za katero veljajo določbe Direktive 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu (UL L 376, str. 36) ob upoštevanju izjeme za storitve na področju prevoza iz člena 2(2)(d) te direktive?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: Ali se Poglavje III Direktive 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu (UL L 376, str. 36) uporablja v zadevah povsem nacionalnega značaja ali pa velja pri presoji vprašanja o uporabi tega poglavja sodna praksa Sodišča glede določil Pogodbe o svobodi ustanavljanja in prostem pretoku storitev v zadevah povsem nacionalnega značaja?

               3.

               Če je odgovor na drugo vprašanje tak, da pri presoji vprašanja, ali se uporablja Poglavje III Direktive 2006/123/EG Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu (UL L 376, str. 36), velja sodna praksa Sodišča glede določil Pogodbe o svobodi ustanavljanja in prostem pretoku storitev v zadevi povsem nacionalnega značaja:

                           a)

                           Ali morajo nacionalna sodišča uporabiti določbe Poglavja III Direktive 2006/123/EG Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu (UL L 376, str. 36) v primeru, kakršen je obravnavani, v katerem se ponudnik vseeno sklicuje na določbe, čeprav ni niti izvedel čezmejne ustanovitve niti ne opravlja storitev čezmejno?

                           b)

                           Ali je za odgovor na to vprašanje pomembno, da se bodo storitve predvidoma opravljale predvsem za prebivalce Nizozemske?

                           c)

                           Ali je treba za odgovor na to vprašanje ugotoviti, ali so ali bodo podjetja s sedežem v drugih državah članica dejansko izrazila interes za opravljanje istih ali primerljivih storitev?

               4.

               Ali iz člena 11(1)(b) Direktive 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu (UL L 376, str. 36) izhaja, da je treba takrat, ko je število dovoljenj omejeno zaradi nujnih razlogov splošnega interesa, glede na cilj te direktive, da skrbi za prost dostop do trga storitev, omejiti tudi čas veljavnosti dovoljenj, ali pa spada to v diskrecijsko pravico pristojnega organa države članice?


title: Zadeva C-316/08: Sklep predsednika prvega senata Sodišča z dne 23. februarja 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione – Italija) – Latex srl proti Agenzia delle Entrate, Amministrazione dell’economia e delle Finanze

text:
               22.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 134/28

         Sklep predsednika prvega senata Sodišča z dne 23. februarja 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione – Italija) – Latex srl proti Agenzia delle Entrate, Amministrazione dell’economia e delle Finanze
   (Zadeva C-316/08) (1)

   2010/C 134/44

      Jezik postopka: italijanščina

   Predsednik prvega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 260, 11.10.2008.


title: Zadeva T-158/11: Tožba, vložena 10. marca 2011 – Magnesitas de Rubián in drugi proti Parlamentu in Svetu

text:
               7.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/25

         Tožba, vložena 10. marca 2011 – Magnesitas de Rubián in drugi proti Parlamentu in Svetu
   (Zadeva T-158/11)
   2011/C 139/48
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Magnesitas de Rubián, SA (Incio, Španija), Magnesitas Navarras, SA (Zubiri, Španija), Ellinikoi Lefkolithoi Anonimos Metalleftiki Viomichaniki Naftiliaki kai Emporiki Etaireia (Atene, Grčija) (zastopnika: H. Brokelmann, P. Martínez-Lage Sobredo, odvetnika)

      Toženi stranki: Parlament, Svet

      Predlogi tožečih strank

   Ta postopek se nanaša na razglasitev ničnosti posamične odločbe, sprejete s členom 13(7) Direktive 2010/75/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o industrijskih emisijah (UL L 334, str. 17), v delu, v katerem ustvarja obveznost držav članic, da morajo spoštovati ugotovitve v zvezi z najboljšimi razpoložljivimi tehnologijami, navedene v točki 3.5 „Referenčnega dokumenta o najboljših razpoložljivih tehnologijah za predelovalno industrijo cementa, apna in magnezijevega oksida“ (UL C 166, str. 5) glede pogojev za pridobitev dovoljenj, ki jih pristojni organi podelijo obratom za proizvodnjo magnezijevega oksida, za katere se v skladu z navedeno direktivo zahteva dovoljenje.
   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               primarno, izpodbijano odločbo razglasi za nično,

               —

               podredno in v primeru, da Sodišče navedene odločbe ne bi razglasilo v celoti za nično glede točke 3.5 Referenčnega dokumenta, naj jo vsekakor razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša na točko 3.5.5.4 tega dokumenta, vključno zlasti z vrednostmi emisij, določenimi v tabeli 3.11., in

               —

               Evropskemu parlamentu in Svetu v vsakem primeru naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v podporo svoji tožbi navajajo štiri razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na nepristojnost Evropske komisije.
               V zvezi s tem navajajo, da Evropska unija nima pristojnosti za vključitev proizvodnje magnezijevega oksida v Referenčni dokument.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na bistvene kršitve postopka, zlasti na to, da:

                           —

                           tožeče stranke niso bile obveščene o uvedbi postopka priprave Referenčnega dokumenta in da so pri njem sodelovale prepozno;

                           —

                           Referenčni dokument ne vsebuje „split views“ (ločenih mnenj), ki so jih predložile tožeče stranke;

                           —

                           rok za analizo končne različice Referenčnega dokumenta ni bil spoštovan.

               3.

               Tretji tožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 1 Direktive 2008/1/ES Evropskega parlamenta in Sveta o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja.
               V zvezi s tem navajajo, da Referenčni dokument krši cilj, naveden v členu 1 te direktive, in sicer doseči celovito preprečevanje onesnaževanja okolja, tako kot ga kršijo tudi ugotovitve iz točke 3.5 navedenega dokumenta, ki so na podlagi izpodbijane odločbe zavezujoče.

               4.

               Četrti tožbeni razlog se nanaša na kršitev splošnega načela enakega obravnavanja, ki naj bi bila v tem, da izpodbijana odločba na enak način obravnava podjetja, ki so v različnih položajih.


title: Zadeva T-318/01: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 11. junija 2009 — Othman proti Svetu in Komisiji ( Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi za nekatere osebe in subjekte, povezane z Osamo bin Ladnom, mrežo Al Kaida in talibani — Zamrznitev sredstev — Ničnostna tožba — Prilagoditev predlogov — Temeljne pravice — Pravica do spoštovanja lastnine, pravica do izjave in pravica do učinkovitega sodnega nadzora )

text:
               1.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 180/37

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 11. junija 2009 — Othman proti Svetu in Komisiji
   (Zadeva T-318/01) (1)

   („Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi za nekatere osebe in subjekte, povezane z Osamo bin Ladnom, mrežo Al Kaida in talibani - Zamrznitev sredstev - Ničnostna tožba - Prilagoditev predlogov - Temeljne pravice - Pravica do spoštovanja lastnine, pravica do izjave in pravica do učinkovitega sodnega nadzora“)
   2009/C 180/66
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Omar Mohammed Othman (London, Združeno kraljestvo) (zastopniki: sprva J. Walsh, barrister, F. Lindsley in S. Woodhouse, solicitors, nato S. Cox, barrister, in H. Miller, solicitor)

      Toženi stranki: Svet Evropske unije (zastopniki: sprva M. Vitsentzatos in M. Bishop, nato M. Bishop in E. Finnegan, zastopniki), in Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: sprva A. van Solinge in C. Brown, nato E. Paasivirta in P. Aalto, zastopniki)

      Intervenient v podporo tožene stranke: Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopniki: sprva J. Collins, nato C. Gibbs, nato E. O’Neill, in nazadnje I. Rao, zastopniki, sprva skupaj s S. Moore, nato M. Hoskins, barristers)

      Predmet

   Sprva zaradi razglasitve ničnosti Uredbe Sveta (ES) št. 467/2001 z dne 6. marca 2001 o prepovedi izvoza nekaterega blaga in storitev v Afganistan, o poostritvi prepovedi poletov in podaljšanju zamrznitve sredstev in drugih finančnih virov talibanov iz Afganistana in o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 337/2000 (UL L 67, str. 1) ter Uredbe Komisije (ES) št. 2062/2001 z dne 19. oktobra 2001 o tretji spremembi Uredbe št. 467/2001 (UL L 277, str. 25) ter nato zaradi razglasitve ničnosti Uredbe Sveta (ES) št. 881/2002 z dne 27. maja 2002 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte, povezane z Osama bin Ladnom, mrežo Al-Kaida in talibani, in o razveljavitvi Uredbe št. 467/2001 (UL L 139, str. 9) v delu, v katerem se ti akti nanašajo na tožečo stranko.

      Izrek

               1)

               Postopek glede predlogov za razglasitev ničnosti Uredbe Sveta (ES) št. 467/2001 z dne 6. marca 2001 o prepovedi izvoza nekaterega blaga in storitev v Afganistan, o poostritvi prepovedi poletov in podaljšanju zamrznitve sredstev in drugih finančnih virov talibanov iz Afganistana in o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 337/2000 ter za razglasitev ničnosti Uredbe Komisije št. 2062/2001 z dne 19. oktobra 2001 o tretji spremembi Uredbe št. 467/2001 se ustavi.

               2)

               Uredba Sveta (ES) št. 881/2002 z dne 27. maja 2002 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte, povezane z Osama bin Ladnom, mrežo Al-Kaida in talibani, in o razveljavitvi Uredbe št. 467/2001 se razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša na Omarja Mohammeda Othmana.

               3)

               Svetu Evropske unije se naloži plačilo svojih stroškov in stroškov, ki jih je priglasil O. M. Othman, ter zneskov, ki jih je blagajna Sodišča prve stopnje nakazala za pravno pomoč.

               4)

               Komisija Evropskih skupnosti in Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska nosita svoje stroške.

      (1)  UL C 68, 16.3.2002.