title: Zadeva C-40/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga 5. februarja 2008 je vložilo Juzgado de Primera Instancia n° 4 de Bilbao (Španija) – Asturcom Telecomunicaciones S.L. proti Cristina Rodríguez Nogueira

text:
               12.4.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 92/17

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga 5. februarja 2008 je vložilo Juzgado de Primera Instancia no 4 de Bilbao (Španija) – Asturcom Telecomunicaciones S.L. proti Cristina Rodríguez Nogueira
   (Zadeva C-40/08)
   (2008/C 92/31)
   Jezik postopka: španščina
   Predložitveno sodišče
   Juzgado de Primera Instancia no 4 de Bilbao
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Asturcom Telecomunicaciones S.L.

      Tožena stranka: Cristina Rodríguez Nogueira
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali lahko varstvo potrošnikov iz Direktive Sveta 93/13/EGS (1) z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah pomeni, da sodišče, ki obravnava predlog za izvršbo pravnomočne arbitražne sodbe, ki je bila izdana v odsotnosti potrošnika, po uradni dolžnosti razglasi dogovor o arbitraži za ničnega in posledično razveljavi arbitražno sodbo, ker naveden dogovor vsebuje nedovoljeno arbitražno klavzulo, ki škodi potrošniku?

      (1)  UL L 95, str. 29.


title: Zadeva C-296/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Stuttgart (Nemčija) 16. junija 2010 – Bianca Purrucker proti Guillermo Vallés Pérez

text:
               14.8.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 221/30

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Stuttgart (Nemčija) 16. junija 2010 – Bianca Purrucker proti Guillermo Vallés Pérez
   (Zadeva C-296/10)
   ()
   2010/C 221/48
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Amtsgericht Stuttgart

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Bianca Purrucker

      Tožena stranka: Guillermo Vallés Pérez

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali velja določba člena 19(2) Uredbe Sveta (ES) št. 2201/2003 (uredba Bruselj II a) (1), če je sodišče ene države članice, ki je na zahtevo ene stranke prvo začelo postopek o ureditvi starševske odgovornosti, pristojno le za začasno sodno varstvo, sodišče druge države članice, ki je na zahtevo druge stranke v zvezi z isto zadevo drugo začelo postopek, pa za odločanje o glavni stvari?

               2.

               Ali ta določba velja tudi, če se sodna odločba, sprejeta v samostojnem postopku začasnega sodnega varstva v eni državi članici, v drugi državi članici v smislu člena 21 Uredbe ES št. 2201/2003 ne more priznati?

               3.

               Ali je postopek samostojnega začasnega sodnega varstva pred sodiščem države članice enakovreden postopku v glavni stvari v smislu člena 19(2) Uredbe ES št. 2201/2003, če mora to sodišče v skladu z nacionalnim procesnim pravom te države postopek v glavni stvari, ki sledi postopku sodnega varstva, začeti v določenem času, da se izogne postopkovnim nevšečnostim?

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000 (UL L 388, str. 1).


title: Zadeva C-567/12 P: Pritožba, ki jo je Adrian Barliba vložil 29. novembra 2012 zoper sklep Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 25. septembra 2012 v zadevi T-312/12, Barliba proti Komisiji

text:
               3.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 225/53

         Pritožba, ki jo je Adrian Barliba vložil 29. novembra 2012 zoper sklep Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 25. septembra 2012 v zadevi T-312/12, Barliba proti Komisiji
   (Zadeva C-567/12 P)
   2013/C 225/95
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnik: Adrian Barliba (zastopnik: R. Neagu, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija
   Sodišče (sedmi senat) je s sklepom z dne 27. junija 2013 odločilo, da je pritožba nedopustna.


title: Zadeva C-489/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice, Family Division (England and Wales) (Združeno kraljestvo) 4. novembra 2014 – A/B

text:
               26.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/10

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice, Family Division (England and Wales) (Združeno kraljestvo) 4. novembra 2014 – A/B
   (Zadeva C-489/14)
   (2015/C 026/13)
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   High Court of Justice, Family Division (England and Wales)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: A

      Tožena stranka: B

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Kaj pomeni v smislu člena 19(1) in (3) (1) [Uredbe Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000] izraz „ugotovljena“ v okoliščinah, v katerih:

                           a.

                           je tožeča stranka v postopku pred sodiščem, ki je prvo začelo postopek (v nadaljevanju: prvi postopek), po prvem naroku praktično popolnoma nedejavna, razen da izbere prvo sodišče, ter zlasti ne vloži predloga (assignation) v okviru roka za vložitev tožbe (requête), zaradi česar se prvi postopek v skladu z lokalnim (francoskim) pravom, ki velja za prvi postopek, konča s potekom časa, namreč 30 mesecev po prvem pripravljalnem naroku;

                           b.

                           je prvi postopek, kot je navedeno zgoraj, ustavljen zelo hitro (tri dni) po tem, ko se začne postopek pred drugim sodiščem v Angliji (v nadaljevanju: drugi postopek), zaradi česar v Franciji ni izdana sodba in ni nevarnosti za nezdružljivi sodbi v prvem in drugem postopku; ter

                           c.

                           bi zaradi časovnega pasu Združenega kraljestva tožeča stranka iz prvega postopka po ustavitvi prvega postopka lahko kadarkoli sprožila postopek za razvezo zakonske zveze v Franciji, preden bi lahko tožeča stranka sprožila postopek za razvezo zakonske zveze v Angliji?

               2.

               Natančneje, ali izraz „ugotovljena“ pomeni, da mora biti tožeča stranka iz prvega postopka dejavna, tako da se ta postopek nadaljuje s potrebno skrbnostjo in dovolj hitro za rešitev spora (bodisi na sodišču ali sporazumno), ali pa, ko je bila enkrat zagotovljena pristojnost na podlagi členov 3 in 19(1), ni več potrebna nikakršna dejavnost tožeče stranke iz prvega postopka za dokončanje prvega postopka in si ta tako svobodno zagotovi ustavitev drugega postopka in zastoj v celotnem sporu?

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 243).


title: Sodba Sodišča z dne 27. oktobra 2015 v zadevi E-10/15 – Nadzorni organ Efte proti Islandiji (Neizpolnitev obveznosti države EGP/Efte – Neizvajanje – Direktiva 2009/126/ES o rekuperaciji bencinskih hlapov na drugi stopnji med oskrbo motornih vozil na bencinskih servisih)

text:
               15.12.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 467/23

         SODBA SODIŠČA
   z dne 27. oktobra 2015
   v zadevi E-10/15
   Nadzorni organ Efte proti Islandiji
   (Neizpolnitev obveznosti države EGP/Efte – Neizvajanje – Direktiva 2009/126/ES o rekuperaciji bencinskih hlapov na drugi stopnji med oskrbo motornih vozil na bencinskih servisih)
   (2016/C 467/10)
   V zadevi E-10/15, Nadzorni organ Efte proti Islandiji – katere predmet je ZAHTEVEK za ugotovitev, da Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz točke 21au Poglavja III Priloge XX k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2009/126/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o rekuperaciji bencinskih hlapov na drugi stopnji med oskrbo motornih vozil na bencinskih servisih), kakor je bil navedenemu sporazumu prilagojen s Protokolom št. 1, ni izpolnila svojih obveznosti iz navedenega akta in iz člena 7 Sporazuma – je Sodišče v sestavi: predsednik Carl Baudenbacher ter sodnika Per Christiansen (sodnik poročevalec) in Páll Hreinsson, 27. oktobra 2015 izdalo sodbo,
   katere izrek se glasi:

               1.

               Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz točke 21au Poglavja III Priloge XX k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2009/126/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o rekuperaciji bencinskih hlapov na drugi stopnji med oskrbo motornih vozil na bencinskih servisih), kakor je bil navedenemu sporazumu prilagojen s Protokolom št. 1, ni izpolnila svojih obveznosti iz navedenega akta in iz člena 7 Sporazuma.

               2.

               Islandiji se naloži plačilo stroškov postopka.


title: Zadeva C-118/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad Varna (Bolgarija) 7. marca 2011 – EON ASET MENIDŽMĂNT OOD proti Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izplnenieto“

text:
               14.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 145/15

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad Varna (Bolgarija) 7. marca 2011 – EON ASET MENIDŽMĂNT OOD proti Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izplnenieto“
   (Zadeva C-118/11)
   2011/C 145/21
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Administrativen sad Varna

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: EON ASET MENIDŽMĂNT OOD

      Tožena stranka: Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izplnenieto“, gr. Varna, pri Centralno upravlenie na Nacionalna agencija po prihodite

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Kako je treba razlagati pogoj „se […] uporabljajo“ iz člena 168 Direktive 2006/112 (1) in kdaj mora biti – v okviru presoje nastanka pravice do odbitka vstopnega davka – ta pogoj izpolnjen: ali že v davčnem obdobju, v katerem je bilo blago pridobljeno ali storitve prejete, ali pa zadostuje, da je izpolnjen v poznejšem davčnem obdobju?

               2.

               Ali je določba, kot je člen 70(1), točka 2, bolgarskega zakona o davku na dodano vrednost, ki dovoljuje vnaprejšnjo izključitev blaga in storitev, ki so „namenjeni za neodplačne transakcije ali druge, neekonomske dejavnosti davčnega zavezanca“ iz sistema odbitka vstopnega davka, glede na člena 168 in 176 Direktive 2006/112 dopustna?

               3.

               Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen: ali je treba člen 176 Direktive 2006/112 razlagati tako, da je država članica, ki je hotela uporabiti možnost izključitve pravice do vstopnega davka za neko blago in storitve, ki jo ima na podlagi te direktive, in ki je kategorije izdatkov opredelila tako: blago ali storitve, namenjeni za neodplačne transakcije ali druge, neekonomske dejavnosti davčnega zavezanca, razen v primerih iz člena 70(3) bolgarskega zakona o davku na dodano vrednost, izpolnila pogoj, da je treba navesti kategorijo dovolj opredeljenega blaga in storitev, to je da so ti opredeljeni glede na vrsto?

               4.

               Glede na odgovor na tretje vprašanje: kako je treba glede na člena 168 in 173 Direktive 2006/112 razumeti namen (uporabo ali prihodnjo uporabo) blaga ali storitev, ki jih je pridobil davčni zavezanec – kot pogoj za nastanek pravice do odbitka vstopnega davka ali kot razlog za popravek zneska odbitka vstopnega davka?

               5.

               Če je treba namen (uporabo) razumeti kot razlog za popravek zneska odbitka vstopnega davka, kako je treba razlagati določbo člena 173 Direktive 2006/112: ali določa, da se popravek izvede tudi v primerih, v katerih so bili blago in storitve najprej uporabljeni za neobdavčeno dejavnost ali po njihovi pridobitvi sploh niso bili uporabljeni, podjetje pa jih je imelo na razpolago in jih je v obdavčeno dejavnost davčnega zavezanca vključilo v [davčnem] obdobju po njihovi pridobitvi?

               6.

               Če je treba člen 173 Direktive 2006/112 razlagati tako, da predvideni popravek zadeva tudi primere, v katerih so bili blago in storitve po njihovi pridobitvi najprej uporabljeni za neobdavčeno dejavnost ali sploh niso bili uporabljeni, v obdavčeno dejavnost davčnega zavezanca pa so bili vključeni pozneje, ali je treba – glede na omejitev iz člena 70(1), točka 2, bolgarskega zakona o davku na dodano vrednost in dejstvo, da se v skladu s členom 79(1) in (2) navedenega zakona popravek opravi le v primerih, v katerih je bilo blago, katerega začetna uporaba izpolnjuje pogoje za odbitek vstopnega davka, pozneje pa je uporabljeno tako, da teh pogojev ne izpolnjuje več – izhajati iz tega, da je država članica izpolnila svojo obveznost urediti pravico do odbitka vstopnega davka za vse davčne zavezance kar najbolj zanesljivo in pravično?

               7.

               Glede na odgovore na prejšnja vprašanja: ali je treba šteti, da je davčni zavezanec, ki je identificiran za namene DDV po bolgarskem zakonu o davku na dodano vrednost, v skladu z ureditvijo omejitve pravice do odbitka vstopnega davka oziroma popravka zneska odbitka vstopnega davka iz navedenega zakona v okoliščinah, kot so te iz postopka v glavni stvari, in ob upoštevanju člena 168 Direktive 2006/112 upravičen do odbitka vstopnega davka v zvezi z blagom in storitvami, ki mu jih je dobavil oziroma opravil drug davčni zavezanec v [davčnem] obdobju, v katerem je bilo to blago dobavljeno oziroma so bile te storitve opravljene in je nastala obveznost obračuna davka?

      (1)  UL L 347, str. 1.


title: Zadeva C-84/05: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki, vložena dne 18. februarja 2005

text:
               16.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 93/18

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki, vložena dne 18. februarja 2005
   (Zadeva C-84/05)
   (2005/C 93/32)
   Jezik postopka: italijanščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata M. Konstantinidis in A. Aresu, člana njene pravne službe, kot zastopnika, je dne 18. februarja 2005 na Sodišče Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Italijanski republiki.
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da Italijanska republika s tem, da ni sprejela predpisov, potrebnih za uporabo Direktive Sveta 96/61/ES (1) z dne 24. septembra 1996 o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja pri novih obratih, ni izpolnila obveznosti iz člena 21(1) slednje;

               2.

               Italijanski republiki naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos direktive se je iztekel 30. oktobra 1999.

      (1)  UL L 257, 10.10.1996, str. 26.


title: Zadeva T-274/07: Sodba Splošnega sodišča z dne 8. novembra 2011 – Zhejiang Harmonic Hardware Products proti Svetu (Damping — Uvoz likalnih desk s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Ukrajine — Status v tržnem gospodarstvu delujočega podjetja — Pravica do obrambe — Ponudba cenovne zaveze — Zaupno obravnavanje identitete pritožnikov)

text:
               17.12.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 370/22

         Sodba Splošnega sodišča z dne 8. novembra 2011 – Zhejiang Harmonic Hardware Products proti Svetu
   (Zadeva T-274/07) (1)

   (Damping - Uvoz likalnih desk s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Ukrajine - Status v tržnem gospodarstvu delujočega podjetja - Pravica do obrambe - Ponudba cenovne zaveze - Zaupno obravnavanje identitete pritožnikov)
   2011/C 370/34
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Zhejiang Harmonic Hardware Products Co. Ltd (Quzhou, Zhejiang, Kitajska) (zastopnika: R. MacLean, solicitor, in Y. Melin, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopniki: J. P. Hix in B. Driessen, zastopnika, skupaj z B. O’Connorjem, solicitor, in E. McGovernom, barrister)

      Intervenientke v podporo tožene stranke: Evropska komisija (zastopnika: H. van Vliet in K. Talabér-Ritz, zastopnika); Vale Mill (Rochdale) Ltd (Rochdale, Združeno kraljestvo); Pirola SpA (Mapello, Italija); in Colombo New Scal SpA (Rovagnate, Italija) (zastopnika: G. Berrisch in G. Wolf, odvetnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Uredbe Sveta (ES) št. 452/2007 z dne 23. aprila 2007 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in o dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz likalnih desk s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Ukrajine (UL L 109, str. 12), v delu, v katerem je z njo uvedena protidampinška dajatev na uvoz likalnih desk, ki jih proizvaja tožeča stranka.

      Izrek

               1.

               Člena 1 in 2 Uredbe Sveta (ES) št. 452/2007 z dne 23. aprila 2007 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in o dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz likalnih desk s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Ukrajine se razveljavita v delu, v katerem sta z njima uvedena dokončna protidampinška dajatev in dokončno pobiranje začasne dajatve, uvedene na likalne deske, ki jih proizvaja družba Zhejiang Harmonic Hardware Products Co. Ltd.

               2.

               Svet Evropske unije nosi svoje stroške in stroške družbe Zhejiang Harmonic Hardware Products.

               3.

               Evropska Komisija ter družbe Vall Mill (Rochdale) Ltd, Pirola SpA in Colombo New Scale SpA nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 223, 22.9.2007.


title: Zadeva C-455/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 10. oktobra 2012 – Karin Oertel proti Finanzamt Würzburg mit Außenstelle Ochsenfurt

text:
               22.12.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 399/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 10. oktobra 2012 – Karin Oertel proti Finanzamt Würzburg mit Außenstelle Ochsenfurt
   (Zadeva C-455/12)
   2012/C 399/22
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesfinanzhof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka in revidentka: Karin Oertel

      Tožena stranka in nasprotna stranka v postopku z revizijo: Finanzamt Würzburg mit Außenstelle Ochsenfurt

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali člen 12(3)(a), tretji pododstavek, Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 (1) v povezavi s kategorijo 5 Priloge H k tej direktivi ob upoštevanju načela davčne nevtralnosti nasprotuje nacionalni ureditvi, ki za prevoz potnikov s taksijem v primestnem prometu določa nižjo stopnjo davka na dodano vrednost, za prevoz potnikov z vozilom, ki se izposodi, v primestnem prometu pa splošno stopnjo davka na dodano vrednost?

      (1)  Šesta direktiva Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih - Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 23), kakor je bila nazadnje spremenjena.


title: Zadeva T-157/05: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 20. junija 2006 — Deutsche Telekom proti UUNT-PCS Systemtechnik (T-PCS)

text:
               12.8.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/31

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 20. junija 2006 — Deutsche Telekom proti UUNT-PCS Systemtechnik (T-PCS)
   (Zadeva T-157/05) (1)

   (2006/C 190/57)

      Jezik postopka: nemščina

   Predsednik drugega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 171, 9.7.2005.


title: Zadeva F-61/15: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 20. januarja 2016 – Proia/Komisija (Javni uslužbenci — Pogodbeni uslužbenec — Osebni prejemki — Izselitveni dodatek — Pogoji, določeni v členu 4(1)(a) Priloge VII h Kadrovskim predpisom — Običajno prebivališče pred nastopom dela — Obdobje študija, ki mu sledi pripravništvo, in zaporednih pogodb o zaposlitvi v državi kraja razporeditve — Domnevna volja zadevnega uslužbenca, da trajno središče svojih interesov od začetka svojega študija prenese v državo kraja razporeditve — Neobstoj)

text:
               29.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 78/36

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 20. januarja 2016 – Proia/Komisija
   (Zadeva F-61/15) (1)

   ((Javni uslužbenci - Pogodbeni uslužbenec - Osebni prejemki - Izselitveni dodatek - Pogoji, določeni v členu 4(1)(a) Priloge VII h Kadrovskim predpisom - Običajno prebivališče pred nastopom dela - Obdobje študija, ki mu sledi pripravništvo, in zaporednih pogodb o zaposlitvi v državi kraja razporeditve - Domnevna volja zadevnega uslužbenca, da trajno središče svojih interesov od začetka svojega študija prenese v državo kraja razporeditve - Neobstoj))
   (2016/C 078/49)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Alessandro Proia (Bruselj, Belgija) (zastopnika: S. Orlandi in T. Martin, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: T. S. Bohr in F. Simonetti, agenta)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Urada za vodenje in plačevanje posameznih pravic pri Komisiji z dne 25. septembra 2014, s katero je bila tožeči stranki zavrnjena pravica do izselitvenega dodatka.

      Izrek

               1.

               Odločba Evropske komisije z dne 25. septembra 2014, s katero je bila A. Proii zavrnjena dodelitev pravice do izselitvenega dodatka na podlagi člena 4(1)(a) Priloge VII h Kadrovskim predpisom za uradnike Evropske unije, se razglasi za nično.

               2.

               Evropska komisija nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasil A. Proia.

      (1)  UL C 221, 6.7.2015, str. 27.


title: Zadeva F-69/10: Sklep Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 8. septembra 2011 – Marcuccio proti Komisiji (Javni uslužbenci — Uradniki — Odškodninska tožba — Nezakonitost — Odpošiljanje dopisa v zvezi s stroški zadeve, v kateri je odvetnik zastopal tožečo stranko v tej zadevi — Tožba, ki je pravno očitno v celoti neutemeljena — Člen 94 Poslovnika)

text:
               12.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 138/30

         Sklep Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 8. septembra 2011 – Marcuccio proti Komisiji
   (Zadeva F-69/10) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Odškodninska tožba - Nezakonitost - Odpošiljanje dopisa v zvezi s stroški zadeve, v kateri je odvetnik zastopal tožečo stranko v tej zadevi - Tožba, ki je pravno očitno v celoti neutemeljena - Člen 94 Poslovnika)
   2012/C 138/65
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastopnik: G. Cipressa, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki J. Currall in C. Berardis-Kayser, zastopnika, A. Dal Ferro, odvetnik)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe o zavrnitvi zahteve tožeče stranke za plačilo odškodnine, ki naj bi nastala, ker naj bi tožena stranka poslala dopis, ki se nanaša na tožečo stranko, odvetniku, ki je še ni zastopal v tej zadevi.

      Izrek

               1.

               Tožba se v celoti zavrne kot očitno neutemeljena.

               2.

               L. Marcuccio nosi vse stroške.

               3.

               L. Marcucciu se naloži, da Splošnemu sodišču plača 2 000 EUR.

      (1)  UL C 288, 23.10.2010, str. 75.


title: Zadeva T-316/08: Tožba, vložena 12. avgusta 2008 – Pescazzurra proti Komisiji

text:
               25.10.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 272/34

         Tožba, vložena 12. avgusta 2008 – Pescazzurra proti Komisiji
   (Zadeva T-316/08)
   (2008/C 272/64)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Pescazzurra Srl (Messina, Italija) (zastopniki: A. Maiorana, A. De Matteis, A. De Francesco, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Uredba Komisije (ES) št. 530/2008 z dne 12. junija 2008, objavljena v UL L 155 z dne 13. junija 2008, naj se razglasi za nično.

               —

               Komisiji naj se naloži stroške postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so enaki kot v zadevi Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c. proti Komisiji (T-313/08).


title: Izbris zadeve C-485/04

text:
               24.12.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 330/12

         Izbris zadeve C-485/04 (1)

   (2005/C 330/29)

      (Jezik postopka: italijanščina)

   Predsednik Sodišča Evropskih skupnosti je s sklepom z dne 12. septembra 2005 odredil izbris zadeve pod opr. št. C-485/04, Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki.

      (1)  UL C 31, 5.2.2005.


title: Zadeva C-435/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tartu Halduskohus (Estonija) 18. julija 2017 – Argo Kalda Mardi talu/Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)

text:
               9.10.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 338/9

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tartu Halduskohus (Estonija) 18. julija 2017 – Argo Kalda Mardi talu/Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)
   (Zadeva C-435/17)
   (2017/C 338/09)
   Jezik postopka: estonščina

      Predložitveno sodišče

   Tartu Halduskohus

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Argo Kalda Mardi talu

      Tožena stranka: Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je zahteva po ohranjanju kamnitih grobnic, ki jo država članica določa za tistega, ki vloži zahtevek za enotno plačilo na površino in plačilo za kmetijske prakse, ki ugodno vplivajo na podnebje in okolje, in v primeru kršitve katere se naloži upravna kazen znižanja plačil za 3 %, določena v členu 39 Delegirane uredbe Komisije št. 640/2014 (1), v skladu s členom 93(1) in členom 94 Uredbe št. 1306/2013 (2) Evropskega parlamenta in Sveta ter z minimalnim standardom, določenim v njeni Prilogi II?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali mora tisti, ki je vložil zahtevek za enotno plačilo na površino in plačilo za kmetijske prakse, ki ugodno vplivajo na podnebje in okolje, v skladu s členom 72(1)(a), členom 91(1) in (2), členom 93(1) in členom 94 Uredbe št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta ter členom 4(1)(b), (c) in (e) Uredbe št. 1307/2013 (3) Evropskega parlamenta in Sveta upoštevati zahteve v zvezi z dobrim kmetijskim in okoljskim stanjem zemljišč na celotnem kmetijskem gospodarstvu – zato da se izogne upravni kazni – ali pa samo na kmetijski površini, za katero je vložil zahtevek za plačilo?

      (1)  Delegirana uredba Komisije (EU) št. 640/2014 z dne 11. marca 2014 o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta glede integriranega administrativnega in kontrolnega sistema, pogojev za zavrnitev ali ukinitev plačil in za upravne kazni, ki se uporabljajo za neposredna plačila, podporo za razvoj podeželja in navzkrižno skladnost (UL 2014, L 181, str. 48).

      (2)  Uredba (EU) št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o financiranju, upravljanju in spremljanju skupne kmetijske politike in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 352/78, (ES) št. 165/94, (ES) št. 2799/98, (EC) No 814/2000, (ES) št. 1290/2005 in (ES) št. 485/2008 (UL 2013, L 347, str. 549).

      (3)  Uredba (EU) št. 1307/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. december 2013 o pravilih za neposredna plačila kmetom na podlagi shem podpore v okviru skupne kmetijske politike ter razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 637/2008 in Uredbe Sveta (ES) št. 73/2009 (UL 2013, L 347, str. 608).


title: Zadeva C-230/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Nemčija) 25. aprila 2016 – Coty Germany GmbH/Parfümerie Akzente GmbH

text:
               18.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 260/21

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Nemčija) 25. aprila 2016 – Coty Germany GmbH/Parfümerie Akzente GmbH
   (Zadeva C-230/16)
   (2016/C 260/26)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Oberlandesgericht Frankfurt am Main

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Coty Germany GmbH

      Tožena stranka: Parfümerie Akzente GmbH

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali so lahko sistemi selektivne distribucije, ki so namenjeni distribuciji luksuznih in prestižnih izdelkov in s katerimi se primarno ohranja „luksuzna podoba“ teh izdelkov, sestavni del konkurence, ki je skladen s členom 101(1) PDEU?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen;
               Ali lahko gre za sestavni del konkurence, ki je skladen s členom 101(1) PDEU, če se članom sistema selektivne distribucije, ki delujejo na maloprodajni stopnji trgovine, pavšalno prepoveduje, da v okviru spletne prodaje vključujejo tretja podjetja, kar je vidno navzven, pri čemer ni pomembno, ali se v konkretnem primeru ne zagotavljajo legitimni standardi kakovosti proizvajalca?

               3.

               Ali je treba člen 4(b) Uredbe (EU) št. 330/2010 (1) razlagati tako, da prepoved, ki je naložena članom selektivnega sistema distribucije, ki delujejo na maloprodajni stopnji trgovine, da v okviru spletne prodaje vključujejo tretja podjetja, kar je vidno navzven, predstavlja omejitev odjemalcev trgovca na drobno zaradi cilja?

               4.

               Ali je treba člen 4(c) Uredbe (EU) št. 330/2010 razlagati tako, da prepoved, ki je naložena članom selektivnega sistema distribucije, ki delujejo na maloprodajni stopnji trgovine, da v okviru spletne prodaje vključujejo tretja podjetja, kar je vidno navzven, pomeni ciljno omejitev pasivne prodaje končnim uporabnikom?

      (1)  Uredba Komisije (EU) št. 330/2010 z dne 20. aprila 2010 o uporabi člena 101(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije za skupine vertikalnih sporazumov in usklajenih ravnanj (UL L 102, str. 1.


title: Zadeva C-83/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad Sofia-grad (Bolgarija) 12. februarja 2016 – „Heta Asset Resolution Bulgaria“ OOD/Načalnik na Mitnica Stolična

text:
               18.4.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 136/19

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad Sofia-grad (Bolgarija) 12. februarja 2016 – „Heta Asset Resolution Bulgaria“ OOD/Načalnik na Mitnica Stolična
   (Zadeva C-83/16)
   (2016/C 136/25)
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Administrativen sad Sofia-grad

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka:„Heta Asset Resolution Bulgaria“ OOD

      Tožena stranka: Načalnik na Mitnica Stolična

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člena 161(5) in 210(3) Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 (1) z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti razlagati tako, da je izvoznik iz carinskega območja Skupnosti oseba s sedežem na tem območju, ki je stranka pogodbe o prodaji blaga osebi s sedežem v tretji državi, če ta pogodba pomeni razlog za vnos blaga v izvozni postopek v skladu s to uredbo?

               2.

               Ali je treba člena 161(1) in 210(1) Uredbe (EGS) št. 2913/92 razlagati tako, da gre v okoliščinah, kakršne so te iz postopka v glavni stvari, za izvoz in da carinski dolg pri izvozu v zvezi z ladjo (jahto), katere država zastave je država članica, nastane le na podlagi pogodbe o prodaji osebi s sedežem v tretji državi in odjave te ladje iz pomorskih registrov te države članice?

               3.

               Ali je treba člen 795(1), tretji pododstavek, točka (b), Uredbe [Komisije] (EGS) št. 2454[/93] (2) z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti razlagati tako, da v okoliščinah, kakršne so te iz postopka v glavni stvari, pri izvozu ladje (jahte), katere država zastave je država članica, pogodba o prodaji ladje osebi s sedežem v tretji državi in odjava te ladje iz pomorskih registrov te države članice pomenita zadosten dokaz v smislu te določbe?

               4.

               Ali iz člena 795(1), tretji pododstavek, točka (b), in četrti pododstavek, [v povezavi s] členom 796e(1)(b) Uredbe (EGS) št. 2454/93 izhaja, da je presoja ustreznega pristojnega carinskega organa [o obstoju] zadostnih dokazov v skladu s členom 796da(4) te uredbe v okoliščinah postopka v glavni stvari zavezujoča in ni predmet preverjanja carinskega organa, ki je pristojen za naknadni sprejem carinske deklaracije v smislu prve navedene določbe?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 4, str. 307.

      (2)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 6, str. 3.


title: Zadeva C-599/11 P: Sklep Sodišča (peti senat) z dne 28. junija 2012 – TofuTown.com GmbH, Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (Pritožba — Člen 119 Poslovnika — Znamka Skupnosti — Zahteva za registracijo besednega znaka „TOFUKING“ — Ugovor imetnika znamke Curry King — Uredba (ES) št. 207/2009 — Člen 8(1)(b) — Verjetnost zmede — Stopnja podobnosti)

text:
               6.10.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 303/6

         Sklep Sodišča (peti senat) z dne 28. junija 2012 – TofuTown.com GmbH, Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-599/11 P) (1)

   (Pritožba - Člen 119 Poslovnika - Znamka Skupnosti - Zahteva za registracijo besednega znaka „TOFUKING“ - Ugovor imetnika znamke Curry King - Uredba (ES) št. 207/2009 - Člen 8(1)(b) - Verjetnost zmede - Stopnja podobnosti)
   2012/C 303/12
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: TofuTown.com GmbH (zastopnica: B. Krause, odvetnica)

      Drugi stranki v postopku: Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG (zastopnik: S. Russlies, odvetnik), Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: G. Schneider, zastopnik)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 20. septembra 2011 v zadevi Meica proti UUNT – TofuTown.com (TOFUKING) (T-99/10), s katero je bila razveljavljena odločba četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 7. januarja 2010 (zadeva R 63/2009-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG in TofuTown.com GmbH – Verjetnost zmede

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Družbi TofuTown.com GmbH se naloži, da poleg svojih stroškov nosi tudi stroške, ki jih je priglasila družba Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG.

               3.

               Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 133, 5.5.2012.


title: Zadeva C-193/05: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Velikem vojvodstvu Luksemburg, vložena dne 29. aprila 2005

text:
               25.6.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/10

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Velikem vojvodstvu Luksemburg, vložena dne 29. aprila 2005
   (Zadeva C-193/05)
   (2005/C 155/19)
   Jezik postopka: francoščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata D. Maidani, zastopnica, in H. Støvlbæk, zastopnik, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, je dne 29. aprila 2005 na Sodišču Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Velikem vojvodstvu Luksemburg.
   Komisija Evropskih skupnosti Sodišču predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, da za nastanitev pod poklicnim nazivom iz matične države članice ohranja v veljavi zahteve o poznavanju jezika, prepoved opravljanja dejavnosti domiciliata in obveznost vsakoletne predložitve potrdila matične države članice, ni izpolnilo obveznosti iz Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 98/5/ES z dne 16. februarja 1998 za olajšanje trajnega opravljanja poklica odvetnika v drugi državi članici kakor tisti, v kateri je bila kvalifikacija pridobljena (1), zlasti iz njenih členov 2, 3 in 5;

               2.

               Velikem vojvodstvu Luksemburg naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Uvedba jezikovnega preverjanja pred vpisom evropskega odvetnika v imenik odvetnikov je v nasprotju s splošnim ciljem direktive, ki je olajšanje trajnega opravljanja poklica odvetnika v drugi državi članici kakor tisti, v kateri je bila kvalifikacija pridobljena in krši predvsem člen 3(2) te direktive, ki določa, da država članica gostiteljica registrira odvetnika izključno na podlagi predloženega „potrdila, ki dokazuje njegovo registracijo pri pristojnem organu v matični državi članici“.
   Prepoved opravljanja dejavnosti domiciliata je v nasprotju s členom 5(1), ki določa, da evropski odvetnik „opravlja enake poklicne dejavnosti kakor odvetnik, ki opravlja poklic pod ustreznim poklicnim nazivom v rabi v državi članici gostiteljici“.
   V odgovor na obrazloženo mnenje je luksemburška vlada izjavila, da je vzela na znanje stališče Komisije, da je glede na določbe direktive zahteva po vsakoletni predložitvi potrdila o registraciji pri pristojnih organih matične države članice neupravičena upravna obremenitev.
   Komisija ugotavlja, da je obveznost, ki je v nasprotju z določbami direktive iz razlogov, ki so navedeni v obrazloženem mnenju, še vedno zapisana v zakonu z dne 13. novembra 2002, ki določa prenos Direktive 98/5 v luksemburško pravo.

      (1)  UL L 77, 14.03.1998, str. 36.


title: Zadeva T-763/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 25. novembra 2015 – Soprema/UUNT – Sopro Bauchemie (SOPRAPUR) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Mednarodna registracija, ki označuje Evropsko skupnost — Besedna znamka SOPRAPUR — Prejšnja besedna znamka Skupnosti Sopro — Relativni razlog za zavrnitev — Podobnost proizvodov in znakov — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               18.1.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 16/37

         Sodba Splošnega sodišča z dne 25. novembra 2015 – Soprema/UUNT – Sopro Bauchemie (SOPRAPUR)
   (Zadeva T-763/14) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Mednarodna registracija, ki označuje Evropsko skupnost - Besedna znamka SOPRAPUR - Prejšnja besedna znamka Skupnosti Sopro - Relativni razlog za zavrnitev - Podobnost proizvodov in znakov - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2016/C 016/45)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Holding Soprema (Strasbourg, Francija) (zastopnik: M.-R. Hirsch, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: E. Scheffer in A. Folliard-Monguiral, zastopnika)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Sopro Bauchemie GmbH (Wiesbaden, Nemčija)

      Predmet

   Tožba, vložena zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 14. avgusta 2014 (zadeva R 1370/2013-2), v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Sopro Bauchemie GmbH in Holding Soprema.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Holding Soprema se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 73, 2.3.2015.


title: Zadeva T-406/05: Tožba, vložena  9. novembra 2005  — Cavallaro proti Komisiji

text:
               14.1.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/30

         Tožba, vložena 9. novembra 2005 — Cavallaro proti Komisiji
   (Zadeva T-406/05)
   (2006/C 10/58)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Alessandro Cavallaro (Rim, Italija) (Zastopnik: Carlo Forte, avvocato)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasitev ničnosti odločbe Organa, pristojnega za imenovanja, z dne 10. avgusta 2005, ADMIN.B.2-ABF/adm-D(05)18560;

               —

               podredno, ponovno odprtje rokov za vložitev tožbe za razglasitev ničnosti odločb ADMIN-B-3, št. 10577 z dne 27. februarja 2002 in št. 53089 z dne 14. novembra 2002;

               —

               podredno, če ne bi bilo ugodeno prejšnjemu predlogu, ugotovitev, da je dopusten ugovor nezakonitosti, ki meri na to, da se ugotovi, da odločbi ADMIN-B-3, št. 10577 z dne 27. februarja 2002 in št. 53089 z dne 14. novembra 2002, s katerimi se toženi stranki priznava pravica do izplačila izselitvenega dodatka od 1. decembra 2001 za celotno obdobje službovanja pri Evropski komisiji v Bruslju, vključno z zapadlimi zneski in obrestmi, nista veljavni;

               —

               naložitev plačila stroškov toženi stranki.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka v tej zadevi izpodbija odločbo Organa, pristojnega za imenovanja, z dne 10. avgusta 2005, s katero ji je bil zavrnjen dodatek iz člena 4 Priloge VII h Kadrovskim predpisom uradnikov Evropskih skupnosti, in zahteva, da se ji prizna plačilo tega dodatka od 1. marca 2005 za celotno obdobje službovanja pri Predstavništvu Komisije v Rimu.
   Glede tega opozarja, da ji je isti organ že leta 2002 takoj po tem, ko se je zaposlila pri Komisiji, zavrnil dodatek za izselitev v višini 16 %, s trditvijo, da je tožeča stranka v referenčnem obdobju za izračun 5 let iz člena 4(1)(a), druga alinea, Priloge VII h Kadrovskim predpisom, opravljala svojo poklicno dejavnost v Bruslju.
   Tožeča stranka je bila nato premeščena na sedež Predstavništva Komisije v Rimu in je ponovno od tožene stranke zahtevala isti dodatek. Ta tožba je uperjena proti odločbi, s katero je bila ta nova zahteva zavrnjena.

               —

               V utemeljitev svojih trditev tožeča stranka uveljavlja nepravilno uporabo člena 4(1)(b) Kadrovskih predpisov

               —

               in protislovje v obrazložitvi ter zmotno ugotovitev dejanskega stanja v zvezi z dokumentacijo za obdobje od 1990 do 1995. Glede tega tožeča stranka poudarja, da je od 1990 do 1995 živela izven Italije in da med letoma 1992 in 1995 ni študirala v Italiji. V vsakem primeru naj bi bile trditve Komisije v izpodbijani odločbi v nasprotju s trditvami v odločbah iz leta 2002.

               —

               in protislovje v obrazložitvi v zvezi z domnevo, da je tožeča stranka od julija 1990 do julija 1995 živela v Italiji. Glede tega navaja, da naj sama izjava tožeče stranke, ki jo je dala takrat, ko je delala kot pomožni uslužbenec, in sicer, da bi morala biti za njen kraj zaposlitve določena Ariccia, v Italiji, ne bi bila zadosten dokaz za njen namen, da v tem kraju ohrani neprekinjenost svojih življenjskih navad in razvoja običajnih družbenih odnosov.


title: Zadeva C-246/10: Sklep predsednika Sodišča z dne 3. januarja 2011 – Evropska komisija proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg

text:
               16.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 120/9

         Sklep predsednika Sodišča z dne 3. januarja 2011 – Evropska komisija proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg
   (Zadeva C-246/10) (1)

   2011/C 120/19
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 195, 17.7.2010.


title: Zadeva F-59/12: Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 17. oktobra 2013 – BF proti Računskemu sodišču Evropske unije (Javni uslužbenci — Imenovanje — Zapolnitev delovnega mesta direktorja — Razpis prostega delovnega mesta — Akt, ki posega v položaj — Neobstoj — Nedopustnost)

text:
               11.1.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 9/28

         Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 17. oktobra 2013 – BF proti Računskemu sodišču Evropske unije
   (Zadeva F-59/12) (1)

   (Javni uslužbenci - Imenovanje - Zapolnitev delovnega mesta direktorja - Razpis prostega delovnega mesta - Akt, ki posega v položaj - Neobstoj - Nedopustnost)
   2014/C 9/45
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: BF (Luxembourg, Luksemburg) (zastopnik: L. Levi, odvetnik)

      Tožena stranka: Računsko sodišče Evropske unije (zastopniki: T. Kennedy in J. Vermer, agenta, skupaj z D. Waelbroeckom, odvetnik)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti razpisa prostega delovnega mesta št. ECA/2011/67 Računskega sodišča, ki se nanaša na delovno mesto direktorja direkcije za kadrovske zadeve.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže.

               2.

               BF nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasilo Računsko sodišče Evropske unije.

      (1)  UL C 227, 28.7.2012, str. 38.


title: Zadeva C-150/17 P: Pritožba, ki jo je Evropska unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije, vložila 24. marca 2017 zoper sodbo (tretji razširjeni senat) z dne 1. februarja 2017 v zadevi T-479/14, Kendrion/Evropska unija

text:
               22.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/14

         Pritožba, ki jo je Evropska unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije, vložila 24. marca 2017 zoper sodbo (tretji razširjeni senat) z dne 1. februarja 2017 v zadevi T-479/14, Kendrion/Evropska unija
   (Zadeva C-150/17 P)
   (2017/C 161/18)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Pritožnica: Evropska unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije (zastopnika: J. Inghelram in E. Beysen)

      Drugi stranki v postopku: Kendrion NV, Evropska komisija

      Predlog

   Pritožnica predlaga, naj

               —

               se razveljavi prva točka izreka izpodbijane sodbe;

               —

               se zavrnejo prvostopenjski zahtevki družbe Kendrion za domnevno nastalo škodo, podredno, naj se odškodnina zmanjša na 175 709,87 EUR;

               —

               se družbi Kendrion naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   V utemeljitev svoje pritožbe pritožnica navaja trdi razloge.

               1.

               Splošno sodišče naj bi pri razlagi pojma „vzročna zveza“ napačno uporabilo pravo, saj je kršitev razumnega roka za izdajo sodbe štelo za ključen razlog za uveljavljano premoženjsko škodo, ki naj bi obsegala stroške za bančno garancijo, pri tem pa spregledalo, da je v skladu z ustaljeno sodno prakso ključen razlog zanjo odločitev podjetja, da globe v postopku pred sodiščem Unije ne plača.

               2.

               Splošno sodišče naj bi pri razlagi pojma „škoda“ napačno uporabilo pravo, saj premoženjsko škodo v zvezi s plačilom stroškov za bančno garancijo ni uporabilo enakih pogojev kot jih je določilo v zvezi s plačilom obresti za globo, in sicer da mora tožeča stranka na prvi stopnji dokazati, da so finančna bremena v zvezi s plačilom obresti večja od prednosti, ki bi jih lahko imela, če ne bi plačala globe.

               3.

               Splošno sodišče naj bi pri določitvi časovnega okvira, v katerem naj bi nastala uveljavljana premoženjska škoda, napačno uporabilo pravo in kršilo obveznost obrazložitve, saj je brez navedbe razlogov presodilo, da je časovni okvir, v katerem naj bi zaradi plačila stroškov za bančno garancijo nastala premoženjsko škoda, lahko drugačen kot časovni okvir, ki ga je Splošno sodišče določilo v zvezi z nezakonitim ravnanjem, ki naj bi bilo razlog za to škodo.


title: Zadeva C-479/09 P: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 30. septembra 2010 – Evets Corp. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (Pritožba — Znamka Skupnosti — Besedna znamka DANELECTRO — Figurativna znamka QWIK TUNE — Zahteva za podaljšanje registracije znamke — Zahteva za vrnitev v prejšnje stanje — Neupoštevanje roka za vložitev zahteve za podaljšanje registracije znamke)

text:
               20.11.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 317/11

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 30. septembra 2010 – Evets Corp. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-479/09 P) (1)

   (Pritožba - Znamka Skupnosti - Besedna znamka DANELECTRO - Figurativna znamka QWIK TUNE - Zahteva za podaljšanje registracije znamke - Zahteva za vrnitev v prejšnje stanje - Neupoštevanje roka za vložitev zahteve za podaljšanje registracije znamke)
   2010/C 317/20
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: Evets Corp. (zastopnik: S. Ryan, solicitor)

      Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, zastopnik)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (prvi senat) z dne 23. septembra 2009 v zadevi Evets proti UUNT (združeni zadevi T-20/08 in T-21/08), s katero je bila zavrnjena tožba za razveljavitev odločbe četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) R 603/2007-4 z dne 5. novembra 2007, s katero je bila zavrnjena pritožba zoper odločbo oddelka za upravljanje z znamkami in pravne zadeve in s katero je bilo ugotovljeno, da se zahteva za vrnitev v prejšnje stanje, ki jo je vložila pritožnica, da bi spet pridobila pravico do podaljšanja besedne znamke „DANELECTRO“, šteje za nevloženo, ker je bila vložena prepozno – Neupoštevanje roka za vložitev zahteve za podaljšanje znamk.

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Evets Corp. se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 24, 30.1.2010.


title: Zadeva T-806/14: Tožba, vložena 3. decembra 2014 – August Storck/UUNT (Upodobitev embalaže, kvadratne oblike, v beli in modri barvi)

text:
               9.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/59

         Tožba, vložena 3. decembra 2014 – August Storck/UUNT (Upodobitev embalaže, kvadratne oblike, v beli in modri barvi)
   (Zadeva T-806/14)
   (2015/C 046/76)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: August Storck KG (Berlin, Nemčija) (zastopniki: P. Goldenbaum, I. Rohr, T. Melchert in A. Richter, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Zadevna sporna znamka: Mednarodna registracija, v kateri je zajeta Evropska unija, in sicer figurativne znamke (Upodobitev embalaže v obliki kvadrata) – Mednarodna registracija št. 1 1 69  244 v kateri je zajeta Evropska unija

      Izpodbijana odločba: Odločba petega odbora za pritožbe UUNT z dne 8. septembra 2014 v zadevi R 644/2014-5

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               UUNT naloži, da nosi svoje stroške in stroške tožeče stranke.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-381/06: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 13. septembra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki (Neizpolnitev obveznosti države – Direktiva 2002/14/ES – Obveščanje in posvetovanje z delavci – Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)

text:
               10.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/15

         Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 13. septembra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki
   (Zadeva C-381/06) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2002/14/ES - Obveščanje in posvetovanje z delavci - Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)
   (2007/C 269/29)
   Jezik postopka: grščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. Patakia in J. Enegren, zastopnika)

      Tožena stranka: Helenska republika (zastopnik: N. Dafniou, zastopnik)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2002/14/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2002 o določitvi splošnega okvira za obveščanje in posvetovanje z delavci v Evropski skupnosti, v predpisanem roku – Skupna izjava Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije o zastopanju delavcev (UL L 80, str. 29).
   Izrek

               1)

               Helenska republika, s tem da v predpisanem roku ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2002/14/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2002 o določitvi splošnega okvira za obveščanje in posvetovanje z delavci v Evropski skupnosti, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2)

               Helenski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 261, 28.10.2006.


title: Zadeva T-123/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 28. oktobra 2016 – Unicorn/EUIPO – Mercilink Equipment Leasing (UNICORN-čerpací stanice) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Evropske unije UNICORN-čerpací stanice — Prejšnje nacionalne besedne in figurativna znamka UNICORN — Relativni razlog za zavrnitev — Ugled — Člen 8(5) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               12.12.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/15

         Sodba Splošnega sodišča z dne 28. oktobra 2016 – Unicorn/EUIPO – Mercilink Equipment Leasing (UNICORN-čerpací stanice)
   (Zadeva T-123/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Evropske unije UNICORN-čerpací stanice - Prejšnje nacionalne besedne in figurativna znamka UNICORN - Relativni razlog za zavrnitev - Ugled - Člen 8(5) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2016/C 462/17)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Unicorn a.s. (Praga, Češka republika) (zastopnik: L. Lorenc, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: M. Rajh, agentka)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Mercilink Equipment Leasing Ltd (Limassol, Ciper)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo petega odbor za pritožbe pri EUIPO z dne 13. januarja 2015 (zadeva R 153/2014-5) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Unicorn in Mercilink Equipment Leasing.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Unicorn a.s. se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 171, 26.5.2015.


title: Zadeva C-401/09 P: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 9. junija 2011 – Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE proti Evropski centralni banki (Pritožba — Dopustnost — Pooblastilo — Konzorcij — Javna naročila — Postopek s pogajanji — Storitve svetovanja in razvoja na področju informatike — Zavrnitev ponudbe — Poslovnik Splošnega sodišča — Pravni interes — Razlog za izključitev — Dovoljenje, predpisano po nacionalnem pravu — Obveznost obrazložitve)

text:
               30.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 226/4

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 9. junija 2011 – Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE proti Evropski centralni banki
   (Zadeva C-401/09 P) (1)

   (Pritožba - Dopustnost - Pooblastilo - Konzorcij - Javna naročila - Postopek s pogajanji - Storitve svetovanja in razvoja na področju informatike - Zavrnitev ponudbe - Poslovnik Splošnega sodišča - Pravni interes - Razlog za izključitev - Dovoljenje, predpisano po nacionalnem pravu - Obveznost obrazložitve)
   2011/C 226/05
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnikca: Evropaïki Dynamiki - Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (zastopnik: N. Korogiannakis, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska centralna banka (zastopnika: F. von Lindeiner in G. Gruber, zastopnika)

      Predmet

   Pritožba zoper sklep Sodišča prve stopnje (četrti senat) z dne 2. julija 2009 v zadevi Evropaïki Dynamiki - Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE proti Evropski centralni banki (ECB), T-279/06, s katerim je to zavrnilo njeno tožbo za razglasitev ničnosti odločbe Evropske centralne banke (ECB) z dne 31. julija 2006, s katero je bila zavrnjena ponudba, ki jo je tožeča stranka vložila v okviru postopka s pogajanji za opravljanje storitev svetovanja in razvoja na področju informatike za ECB (UL 2005, S 137-135345), in odločbe o oddaji naročila drugemu ponudniku

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Družbi Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 11, 16.1.2010.


title: Zadeva C-235/05 P: Sklep Sodišča (četrti senat) z dne 27. aprila 2006 — L'Oréal SA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT), Revlon (Švica) SA (Pritožba — Znamka Skupnosti — Uredba (ES) št. 40/94 — Člen 8(1)(b) — Podobnost med dvema znamkama — Verjetnost zmede — Prijava znamke Skupnosti FLEXI AIR — Prejšnja besedna znamka FLEX — Zavrnitev registracije)

text:
               14.10.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 249/1

         Sklep Sodišča (četrti senat) z dne 27. aprila 2006 — L'Oréal SA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT), Revlon (Švica) SA
   (Zadeva C-235/05 P) (1)

   (Pritožba - Znamka Skupnosti - Uredba (ES) št. 40/94 - Člen 8(1)(b) - Podobnost med dvema znamkama - Verjetnost zmede - Prijava znamke Skupnosti FLEXI AIR - Prejšnja besedna znamka FLEX - Zavrnitev registracije)
   (2006/C 249/01)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: L'Oréal SA (zastopnik: X. Buffet Delmas d'Autane, avocat)

      Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: G. Schneider), Revlon (Švica) SA
   Predmet
   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 16. marca 2005 v zadevi L'Oréal proti UUNT (T-112/03), s katero je kot neutemeljeno zavrnilo tožbo na razveljavitev, ki jo je vložil prijavitelj besedne znamke Skupnosti „FLEXI AIR“ za proizvode iz razreda 3, zoper odločbo R 0396/2001 -4 četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu z dne 15. januarja 2003, s katero je zavrnil pritožbo, ki je bila vložena zoper odločbo oddelka za ugovore, ki je zavrnil registracijo navedene znamke v okviru postopka z ugovorom, ki ga je vložil imetnik nacionalnih besednih znamk „FLEX“ za proizvode iz razredov 3 in 34.
   Izrek

               1)

               Pritožba se zavrne.

               2)

               L'Oréal SA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 205 z dne 20.8.2005.


title: Zadeva T-461/13: Tožba, vložena 30. avgusta 2013 – Španija proti Komisiji

text:
               19.10.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 304/23

         Tožba, vložena 30. avgusta 2013 – Španija proti Komisiji
   (Zadeva T-461/13)
   2013/C 304/41
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Kraljevina Španija (zastopnik: A. Rubio González)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijani sklep razglasi za ničen;

               —

               toženi instituciji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Ta tožba je vložena zoper Sklep Komisije z dne 19. junija 2013 o državni pomoči SA.28599 (C 23/2010 (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009), ki jo Kraljevina Španija izvaja pri razširjanju prizemne digitalne televizije v oddaljenih in manj urbaniziranih območjih (razen v Castilla – La Mancha). V tem sklepu je bilo ugotovljeno, da je bila navedena pomoč delno nezdružljiva z notranjim trgom in je bilo zato odrejeno njeno vračilo.
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 107(1) PDEU, s tem, da v obravnavani zadevi subjekti, ki izvajajo gospodarsko dejavnost, niso imeli nobene gospodarske prednost, ni bilo selektivnosti ukrepa in izkrivljanja konkurence.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev členov 106(2) in 107(3)(c) PDEU, ker ni bila ugotovljena kršitev načela tehnološke nevtralnosti.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev postopka na področju državnih pomoči, v obravnavani zadevi, zaradi prekomernega trajanja, neupoštevanja predloženih dokazov, neobstoja koherentnosti in objektivnosti v pripravljalnem postopku.

               4.

               Četrti tožbeni razlog, naveden podredno: kršitev načel pravne varnosti, enakosti, sorazmernosti in subsidiarnosti ter neobstoj obveznosti vračila pomoči, ker člen 14 Uredbe (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 339) ne nalaga navedenega vračila, kadar se kršijo splošna načela prava Unije.

               5.

               Peti tožbeni razlog, prav tako podredno naveden: kršitev pravice do obveščenosti, določene v Listini Evropske unije o temeljnih pravicah in neobstoj obveznosti vračila pomoči, ki izhaja iz tega.


title: Zadeva C-121/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Wedding (Nemčija) 14. marca 2013 – Rechtsanwaltskanzlei CMS Hasche Sigle, Partnerschaftsgesellschaft proti Xceed Holding Ltd.

text:
               8.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 164/10

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Wedding (Nemčija) 14. marca 2013 – Rechtsanwaltskanzlei CMS Hasche Sigle, Partnerschaftsgesellschaft proti Xceed Holding Ltd.
   (Zadeva C-121/13)
   2013/C 164/16
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Amtsgericht Wedding

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Rechtsanwaltskanzlei CMS Hasche Sigle, Partnerschaftsgesellschaft

      Tožena stranka: Xceed Holding Ltd.

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba Uredbo (ES) št. 1896/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o uvedbi postopka za evropski plačilni nalog (1) razlagati tako, da lahko tožena stranka vloži zahtevo za sodno preučitev evropskega plačilnega naloga, tudi če ji nalog ni bil vročen ali ji ni bil pravilno vročen? Ali je mogoče pri tem smiselno uporabiti predvsem odstavek 1 ali odstavek 2 člena 20 Uredbe št. 1896/2006?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: katere procesne posledice nastanejo, če je zahtevi za ponovno preučitev ugodeno; je mogoče pri tem smiselno uporabiti predvsem člen 20(3) ali člen 17(1) Uredbe št. 1896/2006?

      (1)  UL L 399, str. 1.


title: Zadeva C-449/14 P: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 10. novembra 2016 – DTS Distribuidora de Televisión Digital, SA/Evropska komisija, Telefónica de España, SA, Telefónica Móviles España, SA, Kraljevina Španija, Corporación de Radio y Televisión Española, SA (RTVE) (Pritožba — Državne pomoči — Shema pomoči v korist javne nacionalne RTV organizacije — Obveznosti javne službe — Nadomestilo — Člen 106(2) PDEU — Sklep o razglasitvi sheme pomoči za združljivo z notranjim trgom — Sprememba načina financiranja — Davčni ukrepi — Davek, naložen operaterjem plačljive televizije — Sklep o razglasitvi spremenjene sheme pomoči za združljivo z notranjim trgom — Upoštevanje načina financiranja — Obstoj zavezujoče namembnostne povezave med davkom in shemo pomoči — Neposredni vpliv prihodka od davka na višino pomoči — Kritje neto stroškov za opravljanje nalog javne službe — Konkurenčno razmerje med osebo, ki je dolžna plačati davek, in upravičencem do pomoči — Izkrivljanje nacionalnega prava)

text:
               16.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 14/2

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 10. novembra 2016 – DTS Distribuidora de Televisión Digital, SA/Evropska komisija, Telefónica de España, SA, Telefónica Móviles España, SA, Kraljevina Španija, Corporación de Radio y Televisión Española, SA (RTVE)
   (Zadeva C-449/14 P) (1)

   ((Pritožba - Državne pomoči - Shema pomoči v korist javne nacionalne RTV organizacije - Obveznosti javne službe - Nadomestilo - Člen 106(2) PDEU - Sklep o razglasitvi sheme pomoči za združljivo z notranjim trgom - Sprememba načina financiranja - Davčni ukrepi - Davek, naložen operaterjem plačljive televizije - Sklep o razglasitvi spremenjene sheme pomoči za združljivo z notranjim trgom - Upoštevanje načina financiranja - Obstoj zavezujoče namembnostne povezave med davkom in shemo pomoči - Neposredni vpliv prihodka od davka na višino pomoči - Kritje neto stroškov za opravljanje nalog javne službe - Konkurenčno razmerje med osebo, ki je dolžna plačati davek, in upravičencem do pomoči - Izkrivljanje nacionalnega prava))
   (2017/C 014/02)
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Pritožnica: DTS Distribuidora de Televisión Digital, SA (zastopnika: H. Brokelmann in M. Ganino, odvetnika)

      Druge stranke v postopku: Evropska komisija (zastopniki: C. Urraca Caviedes, B. Stromsky in G. Valero Jordana, agenti), Telefónica de España SA, Telefónica Móviles España SA (zastopniki: F. González Díaz, F. Salerno in V. Romero Algarra, odvetniki), Kraljevina Španija (zastopnik: A. Sampol Pucurull, agent), Corporación de Radio y Televisión Española SA (RTVE) (zastopnika: A. Martínez Sánchez in J. Rodríguez Ordóñez, odvetnika)

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Družba DTS Distribuidora de Televisión Digital SA poleg svojih stroškov nosi stroške, ki jih je imela Evropska komisija v zvezi z glavno pritožbo.

               3.

               Družbi Telefónica de España SA in Telefónica Móviles España SA poleg svojih stroškov nosita stroške, ki jih je imela Evropska komisija v zvezi z nasprotno pritožbo.

               4.

               Corporación de Radio y Televisión Española SA (RTVE) in Kraljevina Španija nosita svoje stroške.

      (1)  UL C 395, 10.11.2014.


title: Zadeva F-95/06: Tožba, vložena 11. avgusta 2006 — Taruffi proti Komisiji

text:
               30.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/23

         Tožba, vložena 11. avgusta 2006 — Taruffi proti Komisiji
   (Zadeva F-95/06)
   (2006/C 237/40)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Adrien Taruffi (Schouweiler, Luksemburg) (Zastopniki: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis in E. Marchal, avocats)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasitev, da je člen 4(1) splošnih določb za izvajanje člena 45 Kadrovskih predpisov, sprejetih z Odločbo Komisije z dne 23. decembra 2004 (SDI), protizakonit;

               —

               razglasitev ničnosti odločb Komisije o določitvi točk za delovno uspešnost in prednostnih točk tožeči stranki za napredovalni obdobji 2004 in 2005, kot tudi odločb, s katerima se tožeče stranke ne uvrsti na seznam uradnikov, ki po mnenju Odbora za napredovanja izpolnjujejo pogoje za napredovanje, in na seznam uradnikov, ki so napredovali v naziv B*10 v napredovalnem obdobju 2004;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Tožeča stranka v podporo svoji tožbi navaja, da Odbor za napredovanja v okviru ocenjevanja ni učinkovito presodil njene delovne uspešnosti po pritrdilnemu odgovoru službe na njeno prvo pritožbo.
   Tožeča stranka glede napredovalnega obdobja 2004 navaja zlasti očitno napako pri presoji njene delovne uspešnosti, ker naj bi se njena delovna uspešnost primerjala z uspešnostjo uradnikov, ki spadajo pod „raziskovalni“ proračun, medtem ko naj bi sama spadala pod „operativni“ proračun.
   Tožeča stranka glede napredovalnega obdobja 2005 šteje za nezakonito razlago Komisije člena 4(1) SDI, po kateri naj bi bil za dodelitev prednostnih točk pristojen le generalni direktorat, ki je zadolžen za sestavo njenega končnega poročila, čeprav je bila tožeča stranka dodeljena dvema različnima generalnima direktoratoma in je bilo vmesno poročilo sestavljeno za prvo obdobje leta 2004 in vključevalo določitev točk za delovno uspešnost.
   Na splošno tožeča stranka meni, da je bil s sprejemom izpodbijanih odločb kršen člen 45 Kadrovskih predpisov, ker naj bi se kot odločilno merilo upoštevala delovna doba in ne delovna uspešnost.


title: Zadeva T-10/09 RENV: Sodba Splošnega sodišča z dne 11. decembra 2014 – Formula One Licensing/UUNT – ESPN Sports Media (F1-LIVE) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti F1-LIVE — Prejšnje figurativna znamka Skupnosti F1 ter nacionalne besedne znamke in mednarodna besedna znamka F1 Formula 1 — Relativni razlogi za zavrnitev — Člen 8(1)(b) in (5) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) in (5) Uredbe (ES) št. 207/2009))

text:
               9.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/41

         Sodba Splošnega sodišča z dne 11. decembra 2014 – Formula One Licensing/UUNT – ESPN Sports Media (F1-LIVE)
   (Zadeva T-10/09 RENV) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti F1-LIVE - Prejšnje figurativna znamka Skupnosti F1 ter nacionalne besedne znamke in mednarodna besedna znamka F1 Formula 1 - Relativni razlogi za zavrnitev - Člen 8(1)(b) in (5) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) in (5) Uredbe (ES) št. 207/2009)))
   (2015/C 046/49)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Formula One Licensing BV (Rotterdam, Nizozemska) (zastopnika: B. Klingberg in K. Sandberg, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: ESPN Sports Media Ltd (London, Združeno kraljestvo) (zastopnik: T. de Haan, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 16. oktobra 2008 (zadeva R 7/2008-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Racing-Live in Formula One Licensing BV.

      Izrek

               1.

               Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 16. oktobra 2008 (zadeva R 7/2008 1) se razveljavi.

               2.

               UUNT in ESPN Sports Media Ltd se naloži plačilo stroškov, ki so Formula One Licensing BV nastali v postopku pred Splošnim sodiščem in Sodiščem ter v postopku pred odborom za pritožbe UUNT.

      (1)  UL C 55, 7.3.2009.


title: Zadeva T-144/05: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 18. decembra 2008 – Muñiz proti Komisiji ( Dostop do dokumentov – Uredba (ES) št. 1049/2001 – Dokumenti, ki se nanašajo na zasedanje Odbora za carinski zakonik – Oddelka za carinsko in statistično nomenklaturo (tehnika/ostalo) – Zavrnitev dostopa – Izjema, ki se nanaša na varstvo postopka odločanja )

text:
               21.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 44/41

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 18. decembra 2008 – Muñiz proti Komisiji
   (Zadeva T-144/05) (1)

   („Dostop do dokumentov - Uredba (ES) št. 1049/2001 - Dokumenti, ki se nanašajo na zasedanje Odbora za carinski zakonik - Oddelka za carinsko in statistično nomenklaturo (tehnika/ostalo) - Zavrnitev dostopa - Izjema, ki se nanaša na varstvo postopka odločanja“)
   (2009/C 44/70)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Pablo Muñiz (Bruselj, Belgija) (zastopnika: sprva B. Dehandschutter, nato L. Defalque, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: P. Costa de Oliveira in I. Chatzigiannis, zastopnika)
   Predmet
   Razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 3. februarja 2005, ki zavrača tožeči stranki dostop do zapisnika in določenih dokumentov, ki se nanašajo na zasedanje Odbora za carinski zakonik – oddelka za carinsko in statistično nomenklaturo (tehnika/ostalo) septembra 2004.
   Izrek

               1)

               Razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 3. februarja 2005, ker je zavrnila dostop do dokumentov „TAXUD/1369/2003“ ki se nanaša na domači kino, „TAXUD/974/2004“, ki se nanaša na vozila za dvojno uporabo, „TAXUD/1342/2003“, „TAXUD/2465/2004“ in „TAXUD/2495/2004“, ki se nanašajo na enote oskrbe z energijo, relatifs aux unités d'alimentation stabilisée, „XXI/770/1998“, ki se nanaša na nepopolne avtomatske naprave za obdelovanje podatkov in na zapisnik z zasedanja septembra 2004 delovne skupine oddelka „Tarifna in statistična nomenklatura (mehanična/raznolika)“ oddelka za carinsko in statistično nomenklaturo (dokument „TAXUD/3010/2004 – priloga V“).

               2)

               V preostalem se postopek ustavi.

               3)

               Komisiji se naloži plačilo stroškov Pabla Muñiza.

      (1)  UL C 132, 28.5.2005.


title: Zadeva T-460/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 5. maja 2011 – CheapFlights International proti UUNT – Cheapflights (Cheapflights) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti Cheapflights — Prejšnja nacionalna figurativna znamka CheapFlights — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Podobnost med znaki — Člen 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009)

text:
               25.6.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 186/22

         Sodba Splošnega sodišča z dne 5. maja 2011 – CheapFlights International proti UUNT – Cheapflights (Cheapflights)
   (Zadeva T-460/09) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti Cheapflights - Prejšnja nacionalna figurativna znamka CheapFlights - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Podobnost med znaki - Člen 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009)
   2011/C 186/40
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: CheapFlights International Ltd (Ballybofey, Irska) (zastopnika: A. von Mühlendahl in H. Hartwig, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: D. Botis, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Cheapflights Ltd (London, Združeno kraljestvo) (zastopnik: M. Edenborough, QC)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo z dne 31. avgusta 2009 (zadeva R 1356/2007-4) četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) v zvezi s postopkom z ugovorom med CheapFlights International Ltd in Cheapflights Ltd.

      Izrek

               1.

               Razveljavitev odločbe četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 31. avgusta 2009 (zadeva R 1356/2007-4).

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               UUNT in Cheapflights Ltd se naloži plačilo stroškov, vključno s stroški, ki jih je prijavila družba CheapFlights International Ltd v postopku pred odborom za pritožbe.

      (1)  UL C 24, 30.1.2010.


title: Zadeva C-259/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Budai Központi Kerületi Bíróság (Madžarska) 16. maja 2017 – Zoltán Rózsavölgyi y Zoltánné Rózsavölgyi/Unicredit Leasing Hungary Zrt. y Unicredit Leasing Immo Truck Zrt.

text:
               7.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 256/8

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Budai Központi Kerületi Bíróság (Madžarska) 16. maja 2017 – Zoltán Rózsavölgyi y Zoltánné Rózsavölgyi/Unicredit Leasing Hungary Zrt. y Unicredit Leasing Immo Truck Zrt.
   (Zadeva C-259/17)
   (2017/C 256/07)
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Budai Központi Kerületi Bíróság

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Zoltán Rózsavölgyi in Zoltánné Rózsavölgyi

      Tožena stranka: Unicredit Leasing Hungary Zrt. in Unicredit Leasing Immo Truck Zrt.

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Zlasti ob upoštevanju tega, da je, kadar se za nepošteno kvalificira opredelitev glavnega predmeta pogodbe, pogodba v celoti (in ne deloma) neveljavna: Ali ugotovitev ničnosti zaradi nepoštenosti pogoja, ki opredeljuje glavni predmet kreditne pogodbe (zaradi katere ta pogoj ne sme imeti obveznosti v breme potrošnika) lahko privede do posledice (na primer z uporabo sodne odločbe, posebne pravne posledice, ki je določena v nacionalnem pravu, zakonske določbe ali tega, kar je odločeno v odločbi o poenotenju sodne prakse), tako da se pravna opredelitev pogodbe ali njeni učinki spremenijo in se kreditna pogodba z devizno klavzulo (v kateri se zneski iz kreditne pogodbe določijo in vodijo v tuji valuti — v nadaljevanju: obračunska valuta — obveznost plačila teh zneskov pa se izpolni v nacionalni valuti — v nadaljevanju: izpolnitvena valuta) šteje za kreditno pogodbo v madžarskih forintih?

                           1.1

                           Če ugotovitev ničnosti pogoja, ki določa glavni predmet kreditne pogodbe, zaradi nepoštenosti lahko privede do posledice, tako da se pravna opredelitev pogodbe ali njeni učinki spremenijo: Ali ta sprememba pravne opredelitve lahko ima za posledico (na primer z uporabo sodne odločbe, posebne pravne posledice, ki je določena v nacionalnem pravu, zakonske določbe ali tega, kar je odločeno v odločbi o poenotenju sodne prakse), da se določeni ekonomsko upoštevni elementi pravnega razmerja spremenijo tudi v škodo potrošnika (na primer retroaktivna uporaba temeljne obrestne mere centralne banke ali tržne obrestne mere, ki se uporablja za posojila v forintih, namesto nižje obrestne mere, določene v pogodbi)?

               2.

               Ali ima pravna posledica nepoštenosti absolutne učinke in predstavlja zgolj pravno vprašanje, ali pa je treba pri izpeljavi pravnih posledic nepoštenosti pripisati pomen:

                           (1)

                           pogodbeni praksi pri drugi vrsti pogodb, ki se razlikujejo od tiste, ki je nepoštena;

                           (2)

                           domnevni ranljivosti nekaterih subjektov, ki so neposredno prizadeti z ekonomskega vidika (na primer v primeru kreditov z devizno klavzulo vsi kreditojemalci v devizah in bančni sistem); ali

                           (3)

                           interesom določenih tretjih ali skupin, ki niso neposredno prizadeti z ekonomskega vidika, na primer dejstvo, da so lahko kreditojemalci v devizah zaradi ugotovitve ničnosti v končni fazi z vidika matematičnega končnega obračuna v večini primerov v boljšem položaju kot kreditojemalci v forintih?

               3.

               Ali za namene členov 3(1) 4(2), 5 in 6(1) Direktive 93/13/EGS (1) (torej presoja nepoštenosti in njena pravna posledica) pogoj, s katerim se na potrošnika prenese tečajno tveganje, (torej določilo ali skupek določil pogodbe, ki urejajo kdo nosi tveganje) pomeni pogoje poslovanja?

               4.

               Ali je treba člen 6(1) Direktive 93/13/EGS (v skladu s katerim nepošteni pogoji ne zavezujejo potrošnika) razlagati tako, da je določen pogoj (ne njegov konkretni del ampak celoten obravnavan pogoj) lahko nepošten v vsem svojem obsegu, tako v delu, ki je nepošten, in v delu, ki ni nepošten, vendar se vseeno deloma uporablja, torej, da ta pogoj (na primer glede na sodno presojo konkretnega primera) do določene mere lahko zavezuje potrošnika (torej, da je z vidika njegovih učinkov v obeh primerih nepošten le v določenem delu) na primer na podlagi uporabe sodne odločbe, posebne pravne posledice, ki je določena v nacionalnem pravu, zakonske določbe ali tega, kar je odločeno v sodni odločbi zaradi poenotenja sodne prakse?

                           4.1

                           Če je treba člen 6(1) Direktive 93/13/EGS razlagati tako, da je določen pogoj lahko nepošten v vsem svojem obsegu, hkrati tako v nepoštenem delu kot v delu, ki ni nepošten, vendar pa se vseeno deloma uporablja, torej, da ta pogoj do določene mere lahko zavezuje potrošnika (torej, da je z vidika njegovih učinkov nepošten le v določenem delu v obeh primerih): Ali ugotovitev ničnosti celotne kreditne pogodbe zaradi nepoštenosti obravnavanega pogoja, ki opredeljuje glavni predmet pogodbe, lahko ima za posledico, da je glede na končni matematični obračun potrošnik globalno v slabšem profesionalni sopogodbenik pa v boljšem položaju, kot če bi se iz istega razloga kreditna pogodba razglasila le za deloma nepošteno (v tem primeru pa bi ostali pogoji pogodbe še naprej zavezovali stranki z nespremenjeno vsebino)?

               5.

                           5.1

                           Ali je treba šteti, da ni nepošten, torej da je ob upoštevanju ekonomskih posledic jasen in razumljiv pogodbeni pogoj, ki potrošniku nalaga breme tečajnega tveganja, ki je določen (kot splošni pogodbeni pogoj, ki ga profesionalni sopogodbenik uporablja in ni bil individualno izpogajan) na podlagi obveznosti informiranja, ki jo nujno splošno določa zakon, vendar pa ne določa izrecno, da je lahko znesek obrokov odplačil, ki jih je treba plačati v skladu s kreditno pogodbo, višji od prejemkov potrošnika, ki so bili ugotovljeni v okviru preučitve solventnosti, ki jo je izvedel profesionalni sopogodbenik, upoštevaje tudi to, da upoštevna nacionalna določba nalaga konkretizacijo tveganja v pisni obliki ne zgolj ugotovitev obstoja tveganja in njegovo naložitev, poleg tega pa je Sodišče Evropske unije v točki 74 sodbe v zadevi C-26/13 ugotovilo, da profesionalni sopogodbenik ni dolžan potrošnika le seznaniti s tveganjem, temveč je potrebno tudi, da lahko potrošnik, zahvaljujoč informacijam, oceni potencialno pomembne ekonomske posledice, ki zanj izhajajo iz tečajnega tveganja, ki mu je bilo naloženo, in torej celotni strošek kredita?

                           5.2

                           Ali je treba šteti, da ni nepošten, torej da je ob upoštevanju ekonomskih posledic jasen in razumljiv pogodbeni pogoj, ki potrošniku nalaga breme tečajnega tveganja, ki je določen (kot splošni pogodbeni pogoj, ki ga profesionalni sopogodbenik uporablja in ni bil individualno izpogajan) na podlagi obveznosti informiranja, ki jo nujno splošno določa zakon, vendar izrecno ne določa, da je lahko preostali dolgovani znesek v skladu s kreditno pogodbo lahko večji od vrednosti premoženja, ki ga ima potrošnik za kritje dolga in ki je ugotovljen v okviru preučitve solventnosti, ki jo izvede profesionalni sopogodbenik, upoštevaje tudi to, da upoštevna nacionalna določba nalaga konkretizacijo tveganja v pisni obliki ne zgolj ugotovitev obstoja tveganja in njegovo naložitev, poleg tega pa je Sodišče Evropske unije v točki 74 sodbe v zadevi C-26/13 ugotovilo, da profesionalni sopogodbenik ni dolžan potrošnika le seznaniti s tveganjem temveč je potrebno tudi, da lahko potrošnik, zahvaljujoč informacijam, oceni potencialno pomembne ekonomske posledice, ki zanj izhajajo iz tečajnega tveganja, ki mu je bilo naloženo, in torej celotni strošek njegovega kredita?

                           5.3

                           Ali je treba šteti, da ni nepošten, torej da je ob upoštevanju ekonomskih posledic jasen in razumljiv pogodbeni pogoj, ki potrošniku nalaga breme tečajnega tveganja, ki je določen (kot splošni pogodbeni pogoj, ki ga profesionalni sopogodbenik uporablja in ni bil individualno izpogajan) na podlagi obveznosti informiranja, ki jo nujno splošno določa zakon, vendar izrecno ne določa, da 1) nihanja menjalnega tečaja nimajo zgornje omejitve; 2) je verjetnost nihanja menjalnega tečaja realna, torej da lahko do nje pride v času veljavnosti kreditne pogodbe; 3) se lahko zato znesek obrokov odplačil neomejeno poveča; 4) se lahko zaradi nihanja menjalnega tečaja neomejeno povečajo ne le obroki odplačil temveč tudi znesek dolgovane glavnice; 5) velikost možnih izgub ni omejena; 6) potrebni preventivni ukrepi imajo omejene učinke in zahtevajo stalno spremljanje; 7) profesionalni sopogodbenik ne prevzame obveznosti tega spremljanja; upoštevaje tudi to, da upoštevna nacionalna določba nalaga konkretizacijo tveganja v pisni obliki ne zgolj ugotovitev obstoja tveganja in njegovo naložitev, poleg tega pa je Sodišče Evropske unije v točki 74 sodbe v zadevi C-26/13 ugotovilo, da profesionalni sopogodbenik ni dolžan potrošnika le seznaniti s tveganjem temveč je potrebno tudi, da lahko potrošnik, zahvaljujoč informacijam, oceni potencialno pomembne ekonomske posledice, ki zanj izhajajo iz tečajnega tveganja, ki mu je bilo naloženo, in torej celotni strošek njegovega kredita?

                           5.4

                           Zlasti ob upoštevanju, da je možno oziroma se je to tudi zgodilo, da se je v nacionalni sodni praksi ali zakonodaji prišlo do sklepa, da je v primeru kreditov z devizno klavzulo potrošnik sklenil pogodbo za dolg v devizah, ker so bile obrestne mere v zadevnem obdobju bolj ugodne kot za kredite v forintih v zameno pa je v celoti prevzel tveganje učinkov nihanja menjalnega tečaja; ker je ravno tako možno oziroma je se je to tudi zgodilo, da se je v nacionalni sodni praksi ali zakonodaji prišlo do sklepa, da prenosa pogodbenih bremen na eno od strank po sklenitvi kreditne pogodbe —ki so vnaprej nepredvidljiva— ni mogoče oceniti v skladu z merili glede nepoštenosti, saj morajo razlogi za ničnost obstajati ob sklenitvi pogodbe; ob upoštevanju tudi tega, da zadevna nacionalna določba nalaga konkretizacijo tveganja v pisni obliki ne zgolj ugotovitev obstoja tveganja in njegovo naložitev, poleg tega pa je Sodišče Evropske unije v točki 74 sodbe v zadevi C-26/13 ugotovilo, da profesionalni sopogodbenik ni dolžan potrošnika le seznaniti s tveganjem, temveč mu mora omogočiti oceno tveganja: Ali je treba šteti, da ni nepošten, torej da je ob upoštevanju ekonomskih posledic jasen in razumljiv pogodbeni pogoj, ki potrošniku nalaga breme tečajnega tveganja, ki ga je (kot splošni pogodbeni pogoj, ki ni bil individualno izpogajan) profesionalni sopogodbenik določil in ga uporablja na podlagi obveznosti informiranja, ki jo nujno splošno določa zakon, vendar pa ta izrecno ne določa predvidene smeri nihanja menjalnega tečaja v času veljavnosti pogodbe (vsaj v njenem začetnem obdobju) niti njegovih minimalnih in/ali maksimalnih vrednosti (na primer na podlagi metode izračuna menjalnega tečaja forward in/ali načela paritete obrestnih mer — v skladu s katerim je za kredite z devizno klavzulo z visoko verjetnostjo mogoče predvideti, da bo ugodnost pri obrestnih merah, in sicer dejstvo, da je obrestna mera LIBOR [London Interbank Offered Rate] ali EURIBOR [Euro Interbank Offered Rate] nižja od obrestne mere BUBOR [Budapest Interbank Offered Rate] v zvezi z menjalnim tečajem za potrošnika predstavljala izgubo, saj se bo menjalni tečaj za izpolnitveno valuto poslabšal glede na menjalni tečaj obračunske valute —)?

                           5.5

                           Ali je treba šteti, da ni nepošten, torej da je ob upoštevanju ekonomskih posledic jasen in razumljiv pogodbeni pogoj, ki potrošniku nalaga breme tečajnega tveganja, ki je določen (kot splošni pogodbeni pogoj, ki ga profesionalni sopogodbenik uporablja in ni bil individualno izpogajan) na podlagi obveznosti informiranja, ki jo nujno splošno določa zakon, vendar izrecno ne določa natančno (na primer z vrednostno opredelitvijo z vrsto podatkov ali grafičnim prikazom preteklega menjalnega tečaja izpolnitvene valute in obračunske valute v času, ki vsaj ustreza obdobju veljavnosti pogodbe, ki jo je sklenil potrošnik) realnega tveganja za dolžnika, ki predvidljivo izhaja iz tega, da je potrošniku naloženo tečajno tveganje, upoštevaje tudi to, da zadevna nacionalna določba nalaga konkretizacijo tveganja v pisni obliki ne zgolj ugotovitev obstoja tveganja in njegovo naložitev, poleg tega pa je Sodišče Evropske unije v točki 74 sodbe v zadevi C-26/13 ugotovilo, da profesionalni sopogodbenik ni dolžan potrošnika le seznaniti s tveganjem temveč je potrebno tudi, da lahko potrošnik, zahvaljujoč informacijam, oceni potencialno pomembne ekonomske posledice, ki zanj izhajajo iz tečajnega tveganja, ki mu je bilo naloženo, in torej celotni strošek njegovega kredita?

                           5.6

                           Zlasti ob upoštevanju, da je možno oziroma se je to tudi zgodilo, da se je v nacionalni sodni praksi ali zakonodaji prišlo do sklepa, da je v primeru kreditov z devizno klavzulo potrošnik sklenil pogodbo za dolg v devizah, ker so bile obrestne mere v zadevnem obdobju bolj ugodne kot za kredite v forintih, v zameno pa je v celoti prevzel tveganje učinkov nihanja menjalnega tečaja; upoštevaje tudi to, da upoštevna nacionalna določba nalaga konkretizacijo tveganja v pisni obliki ne zgolj ugotovitev obstoja tveganja in njegovo naložitev, poleg tega pa je Sodišče Evropske unije v točki 74 sodbe v zadevi C-26/13 ugotovilo, da profesionalni sopogodbenik ni dolžan potrošnika le seznaniti s tveganjem temveč mu mora tudi omogočiti oceno tveganja: Ali je treba šteti, da ni nepošten, torej da je ob upoštevanju ekonomskih posledic jasen in razumljiv pogodbeni pogoj, ki potrošniku nalaga breme tečajnega tveganja, ki je določen (kot splošni pogodbeni pogoj, ki ga profesionalni sopogodbenik uporablja in ni bil individualno izpogajan) na podlagi obveznosti informiranja, ki jo nujno splošno določa zakon, vendar izrecno ne določa natančno (na primer izrecno in kvantificirano na podlagi preteklih podatkov za obdobje, ki je vsaj enako obdobju veljavnosti pogodbe, ki jo je sklenil potrošnik) zneska prednosti, ki predvidljivo izhajajo iz uporabe obrestne mere BUBOR za kredite v forintih in obrestne mere LIBOR ali EURIBOR v primeru kreditov z devizno klavzulo?

               6)

               V zvezi s presojo poštenosti pogodbenega pogoja, ki potrošniku nalaga tečajno tveganje in ki je določen (kot splošni pogodbeni pogoj, ki ga profesionalni sopogodbenik uporablja in ni bil individualno izpogajan) na podlagi obveznosti informiranja, ki jo nujno splošno določa zakon: Kako je treba razdeliti dokazno breme med potrošnikom in profesionalnim sopogodbenikom za namene ugotovitve, ali je imel potrošnik priložnost, da se pred sklenitvijo kreditne pogodbe dejansko seznani s spornim pogojem, ki ga nepreklicno zavezuje — člen 3(3) Direktive 93/13/EGS in točka 1(i) Priloge k tej direktivi —?

               7.

               Ali je treba šteti, da so za namene kreditnih pogodb z valutno klavzulo —torej za namene transakcij v zvezi s storitvami, katerih cena je vezana na gibanje menjalnega tečaja na finančnem trgu — kreditne institucije, ki sklepajo pogodbe s potrošnikom z uporabo svojega lastnega menjalnega tečaja za devize, profesionalni sopogodbeniki, ki ne nadzorujejo gibanja cen —točka 2(c) Priloge k Direktivi 93/13/EGS—?

      (1)  Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288).


title: Zadeva T-99/06: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 23. septembra 2009 – Phildar proti UUNT – Comercial Jacinto Parera (FILDOR) ( Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti FILDOR — Prejšnja nacionalna polfigurativna znamka PHILDAR — Prejšnja nacionalna besedna znamka FILDOR — Prejšnji mednarodni, besedna in polfigurativna, znamki PHILDAR — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Členi 8(1)(b), 62 in 73 Uredbe (ES) št. 40/94 (postali členi 8(1)(b), 64 in 75 Uredbe (ES) št. 207/2009) )

text:
               7.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 267/54

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 23. septembra 2009 – Phildar proti UUNT – Comercial Jacinto Parera (FILDOR)
   (Zadeva T-99/06) (1)

   („Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti FILDOR - Prejšnja nacionalna polfigurativna znamka PHILDAR - Prejšnja nacionalna besedna znamka FILDOR - Prejšnji mednarodni, besedna in polfigurativna, znamki PHILDAR - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Členi 8(1)(b), 62 in 73 Uredbe (ES) št. 40/94 (postali členi 8(1)(b), 64 in 75 Uredbe (ES) št. 207/2009)“)
   2009/C 267/91
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Phildar SA (Roubaix, Francija) (zastopnik: E. Baud, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Comercial Jacinto Parera SA (Barcelona, Španija)

      Predmet

   Tožba zoper Odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 16. januarja 2006 (zadeva R 245/2004-2) glede postopka z ugovorom med družbama Phildar SA in Comercial Jacinto Parera SA.

      Izrek

               1.

               Odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 16. januarja 2006 (zadeva R 245/2004-2), se razveljavi.

               2.

               UUNT se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 121. 20.5.2006.


title: Zadeva F-28/11: Sklep Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 12. julija 2011 BC proti Svetu

text:
               27.8.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 252/58

         Sklep Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 12. julija 2011
   BC proti Svetu
   (Zadeva F-28/11) (1)

   2011/C 252/135
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik tretjega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 173, 11.6.2011, str. 16.


title: Zadeva C-68/05 P: Pritožba Koninklijke Coöperatie Cosun UA zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (peti senat) z dne 7. decembra 2004 v zadevi Koninklijke Coöperatie Cosun UA proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-240/02, vložena dne 11. februarja 2005

text:
               2.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/22

         Pritožba Koninklijke Coöperatie Cosun UA zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (peti senat) z dne 7. decembra 2004 v zadevi Koninklijke Coöperatie Cosun UA proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-240/02, vložena dne 11. februarja 2005
   (Zadeva C-68/05 P)
   (2005/C 82/45)
   Jezik postopka:nizozemščina
   Koninklijke Coöperatie Cosun UA, ki jo zastopata M. M. Slotboom in N. J. Helder, advocaten, je dne 11. februarja 2005 pred Sodiščem Evropskih skupnosti vložila pritožbo zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (peti senat) z dne 7. decembra 2004 v zadevi Koninklijke Coöperatie Cosun UA proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-240/02.
   Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano sodbo;

               —

               dokončno odloči o sporu tako, da izpodbijano odločbo dokončno razglasi za nično;

               —

               podredno, vrne zadevo Sodišču prve stopnje;

         Komisiji Evropskih skupnosti naloži plačilo stroškov, ki so nastali v postopku na prvi stopnji in v postopku s pritožbo.
   Pritožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Prvi pritožbeni razlog
   Kršitev prava Skupnosti, kolikor je Sodišče ugotovilo, da dajatev za neizvoženi sladkor C ni niti uvozna niti izvozna dajatev v smislu člena 13 Uredbe št. 1430/79.
   Drugi pritožbeni razlog, ki se uveljavlja podredno
   Sodišče prve stopnje je napačno presodilo, da se dajatev za neizvoženi sladkor C za namene uporabe Uredbe št. 1430/79 dejansko obravnava kot uvozna dajatev.
   Navedeni tožbeni razlog ima tri dele:

               A.

               Sodišče prve stopnje je napačno presodilo, da je treba dajatev za neizvoženi sladkor C obravnavati kot carino, saj naj bi imeli enak namen.

               B.

               Sodišče prve stopnje je napačno presodilo, da način odmere dajatve za neizvoženi sladkor C kaže na to, da je treba dajatev obravnavati kot carino.

               C.

               Sodišče prve stopnje je napačno presodilo, da način odmere zneska, ki ga je treba plačati, kaže na to, da je treba dajatev obravnavati kot carino.

         Tretji pritožbeni razlog, ki se uveljavlja podredno
   Pri presoji drugega in tretjega tožbenega razloga, ki ju je pritožnica podredno uveljavljala s tožbo, naj bi Sodišče prve stopnje kršilo pravo Skupnosti.
   Navedeni tožbeni razlog ima dva dela:

               A.

               Sodišče prve stopnje naj bi pri presoji drugega tožbenega razloga, ki ga je pritožnica uveljavljala s tožbo pred Sodiščem prve stopnje, prestopilo okvir spora.

               B.

               Sodišče prve stopnje naj bi nepravilno prezrlo tretji tožbeni razlog, ki ga je pritožnica uveljavljala podredno.

         Četrti pritožbeni razlog, ki se uveljavlja podredno
   Kršitev načel enakega obravnavanja, pravne varnosti in pravičnosti.