title: Zadeva C-637/15 P: Pritožba, ki jo VSM Geneesmiddelen BV vložila 1. decembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 16. septembra 2015 v zadevi T-578/14, VSM Geneesmiddelen BV/Evropska komisija

text:
               8.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/20

         Pritožba, ki jo VSM Geneesmiddelen BV vložila 1. decembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 16. septembra 2015 v zadevi T-578/14, VSM Geneesmiddelen BV/Evropska komisija
   (Zadeva C-637/15 P)
   (2016/C 048/27)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: VSM Geneesmiddelen BV (zastopnik: U. Grundmann, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi Sklep Splošnega sodišča (osmi senat) v zadevi T-578/14 z dne 16. septembra 2015, ki je bil po telefaksu vročen 21. septembra 2015;

               —

               razveljavi sklep predsednika senata, da se dopisov, predloženih 22. julija 2015 in 24. julija 2015, ne vstavi v spis v zadevi T-578/14, vročen 21. septembra 2015;

               —

               ugotovi, da Komisija od 1. avgusta 2014 nezakonito ni sprožila ocene zdravstvenih trditev glede botaničnih snovi prek Evropske agencije za varnost hrane v skladu s členom 13(3) Uredbe (ES) št. 1924/2006 in, podredno, za nično razglasi odločbo, ki naj bi jo vseboval dopis Komisije z dne 29. junija 2014, da ne sproži ocene zdravstvih trditev o botaničnih snoveh prek EFSA v skladu s členom 13 pred 1. avgustom 2014;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Evropska komisija je v skladu s členom 13(3) Uredbe (ES) št. 1924/2006 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o prehranskih in zdravstvenih trditvah na živilih (v nadaljevanju: uredba o zdravstvenih trditvah) morala najpozneje do 31. januarja 2010 sprejeti seznam z dopustnimi trditvami za snovi, ki se uporabljajo v živilih. Med pripravami za sprejetje takega seznama je bila Evropska agencija za varnost hrane (EFSA) zaprošena, da oceni trditve, ki so jih predložile države članice. Septembra 2010 pa je Komisija sporočila, da bo prekinila in ponovno preučila postopek za oceno trditev glede botaničnih snovi, po čemer je EFSA prenehala obravnavati te trditve. Komisija je prekinila zgolj postopek za oceno glede botaničnih snovi, ne pa postopka glede drugih, podobnih kemičnih snoveh.
   Družba VSM Geneesmiddelen B.V. je Evropsko komisijo z dopisom z dne 23. aprila 2014 pozvala, naj EFSA naroči, naj nemudoma nadaljuje z oceno zdravstvenih trditev glede botaničnih snovi, ki se uporabljajo v živilih.
   Družbi VSM Geneesmiddelen B.V. močno škodujeta trenutni pravni zaostanek in negotovost na področju zdravstvenih trditev glede botaničnih snovi, ki se uporabljajo v živilih. Več zdravstvenih trditev, ki so bile predložene Evropski komisiji, se nanaša na botanične snovi, ki se uporabljajo v proizvodih družbe VSM Geneesmiddelen B.V. Med temi so trditve glede koprive/urtica (trditve 2346, 2498 in 2787), šentjanževke/hypericum perforatum (trditvi 2272 in 2273), melise (trditve 3712, 3713, 2087, 2303 in 2848) ter virginijskega nepozebnika/hamamelis virginiana (trditev 3383). Nobene od teh trditev EFSA še ni ocenila in tako tudi niso bile v skladu s členom 13(3) uredbe o zdravstvenih trditvah vključene na seznam Komisije.

   Pristojni komisar je pritožnico z dopisom z dne 19. junija 2014 obvestil, da so Komisiji različne države članice in gospodarski subjekti izrazili zaskrbljenost zaradi različne obravnave proizvodov, ki vsebujejo take snovi, na podlagi zakonodaje glede zdravstvenih trditev na živilih na eni strani in zakonodaje o tradicionalnih zdravilih rastlinskega izvora na drugi. Komisar je pritožnico obvestil, da Komisija v tej fazi ne bo začela z oceno zdravstvenih trditev glede botaničnih snovi. Komisija naj bi potrebovala nekaj časa za opredelitev najboljšega načina ravnanja.
   Odgovor komisarja za pritožnico ni sprejemljiv. Zato je pravni zastopnik pritožnice v tem postopku komisarju 8. julija 2014 poslal nadaljnji dopis, v katerem je navedel, da mora EFSA so 31. julija 2014 začeti z oceno zdravstvenih trditev glede botaničnih snovi. Na ta dopis ni bilo odgovora.
   Pritožnica je pri Splošnem sodišču vložila tožbo, v katerem je temu predlagala, naj ugotovi, da Komisija nezakonito ni sprožila ocene zdravstvenih trditev glede botaničnih snovi prek EFSA, in podredno, razglasitev ničnosti odločbe, da ne sproži ocene zdravstvenih trditev glede botaničnih snovi prek EFSA. Splošno sodišče je tožbo v zadevi T-578/14 zavrglo kot nedopustno s Sklepom z dne 16. septembra 2015. V tej pritožbi pritožnica Sodišču predlaga, naj navedeni sklep Splošnega sodišča razveljavi in odloči o tožbi, vloženi pri Splošnem sodišču.
   Splošno sodišče je pri sprejetju izpodbijanega sklepa bistveno kršilo postopek in pravo Unije. Ugotovilo je, da je tožba nedopustna, ker (i) je pritožnica zamudila določeni rok, (ii) pritožnica ni ustrezno dokazala, da ima pravni interes za sprožitev postopka, (iii) so prehodni ukrepi iz člena 28 Uredbe št. 1924/2006 zadostni za zaščito gospodarskih subjektov iz živilskega sektorja in za te subjekte sprejetje dokončnega seznama dovoljenih zdravstvenih trditev ne bi pomenilo gotove ugodnosti, ter (iv) določbe uredbe o zdravstvenih trditvah Komisiji dajejo široko diskrecijsko pravico za določitev časovnega okvira, v katerem je treba sprejeti seznam dovoljenih trditev. Te ugotovitve Splošnega sodišča so v nasprotju s PDEU, Listino Evropske unije o temeljnih pravicah in drugim pravom EU.
   Komisija nima široke diskrecijske pravice v zvezi s tem, kdaj in kako naj ravna. V členu 13(3) Uredbe št. 1924/2006 je določeno, da se Komisija mora pred sprejetjem odločitve posvetovati z EFSA in da mora seznam sprejeti najpozneje do 31. januarja 2010. Tako glede posvetovanja z EFSA kot tudi glede sprejetja seznama najpozneje do 31. januarja 2010 Komisija nima nikakršne diskrecijske pravice. Splošno sodišče je navedlo napačno argumentacijo. Ker morajo države članice vsebino direktiv EU prenesti v roku, določenem v direktivi, in jih torej pravo EU zavezuje, enako velja za Evropsko komisijo, ki jo prav tako zavezujejo roki, določeni v Uredbi. Ker se to, da države članice zamudijo roke, šteje za očitno kršitev prava EU, enako velja za zamudo roka, določenega v uredbi o zdravstvenih trditvah, ki jo je storila Komisija.
   Splošno sodišče je napačno navedlo, da so proizvajalci iz živilskega sektorja, kot je pritožnica, zaščiteni s prehodnimi ukrepi. Člen 28(5) Uredbe se neposredno sklicuje na člen 13(3) Uredbe, kar pomeni, da so prehodni ukrepi prenehali veljati najkasneje 31. januarja 2010. Lahko bi bilo sprejemljivo, da ta rok ni bil spoštovan in da se prehodni ukrepi uporabljajo tudi nekaj mesecev po 31. januarju 2010, zamuda zakonsko določenega roka za šest let pa ne more pomeniti izpolnjevanja ciljev uredbe o zdravstvenih trditvah.
   Ker je pritožnica predložila trditve, ki so sedaj predmet ocene pri EFSA, se zadeva nanjo neposredno nanaša in je torej upravičena za vložitev tožbe proti Komisiji. Argumenti Splošnega sodišča v zadevi T-296/12 se v obravnavani zadevi uporabljajo.
   Pritožnica je spoštovala roke, določene v členih 265 PDEU in 263 PDEU. Splošno sodišče je kršilo pravico pritožnice do učinkovitega sodnega varstva, določeno v Listini Evropske unije o temeljnih pravicah.


title: Zadeva C-362/05 P: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 7. junija 2007 – Jacques Wunenburger proti Komisiji Evropskih skupnosti (Pritožba – Javni uslužbenci – Napredovanje – Izbirni postopek – Zavrnitev prijave tožeče stranke – Razrešitev z delovnega mesta – Obveznost obrazložitve – Napačna uporaba prava – Nasprotna pritožba – Predmet spora – Pravni interes)

text:
               21.7.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 170/6

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 7. junija 2007 – Jacques Wunenburger proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva C-362/05 P) (1)

   (Pritožba - Javni uslužbenci - Napredovanje - Izbirni postopek - Zavrnitev prijave tožeče stranke - Razrešitev z delovnega mesta - Obveznost obrazložitve - Napačna uporaba prava - Nasprotna pritožba - Predmet spora - Pravni interes)
   (2007/C 170/09)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Jacques Wunenburger (zastopnik: E. Boigelot, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: J. Currall in G. Berscheid, zastopnika, ter V. Dehin, odvetnik)
   Predmet
   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (prvi senat) z dne 5. julija 2005 v zadevi Wunenburger proti Komisiji (T-370/03), s katero je to zavrnilo predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije, s katero je ta zavrnila prijavo pritožnika na delovno mesto direktorja pri direktoratu „Afrika, Karibi, Tihi ocean“ (AIDCO.C) in na to delovno mesto imenovala drugega kandidata.
   Izrek

               1)

               Glavna pritožba in nasprotna pritožba se zavrneta.

               2)

               J. Wunenburgerju se naložijo stroški v zvezi z glavno pritožbo.

               3)

               Komisiji Evropskih skupnosti se naložijo stroški v zvezi z nasprotno pritožbo.

      (1)  UL C 281, 12.11.2005.


title: Zadeva T-390/08: Tožba, vložena 18. septembra 2008 – Bank Melli Iran proti Svetu

text:
               25.10.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 272/49

         Tožba, vložena 18. septembra 2008 – Bank Melli Iran proti Svetu
   (Zadeva T-390/08)
   (2008/C 272/94)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Bank Melli Iran (Teheran, Iran) (zastopnik: L. Defalque, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Za ničnega naj se razglasi del B, odstavek 4, Priloge k Sklepu Sveta 2008/475/ES z dne 23. junija 2008 o omejevalnih ukrepih proti Iranu v delu, v katerem se nanaša na Bank Melli Iran, njene izpostave in podružnice;

               —

               podredno, na podlagi člena 241 ES naj se v tem sporu ne uporabita člena 15(2) in 7(2) Uredbe Sveta 423/2007 z dne 19. aprila 2007;

               —

               v vsakem primeru naj se Svetu naloži plačilo vseh stroškov v skladu s členom 87(2) Poslovnika Sodišča prve stopnje.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   V obravnavani zadevi tožeča stranka zahteva razglasitev ničnosti Sklepa Sveta 2008/475/ES z dne 23. junija 2008 o izvajanju člena 7(2) Uredbe (ES) št. 423/2007 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (1) v delu, v katerem je tožeča stranka vključena v seznam fizičnih in pravnih oseb, subjektov in organov, katerih sredstva in gospodarski viri se zamrznejo v skladu s to določbo.
   V utemeljitev svoje tožbe tožeča stranka navaja sedem tožbenih razlogov, ki temeljijo:

               —

               na bistveni kršitvi postopka, določenega v Pogodbi ES, pravnih pravil v zvezi z njegovo uporabo, zlorabi pooblastil in nespoštovanju člena 7(2) Skupnega stališča 2007/140/SZVP (2), ker naj bi bil izpodbijani sklep sprejet ob kršitvi pravila o soglasju, določenega v členu 7(2) Skupnega stališča 2007/140/SZVP;

               —

                  incidenter, na ugovoru nezakonitosti člena 15(2) Uredbe 423/2007 (3), v katerem je za glasovanje predvidena kvalificirana večina;

               —

               na kršitvi načela enakega obravnavanja, ker naj bi Svet odredil zamrznitev sredstev in gospodarskih virov tožeče stranke, ne da bi ta ukrep veljal tudi za druge iranske banke z istim položajem;

               —

               na kršitvi načela sorazmernosti, ker naj bi Svet odredil zamrznitev sredstev in gospodarskih virov tožeče stranke, medtem ko naj bi se z resolucijo Varnostnega sveta Združenih narodov 1803 (2008) od držav zahtevalo le, da pozorno spremljajo poslovanje finančnih ustanov na svojih ozemljih z bankami, ki imajo sedež v Iranu, vključno s tožečo stranko;

               —

               na kršitvi pravice do obrambe, pravice izjaviti se in pravice do učinkovitega pravnega sredstva, (i) ker naj bi se z resolucijo 1803 (2008) od držav zahtevalo le pozorno spremljanje, in (ii) ker naj se prejšnje resolucije Varnostnega sveta Združenih narodov (resoluciji 1737 (2006) in 1747 (2007)) ne bi nanašale na tožečo stranko; poleg tega naj tožeči stranki ne bi bili sporočeni elementi v njeno breme;

               —

               na kršitvi temeljne pravice do spoštovanja lastnine;

               —

               na kršitvi člena 15(3) Uredbe št. 423/2007, ker bi moral Svet navesti posamezne in posebne razloge za svoj sklep glede na zgolj obveznost pozornega spremljanja iz resolucije 1803 (2008) in glede na obravnavanje drugih iranskih bank;

               —

               na kršitvi pristojnosti Skupnosti, ker naj bi bila zamrznitev sredstev in gospodarskih virov kvazi kazenska sankcija in ker naj v obravnavanem primeru sploh ne bi šlo za prenos resolucije Varnostnega sveta Združenih narodov, saj v resoluciji 1803 (2008) ta ukrep zamrznitve ni predviden.

      (1)  UL L 163, str. 29.

      (2)  Skupno stališče Sveta 2007/140/SZVP z dne 27. februarja 2007 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 61, str. 49).

      (3)  Uredba Sveta (ES) št. 423/2007 z dne 19. aprila 2007 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 103, 20.4.2007, str. 1).


title: Zadeva C-224/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Varhoven administrativen sad (Bolgarija) 20. aprila 2016 – Asotsiatsia na balgarskite predpiyatiya sa mezhdunarodni prevozi i patishtata (AEBTRI)/Nachalnik na Mitnitsa Burgas als Rechtsnachfolger des Zollamts Svilengrad

text:
               4.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 243/22

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Varhoven administrativen sad (Bolgarija) 20. aprila 2016 – Asotsiatsia na balgarskite predpiyatiya sa mezhdunarodni prevozi i patishtata (AEBTRI)/Nachalnik na Mitnitsa Burgas als Rechtsnachfolger des Zollamts Svilengrad
   (Zadeva C-224/16)
   (2016/C 243/23)
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Varhoven administrativen sad

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica v kasacijskem postopku: Asotsiatsia na balgarskite predpiyatiya sa mezhdunarodni prevozi i patishtata (AEBTRI)

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Nachalnik na Mitnitsa (vodja carinskega urada) Burgas kot pravni naslednik carinskega urada Svilengrad

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je Sodišče [Evropske unije] za namene preprečevanja nasprotujočih si sodnih odločb pristojno za – za sodišča držav članic zavezujočo – razlago [Carinske konvencije o mednarodnem prevozu blaga na podlagi zvezkov TIR (Konvencija TIR) z dne 14. novembra 1975, ki je bila v imenu Evropske skupnosti odobrena z Uredbo Sveta (EGS) št. 2112/78] (1), če gre za področja, ki jih urejata člena 8 in 11 te konvencije, za presojo, ali je podana odgovornost garantnega združenja, ki jo določa tudi člen 457(2) [Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (Uredba o izvajanju carinskega zakonika)] (2)?

               2.

               Ali je na podlagi razlage člena 457(2) Uredbe o izvajanju carinskega zakonika v povezavi s členom 8(7) (sedaj člen 11(2)) [Konvencije TIR] in pripadajočih pojasnil mogoče šteti, da [morajo] v primeru, kot je obravnavani, carinski organi plačilo zneskov iz člena 8(1) in (2) [Konvencije TIR] ob njihovi zapadlosti, če je to mogoče, zahtevati od imetnika zvezka TIR kot neposredno odgovorne osebe za plačilo teh zneskov, preden vložijo zahtevek v zvezi s tem proti garantnemu združenju?

               3.

               Ali se prejemnik, ki je pridobil ali poseduje blago, za katero je znano, da se prevaža na podlagi TIR zvezkov, in za katero ni bilo ugotovljeno, da je bilo predloženo namembnemu carinskemu uradu in deklarirano, zgolj na podlagi teh okoliščin šteje za osebo, ki bi morala vedeti, da gre za blago, ki je bilo odstranjeno izpod carinskega nadzora, in ali se šteje za solidarnega dolžnika v smislu člena 203(3), tretja alinea, v povezavi s členom 213 [Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti]?

               4.

               Če je odgovor na tretje vprašanje pritrdilen, ali to, da carinska uprava plačila carinskega dolga ne zahteva od tega prejemnika, prepreči vzpostavitev – tudi v členu 457(2) Uredbe o izvajanju carinskega zakonika določene – odgovornosti garantnega združenja po členu 1, točka 16 [Konvencije TIR]?

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 2112/78 z dne 25. julija 1978 o sklenitvi Carinske konvencije o mednarodnem prevozu blaga na podlagi TIR zvezkov (Konvencija TIR) z dne 14. novembra 1975 v Ženevi (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 1, str. 208).

      (2)  Uredba Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 6, str. 3). posebna izdaja v slovenščini: poglavje 02 zvezek 006 str. 3


title: Zadeva T-407/13: Tožba, vložena 30. julija 2013 – Al Assad proti Svetu

text:
               23.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 344/56

         Tožba, vložena 30. julija 2013 – Al Assad proti Svetu
   (Zadeva T-407/13)
   2013/C 344/101
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Bouchra Al Assad (Damask, Sirija) (zastopnika: G. Karouni in C. Dumont, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi ničnost Sklepa Sveta 2013/255/SZVP z dne 31. maja 2013 o omejevalnih ukrepih proti Siriji v delu, ki se nanaša na B. Al Assad;

               —

               razveljavi Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 363/2013 z dne 22. aprila 2013 o izvajanju Uredbe (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji, kakor je bila spremenjena 9. maja 2013, v delu, ki se nanaša na B. Al Assad;

               —

               Svetu Evropske unije na podlagi členov 87 in 91 Poslovnika Splošnega sodišča naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja šest tožbenih razlogov, ki so v bistvu enaki ali podobni prvemu, drugemu, tretjemu, petemu, šestemu in sedmemu tožbenemu razlogu, ki so navedeni v zadevi Makhlouf proti Svetu, T-383/11 (1).

      (1)  UL 2011, C 282, str. 30.


title: Zadeva C-425/14: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 22. oktobra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana – Italija) – Impresa Edilux srl, en qualité de mandataire de ATI, Società Italiana Costruzioni e Forniture srl (SICEF)/Assessorato Beni Culturali e Identità Siciliana – Servizio Soprintendenza Provincia di Trapani, Assessorato ai Beni Culturali e dell’Identità Siciliana, UREGA – Sezione provinciale di Trapani, Assessorato delle Infrastrutture e della Mobilità della Regione Siciliana (Predhodno odločanje — Javna naročila — Direktiva 2004/18/ES — Razlogi za izključitev iz postopka oddaje javnega naročila — Javno naročilo, ki ne dosega praga iz te direktive — Temeljna pravila Pogodbe DEU — Izjava o sprejetju protokola zakonitosti v zvezi z bojem zoper kriminalne dejavnosti — Izključitev zaradi nepredložitve take izjave — Dopustnost — Sorazmernost)

text:
               14.12.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 414/9

         Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 22. oktobra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana – Italija) – Impresa Edilux srl, en qualité de mandataire de ATI, Società Italiana Costruzioni e Forniture srl (SICEF)/Assessorato Beni Culturali e Identità Siciliana – Servizio Soprintendenza Provincia di Trapani, Assessorato ai Beni Culturali e dell’Identità Siciliana, UREGA – Sezione provinciale di Trapani, Assessorato delle Infrastrutture e della Mobilità della Regione Siciliana
   (Zadeva C-425/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Javna naročila - Direktiva 2004/18/ES - Razlogi za izključitev iz postopka oddaje javnega naročila - Javno naročilo, ki ne dosega praga iz te direktive - Temeljna pravila Pogodbe DEU - Izjava o sprejetju protokola zakonitosti v zvezi z bojem zoper kriminalne dejavnosti - Izključitev zaradi nepredložitve take izjave - Dopustnost - Sorazmernost))
   (2015/C 414/12)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Impresa Edilux srl, en qualité de mandataire de ATI, Società Italiana Costruzioni e Forniture srl (SICEF)

      Tožene stranke: Assessorato Beni Culturali e Identità Siciliana – Servizio Soprintendenza Provincia di Trapani, Assessorato ai Beni Culturali e dell’Identità Siciliana, UREGA – Sezione provinciale di Trapani, Assessorato delle Infrastrutture e della Mobilità della Regione Siciliana

      Ob udeležbi: Icogen Srl

      Izrek

   Temeljna pravila in splošna načela Pogodbe DEU, zlasti načeli enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije ter obveznost preglednosti, ki izhaja iz njiju, je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo določbi nacionalnega prava, na podlagi katere lahko naročnik določi, da se kandidata ali ponudnika samodejno izključi iz postopka javnega razpisa, ki se nanaša na javno naročilo, ker v svoji ponudbi ni predložil pisne privolitve v obveznosti in izjave, navedene v protokolu zakonitosti, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, katerega namen je boj proti infiltraciji organiziranega kriminala na področju javnih naročil. Ker pa ta protokol vsebuje izjave, da kandidat ali ponudnik ni v odvisnem razmerju ali v združenju z drugimi kandidati ali ponudniki, da ni in ne bo sklenil sporazumov z drugimi udeleženci postopka javnega razpisa in ne bo za nobeno nalogo sklenil pogodbe o podizvajanju z drugimi podjetji, ki sodelujejo v tem postopku, neobstoj teh izjav ne more imeti za posledico samodejne izključitve kandidata ali ponudnika iz navedenega postopka.

      (1)  UL C 431, 1.12.2014.


title: Zadeva T-483/08: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. decembra 2009 – Giordano Enterprises proti UUNT – Dias Magalhães & Filhos (GIORDANO) ( Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti GIORDANO — Prejšnja nacionalna besedna znamka GIORDANO — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Delna zavrnitev registracije — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009) )

text:
               13.2.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 37/36

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. decembra 2009 – Giordano Enterprises proti UUNT – Dias Magalhães & Filhos (GIORDANO)
   (Zadeva T-483/08) (1)

   („Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti GIORDANO - Prejšnja nacionalna besedna znamka GIORDANO - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Delna zavrnitev registracije - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)“)
   2010/C 37/48
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Giordano Enterprises Ltd (F.T. Labuan, Malezija) (zastopnik: M. Nentwig, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT, intervenient pred Splošnim sodiščem: José Dias Magalhães & Filhos Lda (Arrifana Vfr, Portugalska) (zastopnik: J. M. João, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 28. julija 2008 (zadeva R 1864/2007-2) glede postopka z ugovorom med José Dias Magalhães & Filhos Lda in Giordano Enterprises Ltd.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Giordano Enterprises Ltd. se naloži plačilo lastnih stroškov in stroškov, ki jih je priglasil Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli).

      (1)  UL C 19, 24.1.2009.


title: Zadeva C-564/07: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 11. junija 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji (Neizpolnitev obveznosti države — Člen 49 ES — Svoboda opravljanja storitev — Patentni odvetniki — Obveznost sklenitve zavarovanja poklicne odgovornosti — Obveznost imenovanja pooblaščenca za vročanje v državi članici opravljanja storitev)

text:
               1.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 180/10

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 11. junija 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji
   (Zadeva C-564/07) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Člen 49 ES - Svoboda opravljanja storitev - Patentni odvetniki - Obveznost sklenitve zavarovanja poklicne odgovornosti - Obveznost imenovanja pooblaščenca za vročanje v državi članici opravljanja storitev)
   2009/C 180/16
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: E. Traversa in H. Krämer, zastopnika)

      Tožena stranka: Republika Avstrija (zastopnika: E. Riedl in G. Kunnert, zastopnika)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države — Kršitev člena 49 ES — Zahteve, ki jih nacionalni pravni predpisi določajo za patentne odvetnike z zakonitim sedežem v drugih državah članicah, ki želijo v zadevni državi članici začasno opravljati storitve — Obveznost vpisa v nacionalni register, obveznost zavarovanja poklicne odgovornosti v ta namen, obveznost, da se podvržejo disciplinskemu nadzoru tudi v zvezi z drugimi dolžnostmi, in ne le v zvezi s poklicnimi dolžnostmi, in obveznost, da ravnajo sporazumno z lokalnim pooblaščencem

      Izrek

               1)

               Republika Avstrija s tem, da je zavezala patentne odvetnike z zakonitim sedežem v drugi državi članici, ki želijo v zadevni državi članici začasno opravljati storitve, da imenujejo pooblaščenca za vročanje, ki živi v Avstriji, ni izpolnila obveznosti iz člena 49 ES.

               2)

               Tožba se v preostalem zavrne.

               3)

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 79, 29.3.2008.


title: Zadeva T-433/17: Tožba, vložena 12. julija 2017 – Dehousse/Sodišče Evropske unije

text:
               11.9.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 300/32

         Tožba, vložena 12. julija 2017 – Dehousse/Sodišče Evropske unije
   (Zadeva T-433/17)
   (2017/C 300/40)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Franklin Dehousse (Bruselj, Belgija) (zastopnika: L. Levi in S. Rodrigues, odvetnika)

      Tožena stranka: Sodišče Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               to tožbo razglasi za dopustno in utemeljeno;

         posledično

               —

               razglasi ničnost odločbe z dne 18. maja 2017, s katero je tožena stranka zavrnila potrdilno prošnjo za dostop do dokumentov, ki jo je tožeča stranka vložila 12. aprila 2017, in odločbe z dne 22. maja 2017, s katero je tožena stranka delno zavrnila potrdilno prošnjo za dostop do dokumentov, ki jo je tožeča stranka vložila 16. marca 2017;

               —

               ugotovi odgovornost tožene stranke na podlagi člena 340 PDEU;

               —

               toženi strani naloži povračilo nepremoženjske škode, ki je nastala tožeči stranki, ocenjene po načelu ex aequo et bono na deset tisoč (10 000) EUR, in, podredno, na simboličen en euro;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri razloge v zvezi s svojim predlogom za razglasitev ničnosti in en razlog v zvezi s svojim odškodninskim zahtevkom.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev sklepa Sodišča Evropske unije z dne 11. oktobra 2016 o dostopu javnosti do dokumentov, ki jih ima Sodišče Evropske unije pri opravljanju upravnih nalog (2016/C 445/03), člena 15(3) PDEU in člena 42 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, kar zadeva dostop javnosti do dokumentov institucij in obveznost preglednosti. Tožeča stranka zlasti trdi, da je treba izpodbijani odločbi razglasiti za nični v delu, v katerem z njima nekateri dokumenti niso posredovani, drugi dokumenti niso posredovani v celoti ali so spet drugi dokumenti posredovani s številnimi zakritimi deli.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 296 PDEU in člena 41 Listine, ker izpodbijani odločbi nista obrazloženi ali sta obrazloženi nezadostno.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti.

         Tožeča stranka v zvezi z obstojem nepogodbene odgovornosti Unije trdi, da je tožena institucija storila kršitve, zaradi katerih je podana ta odgovornost. Zaradi teh kršitev naj bi tožeči strani nastala huda nepremoženjska škoda, katere povračilo zahteva.


title: Zadeva T-389/07: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 18. februarja 2008 – Earth Products proti UUNT– Meynard Designs (EARTH) ( Znamka Skupnosti – Zavrnitev registracije – Umik zahteve za registracijo – Ustavitev postopka )

text:
               5.7.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/37

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 18. februarja 2008 – Earth Products proti UUNT– Meynard Designs (EARTH)
   (Zadeva T-389/07) (1)

   („Znamka Skupnosti - Zavrnitev registracije - Umik zahteve za registracijo - Ustavitev postopka“)
   (2008/C 171/70)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Earth Products Inc. (Carlsbad, Združene države) (zastopnik: M. Graf, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: D. Botis, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT, intervenient pred Sodiščem prve stopnje: Meynard Designs Inc. (Waltham, Združene države) (zastopnika: E. Cornu in E. De Gryse, odvetnika)
   Predmet
   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 9. avgusta 2007(zadeva R 1590/2006-2) glede postopka z ugovorom med Meynard Designs Inc. in Earth Products Inc.
   Izrek

               1)

               Tožbeni postopek se ustavi.

               2)

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 297, 8.12.2007.


title: Zadeva T-285/11: Tožba, vložena 6. junija 2011 – Gooré proti Svetu

text:
               13.8.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 238/21

         Tožba, vložena 6. junija 2011 – Gooré proti Svetu
   (Zadeva T-285/11)
   2011/C 238/38
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Charles Kader Gooré (Abidjan, Slonokoščena obala) (zastopnik: F. L. Meynot, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Uredbo Sveta (EU) št. 330/2011 z dne 6. aprila 2011 o spremembi Uredbe (ES) št. 560/2005 o uvedbi določenih posebnih omejevalnih ukrepov zoper nekatere osebe in subjekte glede na razmere v Slonokoščeni obali razglasi za nično v delu, ki se nanaša na vpis imena Charlesa Kadera Gooréa v seznam Priloge II (in ugotovi, da se zanj ne uporablja),

               —

               Svetu Evropske unije naloži, da Charlesu Kaderu Gooréu plača odškodnino za nastalo škodo v znesku petdeset tisoč eurov (50 000 EUR),

               —

               Svetu Evropske unije naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev svoje tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog je bistvena kršitev postopka. Tožeča stranka očita Svetu Evropske unije, po eni strani, kršitev obveznosti obrazložitve in, po drugi strani, kršitev načela sorazmernosti v delu, v katerem omejevalni ukrepi presegajo to, kar je nujno za doseganje ciljev, ki jih zasleduje Svet Evropske unije.

               2.

               Drugi tožbeni razlog je kršitev pogodb. Tožeča stranka očita Svetu Evropske unije, po eni strani, kršitev pravice do obrambe v delu, v katerem vsi elementi, ki upravičujejo ukrep, niso bili nikoli sporočeni tožeči stranki in, po drugi strani, kršitev lastninske pravice.


title: Zadeva C-318/06: Sklep predsednika Sodišča z dne 13. novembra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 331/26

         Sklep predsednika Sodišča z dne 13. novembra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg
   (Zadeva C-318/06) (1)

   (2006/C 331/59)

      Jezik postopka: francoščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 212, 2.9.2006.


title: Zadeva C-104/05 P: Pritožba družbe El Corte Inglés s.a. zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (drugi senat) z dne 13. decembra 2004 v zadevi El Corte Inglés s.a. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT), T-8/03, vložena dne 2. marca 2005 (faks z dne 28. februarja 2005)

text:
               14.5.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 115/10

         Pritožba družbe El Corte Inglés s.a. zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (drugi senat) z dne 13. decembra 2004 v zadevi El Corte Inglés s.a. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT), T-8/03, vložena dne 2. marca 2005 (faks z dne 28. februarja 2005)
   (Zadeva C-104/05 P)
   (2005/C 115/20)
   jezik postopka: italijanščina
   Družba El Corte Inglés s.a., ki jo zastopa J. L. Rivas Zurdo, avvocato, je dne 2. marca 2005 na Sodišču Evropskih skupnosti vložila pritožbo zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (drugi senat) z dne 13. decembra 2004 v zadevi El Corte Inglés s.a. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT), T-8/03.
   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               1.

               razveljavi sodbo Sodišča prve stopnje z dne 13. decembra 2004, ki je bila pritožnici vročena dne 20. decembra 2004 v zadevi T-8/03, s katero je bila tožba pritožnice zavrnjena in ji je bilo naloženo plačilo stroškov postopka;

               2.

               ugodi tožbi, vloženi na Sodišču prve stopnje, in

                           a)

                           razveljavi odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 3. oktobra 2002 (v združenih zadevah 700/2000-4 in 746/2000-4), ki je, kljub temu, da je pritožbi pritožnice delno ugodila in da je zavrnila predloge nasprotne stranke, dovolila registracijo znamke Skupnosti št. 203570 za proizvode iz razredov 18 in 24;

                           b)

                           zavrne registracijo znamke Skupnosti št. 203570 „Emilio Pucci“ tudi za vse proizvode iz razreda 18 „usnje in imitacije usnja, izdelki iz teh snovi, ki jih ne obsegajo drugi razredi; živalske kože; kovčki in potovalne torbe; dežniki, sončniki in sprehajalne palice; biči in sedlarski izdelki“ in 24 „tkanine in tekstilni proizvodi, ki jih ne obsegajo drugi razredi; pregrinjala za postelje in mize“; edinih razredov, za katere je UUNT ugodil prijavi za registracijo;

                           c)

                           toženi stranki in intervenientu naloži tako plačilo stroškov postopka pred Sodiščem prve stopnje, kot tudi stroškov tega postopka.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe 40/94 zaradi podobnosti med proizvodi, ki jih označujejo prejšnje znamke in proizvodi, ki so predmet prijave v obravnavanem primeru.
   Izpodbijana sodba se v svoji obrazložitvi sklicuje na splošna in abstraktna merila glede neobstoja podobnosti med proizvodi, čeprav obravnavana zadeva predstavlja izjemo.
   Dopolnjevanje med proizvodi razreda 18 in 25, ki jo je intervenient v svoji vlogi sam priznal, v sodbi Sodišča prve stopnje ni bilo upoštevano, čeprav to dopolnjevanje potrjuje merilo iz sodne prakse, po katerem so razredi v nomenklaturi zgolj enostavna administrativna merila.
   Merilo upoštevne javnosti predstavlja okoliščino, ki jo je treba upoštevati pri primerjalnem vrednotenju. Zaradi tega „ustrezni dejavniki“, ki so navedeni v izpodbijani sodbi in ki na splošno opredeljujejo podobnost proizvodov, tako niso absolutna merila za vrednotenje območja varstva obeh nasproti si stoječih znamk.
   Izpodbijana sodba opira primerjavo na a priori določena, abstraktna in „mehanska- materialna“ merila, ne da bi bil v svojih mnogih aspektih ovrednoten skupen temeljni koncept na področju mode.
   Upoštevna javnost (povprečen potrošnik) je prva in zadnja navezna okoliščina, ki jo je treba upoštevati pri vrednotenju nasproti si stoječih znamk, kot je to določeno v členu 8(1)(b) Uredbe št. 40/94.
   Ker zaradi podobnosti med znaki in proizvodi obstaja verjetnost zmede, bi bilo treba uporabiti člen 8(1)(b) Uredbe št. 40/94.
   Ker dokazi, ki jih je predložila pritožnica potrjujejo ugled znamke „Emidio Tucci“, se uporabi člen 8(5) Uredbe št. 40/94.
   V sodbi Sodišča prve stopnje ugled, ki ga ta znamka uživa že od leta 1994, torej pred letom 1996, ni primerno upoštevan.
   Končno bi lahko bil del kupcev znamke „Emidio Tucci“ z znamko „Emilio Pucci“ zaveden, s čimer bi slednja pridobila neupravičeno prednost v škodo prejšnje znamke in njenega izključnega razlikovalnega značaja.


title: Zadeva T-713/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 26. februarja 2015 – 9Flats/UUNT – Tibesoca (9flats.com) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti 9flats.com — Prejšnja figurativna nacionalna znamka 50flats — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               13.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 118/28

         Sodba Splošnega sodišča z dne 26. februarja 2015 – 9Flats/UUNT – Tibesoca (9flats.com)
   (Zadeva T-713/13) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti 9flats.com - Prejšnja figurativna nacionalna znamka 50flats - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2015/C 118/36)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: 9Flats GmbH (Hamburg, Nemčija) (zastopnik: H. Stoffregen, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: sprva A. Pohlmann, nato S. Hanne)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Tibesoca, SL (Valencia, Španija)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora UUNT za pritožbe z dne 25. oktobra 2013 (zadeva R 1671/2012-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Tibesoca, SL in 9Flats GmbH.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi 9Flats GmbH se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 61, 1.3.2014.


title: Zadeva C-489/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hof van beroep te Gent (Belgija) 30. novembra 2009 – Vandoorne NV proti Belgische Staat

text:
               13.2.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 37/21

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hof van beroep te Gent (Belgija) 30. novembra 2009 – Vandoorne NV proti Belgische Staat
   (Zadeva C-489/09)
   2010/C 37/23
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hof van beroep te Gent

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Vandoorne NV

      Tožena stranka: Belgische Staat

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali so belgijski predpisi, zlasti člen 58(1) skupaj s členom 77(1), točka 7, WBTW, v nasprotju s členom 27 Šeste direktive Sveta 77/388/EGS (1), na podlagi katerega lahko države članice sprejmejo ukrepe za poenostavitev, in/ali s členom 11(C)(1) iste direktive, ki ob popolnem ali delnem neplačilu daje pravico do vračila davka na dodano vrednost, če ti nacionalni predpisi (1) določajo poenostavitev obračunavanja davka na dodano vrednost za dobave tobačnih izdelkov, tako da se ta davek pobere le pri viru, in (2) posrednim trgovcem v dobavni verigi, ki so davčni zavezanci in so plačali DDV na te tobačne izdelke, odrekajo pravico do vračila tega davka ob izgubi celotne terjatve, ki ustreza prodajni ceni, ali dela te terjatve?

      (1)  Šesta direktiva Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih - Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1).


title: Zadeva T-188/15: Sklep Splošnega sodišča z dne 10. novembra 2015 – Compagnia Trasporti Pubblici in drugi/Komisija (Državne pomoči — Podjetje, ki upravlja omrežje avtobusnih povezav v deželi Kampanija — Nadomestilo za obveznosti opravljanja javne službe, ki ga plačujejo italijanski organi po sodbi Consiglio di Stato — Sklep Komisije, s katerim je ukrep razglašen za nezdružljivega z notranjim trgom — Tožba, ki so jo vložila podjetja, ki so v podobnem položaju kot prejemnik pomoči)

text:
               18.1.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 16/39

         Sklep Splošnega sodišča z dne 10. novembra 2015 – Compagnia Trasporti Pubblici in drugi/Komisija
   (Zadeva T-188/15) (1)

   ((Državne pomoči - Podjetje, ki upravlja omrežje avtobusnih povezav v deželi Kampanija - Nadomestilo za obveznosti opravljanja javne službe, ki ga plačujejo italijanski organi po sodbi Consiglio di Stato - Sklep Komisije, s katerim je ukrep razglašen za nezdružljivega z notranjim trgom - Tožba, ki so jo vložila podjetja, ki so v podobnem položaju kot prejemnik pomoči))
   (2016/C 016/48)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Compagnia Trasporti Pubblici SpA (Napoli, Italija); Atap – Azienda Trasporti Automobilistici Pubblici delle Province di Biella e Vercelli SpA (Biella, Italija); Actv SpA (Benetke, Italija); Ferrovie Appulo Lucane Srl (Bari, Italija); Asstra – Associazione Trasporti (Rim, Italija); in Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) (Rim) (zastopnik: M. Malena, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: L. Armati, G. Conte in P.J. Loewenthal, agenti)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije (EU) 2015/1075 z dne 19. januarja 2015 o državni pomoči SA.35843 (2014/C) (ex 2012/NN), ki jo je izvedla Italija – Dodatno nadomestilo za opravljanje javne službe za družbo Buonotourist (UL L 179, p. 128).

      Izrek

               1.

               Tožba se kot očitno nedopustna zavrže.

               2.

               Compagnia Trasporti Pubblici SpA, Atap – Azienda Trasporti Automobilistici Pubblici delle Province di Biella e Vercelli SpA, Actv SpA, Ferrovie Appulo Lucane Srl, Asstra Associazione Trasporti, in Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV), nosijo svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

      (1)  UL C 198, 15.6.2015.


title: Zadeva T-97/09: Tožba, vložena 4. marca 2009 — Nemčija proti Komisiji

text:
               6.6.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/15

         Tožba, vložena 4. marca 2009 — Nemčija proti Komisiji
   (Zadeva T-97/09)
   2009/C 129/26
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Zvezna republika Nemčija (zastopnika: M. Lumma, skupaj s C. von Donat, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih Skupnosti

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Za nično naj se razglasi odločba Komisije K(2008) 8465 konč. z dne 19. decembra 2008 o zmanjšanju pomoči iz Evropskega sklada za regionalni razvoj (ESRR) za operativni program v deželi Saška, ki je v regiji cilja 1 Zvezne republike Nemčije (1994-1999) v skladu z odločbo Komisije K(94) 1939/4 z dne 5. avgusta 1994, z Odločbo komisije K(94) 2273/4 z dne 22. avgusta 1994 in z odločbo Komisije K(94) 1425 z dne 6. septembra 1994;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka izpodbija odločbo Komisije K(2008) 8465, ki je postala dokončna dne 19. decembra 2008, s katero so bile Zvezni republiki Nemčiji (1994-1999) zmanjšane že dodeljene finančne pomoči iz Evropskega sklada za regionalni razvoj za tri operativne programe v deželi Saški, ki je v regiji cilja 1 Zvezne republike Nemčije.
   V utemeljitev svoje tožbe tožeča stranka uveljavlja naslednje tožbene razloge:
   Najprej trdi, da za pavšalni izhodiščni znesek in za ekstrapolacijo finančnih popravkov v obdobju od 1994 do 1999 ni obstajala nikakršna pravna podlaga.
   Drugič, izpodbijana odločba naj bi kršila člen 24(2) Uredbe (EGS) št. 4253/88 (1), ker predpostavke za zmanjšanje pomoči niso bile podane. Komisija naj še posebej ne bi upoštevala pojma „nepravilnost“ in naj bi nepravilno ugotovila pomembne elemente dejanskega stanja. Domneva sistematičnih napak pri upravljanju in nadzoru je temeljila na napačnih ugotovitvah dejanskega stanja.
   Podredno tožeča stranka navaja, da naj Komisija ne bi izvajala svoje pravice proste presoje, ki ji je zagotovljena s členom 24(2) Uredbe (EGS) št. 4253/88. Popravki pavšalnih izhodiščnih zneskov naj bi bili nesorazmerni, ekstrapolacija pa naj bi bila izvedena napačno.
   Tožeča stranka poleg tega graja nezadostno utemeljitev izpodbijane odločbe. Razlogov za sprejetje in utemeljitev višine navedenih pavšalnih zneskov naj na podlagi te odločbe ne bi bilo mogoče ugotoviti.
   Nazadnje tožeča stranka navaja, da naj bi tožena stranka kršila načelo partnerstva, saj naj bi se kljub potrditvi zmožnosti opravljanja funkcij upravnih in nadzornih sistemov v sporazumu o upravljanju, v izpodbijani odločbi sklicevala na sistemske pomanjkljivosti v upravnih in nadzornih sistemih.

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 4253/88 z dne 19. decembra 1988 o izvajanju Uredbe Sveta (EGS) št. 2052/88 glede koordinacije aktivnosti različnih strukturnih skladov na eni strain med seboj in na drugi strain z aktivnostmi Evropske investicijske banke in drugih obstoječih finančnih instrumentov (UL L 374, str. 1).


title: Zadeva F-50/13: Tožba, vložena 22. maja 2013 – ZZ proti Komisiji

text:
               20.7.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 207/63

         Tožba, vložena 22. maja 2013 – ZZ proti Komisiji
   (Zadeva F-50/13)
   2013/C 207/112
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnika: B. Cambier in A. Paternostre, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe Komisije, s katero je odločeno o dodatnem odškodninskem zahtevku, ki ga je tožeča stranka vložila na podlagi člena 90(1) Kadrovskih predpisov, da bi ji bila v celoti povrnjena premoženjska in nepremoženjska škoda, ki naj bi jo utrpela zaradi svoje poklicne bolezni in številnih nepravilnosti, storjenih med obravnavo njenega zahtevka na podlagi člena 73 Kadrovskih predpisov.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 7. avgusta 2012, v kateri je odločeno o dodatnem odškodninskem zahtevku na podlagi običajnega prava in upoštevnih členov Kadrovskih predpisov, ki ga je tožeča stranka 18. aprila 2012 vložila na podlagi člena 90(1) Kadrovskih predpisov;

               —

               razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 14. februarja 2013 o zavrnitvi pritožbe tožeče stranke, vložene 25. oktobra 2012 na podlagi člena 90(2) Kadrovskih predpisov;

               —

               dodelitev zneska 1 798 650 EUR tožeči stranki kot povrnitev premoženjske in nepremoženjske škode, ki jo je utrpela zaradi poklicne bolezni in jo je mogoče povrniti v skladu z načelom celotne povrnitve iz običajnega prava, od česar se odšteje plačilo odškodnine, dodeljeno na podlagi člena 73 Kadrovskih predpisov, kar lahko morda spremeni Splošno sodišče med obravnavanjem zadeve F-142/12;

               —

               dodelitev zneska 145 850 EUR tožeči stranki iz naslova nepremoženjske škode, ki je posledica napak, ki jih je Komisija storila v razmerju do tožeče stranke;

               —

               dodelitev tožeči stranki povračila nastalih sodnih stroškov in drugih izdatkov ter zamudnih obresti in vseh drugih obresti, za katere bo Sodišče ocenilo, da so pravični in ustrezni, šteti od decembra leta 2004, kar je datum, od katerega je bilo mogoče škodo, ki jo je utrpela tožeča stranka, izračunati in povrniti;

               —

               naložitev plačila stroškov Komisiji.


title: Zadeva T-670/13 P: Sodba Splošnega sodišča z dne 24. novembra 2015 – Komisija/D'Agostino (Pritožba — Nasprotna pritožba — Javni uslužbenci — Pogodbeni uslužbenec — Odločba o nepodaljšanju — Dolžnost skrbnega ravnanja — Kršitev člena 12a(2) Kadrovskih predpisov — Obveznost obrazložitve — Izkrivljanje dokumentacije)

text:
               18.1.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 16/28

         Sodba Splošnega sodišča z dne 24. novembra 2015 – Komisija/D'Agostino
   (Zadeva T-670/13 P) (1)

   ((Pritožba - Nasprotna pritožba - Javni uslužbenci - Pogodbeni uslužbenec - Odločba o nepodaljšanju - Dolžnost skrbnega ravnanja - Kršitev člena 12a(2) Kadrovskih predpisov - Obveznost obrazložitve - Izkrivljanje dokumentacije))
   (2016/C 016/34)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnica: Evropska komisija (zastopnika: sprva J. Currall in G. Gattinara, nato G. Gattinara, agenta)

      Druga stranka v postopku: Luigi D'Agostino (Luxembourg, Luksemburg) (zastopnik: M.-A. Lucas, odvetnik)

      Predmet

   Pritožba, vložena zoper sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije (tretji senat) z dne 23. oktobra 2013, D’Agostino/Komisija (F-93/12, Zodl, EU:F:2013:155), s katero se predlaga razveljavitev te sodbe.

      Izrek

               1.

               Sodba Sodišča za uslužbence Evropske unije (tretji senat) z dne 23. oktobra 2013, D’Agostino/Komisija (F-93/12), se razveljavi v delu, v katerem je Sodišče za uslužbence napačno uporabilo dolžnost skrbnega ravnanja.

               2.

               Glavna tožba se v preostalem zavrne.

               3.

               Sodba D’Agostino/Komisija se razveljavi v delu, v katerem je Sodišče za uslužbence opustilo odločanje o prvem delu drugega tožbenega razloga in ga je izkrivilo.

               4.

               Nasprotna pritožba se v preostalem zavrne.

               5.

               Zadeva se vrne v odločanje Sodišču za uslužbence.

               6.

               Odločba o stroških se pridrži.

      (1)  UL C 78, 15.3.2014.


title: Zadeva T-57/16: Tožba, vložena 8. februarja 2016 – Chanel/EUIPO – Li Jing Zhou in Golden Rose 999 (prikaz ornamenta)

text:
               4.4.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 118/35

         Tožba, vložena 8. februarja 2016 – Chanel/EUIPO – Li Jing Zhou in Golden Rose 999 (prikaz ornamenta)
   (Zadeva T-57/16)
   (2016/C 118/40)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Chanel SAS (Neuilly-sur-Seine, Francija) (zastopnik: C. Sueiras Villalobos, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Drugi stranki pred odborom za pritožbe: Li Jing Zhou (Fuenlabrada, Španija) in Golden Rose 999 Srl (Rim, Italija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Imetnik spornega modela: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevni sporni model: model Evropske unije s prikazom ornamenta – model Evropske unije št. 1 689 027-0001

      Izpodbijana odločba: odločba tretjega odbora za pritožbe EUIPO z dne 18. novembra 2015 v zadevi R 2346/2014-3

      Tožbeni predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi,

               —

               izpodbijani model razglasi za ničen in

               —

               plačilo stroškov naloži EUIPO in vsaki stranki, ki bi lahko v tem postopku intervenirala v podporo izpodbijane odločbe.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev členov 5 in 6 Uredbe št. 6/2002.


title: Zadeva T-768/16: Tožba, vložena 31. oktobra 2016 – BNP Paribas/ECB

text:
               9.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/49

         Tožba, vložena 31. oktobra 2016 – BNP Paribas/ECB
   (Zadeva T-768/16)
   (2017/C 006/61)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: BNP Paribas (Pariz, Francija) (zastopnika: A. Champsaur in A. Delors, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska centralna banka

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               na podlagi členov 256 in 263 PDEU razglasi za ničen Sklep ECB/SSM/2016 – R0MUWSFPU8MPRO8K5P83/136 ki ga je Evropska centralna banka sprejela 24. avgusta 2016;

               —

               Evropski centralni banki naloži plačilo vseh stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: napačna uporaba prava s strani Evropske centralne banke (ECB) pri razlagi določb Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (UL 2013, L 176, str. 1; v nadaljevanju: Uredba št.o575/2013).
               Tožeča stranka tako zlasti graja Sklep ECB z dne 24. avgusta 2016, s katerim je bil zavrnjen predlog, ki ga je vložila za izdajo dovoljenja, da iz izračuna količnika finančnega vzvoda izključi izpostavljenosti javnega sektorja (v nadaljevanju: izpodbijani sklep), in sicer, ker:

                           —

                           je v nasprotju z namenom evropskega zakonodajalca in cilji iz Uredbe št. 575/2013;

                           —

                           členu 429(14) navedene uredbe odvzema polni učinek;

                           —

                           pomeni poseg ECB v pristojnosti evropskega zakonodajalca.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: očitna napaka v izpodbijanem sklepu glede presoje bonitetnega tveganja v zvezi z reguliranimi prihranki, ker naj ECB ne bi upoštevala pravnega okvira in empiričnih podatkov v zvezi s temi prihranki ter upoštevna poročila Evropskega bančnega organa, in naj bi storila tako napako pri presoji tudi glede tveganja finančnega vzvoda in drugih s tem povezanih bonitetnih tveganj.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti, ker naj bi bilo z izpodbijanim sklepom na eni strani kršeno splošno načelo sorazmernosti, določeno v členu 5 Pogodbe o Evropski uniji, in na drugi strani naj ne bi bile spoštovane posebne zahteve v zvezi z načelom sorazmernosti na področju bonitetnega nadzora, v skladu s katerimi so bonitetne zahteve prilagojene poslovnemu modelu banke in s tem povezanimi tveganji za finančni sektor in za gospodarstvo.


title: Zadeva C-541/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Hamburg (Nemčija) 16. oktobra 2013 – Douane Advies Bureau Rietveld proti Hauptzollamt Hannover

text:
               11.1.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 9/20

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Hamburg (Nemčija) 16. oktobra 2013 – Douane Advies Bureau Rietveld proti Hauptzollamt Hannover
   (Zadeva C-541/13)
   2014/C 9/30
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Finanzgericht Hamburg

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Douane Advies Bureau Rietveld

      Tožena stranka: Hauptzollamt Hannover

      Vprašanje za predhodno odločanje
       (1)

   Ali je treba pojem „reagent“, ki se uporablja v izrazu diagnostični in laboratorijski reagenti v tarifni številki 3822 KN, razumeti tako, da gre izključno za snov, katere namen je, da se s kemijsko reakcijo na snov oziroma s snovjo, ki jo je treba analizirati, s kemijskega vidika spremeni, s čimer kaže na stanje ali lastnost te snovi?

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 2, str. 382), kakor je bila spremenjena z Izvedbeno uredbo Komisije (EU) št. 927/2012 z dne 9. oktobra 2012 (UL L 304, str. 1).


title: Zadeva F-36/14: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 18. maja 2015 – Bischoff/Komisija (Javni uslužbenci — Uradniki — Samodejna upokojitev — Člen 23(1) Priloge XIII h Kadrovskim predpisom — Upokojitvena starost — Zavrnitev nadaljevanja dela — Člen 52, drugi odstavek, Kadrovskih predpisov — Interes službe)

text:
               29.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/43

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 18. maja 2015 – Bischoff/Komisija
   (Zadeva F-36/14) (1)

   ((Javni uslužbenci - Uradniki - Samodejna upokojitev - Člen 23(1) Priloge XIII h Kadrovskim predpisom - Upokojitvena starost - Zavrnitev nadaljevanja dela - Člen 52, drugi odstavek, Kadrovskih predpisov - Interes službe))
   (2015/C 213/70)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Hartwig Bischoff (Bruselj, Belgija) (zastopnika: C. Bernard-Glanz in A. Blot, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska Komisija (zastopnika: J. Currall in C. Ehrbar, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločb Komisije o zavrnitvi predloga tožeče stranke za nadaljevanje dela in o potrditvi njene samodejne upokojitve s 1. junijem 2014.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               H. Bischoff nosi svoje stroške in se mu naloži plačilo stroškov, ki so nastali Evropski komisiji.

      (1)  UL C 292, 1.9.2014, str. 60.


title: Zadeva C-516/04: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji, vložena dne 15. decembra 2004

text:
               5.2.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 31/17

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji, vložena dne 15. decembra 2004
   (Zadeva C-516/04)
   (2005/C 31/34)
   Jezik postopka: francoščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata C. O'Reilly in R. Troosters, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, je dne 15. decembra 2004 na Sodišče Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Kraljevini Belgiji.
   Komisija Evropskih skupnosti Sodišču predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da Kraljevina Belgija s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Sveta 2001/51/ES z dne 28. junija 2001 o dopolnitvi določb člena 26 Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma z dne 14. junija 1985 (1), oziroma s tem, da o sprejetju teh predpisov ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2.

               Kraljevini Belgiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Rok, določen za prenos te direktive v notranji pravni red, je potekel dne 11. februarja 2003.

      (1)  UL L 187, 10.7.2001, str. 45.


title: Zadeva T-578/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 8. septembra 2017 – Gillet/Komisija (Javni uslužbenci — Pogodbeni uslužbenci — Nekdanji zaposleni po belgijskem pravu — Nadomestilo, ki se uporablja na podlagi členov 6 in 7 Sklepa C(2005) 1287 — Ponovni izračun zneska nadomestila, ki ga opravi uprava v okviru posodobitve postopkov upravljanja — Akt, ki posega v položaj — Izključno potrditveni akt — Obveznost obrazložitve — Izterjava neupravičenih plačil)

text:
               23.10.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/11

         Sodba Splošnega sodišča z dne 8. septembra 2017 – Gillet/Komisija
   (Zadeva T-578/16) (1)

   ((Javni uslužbenci - Pogodbeni uslužbenci - Nekdanji zaposleni po belgijskem pravu - Nadomestilo, ki se uporablja na podlagi členov 6 in 7 Sklepa C(2005) 1287 - Ponovni izračun zneska nadomestila, ki ga opravi uprava v okviru posodobitve postopkov upravljanja - Akt, ki posega v položaj - Izključno potrditveni akt - Obveznost obrazložitve - Izterjava neupravičenih plačil))
   (2017/C 357/14)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evelyne Gillet (Bruselj, Belgija) (zastopnik: C. Mourato, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: G. Berscheid in C. Berardis-Kayser, agenta)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 270 PDEU za razglasitev ničnosti sklepov Komisije z dne 12. decembra 2014 in z dne 9. aprila 2015 ter poznejših plačilnih listov, s katerimi se je znižalo nadomestilo, izplačevano tožeči stranki, ki je bila zaposlena na podlagi pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas po belgijskem pravu, in s katerimi se zahteva vračilo preveč plačanih zneskov.

      Izrek

               1.

               Sklep Evropske komisije z dne 9. aprila 2015 se razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na izterjavo zneska v višini 3 959,38 EUR na podlagi člena 85 Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije in člena 116 Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropske unije.

               2.

               Tožba se v preostalem zavrne.

               3.

               Évelyne Gillet se naloži plačilo svojih stroškov.

               4.

               Evropski komisiji se naloži plačilo svojih stroškov.

      (1)  UL C 145, 25.4.2016 (zadeva je bila sprva vložena pri Sodišču za uslužbence Evropske unije pod številko F-7/16 in nato 1. septembra 2016 prenesena na Splošno sodišče Evropske unije).


title: Združene zadeve od C-378/07 do C-380/07: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 23. aprila 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Monomeles Protodikeio Rethymnis — Grčija) — K. Angelidaki, A. Aivali, A. Vavouraki, Ch. Kaparou, M. Lioni, E. Makrygiannaki, E. Nisanaki, Ch. Panagioto, A. Pitsidianaki, M. Chalkiadaki, Ch. Chalkiadaki (C-378/07), Charikleia Giannoudi (C-379/07), Georgios Karabousanos (C-380/07), Sofoklis Michopoulos (C-380/07) proti Nomarchiaki Aftodioikisi Rethymnis, Dimos Geropotamou (Direktiva 1999/70/ES — Določbi 5 in 8 okvirnega sporazuma o delu za določen čas — Pogodbe o zaposlitvi za določen čas v javnem sektorju — Prva ali edina pogodba — Veriženje pogodb — Ustrezni pravni ukrep — Znižanje splošne ravni zaščite delavcev — Ukrepi za preprečevanje zlorab — Sankcije — Absolutna prepoved spremembe pogodb o zaposlitvi za določen čas v pogodbe za nedoločen čas v javnem sektorju — Posledica nepravilnega prenosa direktive — Skladna razlaga)

text:
               20.6.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 141/8

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 23. aprila 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Monomeles Protodikeio Rethymnis — Grčija) — K. Angelidaki, A. Aivali, A. Vavouraki, Ch. Kaparou, M. Lioni, E. Makrygiannaki, E. Nisanaki, Ch. Panagioto, A. Pitsidianaki, M. Chalkiadaki, Ch. Chalkiadaki (C-378/07), Charikleia Giannoudi (C-379/07), Georgios Karabousanos (C-380/07), Sofoklis Michopoulos (C-380/07) proti Nomarchiaki Aftodioikisi Rethymnis, Dimos Geropotamou
   (Združene zadeve od C-378/07 do C-380/07) (1)

   (Direktiva 1999/70/ES - Določbi 5 in 8 okvirnega sporazuma o delu za določen čas - Pogodbe o zaposlitvi za določen čas v javnem sektorju - Prva ali edina pogodba - Veriženje pogodb - Ustrezni pravni ukrep - Znižanje splošne ravni zaščite delavcev - Ukrepi za preprečevanje zlorab - Sankcije - Absolutna prepoved spremembe pogodb o zaposlitvi za določen čas v pogodbe za nedoločen čas v javnem sektorju - Posledica nepravilnega prenosa direktive - Skladna razlaga)
   2009/C 141/12
   Jezik postopka: grščina

      Predložitveno sodišče

   Monomeles Protodikeio Rethymnis

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: K. Angelidaki, A. Aivali, A. Vavouraki, Ch. Kaparou, M. Lioni, E. Makrygiannaki, E. Nisanaki, Ch. Panagioto, A. Pitsidianaki, M. Chalkiadaki, Ch. Chalkiadaki (C-378/07), Charikleia Giannoudi (C-379/07), Georgios Karabousanos, Sofoklis Michopoulos (C-380/07)

      Toženi stranki: Nomarchiaki Aftodioikisi Rethymnis, Dimos Geropotamou

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Monomeles Protodikeio Rethymnis — Razlaga določb 5 in 8(1) in (3) priloge k Direktivi Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP (UL L 175, str. 43) — Prepoved sprejetja nacionalne zakonodaje pod pretvezo prenosa, če že obstaja ustrezna nacionalna zakonodaja v smislu določbe 5(1) direktive in če nova ureditev znižuje raven zaščite delavcev, ki delajo na podlagi pogodbe o zaposlitvi za določen čas

      Izrek

               1)

               Določbo 5(1) okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sklenjenem 18. marca 1999, iz priloge k Direktivi Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da bi država članica sprejela nacionalno zakonodajo — kot je predsedniški dekret št. 164/2004 o določbah o delavcih, zaposlenih na podlagi pogodb za določen čas v javnem sektorju, katerega edini namen je prenos Direktive 1999/70, tako da bi se njene določbe uporabile v javnem sektorju —, ki predvideva izvajanje ukrepov za preprečevanje zlorab veriženja pogodb o zaposlitvi ali delovnih razmerij za določen čas, naštetimi v odstavku 1, točke od a do c, te določbe, če v nacionalnem pravu že obstaja — kar pa mora preveriti predložitveno sodišče — „ustrezen pravni ukrep“ v smislu navedene določbe, kot je člen 8(3) zakona št. 2112/1920 o obvezni odpovedi pogodbe o zaposlitvi zaposlenim v zasebnem sektorju, če navedena zakonodaja, prvič, ne vpliva na dejansko preprečevanje zlorab pogodb o zaposlitvi ali delovnih razmerij za določen čas, kot izhaja iz navedenega ustreznega pravnega ukrepa, in, drugič, da spoštuje pravo Skupnosti ter predvsem določbo 8(3) navedenega sporazuma.

               2)

               Določbo 5(1), točka a, okvirnega sporazuma o delu za določen čas je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da bi organi zadevne države članice uporabili nacionalno zakonodajo, kot je obravnavana v postopku v glavni stvari, tako da bi se obnovitev zaporednih pogodb o zaposlitvi za določen čas v javnem sektorju štela za utemeljeno z „objektivnimi razlogi“ v smislu navedene določbe zgolj zato, ker te pogodbe temeljijo na zakonitih določbah, ki omogočajo obnovitev pogodb za zadovoljevanje nekaterih začasnih potreb, medtem ko so v resnici te potrebe „stalne in trajne“. Nasprotno, ta določba ne velja za sklenitev prve ali edine pogodbe o zaposlitvi ali delovnega razmerja za določen čas.

               3)

               Določbo 8(3) okvirnega sporazuma o delu za določen čas je treba razlagati tako, da je treba „zniževanje“ iz te določbe preučiti glede na splošno raven zaščite, ki je v zadevni državi članici veljala za delavce, ki so sklenili zaporedne pogodbe o zaposlitvi za določen čas, in za delavce, ki so sklenili prvo ali edino pogodbo o zaposlitvi za določen čas.

               4)

               Določbo 8(3) okvirnega sporazuma o delu za določen čas je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni zakonodaji, kot je predsedniški dekret št. 164/2004, ki — drugače od prejšnjega predpisa nacionalnega prava, kot je člen 8(3) zakona št. 2112/1920 — prvič, ne določa več, da se v primeru zlorabe zaporednih pogodb o zaposlitvi za določen čas v javnem sektorju te spremenijo v pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas ali pa to spremembo podredi določenim kumulativnim in omejevalnim pogojem, in, drugič, določa, da delavci, ki so sklenili prvo ali edino pogodbo o zaposlitvi za določen čas, niso več upravičeni do zaščite na podlagi ukrepov, ki jih določa, če se te spremembe — kar mora preveriti predložitveno sodišče — nanašajo na omejeno kategorijo delavcev, ki so sklenili pogodbo o zaposlitvi za določen čas ali ki bi lahko bili izenačeni s sprejetjem ukrepov za preprečevanje zlorabe veriženja pogodb o zaposlitvi za določen čas v smislu določbe 5(1) navedenega okvirnega sporazuma.
               Vendar izvajanje tega okvirnega sporazuma z nacionalno zakonodajo, kot je predsedniški dekret št. 164/2004, ne sme povzročiti zmanjšanja zaščite, ki je prej veljala v nacionalnem pravnem redu za delavce, zaposlene za določen čas, na nižjo raven od tiste, ki je določena z minimalnimi varstvenimi določbami v okvirnem sporazumu. Zlasti spoštovanje določbe 5(1) tega sporazuma zahteva, da taka zakonodaja v zvezi z zlorabo veriženja pogodb o zaposlitvi za določen čas določa dejanske in zavezujoče ukrepe za preprečevanje take zlorabe ter dovolj učinkovite ter odvračalne sankcije, da zagotovijo polni učinek teh preventivnih ukrepov. Predložitevno sodišče mora torej preveriti, ali so ti pogoji izpolnjeni.

               5)

               V okoliščinah, kot so te v postopku v glavni stvari, je treba okvirni sporazum o delu za določen čas razlagati tako, da kadar nacionalni pravni red zadevne države članice v zadevnem sektorju določa druge dejanske ukrepe za preprečevanje in, če je potrebno, sankcioniranje zlorabe veriženja pogodb o zaposlitvi za določen čas v smislu določbe 5(1) tega sporazuma, to ne nasprotuje uporabi pravila nacionalnega prava, ki zgolj v javnem sektorju prepoveduje spremembo več pogodb za določen čas, katerih predmet je bil dejansko pokrivanje stalnih in trajnih potreb delodajalca in ki jih je treba šteti za zlorabo, v pogodbo o zaposlitvi za nedoločen čas. Predložitveno sodišče pa mora presoditi, v kolikšnem obsegu pogoji uporabe in dejansko izvajanje upoštevnih določb nacionalnega prava pomenijo ustrezen ukrep za preprečevanje in, če je potrebno, za sankcioniranje primerov, ko javna uprava zlorablja veriženje pogodb ali delovnih razmerij za določen čas.
               Nasprotno, ker določbe 5(1) navedenega okvirnega sporazuma ni mogoče uporabiti za delavce, ki so sklenili prvo ali edino pogodbo o zaposlitvi za določen čas, ta določba ne nalaga državam članicam, da sprejmejo sankcije, kadar taka pogodba dejansko pokriva stalne in trajne potrebe delodajalca.

               6)

               Predložitveno sodišče mora upoštevne določbe nacionalnega prava kolikor mogoče razlagati v skladu z določbama 5(1) — in 8(3) okvirnega sporazuma o delu za določen čas ter v tem okviru določiti, ali je treba „ustrezni pravni ukrep“ v smislu prve od teh določb — kot je ukrep iz člena 8(3) zakona št. 2112/1920 — uporabiti v sporih v postopku v glavni stvari namesto nekaterih drugih določb nacionalnega prava.

      (1)  UL C 269, 10.11.2007.


title: Zadeva C-427/12: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 18. marca 2014 – Evropska komisija proti Evropskemu parlamentu, Svetu Evropske unije (Ničnostna tožba  — Izbira pravne podlage  — Člena 290 PDEU in 291 PDEU  — Delegirani akt in izvedbeni akt  — Uredba (EU) št. 528/2012  — Člen 80(1)  — Biocidni proizvodi  — Evropska agencija za kemikalije  — Določitev pristojbin s strani Komisije)

text:
               12.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 142/8

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 18. marca 2014 – Evropska komisija proti Evropskemu parlamentu, Svetu Evropske unije
   (Zadeva C-427/12) (1)

   ((Ničnostna tožba - Izbira pravne podlage - Člena 290 PDEU in 291 PDEU - Delegirani akt in izvedbeni akt - Uredba (EU) št. 528/2012 - Člen 80(1) - Biocidni proizvodi - Evropska agencija za kemikalije - Določitev pristojbin s strani Komisije))
   2014/C 142/08
   Jezik postopka: frrancoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: B. Smulders, C. Zadra in E. Manhaeve, agenti)

      Toženi stranki: Evropski parlament (zastopnika: L. Visaggio in A. Troupiotis, agenta), Svet Evropske unije (zastopnika: M. Moore in I. Šulce, agenta)

      Intervenienti v podporo toženih strank: Češka republika (zastopniki: M. Smolek, E. Ruffer in D. Hadroušek, agenti), Kraljevina Danska (zastopnika: V. Pasternak Jørgensen in C. Thorning, agenta), Francoska republika (zastopniki: G. de Bergues, D. Colas in N. Rouam, agenti), Kraljevina Nizozemska (zastopnici: M. Bulterman in M. Noort, agentki), Republika Finska (zastopnika: H. Leppo in M. J. Leppo, agenta), Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopniki: C. Murrell in M. Holt, agenta, skupaj z B. Kennellyem, barrister)

      Predmet

   Ničnostna tožba – Člen 80(1) Uredbe (EU) št. 528/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2012 o dostopnosti na trgu in uporabi biocidnih proizvodov (UL L 167, str. 1) v delu, v katerem določa, da je treba sprejeti ukrepe za določitev pristojbin, ki se plačujejo Evropski agenciji za kemikalije (ECHA), v obliki izvedbenega akta v skladu s členom 291 PDEU, ne pa v obliki delegiranega akta v skladu s členom 290 PDEU – Izbira pravne podlage – Podelitev pristojnosti za sprejemanje predpisov, ki jih zakonodajalec Unije lahko podeli Komisiji

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Evropski Komisiji se naloži plačilo stroškov.

               3.

               Češka republika, Kraljevina Danska, Francoska republika, Kraljevina Nizozemska, Republika Finska in Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 355, 17.11.2012.


title: Zadeva C-5/11: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 21. junija 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – kazenski postopek zoper Titusa Alexandra Jochena Donnerja (Prosti pretok blaga — Industrijska in poslovna lastnina — Prodaja primerkov del v državi članici, v kateri ta dela niso avtorskopravno varovana — Prevoz tega blaga v drugo državo članico, v kateri je kršitev avtorske pravice kazenskopravno sankcionirana — Kazenski postopek proti prevozniku zaradi pomoči pri nedovoljeni distribuciji avtorskopravno varovanega dela)

text:
               18.8.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 250/3

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 21. junija 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – kazenski postopek zoper Titusa Alexandra Jochena Donnerja
   (Zadeva C-5/11) (1)

   (Prosti pretok blaga - Industrijska in poslovna lastnina - Prodaja primerkov del v državi članici, v kateri ta dela niso avtorskopravno varovana - Prevoz tega blaga v drugo državo članico, v kateri je kršitev avtorske pravice kazenskopravno sankcionirana - Kazenski postopek proti prevozniku zaradi pomoči pri nedovoljeni distribuciji avtorskopravno varovanega dela)
   2012/C 250/05
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesgerichtshof

      Stranka v kazenskem postopku v glavni stvari

   Titus Alexander Jochen Donner

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Bundesgerichtshof – Razlaga členov 34 in 36 PDEU – Prosti pretok blaga – Industrijska in poslovna lastnina – Prodaja primerkov del v državi članici, kjer ne obstaja varstvo avtorske pravice na teh delih – Prevoz tega blaga v drugo državo članico, kjer je kršitev navedene avtorske pravice kazenskopravno sankcionirana – Primer, ko je bil prenos lastninske pravice na kupca opravljen v državi članici izvora, prenos dejanske oblasti pa v namembni državi članici – Kazenski postopek proti prevozniku zaradi pomoči pri nedovoljeni distribuciji avtorskopravno varovanega dela

      Izrek

   Trgovec, ki oglaševanje usmeri k članom javnosti, ki prebivajo v določeni državi članici, in vzpostavi ali jim omogoči poseben sistem dobave in način plačila ali dovoljuje tretjim, da to naredijo, tako da tem posameznikom omogoči, da pridobijo primerke del, ki so avtorskopravno varovana v tej državi članici, v državi članici, v kateri pride do dobave, izvede „javno distribuiranje“ v smislu člena 4(1) Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi.
   Člena 34 PDEU in 36 PDEU je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta, da država članica na podlagi nacionalnega kazenskega prava kaznuje pomoč pri nedovoljeni distribuciji primerkov avtorskopravno varovanih del, če se primerki takih del javno distribuirajo na ozemlju te države članice v okviru prodaje, ki je posebej usmerjena k javnosti te države članice in ki je sklenjena v drugi državi članici, v kateri ta dela niso avtorskopravno varovana oziroma njihovega varstva ni mogoče uveljavljati proti tretjim osebam.

      (1)  UL C 103, 2.4.2011.


title: Zadeva T-617/14: Sklep Splošnega sodišča z dne 14. julija 2015 – Pro Asyl/EASO („Dostop do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Operativni načrt za vzpostavitev podporne ekipe za azil na ozemlju Bolgarije — Zavrnitev dostopa — Ustavitev postopka — Tožba za razglasitev ničnosti — Elektronski register dokumentov — Očitna delna nedopustnost“)

text:
               28.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/27

         Sklep Splošnega sodišča z dne 14. julija 2015 – Pro Asyl/EASO
   (Zadeva T-617/14) (1)

   ((„Dostop do dokumentov - Uredba (ES) št. 1049/2001 - Operativni načrt za vzpostavitev podporne ekipe za azil na ozemlju Bolgarije - Zavrnitev dostopa - Ustavitev postopka - Tožba za razglasitev ničnosti - Elektronski register dokumentov - Očitna delna nedopustnost“))
   (2015/C 320/43)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Pro Asyl Bundesweite Arbeitsgemeinschaft für Flüchtlinge eV (Frankfurt na Majni, Nemčija) (zastopnik: S. Hilbrans, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski azilni podporni urad (EASO) (zastopniki: L. Cerdán Ortiz-Quintana, agent, skupaj z D. Waelbroeckom in A. Duronom, odvetnikoma)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti dopisa Evropskega azilnega podpornega urada EASO/ED/2014/134 z dne 10. junija 2014.

      Izrek

               1.

               Postopek v zvezi s tožbo se v delu, v katerem se nanaša na razglasitev ničnosti dopisa Evropskega azilnega podpornega urada (EASO) EASO/ED/2014/134 z dne 10. junija 2014 o zavrnitvi dostopa do operativnega načrta za vzpostavitev podporne ekipe Evropske unije v Bolgariji, ustavi.

               2.

               V preostalem se tožba zavrže kot očitno nedopustna.

               3.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 409, 17.11.2014.


title: Zadeva C-2/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Stuttgart (Nemčija) 4. januarja 2016 – kazenski postopek zoper J. S. R.

text:
               4.4.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 118/8

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Stuttgart (Nemčija) 4. januarja 2016 – kazenski postopek zoper J. S. R.
   (Zadeva C-2/16)
   (2016/C 118/10)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Amtsgericht Stuttgart

      Stranka v postopku v glavni stvari

   J. S. R.

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je uvrstitev Liberation Tigers of Tamil Eelam (v nadaljevanju: LTTE) na seznam iz člena 2(3) Uredbe Sveta (ES) št. 2580/2001 z dne 27. decembra 2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu (1) v obdobju od 23. julija 2007 do vključno 11. maja 2009, predvsem na podlagi sklepov Sveta z dne

               —

               29. maja 2006 (2006/379/EG) (2),

               —

               28. junija 2007 (2007/445/EG) (3),

               —

               20. decembra 2007 (2007/868/EG) (4),

               —

               15. julija 2008 (2008/583/EG) (5) in

               —

               26. januarja 2009 (2009/62/EG) (6),
               neveljavna?

      (1)  UL L 344, str. 70.

      (2)  Sklep Sveta z dne 29. maja 2006 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu in razveljavitvi Sklepa 2005/930/ES (UL L 144, str. 21).

      (3)  Sklep Sveta z dne 28. junija 2007 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu in razveljavitvi sklepov 2006/379/ES in 2006/1008/ES (UL L 169, str. 58, 2007/445/ES).

      (4)  Sklep Sveta z dne 20. decembra 2007 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu in razveljavitvi Sklepa 2007/445/ES (UL L 340, str. 100, kakor je bil popravljen).

      (5)  Sklep Sveta z dne 15. julija 2008 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu in razveljavitvi Sklepa 2007/868/ES (UL L 188, str. 21, 2008/583/ES).

      (6)  Sklep Sveta z dne 26. januarja 2009 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu in razveljavitvi Sklepa 2008/583/ES (UL L 23, str. 25).


title: Zadeva C-252/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Social de Cádiz (Španija) 12. maja 2017 – Moisés Vadillo González/Alestis Aerospace S.L.

text:
               7.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 256/6

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Social de Cádiz (Španija) 12. maja 2017 – Moisés Vadillo González/Alestis Aerospace S.L.
   (Zadeva C-252/17)
   (2017/C 256/05)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Juzgado de lo Social de Cádiz

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Moisés Vadillo González

      Tožena stanka: Alestis Aerospace S.L.

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali Direktiva Sveta 2010/18/EU (1) nasprotuje razlagi člena 37(4) E.T. [zakon o delovnih razmerjih] (dopust enourne dnevne odsotnosti z dela, dokler otrok ne dopolni 9 mesecev), da ne glede to, katerega spola je kateri od staršev, ta dopust ne pripada tistemu, ki je zaposlen in zanj zaprosi, če je drugi starš brezposeln?

               2.

               Ali člen 3 Direktive 2006/54/ES (2), katerega cilj je zagotoviti popolno enakopravnost med moškimi in ženskami v delovnem okolju, nasprotuje razlagi tega člena 37(4) E.T., da oče, ki je zaposlen, nima pravice do tega dopusta, če je njegova žena brezposelna?

      (1)  Direktiva Sveta 2010/18/EU z dne 8. marca 2010 o izvajanju revidiranega okvirnega sporazuma o starševskem dopustu, sklenjenega med BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP in ETUC, ter o razveljavitvi Direktive 96/34/ES (UL 2010, L 68, str. 13).

      (2)  Direktiva 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu (preoblikovano) (UL 2006, L 204, str. 23).


title: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 28. septembra 2004 v zadevi T-310/00, MCI, Inc. proti Komisiji Evropskih skupnosti (Konkurenca — Nadzor nad postopki koncentracije — Ničnostna tožba — Pravni interes — Pristojnost Komisije)

text:
               4.12.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 300/38

      SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 28. septembra 2004
   v zadevi T-310/00, MCI, Inc. proti Komisiji Evropskih skupnosti (1)

   (Konkurenca - Nadzor nad postopki koncentracije - Ničnostna tožba - Pravni interes - Pristojnost Komisije)
   (2004/C 300/74)
   Jezik postopka: angleščina
   V zadevi 310/00, MCI, Inc., prej MCI WorldCom, Inc., nato WorldCom, Inc., s sedežem v Ashburnu, Virginija (ZDA), ki so jo sprva zastopali K. Lasok, QC, J.-Y. Art in B. Hartnett, avocats, nato M. Lasok, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, ob intervenciji Zvezne republike Nemčije (zastopnika: W.-D. Plessing in B. Muttelsee-Schön), proti Komisiji Evropskih skupnosti (zastopniki: sprva P. Oliver, P. Hellström in L. Pignataro, nato Oliver in Hellström, skupaj z N. Khanom, barrister, z naslovom za vročanje v Luksemburgu), ob intervenciji Francoske republike (zastopnika: G. de Bergues in F. Million, z naslovom za vročanje v Luksemburgu), katere predmet je zahteva za razglasitev ničnosti odločbe 2003/790/ES Komisije z dne 28. junija 2000, ki razglaša nek postopek koncentracije nezdružljiv s skupnim trgom in s sporazumom EGP (Zadeva COMP/M.1741 - MCI WorldCom/Sprint) (UL 2003, L 300, str. 1), je Sodišče prve stopnje (drugi senat), v sestavi J. Pirrung, predsednik, A. W. H. Meij in N. J. Forwood, sodnika, sodni tajnik: J. Plingers, administrator, dne 28. septembra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:

               1.

               Odločba 2003/790/ES Komisije z dne 28. junija 2000, ki razglaša nek postopek koncentracije nezdružljiv s skupnim trgom in s sporazumom EGP (Zadeva COMP/M.1741 - MCI WorldCom/Sprint), se razglasi za nično.

               2.

               Komisiji se naloži plačilo, poleg njenih stroškov, še stroške MCI, Inc.

               3.

               Zvezna republika Nemčija in Francoska republika nosita vsaka svoje stroške.

      (1)  UL C 355, 9.12.2000.


title: Zadeva C-215/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 24. aprila 2007 – Verlag Schawe GmbH proti Sächsisches Druck- und Verlagshaus AG

text:
               7.7.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/12

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 24. aprila 2007 – Verlag Schawe GmbH proti Sächsisches Druck- und Verlagshaus AG
   (Zadeva C-215/07)
   (2007/C 155/23)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Bundesgerichtshof
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Verlag Schawe GmbH

      Tožena stranka: Sächsisches Druck-und Verlagshaus AG
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1)

               Ali člena 7(1) in (5), in 9 Direktive 96/9/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 1996 o pravnem varstvu baz podatkov (1) nasprotujeta ureditvi v državi članici, v skladu s katero uradna baza podatkov, s katero se javnost seznani v splošnem interesu (v tem primeru: sistematična in celotna zbirka vse razpisne dokumentacije iz določene dežele), ne uživa Sui-generis varstva v smislu Direktive?

               2)

               V primeru, da je odgovor na vprašanje (a) nikalen: Ali velja to, če (uradne) baze podatkov ne sestavi državni organ, ampak jo je po njihovem pooblastilu sestavilo zasebno podjetje, kateremu morajo vsi razpisni naročniki te dežele predložiti svojo razpisno dokumentacijo neposredno zaradi objave?

      (1)  UL L 77, str. 20.


title: Zadeva C-579/12 P: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 19. septembra 2013 – Evropska komisija proti Guidu Stracku (Preveritev sodbe Splošnega sodišča T-268/11 P — Javni uslužbenci — Odločba Komisije o zavrnitvi prenosa plačanega letnega dopusta, ki ga uradnik v referenčnem obdobju ni mogel izrabiti zaradi bolniškega dopusta, ki je posledica dolgotrajne bolezni — Člen 1e(2) Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije — Člen 4 Priloge V k tem kadrovskim predpisom — Direktiva 2003/88/ES — Člen 7 — Pravica do plačanega letnega dopusta — Načelo socialnega prava Unije — Člen 31(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah — Poseg v enotnost in doslednost prava Unije)

text:
               23.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 344/36

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 19. septembra 2013 – Evropska komisija proti Guidu Stracku
   (Zadeva C-579/12 P) (1)

   (Preveritev sodbe Splošnega sodišča T-268/11 P - Javni uslužbenci - Odločba Komisije o zavrnitvi prenosa plačanega letnega dopusta, ki ga uradnik v referenčnem obdobju ni mogel izrabiti zaradi bolniškega dopusta, ki je posledica dolgotrajne bolezni - Člen 1e(2) Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije - Člen 4 Priloge V k tem kadrovskim predpisom - Direktiva 2003/88/ES - Člen 7 - Pravica do plačanega letnega dopusta - Načelo socialnega prava Unije - Člen 31(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah - Poseg v enotnost in doslednost prava Unije)
   2013/C 344/63
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Pritožnica: Evropska komisija

      Druga stranka v postopku: Guido Strack

      Predmet

   Preveritev sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 8. novembra 2012 v zadevi Komisija proti Stracku (T-268/11 P)

      Izrek

               1.

               Sodba Splošnega sodišča Evropske unije (pritožbeni senat) z dne 8. novembra 2012 v zadevi Komisija proti Stracku (T-268/11 P) posega v enotnost in doslednost prava Unije, ker je Splošno sodišče kot pritožbeno sodišče, ob tem, da je kršilo pravico do plačanega letnega dopusta kot načelo socialnega prava Unije, ki je tudi izrecno določena v členu 31(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in na katero se nanaša zlasti Direktiva 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa, kakor je bila razložena v sodni praksi Sodišča Evropske unije:

                           —

                           člen 1e(2) Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije razlagalo tako, da ne zajema zahtev v zvezi organizacijo delovnega časa, na katere se nanaša Direktiva 2003/88, in zlasti plačanega letnega dopusta, in

                           —

                           nato člen 4 Priloge V k navedenim kadrovskim predpisom tako, da pomeni, da se pravica do prenosa letnega dopusta, ki presega omejitev, ki je določena v navedeni določbi, lahko prizna le v primeru nemožnosti njegove izrabe, povezane z delom uradnika zaradi izvajanja njegovih nalog.

               2.

               Navedena sodba Splošnega sodišča Evropske unije se razveljavi.

               3.

               Pritožba Evropske komisije zoper sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije z dne 15. marca 2011 v zadevi Strack proti Komisiji (F-120/07) se zavrne.

               4.

               Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov G. Stracka v zvezi s postopkom preverjanja in postopkom pred Splošnim sodiščem Evropske unije.

               5.

               Svet Evropske unije in Evropska komisija nosita svoje stroške v zvezi s postopkom preverjanja.

               6.

               Evropska komisija nosi svoje stroške v zvezi s postopkom pred Splošnim sodiščem Evropske unije.

      (1)  UL C 71, 9.3.2013.


title: Zadeva C-563/14 P: Pritožba, ki jo je Dansk Automat Brancheforening vložila 5. decembra 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 26. septembra 2014 v zadevi T-601/11, Dansk Automat Brancheforening/Evropska komisija

text:
               9.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/32

         Pritožba, ki jo je Dansk Automat Brancheforening vložila 5. decembra 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 26. septembra 2014 v zadevi T-601/11, Dansk Automat Brancheforening/Evropska komisija
   (Zadeva C-563/14 P)
   (2015/C 046/38)
   Jezik postopka: danščina

      Stranke

      Pritožnica: Dansk Automat Brancheforening (zastopniki: K. Dyekjær, T. Høg in J. Flodgaard, odvetniki)

      Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Kraljevina Danska, Republika Malta, Betfair Group plc, Betfair International Ltd, European Gaming and Betting Association (EGBA)

      Predlogi

               1.

               Sodba Splošnega sodišče z dne 26. septembra 2014 v zadevi T-601/11 naj se razveljavi;

               2.

               ugotovi naj se, da je tožba v zadevi T-601/11 dopustna;

               3.

               zadeva naj se vrne Splošnemu sodišču v odločanje, da se o tožbenih razlogih, ki jih je tožeča stranka (zdaj pritožnica) navedla na prvi stopnji, odloči po vsebini;

               4.

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka pred Splošnim sodiščem in pred Sodiščem – podredno naj se intervenentkam naloži plačilo stroškov postopka pred Splošnim sodiščem in Sodiščem.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Primarni pritožbeni razlog se nanaša na to, da naj bi Splošno sodišče s tem, da je tožbo pritožnice zavrglo kot nedopustno, napačno razlagalo in/ali napačno uporabilo merila, določena v členu 263, četrti odstavek, PDEU v zvezi z vlaganjem tožb zoper sklepe, ki jih Komisija sprejme na podlagi člena 107(3)(c) PDEU.
   Zlasti naj bi Splošno sodišče napačno uporabilo pojem „posamičnega nanašanja“ iz člena 263(4) PDEU, ker naj ga ne bi razlagalo v skladu s sodno prakso Sodišča in naj bi ga zato napačno uporabilo. V zvezi s tem naj bi Splošno sodišče: (1) napačno ugotovilo, da se ukrep ne more posamično nanašati na posamezne članice pritožnice, ki je združenje, saj se nanaša tudi na tretje osebe; (2) napačno ugotovilo, da so navedene članice navedle samo, da so konkurentke upravičenkam do pomoči; (3) zaradi česar naj napačno ne bi upoštevalo konkretnih izračunov, ki so jih predložile članice pritožnice in kaj naj bi kazali, da bi pomoč neizogibno imela neugodne vplive na njihov položaj na trgu; (4) poleg napake, navedene v točki (1), napačno ne upoštevalo, da neugodni vplivi ukrepa niso enaki za vse gospodarske subjekte; (5) napačno domnevalo, da morajo članice pritožnice dokazati, da je že prišlo do izgube dohodka, da bi lahko imele procesno upravičenje; (6) napačno ne upoštevalo neugodnih učinkov na podlagi drugih, nepodkrepljenih razlogov za te učinke in (7) ne upoštevalo tega, da bi bilo treba pogoje za vložitev tožbe omiliti, saj naj odločitev Komisije, da na podlagi člena pomoč 107(3)(c) dovoli, ne bi bila upravno vsebinsko preizkušena.
   Poleg tega naj bi Splošno sodišče (8) napačno uporabilo pojem „predpis, ki ne potrebuje izvedbenih ukrepov“ s tem, da je napačno ugotovilo, da izpodbijani sklep potrebuje izvedbene ukrepe, in (9) napačno pritožnici naložilo plačilo stroškov intervenientk.


title: Zadeva C-148/07: Tožba, vložena 14. marca 2007 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Madžarski

text:
               28.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 95/34

         Tožba, vložena 14. marca 2007 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Madžarski
   (Zadeva C-148/07)
   (2007/C 95/67)
   Jezik postopka: madžarščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: V. Bottka in K. Mojzesowicz, agentes)

      Tožena stranka: Republika Madžarska
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               Naj Sodišče ugotovi, da Republika Madžarska s tem, da ni odpravila omejitev za ponujanje storitev kabelske televizije, ki izhajajo iz člena 115(4) zakona I iz leta 1996 o radiu in televiziji, ni izpolnila obveznosti iz člena 2(3) Direktive Komisije 2002/77/ES z dne 16. septembra 2002 o konkurenci na trgih za elektronska komunikacijska omrežja in storitev (1);

               —

               naj se Republiki Madžarski naložiti plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za uskladitev nacionalnega prava z Direktivo se je iztekel 30. aprila 2004.
   Po trditvah Komisije Republika Madžarska ni izpolnila obveznosti, ki ji jih nalaga člen 2(3) Direktive Komisije 2002/77/ES s tem, da je v zakonu o radiu in televiziji omejila pravico ponudnikov storitev kabelskega predvajanja programov tako, da njihova teritorialna pokritost ne preseže tretjine prebivalstva.

      (1)  UL L 249, str. 21.