title: Zadeva T-734/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 20. marca 2018 – Argyraki/Komisija (Javni uslužbenci — Uradniki — Pokojnine — Izračun let pokojninske dobe — Upoštevanje obdobij službovanja kot pomožne uslužbenke — Pogoji — Pravna podlaga)

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/49

         Sodba Splošnega sodišča z dne 20. marca 2018 – Argyraki/Komisija
   (Zadeva T-734/16) (1)

   ((Javni uslužbenci - Uradniki - Pokojnine - Izračun let pokojninske dobe - Upoštevanje obdobij službovanja kot pomožne uslužbenke - Pogoji - Pravna podlaga))
   (2018/C 161/54)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Vassilia Argyraki (Bruselj, Belgija) (zastopnik: S. Pappas, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva G. Berscheid, G. Gattinara in A.-C. Simon, nato G. Berscheid, G. Gattinara in L. Radu Bouyon, agenti)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 270 PDEU za razglasitev ničnosti odločbe z dne 29. januarja 2016 Urada Komisije za vodenje in plačevanje posameznih pravic (PMO), s katero je zavrnil predlog tožeče stranke za odobritev obdobij službovanja kot pomožne uslužbenke v okviru izračuna njenih pokojninskih pravic.

      Izrek

               1.

               Odločba z dne 29. januarja 2016 Urada Evropske komisije za vodenje in plačevanje posameznih pravic (PMO), s katero je zavrnil predlog Vassilie Argyraki, da se ji obdobja službovanja, ki jih je dopolnila kot pomožna uslužbenka, odobrijo kot obdobja službovanja kot začasna uslužbenka v okviru izračuna njenih pokojninskih pravic, se razglasi za nično.

               2.

               Komisiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 462, 12.12.2016.


               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/28

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 13. februarja 2018 – Corporación Acciona Hidráulica (Acciona) S.L.U./Administración General del Estado
   (Zadeva C-108/18)
   (2018/C 161/31)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Supremo

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Corporación Acciona Hidráulica (Acciona) S.L.U.

      Tožena stranka: Administración General del Estado

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba okoljsko načelo „plača povzročitelj obremenitve“ iz člena 191(2) PDEU in iz člena 9(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES (1) z dne 23. oktobra 2000, ki uvaja načelo povračila stroškov za storitve v zvezi z rabo vode, kot tudi ustrezno ekonomsko vrednotenje rabe vode razlagati tako, da nasprotujeta uvedbi nadomestila za uporabo celinskih voda za proizvodnjo energije, kakršno je to v sporu o glavni stvari, ki ne spodbuja učinkovite rabe vode niti ne določa mehanizmov za ohranjanje in zaščito javnih vodnih virov in katerega količinska opredelitev je popolnoma nepovezana z zmožnostjo povzročitve škode na javnih vodnih virih, saj temelji izključno na zmožnosti proizvajalcev, da ustvarjajo prihodek?

               2.

               Ali je dajatev, kot je nadomestilo za uporabo vode, ki je predmet postopka v glavni stvari, ki zadeva izključno hidroelektrarne, ki delujejo na povodjih, ki zajemajo več avtonomnih skupnosti, ne pa tudi proizvajalcev, ki so imetniki koncesij za povodja znotraj ene same avtonomne skupnosti, ter proizvajalce energije z vodno tehnologijo, ne pa tudi proizvajalcev energije z drugimi tehnologijami, skladna z načelom nediskriminacije operaterjev iz člena 3(1) Direktive 2009/72/ES z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo (2)?

               3.

               Ali je treba člen 107(1) PDEU treba razlagati tako, da gre za prepovedano državno pomoč pri dajatvi v obliki nadomestila za uporabo vode, kakršno je sporno, v škodo hidroelektrarn, ki delujejo na povodjih, ki zajemajo več avtonomnih skupnosti, in sicer zaradi uvedbe asimetrične obdavčitve na področju iste tehnologije glede na to, kje se elektrarna nahaja, plačilo tega nadomestila pa se ne zahteva od proizvajalcev energije iz drugih virov?

      (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike (UL, posebna izdaja v slovenščini, zvezek 15, poglavje 5, str. 275).

      (2)  Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL 2009, L 211, str. 55).


title: Zadeva T-181/18: Tožba, vložena 9. marca 2018 – Multifit Tiernahrungs/EUIPO (TAKE CARE)

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/70

         Tožba, vložena 9. marca 2018 – Multifit Tiernahrungs/EUIPO (TAKE CARE)
   (Zadeva T-181/18)
   (2018/C 161/87)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Multifit Tiernahrungs GmbH (Krefeld, Nemščina) (zastopnika: N. Weber in L. Thiel, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Evropske unije, ki vsebuje besedna elementa „TAKE CARE“ – prijava št. 16 254 898

      Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 4. januarja 2018 v zadevi R 845/2017-5

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 2017/1001.


title: Zadeva C-109/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 13. februarja 2018 – Associació de Productors i Usuaris d’Energia Elèctrica/Administración General del Estado

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/29

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 13. februarja 2018 – Associació de Productors i Usuaris d’Energia Elèctrica/Administración General del Estado
   (Zadeva C-109/18)
   (2018/C 161/32)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Supremo

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Associació de Productors i Usuaris d’Energia Elèctrica

      Tožena stranka: Administración General del Estado

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 9(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES z dne 23. oktobra 2000 (1), ki uvaja načelo povračila stroškov storitev za rabo vode, in ustrezno ekonomsko vrednotenje rabe vode razlagati tako, da nasprotujeta uvedbi nadomestila za uporabo celinskih voda za proizvodnjo energije, kakršno je to v sporu o glavni stvari, ki ne spodbuja učinkovite rabe vode niti ne določa mehanizmov za ohranjanje in zaščito javnih vodnih virov in katerega količinska opredelitev je popolnoma nepovezana z zmožnostjo povzročitve škode na javnih vodnih virih, saj temelji izključno na zmožnosti proizvajalcev, da ustvarjajo prihodek?

               2.

               Ali je davek, kot je nadomestilo za uporabo vode, ki je predmet postopka v glavni stvari, ki zadeva izključno hidroelektrarne, ki delujejo na povodjih, ki zajemajo več avtonomnih skupnosti, ne pa tudi proizvajalcev, ki so imetniki koncesij za povodja znotraj ene same avtonomne skupnosti, ter proizvajalce energije z vodno tehnologijo, ne pa tudi proizvajalcev energije z drugimi tehnologijami, skladna z načelom nediskriminacije operaterjev iz člena 3(1) Direktive 2009/72/ES z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo (2)?

               3.

               Ali je treba člen 107(1) PDEU razlagati tako, da gre za prepovedano državno pomoč v primeru, da k plačilu nadomestila za uporabo vode niso zavezane tiste hidroelektrarne, ki delujejo na povodjih znotraj ene same avtonomne skupnosti, kot tudi niso k plačilu zavezani drugi [potrošniški] načini rabe vode, saj se obdavči le tista raba, ki je namenjena proizvodnji električne energije?

      (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike (UL, posebna izdaja v slovenščini, zvezek 15, poglavje 5, str. 275).

      (2)  Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL 2009, L 211, str. 55).


title: Zadeva C-159/17: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 7. marca 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Curtea de Apel Constanţa – Romunija) – Întreprinderea Individuală Dobre M. Marius/Ministerul Finanţelor Publice – A.N.A.F. – D.G.R.F.P. Galaţi – Serviciul Soluţionare Contestaţii, A.N.A.F – D.G.R.F.P. Galaţi – A.J.F.P. Constanţa – Serviciul Inspecţie Fiscală Persoane Fizice 2 Constanţa (Predhodno odločanje — Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) — Direktiva 2006/112/ES — Prenehanje identifikacije za namene DDV — Obveznost plačila DDV, zaračunanega v obdobju, za katero je bilo ugotovljeno prenehanje identifikacijske številke za DDV — Nepriznanje pravice do odbitka DDV, ki se nanaša na pridobitve, opravljene v tem obdobju)

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/13

         Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 7. marca 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Curtea de Apel Constanţa – Romunija) – Întreprinderea Individuală Dobre M. Marius/Ministerul Finanţelor Publice – A.N.A.F. – D.G.R.F.P. Galaţi – Serviciul Soluţionare Contestaţii, A.N.A.F – D.G.R.F.P. Galaţi – A.J.F.P. Constanţa – Serviciul Inspecţie Fiscală Persoane Fizice 2 Constanţa
   (Zadeva C-159/17) (1)

   ((Predhodno odločanje - Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) - Direktiva 2006/112/ES - Prenehanje identifikacije za namene DDV - Obveznost plačila DDV, zaračunanega v obdobju, za katero je bilo ugotovljeno prenehanje identifikacijske številke za DDV - Nepriznanje pravice do odbitka DDV, ki se nanaša na pridobitve, opravljene v tem obdobju))
   (2018/C 161/15)
   Jezik postopka: romunščina

      Predložitveno sodišče

   Curtea de Apel Constanţa

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnik: Întreprinderea Individuală Dobre M. Marius

      Nasprotni stranki: Ministerul Finanţelor Publice – A.N.A.F. – D.G.R.F.P. Galaţi – Serviciul Soluţionare Contestaţii, A.N.A.F – D.G.R.F.P. Galaţi – A.J.F.P. Constanţa – Serviciul Inspecţie Fiscală Persoane Fizice 2 Constanţa

      Izrek

   Člene od 167 do 169 ter člen 179, člen 213(1), člen 214(1) in člen 273 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo nacionalni zakonodaji, kakršna je obravnavana v postopku v glavni stvari, ki finančni upravi dopušča, da davčnemu zavezancu zavrne priznanje pravice do odbitka davka na dodano vrednost, kadar se ugotovi, da finančna uprava zaradi neizpolnitve obveznosti, ki se temu davčnemu zavezancu očitajo, ni mogla imeti na voljo podatkov, potrebnih za ugotovitev, da so izpolnjene vsebinske zahteve, na podlagi katerih je mogoče priznati pravico do odbitka vstopnega davka na dodano vrednost, ki ga je plačal navedeni davčni zavezanec, ali da je ta davčni zavezanec ravnal goljufivo, da bi mu bila ta pravica lahko priznana, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče.

      (1)  UL C 221, 10.7.2017.


title: Zadeva T-185/18: Tožba, vložena 4. marca 2018 – Lucchini/Komisija

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/70

         Tožba, vložena 4. marca 2018 – Lucchini/Komisija
   (Zadeva T-185/18)
   (2018/C 161/88)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Lucchini SpA (Livorno, Italija) (zastopnik: G. Belotti, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ob upoštevanju kršitev, ki so bile ugotovljene v sodbah Sodišča, na podlagi katerih je bila Odločba Komisije C(2009) 7492 final z dne 30. septembra 2009 v zvezi s postopkom na podlagi člena 65 PJ (zadeva COMP/37.956 – Jeklo za armiranje betona, ponovno sprejetje) razglašena za nično, zavrnitev Komisije, ki jo vsebuje dopis z dne 17. januarja 2018, razglasi za nično in hkrati Komisiji naloži, naj tožeči stranki vrne plačano globo, ki ji je bila naložena nezakonito, skupaj z zapadlimi obrestmi;

               —

               zavrnitev Komisije, ki jo vsebuje dopis z dne 9. marca 2018, razglasi za nično in Komisiji naloži, naj tožeči stranki dovoli sodelovanje v postopku COMP/37.956, ki bi ga morala Komisija ponovno začeti, da se uskladi s sodbami;

               —

               podredno, naloži, da se tožeči stranki plača odškodnina v višini vsaj 10 milijonov EUR ali v znesku, ugotovljenem med postopkom, ali znesku, za katerega bo Splošno sodišče ugotovilo, da je pravičen, da se ustrezno odpravi ugotovljena kršitev člena 41 Listine.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka opozarja, da je Sodišče Odločbo Komisije C(2009) 7492 final z dne 30. septembra 2009 v zvezi s postopkom na podlagi člena 65 PJ (zadeva COMP/37.956 – Jeklo za armiranje betona) (1) razglasilo za nično, in navaja, da tožeča stranka kljub tej razglasitvi ničnosti ni vrnila plačane globe in tožeče stranke ni povabila k sodelovanju pri upravnem postopku, ki se je medtem ponovno začel.
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva razloga.

               1.

               Kršitev členov od 10 do 14 Uredbe Komisije (ES) št. 773/2004 z dne 7. aprila 2004 v zvezi z vodenjem postopkov Komisije v skladu s členoma 81 in 82 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti (besedilo velja za EGP) (2), zlasti pravice tožeče stranke do postopka, ki se izvaja v skladu z zakonskimi določbami, in primarno njene pravice do obrambe.

                           —

                           V zvezi s tem zatrjuje, da sodelovanje držav članic pri zaslišanju ni zgolj formalnost, saj so organi, ki so pristojni za konkurenco, člani odbora, s katerim se mora Komisija posvetovati, preden sprejme kakršno koli odločitev. Navedeni organi se morajo vedno udeležiti plenarnega zaslišanja, ki je ključna faza postopka, v kateri se obrambna prizadevanja obtoženih podjetij zberejo v kontradiktorni razpravi s Komisijo, ki ta podjetja obtožuje.

               2.

               Kršitev člena 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, zlasti pravice do dobrega upravljanja.

      (1)  Feralpi/Komisija, C-85/15 P (EU:C:2017:709); združeni zadevi C-86/15 P, Ferriera Valsabbia/ Komisija, C-87/15 P, Alfa Acciai/Komisija (EU:C:2017:717), C-88/15, Ferriere Nord/Komisija (EU:C:2017:716) in C-89/15 P, Riva Fire (EU:C:2017:713)

      (2)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 3, str. 81.


title: Zadeva C-642/17 P: Pritožba, ki jo je Arrigoni SpA vložila 15. novembra 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 22. septembra 2017 v zadevi T-454/16, Arrigoni/EUIPO – Arrigoni Battista (Arrigoni Valtaleggio)

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/14

         Pritožba, ki jo je Arrigoni SpA vložila 15. novembra 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 22. septembra 2017 v zadevi T-454/16, Arrigoni/EUIPO – Arrigoni Battista (Arrigoni Valtaleggio)
   (Zadeva C-642/17 P)
   (2018/C 161/16)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Pritožnica: Arrigoni SpA (zastopnik: P. Di Gravio, odvetnik)

      Drugi stranki v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino, Arrigoni Battista SpA
   Sodišče (deseti senat) je s sklepom z dne 22. marca 2018 zavrnilo pritožbo in odločilo, da družba Arrigoni SpA nosi svoje stroške.


title: Zadeva T-191/18: Tožba, vložena 16. marca 2018 – Rietze/EUIPO – Volkswagen (motorna vozila)

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/71

         Tožba, vložena 16. marca 2018 – Rietze/EUIPO – Volkswagen (motorna vozila)
   (Zadeva T-191/18)
   (2018/C 161/89)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Rietze GmbH & Co. KG (Altdorf, Nemčija) (zastopnik: M. Krogmann, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Volkswagen AG (Wolfsburg, Nemčija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Imetnik spornega modela: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevni sporni model: model Skupnosti št. 762851-0001

      Izpodbijana odločba: odločba tretjega odbora za pritožbe EUIPO z dne 11. januarja 2018 v zadevi R 1203/2016-3

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo tretjega odbora za pritožbe in model Skupnosti št. 762851-0001 razglasi za ničen;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajana tožbena razloga

               —

               Kršitev člena 4(1) v povezavi s členom 6(1)(b) Uredbe št. 6/2002;

               —

               kršitev člena 6(2) Uredbe št. 6/2002.


title: Zadeva C-110/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 13. februarja 2018 – José Manuel Burgos Pérez in María del Amor Guinea Bueno/Administración General del Estado

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/30

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 13. februarja 2018 – José Manuel Burgos Pérez in María del Amor Guinea Bueno/Administración General del Estado
   (Zadeva C-110/18)
   (2018/C 161/33)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Supremo

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: José Manuel Burgos Pérez in María del Amor Guinea Bueno

      Tožena stranka: Administración General del Estado

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba okoljsko načelo „plača povzročitelj obremenitve“ iz člena 191(2) PDEU in iz člena 9(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES (1) z dne 23. oktobra 2000, ki uvaja načelo povračila stroškov za storitve v zvezi z rabo vode, kot tudi ustrezno ekonomsko vrednotenje rabe vode razlagati tako, da nasprotujeta uvedbi nadomestila za uporabo celinskih voda za proizvodnjo energije, kakršno je to v sporu o glavni stvari, ki ne spodbuja učinkovite rabe vode niti ne določa mehanizmov za ohranjanje in zaščito javnih vodnih virov in katerega količinska opredelitev je popolnoma nepovezana z zmožnostjo povzročitve škode na javnih vodnih virih, saj temelji izključno na zmožnosti proizvajalcev, da ustvarjajo prihodek?

               2.

               Ali je dajatev, kot je nadomestilo za uporabo vode, ki je predmet postopka v glavni stvari, ki zadeva izključno hidroelektrarne, ki delujejo na povodjih, ki zajemajo več avtonomnih skupnosti, ne pa tudi proizvajalcev, ki so imetniki koncesij za povodja znotraj ene same avtonomne skupnosti, ter proizvajalce energije z vodno tehnologijo, ne pa tudi proizvajalcev energije z drugimi tehnologijami, skladna z načelom nediskriminacije operaterjev iz člena 3(1) Direktive 2009/72/ES z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo (2)?

               3.

               Ali je treba člen 107(1) PDEU treba razlagati tako, da gre za prepovedano državno pomoč pri dajatvi v obliki nadomestila za uporabo vode, kakršno je sporno, v škodo hidroelektrarn, ki delujejo na povodjih, ki zajemajo več avtonomnih skupnosti, in sicer zaradi uvedbe asimetrične obdavčitve na področju iste tehnologije glede na to, kje se elektrarna nahaja, plačilo tega nadomestila pa se ne zahteva od proizvajalcev energije iz drugih virov?

      (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike (UL, posebna izdaja v slovenščini, zvezek 15, poglavje 5, str. 275).

      (2)  Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL 2009, L 211, str. 55).


title: Zadeva T-192/18: Tožba, vložena 16. marca 2018 – Rietze/EUIPO – Volkswagen (motorna vozila)

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/72

         Tožba, vložena 16. marca 2018 – Rietze/EUIPO – Volkswagen (motorna vozila)
   (Zadeva T-192/18)
   (2018/C 161/90)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Rietze GmbH & Co. KG (Altdorf, Nemčija) (zastopnik: M. Krogmann, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Volkswagen AG (Wolfsburg, Nemčija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Imetnik spornega modela: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevni sporni model: mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija, št. DM/073118-3

      Izpodbijana odločba: odločba tretjega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 11. januarja 2018 v zadevi R 1244/2016-3

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo tretjega odbora za pritožbe in učinek mednarodne registracije modela DM/073118-3 v Evropski uniji razglasi za ničen;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajana tožbena razloga

               —

               Kršitev člena 4(1) v povezavi s členom 6(1)(b) Uredbe št. 6/2002;

               —

               kršitev člena 6(2) Uredbe št. 6/2002.


title: Zadeva C-67/18 P: Pritožba, ki jo je Dominique Bilde vložila 30. januarja 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 29. novembra 2017 v zadevi T-633/16, Bilde/Parlament

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/14

         Pritožba, ki jo je Dominique Bilde vložila 30. januarja 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 29. novembra 2017 v zadevi T-633/16, Bilde/Parlament
   (Zadeva C-67/18 P)
   (2018/C 161/17)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožnica: Dominique Bilde (zastopnik: G. Sauveur, odvetnik)

      Drugi stranki v postopku: Evropski parlament, Svet Evropske unije

      Predlog

               —

               Spremeni izpodbijano sodbo; zato:

               —

               sklep generalnega sekretarja Evropskega parlamenta z dne 23. junija 2016, ki je bil vročen 6. julija 2016, v katerem je navedeno, da je bilo „Dominique Bilde neupravičeno izplačano 40 320 EUR“ in pristojnemu odredbodajalcu in računovodji institucije naloženo, naj zagotovita vračilo tega zneska, naj se razglasi za ničen;

               —

               celotno obvestilo o dolgovanem znesku št. 2016-889, ki ga je generalni direktor za finance podpisal 29. junija 2016, naj se razglasi za nično;

               —

               v skladu s pravom naj se odloči o odškodnini, ki pritožnici pripada iz naslova povračila nepremoženjske škode, ki jo je utrpela zaradi neutemeljenih obtožb, izrečenih pred kakršnimkoli zaključkom preiskave, zaradi okrnitve ugleda in zaradi velikih težav, ki jih je izpodbijani sklep povzročil v njenem osebnem in političnem življenju;

               —

               v skladu s pravom naj se odloči o znesku, ki se pritožnici povrne za stroške postopka;

               —

               Evropskemu parlamentu naj se naloži plačilo vseh stroškov postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Prvi pritožbeni razlog: nepristojnost avtorja akta

                           —

                           Finančna vprašanja so v pristojnosti Predsedstva Evropskega parlamenta in ne generalnega sekretarja

                           —

                           Neobstoj pooblastila generalnemu sekretarju

                           —

                           Ugovor nezakonitosti zaradi posega v poslansko neodvisnost in pravico do nepristranskega sojenja

               2.

               Drugi pritožbeni razlog: kršitev načela „electa una via“

                           —

                           Predsednik Parlamenta je vključil Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF) in francoske pravosodne organe

               3.

               Tretji pritožbeni razlog: kršitev pravice do obrambe

                           —

                           Kršitev domneve nedolžnosti s strani predsednika Parlamenta

                           —

                           Uprava Parlamenta naj bi bila sodnik in stranka

                           —

                           Očitki, ki jih je Parlament navajal, so se med postopkom spreminjali

                           —

                           Generalni sekretar je zavrnil zaslišanje pritožnice

               4.

               Četrti pritožbeni razlog: obrnitev dokaznega bremena

                           —

                           Parlament je od pritožnice zahteval, naj dokaže, da ni storila nobene napake, čeprav ni imel nobenega dokaza, da bi lahko resno trdil, da obstaja napaka

               5.

               Peti pritožbeni razlog: nezadostna obrazložitev

                           —

                           Edini dokaz je objava organigrama, čeprav to ne dokazuje ničesar

               6.

               Šesti pritožbeni razlog: kršitev načel pravne varnosti in zaupanja v pravo

                           —

                           Nobeno pravilo ne vsebuje seznama dokazov, ki jih je treba predložiti, zaradi česar je pritožnica odvisna od samovolje Parlamenta

               7.

               Sedmi pritožbeni razlog: kršitev državljanskim pravic parlamentarnih pomočnikov

                           —

                           Parlament pomočnikom prepoveduje politično udejstvovanje

               8.

               Osmi pritožbeni razlog: diskriminacija, „Fumus persecutionis“ in zloraba pooblastil

                           —

                           Zoper pritožnico je bil ta postopek sprožen zaradi političnega sovraštva predsednika Evropskega parlamenta

               9.

               Deveti pritožbeni razlog: poseg v poslansko neodvisnost

                           —

                           Delo parlamentarnih pomočnikov ni omejeno le na zakonodajno delo

               10.

               Deseti pritožbeni razlog: nepodkrepljenost z dejstvi

                           —

                           Parlament se je zadovoljil le z odgovorom, da dokumenti, ki jih je posredovala pritožnica, ne dokazujejo ničesar, čeprav so ti dokumenti dokazovali delo pomočnika

                           —

                           Parlament ne more dokazati svojih trditev

               11.

               Enajsti pritožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti

                           —

                           Organigram (povod za postopek, ki ga je sprožil predsednik Parlamenta) je bil objavljen februarja 2015, vračilo neupravičeno prejetega zneska pa se zahteva od oktobra 2014


title: Zadeva C-70/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska) 2. februarja 2018 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/A in drugi

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/16

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska) 2. februarja 2018 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/A in drugi
   (Zadeva C-70/18)
   (2018/C 161/18)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Raad van State

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnik: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

      Nasprotne stranke v postopku s pritožbo: A, B, P

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1a.

               Ali je treba člen 7 Sklepa št. 2/76 (1) oziroma člen 13 Sklepa št. 1/80 razlagati tako, da ti določbi ne nasprotujeta nacionalni ureditvi, s katero je določeno, da se na splošno obdelujejo in hranijo biometrični podatki državljanov tretjih držav, vključno s turškimi državljani, v zbirki v smislu člena 2(a) in (b) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 15, str. 355), ker ta nacionalna ureditev ne presega tega, kar je nujno za uresničitev želenih legitimnih ciljev preprečevanja goljufij v zvezi z identiteto in dokumenti ter boja proti tem goljufijam?

               1b.

               Ali je pri tem pomembno, da je trajanje hrambe biometričnih podatkov povezano s trajanjem zakonitega in/ali nezakonitega prebivanja državljanov tretjih držav, vključno s turškimi državljani?

               2.

               Ali je treba člen 7 Sklepa št. 2/76 oziroma člen 13 Sklepa št. 1/80 razlagati tako, da nacionalna ureditev ne pomeni omejitve v smislu teh določb, če je učinek nacionalne ureditve na dostop do zaposlitve v skladu s tema določbama preveč negotov in posreden, da bi se lahko štelo, da je ta dostop oviran?

               3a.

               Ali je treba – če je odgovor na drugo vprašanje, da pomeni nacionalna ureditev, ki omogoča, da se dajo biometrični podatki državljanov tretjih držav, vključno s turškimi državljani, iz zbirke na voljo tretjim osebam zaradi preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj, ki so ali niso povezana s terorizmom, novo omejitev – člen 52(1) v povezavi s členom 7 in členom 8 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da nasprotuje taki nacionalni ureditvi?

               3b.

               Ali je pri tem pomembno, da ima ta državljan v trenutku, ko mu je kot osumljencu za kaznivo dejanje odvzeta prostost, pri sebi dovoljenje za prebivanje, na katerem so shranjeni njegovi biometrični podatki?

      (1)  Pridružitveni svet, ustanovljen s pridružitvenim sporazumom med Evropsko gospodarsko skupnostjo in Turčijo.


title: Zadeva C-111/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 13. februarja 2018 – Endesa Generación S.A./Administración General del Estado

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/30

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 13. februarja 2018 – Endesa Generación S.A./Administración General del Estado
   (Zadeva C-111/18)
   (2018/C 161/34)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Supremo

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Endesa Generación S.A.

      Tožena stranka: Administración General del Estado

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba okoljsko načelo „plača povzročitelj obremenitve“ iz člena 191(2) PDEU in iz člena 9(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES (1) z dne 23. oktobra 2000, ki uvaja načelo povračila stroškov za storitve v zvezi z rabo vode, kot tudi ustrezno ekonomsko vrednotenje rabe vode razlagati tako, da nasprotujeta uvedbi nadomestila za uporabo celinskih voda za proizvodnjo energije, kakršno je to v sporu o glavni stvari, ki ne spodbuja učinkovite rabe vode niti ne določa mehanizmov za ohranjanje in zaščito javnih vodnih virov in katerega količinska opredelitev je popolnoma nepovezana z zmožnostjo povzročitve škode na javnih vodnih virih, saj temelji izključno na zmožnosti proizvajalcev, da ustvarjajo prihodek?

               2.

               Ali je dajatev, kot je nadomestilo za uporabo vode, ki je predmet postopka v glavni stvari, ki zadeva izključno hidroelektrarne, ki delujejo na povodjih, ki zajemajo več avtonomnih skupnosti, ne pa tudi proizvajalcev, ki so imetniki koncesij za povodja znotraj ene same avtonomne skupnosti, ter proizvajalce energije z vodno tehnologijo, ne pa tudi proizvajalcev energije z drugimi tehnologijami, skladna z načelom nediskriminacije operaterjev iz člena 3(1) Direktive 2009/72/ES z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo (2)?

               3.

               Ali je treba člen 107(1) PDEU treba razlagati tako, da gre za prepovedano državno pomoč pri dajatvi v obliki nadomestila za uporabo vode, kakršno je sporno, v škodo hidroelektrarn, ki delujejo na povodjih, ki zajemajo več avtonomnih skupnosti, in sicer zaradi uvedbe asimetrične obdavčitve na področju iste tehnologije glede na to, kje se elektrarna nahaja, plačilo tega nadomestila pa se ne zahteva od proizvajalcev energije iz drugih virov?

      (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike (UL, posebna izdaja v slovenščini, zvezek 15, poglavje 5, str. 275).

      (2)  Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL 2009, L 211, str. 55).


title: Zadeva C-112/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 13. februarja 2018 – Asociación de Productores de Energías Renovables (APPA)/Administración General del Estado

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/31

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 13. februarja 2018 – Asociación de Productores de Energías Renovables (APPA)/Administración General del Estado
   (Zadeva C-112/18)
   (2018/C 161/35)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Supremo

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Asociación de Productores de Energías Renovables (APPA)

      Tožena stranka: Administración General del Estado

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba okoljsko načelo „plača povzročitelj obremenitve“ iz člena 191(2) PDEU in iz člena 9(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES (1) z dne 23. oktobra 2000, ki uvaja načelo povračila stroškov za storitve v zvezi z rabo vode, kot tudi ustrezno ekonomsko vrednotenje rabe vode razlagati tako, da nasprotujeta uvedbi nadomestila za uporabo celinskih voda za proizvodnjo energije, kakršno je to v sporu o glavni stvari, ki ne spodbuja učinkovite rabe vode niti ne določa mehanizmov za ohranjanje in zaščito javnih vodnih virov in katerega količinska opredelitev je popolnoma nepovezana z zmožnostjo povzročitve škode na javnih vodnih virih, saj temelji izključno na zmožnosti proizvajalcev, da ustvarjajo prihodek?

               2.

               Ali je dajatev, kot je nadomestilo za uporabo vode, ki je predmet postopka v glavni stvari, ki zadeva izključno hidroelektrarne, ki delujejo na povodjih, ki zajemajo več avtonomnih skupnosti, ne pa tudi proizvajalcev, ki so imetniki koncesij za povodja znotraj ene same avtonomne skupnosti, ter proizvajalce energije z vodno tehnologijo, ne pa tudi proizvajalcev energije z drugimi tehnologijami, skladna z načelom nediskriminacije operaterjev iz člena 3(1) Direktive 2009/72/ES z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo (2)?

               3.

               Ali je treba člen 107(1) PDEU treba razlagati tako, da gre za prepovedano državno pomoč pri dajatvi v obliki nadomestila za uporabo vode, kakršno je sporno, v škodo hidroelektrarn, ki delujejo na povodjih, ki zajemajo več avtonomnih skupnosti, in sicer zaradi uvedbe asimetrične obdavčitve na področju iste tehnologije glede na to, kje se elektrarna nahaja, plačilo tega nadomestila pa se ne zahteva od proizvajalcev energije iz drugih virov?

      (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike (UL, posebna izdaja v slovenščini, zvezek 15, poglavje 5, str. 275).

      (2)  Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL 2009, L 211, str. 55).


title: Zadeva C-113/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 13. februarja 2018 – Parc del Segre S.A. in drugi/Administración General del Estado

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/32

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 13. februarja 2018 – Parc del Segre S.A. in drugi/Administración General del Estado
   (Zadeva C-113/18)
   (2018/C 161/36)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Supremo

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Parc del Segre S.A., Electra Irache S.L., Genhidro Generación Hidroeléctrica S.L., Hicenor, S.L., Hidroeléctrica Carrascosa, S.L., Hidroeléctrica del Carrión, S.L., Hidroeléctrica del Pisuerga, S.L., Hidroeléctrica Santa Marta, S.L., Hyanor, S.L., in Promotora del Rec dels Quatre Pobles, S.A.

      Tožena stranka: Administración General del Estado

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba okoljsko načelo „plača povzročitelj obremenitve“ iz člena 191(2) PDEU in iz člena 9(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES (1) z dne 23. oktobra 2000, ki uvaja načelo povračila stroškov za storitve v zvezi z rabo vode, kot tudi ustrezno ekonomsko vrednotenje rabe vode razlagati tako, da nasprotujeta uvedbi nadomestila za uporabo celinskih voda za proizvodnjo energije, kakršno je to v sporu o glavni stvari, ki ne spodbuja učinkovite rabe vode niti ne določa mehanizmov za ohranjanje in zaščito javnih vodnih virov in katerega količinska opredelitev je popolnoma nepovezana z zmožnostjo povzročitve škode na javnih vodnih virih, saj temelji izključno na zmožnosti proizvajalcev, da ustvarjajo prihodek?

               2.

               Ali je dajatev, kot je nadomestilo za uporabo vode, ki je predmet postopka v glavni stvari, ki zadeva izključno hidroelektrarne, ki delujejo na povodjih, ki zajemajo več avtonomnih skupnosti, ne pa tudi proizvajalcev, ki so imetniki koncesij za povodja znotraj ene same avtonomne skupnosti, ter proizvajalce energije z vodno tehnologijo, ne pa tudi proizvajalcev energije z drugimi tehnologijami, skladna z načelom nediskriminacije operaterjev iz člena 3(1) Direktive 2009/72/ES z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo (2)?

               3.

               Ali je treba člen 107(1) PDEU treba razlagati tako, da gre za prepovedano državno pomoč pri dajatvi v obliki nadomestila za uporabo vode, kakršno je sporno, v škodo hidroelektrarn, ki delujejo na povodjih, ki zajemajo več avtonomnih skupnosti, in sicer zaradi uvedbe asimetrične obdavčitve na področju iste tehnologije glede na to, kje se elektrarna nahaja, plačilo tega nadomestila pa se ne zahteva od proizvajalcev energije iz drugih virov?

      (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike (UL, posebna izdaja v slovenščini, zvezek 15, poglavje 5, str. 275).

      (2)  Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL 2009, L 211, str. 55).


201805250261897462018/C 200/282072018CJC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL20180322222321Zadeva C-207/18: Tožba, vložena 22. marca 2018 – Evropska komisija/Kraljevina Španija
 ---documentbreak--- C2002018SL2210120180322SL0028221232Tožba, vložena 22. marca 2018 – Evropska komisija/Kraljevina Španija
   (Zadeva C-207/18)2018/C 200/28Jezik postopka: španščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: É. Gippini Fournier, G. von Rintelen in J. Samnadda, agenti)

      Tožena stranka: Kraljevina Španija

      Predlogi tožeče stranke

            —

            Razglasi naj se, da Kraljevina Španija s tem, da do 10. aprila 2016 ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2014/26/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o kolektivnem upravljanju avtorske in sorodnih pravic ter izdajanju več ozemeljskih licenc za pravice za glasbena dela za spletno uporabo na notranjem trgu (
                  1
               ) ali da vsekakor o teh predpisih ni uradno obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz člena 43 navedene direktive;

            —

            Kraljevini Španiji naj se v skladu s členom 260(3) naloži plačilo dnevne denarne kazni v višini 123928,64 EUR, z učinkom od dneva razglasitve sodbe, s katero je ugotovljena neizpolnitev obveznosti sprejetja potrebnih predpisov za uskladitev z Direktivo 2014/26/EU oziroma obvestitve Komisije o teh predpisih;

            —

            Kraljevini Španiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   V skladu s členom 43(1) Direktive 2014/26/EU bi morale države članice sprejeti zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo, do 10. aprila 2016, in o tem nemudoma obvestiti Komisijo.
   Ker Kraljevina Španija ni opravila popolnega prenosa Direktive 2014/26/EU in Komisije ni obvestila o ukrepih za prenos, je Komisija vložila to tožbo pri Sodišču.
   Komisija predlaga, naj se Kraljevini Španiji naloži plačilo dnevne denarne kazni v višini 123928,64 EUR od dneva razglasitve sodbe, katere znesek je izračunan glede na težo in trajanje kršitve ter glede na odvračilni učinek glede na plačilno zmožnost navedene države članice.
   (
         1
      )	UL 2014, L 84, str. 72.


201805250051897382018/C 200/17652017CJC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL20180419141411Zadeva C-65/17: Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 19. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione – Italija) – Oftalma Hospital Srl/C.I.O.V. – Commissione Istituti Ospitalieri Valdesi, Regione Piemonte (Predhodno odločanje — Javna naročila storitev — Socialne in zdravstvene službe — Oddaja brez upoštevanja pravil o oddaji javnih naročil — Nujnost spoštovanja načel preglednosti in enakega obravnavanja — Pojem „gotov čezmejni interes“ — Direktiva 92/50/EGS — Člen 27)
 ---documentbreak--- C2002018SL1410120180419SL0017141141Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 19. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione – Italija) – Oftalma Hospital Srl/C.I.O.V. – Commissione Istituti Ospitalieri Valdesi, Regione Piemonte
   (Zadeva C-65/17) (
         1
      )
   „(Predhodno odločanje — Javna naročila storitev — Socialne in zdravstvene službe — Oddaja brez upoštevanja pravil o oddaji javnih naročil — Nujnost spoštovanja načel preglednosti in enakega obravnavanja — Pojem „gotov čezmejni interes“ — Direktiva 92/50/EGS — Člen 27)“2018/C 200/17Jezik postopka: italijanščina
      Predložitveno sodišče

   Corte suprema di cassazione

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Vlagateljica kasacijske pritožbe: Oftalma Hospital Srl

      Vlagateljici odgovora na kasacijsko pritožbo: C.I.O.V. – Commissione Istituti Ospitalieri Valdesi, Regione Piemonte

      ob udeležbi: Azienda Sanitaria Locale di Torino (TO1)

      Izrek

            1.

            Kadar se dodeli javno naročilo storitev, ki spada na področje uporabe člena 9 Direktive Sveta 92/50/EGS z dne 18. junija 1992 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil, kakor je bila spremenjena z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 97/52/ES z dne 13. oktobra 1997, in za katero zato načeloma veljata zgolj člena 14 in 16 te direktive, je naročnik kljub temu dolžan spoštovati temeljna pravila in splošna načela Pogodbe DEU, zlasti načeli enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije na podlagi državljanstva ter obveznost preglednosti, ki iz tega izhaja, če ima to naročilo ob oddaji gotov čezmejni interes, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče.

            2.

            Člen 27(3) Direktive 92/50 je treba razlagati tako, da se ne uporablja za javna naročila storitev iz Priloge I B k tej direktivi.

      (
         1
      )	UL C 144, 8.5.2017.


201805250061897522018/C 200/18752017CJC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL20180419141522Zadeva C-75/17 P: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 19. aprila 2018 – Fiesta Hotels & Resorts, SL/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO),), Residencial Palladium, SL (Pritožba — Znamka Evropske unije — Uredba (ES) št. 207/2009 — Člen 8(4) — Člen 65 — Neregistrirano trgovsko ime GRAND HOTEL PALLADIUM — Figurativna znamka, ki vsebuje besedne elemente „PALLADIUM PALACE IBIZA RESORT & SPA“ — Zahteva za ugotovitev ničnosti, ki temelji na prejšnji pravici, pridobljeni na podlagi nacionalnega prava — Pogoji — Znak, ki nima samo lokalnega pomena — Pravica prepovedati uporabe poznejše znamke)
 ---documentbreak--- C2002018SL1420120180419SL0018142152Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 19. aprila 2018 – Fiesta Hotels & Resorts, SL/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO),), Residencial Palladium, SL
   (Zadeva C-75/17 P) (
         1
      )
   „(Pritožba — Znamka Evropske unije — Uredba (ES) št. 207/2009 — Člen 8(4) — Člen 65 — Neregistrirano trgovsko ime GRAND HOTEL PALLADIUM — Figurativna znamka, ki vsebuje besedne elemente „PALLADIUM PALACE IBIZA RESORT & SPA“ — Zahteva za ugotovitev ničnosti, ki temelji na prejšnji pravici, pridobljeni na podlagi nacionalnega prava — Pogoji — Znak, ki nima samo lokalnega pomena — Pravica prepovedati uporabe poznejše znamke)“2018/C 200/18Jezik postopka: španščina
      Stranke

      Pritožnik: Fiesta Hotels & Resorts, SL (zastopnika: J.-B. Devaureix in J. C. Erdozain López, odvetnika)

      Drugi stranki v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: J. Crespo Carrillo in D. Botis, agenta), Residencial Palladium, SL (zastopnik: D. Solana Giménez, odvetnik)

      Izrek

            1.

            Pritožba se zavrne.

            2.

            Fiesta Hotels & Resorts SL se naloži plačilo stroškov.

      (
         1
      )	UL C 151, 15.5.2017.


201806150591955012018/C 231/482682018TC23120180702SL01SLINFO_JUDICIAL20180427383811Zadeva T-268/18: Tožba, vložena 27. aprila 2018 – Sandrone/EUIPO – J. Garcia Carrion (Luciano Sandrone)
 ---documentbreak--- C2312018SL3810120180427SL0048381381Tožba, vložena 27. aprila 2018 – Sandrone/EUIPO – J. Garcia Carrion (Luciano Sandrone)
   (Zadeva T-268/18)2018/C 231/48Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina
      Stranke

      Tožeča stranka: Luciano Sandrone (Barolo, Italija) (zastopnik: A. Borra, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: J. Garcia Carrion, SA (Jumilla, Španija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Evropske unije „Luciano Sandrone“ – prijava št. 14 416 598

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 26. februarja 2018 v zadevi R 1207/2017-2

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

            —

            izpodbijano odločbo razveljavi;

            —

            EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajana tožbena razloga

            —

            Neobstoj dokaza o resni in dejanski uporabi prejšnje znamke v skladu s členom 42(2) in (3) Uredbe št. 2017/1001.

            —

            Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 2017/1001.


201806150851955162018/C 231/225842013TC23120180702SL01SLINFO_JUDICIAL20180517192021Zadeva T-584/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 17. maja 2018 – BASF Agro in drugi/Komisija (Fitofarmacevtska sredstva — Aktivna snov fipronil — Pregled odobritve — Člen 21 Uredbe (ES) št. 1107/2009 — Prepoved uporabe in prodaje semen, tretiranih s fitofarmacevtskimi sredstvi, ki vsebujejo navedeno aktivno snov — Člen 49(2) Uredbe št. 1107/2009 — Previdnostno načelo — Ocena učinka)
 ---documentbreak--- C2312018SL1910120180517SL0022191202Sodba Splošnega sodišča z dne 17. maja 2018 – BASF Agro in drugi/Komisija
   (Zadeva T-584/13) (
         1
      )
   „(Fitofarmacevtska sredstva — Aktivna snov fipronil — Pregled odobritve — Člen 21 Uredbe (ES) št. 1107/2009 — Prepoved uporabe in prodaje semen, tretiranih s fitofarmacevtskimi sredstvi, ki vsebujejo navedeno aktivno snov — Člen 49(2) Uredbe št. 1107/2009 — Previdnostno načelo — Ocena učinka)“2018/C 231/22Jezik postopka: angleščina
      Stranke

      Tožeče stranke: BASF Agro BV (Arnhem, Nizozemska) in 6 drugih tožečih strank, katerih imena so v prilogi (zastopnika: J.-P. Montfort in M. Peristeraki, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: P. Ondrůšek in G. von Rintelen, agenta)

      Intervenienta v podporo tožečih strank: Association européenne pour la protection des cultures (ECPA) (Bruselj, Belgija) (zastopniki: I. de Seze, É. Mullier, odvtnika, in D. Abrahams, barrister), European Seed Association (ESA) (Bruselj) (zastopniki: sprva P. de Jong, P. Vlaemminck in B. Van Vooren, nato P. de Jong, K. Claeyé in E. Bertolotto, odvetniki)

      Intervenienti v podporo tožene stranke: Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV (Soltau, Nemčija), Österreichischer Erwerbsimkerbund (Großebersdorf, Avstrija), Österreichischer Imkerbund (ÖIB) (Dunaj, Avstrija) (zastopnika: A. Willand in B. Tschida, odvetnika)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 781/2013 z dne 14. avgusta 2013 o spremembi Izvedbene uredbe (EU) št. 540/2011 glede pogojev za registracijo aktivne snovi fipronil ter prepovedi uporabe in prodaje semen, tretiranih s fitofarmacevtskimi sredstvi, ki vsebujejo navedeno aktivno snov (UL 2013, L 219, str. 22).

      Izrek

            1.

            Členi 1, 3 in 4 Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 781/2013 z dne 14. avgusta 2013 o spremembi Izvedbene uredbe (EU) št. 540/2011 glede pogojev za registracijo aktivne snovi fipronil ter prepovedi uporabe in prodaje semen, tretiranih s fitofarmacevtskimi sredstvi, ki vsebujejo navedeno aktivno snov se razglasijo za nične.

            2.

            V preostalem se tožba zavrne.

            3.

            Evropska komisija nosi svoje stroške ter stroške družbe BASF Agro BV in drugih tožečih strank, katerih imena so v prilogi, ter stroške Evropskega združenja za zaščito pridelkov (ECPA) in European Seed Association (ESA).

            4.

            Deutscher Berufs und Erwerbsimkerbund eV, Österreichischer Erwerbsimkerbund in Österreichischer Imkerbund (ÖIB) nosijo svoje stroške.

      (
         1
      )	UL C 9, 11.1.2014.


201806220171970682018/C 240/333072018CJC24020180709SL01SLINFO_JUDICIAL20180507293132Zadeva C-307/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Competition Appeal Tribunal, London (Združeno kraljestvo) 7. maja 2018 – Generics (UK) Ltd, GlaxoSmithKline plc, Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma, LLC, prej Zoetis Products LLC, Actavis UK Ltd in Merck KGaA/Competition and Markets Authority
 ---documentbreak--- C2402018SL2920120180507SL0033292313Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Competition Appeal Tribunal, London (Združeno kraljestvo) 7. maja 2018 – Generics (UK) Ltd, GlaxoSmithKline plc, Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma, LLC, prej Zoetis Products LLC, Actavis UK Ltd in Merck KGaA/Competition and Markets Authority
   (Zadeva C-307/18)2018/C 240/33Jezik postopka: angleščina
      Predložitveno sodišče

   Competition Appeal Tribunal, London

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Generics (UK) Ltd, GlaxoSmithKline plc, Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma, LLC, prej Zoetis Products LLC, Actavis UK Ltd in Merck KGaA

      Tožena stranka: Competition and Markets Authority

      Vprašanja za predhodno odločanje

   Potencialna konkurenca

            1.

            Ali je treba imetnika patenta za farmacevtsko zdravilo in generično družbo, ki želi vstopiti na trg z generično različico tega zdravila, za namene člena 101(1) [PDEU] obravnavati kot potencialna konkurenta, kadar sta stranki v sporu, ki temelji na dobri veri, v zvezi s tem, ali je patent veljaven in/ali generični izdelek ta patent krši?

            2.

            Ali je odgovor na prvo vprašanje drugačen, če:

                     (a)

                     teče sodni postopek med strankama, vpletenima v ta spor, in/ali

                     (b)

                     je bila v korist imetnika patenta izdana začasna prepoved generični družbi, da bi do odločitve v tem postopku dala na trg svoj generični izdelek, in/ali

                     (c)

                     imetnik patenta generično družbo obravnava kot potencialno konkurentko?

      Omejevanje zaradi cilja

            3.

            Ali je treba, kadar teče sodni postopek v zvezi z veljavnostjo patenta za farmacevtsko zdravilo in v zvezi s tem, ali generični izdelek krši ta patent, ter ni mogoče opredeliti, kakšna je verjetnost, da bo katera koli od strank v tem postopku uspela, ugotoviti omejevanje konkurence „zaradi cilja“ za namene člena 101(1), če stranki skleneta sporazum o poravnavi spora, na podlagi katerega:

                     (a)

                     generična družba soglaša, da s svojim generičnim izdelkom ne bo vstopila na trg in da v času veljavnosti sporazuma (ki ni daljši od še nepretečenega časa veljavnosti patenta) ne bo več izpodbijala patenta, ter

                     (b)

                     imetnik patenta soglaša, da bo na generično družbo prenesel vrednost v znesku, ki je precej višji od prihranjenih stroškov sodnega postopka (vključno s časom za upravljanje in motnjami) in ne pomeni plačila za nobeno blago ali storitve, zagotovljene imetniku patenta?

            4.

            Ali je odgovor na tretje vprašanje drugačen, če:

                     (a)

                     obseg omejitve, ki se uporablja za generično družbo, ne presega obsega spornega patenta in/ali

                     (b)

                     bo morda znesek prenosa vrednosti na generično družbo manjši od dobička, ki bi ga ta imela, če bi namesto tega v patentnem sporu uspela in vstopila na trg s samostojnim generičnim izdelkom?

            5.

            Ali je odgovor na tretje in četrto vprašanje drugačen, če je s sporazumom določeno, da imetnik patenta generični družbi dobavi precejšnjo, vendar omejeno količino dovoljenega generičnega izdelka, in če sporazum:

                     (a)

                     ne povzroči nobene bistvene konkurenčne omejitve cen, ki jih zaračunava imetnik patenta, vendar

                     (b)

                     za potrošnike prinaša nekaj koristi, ki jih ne bi bilo, če bi imetnik patenta v sporu uspel, ki pa so hkrati precej manjše od skupnih konkurenčnih koristi, ki bi nastale v primeru samostojnega vstopa generičnih izdelkov na trg, kar bi se zgodilo, če bi v sporu uspela generična družba, ali pa je to pomembno le pri presoji na podlagi člena 101(3)?

      Omejevanje zaradi posledice

            6.

            Ali v okoliščinah, opisanih v tretjem, četrtem in petem vprašanju, obstaja omejevanje konkurence „zaradi posledice“ za namene člena 101(1) ali pa je to odvisno od ugotovitve sodišča, da bi v primeru nesklenitve navedene poravnave:

                     (a)

                     generična družba v patentnem postopku verjetno uspela (da je bila torej verjetnost, da je bil patent veljaven in kršen, manjša od 50 %) oziroma

                     (b)

                     stranki verjetno sklenili manj omejevalno poravnavo (da je bila torej verjetnost za manj omejevalno poravnavo večja od 50 %)?

      Opredelitev trga

            7.

            Ali je treba – kadar je mogoče patentirano farmacevtsko zdravilo s terapevtskega vidika zamenjati še z nekaterimi drugimi zdravili iz tega razreda in je zatrjevana zloraba za namene člena 102 ravnanje imetnika patenta, s katerim so dejansko izključene generične različice tega zdravila s trga – te generične izdelke upoštevati pri opredelitvi upoštevnega trga izdelkov, čeprav ne bi mogli zakonito vstopiti na trg pred iztekom veljavnosti patenta, če (kar je negotovo) je patent veljaven in ga navedeni generični izdelki kršijo?

      Zloraba

            8.

            Ali v okoliščinah, opisanih v tretjem, četrtem in petem vprašanju zgoraj, in če je imetnik patenta v prevladujočem položaju, njegovo ravnanje, to je sklenitev takega sporazuma, pomeni zlorabo v smislu člena 102?

            9.

            Ali je odgovor na osmo vprašanje drugačen, če imetnik patenta tovrstnega sporazuma ne sklene za poravnavo dejanskega spora, ampak da bi preprečil sam začetek sodnega spora?

            10.

            Ali je odgovor na osmo ali deveto vprašanje drugačen, če:

                     (a)

                     imetnik patenta uporablja strategijo sklenitve več takih sporazumov, da bi tako preprečil tveganje neomejenega vstopa generičnih izdelkov, in

                     (b)

                     je posledica prvega takega sporazuma ta, da se zaradi strukture nacionalnih ureditev povračila, ki ga javni organi zagotovijo lekarnam, kar zadeva stroške, ki so jih te imele z nakupom farmacevtskih zdravil, zniža raven povračila za zadevno farmacevtsko zdravilo, kar povzroči precejšen prihranek za javne zdravstvene organe (čeprav je ta prihranek bistveno manjši od tistega, ki bi nastal ob samostojnem vstopu generičnih izdelkov po tem, ko bi generična družba v patentnem sporu uspela), ter

                     (c)

                     stranke nobenega od sporazumov niso sklenile z namenom takega prihranka?


201806220251970762018/C 240/066422016CJC24020180709SL01SLINFO_JUDICIAL201805175511Zadeva C-642/16: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 17. maja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Junek Europ-Vertrieb GmbH/Lohmann & Rauscher International GmbH & Co. KG (Predhodno odločanje — Intelektualna lastnina — Pravo znamk — Uredba (ES) št. 207/2009 — Člen 13 — Izčrpanje pravice iz znamke — Vzporedni uvoz — Ponovno pakiranje z znamko označenega proizvoda — Nova označitev — Pogoji za medicinske pripomočke)
 ---documentbreak--- C2402018SL510120180517SL00065151Sodba Sodišča (peti senat) z dne 17. maja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Junek Europ-Vertrieb GmbH/Lohmann & Rauscher International GmbH & Co. KG
   (Zadeva C-642/16) (
         1
      )
   „(Predhodno odločanje — Intelektualna lastnina — Pravo znamk — Uredba (ES) št. 207/2009 — Člen 13 — Izčrpanje pravice iz znamke — Vzporedni uvoz — Ponovno pakiranje z znamko označenega proizvoda — Nova označitev — Pogoji za medicinske pripomočke)“2018/C 240/06Jezik postopka: nemščina
      Predložitveno sodišče

   Bundesgerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožena stranka in revidentka: Junek Europ-Vertrieb GmbH

      Tožeča stranka in nasprotna stranka v postopku z revizijo: Lohmann & Rauscher International GmbH & Co. KG

      Izrek

   Člen 13(2) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki [Evropske unije] je treba razlagati tako, da imetnik znamke ne more nasprotovati temu, da vzporedni uvoznik dalje prodaja medicinski pripomoček v njegovi izvorni notranji in zunanji embalaži, kadar je uvoznik nanjo nalepil dodatno nalepko, kot je ta iz postopka v glavni stvari, ki s svojo vsebino, namenom, velikostjo, videzom in namestitvijo ne ogroža zagotavljanja porekla medicinskega pripomočka, ki nosi znamko.
   (
         1
      )	UL C 104, 3.4.2017.


201806220781970272018/C 240/653112018TC24020180709SL01SLINFO_JUDICIAL20180517565611Zadeva T-311/18: Tožba, vložena 17. maja 2018 – Buck/EUIPO – Unger Holding (BUCK)
 ---documentbreak--- C2402018SL5610120180517SL0065561561Tožba, vložena 17. maja 2018 – Buck/EUIPO – Unger Holding (BUCK)
   (Zadeva T-311/18)2018/C 240/65Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina
      Stranke

      Tožeča stranka: Društvo za proizvodnju inženjering i usluge Buck d.o.o. (Beograd, Srbija) (zastopnik: I. Lázaro Betancor, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Unger Holding GmbH (Herne, Nemčija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija, za figurativno znamko BUCK v beli in rdeči barvi – mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija, št. 1 218 386

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 7. marca 2018 v zadevi R 1024/2017-4

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

            —

            razveljavi izpodbijano odločbo;

            —

            EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajana tožbena razloga

            —

            Kršitev člena 47(2) Uredbe 2017/1001;

            —

            Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe 2017/1001.


201806220361970382018/C 240/343302018CJC24020180709SL01SLINFO_JUDICIAL20180507313331Zadeva C-330/18 P: Pritožba, ki jo je Bruno Gollnisch vložil 7. maja 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 7. marca 2018 v zadevi T-624/16, Gollnisch/Parlament
 ---documentbreak--- C2402018SL3110120180507SL0034311333Pritožba, ki jo je Bruno Gollnisch vložil 7. maja 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 7. marca 2018 v zadevi T-624/16, Gollnisch/Parlament
   (Zadeva C-330/18 P)2018/C 240/34Jezik postopka: francoščina
      Stranki

      Pritožnik: Bruno Gollnisch (zastopnik: B. Bonnefoy-Claudet, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropski parlament

      Predlogi

   Predlogi zoper izpodbijano sodbo:

            —

            razveljaviti sodbo z dne 7. marca 2018, T-624/16;

            —

            odločiti o vprašanjih, ki se postavljajo iz naslova sodne prakse;

            —

            zadevo vrniti v razsojanje Splošnemu sodišču;

            —

            pritožniku odobriti 12500 EUR iz naslova stroškov postopka v okviru pritožbe;

            —

            Parlamentu naložiti plačilo stroškov.

      Predlogi za primer, da se pritožba dopusti:

            —

            če Sodišče meni, da ima na voljo dovolj informacij, naj odloči o sporu;

            —

            Sodišče naj za nične razglasi sklep generalnega sekretarja Evropskega parlamenta z dne 1. julija 2016, njegovo vročitev in ukrepe za izvršitev iz dopisa generalnega direktorja za finance z dne 6. julija 2016 in opomin št. 2016-914 z dne 5. julija 2016;

            —

            ugoditi prvostopenjskim predlogom pritožnika;

            —

            pritožniku odobriti znesek 20000 EUR za nepremoženjsko škodo, ki mu je nastala;

            —

            Parlamentu naložiti plačilo vseh stroškov.

      Podredna predloga:

            —

            odločiti, da se postopek prekine, dokler se ne končna kazenski postopek, začet v Franciji;

            —

            odločiti, da se izvršitev sklepa generalnega sekretarja Evropskega parlamenta v tem obdobju zadrži in da se zneski, ki so bili pobrani iz tega naslova, v celoti vrnejo pritožniku.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

            1.

            Prvi razlog: nepristojnost generalnega sekretarja in kršitev člena 25(3) Poslovnika Parlamenta
            Z izpodbijano sodbo je generalnemu sekretarju priznana pristojnost, da sam odloča o obstoju dolga, medtem ko je v skladu s predpisi in starejšo sodno prakso pristojen le za preiskovanje, predlaganje in izvrševanje.

            2.

            Drugi razlog: nespoštovanje načel „una via electa“ in „le pénal tient le civil en état“ (civilni postopek je treba prekiniti do odločitve v kazenskem postopku)
            V izpodbijani sodbi je napačno ugotovljeno, da navedeni načeli spadata v nacionalno in ne v evropsko pravo ter da obravnavana zadeva ne vsebuje kazenskega vidika.

            3.

            Tretji razlog: kršitev pravice do obrambe
            Z izpodbijano sodbo: 1. pritožniku ni bila zagotovljena temeljna pravica do izjave, čeprav mu ni bila priznana tekom celotnega postopka; 2. je bila potrjena opredelitev zgolj suma, ki jo je podala administracija Parlamenta, čeprav je šlo za očitke, ki so bili poleg tega neutemeljeni in ki so bili proti pritožniku podani tekom postopka, pri čemer sta njihovo spreminjanje in nenatančnost ovirala pripravo učinkovite obrambe; 3) se niso upoštevale posledice neodgovarjanja administracije na dopise pritožnika, ki je spraševal o naravi dokazov o delu njegovega asistenta, ki se jih je zahtevalo od pritožnika.

            4.

            Četrti razlog: diskriminatorna obravnava in fumus persecutionis ter nezakonito obračanje dokaznega bremena
            Z izpodbijano sodbo niso bili priznani indici o diskriminatornem obravnavanju in fumus persecutionis, izključeno pa je bilo, da bi se sodna praksa, na katero se je skliceval pritožnik, po analogiji uporabila v primeru politične diskriminacije.

            5.

            Peti razlog: nezadostna obrazložitev in kršitev člena 41 Listine o temeljnih pravicah
            S sodbo je bilo nepravilno ugotovljeno, da vmesni dokumenti iz postopka vračila neupravičeno izplačanih zneskov nimajo dokazne vrednosti v zvezi z veljavnostjo tega postopka, in torej v zvezi s končnim aktom. V izpodbijani sodbi torej niso bile izpeljane posledice iz tega, da to spreminjanje obrazložitve in neodogvarjanje administracije na prošnje pritožnika za pojasnila temu nista omogočila, da bi izvedel, kako dokazati neobstoj kršitve.

            6.

            Šesti razlog: kršitev načel pravne varnosti in zaupanja v pravo
            Z izpodbijano sodbo je bilo ugotovljeno, da zahteva, da poslanec hrani dokaze o delu svojih asistentov, ni ne retroaktivna ne zavezujoča.

            7.

            Sedmi razlog: nenatančna opredelitev dokazov, izkrivljanje dejstev in protislovnost obrazložitve
            Z izpodbijano sodbo je bilo enostransko, a posteriori, brez pravne podlage in nepovezano izdelana teorija o priznanih in dopustnih načinih dokazovanja asistentovega dela, samovoljno pa so bili zavrnjeni dokazi, ki jih je predložil pritožnik in očitano mu je bilo, da v tem postopku ni predložil novih dokazov.

            8.

            Osmi razlog: kršitev načela sorazmernosti
            V izpodbijani sodbi se po eni strani šteje, da izvedbena pravila generalnemu sekretarju ne dopuščajo nikakršne diskrecije pri odločanju, po drugi strani pa naj pritožnik ne bi podal zadostne argumentacije proti izvedbenim ukrepom ali predpisom, na katerih ti temeljijo.


201806220411970822018/C 240/663122018TC24020180709SL01SLINFO_JUDICIAL20180514565722Zadeva T-312/18: Tožba, vložena 14. maja 2018 – Dentsply De Trey/EUIPO – IDS (AQUAPRINT)
 ---documentbreak--- C2402018SL5620120180514SL0066562572Tožba, vložena 14. maja 2018 – Dentsply De Trey/EUIPO – IDS (AQUAPRINT)
   (Zadeva T-312/18)2018/C 240/66Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina
      Stranke

      Tožeča stranka: Dentsply De Trey GmbH (Konstanz, Nemčija) (zastopnik: S. Clark, solicitor)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: IDS SpA (Savona, Italija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Evropske unije „AQUAPRINT“ – prijava št. 12 272 407

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 26. februarja 2018 v zadevi R 1438/2017-2

      Tožbeni predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

            —

            izpodbijano določbo razveljavi razen v delu, v katerem je odbor za pritožbe ugotovil, da je blago enako/podobno in da je upoštevna javnost specializirana na stomatološkem področje;

            —

            v skladu s členom 134 Poslovnika Splošnega sodišča EUIPO in, po potrebi, intervenientu, naloži plačilo stroškov družbe Dentsply v tem postopku;

            —

            spremni odločbo tudi glede odločitve o stroških in v skladu s členom 134(1) Poslovnika Splošnega sodišča EUIPO odredi, naj neuspelemu intervenientu naloži plačilo stroškov pred odborom za pritožbe in oddelkom za ugovore.

      Navajana tožbena razloga

            —

            Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 2017/1001;

            —

            kršitev člena 8(4) Uredbe št. 2017/1001.


201806220691970212018/C 240/355772015TC24020180709SL01SLINFO_JUDICIAL20180529343411Zadeva T-577/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 29. maja 2018 – Uribe-Etxebarría Jiménez/EUIPO – Núcleo de comunicaciones y control (SHERPA) (Znamka Evropske unije — Postopek za ugotovitev ničnosti — Besedna znamka Evropske unije SHERPA — Prejšnja nacionalna besedna znamka SHERPA — Ugotovitev delne ničnosti — Predmet spora pred odborom za pritožbe — Resna in dejanska uporaba znamke — Člen 42(2) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 47(2) Uredbe (EU) 2017/1001) — Člen 53(1)(a) Uredbe št. 207/2009 (postal člen 60(2)(a) Uredbe 2017/1001) — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(a) in (b) Uredbe št. 207/2009 (postal člen 8(1)(a) in (b) Uredbe 2017/1001))
 ---documentbreak--- C2402018SL3410120180529SL0035341341Sodba Splošnega sodišča z dne 29. maja 2018 – Uribe-Etxebarría Jiménez/EUIPO – Núcleo de comunicaciones y control (SHERPA)
   (Zadeva T-577/15) (
         1
      )
   „(Znamka Evropske unije — Postopek za ugotovitev ničnosti — Besedna znamka Evropske unije SHERPA — Prejšnja nacionalna besedna znamka SHERPA — Ugotovitev delne ničnosti — Predmet spora pred odborom za pritožbe — Resna in dejanska uporaba znamke — Člen 42(2) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 47(2) Uredbe (EU) 2017/1001) — Člen 53(1)(a) Uredbe št. 207/2009 (postal člen 60(2)(a) Uredbe 2017/1001) — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(a) in (b) Uredbe št. 207/2009 (postal člen 8(1)(a) in (b) Uredbe 2017/1001))“2018/C 240/35Jezik postopka: španščina
      Stranke

      Tožeča stranka: Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez (Erandio, Španija) (zastopnica: M. Esteve Sanz, odvetnica)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Núcleo de comunicaciones y control, SL (Madrid, Španija) (zastopniki: P. López Ronda, G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal in E. Armero Lavie, odvetniki)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 17. julija 2015 (zadeva R 1135/2014-2) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med družbo Núcleo de comunicaciones y control in X. Uribe-Etxebarría Jiménezom.

      Izrek

            1.

            Odločba drugega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 17. julija 2015 (zadeva R 1135/2014-2) se razveljavi glede proizvodov iz razreda 9, ki so označeni z izpodbijano znamko.

            2.

            V preostalem se tožba zavrne.

            3.

            EUIPO nosi svoje stroške in tretjino stroškov, ki jih je priglasil Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez.

            4.

            Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez nosi dve tretjini svojih stroškov.

            5.

            Družba Núcleo de comunicaciones y control, SL, nosi svoje stroške.

      (
         1
      )	UL C 406, 7.12.2015.


201806220681970452018/C 240/491972017TC24020180709SL01SLINFO_JUDICIAL20180504444411Zadeva T-197/17: Sklep Splošnega sodišča z dne 4. maja 2018 – Abel in drugi/Komisija (Nepogodbena odgovornost — Okolje — Sprejetje uredbe glede emisij onesnaževal iz lahkih potniških in gospodarskih vozil s strani Komisije — Odškodninski zahtevek za premoženjsko in nepremoženjsko škodo, ki naj bi nastala tožečim strankam — Neobstoje dejanske in gotove škode — Okoliščine, ki bi lahko moralno vplivale na vsakogar — Neobstoj popravljive škode — Predlog za izdajo odredbe)
 ---documentbreak--- C2402018SL4410120180504SL0049441441Sklep Splošnega sodišča z dne 4. maja 2018 – Abel in drugi/Komisija
   (Zadeva T-197/17) (
         1
      )
   „(Nepogodbena odgovornost — Okolje — Sprejetje uredbe glede emisij onesnaževal iz lahkih potniških in gospodarskih vozil s strani Komisije — Odškodninski zahtevek za premoženjsko in nepremoženjsko škodo, ki naj bi nastala tožečim strankam — Neobstoje dejanske in gotove škode — Okoliščine, ki bi lahko moralno vplivale na vsakogar — Neobstoj popravljive škode — Predlog za izdajo odredbe)“2018/C 240/49Jezik postopka: francoščina
      Stranke

      Tožeče stranke: Marc Abel (Montreuil, Francija) in 1428 drugih tožečih strank, katerih imena so navedena v prilogi k temu sklepu (zastopnik: J. Assous, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: J.-F. Brakeland, M. Huttunen in A. Becker, agenti)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 268 PDEU za povrnitev škode, ki naj bi tožečim strankam nastala zaradi sprejetja Uredbe Komisije (EU) št. 2016/427 z dne 10. marca 2016 o spremembi Uredbe (ES) št. 692/2008 glede emisij iz lahkih potniških in gospodarskih vozil (Euro 6) (UL 2016, L 109, str. 1).

      Izrek

            1.

            Tožba se zavrne.

            2.

            Marcu Abelu in drugim tožečim strankam, katerih imena so navedena v prilogi, se naloži plačilo stroškov.

      (
         1
      )	UL C 151, 15.5.2017.


201806220571970422018/C 240/673142018TC24020180709SL01SLINFO_JUDICIAL20180515575821Zadeva T-314/18: Tožba, vložena 15. maja 2018 – Hashem in Assi/SRB
 ---documentbreak--- C2402018SL5710120180515SL0067571582Tožba, vložena 15. maja 2018 – Hashem in Assi/SRB
   (Zadeva T-314/18)2018/C 240/67Jezik postopka: španščina
      Stranke

      Tožeči stranki: Hashem Asad Mohammad Hashem (Amán, Jordanija), Souhair H. B. Assi (Amán) (zastopniki: R. Vallina Hoset, A. Sellés Marco, C. Iglesias Megías in A. Lois Perreau de Pinninck, abogados)

      Tožena stranka: Enotni odbor za reševanje

      Predlogi

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

            —

            Ugotovi nepogodbeno odgovornost Enotnega odbora za reševanje in mu naloži popravilo škode, ki je nastala tožečima strankama in ki je posledica vseh njegovih ravnanj in opustitev, zaradi katerih sta tožeči stranki ostali brez celotnega vložka v podredne obveznice družbe BANCO POPULAR ESPAÑOL, S.A.

            —

            Enotnemu odboru za reševanje naloži, naj tožečima strankama kot odškodnino za nastalo škodo, primarno, povrne vložek v vrednostne papirje družbe Banco Popular v znesku 5571434,73 EUR ali, alternativno in podredno glede na prejšnji zahtevek, izplača znesek 2341142,51 EUR.

            —

            Odobri povečanje zahtevanega zneska za kompenzacijske obresti od 7. junija 2017 do izreka sodbe, s katero bo odločeno o tej tožbi.

            —

            Odobri povečanje zahtevanega zneska za pripadajoče zamudne obresti od izreka sodbe do celotnega plačila zahtevanega zneska po obrestni meri, ki jo določi Evropska centralna banka za operacije glavnega refinanciranja, povečani za dve odstotni točki.

            —

            Enotnemu odboru za reševanje naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožbeni razlogi in glavne trditve so podobni tistim, ki so navedeni v zadevi Vallina Fonseca/Enotni odbor za reševanje, T-659/17 (UL 2017, C 424, p. 42).


201806220451970562018/C 240/502062017TC24020180709SL01SLINFO_JUDICIAL20180516444522Zadeva T-206/17: Sklep Splošnega sodišča z dne 16. maja 2018 – Argus Security Projects/Komisija in EUBAM Libya (Ničnostna tožba — Javna naročila storitev — Konkurenčni postopek s pogajanji — Opravljanje storitev varovanja v okviru misije Unije za pomoč pri integriranem upravljanju libijskih meja — Zavrnitev ponudbe ponudnika in oddaja naročila drugemu ponudniku — Elementi, nastali po oddaji naročila — Bistvena sprememba prvotnih pogojev naročila — Tožba, ki je očitno brez pravne podlage)
 ---documentbreak--- C2402018SL4420120180516SL0050442452Sklep Splošnega sodišča z dne 16. maja 2018 – Argus Security Projects/Komisija in EUBAM Libya
   (Zadeva T-206/17) (
         1
      )
   „(Ničnostna tožba — Javna naročila storitev — Konkurenčni postopek s pogajanji — Opravljanje storitev varovanja v okviru misije Unije za pomoč pri integriranem upravljanju libijskih meja — Zavrnitev ponudbe ponudnika in oddaja naročila drugemu ponudniku — Elementi, nastali po oddaji naročila — Bistvena sprememba prvotnih pogojev naročila — Tožba, ki je očitno brez pravne podlage)“2018/C 240/50Jezik postopka: francoščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Argus Security Projects Ltd (Limassol, Ciper) (zastopnika: T. Bontinck in A. Guillerme, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: F. Castillo de la Torre, P. Aalto in L. Baumgart, agenti), misija Evropske unije za pomoč pri integriranem upravljanju libijskih meja (EUBAM Libya) (zastopnik: E. Raoult, odvetnik)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti sklepa EUBAM-Libija z dne 24. januarja 2017 o neizbiri ponudbe tožeče stranke za oddajo naročila v zvezi s storitvami varovanja v okviru EUBAM Libya za pomoč pri integriranem upravljanju libijskih meja (pogodba EUBAM-13-020) v konkurenčnem postopku s pogajanji in o dodelitvi naročila družbi Garda World Ltd.

      Izrek

            1.

            Tožba se zavrne.

            2.

            Družbi Argus Security Projects Ltd se naloži plačilo stroškov.

      (
         1
      )	UL C 195, 19.6.2017.


201806220271970292018/C 240/07302017CJC24020180709SL01SLINFO_JUDICIAL201805175622Zadeva C-30/17: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 17. maja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – Dyrektor Izby Celnej w Poznaniu/Kompania Piwowarska S.A. w Poznaniu (Predhodno odločanje — Davčne določbe — Trošarine — Direktiva 92/83/EGS — Člen 3(1) — Alkohol in alkoholne pijače — Pivo — Pivo z okusom — Stopnja Plato — Način izračuna)
 ---documentbreak--- C2402018SL520120180517SL00075262Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 17. maja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – Dyrektor Izby Celnej w Poznaniu/Kompania Piwowarska S.A. w Poznaniu
   (Zadeva C-30/17) (
         1
      )
   „(Predhodno odločanje — Davčne določbe — Trošarine — Direktiva 92/83/EGS — Člen 3(1) — Alkohol in alkoholne pijače — Pivo — Pivo z okusom — Stopnja Plato — Način izračuna)“2018/C 240/07Jezik postopka: poljščina
      Predložitveno sodišče

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Dyrektor Izby Celnej w Poznaniu

      Tožena stranka: Kompania Piwowarska S.A. w Poznaniu

      Izrek

   Člen 3(1) Direktive Sveta 92/83/EGS z dne 19. oktobra 1992 o uskladitvi strukture trošarin za alkohol in alkoholne pijače je treba razlagati tako, da je treba pri določitvi davčne osnove za piva z okusom glede na stopnje Plato upoštevati suhi ekstrakt v pivini brez upoštevanja arom in sladkornega sirupa, ki sta bila dodana po končani fermentaciji.
   (
         1
      )	UL C 161, 22.5.2017.


201806220421970162018/C 240/365662016TC24020180709SL01SLINFO_JUDICIAL20180517353511Zadeva T-566/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 17. maja 2018 – Josefsson/Parlament (Javni uslužbenci — Začasni uslužbenci — Pogodba za nedoločen čas — Odpoved delovnega razmerja s strani delodajalca — Člen 47(c)(i) Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev — Očitna napaka pri presoji — Pravica do izjave — Načelo dobrega upravljanja — Dolžnost skrbnega ravnanja)
 ---documentbreak--- C2402018SL3510120180517SL0036351351Sodba Splošnega sodišča z dne 17. maja 2018 – Josefsson/Parlament
   (Zadeva T-566/16) (
         1
      )
   „(Javni uslužbenci — Začasni uslužbenci — Pogodba za nedoločen čas — Odpoved delovnega razmerja s strani delodajalca — Člen 47(c)(i) Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev — Očitna napaka pri presoji — Pravica do izjave — Načelo dobrega upravljanja — Dolžnost skrbnega ravnanja)“2018/C 240/36Jezik postopka: angleščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Erik Josefsson (Malmö, Švedska) (zastopniki: T. Bontinck, A. Guillerme in M. Forgeois, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropski parlament (zastopnice: sprva M. Dean in L. Deneys, nato M. Dean in Í. Ní Riagáin Düro, agentke)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 270 PDEU za, prvič, razglasitev ničnosti odločbe organa, pooblaščenega za sklepanje pogodb o zaposlitvi pri Parlamentu, z dne 19. decembra 2014 o prenehanju pogodbe, na podlagi katere je bila tožeča stranka zaposlena kot začasni uslužbenec, in drugič, povračilo nepremoženjske škode, ki naj bi nastala tožeči stranki.

      Izrek

            1.

            Odločba organa, pooblaščenega za sklepanje pogodb o zaposlitvi pri Parlamentu, z dne 19. decembra 2014 o prenehanju pogodbe, na podlagi katere je bil Erik Josefsson zaposlen kot začasni uslužbenec, se razglasi za nično.

            2.

            V preostalem se tožba zavrne.

            3.

            Parlamentu se naloži plačilo stroškov.

      (
         1
      )	UL C 27, 25.1.2016 (zadeva je bila sprva vložena pri Sodišču za uslužbence Evropske unije pod številko F-138/15 in nato 1. septembra 2016 prenesena na Splošno sodišče Evropske unije).


201806220201970712018/C 240/082292017CJC24020180709SL01SLINFO_JUDICIAL201805176611Zadeva C-229/17: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 17. maja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Berlin – Nemčija) – Evonik Degussa GmbH/Bundesrepublik Deutschland (Predhodno odločanje — Okolje — Sistem za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Evropski uniji — Brezplačna dodelitev — Direktiva 2003/87/ES — Člen 10a — Priloga I — Sklep 2011/278/EU — Priloga I, točka 2 — Določitev referenčnih vrednosti za proizvode — Proizvodnja vodika — Meje sistema referenčne vrednosti za vodik — Proces ločevanja vodika iz toka obogatenega plina, ki že vsebuje vodik)
 ---documentbreak--- C2402018SL610120180517SL00086161Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 17. maja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Berlin – Nemčija) – Evonik Degussa GmbH/Bundesrepublik Deutschland
   (Zadeva C-229/17) (
         1
      )
   „(Predhodno odločanje — Okolje — Sistem za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Evropski uniji — Brezplačna dodelitev — Direktiva 2003/87/ES — Člen 10a — Priloga I — Sklep 2011/278/EU — Priloga I, točka 2 — Določitev referenčnih vrednosti za proizvode — Proizvodnja vodika — Meje sistema referenčne vrednosti za vodik — Proces ločevanja vodika iz toka obogatenega plina, ki že vsebuje vodik)“2018/C 240/08Jezik postopka: nemščina
      Predložitveno sodišče

   Verwaltungsgericht Berlin

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Evonik Degussa GmbH

      Tožena stranka: Bundesrepublik Deutschland

      Izrek

   Prilogo I, točka 2, k Sklepu Komisije 2011/278/EU z dne 27. aprila 2011 o določitvi prehodnih pravil za usklajeno brezplačno dodelitev pravic do emisije na ravni Unije v skladu s členom 10a Direktive 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta je treba razlagati tako, da proces, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, v katerem vodik s kemijsko sintezo ne more nastati, temveč se s tem procesom ta snov, ki je že vsebovana v mešanici plinov, samo izolira, ni v mejah sistema referenčne vrednosti za proizvod za vodik. Drugače bi bilo le, če bi se ta proces, prvič, nanašal na „proizvodnjo vodika“ v smislu Priloge I k Direktivi 2003/87/ES evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009, in drugič, če bi bil s to proizvodnjo tehnično povezan.
   (
         1
      )	UL C 256, 7.8.2017.


201806220701970632018/C 240/514702017TC24020180709SL01SLINFO_JUDICIAL20180515454511Zadeva T-470/17: Sklep Splošnega sodišča z dne 15. maja 2018 – Sensotek/EUIPO – Senso Tecnologie (senso tek) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Evropske unije senso tek — Prejšnja figurativna znamka Evropske unije SENSOTEC — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Tožba, ki je očitno brez pravne podlage)
 ---documentbreak--- C2402018SL4510120180515SL0051451451Sklep Splošnega sodišča z dne 15. maja 2018 – Sensotek/EUIPO – Senso Tecnologie (senso tek)
   (Zadeva T-470/17) (
         1
      )
   „(Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Evropske unije senso tek — Prejšnja figurativna znamka Evropske unije SENSOTEC — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Tožba, ki je očitno brez pravne podlage)“2018/C 240/51Jezik postopka: nemščina
      Stranke

      Tožeča stranka: Sensotek GmbH (Reichenbach an der Fils, Nemčija) (zastopnik: J. Klink, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: S. Hanne, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe pri EUIPO: Senso Tecnologie Srl (Rim, Italija)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 16. maja 2017 (zadeva R 1953/2016-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Senso Tecnologie in Sensotek.

      Izrek

            1.

            Tožba se zavrže.

            2.

            Družbi Sensotek GmbH se naloži plačilo stroškov.

      (
         1
      )	UL C 309, 18.9.2017.


201806290221986342018/C 249/082392018CJC24920180716SL01SLINFO_JUDICIAL201804035621Zadeva C-239/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Thüringer Oberlandesgerichts (Nemčija) 3. aprila 2018 – Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH/Freistaat Thüringen
 ---documentbreak--- C2492018SL510120180403SL00085162Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Thüringer Oberlandesgerichts (Nemčija) 3. aprila 2018 – Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH/Freistaat Thüringen
   (Zadeva C-239/18)2018/C 249/08Jezik postopka: nemščina
      Predložitveno sodišče

   Thüringer Oberlandesgericht

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka in pritožnica: Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH

      Tožena stranka in nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Freistaat Thüringen

      Vprašanja za predhodno odločanje

            1.

            Ali je na podlagi člena 11(1) Uredbe (ES) št. 1768/95 (
                  1
               ) na uradni organ mogoče nasloviti zahtevo po informacijah, ki se nanaša izključno na informacije o rastlinskih vrstah, ne da bi se s to zahtevo zahtevale hkrati tudi informacije o zavarovani sorti?

            2.

            Če je na prvo vprašanje treba odgovoriti, da je takšno zahtevo po informacijah mogoče nasloviti:

                     (a)

                     Ali gre za uradni organ, ki je vpleten v nadzorovanje kmetijske pridelave, v smislu člena 11(2), prva alinea, Uredbe (ES) št. 1768/95, če se organ ukvarja z nadzorom nad subvencioniranjem kmetov iz sredstev EU in v tej zvezi hrani podatke o kmetih, ki zaprosijo za subvencijo, ki zajemajo tudi vrste rastlin?

                     (b)

                     Ali lahko uradni organ zadrži zahtevane informacije, če je posredovanje informacij povezano z obdelavo oziroma podrobnejšo opredelitvijo podatkov, s katerimi razpolaga, s strani tretje osebe, kar predstavlja strošek v višini okoli 6000,00 EUR? Ali je pri tem pomembno, če je vlagatelj zahteve pripravljen prevzeti nastale stroške?

      (
         1
      )	Uredba Komisije (ES) št. 1768/95 z dne 24. julija 1995 o izvajanju pravil o kmetijski izjemi, predvideni v členu 14(3) Uredbe Sveta (ES) št. 2100/94 o žlahtniteljskih pravicah v Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 18, str. 63).


201806290241986752018/C 249/202902018CJC24920180716SL01SLINFO_JUDICIAL20180426141521Zadeva C-290/18: Tožba, vložena 26. aprila 2018 – Evropska komisija/Portugalska republika
 ---documentbreak--- C2492018SL1410120180426SL0020141152Tožba, vložena 26. aprila 2018 – Evropska komisija/Portugalska republika
   (Zadeva C-290/18)2018/C 249/20Jezik postopka: portugalščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: P. Costa de Oliveira y C. Hermes, agenta)

      Tožena stranka: Portugalska republika

      Predlogi

   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

            —

            ugotovi, da Portugalska republika ni izpolnila obveznosti na podlagi člena 4(4) Direktive 92/43/EGS (
                  1
               ) o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst s tem, da 7 območij, pomembnih za Skupnost, za atlantsko biogeografsko regijo, priznanih z Odločbo Komisije 2004/813/ES (
                  2
               ) z dne 7. decembra 2004, in 54 območij v sredozemski biogeografski regiji, pomembnih za Skupnost, priznanih z Odločbo Komisije 2006/613/ES (
                  3
               ) z dne 19. julija 2006, ni kar najhitreje in najpozneje v roku šestih let označila za posebna ohranitvena območja.

            —

            ugotovi, da Portugalska republika ni izpolnila obveznosti na podlagi člena 6(1) Direktive 92/43/EGS o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst s tem, da ni sprejela potrebnih ohranitvenih ukrepov, ki ustrezajo ekološkim zahtevam naravnih habitatnih tipov iz Priloge I in vrst iz Priloge II na teh 7 območjih, pomembnih za Skupnost, atlantske biogeografske regije, priznanih z Odločbo Komisije 2004/813/ES z dne 7. decembra 2004, in na 54 območjih v sredozemski biogeografski regiji, pomembnih za Skupnost, priznanih z Odločbo Komisije 2006/613/ES z dne 19. julija 2006.

            —

            Portugalski republiki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   V skladu s členom 4(4) Direktive 92/43/EGS o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst bi morala Portugalska republika 7 območij, pomembnih za Skupnost, atlantske biogeografske regije, priznanih z Odločbo Komisije 2004/813/ES z dne 7. decembra 2004, in 54 območij v sredozemski biogeografski regiji, pomembnih za Skupnost, priznanih z Odločbo Komisije 2006/613/ES z dne 19. julija 2006, kar najhitreje in najpozneje v roku šestih let od datuma sprejetja navedenih odločb označiti za posebna ohranitvena območja. Navedeni rok se je iztekel 7. decembra 2010 oziroma 19. julija 2012. Portugalska republika pa območij, pomembnih za Skupnost, še vedno ni označila za posebna ohranitvena območja.
   Člen 6(1) Direktive 92/43/EGS državam članicam nalaga obveznost, da za posebna ohranitvena območja določijo potrebne ohranitvene ukrepe, ki po potrebi vključujejo ustrezne načrte upravljanja, pripravljene posebej za ta območja ali zajete v drugih razvojnih načrtih, ter ustrezne zakonske, upravne ali pogodbene ukrepe, ki ustrezajo ekološkim zahtevam naravnih habitatnih tipov iz Priloge I in vrst iz Priloge II na teh območjih.
   Komisija meni, da ukrepi, ki jih je sprejela Portugalska republika – in sicer Plano Setorial da Rede Natura 2000, pa tudi drugi ukrepi, na katere se sklicujejo portugalski organi – ne izpolnjujejo posebnih ekoloških zahtev naravnih habitatnih tipov iz Priloge I in vrst iz Priloge II Direktive in da jih zato ni mogoče šteti za „potrebne ohranitvene ukrepe“ v smislu člena 6(1) Direktive.
   (
         1
      )	Direktiva Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102).
   (
         2
      )	Odločba Komisije 2004/813/ES z dne 7. decembra 2004 o sprejemu, v skladu z Direktivo Sveta 92/43/EGS, seznama območij, pomembnih za Skupnost, za atlantsko biogeografsko regijo (UL 2004, L 387, str. 1).
   (
         3
      )	Odločba Komisije 2006/613/ES z dne 19. julija 2006 o sprejetju seznama območij v sredozemski biogeografski regiji, pomembnih za Skupnost, v skladu z Direktivo Sveta 92/43/EGS.


201806290521986652018/C 249/59232018TC24920180716SL01SLINFO_JUDICIAL20180529454515Zadeva T-23/18: Sklep Splošnega sodišča z dne 29. maja 2018 – Nova Brands/EUIPO – Natamil (Natamil)
 ---documentbreak--- C2492018SL4550120180529SL0059455451Sklep Splošnega sodišča z dne 29. maja 2018 – Nova Brands/EUIPO – Natamil (Natamil)
   (Zadeva T-23/18) (
         1
      )2018/C 249/59Jezik postopka: angleščinaPredsednik tretjega senata je odredil izbris zadeve.
   (
         1
      )	UL C 94, 12.3.2018.


201806290491986572018/C 249/342582017TC24920180716SL01SLINFO_JUDICIAL20180606282811Zadeva T-258/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 6. junija 2018 – Arbuzov/Svet (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi zaradi razmer v Ukrajini — Zamrznitev sredstev — Seznam oseb, subjektov in organov, za katere se uporabi zamrznitev sredstev in gospodarskih virov — Ohranitev imena tožeče stranke na seznamu — Obveznost obrazložitve — Očitna napaka pri presoji)
 ---documentbreak--- C2492018SL2810120180606SL0034281281Sodba Splošnega sodišča z dne 6. junija 2018 – Arbuzov/Svet
   (Zadeva T-258/17) (
         1
      )
   „(Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi zaradi razmer v Ukrajini — Zamrznitev sredstev — Seznam oseb, subjektov in organov, za katere se uporabi zamrznitev sredstev in gospodarskih virov — Ohranitev imena tožeče stranke na seznamu — Obveznost obrazložitve — Očitna napaka pri presoji)“2018/C 249/34Jezik postopka: češčina
      Stranki

      Tožeča stranka: Sergej Arbuzov (Kijev, Ukrajina) (zastopnik: M. Mleziva, avocat)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: R. Pekař in J.-P. Hix, agenta)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Sklepa Sveta (SZVP) 2017/381 z dne 3. marca 2017 o spremembi Sklepa 2014/119/SZVP o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL 2017, L 58, str. 34) v delu, v katerem je bilo ime tožeče stranke ohranjeno na seznamu oseb, subjektov in organov, za katere se uporabijo ti omejevalni ukrepi.

      Izrek

            1.

            Sklep Sveta (SZVP) 2017/381 z dne 3. marca 2017 o spremembi Sklepa 2014/119/SZVP o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini se razglasi za ničen v delu, v katerem je ime Sergeja Arbuzova ohranjeno na seznamu oseb, subjektov in organov, za katere se uporabljajo ti omejevalni ukrepi.

            2.

            Svetu Evropske unije se naloži plačilo stroškov.

      (
         1
      )	UL C 213, 3.7.2017.


201806290761986722018/C 249/352642017TC24920180716SL01SLINFO_JUDICIAL20180606282922Zadeva T-264/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 6. junija 2018 – Uponor Innovation/EUIPO – Swep International (SMATRIX) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava besedna znamke Evropske unije SMATRIX — Prejšnja figurativna znamka Evropske unije AsyMatrix — Relativni razlog za zavrnitev — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Člen 76 Uredbe št. 207/2009 (postal člen 95 Uredbe 2017/1001) — Obseg preizkusa, ki ga mora opraviti odbor za pritožbe — Nepresoja dokaza, ki je bil predložen oddelku za ugovore)
 ---documentbreak--- C2492018SL2820120180606SL0035282292Sodba Splošnega sodišča z dne 6. junija 2018 – Uponor Innovation/EUIPO – Swep International (SMATRIX)
   (Zadeva T-264/17) (
         1
      )
   „(Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava besedna znamke Evropske unije SMATRIX — Prejšnja figurativna znamka Evropske unije AsyMatrix — Relativni razlog za zavrnitev — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Člen 76 Uredbe št. 207/2009 (postal člen 95 Uredbe 2017/1001) — Obseg preizkusa, ki ga mora opraviti odbor za pritožbe — Nepresoja dokaza, ki je bil predložen oddelku za ugovore)“2018/C 249/35Jezik postopka: angleščina
      Stranke

      Tožeča stranka: Uponor Innovation AB (Borås, Švedska) (zastopnik: A. Kylhammar, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: J. Ivanauskas, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Swep International AB (Landskrona, Švedska) (zastopnika: J. Norderyd in C. Sundén, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 1. marca 2017 (zadeva R 236/2016-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Swep International in Uponor Innovation.

      Izrek

            1.

            Odločba drugega odbora za pritožbe Urada Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 1. marca 2017 (zadeva R 236/2016-2) se razveljavi.

            2.

            EUIPO nosi svoje stroške in stroške družbe Uponor Innovation v okviru postopka pred Splošnim sodiščem.

            3.

            Družba Swep International AB nosi svoje stroške in stroške družbe Uponor Innovation v okviru postopka pred odborom za pritožbe EUIPO.

      (
         1
      )	UL C 221, 10.7.2017.