title: Zadeva T-424/05: Tožba, vložena  16. novembra 2005  — Italijanska republika proti Komisiji

text:
               28.1.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/23

         Tožba, vložena 16. novembra 2005 — Italijanska republika proti Komisiji
   (Zadeva T-424/05)
   (2006/C 22/41)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Italijanska republika (zastopnik: Avv. Paolo Gentili, Avv. dello Stato)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasitev ničnosti izpodbijane odločbe;

               —

               naložitev stroškov Komisiji.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Predmet tožbe, ki jo je vložila Italijanska republika je Odločba Komisije z dne 6. septembra 2005, št. C(2005) 3302.
   Komisija je s to odločbo za nezdružljivo s skupnim trgom razglasila določbe člena 12 decreto legge št. 269/2003, ki je bil spremenjen v zakon 326/2003.
   Te določbe v bistvu določajo, da se ta stopnja davka, ki nadomešča davek na neto dobiček različnih vrst investicijskih skladov in SICAV, spremeni iz 12,5 % na 5 %, če so skladi ali SICAV v časovnem obdobju, daljšim od šestine dni skupnega števila poslovnih dni sklada, v koledarskem letu investirali vsaj dve tretjini vrednosti premoženja v družbe, ocenjene kot malo ali srednje kapitalizirane. Za te sklade ali SICAV velja, da so „specializirani“.
   Po mnenju Komisije gre za selektiven ukrep, ki po eni strani, v razmerju do drugih podpira malo ali srednje kapitalizirana podjetja, s tem, da k njim usmerja investicije določenih skladov, in po drugi strani spodbuja sklade ali specializirane SICAV, v razmerju do drugih skladov ali nespecializiranih SICAV, tako da jim omogoča dodelitev večjega donosa na vsak kapitalski del, ker so donosi manj obdavčeni z nadomestnim davkom. Še več, šlo naj bi za ukrep, ki nima zveze s splošnim davčnim sistemom in dejansko ne predstavlja drugega kot funkcionalno pomoč. Nazadnje ni nobenega razloga za kakršnokoli odstopanje v korist ukrepa na podlagi člena 87(3)(c) ES.
   Po mnenju italijanske vlade je odločba nezakonita, predvsem s postopkovnega vidika, ker je bila odločba o začetku postopka na podlagi člena 88(2) ES sprejeta brez predhodne izmenjave mnenj med Komisijo in italijansko administracijo, kot določa Uredba 659/99 o postopkih za državne pomoči (prvi tožbeni razlog).
   Nadalje niso podani ustrezni razlogi glede temeljnega vprašanja, ki ga je v postopku postavila italijanska vlada: v italijanski zakonodaji (s katero so prenesene direktive o ureditvi finančnih trgov), so skupni skladi in SICAV opredeljeni zgolj kot neodvisni skladi, razdeljeni na enote. Slednje zato ne predstavljajo podjetij v smislu prava Skupnosti. Komisija je to vzela na znanje, vendar meni, da „v določnih primerih“ taki investicijski instrumenti predstavljajo podjetja, vendar ni posebej navedla v katerih primerih in pod katerimi pogoji skladi in SICAV pridobijo tak status (drugi tožbeni razlog).
   Tretji tožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 87 ES, zlasti z ozirom na stališče, da se skladov in SICAV po svoji naravi ne more nikoli šteti za podjetja v smislu prava Skupnosti, kolikor gre zgolj za oblike kolektivnega lastništva vrednostnih papirjev. Vendar tudi če se jih šteje za take, domnevna pomoč ni selektivna, ker bi lahko katerakoli zainteresirana stranka (družbe, ki upravljajo s „pogodbenimi“ skupnimi skladi ali pobudniki SICAV) poleg nespecializiranih vzpostavila specializirane instrumente in se tako okoristila s pomočjo.
   S četrtim tožbenim razlogom se odločbi očita, da je zastopala stališče, da so prejemniki domnevne pomoči malo ali srednje kapitalizirana podjetja, medtem ko so dejansko pravi prejemniki pomoči zgolj vpisniki skladov ali SICAV, to je, potencialno katerikoli interesent: zato pomoč ni usmerjena na podjetja in ni selektivna. Komisija naj ne bi dokazala, da se je neposredna olajšava vpisnikom izrazila v posredni olajšavi tem podjetjem.
   S petim tožbenim razlogom italijanska vlada še enkrat navaja kršitev člena 87 ES in nezadostno navedbo razlogov za odločbo Komisije, da ukrep vpliva na konkurenco znotraj Skupnosti, kljub dejstvu, da je njegov gospodarski vpliv minimalen (po mnenju same Komisije naj bi znesek v letu 2004 znašal 1.100.000,00 evrov). Komisija tudi ni pojasnila zakaj naj bi šlo za funkcionalno pomoč, saj nadomestni davek ni strošek upravljanja za posrednike, ki upravljajo s skupnimi investicijskimi instrumenti. Cilj krepitve malih in srednje velikih kapitaliziranih družb med drugim kaže, da je, z ozirom na slednje, ukrep strukturne narave.
   Šesti tožbeni razlog se nanaša na del odločbe, s katerim je zavrnjena uporaba odstopanja na podlagi člena 87(3)(c) ES. Cilj širitve premoženjske osnove družb, ki so omejeno kapitalizirane, za katere je dostop do kapitalskega trga težji kot za bolj zastopana podjetja, je dejansko cilj gospodarske politike, ki izhaja iz zgoraj navedenih določb, ki dopuščajo izjeme.


title: Zadeva T-654/14: Tožba, vložena 8. septembra 2014 – Revolution proti UUNT (REVOLUTION)

text:
               3.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 388/21

         Tožba, vložena 8. septembra 2014 – Revolution proti UUNT (REVOLUTION)
   (Zadeva T-654/14)
   2014/C 388/26
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Revolution LLC (Washington, Združene države) (zastopniki: P. Roncaglia, F. Rossi in N. Parrotta, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 11. junija 2014 v zadevi R 2143/2013-1 razveljavi;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „REVOLUTION“ za storitve iz razreda 36 – prijava znamke Skupnosti št. 1 1 8 15  297

      Odločba preizkuševalca: zavrnitev prijave znamke Skupnosti

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 7(1)(b) in 7(2) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-140/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 9. decembra 2014 – Netherlands Maritime Technology Association/Komisija (Državne pomoči — Španski sistem predčasne amortizacije vrednosti nekaterih sredstev, pridobljenih s finančnim najemom — Odločba o ugotovitvi neobstoja državne pomoči — Neuvedba formalnega postopka preiskave — Resne težave — Okoliščine in trajanje predhodne preučitve — Nezadostnost in nepopolnost preučitve)

text:
               2.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 34/34

         Sodba Splošnega sodišča z dne 9. decembra 2014 – Netherlands Maritime Technology Association/Komisija
   (Zadeva T-140/13) (1)

   ((Državne pomoči - Španski sistem predčasne amortizacije vrednosti nekaterih sredstev, pridobljenih s finančnim najemom - Odločba o ugotovitvi neobstoja državne pomoči - Neuvedba formalnega postopka preiskave - Resne težave - Okoliščine in trajanje predhodne preučitve - Nezadostnost in nepopolnost preučitve))
   (2015/C 034/39)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Netherlands Maritime Technology Association, prej Scheepsbouw Nederland (Rotterdam, Nizozemska) (zastopnika: K. Struckmann, odvetnik, in G. Forwood, barrister)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: M. Afonso, L. Flynn in P. Němečková, zastopniki)

      Intervenientka v podporo toženi stranki: Kraljevina Španija (zastopnika: N. Díaz Abad in A. Sampol Pucurull, abogados del Estado)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije z dne 20. novembra 2012 o državni pomoči SA 34736 (12/N) v zvezi z davčno shemo, ki jo izvaja Kraljevina Španija in ki omogoča predčasno amortizacijo nekaterih sredstev, pridobljenih s finančnim najemom.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne kot neutemeljena.

               2.

               Netherlands Maritime Technology Association nosi svoje stroške in stroške Evropske komisije.

               3.

               Kraljevina Španija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 147, 25.5.2013.


title: Zadeva C-185/05: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki, vložena dne 26. aprila 2005

text:
               23.7.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/23

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki, vložena dne 26. aprila 2005
   (Zadeva C-185/05)
   (2005/C 182/43)
   Jezik postopka: italijanščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata B. Schima in F. Amato, člana pravne službe Komisije, je dne 26. aprila 2005 na Sodišču Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Italijanski republiki.
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da Italijanska republika s tem, da:
               je ohranila v veljavi določbo, ki jo vsebuje člen 9(3) in (4) decreto legislativo št. 344/1999, po katerem upravljavec obrata, v katerem so prisotne nevarne snovi lahko prične z obratovanjem, ne da bi organ, ki se mora izjasniti glede varnostnega poročila, upravljavcu izrecno sporočil sklepne ugotovitve svojega pregleda varnostnega poročila,
               je ohranila v veljavi določbo, ki jo vsebuje člen 21(3) decreto legislativo št. 344/1999, po katerem pristojnemu organu ni treba preprečiti pričetka obratovanja, če so ukrepi, ki jih upravljavec namerava sprejeti za preprečevanje in ublažitev posledic večjih nesreč, zelo pomanjkljivi,
               ni sprejela zavezujoče določbe, ki bi določala inšpekcijske nadzore, ki omogočajo načrtovane in sistematične preveritve tehničnih ali organizacijskih sistemov ali sistemov vodenja in upravljanja v organizaciji, ki zagotovijo zlasti da: upravljavec lahko prikaže, da je izvedel ustrezne ukrepe v zvezi z raznimi dejavnostmi, ki potekajo v organizaciji, za preprečitev večjih nesreč in da upravljavec lahko prikaže, da je poskrbel za ustrezna sredstva za omejevanje posledic večjih nesreč na območju organizacije in izven njega, in
               ni sprejela nobene določbe, ki bi določala, da inšpekcijski nadzori zagotavljajo, da podatki in informacije, ki jih vsebuje varnostno poročilo ali drugo predloženo poročilo, primerno odražajo razmere v organizaciji
               ni izpolnila obveznosti iz členov 9(4), 17(1) in 18(1) prva, druga in tretja alinea, Direktive 96/82 (1).

               2.

               Italijanski republiki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Direktiva Sveta 96/82/ES z dne 9. decembra 1996 o obvladovanju nevarnosti večjih nesreč, v katere so vključene nevarne snovi določa, da mora upravljavec obrata, v katerem so prisotne nevarne snovi pristojnemu organu predstaviti varnostno poročilo. Italijanska republika je direktivo prenesla z decreto legislativo št. 334 z dne 17. avgusta 1999.
   Komisija predvsem meni, da v smislu člena 9(4) direktive, upravljavec ne more pričeti z obratovanjem brez izrecnega dovoljenja pristojnega organa.
   Decreto legislativo vendarle upravljavcu dovoljuje, da prične z obratovanjem, ne da bi pristojni organ izrecno posredoval sklepne ugotovitve svojega pregleda varnostnega poročila.
   Kot izhaja iz člena 17(1) direktive, je pristojni organ zavezan prepovedati obratovanje, če so ukrepi upravljavca za preprečevanje in ublažitev posledic večjih nesreč zelo pomanjkljivi.
   Decreto legislativo pa vendarle, kot se zdi, pristojni organ oprošča te obveznosti.
   Končno, države članice morajo v smislu člena 18(1) direktive sprejeti zavezujočo določbo, ki bi določala take inšpekcijske nadzore, ki omogočajo načrtovane in sistematične preveritve tehničnih ali organizacijskih sistemov ali sistemov vodenja in upravljanja v organizaciji, ki zagotovijo zlasti da: upravljavec lahko prikaže, da je izvedel ustrezne ukrepe v zvezi z raznimi dejavnostmi, ki potekajo v organizaciji, za preprečitev večjih nesreč in da upravljavec lahko prikaže, da je poskrbel za ustrezna sredstva za omejevanje posledic večjih nesreč na območju organizacije in izven njega. Poleg tega morajo države članice v smislu člena 18(1) direktive sprejeti tudi določbo, ki bi določala, da inšpekcijski nadzori zagotavljajo, da podatki in informacije, ki jih vsebuje varnostno poročilo ali drugo predloženo poročilo, primerno odražajo razmere v organizaciji.
   Vendar decreto legislativo teh predpisov ni prenesel v nacionalno zakonodajo, ampak se je omejil na sklicevanje na nadaljnji dekret za prenos, ki pa kot kaže še do danes ni bil sprejet.
   Glede na navedeno Komisija meni, da Italijanska republika ni izpolnila obveznosti iz členov 9(4), 17 (1) in 18(1) prva, druga in tretja alinea, direktive.

      (1)  UL L 10, 14.1.1997, str. 13.


title: Zadeva C-564/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 9. novembra 2011 – Consulta Regionale Ordine Ingegneri della Lombardia in drugi proti Comune di Pavia

text:
               10.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 73/14

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 9. novembra 2011 – Consulta Regionale Ordine Ingegneri della Lombardia in drugi proti Comune di Pavia
   (Zadeva C-564/11)
   2012/C 73/25
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Consiglio di Stato

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Consulta Regionale Ordine Ingegneri della Lombardia, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Brescia, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Como, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Cremona, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lecco, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lodi, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Milano, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Pavia, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Varese

      Tožena stranka: Comune di Pavia

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/18/ES (1) o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev, zlasti členi 1(2)(a) in (d), 2, 28 in priloga II, kategoriji št. 8 in 12 nasprotujejo nacionalni ureditvi, ki dovoljuje sklepanje sporazumov v pisni obliki med dvema naročnikoma za študije in znanstveno tehnično sodelovanje, z namenom priprave aktov, ki predstavljajo načrt komunalnega zemljišča, kot je določeno z nacionalno in regionalno sektorsko uredbo, iz finančnega razloga, ki hipotetično ni zares odplačen, v primeru, da je naročnik, ki je zadolžen za izvedbo, lahko gospodarski subjekt?

      (1)  UL L 134, str. 114.


title: Zadeva C-546/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Højesteret (Danska) 26. oktobra 2011 – Dansk Jurist- og Økonomforbund (DJØF – danski sindikat pravnikov in ekonomistov) v imenu Erika Toftgaarda proti Indenrigs- og Sundhedsministeriet

text:
               14.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 13/6

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Højesteret (Danska) 26. oktobra 2011 – Dansk Jurist- og Økonomforbund (DJØF – danski sindikat pravnikov in ekonomistov) v imenu Erika Toftgaarda proti Indenrigs- og Sundhedsministeriet
   (Zadeva C-546/11)
   2012/C 13/12
   Jezik postopka: danščina

      Predložitveno sodišče

   Højesteret

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnik: Dansk Jurist- og Økonomforbund (DJØF – danski sindikat pravnikov in ekonomistov) v imenu Erika Toftgaarda

      Nasprotna stranka: Indenrigs- og Sundhedsministeriet

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 6(2) Direktive 2000/78 (1) razlagati tako, da država članica lahko določi le, da določitev starostne omejitve za upokojitev ali pridobitev pravic iz panožnih programov socialne varnosti ne pomeni diskriminacije, če se ti sistemi socialne varnosti nanašajo na starostne ali invalidske pokojnine?

               2.

               Ali je treba člen 6(2) razlagati tako, da se možnost določitve starostne omejitve nanaša samo na upokojitev na podlagi teh sistemov, ali pa je treba to določbo razlagati tako, da se možnost določanja starostne omejitve nanaša tudi na pravico do izplačevanja dajatev iz sistema?

               3.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen:
               Ali lahko izraz „panožni programi socialne varnosti“ v členu 6(2) vključuje programe, kot je „rådighedsløn“ (plačilo za pripravljenost), kakor je opredeljen v členu 32(1) danskega zakona o javnih uslužbencih (Tjenestemandslov), v skladu s katerim lahko javni uslužbenec kot posebno varstvo v primeru odpovedi zaradi ukinitve njegovega delovnega mesta prejema svojo trenutno plačo še tri leta in mu še naprej teče pokojninska doba, če je pripravljen sprejeti premestitev na drugo primerno delovno mesto?

               4.

               Ali je treba člen 6(1) Direktive 2000/78 razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni določbi, kot je člen 32(4)(2) Tjenestemandslov, v skladu s katero se plačilo za pripravljenost ne izplačuje javnemu uslužbencu, ki je dopolnil starost, pri kateri se lahko začne izplačevati državna starostna pokojnina, če je bilo delovno mesto ukinjeno?

      (1)  Direktiva Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 79)


title: Zadeva T-138/10: Tožba, vložena 24. marca 2010 – Španija proti Komisiji

text:
               22.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 134/47

         Tožba, vložena 24. marca 2010 – Španija proti Komisiji
   (Zadeva T-138/10)
   2010/C 134/77
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Kraljevina Španija (zastopnik: J. Rodríguez Cárcamo, zastopnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga tožeče stranke

               —

               Odločba Komisije št. C(2010) 337 z dne 28. januarja 2010 o zmanjšanju pomoči iz Evropskega sklada za regionalni razvoj (ESRR) za operativni program Skupnost Valencija cilj 1 (1994-1999) v Španiji na podlagi Odločbe C(1994) 3043/6, ESRR št. 94.11.09.011, naj se razglasi za nično in

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija je z Odločbo C(94) 30436 z dne 25. novembra 1994 dodelila pomoč iz Evropskega sklada za regionalni razvoj (ESRR) za operativni program v regiji Valencija, v okviru podpore Skupnosti za strukturno pomoč španskim regijam iz cilja 1 v obdobju med leti 1994 in 1999 za največ 1 207 941 000 ECU iz sredstev ESRR. V odločbi, ki se izpodbija v obravnavanem primeru, je navedeno, da je do nepravilnosti prišlo pri 23 od 38 zadevnih projektov in da se prvotno dodeljena pomoč zmanjša za 115 612 377,25 EUR.
   Tožeča stranka v utemeljitev očitkov navaja te tožbene razloge:

               —

               Kršitev člena 24 Uredbe Sveta (EGS) št. 4253/88 z dne 19. decembra 1988 (1) zaradi uporabe metode ekstrapolacije v izpodbijani odločbi, saj ta člen ne predvideva možnosti ekstrapolacije nepravilnosti, ugotovljenih pri konkretnih ukrepih, na vse ukrepe, vključene v operativne programe, financirane iz ESRR. Popravek, ki ga je uporabila Komisija v izpodbijani odločbi, nima pravne podlage, ker Smernice Komisije z dne 15. oktobra 1997 o neto finančnih popravkih v okviru uporabe člena 24 Uredbe Sveta (EGS) št. 4253/88 v skladu s sodbo Sodišča z dne 6. aprila 2000 v zadevi Kraljevina Španija proti Komisiji, C-443/97 (2) ne morejo imeti pravnih učinkov za države članice in ker je v navedenem členu 24 Uredbe Sveta (EGS) št. 4253/88 z dne 19. decembra 1988 predvideno le znižanje pomoči, za katere pri proučitvi izkaže, da pri njih obstajajo nepravilnosti, kar je načelo, ki je kršeno z uporabo popravkov z ekstrapolacijo.

               —

               Podredno, kršitev člena 24 Uredbe Sveta (EGS) št. 4253/88 z dne 19. decembra 1988 v povezavi s sedanjim členom 4(3) PEU (načelo lojalnega sodelovanja), zaradi uporabe popravka z ekstrapolacijo, kljub temu da ni bila izkazana neustreznost sistema upravljanja, nadzora ali revizije v zvezi s spremenjenimi pogodbami, saj so organi upravljanja uporabili špansko zakonodajo, ki je Sodišče ni razglasilo za neskladno s pravom Evropske unije. Kraljevina Španija meni, da to, da so organi upravljanja spoštovali nacionalno pravo – celo kadar lahko privede Komisijo do ugotovitve, da obstajajo dejanske nepravilnosti ali kršitve prava Evropske unije – ne more biti podlaga za ekstrapolacijo zaradi neučinkovitosti sistema upravljanja, če zakona, ki ga ti organi uporabljajo, Sodišče ni razglasilo za neskladnega s pravom Evropske Unije in če Komisija pred Sodiščem ni vložila tožbe zoper državo članico zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 258 PDEU.

               —

               Podredno, kršitev člena 24 Uredbe Sveta (EGS) št. 4253/88 z dne 19. decembra 1988, ker vzorec, uporabljen za uporabo finančnega popravka z ekstrapolacijo, ni bil reprezentativen. Komisija je v vzorec za uporabo ekstrapolacije vključila zelo omejeno število projektov (38 od 7 862), ne da bi zajela vse dele operativnega programa, vključno s stroški, ki so jih predhodno umaknili španski organi, na podlagi prijavljenih stroškov in ne dodeljene pomoči in s pomočjo uporabe računalniškega programa, ki je bil le 85-odstotno zanesljiv. Zato Kraljevina Španija meni, da vzorec ne izpolnjuje pogojev za reprezentativnost, ki so potrebni, da se ga lahko uporabi kot podlago za ekstrapolacijo.

               —

               Zastaranje ravnanja ob uporabi člena 3 Uredbe Sveta (ES, Euratom) 2988/95 z dne 18. decembra. Kraljevina Španija nazadnje meni, da je treba obvestilo španskim organom o ugotovljenih nepravilnostih (iz julija 2004, večinoma v zvezi s primeri nepravilnosti, storjenimi v letih 1997, 1998 in 1999) uporabiti kot izhodiščno točko za njihovo zastaranje v štirih letih, kakor je določeno v členu 3 Uredbe št. 2988/95. (3)

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 4253/88 z dne 19. decembra 1988 o določbah za izvajanje Uredbe (EGS) št. 2052/88 glede koordinacije dejavnosti različnih strukturnih skladov med seboj in z Evropsko investicijsko banko ter drugimi finančnimi instrumenti (UL L 374, str. 1).

      (2)  Recueil, str. I-2415.

      (3)  Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 z dne 18. decembra 1995 o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti (UL L 312, str. 1).


title: Zadeva T-715/15: Tožba, vložena 4. decembra 2015 – BBY Solutions/UUNT – Worldwide Sales Corporation España (BEST BUY GEEK SQUAD)

text:
               15.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 59/35

         Tožba, vložena 4. decembra 2015 – BBY Solutions/UUNT – Worldwide Sales Corporation España (BEST BUY GEEK SQUAD)
   (Zadeva T-715/15)
   (2016/C 059/40)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: BBY Solutions, Inc. (Minneapolis, Združene države) (zastopnik: A. Poulter, Solicitor)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Worldwide Sales Corporation España, SL (Sant Vicenç dels Horts, Spanija)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Skupnosti, ki vsebuje besedne elemente „BEST BUY GEEK SQUAD“ – Prijava znamke Skupnosti št. 6 064 001

      Postopek pred UUNT: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba drugega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 23. septembra 2015 v združenih zadevah R 517/2015-2 in R 437/2015-2

      Tožbeni predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi v delu, v katerem je bilo ugodeno ugovoru;

               —

               odločbo oddelka za ugovore z dne 22. decembra 2014 glede ugovora št. B 1354630 v delu, v katerem je bilo ugodeno ugovoru, razveljavi;

               —

               ugodi zahtevi za registracijo znamke Skupnosti št. 6 064 00;

               —

               UUNT naloži plačilo njegovih stroškov in stroškov tožeče stranke .

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-409/06: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 8. septembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Köln – Nemčija) – Winner Wetten GmbH proti Bürgermeisterin der Stadt Bergheim (Člena 43 ES in 49 ES — Svoboda ustanavljanja — Svoboda opravljanja storitev — Prirejanje športnih stav, ki je predmet javnega monopola na ravni zvezne dežele — Odločba Bundesverfassungsgericht, v kateri je to ugotovilo neskladnost predpisov o takem monopolu z nemškim temeljnim zakonom, vendar je ohranilo te predpise v veljavi v prehodnem obdobju, katerega namen je bil omogočiti uskladitev teh predpisov s temeljnim zakonom — Načelo primarnosti prava Unije — Dopustnost in morebitni pogoji za tovrstno prehodno obdobje, če sta z zadevnimi nacionalnimi predpisi kršena tudi člena 43 ES in 49 ES)

text:
               23.10.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 288/6

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 8. septembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Köln – Nemčija) – Winner Wetten GmbH proti Bürgermeisterin der Stadt Bergheim
      (Zadeva C-409/06) (1)

      (Člena 43 ES in 49 ES - Svoboda ustanavljanja - Svoboda opravljanja storitev - Prirejanje športnih stav, ki je predmet javnega monopola na ravni zvezne dežele - Odločba Bundesverfassungsgericht, v kateri je to ugotovilo neskladnost predpisov o takem monopolu z nemškim temeljnim zakonom, vendar je ohranilo te predpise v veljavi v prehodnem obdobju, katerega namen je bil omogočiti uskladitev teh predpisov s temeljnim zakonom - Načelo primarnosti prava Unije - Dopustnost in morebitni pogoji za tovrstno prehodno obdobje, če sta z zadevnimi nacionalnimi predpisi kršena tudi člena 43 ES in 49 ES)
      (2010/C 288/10)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Verwaltungsgericht Köln

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Winner Wetten GmbH

         Tožena stranka: Bürgermeisterin der Stadt Bergheim

         Predmet

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Verwaltungsgericht Köln – Razlaga členov 43 ES in 49 ES – Nacionalne norme, ki opravljanje dejavnosti pobiranja, sprejemanja, registracije in prenosa stav pogojujejo s pridobitvijo koncesije in ki jih je Bundesverfassungsgericht razglasilo za neustavne – Neposredni učinek in primarnost prava Skupnosti – Omejitev časovnih učinkov sodbe

         Izrek

      V prehodnem obdobju se zaradi primarnosti neposredno uporabljivega prava Unije ne smejo še naprej uporabljati nacionalni predpisi glede javnega monopola na področju športnih stav, ki glede na ugotovitve nacionalnega sodišča vsebujejo omejitve, neskladne s svobodo ustanavljanja in opravljanja storitev, ker se s temi omejitvami ne prispeva k doslednemu in sistematičnemu omejevanju dejavnosti na področju stav.

         (1)  UL C 326, 30.12.2006.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne  24. novembra 2005  v zadevi C-366/04 (predlog za sprejem predhodne odločbe Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg): Georg Schwarz proti Bürgermeister der Landeshauptstadt Salzburg (Prosti pretok blaga — Količinske omejitve — Ukrepi z enakim učinkom — Nacionalna določba, ki v prodajnih avtomatih prepoveduje prodajo nepakiranih sladkornih proizvodov — Higiena živil)

text:
               11.2.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 36/14

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 24. novembra 2005
   v zadevi C-366/04 (predlog za sprejem predhodne odločbe Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg): Georg Schwarz proti Bürgermeister der Landeshauptstadt Salzburg (1)

   (Prosti pretok blaga - Količinske omejitve - Ukrepi z enakim učinkom - Nacionalna določba, ki v prodajnih avtomatih prepoveduje prodajo nepakiranih sladkornih proizvodov - Higiena živil)
   (2006/C 36/26)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi C-366/04, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, ki ga je vložilo Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg (Avstrija) z odločbo z dne 16. avgusta 2004, ki je prispela na Sodišče 23. avgusta 2004, v postopku Georgom Schwarzom proti Bürgermeister der Landeshauptstadt Salzburg, je Sodišče (prvi senat), v sestavi P. Jann, predsednik senata, J. N. Cunha Rodrigues, E. Juhász (poročevalec), M. Ilešič in E. Lewits, sodniki, generalni pravobranilec: L. A. Geelhoed, sodni tajnik: R. Grass, 24. novembra 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:
   Določbe členov 28 ES, 30 ES in člen 7 Direktive Sveta 93/43/EGS z dne 14. junija 1993 o higieni živil ne nasprotujejo nacionalni določbi, sprejeti pred to direktivo in po kateri je v prodajnih avtomatih slaščice, narejene iz sladkorja ali izdelkov, ki nadomeščajo sladkor, prepovedano prodajati brez ovoja.

      (1)  UL C 262, 23.10.2004.


title: Zadeva C-365/05 P: Pritožba Dorte Schmidt-Brown zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (prvi senat) z dne 5. julija 2005 v zadevi Dorte Schmidt-Brown proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-387/02, vložena 28. septembra 2005

text:
               12.11.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 281/15

         Pritožba Dorte Schmidt-Brown zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (prvi senat) z dne 5. julija 2005 v zadevi Dorte Schmidt-Brown proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-387/02, vložena 28. septembra 2005
   (Zadeva C-365/05 P)
   (2005/C 281/30)
   Jezik postopka: francoščina
   Dorte Schmidt-Brown, ki jo zastopajo Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis in Ethienne Marchal, avocats, je 28. septembra 2005 pred Sodiščem Evropskih skupnosti vložila pritožbo zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (prvi senat) z dne 5. julija 2005 v zadevi T-387/02 Dorte Schmidt-Brown proti Komisiji evropskih skupnosti.
   Pritožnica Sodišču predlaga, naj ugotovi in razsodi:

               Sodba Sodišča prve stopnje (prvi senat) z dne 5. julija 2005 v zadevi T-387/02 (Dorte Schmidt-Brown proti Komsiji Evropskih skupnosti) se razveljavi v vseh točkah izreka;

               Odločba Komisije z dne 26. aprila 2002 se v delu, v katerem je bila tožeči stranki zavrnjena denarna pomoč, ki jo je ta zahtevala za pokritje vseh svojih pravdnih stroškov, ki so ji nastali zato, da je dosegla priznanje škode in odškodnino za nepremoženjsko, poklicno in premoženjsko škodo, ki jo je utrpela zaradi žaljivih izjav in pisanja Eurogramme Ltd, se razglasi za nično.

               Tožeči stranki se naloži plačilo stroškov prvostopenjskega in pritožbenega postopka.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka zatrjuje, da je nezakonito, da je Sodišče prve stopnje preverilo, ali so bile določbe člena 24 Kadrovskih predpisov v okoliščinah obravnavanega primera kršene v škodo tožeče stranke ne da bi upoštevalo odločbo podpredsednika Komisije Neila Kinnock po ponovni preučitvi zahteve za pomoč z dne 15. januarja 2002, da tej zahtevi ugodi.
   Ta odločba je bila Sodišču posredovana z dopisoma z dne 16. in 22. maja 2003.
   Zaradi tega Sodišče prve stopnje ni upoštevalo vseh okoliščin obravnavanega primera, zlasti pa odločb, ki jih je izdala Komsija potem, ko je pritožnica sprožila postopek pred High Court of Justice (Anglija in Wales), ter ukrepov, ki jih je sprejel podpredsednik Komisije Neil Kinnock potem, ko je ponovno preučil utemeljenost zahtevka za pomoč, ki ga je tožeča stranka vložila 15. januarja 2002, in ukrepov predsednice za povrnitev svoje časti in dostojanstva med kolegi GD Eurostat in Komisije za proračunski nadzor (Cocobu) Evropskega parlamenta.
   Še več, Sodišče prve stopnje je storilo pravno napako, ker je zadevo preučilo le v zvezi z uporabo člena 24, prvi pododstavek, Kadrovskih predpisov, v obravnavanem primeru pa bi moralo preučiti tudi zakonitost izpodbijane odločbe v zvezi z določbo člena 24, drugi pododstavek, Kadrovskih predpisov.


title: Zadeva C-454/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 17. septembra 2010 – Oliver Jestel proti Hauptzollamt Aachen

text:
               20.11.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 317/22

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 17. septembra 2010 – Oliver Jestel proti Hauptzollamt Aachen
   (Zadeva C-454/10)
   ()
   2010/C 317/40
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesfinanzhof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Oliver Jestel

      Tožena stranka: Hauptzollamt Aachen

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali postane zaradi „sodelovanja“ pri nezakonitem vnosu blaga na carinsko območje Evropske unije na podlagi člena 202(3), druga alinea, Uredbe (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (1) dolžnik tista oseba, ki – ne da bi bila neposredno udeležena pri vnosu – posreduje pri sklepanju prodajnih pogodb glede zadevnega blaga in pri tem dopušča možnost, da bo prodajalec blago ali del blaga morda dobavil z izognitvijo plačilu uvoznih dajatev?

               2.

               Ali primeroma zadošča, da ta oseba navedeno ocenjuje kot možno, ali postane dolžnik samo, če zagotovo računa s tem, da se bo to zgodilo?

      (1)  UL L 302, str. 1.


title: Zadeva F-83/07: Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 30. novembra 2009 – Zangerl-Posselt proti Komisiji (Javni uslužbenci — Javni natečaj — Nepripustitev k praktičnemu in ustnemu preizkusu — Zahtevane diplome — Pojem visokošolsko izobraževanje — Diskriminacija zaradi starosti)

text:
               30.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/71

         Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 30. novembra 2009 – Zangerl-Posselt proti Komisiji
   (Zadeva F-83/07) (1)

   (Javni uslužbenci - Javni natečaj - Nepripustitev k praktičnemu in ustnemu preizkusu - Zahtevane diplome - Pojem visokošolsko izobraževanje - Diskriminacija zaradi starosti)
   2010/C 24/128
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Brigitte Zangerl-Posselt (Merzig, Nemčija) (zastopnik: S. Paulmann, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: J. Currall in B. Eggers, zastopnika)

      Predmet zadeve

   Razglasitev ničnosti odločbe komisije natečaja z dne 18. junija 2007 za oblikovanje čakalnega seznama za zaposlitev asistentov nemškega jezika za tajniške dejavnosti (AST 1), da se tožeče stranke ne pripusti k praktičnemu in ustnemu preizkusu.

      Izrek sodbe

               1.

               Sodba se zavrne.

               2.

               Komisija poleg svojih stroškov nosi dve tretjini stroškov, ki jih je priglasila B. Zangerl-Posselt.

               3.

               B. Zangerl-Posselt nosi tretjino svojih stroškov.

      (1)  UL C 235, 6.10.2007, str. 32.


title: Zadeva C-13/05: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 11. julija 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de lo Social de Madrid — Španija) — Sonia Chacón Navas proti Eurest Colectividades SA (Direktiva 2000/78/ES — Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu — Pojem invalidnost)

text:
               16.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 224/9

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 11. julija 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de lo Social de Madrid — Španija) — Sonia Chacón Navas proti Eurest Colectividades SA
   (Zadeva C-13/05) (1)

   (Direktiva 2000/78/ES - Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu - Pojem invalidnost)
   (2006/C 224/15)
   Jezik postopka: španščina
   Predložitveno sodišče
   Juzgado de lo Social de Madrid
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Sonia Chacón Navas

      Tožena stranka: Eurest Colectividades SA
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Juzgado de lo Social de Madrid — Razlaga Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL L 303, str. 16) — Področje uporabe — Odpustitev zaradi bolezni — Bolezen in invalidnost
   Izrek

               1)

               Oseba, ki jo je delodajalec odpustil izključno zaradi bolezni, ne sodi v splošni okvir, ki ga je Direktiva Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu opredelila za boj proti diskriminaciji na podlagi invalidnosti.

               2)

               Prepoved — na področju odpustitve — diskriminacije na podlagi invalidnosti, ki je določena v členih 2(1) in 3(1)(c) Direktive 2000/78, nasprotuje odpustitvi zaradi invalidnosti, ki glede na obveznost zagotoviti razumne prilagoditve za invalidne osebe ni upravičena z dejstvom, da zadevna oseba ni usposobljena, zmožna in na voljo za izpolnjevanje bistvenih nalog svojega delovnega mesta.

               3)

               Bolezen kot taka se ne more šteti za dodatni razlog poleg tistih, na podlagi katerih Direktiva 2000/78 prepoveduje vsakršno diskriminacijo.

      (1)  UL C 69, 19.3.2005.


title: Zadeva T-765/14: Tožba, vložena 14. novembra 2014 – Legakis in drugi/Svet

text:
               2.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 34/40

         Tožba, vložena 14. novembra 2014 – Legakis in drugi/Svet
   (Zadeva T-765/14)
   (2015/C 034/48)
   Jezik postopka: grščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Georgios Legakis, Myrto Panagiota Legaki, Maria Legaki in Melina Legaki (Palaio Faliro, Grčija) (zastopnik: B. Christianos, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               toženi stranki naloži, da tožečim strankam plača nadomestilo za škodo v višini 1 9 91  194,40 EUR, ki jim je nastala zaradi nezakonitega ravnanja tožene stranke, skupaj z obrestmi od dneva, ko so jim bili nezakonito odvzeti depoziti (29/03/2013), do izdaje sodbe v tej zadevi, kot tudi zamudne obresti od dneva izdaje sodbe v tej zadevi, do dneva celotnega izplačila;

               —

               podredno, toženi stranki naj se naloži, da tožečim strankam plača 95 % zgoraj navedenega zneska, to je znesek v višini 1 8 91  634,68 EUR kot nadomestilo za škodo, ki jim je nastala zaradi nezakonitega ravnanja tožene stranke, skupaj z obrestmi od dneva, ko so jim bili nezakonito odvzeti depoziti (29/03/2013)), do izdaje sodbe v tej zadevi, kot tudi zamudne obresti od dneva izdaje sodbe v tej zadevi, do dneva celotnega plačila;

               —

               še bolj podredno, določi znesek, ki ga mora tožena stranka plačati tožečim strankam kot nadomestilo za škodo, ki jim je nastala zaradi nezakonitega ravnanja tožene stranke;

               —

               toženi stranki naloži, da vsaki tožeči stranki plača znesek v višini 20  000 EUR (to pomeni skupni znesek 80  000 EUR), kot nadomestilo za nepremoženjsko škodo, ki jim je nastala zaradi kršitve načela enakega obravnavanja

               —

               toženi stranki naloži, da vsaki tožeči stranki plača znesek v višini 20  000 EUR (to pomeni skupni znesek 80  000 EUR), kot nadomestilo za nepremoženjsko škodo, ki jim je nastala zaradi kršitve pravice do učinkovitega sodnega varstva, in

               —

               toženi stranki naloži, da nosi stroške tožečih strank.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke s to tožbo v skladu s členom 340, drugi odstavek, PDEU, pri Splošnem sodišču Evropske unije, ki je pristojno na podlagi člena 268 PDEU, zahtevajo nadomestilo za škodo, ki so jo utrpele zaradi nezakonitega ravnanja tožene stranke.
   Tožeče stranke navajajo, da naj bi ta škoda nastala, ko je tožena stranka prekoračila svoje pristojnosti in kršila sekundarno zakonodajo Unije ter splošna načela prava Unije s tem, ko je zmanjšala bančne depozite tožečih strank pri Cyprus Popular Bank Public Co Ltd. (ljudska banka), v vsakem primeru pa k temu prispevala.
   Tožeči stranki se zlasti sklicujeta na naslednje kršitve temeljnih pravic in splošnih načel prava Unije:

               —

               prvič, kršitev lastninske pravice;

               —

               drugič, kršitev načela enakega obravnavanja, in

               —

               tretjič, kršitev pravice tožečih strank do sodnega varstva in načela pravne varnosti.

         Tožeče stranke trdijo, da so pogoji za uveljavljanje nepogodbene odgovornosti tožene stranke, kot so navedeni v sodni praksi, za nadomestilo za škodo, ki jim je nastala, izpolnjeni.


title: Zadeva C-174/14: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 29. oktobra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supremo Tribunal Administrativo – Portugalska) – Saudaçor – Sociedade Gestora de Recursos e Equipamentos da Saúde dos Açores SA/Fazenda Pública (Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Davek na dodano vrednost — Direktiva 2006/112/ES — Člen 13(1) — Nezavezanost za plačilo DDV — Pojem „oseba javnega prava“ — Delniška družba, zadolžena za to, da v avtonomni regiji Azori zagotavlja storitve na področju načrtovanja in upravljanja zdravstvene službe — Opredelitev pravil za izvajanje teh storitev, vključno s plačevanjem zanje, v programskih pogodbah, sklenjenih med to družbo in to regijo)

text:
               21.12.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 429/3

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 29. oktobra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supremo Tribunal Administrativo – Portugalska) – Saudaçor – Sociedade Gestora de Recursos e Equipamentos da Saúde dos Açores SA/Fazenda Pública
   (Zadeva C-174/14) (1)

   ((Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Davek na dodano vrednost - Direktiva 2006/112/ES - Člen 13(1) - Nezavezanost za plačilo DDV - Pojem „oseba javnega prava“ - Delniška družba, zadolžena za to, da v avtonomni regiji Azori zagotavlja storitve na področju načrtovanja in upravljanja zdravstvene službe - Opredelitev pravil za izvajanje teh storitev, vključno s plačevanjem zanje, v programskih pogodbah, sklenjenih med to družbo in to regijo))
   (2015/C 429/04)
   Jezik postopka: portugalščina

      Predložitveno sodišče

   Supremo Tribunal Administrativo

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Saudaçor – Sociedade Gestora de Recursos e Equipamentos da Saúde dos Açores SA

      Tožena stranka: Fazenda Pública

      Izrek

               1.

               Člen 9(1) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost, je treba razlagati tako, da je gospodarska dejavnost v smislu te določbe dejavnost, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, v okviru katere družba regiji zagotavlja storitve na področju načrtovanja in upravljanja zdravstvene službe v skladu s programskimi pogodbami, sklenjenimi med to družbo in navedeno regijo. Člen 9(1) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost, je treba razlagati tako, da je ekonomska dejavnost v smislu te določbe dejavnost, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, v okviru katere družba regiji zagotavlja storitve na področju načrtovanja in upravljanja zdravstvene službe v skladu s programskimi pogodbami, sklenjenimi med to družbo in navedeno regijo.

               2.

               Člen 13(1) Direktive 2006/112 je treba razlagati tako, da spada na področje uporabe pravila o nezavezanosti za plačilo davka na dodano vrednost, ki je določeno v tej določbi, ekonomska dejavnost, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, v okviru katere družba regiji zagotavlja storitve na področju načrtovanja in upravljanja zdravstvene službe v skladu s programskimi pogodbami, sklenjenimi med to družbo in navedeno regijo, ob domnevi, da je ta dejavnost ekonomska dejavnost v smislu člena 9(1) te direktive, če – kar pa mora preveriti predložitveno sodišče – se lahko šteje, da je treba navedeno družbo opredeliti kot osebo javnega prava in da opravlja navedeno dejavnost kot javni organ, in če predložitveno sodišče ugotovi, da oprostitev te dejavnosti ni taka, da bi povzročila znatno izkrivljanje konkurence.

         V teh okoliščinah pojma „druge osebe javnega prava“ v smislu člena 13(1) navedene direktive ni treba razlagati z uporabo opredelitve pojma „oseba javnega prava“ iz člena 1(9) Direktive 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev.

      (1)  UL C 212, 7.7.2014.


title: Zadeva T-477/13: Tožba, vložena 4. septembra 2013 – Syrian Lebanese Commercial Bank proti Svetu

text:
               16.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 336/25

         Tožba, vložena 4. septembra 2013 – Syrian Lebanese Commercial Bank proti Svetu
   (Zadeva T-477/13)
   2013/C 336/55
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Syrian Lebanese Commercial Bank S.A. L. (Bejrut, Libanon) (zastopniki: P. Vanderveeren, L. Defalque in T. Bontinck, odvetniki)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi nepogodbeno odgovornost Evropske unije zaradi sprejetja sklepov o uvrstitvi tožeče stranke na seznamu iz Priloge II Uredbe Sveta št. 36/2012/EU, in ohranitve na njem;

               —

               posledično odredi povračilo ustrezne in celotne škode, ki je tožeči stranki nastala zaradi nezakonitega ravnanja Unije in ustreza znesku 41 074 940 EUR, skupaj s kompenzacijskimi in zamudnimi obrestmi po stopnjah, ki jih Evropska centralna banka uporablja za operacije glavnega refinanciranja, povečanih za dve odstotni točki, ter začasno naloži odškodnino v znesku 1 000 000 EUR za stroške in naložbe, ki jih bo imela tožeča stranka s povrnitvijo svoje podobe in ugleda;

               —

               podredno, če se ugotovi, da je treba znesek povzročene škode ponovno oceniti, odredi dokazovanje z izvedencem v skladu s členi 65(d), 66(l) in 70 Poslovnika Splošnega sodišča;

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe v zvezi z nezakonitim ravnanjem, ki ga Svetu očita tako glede sprejetja ukrepov zamrznitve sredstev kot glede njihove ohranitve od januarja 2012, navaja štiri tožbene razloge, ki se nanašajo na:

               —

               očitne napake pri presoji vpletenosti tožeče stranke v financiranje sirskega režima;

               —

               nezadostno in nenatančno obrazložitev ukrepov, ki jih je Svet sprejel proti tožeči stranki;

               —

               kršitev pravice do obrambe, pravice do poštenega sojenja in pravice do učinkovitega sodnega varstva;

               —

               napake, ki so vplivale na presojo Sveta, zaradi katere so omejevalni ukrepi, ki jih je sprejel, nezakoniti.

         Tožeča stranka trdi, da ukrepi zamrznitve sredstev, ki jih je sprejel Svet, pomenijo gotovi vzrok tako premoženjske kot nepremoženjske škode, ki ji je nastala.
   Tožeča stranka v zvezi s premoženjsko škodo navaja, da so ji nastale velike transakcijske in tehnološke izgube, ki so med drugim posledica izgube poslovnih odnosov z več evropskimi in arabskimi bankami, izrazitega upada poslovnih prihodkov in izgube številnih bančnih sredstev od leta 2012. Poleg tega naj bi njen nekdanji dobavitelj bančne programske opreme z njo popolnoma prekinil stike.
   Tožeča stranka v zvezi z nepremoženjsko škodo zahteva povračilo škode, ki je nastala zaradi izgube njenega ugleda zaradi nezakonitih ukrepov zamrznitve sredstev, ki jih je sprejel Svet.


title: Zadeva C-191/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation (Francija) 19. aprila 2010 – Société Rastelli Davide et C. proti Jean-Charles Hidoux, sodni stečajni upravitelj za družbo Médiasucre international

text:
               19.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/36

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation (Francija) 19. aprila 2010 – Société Rastelli Davide et C. proti Jean-Charles Hidoux, sodni stečajni upravitelj za družbo Médiasucre international
      (Zadeva C-191/10)
      (2010/C 161/55)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Cour de cassation

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Société Rastelli Davide et C.

         Tožena stranka: Jean-Charles Hidoux, sodni stečajni upravitelj za družbo Médiasucre international.

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali Uredba Sveta (ES) št. 1346/2000 z dne 29. maja 2000 o postopkih v primeru insolventnosti (1) nasprotuje temu, da bi sodišče države članice, kadar uvede glavni postopek v primeru insolventnosti dolžnika, pri čemer ugotovi, da je središče njegovih glavnih interesov na ozemlju te države, uporabilo pravilo njegovega nacionalnega prava, ki mu podeljuje pristojnost za razširitev postopka na družbo, katere registrirani sedež je v drugi državi članici, le na podlagi ugotovitve združitve premoženja dolžnika in te družbe?

                  2.

                  Če je treba tožbo za razširitev šteti za uvedbo novega postopka v primeru insolventnosti, ki ga sodišče države članice, pred katerim se je začel prvotni postopek, lahko uvede pod pogojem, da je dokazano, da je družba, na katero se nanaša razširitev, imela v tej državi središče svojih glavnih interesov, ali lahko ta dokaz izhaja le iz ugotovitve o združitvi premoženja?

         (1)  UL L 160, str. 1.


title: Zadeva F-31/13: Sklep Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 19. septembra 2013 – Marcuccio proti Komisiji (Javni uslužbenci — Člen 34(1) in (6) Poslovnika — Tožba, vložena po telefaksu v roku za vložitev tožbe, podaljšanem zaradi oddaljenosti za deset dni — Tožba, vložena po pošti v naslednjih desetih dneh — Neobstoj istovetnosti med tožbama — Prepozna tožba)

text:
               26.10.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 313/35

         Sklep Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 19. septembra 2013 – Marcuccio proti Komisiji
   (Zadeva F-31/13)
   (Javni uslužbenci - Člen 34(1) in (6) Poslovnika - Tožba, vložena po telefaksu v roku za vložitev tožbe, podaljšanem zaradi oddaljenosti za deset dni - Tožba, vložena po pošti v naslednjih desetih dneh - Neobstoj istovetnosti med tožbama - Prepozna tožba)
   2013/C 313/66
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastopnik: G. Cipressa, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti zavrnitve predloga tožeče stranke za plačilo odškodnine za škodo, ki naj bi ji nastala zaradi njene premestitve iz delegacije Komisije v Luandi na sedež Komisije v Bruslju.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot očitno nedopustna.

               2.

               L. Marcuccio nosi svoje stroške.


title: Zadeva C-24/11 P: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 3. maja 2012 – Kraljevina Španija proti Evropski komisiji (Pritožba — EKUJS — Jamstveni oddelek — Odhodki, izključeni iz financiranja Skupnosti — Odhodki, ki jih je izvršila Kraljevina Španija — Pomoči za pridelavo oljčnega olja)

text:
               16.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 174/12

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 3. maja 2012 – Kraljevina Španija proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-24/11 P) (1)

   (Pritožba - EKUJS - Jamstveni oddelek - Odhodki, izključeni iz financiranja Skupnosti - Odhodki, ki jih je izvršila Kraljevina Španija - Pomoči za pridelavo oljčnega olja)
   2012/C 174/16
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Pritožnica: Kraljevina Španija (zastopnik: M. Muñoz Pérez, zastopnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnik: F. Jimeno Fernández, zastopnik)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča z dne 12. novembra 2010 v zadevi Španija proti Komisiji (T-113/08), s katero je bila zavrnjena tožba za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2008/68/ES z dne 20. decembra 2007 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) iz financiranja Skupnosti (UL 2008, L 18, str. 12) v delu, v katerem izključuje določene odhodke Španije v sektorjih oljčnega olja in poljščin.

      Izrek

               1.

               Sodba Splošnega sodišča z dne 12. novembra 2010 v zadevi Španija proti Komisiji (T-113/08) se razveljavi, ker je bil glede finančnega popravka, izvršenega z Odločbo Komisije z dne 20. decembra 2007 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) iz financiranja Skupnosti (2008/68/ES) v sektorju oljčnega olja, zaradi dejstva, da španski organi niso zadostno izvajali predlogov urada za oljčno olje po opravljenih nadzorih v mlinih, kot referenčni element za štetje roka 24 mesecev iz člena 5(2)(c), peti pododstavek, Uredbe Sveta (EGS) št. 729/70 z dne 21. aprila 1970 o financiranju skupne kmetijske politike, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1287/95 z dne 22. maja 1995, in člena 7(4), peti pododstavek, Uredbe Sveta (ES) št. 1258/1999 z dne 17. maja 1999 o financiranju skupne kmetijske politike določen datum obvestila o dopisu Komisije AGR 16844 z dne 11. julija 2002, ki je bil opredeljen kot sporočilo v smislu člena 8(1) Uredbe Komisije (ES) št. 1663/95 dne 7. julija 1995 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (EGS) št. 729/70 v zvezi s postopkom za potrditev obračuna Jamstvenega oddelka EKUJS, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 2245/1999 z dne 22. oktobra 1999.

               2.

               Odločba 2008/68 se razglasi za nično v delu, v katerem iz financiranja Skupnosti izključuje odhodke, ki jih je Kraljevina Španija izvršila v sektorju oljčnega olja zunaj roka 24 mesecev pred datumom obvestila o dopisu Komisije z dne 24. novembra 2004, s katerim je bil 21. decembra 2004 sklican bilateralni sestanek, ker se na te odhodke nanaša finančni popravek, uporabljen zato, ker španski organi niso zadostno izvajali predlogov urada za oljčno olje po opravljenih nadzorih v mlinih.

               3.

               Kraljevina Španija in Evropska komisija nosita vsaka svoje stroške, priglašene tako na prvi stopnji kot v okviru te pritožbe.

      (1)  UL C 95, 26.3.2011.


title: Zadeva T-56/07 P: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 8. julija 2008 – Komisija proti Economidisu (Pritožba – Javni uslužbenci – Uradniki – Razglasitev ničnosti na prvi stopnji odločbe Komisije o imenovanju na mesto vodje oddelka – Zavrnitev kandidature tožeče stranke – Imenovanje drugega kandidata – Določitev delovnega mesta v obvestilu o prostem delovnem mestu – Načelo ločitve naziva in nalog – Utemeljena pritožba – Spor o katerem je mogoče odločiti – Zavrnitev tožbe)

text:
               15.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/49

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 8. julija 2008 – Komisija proti Economidisu
   (Zadeva T-56/07 P) (1)

   (Pritožba - Javni uslužbenci - Uradniki - Razglasitev ničnosti na prvi stopnji odločbe Komisije o imenovanju na mesto vodje oddelka - Zavrnitev kandidature tožeče stranke - Imenovanje drugega kandidata - Določitev delovnega mesta v obvestilu o prostem delovnem mestu - Načelo ločitve naziva in nalog - Utemeljena pritožba - Spor o katerem je mogoče odločiti - Zavrnitev tožbe)
   (2008/C 209/86)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Pritožnica: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: J. Currall in G. Berscheid, zastopnika)

      Druga stranka v postopku: Ioannis Economidis (Woluwé-Saint-Étienne, Belgija) (zastopniki: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis in E. Marchal, odvetniki)

      Intervenienti v podporo pritožnici: Evropski parlament (zastopnika: C. Burgos in A. Lukošiūtė, zastopnika); Svet Evropske unije (zastopnika: M. Simm in I. Sulce, zastopnika); in Računsko sodišče Evropskih skupnosti (zastopniki: T. Kennedy, J.-M.. Stenier in B. Schäfer, zastopniki)
   Objet
   Pritožba zoper sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije (drugi senat) z dne 14. decembra 2006 v zadevi Economidis proti Komisiji (F-122/05, še neobjavljena v ZOdl.), s katero se predlaga razveljavitev te sodbe.
   Izrek

               1)

               Sodba Sodišča za uslužbence Evropske unije z dne 14. decembra 2006 v zadevi Economidis proti komisiji (F-122/05, še neobjavljena v ZOdl.) se razveljavi.

               2)

               Tožba Ioannisa Economidisa pred Sodiščem za uslužbence v zadevi F-122/05 se zavrne.

               3)

               G. Economidis in Komisija nosita svoje stroške, ki so nastali v postopku pred Sodiščem za uslužbence ter v tem postopku.

               4)

               Evropski parlament, Svet Evropske unije in Računsko sodišče Evropskih skupnosti nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 95, 28.4.2007.


title: Zadeva T-219/12: Tožba, vložena 28. maja 2012 – Saobraćajni institut CIP proti Komisiji

text:
               28.7.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 227/24

         Tožba, vložena 28. maja 2012 – Saobraćajni institut CIP proti Komisiji
   (Zadeva T-219/12)
   2012/C 227/40
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Saobraćajni institut CIP d.o.o. (Beograd, Srbija) (zastopnik: A. Lojpur, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               naj razveljavi javni razpis, objavljen 27. marca 2012, v zvezi s pripravo tehnične dokumentacije za projekt modernizacije železniškega omrežja „Podvojitev in nadgradnja obstoječega železniškega koridorja Xb, odsek Novi Sad (razen vozlišča)-Subotica-madžarska meja“ v skladu s standardi interoperabilnosti EU in sporazumi AGC, AGTC ter SEECP (UL 2012/S 60-096517), s katerim je bilo tožeči stranki onemogočeno, da bi sodelovala na njem;

               —

               naj naloži plačilo odškodnine za zatrjevano premoženjsko škodo;

               —

               naj toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               S prvim tožbenim razlogom trdi,

                           —

                           da ni bilo pravne podlage za a priori izključitev tožeče stranke od sodelovanja na zadevnem javnem razpisu, saj ni bilo konflikta interesov;

               2.

               z drugim tožbenim razlogom trdi,

                           —

                           da je izključitev tožeče stranke iz razpisa v nasprotju z Uredbo IPA (1);

               3.

               s tretjim tožbenim razlogom trdi,

                           —

                           da so bili pogoji za oddajo naročila nezakoniti.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1085/2006 z dne 17. julija 2006 o vzpostavitvi instrumenta za predpristopno pomoč (IPA) (UL L 210, str. 82).


title: Zadeva C-150/11: Tožba, vložena 28. marca 2011 – Evropska komisija proti Kraljevini Belgiji

text:
               28.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 160/13

         Tožba, vložena 28. marca 2011 – Evropska komisija proti Kraljevini Belgiji
   (Zadeva C-150/11)
   2011/C 160/16
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnik: O. Beynet in A. Marghelis, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Belgija

      Predloga tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Kraljevina Belgija s tem, da poleg predložitve potrdila o registraciji zahteva predložitev potrdila o skladnosti vozila zaradi tehničnega pregleda pred registracijo vozila, ki je bilo pred tem registrirano v drugi državi članici, in s tem, da za vozila, ki so bila pred tem registrirana v drugi državi članici zahteva, da se pred njihovo registracijo opravi tehnični pregled, pri čemer ne upošteva rezultatov tehničnega pregleda opravljenega v drugi državi članici, ni izpolnila obveznosti iz Direktiva Sveta 1999/37/ES z dne 29. aprila 1999 o dokumentih za registracijo vozil (1) in člena 34 Pogodbe o delovanju Evropske unije;

               —

               Kraljevini Belgiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija v utemeljitev svoje tožbe navaja dva očitka, ki se nanašata na nespoštovanje člena 34 Pogodbe o delovanju Evropske unije in Direktive 1999/37 ES s strani nacionalne zakonodaje, s katero se, prvič, zahteva predložitev potrdila o skladnosti pred registracijo vozila, ki je bilo pred tem registrirano v drugi državi članici, in, drugič, ne priznava upoštevanje rezultatov tehničnega pregleda, ki je bil pred tem opravljen v tej drugi državi.
   Komisija toženi stranki s prvim očitkom očita, da je splošno in sistematično določila obveznost tehničnega pregleda pred registracijo za vozila, ki so bila pred tem registrirana v drugi državi članici, ne da bi upoštevala morebitne preglede, ki so bili v teh državah članicah že opravljeni. Tak pregled lahko določene zainteresirane stranke odvrne od tega, da bi v Belgijo uvozili rabljena vozila, ki so bila pred tem registrirana v drugih državah članicah in tako pomeni omejitev prostega pretoka blaga, ki je prepovedana s členom 34 PDEU.
   Komisija z drugim očitkom poudarja, da v skladu z nacionalno zakonodajo prošnji za registracijo ne more biti ugodeno brez potrdila o tehničnem pregledu, ki ga belgijski organi izdajo le pod pogojem predložitve potrdila o skladnosti supaj s potrdilom o registraciji, ki je bilo izdano v drugi državi članici. Taka zakonodaja je v nasprotju s členom 4 Direktive 1999/37/ES in odvzema pomen načelu priznavanja usklajenih potrdil o registraciji, ki jih izdajo druge države članice. Tak ukrep namreč – čeprav se brez razlik uporablja za vozila registrirana v Belgiji ali v drugi državi članici, v večji meri vpliva na rabljena vozila iz drugih držav članic, ker v večini držav članic potrdilo o skladnosti ne spremlja vozila.

      (1)  UL L 138, str. 57.


title: Zadeva F-129/14: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 30. junija 2015 – Dybman/ESZD (Javni uslužbenci — Osebje ESZD — Uradniki — Disciplinski postopek — Disciplinska sankcija — Kazenski postopek, ki je potekal ob sprejetju disciplinske sankcije — Enako dejansko stanje pred OI in kazenskim sodiščem — Kršitev člena 25 Priloge IX h Kadrovskim predpisom)

text:
               10.8.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 262/41

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 30. junija 2015 – Dybman/ESZD
   (Zadeva F-129/14) (1)

   ((Javni uslužbenci - Osebje ESZD - Uradniki - Disciplinski postopek - Disciplinska sankcija - Kazenski postopek, ki je potekal ob sprejetju disciplinske sankcije - Enako dejansko stanje pred OI in kazenskim sodiščem - Kršitev člena 25 Priloge IX h Kadrovskim predpisom))
   (2015/C 262/55)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Pierre Dybman (Bruselj, Belgija) (zastopniki: J.-N. Louis, R. Metz, D. Verbeke in N. de Montigny, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska služba za zunanje delovanje (zastopnika: S. Marquardt in M. Silva)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe ESZD, da se tožečo stranko odstrani z delovnega mesta brez znižanja pokojninskih pravic.

      Izrek

               1.

               Odločba z dne 16. januarja 2014, s katero je Evropska služba za zunanje delovanje P. Dybmana odstranila z delovnega mesta brez znižanja pokojninskih pravic, se razglasi za nično.

               2.

               Evropska služba za zunanje delovanje nosi svoje stroške in stroške P. Dybmana.

      (1)  UL C 7, 12.1.2015, str. 61.


title: Zadeva C-497/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Italija) 7. novembra 2012 – Davide Gullotta, Farmacia di Gullotta Davide & C. Sas proti Ministero della Salute, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/25

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Italija) 7. novembra 2012 – Davide Gullotta, Farmacia di Gullotta Davide & C. Sas proti Ministero della Salute, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania
   (Zadeva C-497/12)
   2013/C 26/49
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Davide Gullotta, Farmacia di Gullotta Davide & C. Sas

      Toženi stranki: Ministero della Salute, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali načela svobode ustanavljanja, prepovedi diskriminacije in varstva konkurence iz člena 49 PDEU in naslednjih nasprotujejo nacionalni zakonodaji, ki lekarnarju, ki ima dovoljenje za opravljanje dejavnosti in je vpisan v ustrezno lekarniško zbornico, vendar ni lastnik trgovine iz organigrama, v trgovini s parafarmacevtskimi izdelki, katere lastnik je, ne dovoljuje maloprodaje plačljivih zdravil na recept, ki jih ne plača SSN, ampak jih v celoti plača kupec, in ki v tem sektorju prepoveduje tudi prodajo določenih kategorij farmacevtskih izdelkov ter določa kvote trgovin, ki jih je mogoče odpreti na nacionalnem ozemlju?

               2.

               Ali je treba člen 15 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da načelo, ki je v njem določeno, velja brez omejitev tudi za poklic farmacevta, ne da bi pomembnost tega poklica za javnost upravičevala različne ureditve glede prodaje zdravil iz prvega vprašanja za lastnike lekarn in lastnike trgovin s parafarmacevtskimi izdelki?

               3.

               Ali je treba člena 102 in 106 Pogodbe o delovanju Evropske unije razlagati tako, da prepoved zlorabe prevladujočega položaja brez omejitev velja za poklic farmacevta, kadar ima farmacevt, ki je lastnik tradicionalne lekarne in prodaja zdravila v skladu s sporazumom, sklenjenim s Servizio sanitario nazionale, korist od prepovedi za lastnike trgovin s parafarmacevtskimi izdelki, da prodajajo zdravila iz skupine C, ne da bi bilo to upravičeno z nespornimi posebnostmi farmacevtskega poklica, ki so povezane z javnim interesom varovanja zdravja državljanov?


title: Zadeva C-123/09: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 29. aprila 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht München – Nemčija) – Roeckl Sporthandschuhe GmbH & Co. KG proti Hauptzollamt München (Skupna carinska tarifa — Tarifne številke — Uvrstitev jahalnih rokavic v kombinirano nomenklaturo — Tarifna številka 3926 — Tarifna številka 6116)

text:
               19.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/13

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 29. aprila 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht München – Nemčija) – Roeckl Sporthandschuhe GmbH & Co. KG proti Hauptzollamt München
      (Zadeva C-123/09) (1)

      (Skupna carinska tarifa - Tarifne številke - Uvrstitev jahalnih rokavic v kombinirano nomenklaturo - Tarifna številka 3926 - Tarifna številka 6116)
      (2010/C 161/18)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Finanzgericht München

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Roeckl Sporthandschuhe GmbH & Co. KG

         Tožena stranka: Hauptzollamt München

         Predmet

      Predloz za sprejetje predhodne odločbe – Finanzgericht München – Razlaga priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 2, zvezek 2, str. 382), kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1789/2003 z dne 11. septembra 2003 (UL, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 2, zvezek 14, str. 3) – Tekstilni proizvod, na eni strani obdelan tako, da postane hrapav samo zato, da bi se povečala povezanost s plastično prevleko – Uvrstitev v tarifno podštevilko 3926 20 00kombinirane nomenklature

         Izrek

      Kombinirano nomenklaturo, ki je v Prilogi I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1789/2003 z dne 11. septembra 2003, je treba razlagati tako, da je treba jahalne rokavice, kakršne so obravnavane v postopku v glavni stvari, ki so sestavljene iz tekstilnega materiala, ki je na eni strani hrapav, in prevlečene s plastično maso, pri čemer je plast iz tekstilne pletenine na eni strani obdelana tako, da postane hrapava, nakar je ta stran popolnoma prevlečena s poliuretansko peno, ki ima bistveno funkcijo pri uporabi rokavic kot jahalnih rokavic, uvrstiti pod tarifno podštevilko 3926 20 00 KN.

         (1)  UL C 129, 6.6.2009.


title: Zadeva T-431/05: Tožba, vložena  5. decembra 2005  — Cerafogli in Poloni proti ECB

text:
               25.2.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/38

         Tožba, vložena 5. decembra 2005 — Cerafogli in Poloni proti ECB
   (Zadeva T-431/05)
   (2006/C 48/75)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeči stranki: Maria Concetta Cerafogli (Frankfurt ob Majni, Nemčija) in Paolo Poloni (Frankfurt ob Majni, Nemčija) (zastopnika: G. Vandersanden, avocat, L. Levi, avocat)

      Tožena stranka: Evropska centralna banka
   Predlogi tožečih strank

               —

               za ničnega naj se razglasi plačilni list tožečih strank za februar 2005, ki je bil nadomeščen maja 2005, in dopis tožene stranke z dne 15. februarja 2005;

               —

               po potrebi naj se za nične razglasijo odločbe o zavrnitvi zahtev za upravni nadzor („administrative reviews“) (odločbi z dne 17. maja 2005) in o zavrnitvi pritožb („grievance procedures“) (odločbi z dne 26. septembra 2005);

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo odškodnine za škodo, ki sta jo utrpeli tožeči stranki, in sicer v višini 5 000 evrov vsaki tožeči stranki zaradi izgube kupne moči od 1. julija 2001, izostalih izplačil, ki ustrezajo povečanju plač in vseh pripadajočih pravic tožečih strank za 0,3 % od 1. julija 2001 in za 0,6 % od 1. julija 2003, z obrestmi na znesek izostalih plač tožečih strank od njihove zapadlosti do dneva dejanskega izplačila. To obrestno mero se izračuna na podlagi obrestne mere, ki jo je za zadevno obdobje določila Evropska centralna banka za operacije glavnega refinanciranja, in poveča za dve točki.

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   V okviru zadeve T-63/02, ki sta jo začeli isti tožeči stranki, uslužbenca Evropske centralne banke (ECB), je Sodišče prve stopnje za nični razglasilo odločbi iz plačilnih listov za julij 2001, ki sta bila tožečima strankama vročena 13. julija 2001, ker se ECB pri popravi plač za leto 2001 ni posvetovala s Svetom zaposlenih. Po tej sodbi se je ECB s Svetom zaposlenih posvetovala glede poprave plač za obdobje 2001–2003 in glede povečanja plač za vse zaposlene od 1. julija 2004. Poleg tega je za tožeči stranki februarja 2005 določila nov plačilni list, ki je nadomestil plačilni list za julij 2001, ki ga je za Sodišče prve stopnje razglasilo za ničnega.
   Tožeči stranki najprej zatrjujeta, da je ECB s tem, ko je zavrnila, da bi zanju retroaktivno, in sicer od julija 2001, uporabila ugodnosti, ki izhajajo iz popravka plač za 2001, kršila člen 233 ES in pravnomočnost sodbe z dne 20. novembra v zadevi T-63/02.
   Poleg tega zatrjujeta kršitev členov 45 in 46 Pogojev za zaposlitev osebja ECB, kršitev „Memorandum of understanding“ o razmerjih med upravo ECB in Svetom zaposlenih, kršitev načel dobre uprave in prepovedi diskriminacije in kršitev obveznosti dobre vere.
   Nazadnje tožeči stranki predlagata tudi prisoditev odškodnine za škodo, ki naj bi jima nastala zaradi obravnavnega ravnanja ECB.


title: Zadeva C-24/08: Tožba, vložena 22. januarja 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki

text:
               29.3.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 79/20

         Tožba, vložena 22. januarja 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki
   (Zadeva C-24/08)
   (2008/C 79/34)
   Jezik postopka: portugalščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. Afonso in H. Kraemer, zastopnika)

      Tožena stranka: Portugalska republika
   Predlogi:

               —

               Ugotovi naj se, da Portugalska republika, s tem ko ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2004/48/ES (1) z dne 29. aprila 2004 o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine in da o njih v vsakem primeru ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               —

               Portugalski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos direktive je potekel 29. aprila 2004.

      (1)  UL L 157, str. 45.


title: Zadeva T-479/08: Sodba Splošnega sodišča z dne 29. septembra 2011 – adidas proti UUNT – Patrick Holding (Predstavitev čevlja z dvema črtama) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti, ki predstavlja čevelj z dvema stranskima črtama — Prejšnja nacionalna znamka, ki predstavlja čevelj s tremi stranskimi črtami — Relativni razlog za zavrnitev — Neobstoj utemeljitve prejšnje pravice — Neobstoj prevoda bistvenih elementov, s katerimi je utemeljena registracija prejšnje znamke — Pravila 16(3), 17(2) in 20(2) Uredbe (ES) št. 2868/95)

text:
               12.11.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 331/17

         Sodba Splošnega sodišča z dne 29. septembra 2011 – adidas proti UUNT – Patrick Holding (Predstavitev čevlja z dvema črtama)
   (Zadeva T-479/08) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti, ki predstavlja čevelj z dvema stranskima črtama - Prejšnja nacionalna znamka, ki predstavlja čevelj s tremi stranskimi črtami - Relativni razlog za zavrnitev - Neobstoj utemeljitve prejšnje pravice - Neobstoj prevoda bistvenih elementov, s katerimi je utemeljena registracija prejšnje znamke - Pravila 16(3), 17(2) in 20(2) Uredbe (ES) št. 2868/95)
   2011/C 331/30
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: adidas AG (Herzogenaurach, Nemčija) (zastopniki: V. von Bomhard, A. Renck, odvetnika, in I. Fowler, solicitor)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: D. Botis, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Patrick Holding ApS (Fredensborg, Danska) (zastopnika: J. Løje in T. Meedom, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 27. avgusta 2008 (zadeva R 849/2007-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama adidas AG in Patrick Holding ApS.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               adidas AG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 6, 10.1.2009.


title: Zadeva T-77/16: Tožba, vložena 19. februarja 2016 – Ryanair in Airport Marketing Services/Komisija

text:
               10.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 165/15

         Tožba, vložena 19. februarja 2016 – Ryanair in Airport Marketing Services/Komisija
   (Zadeva T-77/16)
   (2016/C 165/16)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeči stranki: Ryanair Ltd (Dublin, Irska) in Airport Marketing Services Ltd (Dublin) (zastopniki: G. Berrisch, E. Vahida in I. Metaxas-Maragkidis, odvetniki, in B. Byrne, Solicitor)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               člene 1(2), 3, 4 in 5 Sklepa Evropske komisije z dne 1. oktobra 2014 o državni pomoči SA.27339, s katerim je bilo ugotovljeno, da sta družbi Ryanair in Airport Marketing Services prejeli nezakonito državno pomoč od družbe Flugplatz GmbH Aeroville Zweibrücken („FGAZ“)/Flughafen Zweibrücken GmbH („FZG“) in dežele Porenje-Pfalška, ki ni združljiva z notranjim trgom, razglasi za nične v delu, v katerem se nanašajo na tožeči stranki; in

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: Sklep krši člen 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, načelo dobrega upravljanja in pravico tožečih strank do obrambe, saj jima Komisija ni omogočila dostopa do dokumentacije preiskave in ju ni postavila v položaj, v katerem bi lahko učinkovito uveljavljali svoja stališča.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 107(1) PDEU, ker je Komisija napačno uporabila preskus udeleženca v tržnem gospodarstvu z izvedbo skupne analize pogodbe o letaliških storitvah z družbo Ryanair in pogodbo o storitvah trženja z družbo AMS. Dalje, Komisija se napačno ni želela zanesti na primerjalno analizo. Podredno, Komisija storitvam trženja ni pripisala ustrezne vrednosti, napačno je zavrnila utemeljitev deželne odločbe za nakup storitev, napačno je izločila možnost, da je bil del storitev trženja morda kupljen za namene javnega interesa, svoje zaključke za izračun donosnosti je sprejela na podlagi nepopolnih in neustreznih podatkov, uporabila je čezmerno kratko obdobje, svojo presojo je napačno oprla zgolj na dogovorjeno ruto in ni upoštevala zunanjih učinkov mreže, za katere je letališče lahko pričakovalo, da jih bo imelo od razmerja z družbo Ryanair.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev člena 107(1) TFEU, ker Komisija ni ugotovila selektivnosti.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: podredno, kršitev člena 107(1) PDEU in člena 108(2) PDEU, ker je Komisija storila očitno napako pri presoji in napačno uporabila pravo, ko je ugotovila, da je bila pomoč družbama Ryanair in AMS enaka kumulativnim obrobnim izgubam letališča, ne pa dejanska korist družb Ryanair in AMS. Komisija bi morala preučiti obseg, v katerem je bila domnevna korist dejansko prenesena na potnike družbe Ryanair. Dalje, Komisija ni količinsko opredelila nobene konkurenčne prednosti, ki bi jo družba Ryanair uživala preko plačilnih tokov, ki naj bi bili (domnevno) pod ceno. Nazadnje, Komisija ni ustrezno pojasnila, zakaj je bilo vračilo zneska pomoči, opredeljenega v Sklepu, potrebno za zagotovitev ponovne vzpostavitve stanja, kakršno je bilo pred dodelitvijo pomoči.


               17.2.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 40/15

         Zahteva za svetovalno mnenje Sodišča EFTA s strani Sodišča Gulating lagmannsrett, z odločbo tega sodišča z dne 3. maja 2004 v primeru Reidar Rasmussen m.fl. proti Total E&P Norge AS
   (Primer E-2/04)
   (2005/C 40/08)
   Na Sodišče EFTA je bila vložena zahteva za svetovalno mnenje v primeru Reidar Rasmussen m.fl. proti Total E&P Norge AS, z odločbo z dne 3. maja 2004 Sodišča Gulating lagmannsrett (drugostopenjsko sodišče Gulating), Bergen, Norveška, ki je v opisnik sodišča prispela 13. maja 2004, glede naslednjih vprašanj:

               1.

               Ali se člen 1 Direktive Sveta 77/187/EGS z dne 14. februarja 1977 uporabi v primeru, ko del podjetja, ki je organiziran kot samostojni ekonomski subjekt preide iz ene družbe v drugo in kjer prevzemna družba opravlja enako ali odgovarjajočo dejavnost kot odvisna družba, znotraj iste skupine družb? Ali dejstvo, da se nekatera delovna razmerja prenesejo neposredno od prenosnika na prevzemno družbo in druga na njeno odvisno družbo, izključuje uporabo Direktive?

               2.

               Ali je uporaba Direktive na podlagi člena 1 izključena v primeru, da se prenesejo vzdrževalne in podporne funkcije podjetja, ne pa tudi proizvodne funkcije, pri čemer zaposleni v vseh navedenih funkcijah delajo v teamu, tako pred kot po prevzemu?

               3.

               Ali se Direktiva na podlagi člena 1 uporabi v primeru prenosa vzdrževalnih nalog na nepremičnih plavajočih napravah za proizvodnjo plina, če je znatni del delovne sile, v smislu števila in izobrazbe, ki je te naloge opravljala pri prenosniku, prenesen na prevzemnika, ki te vzdrževalne naloge na istih napravah izvršuje na podlagi pogodbe o nudenju storitev? Ali je uporaba Direktive izključena, če prevzemnik ne prevzame lastništva nad vzdrževalnim orodjem in napravami, ki so jih vzdrževalni delavci uporabljali pred prevzemom in tudi po prevzemu?

               4.

               Ali iz člena 3(1) Direktive izhaja, da se delovno razmerje na prevzemnika prenese istočasno in z prevzemom podjetja, za tiste delavce, ki ob prevzemu niso izjavili, da ne želijo delati za prevzemnika?


title: Zadeva F-147/06: Tožba, vložena 27. decembra 2006 — Dragoman proti Komisiji

text:
               24.2.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 42/48

         Tožba, vložena 27. decembra 2006 — Dragoman proti Komisiji
   (Zadeva F-147/06)
   (2007/C 42/84)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Adriana Dragoman (Bruselj, Belgija) (zastopnik: S. Mihailescu, avocat)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasitev ničnosti odločbe komisije splošnega natečaja EPSO/AD/44/06-CJ, katerega namen je bila sestavitev rezervnega seznama za zaposlitev pravnikov lingvistov, katerih glavni jezik je romunščina, da tožeči stranki dodeli oceno 18/40 na pisnem preizkusu b) in da se slednji ne dovoli pristop k ustnemu preizkusu navedenega natečaja;

               —

               tožeči stranki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka v podporo tožbi navaja dva tožbena razloga, od katerih se prvi deli na dva dela. Prvi se nanaša na kršitev pravil, ki določajo delo komisije, ker naj bi slednja pri oceni preizkusov bolj upoštevala razumevanje izvirnih jezikov, kot pa točnost prevoda v romunščino. Drugi se nanaša na kršitev določb objave natečaja v zvezi s pravilno sestavo in objavo imen članov komisije. Ta objava naj bi bila opravljena 3 dni pred datumom preizkusov, čeprav naj bi objava natečaja predvidevala vsaj 15 dni.
   Tožeča stranka v drugem tožbenem razlogu navaja kršitev načela obvezne obrazložitve, ker naj bi ocena, ki jo je izdala komisija, ne predložila nobenega natančnega podatka glede meril, uporabljenih pri pregledu preizkusov.


title: Zadeva C-139/11: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 22. novembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Audiencia Provincial de Barcelona – Španija) – Joan Cuadrench Moré proti Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV (Zračni promet — Odškodnina in pomoč potnikom — Zavrnitev vkrcanja, odpoved ali velika zamuda letov — Rok za vložitev tožbe)

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/6

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 22. novembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Audiencia Provincial de Barcelona – Španija) – Joan Cuadrench Moré proti Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
   (Zadeva C-139/11) (1)

   (Zračni promet - Odškodnina in pomoč potnikom - Zavrnitev vkrcanja, odpoved ali velika zamuda letov - Rok za vložitev tožbe)
   2013/C 26/10
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Audiencia Provincial de Barcelona

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Joan Cuadrench Moré

      Tožena stranka: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Audiencia Provincial de Barcelona – Razlaga členov 5 in 6 Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10) – Nedoločitev rokov za vložitev tožbe – Člen 35 Konvencije o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz (Montrealska konvencija), ki je bila odobrena s sklepom Sveta z dne 5. aprila 2001 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 5, str. 491) – Pravo, ki se uporabi

      Izrek

   Uredbo (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 je treba razlagati tako, da je rok, v katerem je treba vložiti tožbo za plačilo odškodnine iz členov 5 in 7 te uredbe, določen v skladu s pravili posamezne države članice o zastaranju tožbenih zahtevkov.

      (1)  UL C 179, 18.6.2011.


title: Zadeva C-133/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Centrale Raad van Beroep (Nizozemska) 18. marca 2015 – H. C. Chavez-Vilchez in drugi/Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Svb) in drugi

text:
               1.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/9

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Centrale Raad van Beroep (Nizozemska) 18. marca 2015 – H. C. Chavez-Vilchez in drugi/Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Svb) in drugi
   (Zadeva C-133/15)
   (2015/C 178/10)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Centrale Raad van Beroep

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnice: H. C. Chavez-Vilchez, P. Pinas, U. Nikolic, X. V. Garcia Perez, J. Uwituze, Y. R. L. Wip, I. O. Enowassam in A. E. Guerrero Chavez

      Nasprotne stranke v pritožbenem postopku: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Svb), College van burgemeester en wethouders van de gemeente Arnhem, College van burgemeester en wethouders van de gemeente ’s-Gravenhage, College van burgemeester en wethouders van de gemeente ’s-Hertogenbosch, College van burgemeester en wethouders van de gemeente Amsterdam, College van burgemeester en wethouders van de gemeente Rijswijk in College van burgemeester en wethouders van de gemeente Rotterdam

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 20 PDEU razlagati tako, da državi članici preprečuje, da državljanu tretje države, ki vsakodnevno in dejansko skrbi za svojega mladoletnega otroka, ki je državljan te države članice, ne prizna pravice do prebivanja v tej državi članici?

               2.

               Ali je za odgovor na to vprašanje pomembno, da ta roditelj pravne, finančne in/ali čustvene skrbi ne izvršuje sam, in dalje, da ni izključeno, da bi drugi roditelj, ki je državljan te države članice, de facto lahko skrbel za otroka? Ali mora roditelj z državljanstvom tretje države v tem primeru verjetno izkazati, da ta drugi roditelj ne more prevzeti starševske skrbi za otroka, tako da bi bil otrok v položaju, v katerem bi bil prisiljen zapustiti ozemlje Unije, če roditelju z državljanstvom tretje države ne bi bila priznana pravica do prebivanja?


title: Zadeva C-38/08 P: Sklep Sodišča z dne 20. januarja 2009 — Jörn Sack proti Komisiji Evropskih skupnosti (Pritožba — Javni uslužbenci — Osebni prejemki — Neuporaba dodatka k plači, določenega za vodje oddelkov, za pravnega svetovalca naziva A*14 — Načelo enakega obravnavanja)

text:
               20.6.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 141/21

         Sklep Sodišča z dne 20. januarja 2009 — Jörn Sack proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva C-38/08 P) (1)

   (Pritožba - Javni uslužbenci - Osebni prejemki - Neuporaba dodatka k plači, določenega za vodje oddelkov, za pravnega svetovalca naziva A*14 - Načelo enakega obravnavanja)
   2009/C 141/36
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Pritožnik: Jörn Sack (zastopnik: D. Mahlo, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: B. Wägenbaur in J. Currall, zastopnika)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti senat) z dne 11. decembra 2007 v zadevi Sack proti Komisiji (T-66/05), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo tožbo, katere predmet so bile razglasitev ničnosti odločb o določitvi mesečne plače pritožnika za mesece od maja 2004 do februarja 2005, zahteva novega izračuna te plače in razglasitev ničnosti odločbe o zavrnitvi pritožbe pritožnika — Neuporaba dodatka k plači, določenega za vodje oddelkov, za pravnega svetovalca naziva A*14 pravne službe Komisije, ki je usklajeval delovno skupino — Kršitev načela enakega obravnavanja

      Izrek

               1)

               Pritožba se zavrne.

               2)

               J. Sack poleg svojih stroškov nosi tudi stroške Komisije Evropskih skupnosti.

      (1)  UL C 107, 26.4.2008.


title: Zadeva T-261/00: Sklep Splošnega sodišča z dne 12. decembra 2012 – Sacaim in drugi proti Komisiji (Ničnostna tožba — Državne pomoči — Zmanjšanje socialnih prispevkov za podjetja, ki so na ozemlju Benetk in Chioggie — Odločba Komisije s katero je shema pomoči razglašena za nezdružljivo s skupnim trgom in naložena zagotovitev vračila izplačanih pomoči — Tožba, ki je deloma nedopustna in deloma očitno brez pravne podlage)

text:
               9.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/23

         Sklep Splošnega sodišča z dne 12. decembra 2012 – Sacaim in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-261/00) (1)

   (Ničnostna tožba - Državne pomoči - Zmanjšanje socialnih prispevkov za podjetja, ki so na ozemlju Benetk in Chioggie - Odločba Komisije s katero je shema pomoči razglašena za nezdružljivo s skupnim trgom in naložena zagotovitev vračila izplačanih pomoči - Tožba, ki je deloma nedopustna in deloma očitno brez pravne podlage)
   2013/C 38/40
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Sacaim SpA (Benetke, Italija); Alfier Costruzioni Srl (Benetke); Azin Asfalti Srl (Benetke); Barbato Srl (Benetke); Camata Costruzioni Sas (Benetke); Dal Carlo Mario & C. Srl (Benetke); Impresa Costruzioni Civili e Montaggi Srl (ICCEM) (Marghera, Italija); Rossi Renzo Costruzioni Srl (Marcon, Italija); Vettore Costruzioni Srl (Benetke); ACEA – Associazione dei Costruttori Edili ed Affini di Venezia e Provincia (Benetke); in Comitato „Venezia vuole vivere“ (Marghera) (zastopniki: A. Vianello, M. Merola, A. Sodano in M. Pappalardo, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: V. Di Bucci, zastopnik, skupaj z A. Dal Ferrom, odvetnik)

      Intervenientka v podporo tožečih strank: Italijanska republika (zastopniki: sprva U. Leanza, nato I. Braguglia, nato R. Adam in na koncu I. Bruni, zastopniki, skupaj z G. Aiellom in P. Gentilijem, avvocati dello Stato)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2000/394/ES z dne 25. novembra 1999 glede ukrepov pomoči v korist podjetij, ki so na ozemlju Benetk in Chioggie, določenih v zakonih št. 30/1997 in št. 206/1995 s katerima so uvedena zmanjšanja socialnih prispevkov (UL 2000, L 150, str. 50)

      Izrek

               1.

               Ugovor nedopustnosti Evropske komisije se obravnava v okviru vsebinske obravnave.

               2.

               Tožba se zavrne kot deloma očitno nedopustna in deloma očitno brez pravne podlage.

               3.

               Sacaim SpA, Alfier Costruzioni Srl, Azin Asfalti Srl, Barbato Srl, Camata Costruzioni Sas, Dal Carlo Mario & C. Srl, Impresa Costruzioni Civili e Montaggi Srl (ICCEM), Rossi Renzo Costruzioni Srl, Vettore Costruzioni Srl, ACEA – Associazione dei Costruttori Edili ed Affini di Venezia e Provincia et Comitato „Venezia vuole vivere“ poleg stroškov Komisije nosijo svoje stroške.

               4.

               Italijanska republika nosi svoje stroške..

      (1)  UL C 355, 9.12.2000.


title: Zadeva C-459/09 P: Sklep Sodišča (peti senat) z dne 16. septembra 2010 – Dominio de la Vega, SL proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Ambrosio Velasco SA (Pritožba — Znamka Skupnosti — Uredba (ES) št. 40/94 — Člen 8(1)(b) — Prijava figurativne znamke Skupnosti DOMINIO DE LA VEGA — Prejšnja figurativna znamka Skupnosti PALACIO DE LA VEGA — Obstoja verjetnosti zmede na delu ozemlja Unije — Presoja podobnosti znamk — Prevladujoči element)

text:
               12.3.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 80/7

         Sklep Sodišča (peti senat) z dne 16. septembra 2010 – Dominio de la Vega, SL proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Ambrosio Velasco SA
   (Zadeva C-459/09 P) (1)

   (Pritožba - Znamka Skupnosti - Uredba (ES) št. 40/94 - Člen 8(1)(b) - Prijava figurativne znamke Skupnosti DOMINIO DE LA VEGA - Prejšnja figurativna znamka Skupnosti PALACIO DE LA VEGA - Obstoja verjetnosti zmede na delu ozemlja Unije - Presoja podobnosti znamk - Prevladujoči element)
   2011/C 80/12
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Dominio de la Vega, SL (zastopnika: E. Caballero Oliver in A. Sanz-Bermell y Martínez, odvetnika)

      Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: J. Crespo Carrillo, zastopnik), Ambrosio Velasco SA (zastopnik: E. Armijo Chávarri, odvetnik)

      Predmet

   Pritožba, vložena zoper sodbo Sodišča prve stopnje (sedmi senat) z dne 16. septembra 2009 v zadevi Dominio de la Vega proti UUNT (T-458/07), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo tožbo, vloženo zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 3. oktobra 2007 (zadeva R 1431/2006-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Ambrosio Velasco, SA in Bominio de la Vega, SL

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Dominio de la Vega SL se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 24, 30.1.2010.


title: Zadeva T-594/14: Tožba, vložena 11. avgusta 2014 – Makhlouf proti Svetu

text:
               13.10.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 361/17

         Tožba, vložena 11. avgusta 2014 – Makhlouf proti Svetu
   (Zadeva T-594/14)
   2014/C 361/24
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Rami Makhlouf (Damask, Sirija) (zastopnika: E. Ruchat in C. Cornet d’Elzius, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               tožbo tožeče stranke razglasi za dopustno in utemeljeno;

               —

               posledično Evropski uniji naloži povračilo celotne škode, ki je nastala tožeči stranki, v višini 5 00  000 EUR;

               —

               podredno, odredi imenovanje izvedenca za ugotovitev višine škode, ki je nastala tožeči stranki;

               —

               Svetu Evropske unije naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge, ki so v bistvenem enaki ali podobni tistim, ki so navedeni v okviru zadeve T-592/14, Makhlouf/Svet.


title: Zadeva T-1/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 4. julija 2014 – Advance Magazine Publishers proti UUNT – Montres Tudor (GLAMOUR) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti GLAMOUR — Prejšnja mednarodna znamka TUDOR GLAMOUR — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) in (4) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               25.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/32

         Sodba Splošnega sodišča z dne 4. julija 2014 – Advance Magazine Publishers proti UUNT – Montres Tudor (GLAMOUR)
   (Zadeva T-1/13) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti GLAMOUR - Prejšnja mednarodna znamka TUDOR GLAMOUR - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) in (4) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   2014/C 282/41
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, New York, Združene države) (zastopniki: T. Raab, H. Lauf in V. Ahmann, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Schifko, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Montres Tudor SA (Ženeva, Švica) (zastopnika: J. P. de Oliveira Vaz Miranda de Sousa in C. Sueiras Villalobos, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper Odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 10. oktobra 2012 (zadeva R 213/2012-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Montres Tudor SA in Advance Magazine Publishers, Inc.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Advance Magazine Publishers, Inc. se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 86, 23.3.2013.