title: Zadeva T-387/07 R: Sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 14. decembra 2007 – Portugalska proti Komisiji ( Začasna odredba – Zmanjšanje finančne pomoči – Predlog za odlog izvršitve – Neobstoj nujnosti )

text:
               23.2.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 51/44

         Sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 14. decembra 2007 – Portugalska proti Komisiji
   (Zadeva T-387/07 R)
   („Začasna odredba - Zmanjšanje finančne pomoči - Predlog za odlog izvršitve - Neobstoj nujnosti“)
   (2008/C 51/82)
   Jezik postopka: portugalščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Portugalska republika (zastopniki: L. Fernandes, S. Rodrigues in A. Gattini, zastopniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: P. Guerra e Andrade in L. Flynn, zastopnika)
   Predmet
   Predlog za odlog izvršitve, na eni strani, Odločbe Komisije C(2007)3772 z dne 31. julija 2007 o zmanjšanju finančne pomoči Evropskega sklada za regionalni razvoj, dodeljene v korist splošne subvencije „SGAIA“ z Odločbo Komisije C (95)1769 z dne 28. julija 1995, in na drugi strani, domnevnega plačilnega naloga, vsebovanega v opominu dolžniku z dne 17. septembra 2007.
   Izrek

               1)

               Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

               2)

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva T-557/12: Sklep Splošnega sodišča z dne 2. oktobra 2013 – RiskMetrics Solutions proti UUNT (RISKMANAGER)

text:
               23.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 344/68

         Sklep Splošnega sodišča z dne 2. oktobra 2013 – RiskMetrics Solutions proti UUNT (RISKMANAGER)
   (Zadeva T-557/12) (1)

   2013/C 344/125
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik četrtega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 370, 17.12.2011.


title: Zadeva T-87/94: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 30. maja 2006 — Blom in drugi proti Komisiji (Odškodninska tožba — Nepogodbena odgovornost — Mleko — Dodatna dajatev — Referenčna količina — Proizvajalec, ki je sprejel obveznost netrženja — Proizvajalci SLOM 1983 — Nenadaljevanje s proizvodnjo po izteku obveznosti)

text:
               14.10.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 249/10

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 30. maja 2006 — Blom in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-87/94) (1)

   (Odškodninska tožba - Nepogodbena odgovornost - Mleko - Dodatna dajatev - Referenčna količina - Proizvajalec, ki je sprejel obveznost netrženja - Proizvajalci SLOM 1983 - Nenadaljevanje s proizvodnjo po izteku obveznosti)
   (2006/C 249/26)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Stranki

      Tožeči stranki: J.C. Blom (Blokker, Nizozemska) in preostale tožeče stranke, katerih imena so navedena v prilogi k sodbi (zastopniki: najprej H. Bronkhorst in E. Pijnacker Hordijk, nato E. Pijnacker Hordijk, avocats)

      Toženi stranki: Svet Evropske unije (zastopniki: najprej A. Brautigam in A.-M. Colaert, nato A.-M. Colaert, zastopniki) in Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: T. van Rijn, zastopnik, skupaj z H.-J. Rabe, avocat, nato T. van Rijn)
   Predmet
   Zahteva za odškodnino, ob uporabi člena 178 Pogodbe ES (postal člen 235 ES) in člena 215, drugi odstavek, Pogodbe ES (postal člen 288, drugi odstavek, ES), za škodo, ki jo je domnevno utrpela tožeča stranka, ker naj bi ji bilo preprečeno trgovanje z mlekom ob uporabi Uredbe Sveta (EGS) št. 857/84 z dne 31. marca 1984 o določitvi splošnih pravil za uporabo dajatev iz člena 5c Uredbe (EGS) št. 804/68 v sektorju mleka in mlečnih izdelkov (UL L 90, str. 13), kot je bila dopolnjena z Uredbo Komisije (EGS) št. 1371/84 z dne 16. maja 1984 o določitvi podrobnih pravil za uporabo dodatne dajatve iz člena 5c Uredbe št. 804/68 (UL L 132, str. 11).
   Izrek

               1)

               Tožba, v delu, v katerem jo je vložil J. C. Blom, se zavrne.

               2)

               Tožeči stranki se naloži plačilo stroškov.

               3)

               Odločitev o tožbi v isti zadevi, v delu, v katerem so jo vložile tožeče stranke, katerih imena so navedena v prilogi k sodbi, se pridrži.

      (1)  UL C 90, 26.3.1994.


title: Zadeva C-16/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 15. januarja 2009 – Gudrun Schwemmer proti Agentur für Arbeit Villingen-Schwenningen – Familienkasse

text:
               18.4.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 90/7

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 15. januarja 2009 – Gudrun Schwemmer proti Agentur für Arbeit Villingen-Schwenningen – Familienkasse
   (Zadeva C-16/09)
   2009/C 90/11
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesfinanzhof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Gudrun Schwemmer

      Tožena stranka: Agentur für Arbeit Villingen-Schwenningen – Familienkasse

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba ureditev v členu 76(2) Uredbe Sveta št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (1) po analogiji uporabiti za člen 10, točka a, Uredbe Sveta (EGS) št. 574/72 z dne 21. marca 1972 o določitvi postopka za izvajanje Uredbe (EGS) št. 1408/71 (2) v primerih, v katerih tisti od staršev, ki je upravičen, ne zahteva družinskih dodatkov, ki mu pripadajo v državi zaposlitve?

               2.

               V primeru, da je člen 76(2) Uredbe št. 1408/71 po analogiji treba uporabiti: Na podlagi katerih meril proste presoje lahko nosilec, ki je pristojen za družinske dodatke v državi stalnega prebivališča, uporabi člen 10, točka a, Uredbe št. 574/72 tako, da bi se štelo, kot da so bili dodatki izplačani v državi zaposlitve? Ali se lahko diskrecijska pravica v zvezi z domnevo, da so bili družinski dodatki prejeti v državi zaposlitve, omeji, če upravičenec v državi zaposlitve zavestno ne zaprosi za družinske dodatke, ki mu pripadajo, da bi škodil upravičencem do otroškega dodatka v državi stalnega prebivališča?

      (1)  UL L 149, str. 2.

      (2)  UL L 74, str. 1.


title: Zadeva T-215/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 4. oktobra 2012 – Grčija proti Komisiji (EKUJS — Jamstveni oddelek — Odhodki, izključeni iz financiranja Skupnosti — Bombaž — Pomoč za najbolj ogrožene — Razvoj podeželja — Učinkovitost kontrol — Sorazmernost)

text:
               17.11.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 355/24

         Sodba Splošnega sodišča z dne 4. oktobra 2012 – Grčija proti Komisiji
   (Zadeva T-215/10) (1)

   (EKUJS - Jamstveni oddelek - Odhodki, izključeni iz financiranja Skupnosti - Bombaž - Pomoč za najbolj ogrožene - Razvoj podeželja - Učinkovitost kontrol - Sorazmernost)
   2012/C 355/51
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Helenska republika (zastopniki: sprva I. Chalkias, G. Skiani in E. Leftheriotou, nato I. Chalkias, E. Leftheriotou in X. Basakou, zastopniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: H. Tserepa-Lacombe in A. Markoulli, zastopnika, skupaj z N. Korogiannakisom, odvetnikom)

      Predmet

   Zahteva za razglasitev ničnosti sklepa Komisije 2010/152/EU final z dne 11. marca 2010 o izključitvi iz financiranja Evropske unije nekaterih izdatkov držav članic v okviru Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) v delu, ki izključuje nekatere izdatke, ki jih je povzročila Helenska republika (UL L 63, str. 7).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Helenski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 195, 17.7.2010.


title: Zadeva C-316/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court of the United Kingdom (Združeno kraljestvo) 26. junija 2015 – The Queen na predlog Hemming (ki posluje kot „Simply Pleasure Ltd.“) in drugi/Westminster City Council

text:
               21.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 311/22

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court of the United Kingdom (Združeno kraljestvo) 26. junija 2015 – The Queen na predlog Hemming (ki posluje kot „Simply Pleasure Ltd.“) in drugi/Westminster City Council
   (Zadeva C-316/15)
   (2015/C 311/27)
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   Supreme Court of the United Kingdom

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Nasprotne stranke: Hemming, ki posluje kot „Simply Pleasure Ltd.“, James Alan Poulton, Harmony Ltd, Gatisle Ltd, ki posluje kot „Janus“, Winart Publications Ltd, Darker Enterprises Ltd, Swish Publications Ltd.

      Pritožnik: Westminster City Council

      Vprašanji za predhodno odločanje

   Kadar mora prosilec za izdajo ali podaljšanje dovoljenja za upravljanje erotičnega lokala plačati pristojbino, ki je sestavljena iz dveh delov, pri čemer je en del povezan z obravnavanjem vloge in je nevračljiv, drugi pa z vodenjem sistema za izdajo dovoljenj in je vračljiv, če je vloga zavrnjena:

               (1)

               ali zahteva za plačilo pristojbine, ki vključuje drugi vračljivi del, zgolj z vidika evropskega prava pomeni, da so nasprotne stranke utrpele strošek na podlagi njihovih vlog, ki je bil v nasprotju s členom 13(2) Direktive 2006/123/ES o storitvah na notranjem trgu (1), če je znesek presegel kakršen koli strošek, ki ga je imel Westminster City Council (mestni svet v Westminstru) z obravnavanjem vloge?

               (2)

               ali je ugotovitev, da je treba tako zahtevo šteti za strošek – ali, če je tako, za strošek, ki presega strošek mestnega sveta za obravnavanje vloge – odvisna od vpliva dodatnih (in če je tako, kakšnih) okoliščin, na primer:

                           (a)

                           dokazov, ki utemeljujejo, da so zaradi plačila drugega vračljivega dela prosilci utrpeli ali je verjetno, da bi utrpeli določen strošek ali izgubo,

                           (b)

                           višine drugega vračljivega dela in poteka časa od plačila do vračila, ali

                           (c)

                           kakršnega koli prihranka pri izdatkih, ki bi ga imel mestni svet z obravnavanjem vlog (in bi se torej nanašal na nevračljivi strošek) zaradi zahteve, da prosilci vnaprej plačajo pristojbino, ki je sestavljena iz obeh delov?

      (1)  UL L 376, str. 36.


title: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 24. junija 2004 v zadevi C-269/02: Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Neizvršen prenos v predpisanem roku Direktive 98/24/ES — Varovanje zdravja in zagotavljanje varnosti delavcev — Tveganje zaradi izpostavljenosti kemičnim dejavnikom pri delu)

text:
               28.8.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 217/3

      SODBA SODIŠČA

   (tretji senat)
   z dne 24. junija 2004
   v zadevi C-269/02: Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Neizvršen prenos v predpisanem roku Direktive 98/24/ES - Varovanje zdravja in zagotavljanje varnosti delavcev - Tveganje zaradi izpostavljenosti kemičnim dejavnikom pri delu)
   (2004/C 217/04)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi C-269/02, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: D. Martin) proti Francoski republiki (zastopniki: G. de Bergues in C. Lemaire, kot tudi C. Bergeot-Nunes) zaradi ugotovitve, da Francoska republika, s tem da ni sprejela zakonskih, podzakonskih in upravnih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Sveta 98/24/ES z dne 7. aprila 1998 o varovanju zdravja in zagotavljanju varnosti delavcev pred tveganji zaradi izpostavljenosti kemičnim dejavnikom pri delu (štirinajsta posebna direktiva v smislu člena 16(1) Direktive 89/391/EGS) (UL L 131, str. 11), oziroma s tem, da o sprejemu omenjenih ukrepov ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz te direktive, je Sodišče (tretji senat), v sestavi A. Rosas, v funkciji predsednika tretjega senata, R. Schintgen in K. Schiemann (poročevalec), sodnika, generalni pravobranilec: A. Tizzano, sodni tajnik: R. Grass, dne 24. junija 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:

               1)

               Francoska republika, s tem da v določenem roku ni sprejela zakonskih, podzakonskih in upravnih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Sveta 98/24/ES z dne 7. aprila 1998 o varovanju zdravja in zagotavljanju varnosti delavcev pred tveganji zaradi izpostavljenosti kemičnim dejavnikom pri delu (štirinajsta posebna direktiva v smislu člena 16(1) 89/391/EGS), ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2)

               Francoski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 219, 14.09.2002


title: Zadeva F-119/06: Tožba, vložena 9. oktobra 2006 — Kerstens proti Komisiji

text:
               2.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 294/68

         Tožba, vložena 9. oktobra 2006 — Kerstens proti Komisiji
   (Zadeva F-119/06)
   (2006/C 294/134)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Petrus J.F. Kerstens (Overijse, Belgija) (zastopnik: C. Mourato, avocat)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasitev ničnosti odločbe upravnega odbora urada za vodenje in plačevanje posameznih pravic (PMO) z dne 8. decembra 2005 o spremembi organizacijskega načrta PMO;

               —

               razglasitev ničnosti odločbe organa, pristojnega za imenovanja (OPI), z dne 6. julija 2006 o zavrnitvi pritožbe tožeče stranke št. R/167/06;

               —

               naložitev plačila zneska, ki je bil določen ex aequo et bono na 5 000 evrov, iz naslova odškodnine tožeči stranki;

               —

               naložitev plačila stroškov postopka Komisiji.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka, nekdanji vodja oddelka „Kadri“ PMO, izpodbija sporno odločbo z dne 8. decembra 2006, katere posledica je njegova premestitev na delovno mesto raziskovalca. Zatrjuje kršitev člena 7 Kadrovskih predpisov, ker naj bi bil zadevni ukrep premestitve v nasprotju z interesom službe in naj bi kršil načelo enakovrednosti delovnih mest. Drugič, tožeča stranka navaja kršitev kadrovskih določb na področju disciplinskih ukrepov. Tretjič, tožeča stranka zatrjuje zlorabo pooblastil.


title: Zadeva C-116/06: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 20. septembra 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tampereen käräjäoikeus) – Sari Kiiski proti Tampereen kaupunki (Enako obravnavanje moških in žensk – Varstvo nosečih delavk – Člen 2 Direktive 76/207/EGS – Pravica do porodniškega dopusta – Člena 8 in 11 Direktive 92/85/EGS – Vpliv na pravico do spremembe trajanja dopusta za nego in varstvo otroka )

text:
               10.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/12

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 20. septembra 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tampereen käräjäoikeus) – Sari Kiiski proti Tampereen kaupunki
   (Zadeva C-116/06) (1)

   (Enako obravnavanje moških in žensk - Varstvo nosečih delavk - Člen 2 Direktive 76/207/EGS - Pravica do porodniškega dopusta - Člena 8 in 11 Direktive 92/85/EGS - Vpliv na pravico do spremembe trajanja „dopusta za nego in varstvo otroka“)
   (2007/C 269/24)
   Jezik postopka: finščina
   Predložitveno sodišče
   Tampereen käräjäoikeus
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Sari Kiiski

      Tožena stranka: Tampereen kaupunki
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Razlaga člena 2 Direktive Sveta 76/207/EGS z dne 9. februarja 1976 o izvrševanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zvezi z dostopom do zaposlitve, poklicnega usposabljanja in napredovanja ter delovnih pogojev (UL L 39, str. 40), kot je bila spremenjena z Direktivo 2002/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. septembra 2002 (UL L 269, str. 15), ter členov 8 in 11 Direktive Sveta 92/85/EGS z dne 19. oktobra 1992 o uvedbi ukrepov za spodbujanje izboljšav na področju varnosti in zdravja pri delu nosečih delavk in delavk, ki so pred kratkim rodile ali dojijo (UL L 348, str. 1) – Zavrnitev delodajalca, da bi skrajšal obdobje starševskega dopusta – Predlog, vložen pred začetkom dopusta zaradi nove nosečnosti zadevne stranke – Nacionalna zakonodaja, ki določa kot pogoj za spremembo obdobja dopusta nepredvidljive in utemeljene razloge, pri čemer praksa, ki je bila sprejeta na podlagi kolektivne pogodbe, iz teh pogojev izključuje nosečnost.
   Izrek
   Člen 2 Direktive Sveta 76/207/EGS z dne 9. februarja 1976 o izvrševanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zvezi z dostopom do zaposlitve, poklicnega usposabljanja in napredovanja ter delovnih pogojev, kot je bila spremenjena z Direktivo 2002/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. septembra 2002, s katerim je prepovedana vsakršna diskriminacija na podlagi spola v zvezi z delovnimi pogoji, tako neposredna kot posredna, ter člena 8 in 11 Direktive Sveta 92/85/EGS z dne 19. oktobra 1992 o uvedbi ukrepov za spodbujanje izboljšav na področju varnosti in zdravja pri delu nosečih delavk in delavk, ki so pred kratkim rodile ali dojijo (deseta posebna direktiva v smislu člena 16(1) Direktive 89/391/EGS), ki urejata porodniški dopust, nasprotujejo nacionalnim določbam, ki urejajo dopust za nego in varstvo otroka in ki noseči delavki, – ker ne upoštevajo sprememb zanjo, ki so posledica nosečnosti v omejenem obdobju vsaj štirinajst tednov pred in po porodu, in ker jo tako prikrajšajo za pravice, ki se navezujejo na porodniški dopust, – ne omogočajo ugoditve njenemu zahtevku za spremembo obdobja njenega dopusta za nego in varstvo otroka, ko uveljavlja svoje pravice do porodniškega dopusta.

      (1)  UL C 121, 20.5.2006.


title: Zadeva C-117/13: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 11. septembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Technische Universität Darmstadt proti Eugen Ulmer KG (Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Direktiva 2001/29/ES — Avtorska pravica in sorodne pravice — Izjeme in omejitve — Člen 5(3)(n) — Uporaba del ali predmetov sorodnih pravic v namen raziskave ali zasebnega študija — Knjiga, ki je posameznim pripadnikom javnosti dana na voljo na temu namenjenih terminalih, ki se nahajajo v javno dostopni knjižnici — Pojem dela, ki ni urejeno s  „prodajnimi ali licenčnimi pogoji“  — Pravica knjižnice, da digitalizira delo, ki je del njene zbirke, da ga da na voljo uporabnikom na temu namenjenih terminalih — Dajanje dela na voljo na temu namenjenih terminalih, ki omogočajo tiskanje tega dela na papir ali njegovo shranjevanje na ključ USB)

text:
               17.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 409/11

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 11. septembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Technische Universität Darmstadt proti Eugen Ulmer KG
   (Zadeva C-117/13) (1)

   ((Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Direktiva 2001/29/ES - Avtorska pravica in sorodne pravice - Izjeme in omejitve - Člen 5(3)(n) - Uporaba del ali predmetov sorodnih pravic v namen raziskave ali zasebnega študija - Knjiga, ki je posameznim pripadnikom javnosti dana na voljo na temu namenjenih terminalih, ki se nahajajo v javno dostopni knjižnici - Pojem dela, ki ni urejeno s „prodajnimi ali licenčnimi pogoji“ - Pravica knjižnice, da digitalizira delo, ki je del njene zbirke, da ga da na voljo uporabnikom na temu namenjenih terminalih - Dajanje dela na voljo na temu namenjenih terminalih, ki omogočajo tiskanje tega dela na papir ali njegovo shranjevanje na ključ USB))
   2014/C 409/15
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesgerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Technische Universität Darmstadt

      Tožena stranka: Eugen Ulmer KG

      Izrek

               1.

               Pojem „prodajni ali licenčni pogoji“ iz člena 5(3)(n) Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi je treba razlagati tako, da pomeni, da sta morala imetnik pravic in institucija, kot je javno dostopna knjižnica iz te določbe, skleniti licenčno pogodbo za zadevno delo ali pogodbo o uporabi zadevnega dela, s katero se določijo pogoji, pod katerimi ga ta institucija lahko uporablja.

               2.

               Člen 5(3)(n) Direktive 2001/29 v povezavi s členom 5(2)(c) te direktive je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da država članica javno dostopnim knjižnicam iz te določbe prizna pravico, da digitalizirajo dela iz svojih zbirk, če je to dejanje reproduciranja potrebno, da se dajo ta dela uporabnikom na voljo na posebnih terminalih v prostorih te institucije.

               3.

               Člen 5(3)(n) Direktive 2001/29 je treba razlagati tako, da ne zajema dejanj, kot sta tiskanje del na papir ali njihovo shranjevanje na ključ USB, ki jih uporabniki opravijo na posebnih terminalih, nameščenih v javno dostopnih knjižnicah iz te določbe. Taka dejanja pa se lahko v posameznem primeru dovolijo na podlagi nacionalne zakonodaje, s katero so bile prenesene izjeme ali omejitve, določene v členu 5(2)(a) ali (b) navedene direktive, če so pogoji iz teh določb izpolnjeni v vsakem zadevnem primeru.

      (1)  UL C 171, 15.6.2013.


title: Zadeva T-439/12: Tožba, vložena 5. oktobra 2012 – Trefilerías Quijano proti Komisiji

text:
               1.12.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 373/11

         Tožba, vložena 5. oktobra 2012 – Trefilerías Quijano proti Komisiji
   (Zadeva T-439/12)
   2012/C 373/18
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Trefilerías Quijano, SA (Los Corrales de Buelna, Španija) (zastopnika: F. González Díaz in P. Herrero Prieto, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Sklep Evropske komisije z dne 25. julija 2012 v zadevi COMP/38.344 – Jeklo za prednapenjanje na podlagi člena 264 PDEU razglasi za ničen;

               —

               Komisijo na podlagi člena 24 Statuta Sodišča Evropske unije in 64(3)(d) Poslovnika Splošnega sodišča pozove, da predloži listine, izračune in druge dejanske in pravne elemente, na katere se je oprla pri odobritvi vlog zaradi nezmožnosti plačila družb Proderac, CB, ITAS, OriMartin, Siderúrgica Latina Martin in/ali za znižanje zneska globe, naložene družbi ArcelorMittal;

               —

               v vsakem primeru Evropski komisiji naloži stroške postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so enaki kot tisti, ki so navedeni v zadevi T-438/12, Global Steel Wire proti Komisiji.


title: Zadeva T-51/15: Tožba, vložena 3. februarja 2015 – PAN Europe/Komisija

text:
               13.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 118/33

         Tožba, vložena 3. februarja 2015 – PAN Europe/Komisija
   (Zadeva T-51/15)
   (2015/C 118/42)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Bruselj, Belgija) (zastopnik: B. Kloostra, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično odločbo Komisije z dne 24. novembra 2014 z referenčno številko Ares(2014)3900631 (v nadaljevanju: izpodbijana odločba), v kateri je Komisija v večjem delu potrdila svojo odločbo z dne 3. junija 2014 z referenčno številko Ares(2014)2150615, v kateri je sprejela odločitev o zahtevi družbe PAN Europe po informacijah z dne 3. januarja 2014 (ki jo je Komisija vpisala 6. januarja 2014);

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbena razloga in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: trditev, da je Komisija s sprejetjem izpodbijane odločbe kršila Uredbo (ES) št. 1367/2006 in jo napačno ni uporabila ali jo je uporabila le deloma, saj:

                           —

                           je s tem, da je spregledala dejstvo, da se zahtevana informacija šteje za informacijo o okolju, kršila člen 2(1)(d) Uredbe (ES) št. 1367/2006;

                           —

                           je s tem, da razloga za zavrnitev iz člena 4(3) Uredbe (ES) št. 1049/2001 ni razlagala v skladu s členom 4(3), drugi pododstavek, Aarhuške konvencije in/ali dovolj ozko, s tem, da posebnega interesa varstva pri odločanju, ki ga je uveljavljala, ni tehtala s splošnimi interesi razkritja informacij o okolju, in s tem, da ni navedla zadostnih razlogov za zavrnitev, kršila člen 6(1) Uredbe (ES) št. 1367/2006 in člen 4(3) Uredbe (ES) št. 1049/2001;

                           —

                           je s tem, da ni posebej in posamično preučila dokumentov, na katere je napoteno v zahtevi za dostop, in s tem, da ni za vsak dokument posebej utemeljila, iz katerega razloga bi moral biti razkrit, kršila člen 6(1) Uredbe (ES) št. 1367/2006 in člen 4 Uredbe (ES) št. 1049/2001.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: trditev, da je Komisija s sprejetjem izpodbijane odločbe kršila Uredbo (ES) št. 1049/2001, zlasti člen 4 in/ali, natančneje, člen 4(3) te uredbe, ker ni izkazala, da se uporabi uveljavljani razlog za zavrnitev, napačno ni tehtala interesov glede razkritja in v nasprotju s členom 4 Uredbe (ES) št. 1049/2001 ni posebej in posamično preučila dokumentov, na katere je napoteno v zahtevi za dostop.


title: Zadeva C-379/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Gerechtshof te Amsterdam z dne  21. septembra 2005  v zadevi Amurta S.G.P.S. proti Inspecteur van de Belastingdienst/Amsterdam

text:
               28.1.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/3

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Gerechtshof te Amsterdam z dne 21. septembra 2005 v zadevi Amurta S.G.P.S. proti Inspecteur van de Belastingdienst/Amsterdam
   (Zadeva C-379/05)
   (2006/C 22/06)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Gerechtshof te Amsterdam je s sklepom z dne 21. septembra 2005 v zadevi Amurta S.G.P.S. proti Inspecteur van de Belastingdienst/Amsterdam, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 17. oktobra 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložilo predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Gerechtshof te Amsterdam predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjih vprašanjih:

               1)

               Ali je oprostitev, predvidena v členu 4 Wet op de dividendbelasting 1965 (zakonu o davku na dividende iz leta 1965) in kot je opisana v točkah od 5.3. do 5.5. tega sklepa, v povezavi z oprostitvijo predvideno v členu 4a tega zakona, v nasprotju z določbami o prostem pretoku kapitala (členi od 56 do 58 ES), če ta oprostitev velja samo za izplačilo dividend delničarjem, ki so zavezani davku od dohodkov pravnih oseb na Nizozemskem, ali tujim delničarjem, ki imajo stalno poslovno enoto izvajanja svojih storitev na Nizozemskem, kateri pripadajo te delnice, za katere velja oprostitev deležev iz člena 13 Wet op de venootschapsbelasting 1969 (zakon, o davku od dohodkov pravnih oseb iz leta 1969)?

               2)

               Ali je za odgovor na prvo vprašanje pomembno, ali rezidenčna država delničarja ali tuje družbe, za katere ne velja oprostitev iz člena 4 Wet op de dividendbelasting 1965 temu delničarju ali tej družbi priznava polno vračunanje (full credit) za davek na dividende, izplačane na Nizozemskem?


title: Zadeva F-98/07: Tožba, vložena 3. oktobra 2007 – Petrilli proti Komisiji

text:
               8.12.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/48

         Tožba, vložena 3. oktobra 2007 – Petrilli proti Komisiji
   (Zadeva F-98/07)
   (2007/C 297/96)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Nicole Petrilli (Sint Stevens Woluwe, Belgija) (zastopnik: J. L. Lodomez, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Ta ničnostna tožba naj se razglasi za dopustno in utemeljeno;

               —

               odločba z dne 20. julija 2007, s katero je organ, pristojen za imenovanja (OPI), zavrnil zahtevo tožeče stranke na podlagi člena 90(1) Kadrovskih predpisov za uradnike Evropskih skupnosti (Kadrovski predpisi) za podaljšanje njene pogodbe v okviru GD Komisije „Raziskave“, naj se razglasi za nično;

               —

               morebitna odločba, ki bi jo lahko Komisija sprejela glede pritožbe, ki jo je tožeča stranka vložila hkrati s to tožbo in tožbo za zadržanje izvajanja odločbe OPI z dne 20. julija 2007, naj se razglasi za nično;

               —

               ta odškodninska tožba naj se razglasi za dopustno in utemeljeno;

               —

               Komisiji naj se naloži, da tožeči stranki omogoči ponovno zaposlitev na položaj pogodbene uslužbenke v okviru enote „T2“ GD „Raziskave“ za obdobje 18 mesecev; hkrati naj se ji naloži denarna kazen 1 000 eurov za vsak dan zamude;

               —

               Komisiji naj se naloži, da tožeči stranki kot odškodnino za premoženjsko škodo, ki jo je povzročila izguba plače zaradi zavrnitve podaljšanja njene pogodbe, plača znesek, ki ustreza plači, ki bi jo imela, če bi bila lahko še naprej zaposlena kot pogodbena uslužbenka do izteka treh let;

               —

               Komisiji naj se naloži, da povrne dodatno škodo, ki jo je tožeča stranka utrpela po izgubi možnosti za pridobitev pogodbe za nedoločen čas v prihodnji Izvajalski agenciji za raziskave (REA) zaradi nepodaljšanja zgoraj navedene pogodbe in možnosti, da bi dokončala svoje naloge v okviru Komisije ter si tam z nadaljevanjem izvajanja teh nalog poglobila izkušnje;

               —

               Komisiji naj se naloži, da tožeči stranki kot odškodnino za nepremoženjsko škodo, ki jo je povzročila odločba o zavrnitvi podaljšanja njene pogodbe, plača vsoto, katere znesek bo določilo Sodišče prve stopnje in ki je z izrecnim pridržkom povišanja v postopku določena na začasen 1 euro;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naj se naloži plačilo vseh stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge, od katerih se prvi nanaša na kršitev načela zakonitosti in člena 88 Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev (PZDU). Tožeča stranka trdi, da odločba o zavrnitvi podaljšanja njene pogodbe kot pogodbene uslužbenke, sprejeta na podlagi odločbe Komisije z dne 28. aprila 2004 o najdaljšem trajanju zaposlitve nestalnega osebja služb Komisije, onemogoča, da bi iz člena 88 PZDU nastali učinki, ki bi omogočili podaljšanje njene pogodbe za novo obdobje 18 mesecev. Odločba z dne 28. aprila 2004 naj bi bila nezakonita v delu, v katerem ima za posledico omejitve pravic, ki izhajajo iz določb Kadrovskih predpisov.
   Drugi tožbeni razlog se nanaša na kršitev načela dobrega upravljanja, dolžnosti skrbnega ravnanja uprave in interesa službe. Tožeča stranka zatrjuje, da izpodbijana odločba ne upošteva niti osebnega položaja, niti interesa službe, niti interesa Agencije, ki se bo ustanovila.
   Tretji tožbeni razlog se nanaša na nezadostno obrazložitev in kršitev člena 3c PZDU. Tožeča stranka zlasti trdi, da avtomatična zavrnitev podaljšanja njene pogodbe zaradi dejstva, da je dosegla mejo šest let iz odločbe z dne 28. aprila 2004, krši filozofijo člena 3c PZDU, ki naj bi temeljil na želji zaposliti osebe na podlagi pogodbe za določen čas, da bi opravili naloge na specializiranih področjih, za čas, ki je potreben za izpolnitev posamezne naloge.
   Četrti tožbeni razlog se nanaša na to, da naj bi odločba z dne 28. aprila 2004 kršila Direktivo Sveta 1999/79 ES z dne 28. junija 1999 (UL L 175, str. 43), splošna načela evropskega delovnega prava, socialne pravice delavcev, in še posebej načelo stabilnosti zaposlitve ter načelo nediskriminacije. V zvezi s slednjim tožeča stranka poudarja, da meja šest let velja samo za pogodbene uslužbence, ki spadajo pod člen 3c PZDU, medtem ko imajo tisti, ki spadajo pod člen 3a PZDU, možnost dobiti pogodbo za nedoločen čas.


               10.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/3

         Prisega novih članov Sodišča prve stopnje
   (2007/C 269/06)
   A. Dittrich, S. Soldevila Fragoso in L. Truchot, ki so bili s sklepom predstavnikov vlad držav članic Evropskih Skupnosti z dne 25. aprila 2007 (1) in 23. maja 2007 (2), imenovani za sodnike Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti za obdobje od 1. septembra 2007 do 31. avgusta 2013, so 17. septembra 2007 prisegli pred Sodiščem.
   S. Frimodt Nielsen, ki je bil s sklepom predstavnikov vlad držav članic Evropskih Skupnosti z dne 25. aprila 2007 (3) imenovan za sodnika Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti za obdobje od 17. septembra 2007 do 31. avgusta 2010, je 17. septembra 2007 prisegel pred Sodiščem.

      (1)  UL L 114 z dne 1.5.2007, str. 27.

      (2)  UL L 139 z dne 31.5.2007, str.32.

      (3)  UL L 114 z dne 1.5.2007, str. 26.


title: Zadeva C-419/14: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 17. decembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Madžarska) – WebMindLicenses kft/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság (Predhodno odločanje — Davek na dodano vrednost — Direktiva 2006/112/ES — Členi 2, 24, 43, 250 in 273 — Kraj elektronsko opravljanih storitev — Umetna določitev tega kraja s konstrukcijo brez gospodarske stvarnosti — Zloraba pravice — Uredba (EU) št. 904/2010 — Listina Evropske unije o temeljnih pravicah — Členi 7, 8, 41, 47, 48, 51(1), 52(1) in (3) — Pravica do obrambe — Pravica do izjave — Uporaba dokazov, pridobljenih v okviru nekončanega vzporednega kazenskega postopka, s strani davčne uprave brez vednosti davčnega zavezanca — Prestrezanje telekomunikacij in zaseg elektronske pošte)

text:
               22.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 68/16

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 17. decembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Madžarska) – WebMindLicenses kft/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság
   (Zadeva C-419/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Davek na dodano vrednost - Direktiva 2006/112/ES - Členi 2, 24, 43, 250 in 273 - Kraj elektronsko opravljanih storitev - Umetna določitev tega kraja s konstrukcijo brez gospodarske stvarnosti - Zloraba pravice - Uredba (EU) št. 904/2010 - Listina Evropske unije o temeljnih pravicah - Členi 7, 8, 41, 47, 48, 51(1), 52(1) in (3) - Pravica do obrambe - Pravica do izjave - Uporaba dokazov, pridobljenih v okviru nekončanega vzporednega kazenskega postopka, s strani davčne uprave brez vednosti davčnega zavezanca - Prestrezanje telekomunikacij in zaseg elektronske pošte))
   (2016/C 068/20)
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: WebMindLicenses kft

      Tožena stranka: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság

      Izrek

               1.

               Pravo Unije je treba razlagati tako, da se za presojo, ali je v okoliščinah, kakršne so te v postopku v glavni stvari, licenčna pogodba, katere predmet je dajanje – na voljo – strokovnega znanja, ki omogoča upravljanje spletnega mesta, prek katerega so bile opravljene interaktivne avdiovizualne storitve, in ki je bila sklenjena z družbo s sedežem v državi članici, ki ni tista, na ozemlju katere je imela sedež družba, ki je izdala to licenco, temeljila na zlorabi prava, katere cilj je bil izkoristiti to, da je stopnja davka na dodano vrednost za te storitve v tej drugi državi članici nižja, dejstva, da je bil poslovodja in edini delničar zadnjenavedene družbe tisti, ki je ustvaril to strokovno znanje, da je ista oseba vplivala ali določala smernice za razvoj in uporabo tega strokovnega znanja in opravljanje storitev, ki temeljijo na njem, da so podizvajalci opravili finančne transakcije, zagotovili kadre in tehnična sredstva, ki so potrebni za opravljanje navedenih storitev, ter razlogi, ki naj bi vodili družbo, ki izda licenco, k dajanju zadevnega strokovnega znanja na voljo družbi s sedežem v tej drugi državi članici, namesto da bi ga uporabljala sama, sami po sebi očitno niso odločilni.
               Predložitveno sodišče mora analizirati vse okoliščine postopka v glavni stvari, da bi ugotovilo, ali ta pogodba pomeni povsem umetno konstrukcijo, ki prikriva dejstvo, da zadevne storitve dejansko ni opravila družba, ki je pridobila licenco, ampak jo je dejansko opravila družba, ki je izdala licenco, pri čemer mora raziskati zlasti, ali sedež gospodarske dejavnosti ali stalne poslovne enote družbe, ki je pridobila licenco, ni bil resničen oziroma ali ta družba, za opravljanje zadevne gospodarske dejavnosti, ni imela ustrezne strukture v smislu prostorov, osebja in tehničnih sredstev oziroma ali navedena družba te gospodarske dejavnosti ni opravljala v svojem imenu in na svoj račun v okviru lastne odgovornosti in lastnih tveganj.

               2.

               Pravo Unije je treba razlagati tako, da ob ugotovitvi zlorabe, katere posledica je določitev kraja opravljanja storitve v državi članici, ki ni tista, v kateri bi bil določen, če te zlorabe ne bi bilo, dejstvo, da je bil davek na dodano vrednost plačan v tej drugi državi članici v skladu z njeno zakonodajo, ne preprečuje ponovne odmere tega davka v državi članici kraja, kjer so bile te storitve dejansko opravljene.

               3.

               Uredbo Sveta (EU) št. 904/2010 z dne 7. oktobra 2010 o upravnem sodelovanju in boju proti goljufijam na področju davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da mora davčna uprava države članice, ki preučuje obveznost obračuna davka na dodano vrednost za storitve, ki so že bile predmet tega davka v drugih državah članicah, zahtevo za informacije nasloviti na davčne uprave teh drugih držav članic, če je taka zahteva koristna oziroma potrebna za določitev, ali je treba davek na dodano vrednost obračunati v prvi državi članici.

               4.

               Pravo Unije je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da lahko davčna uprava za uporabo člena 4(3) PEU, člena 325 PDEU ter členov 2, 250(1) in 273 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost, da bi dokazala obstoj zlorabe na področju davka na dodano vrednost, brez vednosti davčnega zavezanca uporabi dokaze, pridobljene v okviru še ne končanega vzporednega kazenskega postopka, na primer s prestrezanjem telekomunikacij in zasegom elektronske pošte, če pridobitev teh dokazov v okviru navedenega kazenskega postopka in njihova uporaba v okviru upravnega postopka ne kršita pravic, zagotovljenih s pravom Unije.

               5.

               V okoliščinah, kakršne so te v postopku v glavni stvari, mora nacionalno sodišče, ki nadzira zakonitost odločbe, s katero je bil odmerjen davek na dodano vrednost in ki temelji na takih dokazih, v skladu s členi 7, 47 in 52(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah preveriti, prvič, ali so bila preiskovalna sredstva, kot sta prestrezanje telekomunikacij in zaseg elektronske pošte, določena z zakonom in nujna v okviru kazenskega postopka, in drugič, ali je bila uporaba dokazov, pridobljenih s temi sredstvi, s strani navedene uprave tudi dovoljena z zakonom in nujna. Prav tako mora preveriti, ali je bil davčnemu zavezancu v skladu s splošnim načelom spoštovanja pravice do obrambe v upravnem postopku omogočen vpogled v te dokaze in ali mu je bilo omogočeno, da se o njih izjavi. Če ugotovi, da ta davčni zavezanec te možnosti ni imel ali da so bili ti dokazi pridobljeni v okviru kazenskega postopka ali uporabljeni v okviru upravnega postopka s kršitvijo člena 7 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, mora nacionalno sodišče te dokaze zavrniti in navedeno odločbo odpraviti, če ta zato nima podlage. Te dokaze je treba zavrniti tudi, če to sodišče ni pristojno preveriti, ali so bili v okviru kazenskega postopka pridobljeni v skladu s pravom Unije ali če na podlagi nadzora, ki ga je že opravilo kazensko sodišče v okviru kontradiktornega postopka, ne more vsaj preveriti, ali so bili pridobljeni v skladu s pravom Unije.

      (1)  UL C 439, 8.12.2014.


title: Zadeva C-78/14 P: Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 13. februarja 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 12. decembra 2013 v zadevi T-117/12, ANKO proti Komisiji

text:
               7.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 102/26

         Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 13. februarja 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 12. decembra 2013 v zadevi T-117/12, ANKO proti Komisiji
   (Zadeva C-78/14 P)
   2014/C 102/36
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Pritožnica: Evropska komisija (zastopnika: D. Triantafyllou in B. Conte)

      Druga stranka v postopku: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias

      Predloga

               —

               sodba Splošnega sodišča naj se razveljavi;

               —

               nasprotni stranki v pritožbenem postopku naj se naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija je z dvema različnima konzorcijema, kamor se uvršča nasprotna stranka v pritožbenem postopku, družba ANKO, v okviru sedmega okvirnega programa za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti (2007-2013) sklenila sporazume o finančni pomoči, ki se nanaša na projekte „OASIS“ in „PERFORM“.
   Komisija meni, da je Splošno sodišče napačno razlagalo splošne pogoje teh sporazumov, zlasti člen II.5 (3)(d) (podredno člen II.14 (1), drugi pododstavek.
   V zvezi z napačno razlago splošnih pogojev Komisija navaja pet pritožbenih razlogov:

               1.

               Napačna presoja težke in sistematične nepravilnosti, kot razlog za prekinitev.

               2.

               Napačna presoja možnosti/tveganja ponovitve nepravilnosti.

               3.

               Napačno sklepanje na podlagi ad hoc poročila.

               4.

               Napačna razlaga možnosti uporabe povprečnih stroškov in napačna uporaba te možnosti v primeru fiktivnih stroškov, kar tudi pomeni izkrivljanje dokazov.

               5.

               Pomešanje pogojev za prekinitev (sum) in pogojev za ustreznost (gotovost).


title: Zadeva C-596/13 P: Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 21. novembra 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 6. septembra 2013 v zadevi T-465/11, Globula proti Evropski komisiji

text:
               1.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 61/2

         Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 21. novembra 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 6. septembra 2013 v zadevi T-465/11, Globula proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-596/13 P)
   2014/C 61/03
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: Evropska komisija (zastopnika: K. Herrmann, L. Armati, agenta)

      Drugi stranki v postopku: Globula a.s., Češka republika

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 6. septembra 2013 v zadevi Globula proti Evropski komisiji (T-465/11), ki je bila Komisiji vročena 11. septembra 2013, razveljavi;

               —

               odloči, da prvi razlog, naveden na prvi stopnji, ni utemeljen, in zadevo vrne Splošnemu sodišču, da to na prvi stopnji obravnava drugi in tretji razlog, in

               —

               pridrži odločitev o stroških na obeh stopnjah.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Po mnenju Komisije bi bilo treba izpodbijano sodbo razveljaviti iz teh razlogov:

               Prvič, zaradi kršitve členov 288 PDEU in 297(1) PDEU, ker je Splošno sodišče menilo, da se pravila Druge plinske direktive (1) uporabljajo za ta primer: ta prvi sklop trditev Komisije se bo nanašal na vprašanje, ali je Splošno sodišče pravilno (implicitno) ugotovilo, da je Komisija Tretjo plinsko direktivo (2) uporabila retroaktivno.

               Drugič, ker je Splošno sodišče storilo napako pri pravni kvalifikaciji dejstev in ni pravilno uporabilo pravnega merila, ki ga je samo navedlo: pod predpostavko, da je Splošno sodišče pravilno ugotovilo, da bi bila uporaba materialnih pravil Tretje plinske direktive retroaktivna (quod non), se bo obravnavalo vprašanje, ali pravila iz člena 36 Tretje plinske direktive predstavljajo nedeljivo celoto z vidika časa, ko začnejo učinkovati, da bi se ugotovilo, ali je Splošno sodišče tudi pravilno menilo, da je retroaktivna uporaba procesnih pravil iz te direktive enako prepovedana.

               Po mnenju Komisije presoja zadevnega sklepa o izvzetju na podlagi procesnih in materialnih pravil iz Tretje plinske direktive ni vsebovala retroaktivne uporabe tega akta, temveč je skladna z načelom takojšnje uporabe, v skladu s katerim se določba prava Unije od njene uveljavitve uporablja za prihodnje učinke položaja, ki je nastal v času veljave starega pravila.

      (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2003/55/ES z dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 98/30/ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 12, zvezek 2, str. 230).

      (2)  Direktiva 2009/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 2003/55/ES (UL, L 211, str. 94).


title: Zadeva C-503/14: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 21. decembra 2016 – Evropska komisija/Portugalska republika (Neizpolnitev obveznosti države — Členi 21, 45 in 49 PDEU — Člena 28 in 31 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru — Prosto gibanje oseb — Prosto gibanje delavcev — Svoboda ustanavljanja — Obdavčitev kapitalskih dobičkov fizičnih oseb, doseženih z zamenjavo poslovnih deležev — Obdavčitev kapitalskih dobičkov fizičnih oseb, doseženih pri prenosu vsega premoženja, ki se uporablja za podjetniško ali poklicno dejavnost — Izstopno obdavčenje posameznikov — Takojšnja izterjava davka — Različno obravnavanje fizičnih oseb, ki zamenjajo poslovne deleže in svoje prebivališče ohranijo na nacionalnem ozemlju, in fizičnih oseb, ki opravijo takšno zamenjavo in svoje prebivališče prenesejo na ozemlje druge države članice Evropske unije ali Evropskega gospodarskega prostora — Različno obravnavanje fizičnih oseb, ki prenesejo vse premoženje iz samostojne dejavnosti na družbo, ki ima sedež in dejansko upravo na portugalskem ozemlju, in fizičnih oseb, ki takšen prenos opravijo na družbo, ki ima sedež ali dejansko upravo na ozemlju druge države članice Evropske unije ali Evropskega gospodarskega prostora — Sorazmernost)

text:
               20.2.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 53/2

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 21. decembra 2016 – Evropska komisija/Portugalska republika
   (Zadeva C-503/14) (1)

   ((Neizpolnitev obveznosti države - Členi 21, 45 in 49 PDEU - Člena 28 in 31 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru - Prosto gibanje oseb - Prosto gibanje delavcev - Svoboda ustanavljanja - Obdavčitev kapitalskih dobičkov fizičnih oseb, doseženih z zamenjavo poslovnih deležev - Obdavčitev kapitalskih dobičkov fizičnih oseb, doseženih pri prenosu vsega premoženja, ki se uporablja za podjetniško ali poklicno dejavnost - Izstopno obdavčenje posameznikov - Takojšnja izterjava davka - Različno obravnavanje fizičnih oseb, ki zamenjajo poslovne deleže in svoje prebivališče ohranijo na nacionalnem ozemlju, in fizičnih oseb, ki opravijo takšno zamenjavo in svoje prebivališče prenesejo na ozemlje druge države članice Evropske unije ali Evropskega gospodarskega prostora - Različno obravnavanje fizičnih oseb, ki prenesejo vse premoženje iz samostojne dejavnosti na družbo, ki ima sedež in dejansko upravo na portugalskem ozemlju, in fizičnih oseb, ki takšen prenos opravijo na družbo, ki ima sedež ali dejansko upravo na ozemlju druge države članice Evropske unije ali Evropskega gospodarskega prostora - Sorazmernost))
   (2017/C 053/02)
   Jezik postopka: portugalščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: G. Braga da Cruz in W. Roels, agenta)

      Tožena stranka: Portugalska republika (zastopniki: L. Inez Fernandes, M. Rebelo in J. Martins da Silva, agenti)

      Intervenientka v podporo tožene stranke: Zvezna republika Nemčija (zastopnika: T. Henze in K. Petersen, agenta)

      Izrek

               1.

               Portugalska republika s tem, da je sprejela in ohranila v veljavi člen 10(9)(a) Código do Imposto sobre o Rendimento das Pessoas Singulares (zakonik o davku od dohodkov fizičnih oseb), v skladu s katerim se za davčnega zavezanca, ki mu preneha status rezidenta na ozemlju Portugalske, za namene obdavčitve v letu prenehanja statusa rezidenta v kategorijo kapitalskih dobičkov vključi znesek, ki na podlagi člena 10(8) navedenega zakonika ni bil obdavčen ob zamenjavi deležev, ni izpolnila obveznosti iz členov 21, 45 in 49 PDEU ter členov 28 in 31 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru z dne 2. maja 1992.

               2.

               Portugalska republika s tem, da je sprejela in ohranila v veljavi člen 38(1)(a) istega zakonika, v skladu s katerim so do ugodnosti odloga obdavčitve, ki je določen s to določbo, upravičene zgolj fizične osebe, ki vse premoženje, ki se uporablja za samostojno podjetniško ali poklicno dejavnost, prenesejo na družbo, ki ima sedež in dejansko upravo na ozemlju Portugalske, ni izpolnila obveznosti iz člena 49 PDEU in člena 31 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru.

               3.

               Portugalska republika nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

               4.

               Zvezna republika Nemčija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 16, 19.1.2015.


title: Zadeva T-316/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. septembra 2011 – Kadio Morokro proti Svetu ( Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi, sprejeti glede na razmere v Slonokoščeni obali — Zamrznitev sredstev — Obveznost obrazložitve )

text:
               29.10.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/19

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. septembra 2011 – Kadio Morokro proti Svetu
   (Zadeva T-316/11) (1)

   (Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi, sprejeti glede na razmere v Slonokoščeni obali - Zamrznitev sredstev - Obveznost obrazložitve)
   2011/C 319/39
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Mathieu Kadio Morokro (Cocody, Slonokoščena obala) (zastopnik: S. Le Damany, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: B. Driessen in G. Étienne, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Sveta 2011/221/SZVP z dne 6. aprila 2011 o spremembi Sklepa 2010/656/SZVP o podaljšanju omejevalnih ukrepov proti Slonokoščeni obali (UL L 93, str. 20) in Uredbe Sveta (EU) št. 330/2011 z dne 6. aprila 2011 o spremembi Uredbe (ES) št. 560/2005 o uvedbi določenih posebnih omejevalnih ukrepov zoper nekatere osebe in subjekte glede na razmere v Slonokoščeni obali (UL L 93, str. 10) v delu, v katerem se nanašata na tožečo stranko.

      Izrek

               1.

               Sklep Sveta 2011/221/SZVP z dne 6. aprila 2011 o spremembi Sklepa 2010/656/SZVP o podaljšanju omejevalnih ukrepov proti Slonokoščeni obali in Uredba Sveta (EU) št. 330/2011 z dne 6. aprila 2011 o spremembi Uredbe (ES) št. 560/2005 o uvedbi določenih posebnih omejevalnih ukrepov zoper nekatere osebe in subjekte glede na razmere v Slonokoščeni obali se razglasita za nična v delu, v katerem se nanašata na Mathieua Kadia Morokra..

               2.

               Učinki Sklepa 2011/221 se glede Mathieua Kadia Morokra ohranijo do takrat, ko začne učinkovati razglasitev ničnosti Uredbe št. 330/2011.

               3.

               Svet Evropske unije nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasil Mathieu Kadio Morokro.

      (1)  UL C 226, 30.7.2011.


title: Zadeva C-259/13: Sklep predsednika Sodišča z dne 6. februarja 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Elena Recinto-Pfingsten proti Swiss International Air Lines AG

text:
               14.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/26

         Sklep predsednika Sodišča z dne 6. februarja 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Elena Recinto-Pfingsten proti Swiss International Air Lines AG
   (Zadeva C-259/13) (1)

   2014/C 112/33
   Jezik postopka: nemščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 260, 7.9.2013.


title: Zadeva C-558/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice (Queen's Bench Division) Administrative Court (Združeno kraljestvo) 17. decembra 2007 – S.P.C.M. SA, C.H. Erbslöh KG, Lake Chemicals and Minerals Limited, Hercules Incorporated proti Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

text:
               23.2.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 51/36

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice (Queen's Bench Division) Administrative Court (Združeno kraljestvo) 17. decembra 2007 – S.P.C.M. SA, C.H. Erbslöh KG, Lake Chemicals and Minerals Limited, Hercules Incorporated proti Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs
   (Zadeva C-558/07)
   (2008/C 51/60)
   Jezik postopka: angleščina
   Predložitveno sodišče
   High Court of Justice (Queen's Bench Division) Administrative Court (Združeno kraljestvo)
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: S.P.C.M. SA, C.H. Erbslöh KG, Lake Chemicals and Minerals Limited, Hercules Incorporated

      Tožena stranka: Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs
   Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali glede na dejstvo, da se pogoji glede registracije iz naslova II Uredbe (ES) št. 1907/2006 (1) ne uporabljajo za polimere na podlagi člena 2(9) te uredbe, sklicevanje na monomerne snovi v členu 6(3) določa:

                           a)

                           monomere v vezani obliki, torej monomere, ki so vezani med sabo tako, da so nerazdružljivi s polimerom, katerega del so;

                           b)

                           monomere v nevezani obliki, torej monomere, ki so ostanek pri postopku polimerizacije in ki ohranjajo svojo identiteto in kemijske lastnosti, ki so drugačne od polimera po koncu tega postopka; ali

                           c)

                           istočasno monomere v vezani in monomere v nevezani obliki?

               2.

               Če je odgovor na vprašanje 1 bodisi a) bodisi c), ali je uporaba člena 6(3) uredbe za proizvajalce ali uvoznike nezakonita, ker so pogoji bodisi nerazumni, diskriminatorni ali nesorazmerni?

      (1)  Uredba (ES) št. 1907/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH), o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije ter spremembi Direktive 1999/45/ES ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES (UL L 396, str. 1).


title: Sodba Sodišča z dne 24. septembra 2014 v zadevi E-7/14 – Nadzorni organ Efte proti Kraljevini Norveški (Država EGP ni izpolnila svojih obveznosti – Svoboda opravljanja storitev – Člen 36 Sporazuma EGP – Celotni znesek davka ob registraciji zakupljenih motornih vozil, ki jih osebe s prebivališčem na Norveškem začasno uvozijo na Norveško)

text:
               16.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 122/5

         SODBA SODIŠČA
   z dne 24. septembra 2014
   v zadevi E-7/14
   Nadzorni organ Efte proti Kraljevini Norveški
   (Država EGP ni izpolnila svojih obveznosti – Svoboda opravljanja storitev – Člen 36 Sporazuma EGP – Celotni znesek davka ob registraciji zakupljenih motornih vozil, ki jih osebe s prebivališčem na Norveškem začasno uvozijo na Norveško)
   (2015/C 122/06)
   V zadevi E-7/14, Nadzorni organ Efte proti Kraljevini Norveški – katere predmet je ZAHTEVEK za ugotovitev, da Kraljevina Norveška s tem, ko je ohranila v veljavi nacionalne določbe, na podlagi katerih je treba plačati celoten znesek davka ob registraciji zakupljenih motornih vozil, ki so registrirana v tujini in jih osebe s prebivališčem na Norveškem začasno uvozijo na Norveško, pri čemer nimajo pravice do kakršne koli davčne oprostitve ali povračila, če vozilo ni namenjeno stalni uporabi pretežno na Norveškem niti se dejansko ne uporablja na ta način, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 36 Sporazuma EGP – je Sodišče Efte v sestavi: predsednik Carl Baudenbacher, sodnik Per Christiansen in sodnik poročevalec Páll Hreinsson 24. septembra 2014 izdalo sodbo,
   katere izrek se glasi:

               1.

               Kraljevina Norveška s tem, ko je ohranila v veljavi nacionalne določbe, na podlagi katerih je treba plačati celoten znesek davka ob registraciji zakupljenih motornih vozil, ki so registrirana v tujini in jih osebe s prebivališčem na Norveškem začasno uvozijo na Norveško, pri čemer nimajo pravice do kakršne koli davčne oprostitve ali povračila, če vozilo ni namenjeno stalni uporabi pretežno na Norveškem niti se dejansko ne uporablja na ta način, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 36 Sporazuma EGP.

               2.

               Kraljevini Norveški se naloži plačilo stroškov postopka.


title: Zadeva T-71/13: Tožba, vložena 7. februarja 2013 – Anapurna proti UUNT – Annapurna (ANNAPURNA)

text:
               6.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 101/25

         Tožba, vložena 7. februarja 2013 – Anapurna proti UUNT – Annapurna (ANNAPURNA)
   (Zadeva T-71/13)
   2013/C 101/54
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Anapurna GmbH (Berlin, Nemčija) (zastopnika: P. Ehrlinger in T. Hagen, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Annapurna SpA (Prato, Italija)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo petega odbora za pritožbe UUNT z dne 3. decembra 2012 razveljavi v delu, v katerem se dovoli registracija znamke Skupnosti št. 001368166 „ANNAPURNA“ in se je ne razglasi za nično, in sicer za proizvode „torbe“ (razred 18), „posteljna pokrivala in posteljnina“ (razred 24) in „oblačila, pokrivala, copati“ (razred 25);

               —

               intervenientki naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški, nastalimi v pritožbenem postopku;

               —

               toženi stranki naloži, da mora zagotoviti dokaze o uporabi („dokazno gradivo“), ki jih je intervenientka predložila v postopku za razglasitev ničnosti.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Registrirana znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za razveljavitev: besedna znamka „ANNAPURNA“ za proizvode iz razredov 3, 18, 24 in 25 – prijava znamke Skupnosti št. 1 368 166

      Imetnik znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Stranka, ki zahteva razveljavitev znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Odločba oddelka za izbris: delna razveljavitev znamke Skupnosti

      Odločba odbora za pritožbe: razglasitev delne ničnosti izpodbijane odločbe in razveljavitev znamke Skupnosti za ostale proizvode

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 51(1)(a) Uredbe Sveta št. 207/2009


title: Zadeva C-60/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španija) 6. februarja 2017 – Ángel Somoza Hermo in Ilunión Seguridad S.A./Esabe Vigilancia S.A. in Fondo de Garantía Salarial (FOGASA)

text:
               18.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 121/16

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španija) 6. februarja 2017 – Ángel Somoza Hermo in Ilunión Seguridad S.A./Esabe Vigilancia S.A. in Fondo de Garantía Salarial (FOGASA)
   (Zadeva C-60/17)
   (2017/C 121/23)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnika: Ángel Somoza Hermo in Ilunión Seguridad S.A.

      Nasprotni stranki v postopku s pritožbo: Esabe Vigilancia S.A. in Fondo de Garantía Salarial (FOGASA)

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali se člen 1(1) Direktive Sveta 2001/23/ES z dne 12. marca 2001 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov uporabi (1), če eno podjetje preneha opravljati storitve, za katere je sklenilo pogodbo s stranko, zaradi odpovedi pogodbe o opravljanju storitev, pri čemer dejavnost temelji predvsem na fizičnem delu (nadzor razstavljenih del), nov izvajalec storitve pa prevzame bistven del zaposlenih, določenih za opravljanje navedene storitve, če se tak prevzem pravic in obveznosti iz delovnih razmerij izvede v skladu z zahtevo iz kolektivne pogodbe za sektor varovanja?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: če zakonodaja države članice, ki je bila sprejeta zaradi prenosa Direktive, na podlagi člena 3(1) Direktive 2001/23 določa, da po datumu prenosa prenosnik in prevzemnik solidarno odgovarjata za obveznosti, ki so nastale pred datumom prenosa in izvirajo iz pogodb o zaposlitvi, ki so obstajale na datum prenosa, ali je razlaga, da solidarna odgovornost za prejšnje obveznosti ne velja, če je bil prevzem delavcev v bistvenem delu novemu izvajalcu naložen z določbami kolektivne pogodbe sektorja, navedena kolektivna pogodba pa v svojem besedilu izključuje to solidarno odgovornost za obveznosti, ki so nastale pred prenosom, v skladu z navedenim členom te direktive?

      (1)  UL L 82, str. 16.


title: Zadeva T-396/09: Tožba, vložena 6. oktobra 2009 – Vereniging Milieudefensie in Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht proti Komisiji

text:
               5.12.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/28

         Tožba, vložena 6. oktobra 2009 – Vereniging Milieudefensie in Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht proti Komisiji
   (Zadeva T-396/09)
   2009/C 297/41
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Vereniging Mileudefensie (Amsterdam, Nizozemska) in Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht (Utrecht, Nizozemska) (zastopnik: A.van den Biesen, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

      Predlogi tožečih strank

               —

               Tožba naj se razglasi za utemeljeno;

               —

               v obravnavani zadevi izpodbijano Odločbo Komisije C(2009)6121 z dne 28. julija 2009 naj se razglasi za nično;

               —

               Komisiji naj se naloži, naj meritorno odloči o zahtevi za notranjo revizijo v roku, ki ga določi Sodišče prve stopnje;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki sta nizozemski okoljski organizaciji, ki sta pri toženi stranki v skladu s členom 10(1) Uredbe št. 1367/2006 (1) vložili zahtevo za revizijo predhodne Odločbe Komisije C(2009)2560 z dne 7. aprila 2009, s katero je Komisija dala soglasje, da Nizozemska kasneje izpolni obveznosti o izboljšanju kakovosti zunanjega zraka v skladu z Direktivo 2008/50/ES (2). Tožeči stranki izpodbijata odločbo Komisije, s katero je bila zahteva za revizijo predhodne odločbe, naslovljene na Nizozemsko, razglašena za nedopustno.
   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe najprej navajata, da se Komisija v izpodbijani odločbi ni sklicevala na omejitev področja uporabe Uredbe št. 1367/2006 iz člena 2(1)(c) in da zato odločba z dne 7. aprila 2009 ni bila izdana v okviru izvrševanja zakonodajne pristojnosti.
   Tožeči stranki nato navajata, da je odločba z dne 7. aprila 2009 posamičen akt in ne splošen.
   Nazadnje tožeči stranki navajata, da če določba sekundarnega prava Skupnosti ni v skladu z Aarhuško konvencijo (3), ki jo je potrdil Svet, jo je treba razlagati v skladu s to konvencijo, in če to ni mogoče, morajo organi in institucije Skupnosti navedeno konvencijo neposredno uporabiti. Zato naj ne bi bilo mogoče uporabiti člena 2(1)(g) Uredbe št. 1367/2006.

      (1)  Uredba (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti (UL L 264, str. 13)

      (2)  Direktiva 2008/50/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2008 o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo (UL L 152, str. 10).

      (3)  Sklep sveta z dne 17. februarja 2005 o sklenitvi Konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah, v imenu Evropske skupnosti (UL L 124, str.1).


title: Zadeva C-471/10: Sklep predsednika Sodišča z dne 7. aprila 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg – Avstrija) – Martin Wohl, Ildiko Veres proti Magistrat der Stadt Salzburg, ob udeležbi Finanzamt Salzburg-Stadt

text:
               16.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/21

         Sklep predsednika Sodišča z dne 7. aprila 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg – Avstrija) – Martin Wohl, Ildiko Veres proti Magistrat der Stadt Salzburg, ob udeležbi Finanzamt Salzburg-Stadt
   (Zadeva C-471/10) (1)

   2011/C 211/46
   Jezik postopka: nemščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 328, 4.12.2010.


title: Zadeva T-477/16: Tožba, vložena 26. avgusta 2016 – Epsilon International/Komisija

text:
               31.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 402/49

         Tožba, vložena 26. avgusta 2016 – Epsilon International/Komisija
   (Zadeva T-477/16)
   (2016/C 402/58)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Epsilon International SA (Marousi, Grčija) (zastopnika: D. Bogaert in A. Guillerme, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               1.

               na podlagi člena 272 PDEU:

                           —

                           ugotovi, da so zneski, ki jih je Evropska komisija plačala družbi Epsilon v skladu s Sporazumi o nepovratnih sredstvih BRISEIDE, i-SCOPE in SMART-ISLANDS, upravičeni stroški in da družba Epsilon ni storila sistemskih napak pri izvajanju teh sporazumov;

                           —

                           ugotovi, da je zahteva Komisije za povračilo zneskov, plačanih na podlagi Sporazuma o nepovratnih sredstvih BRISEIDE, v celoti neutemeljena in da teh zneskov ni treba povrniti Evropski komisiji;

                           —

                           ugotovi, da sklepi Evropske komisije o začasni ustavitvi plačila v zvezi s Sporazumi o nepovratnih sredstvih i-LOCATE, eENV-Plus, GeoSmartCity in c-SPACE niso utemeljeni;

                           —

                           naloži Komisiji, naj povrne zneska, ki ga je družba Epsilon plačala za izvedbo dodatnih finančnih revizij, da bi oporekala napačnim ugotovitvam revizorjev, ki jih je pooblastila Komisija, in povrne nepremoženjsko škodo, ki jo je utrpela družba Epsilon in ki je začasno ocenjena ex aequo in bono na 10 000 EUR.

               2.

               Na podlagi člena 263 PDEU razglasi ničnost Sklepa Evropske unije z dne 17. junija 2016 (št. Ares (2016)2835215), da se družbo Epsilon registrira v bazo Sistema za zgodnje odkrivanje in izključitev (EDES).

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Družba Epsilon v utemeljitvi tožbe, ki temelji na razlogih iz člena 272 PDEU, navaja, da so ugotovitve revizorjev, ki jih je potrdila Evropska komisija in ki se nanašajo na priglašene izdatke osebja za izvajanje projektov BRISEIDE, SMART-ISLANDS in i-SCOPE, napačne. Natančneje, družba Epsilon trdi, da ni bilo nobenih nezakonitosti v zvezi s sistemom beleženja delovnega časa, izračunom produktivnih ur in urne postavke, neobstojem računa za delo lastnika in dejstvom, da sporazumi, sklenjeni z internimi svetovalci, niso bili priglašeni davčnemu uradu. Vsekakor ni mogoče manjših napak pri izvajanju teh pogodb šteti za sistemsko napako.
   Dalje družba Epsilon izpodbija sklep Komisije, s katerim je začasno prekinila plačila za izvajanje projektov i-LOCATE, eENV-Plus, GeoSmartCity in c-SPACE, ki jih financira EU, in meni, da nimajo zakonske podlage.
   Nazadnje družba Epsilon zahteva finančno odškodnino za premoženjsko in nepremoženjsko škodo, ki jo je družba Epsilon utrpela zaradi Komisijinih sklepov.
   V utemeljitvi tožbe, ki temelji na razlogih iz člena 263 PDEU, družba Epsilon Splošnemu sodišču predlaga, naj razglasi ničnost sklepa Komisije, da se družba Epsilon registrira v bazo Sistema za zgodnje odkrivanje in izključitev (EDES), zaradi zatrjevane domnevne sistemske narave napak, storjenih pri izvajanju zgorajnavedenih projektov. Po prepričanju tožeče stranke ta sklep krši načelo sorazmernosti in pravico do obrambe.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne  15. decembra 2005  v zadevi C-86/03: Helenska republika proti Komisiji Evropskih skupnosti (Ničnostna tožba — Komisijina zavrnitev odobritve uporabe težkih kurilnih olj z mejno vrednostjo vsebnosti žvepla 3 % mase na delu grškega ozemlja — Direktiva 1999/32/ES — Vsebnost žvepla pri nekaterih vrstah tekočega goriva)

text:
               25.2.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/1

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 15. decembra 2005
   v zadevi C-86/03: Helenska republika proti Komisiji Evropskih skupnosti (1)

   (Ničnostna tožba - Komisijina zavrnitev odobritve uporabe težkih kurilnih olj z mejno vrednostjo vsebnosti žvepla 3 % mase na delu grškega ozemlja - Direktiva 1999/32/ES - Vsebnost žvepla pri nekaterih vrstah tekočega goriva)
   (2006/C 48/02)
   Jezik postopka: grščina
   V zadevi C-86/03, Helenska republika (zastopnika: P. Mylonopoulos in A. Samoni-Rantou) proti Komisiji Evropskih skupnosti (zastopnika: M. Konstantinidis in G. Valero Jordana), ob intervenciji Sveta Evropske unije (zastopnika: S. Kyriakopoulou in B. Hoff-Nielsen), zaradi ničnostne tožbe na podlagi člena 230 ES, vložene 26. februarja 2003, je Sodišče (prvi senat), v sestavi P. Jann, predsednik senata, N. Colneric, sodnica, J. N. Cunha Rodrigues (poročevalec), M. Ilešič in E. Levits, sodniki, generalni pravobranilec: A. Tizzano, sodni tajnik: H. von Holstein, namestnik sodnega tajnika, dne 15. decembra 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Helenski republiki se naloži plačilo stroškov.

               3.

               Svet Evropske unije nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 112, 10.5.2003.


title: Zadeva C-152/16: Tožba, vložena 14. marca 2016 – Evropska komisija/Veliko vojvodstvo Luksemburg

text:
               30.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 191/13

         Tožba, vložena 14. marca 2016 – Evropska komisija/Veliko vojvodstvo Luksemburg
   (Zadeva C-152/16)
   (2016/C 191/17)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnik: J. Hottiaux, agent)

      Tožena stranka: Veliko vojvodstvo Luksemburg

      Predloga tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, da ni ustvarilo nacionalnega elektronskega registra podjetij cestnega prevoza in da torej ni vzpostavilo povezave med nacionalnimi elektronskimi registri drugih držav članic, ni izpolnilo obveznosti iz člena 16(1) in (5) Uredbe (ES) št. 1071/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o skupnih pravilih glede pogojev za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika in o razveljavitvi Direktive Sveta 96/26/ES (1);

               —

               Velikemu vojvodstvu Luksemburg naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Člen 16(1) Uredbe št. 1071/2009 določa, da vsaka država članica vodi nacionalni elektronski register podjetij cestnega prevoza, ki jim je pristojni nacionalni organ izdal dovoljenje za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika.
   Iz odgovora luksemburške države na uradni opomin pa je razvidno, da tak nacionalni register ni bil vzpostavljen.
   Posledično luksemburška država ni izpolnila obveznosti iz člena 16(1) Uredbe št. 1071/2009.
   V skladu s členom 16(5) Uredbe št. 1071/2009 države članice sprejmejo vse potrebne ukrepe za zagotovitev, da so nacionalni elektronski registri medsebojno povezani in na voljo po vsej Uniji.
   Ker nacionalni register ne obstaja, ni dvoma, da luksemburška uprava ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za zagotovitev, da je nacionalni elektronski register – ki niti ne obstaja – medsebojno povezan z drugimi nacionalnimi registri.
   Posledično luksemburška država ni izpolnila obveznosti iz člena 16(5) Uredbe št. 1071/2009.

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 2, str. 285.


title: Zadeva F-14/12: Tožba, vložena 4. februarja 2012 – ZZ proti Računskemu sodišču

text:
               12.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 138/33

         Tožba, vložena 4. februarja 2012 – ZZ proti Računskemu sodišču
   (Zadeva F-14/12)
   2012/C 138/75
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: O. Mader, odvetnik)

      Tožena stranka: Računsko sodišče

      Predmet in opis spora

   Razveljavitev odločb tožene stranke o nenapredovanju tožeče stranke v naziv AD13 v napredovalnem obdobju 2011.

      Predlogi tožeče stranke

   Tožeča stranka predlaga,

               —

               naj se razveljavi odločba tožene stranke z dne 26. maja 2011 o nenapredovanju tožeče stranke v naziv AD13 v napredovalnem obdobju 2011;

               —

               naj se razveljavi odločba tožene stranke z dne 18. novembra 2011, s katero je ta potrdila število delovnih mest, ki so v letu 2011 na voljo za napredovanje v naziv AD13, zaradi česar je bila zavrnjena pritožba tožeče stranke zoper odločbo z dne 26. maja 2011;

               —

               naj se Računskemu sodišču naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-137/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 21. marca 2011 vložilo Cour du travail de Bruxelles (Belgija) – Partena ASBL proti Les Tartes de Chaumont-Gistoux SA

text:
               18.6.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 179/9

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 21. marca 2011 vložilo Cour du travail de Bruxelles (Belgija) – Partena ASBL proti Les Tartes de Chaumont-Gistoux SA
   (Zadeva C-137/11)
   2011/C 179/15
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour du travail de Bruxelles

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Partena ASBL

      Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Les Tartes de Chaumont-Gistoux SA

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali lahko država članica zaradi uporabe člena 13 in naslednjih Uredbe 1408/71 (1) in zlasti njenega člena 14c v okviru pristojnosti, ki ji je dana za opredelitev pogojev za zavezanost sistemu socialne varnosti, ki jo vzpostavlja za samozaposlene osebe, izenači „vodenje družbe, ki je zavezana plačilu davka te države, iz tujine“ z opravljanjem dejavnosti na svojem ozemlju?

               2.

               Ali je člen 3(1), četrti pododstavek, kraljevega odloka št. 38 z dne 27. julija 1967 o uporabi sistema socialne varnosti za samozaposlene osebe združljiv s pravom Evropske unije, zlasti s svobodo gibanja in prebivanja, ki jo zagotavlja člen 21 Pogodbe o delovanju Evropske unije, če osebi, ki prebiva v tujini in iz tujine vodi družbo, ki je zavezana plačilu belgijskega davka, ne omogoča, da ovrže pravno domnevo glede zavezanosti sistemu socialne varnosti, medtem ko ima oseba, ki prebiva v Belgiji in ne vodi take družbe iz tujine, možnost ovreči to pravno domnevo in dokazati, da ne opravlja dejavnosti kot samozaposlena oseba v smislu člena 3(1), prvi pododstavek, kraljevega odloka št. 38?

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (UL L 149, p. 2).


title: Zadeva C-314/11 P: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 19. decembra 2012 – Evropska komisija proti Planet AE (Pritožba — Zaščita finančnih interesov Evropske unije — Opredelitev ravni tveganja, povezanega z nekim subjektom — Sistem zgodnjega opozarjanja — Preiskava OLAF — Odločbe — Zahtevki za aktivacijo opozoril W1a in W1b — Izpodbojni akti — Dopustnost)

text:
               16.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/6

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 19. decembra 2012 – Evropska komisija proti Planet AE
   (Zadeva C-314/11 P) (1)

   (Pritožba - Zaščita finančnih interesov Evropske unije - Opredelitev ravni tveganja, povezanega z nekim subjektom - Sistem zgodnjega opozarjanja - Preiskava OLAF - Odločbe - Zahtevki za aktivacijo opozoril W1a in W1b - Izpodbojni akti - Dopustnost)
   2013/C 46/11
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Pritožnica: Evropska komisija (zastopnika: D. Triantafyllou in F. Dintilhac, agenta)

      Druga stranka v postopku: Planet AE (zastopnik: V. Christianos, odvetnik)

      Predmet

   Pritožba zoper sklep Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 13. aprila 2011 v zadevi Planet AE proti Komisiji (T-320/09), s katerim je Splošno sodišče zavrnilo ugovor nedopustnosti, ki ga je vložila Evropska Komisija v okviru tožbe za razveljavitev odločb Komisije, ki so bile sprejete po preiskavi Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF), o vnosu v sistem zgodnjega opozarjanja z aktivacijo opozorila „W1a“ in pozneje opozorila „W1b“, ki opredeljujeta stopnjo tveganja, povezanega s toženo stranko kot izbranega ponudnika javnega naročila za storitve v zvezi s projektom posodobitve institucij in sektorjev v Siriji, ki se financira v okviru programa MEDA (UL 2005 S 203-199730).

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 238, 13.8.2011.


title: Zadeva C-108/06: Tožba, vložena  23. februarja 2006  — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Nizozemski

text:
               20.5.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 121/3

         Tožba, vložena 23. februarja 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Nizozemski
   (Zadeva C-108/06)
   (2006/C 121/06)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: H. van Vliet in F. Simonetti, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Nizozemska
   Predlogi:

               —

               ugotovi naj, da Kraljevina Nizozemska s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2001/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2001 o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje (1), in tem, da teh predpisov ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti, ki izhajajo iz te direktive;

               —

               Kraljevini Nizozemski naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok, določen za prenos te direktive v nacionalno pravo, se je iztekel 21. julija 2004.

      (1)  UL L 197, str. 30.


title: Zadeva C-176/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) dne 14. aprila 2011 – HIT hoteli, igralnice, turizem d.d. Nova Gorica in HIT LARIX, prirejanje posebnih iger na srečo in turizem d.d. proti Bundesminister für Finanzen

text:
               30.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 226/10

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) dne 14. aprila 2011 – HIT hoteli, igralnice, turizem d.d. Nova Gorica in HIT LARIX, prirejanje posebnih iger na srečo in turizem d.d. proti Bundesminister für Finanzen
   (Zadeva C-176/11)
   2011/C 226/18
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Verwaltungsgerichtshof (Avstrija)

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: HIT hoteli, igralnice, turizem, d.d. Nova Gorica in HIT LARIX, prirejanje posebnih iger na srečo in turizem d.d.

      Tožena stranka: Der Bundesminister für Finanzen

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je pravilo države članice, ki oglaševanje igralnic, ki so v tujini, dovoljuje v tej državi članici le, če so zakonske določbe o varstvu igralcev na teh lokacijah v skladu z nacionalnimi predpisi, združljivo s svobodo opravljanja storitev?


title: Združeni zadevi T-314/04 in T-414/04: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 14. decembra 2006 — Nemčija proti Komisiji ( Evropski sklad za regionalni razvoj — Znižanje finančne pomoči — Ničnostna tožba — Akt, zoper katerega je mogoče vložiti tožbo — Pripravljalni akt — Nedopustnost )

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 331/35

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 14. decembra 2006 — Nemčija proti Komisiji
   (Združeni zadevi T-314/04 in T-414/04) (1)

   („Evropski sklad za regionalni razvoj - Znižanje finančne pomoči - Ničnostna tožba - Akt, zoper katerega je mogoče vložiti tožbo - Pripravljalni akt - Nedopustnost“)
   (2006/C 331/78)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Zvezna republika Nemčija (Zastopnika: C.-D. Quassowski, zastopnik, skupaj s C. von Donat, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (Zastopnika: G. Wilms in L. Flynn, zastopnika)
   Predmet
   Predlog za razglasitev ničnosti odločb, vsebovanih v dveh na tožečo stranko naslovljenih dopisih Generalnega direktorata za regionalno politiko Komisije z dne 17. maja in z dne 9. avgusta 2004, o znižanju finančne pomoči Evropskega sklada za regionalni razvoj, dodeljene v korist programa Cilj 2 1997-1999 Nordrhein-Westfallen oziroma operacijskega programa Resider II Nordrhein-Westfallen 1994-1999 in o posledični zavrnitvi izplačil zneska v višini 5 488 569,24 oziroma 2 268 988,33 evrov tožeči stranki.
   Izrek

               1)

               Tožbi se kot nedopustni zavrže.

               2)

               Komisija nosi lastne stroške in polovico stroškov, ki jih je priglasila tožeča stranka. Tožeča stranka nosi polovico lastnih stroškov.

      (1)  UL C 262, 23.10.2004.


title: Zadeva T-543/15: Tožba, vložena 18. septembra 2015 – Lysoform Dr. Hans Rosemann in drugi/ECHA

text:
               7.12.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 406/36

         Tožba, vložena 18. septembra 2015 – Lysoform Dr. Hans Rosemann in drugi/ECHA
   (Zadeva T-543/15)
   (2015/C 406/36)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH (Berlin, Nemčija), Ecolab Deutschland GmbH (Monheim), Schülke & Mayr GmbH (Norderstedt), Diversey Europe Operations BV (Amsterdam, Nizozemska) (zastopnika: K. Van Maldegem in M. Grunchard, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska agencija za kemikalije (ECHA)

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo:

               —

               ugotovi, da je tožba dopustna in utemeljena;

               —

               razglasi ničnost odločbe Evropske agencije za kemikalije (ECHA) o vključitvi družbe Oxea s sedežem v Nemčiji kot dobavitelja aktivnih snovi na seznam iz člena 95(1) Uredbe (EU) št. 528/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2012 o dostopnosti na trgu in uporabi biocidnih proizvodov;

               —

               ECHA naloži plačilo stroškov postopka; in

               —

               ob upoštevanju pritožbe, vložene pri odboru ECHA za pritožbe, prekine postopek v skladu s členom 69 in zlasti členom 69(d) Poslovnika Splošnega sodišča dokler odbor ECHA za pritožbe ne odloči o dopustnosti pritožbe, vložene pri njem.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke trdijo, da je ECHA napačno uporabila pravo s tem, da je dovolila, da se družba glede določene snovi vključi na seznam iz člena 95 Uredbe (EU) št. 528/2012. V zvezi s tem tožeče stranke navajajo tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: ECHA je napačno uporabila pravila o zahtevi, da družba predloži popolno dokumentacijo v skladu s členom 95 Uredbe (EU) št. 528/2012.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev načela prepovedi diskriminacije, ker je ECHA družbe v enakem položaju obravnavala različno.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev členov 62, 63 in 95 Uredbe (EU) št. 528/2012, ker ECHA v nasprotju z zahtevami te uredbe ni zagotovila enakih konkurenčnih pogojev za družbe, ki so sodelovale v programu preverjanja določene snovi, in družbe, ki so imele od njega korist, ne da bi v njem sodelovale.


title: Zadeva T-643/15: Tožba, vložena 13. novembra 2015 – Dahllof/Parlament

text:
               8.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/57

         Tožba, vložena 13. novembra 2015 – Dahllof/Parlament
   (Zadeva T-643/15)
   (2016/C 048/65)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Staffan Dahllof (Kastrup, Danska) (zastopnica: N. Pirc Musar, odvetnica)

      Tožena stranka: Evropski parlament

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               odločbo Evropskega parlamenta A(2015) 8678 C z dne 15. septembra 2015 o zavrnitvi potrdilne prošnje tožeče stranke za dostop do nekaterih dokumentov glede informacij o potnih stroških, dnevnicah, nadomestilih za splošne stroške in stroških osebja poslancev Evropskega parlamenta razglasi za nično;

               —

               Parlamentu v skladu s členoma 134 in 140 Poslovnika Splošnega sodišča naloži plačilo stroškov tožeče stranke, vključno s stroški morebitnih intervenientov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 4(1)(b) Uredbe št. 1049/2001 (1) v povezavi s členom 8(b) Uredbe št. 45/2001 (2), ker zaprošeni osebni podatki niso varovani z zakonodajo Skupnosti.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 4(1)(b) Uredbe št. 1049/2001 v povezavi s členom 8(b) Uredbe št. 45/2001, ker je bil dostop do zahtevanih informacij zavrnjen, čeprav so bili pogoji za razkritje izpolnjeni.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev splošne obveznosti na podlagi členov 2 in 4 Uredbe št. 1049/2001 v povezavi z njenim členom 6(3), da je treba preveriti vsak posamezen dokument.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 4(6) Uredbe št. 1049/2001, ker zavrnitev delnega dostopa do zaprošenih dokumentov ni bila upravičena.

               5.

               Peti tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve iz členov 7(1) in 8(1) Uredbe št. 1049/2001, ker Parlament ni obravnaval vseh argumentov tožeče stranke.

      (1)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331).

      (2)  Uredba (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 26, str. 102).


title: Zadeva T-8/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. aprila 2016 – Auyantepui Corp./EUIPO – Magda Rose (Mr Jones) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Evropske unije Mr Jones — Prejšnja mednarodna figurativna znamka Jones — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               30.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 191/26

         Sodba Splošnega sodišča z dne 12. aprila 2016 – Auyantepui Corp./EUIPO – Magda Rose (Mr Jones)
   (Zadeva T-8/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije Mr Jones - Prejšnja mednarodna figurativna znamka Jones - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2016/C 191/33)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Auyantepui Corp., SA (Panama, Panama) (zastopnik: E. Manresa Medina, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: E. Zaera Cuadrado, agent)

      Druga stranka pred odborom EUIPO za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Magda Rose GmbH & Co. KG (Dunaj, Avstrija) (Zastopnik: R. Kornfeld, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora EUIPO za pritožbe z dne 28. oktobra 2014 (zadeva R 49/2014-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Magda Rose GmbH & Co. KG in Auyantepui Corp., SA.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Auyantepui Corp., SA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 118, 13.4.2015.


title: Zadeva C-685/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de première instance de Liège (Belgija) 27. decembra 2013 – Belgacom SA proti Commune de Fléron

text:
               1.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 61/6

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de première instance de Liège (Belgija) 27. decembra 2013 – Belgacom SA proti Commune de Fléron
   (Zadeva C-685/13)
   2014/C 61/09
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal de première instance de Liège

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča strank: Belgacom SA

      Tožena stranka: Commune de Fléron

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali določbe „Direktive o odobritvi“ (1), in zlasti njen člen 13, ki se nanaša na podrobna pravila glede naložitve pristojbin za pravice uporabe radijskih frekvenc in za pravice do vgradnje naprav nad ali pod javnim ali zasebnim zemljiščem, nasprotujejo temu, da občinski upravni organi države članice na podlagi občinskega odloka ponudnikom mobilnih telekomunikacijskih storitev naložijo davčno dajatev, in sicer enotno in pavšalno pristojbino 2 500 EUR na oddajnik ali drog, obdavčljivi dogodek katere je prisotnost na ozemlju občine, naloženo s 1. januarjem v davčnem letu, ne da bi se plačala kot pristojbina ali taksa in ne da bi temeljila na proračunskih in okoljskih ciljih?

      (1)  Direktiva 2002/20/ES evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (Direktiva o odobritvi) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 337)


title: Zadeva C-199/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Augstākās tiesas Senāts (Latvija) 4. junija 2009 — Schenker SIA proti Valsts ieņēmumu Dienests

text:
               15.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 193/10

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Augstākās tiesas Senāts (Latvija) 4. junija 2009 — Schenker SIA proti Valsts ieņēmumu Dienests
   (Zadeva C-199/09)
   2009/C 193/12
   Jezik postopka: latvijščina

      Predložitveno sodišče

   Augstākās tiesas Senāts (Latvija)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Schenker SIA.

      Tožena stranka: Valsts ieņēmumu Dienests

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člen 6(2) Uredbe (EGS) št. 2454/93 (1) Komisije z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti razlagati tako, da je treba v zvezi z zahtevkom za zavezujočo tarifno informacijo izdati zavezujočo informacijo za identično blago, ki ima enako trgovsko oznako, število artikla ali katerokoli drugo merilo, ki razlikuje ali opredeljuje ustrezno blago?

      (1)  UL L 253, str. 1.


title: Zadeva C-426/06: Sklep predsednika osmega senata Sodišča z dne 21. septembra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki

text:
               22.12.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 315/31

         Sklep predsednika osmega senata Sodišča z dne 21. septembra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki
   (Zadeva C-426/06) (1)

   (2007/C 315/53)

      Jezik postopka: grščina

   Predsednik osmega senata Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 326, 30.12.2006.


title: Zadeva F-90/10: Tožba, vložena 29. septembra 2010 – Florentiny proti Parlamentu

text:
               19.2.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 55/36

         Tožba, vložena 29. septembra 2010 – Florentiny proti Parlamentu
   (Zadeva F-90/10)
   2011/C 55/67
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Jean-François Florentiny (Strassen, Luksemburg) (zastopnika: P. Nelissen Grade in G. Leblanc, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropski parlament

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe, da se tožeče stranke ne uvrsti na seznam uradnikov, ki v napredovalnem obdobju 2009 napredujejo v naziv AST6.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba organa, pristojnega za imenovanja (OPI) z dne 29. junija 2010 o zavrnitvi pritožbe tožeče stranke naj se razglasi za nično;

               —

               odločba OPI z dne 24. novembra 2009, objavljena 2. decembra 2009, da se tožeče stranke ne uvrsti na seznam uradnikov, ki v napredovalnem obdobju 2009 napredujejo v naziv AST6, naj se razglasi za nično;

               —

               OPI naj se seznani z učinki razglasitve ničnosti izpodbijanih odločb, zlasti z razvrstitvijo v naziv AST 6 ter retroaktivnostjo napredovanja v naziv AST 6 na dan, ko bi morala začeti učinkovati, in sicer 1. januarja 2009;

               —

               tožeči stranki naj se dodeli 2 000 EUR za povrnitev nastale nepremoženjske škode;

               —

               Evropskemu parlamentu naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-264/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hof van beroep te Antwerpen (Belgija) 15. maja 2013 – Provincie Antwerpen proti Mobistar NV

text:
               20.7.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 207/28

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hof van beroep te Antwerpen (Belgija) 15. maja 2013 – Provincie Antwerpen proti Mobistar NV
   (Zadeva C-264/13)
   2013/C 207/46
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hof van beroep te Antwerpen

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Provincie Antwerpen

      Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Mobistar NV

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člen 6 in/ali člen 13 Direktive 2002/20/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (Direktiva o odobritvi) razlagati tako, da nasprotujeta temu, da je organu države članice iz proračunskih ali drugih razlogov dovoljeno obdavčiti gospodarsko dejavnost telekomunikacijskih operaterjev, ki je na ozemlju te države članice ali njegovem delu omogočena s stebri, drogovi ali antenami GSM, postavljenimi na javnem ali zasebnem zemljišču, ki se uporabljajo za to dejavnost?