title: Zadeva T-208/04: Tožba Dominique Hardy proti Svetu Evropske unije in Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 7. junija 2004

text:
               25.9.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 239/25

         Tožba Dominique Hardy proti Svetu Evropske unije in Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 7. junija 2004
   (Zadeva T-208/04)
   (2004/C 239/56)
   Jezik postopka: francoščina
   Dominique Hardy, stanujoča v Coudeville-plage (Francija), ki jo zastopa Jean-François Péricaud, avocat, je dne 7. junija 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Svetu Evropske unije in Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, da:

               razsodi, da je Evropska skupnost odgovorna gospe Hardy, da je na protipraven način sprejela in nato uporabljala člen 5 Carinskega zakonika Skupnosti v škodo pomorskih posrednikov;

               podredno razsodi, da je Evropska skupnost odgovorna gospe Hardy, ker je na dopusten način sprejela in nato uporabljala člen 5 Carinskega zakonika Skupnosti, in s slednjim povzročila neobičajno in izredno škodo;

               Svetu in Komisiji nerazdelno naloži plačilo zneska 60.510 EUR v korist gospe Hardy, podrejeno znesek 47.829 EUR, v obeh primerih skupaj z zakonitimi zamudnimi obrestmi od dneva vložitev te odškodninske tožbe;

               Svetu in Komisiji nerazdelno naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Tožeča stranka navaja, da je, takoj po vložitvi tožbe Komisije proti francoski državi zaradi neizpolnitve obveznosti, Francija z namenom, da se uskladi francoska zakonodaja s členom 5 Uredbe št. 2913/92 (1), ukinila prevozni monopol pomorskih posrednikov na carini, katerih članica je tožeča stranka. Po mnenju tožeče stranke ukinitev monopola izhaja neposredno iz uporabe člena 5 Uredbe št. 2913/92 in tako neposredno sodi v ureditev Evropske skupnosti.
   Primarno tožeča stranka navaja, da sprejem člena 5 Uredbe št. 2913/92 predstavlja protipravno ravnanje, ki Skupnosti nalaga odgovornost.
   Najprej tožeča stranka trdi, da naj bi ta člen kršil posebne določbe člena 45 Pogodbe ES, v okviru katerega je glede na carinsko zakonodajo dejavnost pomorskega posredništva povezana z izvajanjem javne oblasti.
   Tožeča stranka nadalje navaja kršitev načel pravne varnosti in varstva zaupanja v pravo. Na eni strani trdi, da člen 5 Uredbe št. 2913/92 določa pojem „predložitev blaga carini“, ki se razlikuje od pojma „prevoz na carino“, ki ga dejansko izvajajo pomorski posredniki. Po mnenju tožeče stranke bi bila analogna razlaga tega člena v nasprotju z načelom pravne varnosti. Po drugi strani se tožeča stranka sklicuje na kršitev njenega zaupanje v pravo zaradi neobstoja prehodnih ukrepov in zaradi dejstva, da so bili francoski pomorski posredniki kot edini v Skupnosti nepretrgoma izključeni iz prejšnjih ukrepov liberalizacije.
   Tožeča stranka med drugim navaja kršitev načela enakosti in sorazmernosti zaradi pomanjkanja prehodnih ukrepov. Nazadnje še navaja kršitev pravic glede koristi, ker jim je odprava monopola prinesla neprenosna bremena, slednja so izgubila vso svojo vrednost.
   Podredno tožeča stranka trdi, da naj bi bila Skupnost brez krivde odškodninsko zavezana za nastalo neobičajno in izredno škodo. Po mnenju tožeče stranke je škoda neobičajna, ker izguba prodajne vrednosti dajatve in marže dobička presega meje običajnega gospodarskega tveganja in je izredna, ker naj bi pomorski posredniki predstavljali kategorijo, ki se jasno razlikuje od gospodarskih subjektov.

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL L 302, str. 1).


title: Zadeva T-475/15: Tožba, vložena 12. avgusta 2015 – L'Oréal/UUNT – LR Health & Beauty Systems (LR)

text:
               5.10.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 328/35

         Tožba, vložena 12. avgusta 2015 – L'Oréal/UUNT – LR Health & Beauty Systems (LR)
   (Zadeva T-475/15)
   (2015/C 328/32)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: L'Oréal (Pariz, Francija) (zastopnik: R. Dissmann, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: LR Health & Beauty Systems GmbH (Ahlen, Nemčija)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Imetnik sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka skupnosti z besednim elementom „LR“ – blagovna znamka skupnosti št. 11 047 578

      Postopek pred UUNT: postopek za ugotovitev neveljavnosti

      Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora UUNT za pritožbe z dne 21. maja 2015 v zadevi R 1143/2014-1

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               delno razveljavi izpodbijano odločbo v delu, v katerem je odbor za pritožbe v točki 2 predlog tožeče stranke za predložitev dokaza o uporabi prejšnjih znamk intervenientke zavrgel kot prepozen;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov postopka pred Splošnim sodiščem in pritožbenega postopka pred odborom za pritožbe.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 57(2) in (3) Uredbe št. 207/2009 v povezavi s pravilom 40 Uredbe št. 2868/95.


title: Zadeva C-375/12: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 13. marca 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal administratif de Grenoble – Francija) – Margaretha Bouanich proti Direction départementale des finances publiques de la Drôme (Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Člen 63 PDEU — Prosti pretok kapitala — Člen 49 PDEU — Svoboda ustanavljanja — Dohodnina — Zgornja meja neposrednih davkov glede na dohodek — Dvostranska konvencija o izogibanju dvojnega obdavčevanja — Obdavčitev dividend, ki jih izplača družba s sedežem v drugi državi članici in ki so bile predmet davčnega odtegljaja pri viru — Neupoštevanje ali delno upoštevanje davka, plačanega v tej drugi državi članici, za izračun zgornje meje davka — Člen 65 PDEU — Omejitev — Utemeljitev)

text:
               5.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 135/5

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 13. marca 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal administratif de Grenoble – Francija) – Margaretha Bouanich proti Direction départementale des finances publiques de la Drôme
   (Zadeva C-375/12) (1)

   ((Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Člen 63 PDEU - Prosti pretok kapitala - Člen 49 PDEU - Svoboda ustanavljanja - Dohodnina - Zgornja meja neposrednih davkov glede na dohodek - Dvostranska konvencija o izogibanju dvojnega obdavčevanja - Obdavčitev dividend, ki jih izplača družba s sedežem v drugi državi članici in ki so bile predmet davčnega odtegljaja pri viru - Neupoštevanje ali delno upoštevanje davka, plačanega v tej drugi državi članici, za izračun zgornje meje davka - Člen 65 PDEU - Omejitev - Utemeljitev))
   2014/C 135/05
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal administratif de Grenoble

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Margaretha Bouanich

      Tožena stranka: Direction départementale des finances publiques de la Drôme

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunal administratif de Grenoble – Razlaga členov 49 PDEU, 63 PDEU in 65 PDEU – Nacionalna zakonodaja na področju davka na dohodek fizičnih oseb, ki določa zgornji prag neposrednih davkov, za katere je zavezan davčni zavezanec – Mehanizem, imenovan „davčni ščit“ – Dvostranska konvencija o izogibanju dvojnega obdavčevanja – Obdavčitev dividend, ki jih izplača družba s sedežem v drugi državi članici in ki so že bile predmet davčnega odtegljaja pri viru – Delno upoštevanje odtegnjenih zneskov pri izračunu zgornjega praga davka – Utemeljitev take zakonodaje z doslednostjo davčnega sistema, z enakomerno razdelitvijo davčne pristojnosti med državami članicami ali s kakršnimkoli drugim nujnim razlogom v splošnem interesu

      Izrek

   Člene 49 PDEU, 63 PDEU in 65 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotujejo zakonodaji države članice, na podlagi katere se – kadar rezident te države članice, ki je delničar družbe s sedežem v drugi državi članici, prejme dividende, obdavčene v obeh državah, in je dvojno obdavčenje urejeno tako, da se v državi, katere rezident je, odbije davek, katerega znesek je enak znesku davka, ki je bil plačan v državi družbe, ki je izplačala dividende – v mehanizmu zgornje meje različnih neposrednih davkov v določenem odstotku dohodkov, prejetih med letom, davek, plačan v državi družbe, ki je izplačala dividende, ne upošteva ali se upošteva samo delno.

      (1)  UL C 319, 20.10.2012.


title: Zadeva C-207/07: Tožba, vložena 19. aprila 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji

text:
               23.6.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 140/15

         Tožba, vložena 19. aprila 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji
   (Zadeva C-207/07)
   (2007/C 140/24)
   Jezik postopka: španščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: H. Støvlbæk in R. Vidal Puig, agentes)

      Tožena stranka: Kraljevina Španija
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               Naj se ugotovi, da Kraljevina Španija s tem, da je s členom 1(2), prvi pododstavek, ki je edini člen Kraljeve zakonske uredbe št. 4/2006 z dne 24. februarja, spremenila štirinajsto funkcijo Nacionalne Komisije za energijo, ki je predpisana v enajsti dodatni določbi, tretji del, točka 1 Zakona št. 34/1998 z dne 7. oktobra 1998 o sektorju ogljikovodikov, tako da je za pridobitev določenih deležev v podjetjih, ki opravljajo določene regulirane dejavnosti v energetskem sektorju, kot tudi za pridobitev sredstev, ki so potrebna za opravljanje takih dejavnosti, določila pogoj pridobitve predhodnega dovoljenja Nacionalne komisije, ni izpolnila svojih obveznosti iz členov 56 in 43 Pogodbe ES.

               —

               Kraljevini Španiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Španska določba, ki je predmet tožbe, s pridobitvijo predhodnega dovoljenja Nacionalne komisija za energijo („CNE“) pogojuje naslednje transakcije:

                           —

                           pridobitev deležev, ki presegajo 10 % kapitala, ali v katerikoli drugi vrednosti, ki zagotavlja znaten vpliv, družbe, ki sama ali prek drugih družb, ki pripadajo isti skupini opravlja določene dejavnosti v energetskem sektorju, s strani kateregakoli subjekta;

                           —

                           pridobitev sredstev, ki so potrebna za opravljanje teh dejavnosti.

               2.

               Komisija ocenjuje, da je sporna določna nezdružljiva s členom 56 Pogodbe ES ker:

                           —

                           sta pridobitev deležev v družbah, ki opravljajo dejavnosti v energetskem sektorju ali pridobitev sredstev potrebnih za opravljanje teh dejavnosti „pretok kapitala“ v smislu člena 56 ES;

                           —

                           zahteva po pridobitvi predhodnega dovoljenja CNE predstavlja „omejitev“ prostega pretoka kapitala, ki jo načeloma prepoveduje člen 56 ES; in

                           —

                           zadevna omejitev glede na Pogodbo ES ni upravičena.

               3.

               Natančneje, Komisija meni, da sporne odločbe ne upravičuje cilj zagotavljanja zanesljivosti energetske oskrbe ker:

                           —

                           sporni ukrep ni primeren za zagotavljanje zanesljivosti energetske oskrbe, saj za to obstajajo ustreznejši ukrepi;

                           —

                           je sporni ukrep v vsakem primeru nesorazmeren, saj se pridobitev predhodnega dovoljenja ne omejuje na določene posebne ukrepe upravljanja družbe, katere deleži se pridobijo, ali upravljanja s sredstvi;

                           —

                           glede možnosti, da CNE zavrne ali pogojuje izdajo dovoljenje, niso predpisana objektivna in dovolj natančna merila, ki bi lahko bila predmet učinkovitega sodnega nadzora.

         Komisija meni, da sporna določba predstavlja tudi omejitev svobode ustanavljanja, ki je v nasprotju s členom 43 ES in ki zaradi razlogov, ki so bili navedeni v zvezi s členom 56 ES ravno tako ni upravičena s ciljem zagotavljanja zanesljivosti energetske oskrbe.


title: Zadeva C-389/16 P: Pritožba, ki jo je BSH Hausgeräte GmbH, nekdanja BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH vložila 12. julija 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 12. maja 2016 v zadevi T-749/14, Chung-Yuan Chang v EUIPO – BSH Hausgeräte (AROMA)

text:
               13.3.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 78/6

         Pritožba, ki jo je BSH Hausgeräte GmbH, nekdanja BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH vložila 12. julija 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 12. maja 2016 v zadevi T-749/14, Chung-Yuan Chang v EUIPO – BSH Hausgeräte (AROMA)
   (Zadeva C-389/16 P)
   (2017/C 078/09)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: BSH Hausgeräte GmbH, nekdanja BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (zastopnik: S. Biagosch, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO), Peter Chung-Yuan Chang
   Sodišče (sedmi senat) je s sklepom z dne 815. novembra 2016 odločilo, da je pritožba nedopustna.


title: Zadeva C-147/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hovrätten för Nedre Norrland (pritožbeno sodišče za južni Norrland) (Švedska) 26. marca 2012 – ÖFAB, Östergötlands Fastigheter AB proti Frank Koot, Evergreen Investments B.V.

text:
               26.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 151/25

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hovrätten för Nedre Norrland (pritožbeno sodišče za južni Norrland) (Švedska) 26. marca 2012 – ÖFAB, Östergötlands Fastigheter AB proti Frank Koot, Evergreen Investments B.V.
   (Zadeva C-147/12)
   2012/C 151/40
   Jezik postopka: švedščina

      Predložitveno sodišče

   Hovrätten för Nedre Norrland (pritožbeno sodišče za južni Norrland)

      Stranke v postopku v glavni stvari

   Tožeča stranka: ÖFAB, Östergötlands Fastigheter AB
   Toženi stranki:

               1.

               Frank Koot

               2.

               Evergreen Investments B.V.

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 5, točki 1 in 3, Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1) razlagati tako, da v odškodninskih sporih pomeni izčrpno izjemo od glavnega pravila iz člena 2?

               2.

               Ali je treba izraz „zadeve v zvezi z delikti ali kvazidelikti“ iz člena 5, točka 3, te uredbe razlagati tako, da določba zajema tožbo upnika zoper direktorja družbe, če se skuša s tožbo doseči, da direktor odgovarja za dolgove družbe, če ni sprejel formalnih ukrepov za spremljanje finančnega položaja družbe in je namesto tega nadaljeval upravljanje družbe in jo obremenil z dodatnimi dolgovi?

               3.

               Ali je treba izraz „zadeve v zvezi z delikti ali kvazidelikti“ iz člena 5, točka 3, te uredbe razlagati tako, da zajema tožbo upnika zoper lastnika družbe, če se skuša s tožbo doseči, da lastnik odgovarja za dolgove družbe, če nadaljuje poslovanje, čeprav je družba podkapitalizirana in je prisiljena razglasiti likvidacijo?

               4.

               Ali je treba izraz „zadeve v zvezi z delikti ali kvazidelikti“ iz člena 5, točka 3, te uredbe razlagati tako, da zajema tožbo upnika zoper lastnika družbe, ki se je zavezal, da bo odplačal dolgove družbe?

               5.

               Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen, ali se šteje, da je morebitna škoda nastala na Nizozemskem ali na Švedskem, če ima direktor stalno prebivališče na Nizozemskem, kršitve obveznosti uprave pa se nanašajo na švedsko družbo?

               6.

               Če je odgovor na tretje ali četrto vprašanje pritrdilen, ali se šteje, da je morebitna škoda nastala na Nizozemskem ali na Švedskem, če ima lastnik stalno prebivališče na Nizozemskem, družba pa je švedska?

               7.

               Če je člen 5, točka 1 ali 3, te uredbe mogoče uporabiti v katerem koli od opisanih položajev, ali je za njegovo uporabo pomembno, da je bila terjatev prenesena s prvotnega upnika na drugo osebo?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 42.


title: Zadeva T-22/16: Tožba, vložena 25. januarja 2016 – Comprojecto-Projectos e Construções in drugi/ECB

text:
               21.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 106/37

         Tožba, vložena 25. januarja 2016 – Comprojecto-Projectos e Construções in drugi/ECB
   (Zadeva T-22/16)
   (2016/C 106/43)
   Jezik postopka: portugalščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Comprojecto-Projectos e Construções, Lda (Lizbona, Portugalska), Julião Maria Gomes de Azevedo (Lizbona), Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo (Lizbona) in Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo (Lizbona) (zastopnik: M.A. Ribeiro, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska centralna banka

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               v skladu s členom 265 PDEU razglasi, da Evropska centralna banka s tem, da ni odgovorila na pritožbo, ki so jo tožeče stranke vložile 27. novembra 2015, neupravičeno ni ukrepala, čeprav je bila k temu predhodno pozvana;

               —

               podredno, na podlagi členov 263 PDEU in 264 PDEU razglasi ničnost odločbe Evropske centralne banke;

               —

               Evropski centralni banki v skladu s členom 340 PDEU in 41(3) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah naloži, naj tožečim strankam plača odškodnino v višini 4 199 780,43 EUR skupaj z zamudnimi obrestmi po zakonski obrestni meri, do dejanskega plačila;

               —

               Evropski centralni banki v skladu s členom 134(1) Poslovnika naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v podporo tožbi navajajo te tožbene razloge.

               1.

               Neutemeljena zavrnitev – storjena z opustitvijo ukrepanja – zaprosila, naslovljenega na Evropsko centralno banko, naj ukrepa na podlagi pritožbe, ki so jo tožeče stranke vložile 27. novembra 2015 v zvezi z nekaterimi nezakonitimi in neutemeljenimi ravnanji Banco de Portugal.

               2.

               Neobstoj nepristranskosti, preglednosti, poštenosti, sposobnosti, učinkovitosti in odgovornosti ter kršitev enakosti pred zakonom (kršitev člena 20 Listine o temeljnih pravicah).

               3.

               Bistvena kršitev postopka, kršitev Pogodb in drugih pravnih predpisov v zvezi z njihovo uporabo, zloraba pooblastil.

               4.

               Ugodnejša obravnava in ščitenje družbe IC Millenium/Bcp glede uporabe finančnega sistema za pranje denarja in glede neizpolnitve obveznosti prostega pretoka kapitala, ki jo nalaga Skupnost.

               5.

               Kršitev člena 11(3) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah).


title: Zadeva F-136/14: Sklep Sodišča za uslužbence z dne (prvi senat) 7. decembra 2015 – Probst/Komisija (Javni uslužbenci — Plačilo — Izselitveni dodatek — Člen 4 Priloge VII h Kadrovskim predpisom — Nekdanji parlamentarni pomočnik — Odločba Komisije o dodelitvi izselitvenega dodatka nekdanjim parlamentarnim pomočnikom od objave informacije, dane osebju — Ničnostne sodbe — Nova in bistvena dejstva — Časovno omejeni učinek — Pravnomočnost — Upravne odločbe, ki so postale dokončne — Enako obravnavanje)

text:
               8.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/100

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne (prvi senat) 7. decembra 2015 – Probst/Komisija
   (Zadeva F-136/14) (1)

   ((Javni uslužbenci - Plačilo - Izselitveni dodatek - Člen 4 Priloge VII h Kadrovskim predpisom - Nekdanji parlamentarni pomočnik - Odločba Komisije o dodelitvi izselitvenega dodatka nekdanjim parlamentarnim pomočnikom od objave informacije, dane osebju - Ničnostne sodbe - Nova in bistvena dejstva - Časovno omejeni učinek - Pravnomočnost - Upravne odločbe, ki so postale dokončne - Enako obravnavanje))
   (2016/C 048/115)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Norbert Probst (Genval, Belgija) (zastopnik: D. de Abreu Caldas, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: sprva J. Currall in T. S. Bohr, zastopnika, nato T. S. Bohr, agent)

      Predmet

   Predlog tožeče stranke za razglasitev ničnosti odločbe Komisije, s katero je bil tožeči stranki retroaktivno dodeljen izselitveni dodatek, v delu, v katerem je retroaktivnost omejena na 1. september 2013, v zvezi s čimer tožeča stranka trdi, da bi ji Komisija morala ta dodatek dodeliti od njene zaposlitve pri Komisiji 1. julija 1999.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne kot očino neutemeljena.

               2.

               N. Probst nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

      (1)  UL C 34, 2.2.2015, str. 54.


title: Zadeva C-65/13: Tožba, vložena 7. februarja 2013 – Evropski parlament proti Evropski komisiji

text:
               13.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 108/17

         Tožba, vložena 7. februarja 2013 – Evropski parlament proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-65/13)
   2013/C 108/36
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropski parlament (zastopnika: A. Tamás in J. Rodrigues, agenta)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga tožeče stranke

               —

               Izvedbeni sklep Komisije z dne 26. novembra 2012 o izvajanju Uredbe (EU) št. 492/2011 Evropskega parlamenta in Sveta glede uravnoteženja ponudbe in povpraševanja po prostih delovnih mestih ter postavitve mreže EURES na nove temelje naj se razglasi za ničnega;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Evropski parlament v utemeljitev ničnostne tožbe navaja edini tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev člena 38 Uredbe (EU) št. 492/2011 Parlamenta in Sveta (1). Komisija naj bi namreč s sprejetjem izpodbijanega sklepa zlorabila pooblastila, ki ji jih je podelil zakonodajalec Unije.
   Člen 38 navedene uredbe naj bi namreč Komisiji podeljeval zgolj izvedbena pooblastila, katerih omejitve naj bi bile določene v členu 291 PDEU. Parlament meni, da je treba zadnjenavedeni člen razlagati tako, da ne omogoča sprejetja splošnih aktov, ki dopolnjujejo nekatere nebistvene dele zakonodajnega akta. Zgolj zakonodajni akti ali delegirani akti v smislu člena 290 PDEU lahko dopolnjujejo nebistvene dele temeljnega akta.
   Akt, ki ga je sprejela Komisija in je opredeljen kot izvedbeni akt v smislu člena 291 PDEU, naj bi dopolnjeval tudi nekatere nebistvene dele Uredbe (EU) št. 492/2011. Parlament zato meni, da če je treba dopolniti nebistvene dele Uredbe (EU) št. 492/2011, bi morala Komisija, ker ni pristojna za sprejemanje delegiranih aktov v smislu člena 290 PDEU, zakonodajalcu predložiti zakonodajni predlog za dopolnitev ali spremembo temeljnega akta.

      (1)  Uredba (EU) št. 492/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2011 o prostem gibanju delavcev v Uniji (UL L 141, str. 1).


title: Zadeva C-40/12 P: Pritožba, ki jo je 27. januarja 2012 vložila družba Gascogne Sack Deutschland GmbH, prej Sachsa Verpackung GmbH zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 16. novembra 2011 v zadevi T-79/06, Sachsa Verpackung proti Komisiji

text:
               24.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 89/17

         Pritožba, ki jo je 27. januarja 2012 vložila družba Gascogne Sack Deutschland GmbH, prej Sachsa Verpackung GmbH zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 16. novembra 2011 v zadevi T-79/06, Sachsa Verpackung proti Komisiji
   (Zadeva C-40/12 P)
   2012/C 89/27
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnica: Gascogne Sack Deutschland GmbH, prej Sachsa Verpackung GmbH (zastopnika: F. Puel in L. François-Martin, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

               —

               Razveljavitev sodbe Splošnega sodišča Evropske unije (četrti senat) z dne 16. novembra 2011 v zadevi T-79/06 […] in vrnitev zadeve v ponovno odločanje Splošnemu sodišču, da odloči v skladu z zahtevami Sodišča, vključno z zahtevami glede finančnih posledic za pritožnico, nastalih zaradi poteka časa čez razumni rok;

               —

               znižanje zneska globe zaradi upoštevanja finančnih posledic za pritožnico, nastalih zaradi poteka časa čez razumni rok;

               —

               naložitev Komisiji plačila stroškov postopka na obeh stopnjah.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   V podporo svoji pritožbi pritožnica navaja štiri pritožbene razloge.
   S prvim pritožbenim razlogom pritožnica trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da ni upoštevalo posledic začetka veljave Pogodbe o Evropski uniji z dne 1. decembra 2009, zlasti ne člena 6, v skladu s katerim imajo Listina temeljnih pravic Evropske unije in Pogodbe enako pravno veljavnost.
   Z drugim pritožbenim razlogom pritožnica navaja, da Splošno sodišče ni dovolj utemeljilo svoje odločitve glede člena 23(2) Uredbe št. 1/2003 (1) in člena 15 Uredbe št. 17 (2).
   Pritožnica s tretjim pritožbenim razlogom trdi, da Splošno sodišče ni opravilo svojega sodnega nadzora in ni v zadostni meri preverilo utemeljitve in trditev Komisije glede učinkov ravnanja na trg.
   Pritožnica s četrtim pritožbenim razlogom, podredno, trdi, da je Splošno sodišče kršilo postopek, s tem da je kršilo načelo razumnega roka na podlagi člena 6 EKČP ter načelo učinkovitega sodnega varstva. Ta pritožbeni razlog pritožnico vodi do tega, da, primarno, predlaga razveljavitev izdane sodbe ter, podredno, znižanje zneska globe, da se upoštevajo finančne posledice za pritožnico, nastale zaradi poteka časa čez razumni rok.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL 2003, L 1, str. 1).

      (2)  Uredba št. 17 Prva Uredba o izvajanju členov [81 ES] in [82 ES] (UL 1962, 13, str. 204).


title: Zadeva C-356/06: Sklep predsednika Sodišča z dne 11. maja 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji

text:
               4.8.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 183/29

         Sklep predsednika Sodišča z dne 11. maja 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji
   (Zadeva C-356/06) (1)

   (2007/C 183/52)

      Jezik postopka: nemščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 249, 14.10.2006.


title: Zadeva C-356/15: Tožba, vložena 13. julija 2015 – Evropska komisija/Kraljevina Belgija

text:
               14.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 302/25

         Tožba, vložena 13. julija 2015 – Evropska komisija/Kraljevina Belgija
   (Zadeva C-356/15)
   (2015/C 302/32)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnik: D. Martin, agent)

      Tožena stranka: Kraljevina Belgija

      Predloga tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Kraljevina Belgija, s tem ko je sprejela člena 23 in 24 okvirnega zakona z dne 27. decembra 2012, ni izpolnila obveznosti iz členov 11, 12 in 76(6) Uredbe (ES) št. 883/2004 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti, iz člena 5 Uredbe (ES) št. 987/2009 (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe (ES) št. 883/2004 in iz Sklepa št. A1 upravne komisije za koordinacijo sistemov socialne varnosti (3).

               —

               Kraljevini Belgiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija meni, da Kraljevina Belgija s sprejetjem členov 23 in 24 okvirnega zakona z dne 27. decembra 2012 krši člene 11, 12 in 76 Uredbe (ES) št. 883/2004 in člen 5 Uredbe (ES) št. 987/2009 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe (ES) št. 883/2004 in Sklep št. A1 upravne komisije za koordinacijo sistemov socialne varnosti, ker ne priznava zavezujoče narave dokumenta, ki ga izda matična država članica napotenega delavca in s katerim je potrjeno, da zanj velja zakonodaja o socialni varnosti te države članice.

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 5, str. 72.

      (2)  UL L 284, str. 1.

      (3)  UL C 106, 24. 4. 2010, str. 1.


title: Zadeva C-589/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 19. novembra 2013 – F.E. Familienprivatstiftung Eisenstadt

text:
               8.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 71/3

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 19. novembra 2013 – F.E. Familienprivatstiftung Eisenstadt
      (Zadeva C-589/13)
      (2014/C 71/05)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Verwaltungsgerichtshof

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: F.E. Familienprivatstiftung Eisenstadt

         Nasprotna stranka: Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Wien

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba člen 56 ES (zdaj člen 63 PDEU) razlagati tako, da nasprotuje sistemu obdavčitve dohodkov iz kapitala in dohodkov iz odsvojitve deležev avstrijske zasebne ustanove, ki obdavčitev zasebne ustanove v obliki „vmesnega davka“ za zavarovanje nacionalne enkratne obdavčitve predvideva samo, če je zaradi konvencije o izogibanju dvojnega obdavčevanja koristnik donacij iz zasebne ustanove oproščen plačila davka na dohodek iz kapitala od prejetih donacij?


title: Zadeva C-494/10: Sklep predsednika prvega senata Sodišča z dne 7. maja 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Essen – Nemčija) – Dr. Biner Bähr als Insolvenzverwalter über das Vermögen der Hertie GmbH proti HIDD Hamburg-Bramfeld B.V. 1

text:
               7.7.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 200/10

         Sklep predsednika prvega senata Sodišča z dne 7. maja 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Essen – Nemčija) – Dr. Biner Bähr als Insolvenzverwalter über das Vermögen der Hertie GmbH proti HIDD Hamburg-Bramfeld B.V. 1
   (Zadeva C-494/10) (1)

   2012/C 200/19
   Jezik postopka: nemščina
   Predsednik prvega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 30, 29.1.2011.


title: Zadeva T-145/11: Tožba, vložena 14. marca 2011 – Vagba proti Svetu

text:
               30.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 130/24

         Tožba, vložena 14. marca 2011 – Vagba proti Svetu
   (Zadeva T-145/11)
   2011/C 130/49
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Gagbei Faussignaux Vagba (Abidžan, Slonokoščena obala) (zastopnika: G. Collard in L. Aliot, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi tožeče stranke

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da Uredba Sveta (ES) št. 25/2011 z dne 14. januarja 2011 in Sklep Sveta 2011/18/SZVP z dne 14. januarja 2011, ki sta bila 15. januarja 2011 objavljena v Uradnem listu Evropske unije, v delu v katerem se nanašata na tožečo stranko, Gagbeija Faussignauxa VAGBO, nimata nobene dejanske podlage,

               —

               zato naj

                           —

                           razglasi za nična Uredbo Sveta št. 25/2011 z dne 14. januarja 2011 in Sklep Sveta 2011/18/SZVP z dne 14. januarja 2011;

                           —

                           podredno, odredi, da se ime Gagbeja Faussignauxa VAGBE izbriše s seznamov, priloženih navedenima uredbi in sklepu.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožbeni razlogi in glavni argumenti, ki jih navaja tožeča stranka, so v bistvu enaki ali podobni tistim, ki so navedeni v zadevi Guiai Bi Poin proti Svetu (T-137/11).


title: Zadeva C-640/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (Irska) 2. decembra 2015 – Minister for Justice and Equality/Tomas Vilkas

text:
               15.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 59/7

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (Irska) 2. decembra 2015 – Minister for Justice and Equality/Tomas Vilkas
   (Zadeva C-640/15)
   (2016/C 059/06)
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   Court of Appeal

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Minister for Justice and Equality

      Tožena stranka: Tomas Vilkas

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali člen 23 Okvirnega sklepa (1) določa ali/in dovoljuje, da se sporazum o novem datumu predaje sklene več kot enkrat?

               2.

               Če je tako, ali to omogoča v enem ali v vseh teh položajih: če so predajo zahtevane osebe v obdobju, določenem v odstavku 2, že preprečile okoliščine, na katere državi članici nimata vpliva, zaradi česar je prišlo do sporazuma o novem datumu predaje, za te okoliščine pa se ugotovi, da

                           (i)

                           trajajo, ali

                           (ii)

                           se po tem, ko so prenehale, ponovno pojavijo, ali

                           (iii)

                           se po tem, ko so prenehale, pojavijo drugačne okoliščine, ki so preprečile ali bodo lahko preprečile predajo zahtevane osebe v zahtevanem obdobju, ki se nanaša na navedeni novi datum predaje?

      (1)  Okvirni sklep Sveta z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami (2002/584/PNZ) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 34.)


title: Zadeva C-445/05: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 14. junija 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesfinanzhof – Nemčija) – Werner Haderer proti Finanzamt Wilmersdorf (Šesta direktiva DDV – Oprostitve – Člen 13(A)(1)(j) – Šolsko in univerzitetno izobraževanje, ki ga izvajajo učitelji zasebniki – Poučevanje, ki se izvaja v okviru izobraževalnih središč za odrasle – Neobstoj neposredne pogodbene zveze z učenci)

text:
               4.8.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 183/9

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 14. junija 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesfinanzhof – Nemčija) – Werner Haderer proti Finanzamt Wilmersdorf
   (Zadeva C-445/05) (1)

   (Šesta direktiva DDV - Oprostitve - Člen 13(A)(1)(j) - Šolsko in univerzitetno izobraževanje, ki ga izvajajo učitelji zasebniki - Poučevanje, ki se izvaja v okviru izobraževalnih središč za odrasle - Neobstoj neposredne pogodbene zveze z učenci)
   (2007/C 183/15)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Bundesfinanzhof
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Werner Haderer

      Tožena stranka: Finanzamt Wilmersdorf
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Bundesfinanzhof – Razlaga člena 13(A)(1)(j) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145 z dne 17. maja 1977, str. 1) – Davčna oprostitev za storitev pouka, ki jo opravlja zasebni učitelj – Pouk v okviru tečajev na javnih visokih šolah.
   Izrek
   V okoliščinah, kakršne so te iz postopka v glavni stvari, je za dejavnosti posameznika kot neodvisnega sodelavca, ki vključujejo pomoč pri šolskem pouku ter tečaje keramike in lončarstva v izobraževalnih središčih za odrasle, oprostitev plačila davka na dodano vrednost iz člena 13(A)(1)(j) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero mogoče uveljavljati, le če te dejavnosti pomenijo poučevanje, ki ga učitelj opravlja v svojem imenu in za svoj račun in ki se nanaša na šolsko ali univerzitetno izobraževanje. Predložitveno sodišče mora preizkusiti, ali gre v postopku v glavni stvari za tak primer.

      (1)  UL C 60, 11.3.2006.


title: Združeni zadevi T-381/13 in T-382/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. decembra 2015 – Perfetti Van Melle/UUNT (DAISY in MARGARITAS) (Znamka Skupnosti — Prijava besednih znamk Skupnosti DAISY in MARGARITAS — Absolutni razlogi za zavrnitev — Delna zavrnitev registracije — Neobstoj razlikovalnega učinka — Razlikovalni učinek — Člen 7(1)(b) in (c) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               8.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/45

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. decembra 2015 – Perfetti Van Melle/UUNT (DAISY in MARGARITAS)
   (Združeni zadevi T-381/13 in T-382/13) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Prijava besednih znamk Skupnosti DAISY in MARGARITAS - Absolutni razlogi za zavrnitev - Delna zavrnitev registracije - Neobstoj razlikovalnega učinka - Razlikovalni učinek - Člen 7(1)(b) in (c) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2016/C 048/50)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Perfetti Van Melle SpA (Lainate, Italija) (zastopnik: P. Testa, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: L. Rampini, zastopnik)

      Predmet

   Tožbi zoper odločbi prvega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 10. aprila 2013 (zadevi R 427/2012-1 in R 430/2012-1) v zvezi s prijavama za registracijo besednega znaka DAISY in besednega znaka MARGARITAS kot znamki Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Odločbi prvega odbora za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) z dne 10. aprila 2013 (v zadevah R 427/2012-1 in R 430/2012-1) se razveljavita v delu, v katerem sta bili zavrnjeni prijavi za registracijo besednega znaka DAISY in besednega znaka MARGARITAS kot znamki Skupnosti, za te proizvode: „slaščice, pecivo, bomboni, karamele, gumijasti bomboni, karamel, žvečilni gumi, želatina (slaščice), lakrice, lizike, toffee, pastile, sladkor, čokolada, kakav“.

               2.

               UUNT se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 274, 21. 9. 2013.


title: Zadeva C-364/10: Tožba, vložena 8. julija 2010 – Republika Madžarska proti Slovaški republiki

text:
               6.11.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/5

         Tožba, vložena 8. julija 2010 – Republika Madžarska proti Slovaški republiki
   (Zadeva C-364/10)
   ()
   2010/C 301/07
   Jezik postopka: slovaščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Republika Madžarska (zastopnika: M. Fehér, E. Orgován, zastopnika)

      Tožena stranka: Slovaška republika

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Slovaška republika ni izpolnila obveznosti, ki izhajajo iz Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES (1) z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/E[EC] s tem, da predsedniku Republike Madžarske, Lászlu Sólyomu, dne 21. avgusta 2009, ni dovolila vstopa na ozemlje Republike Slovaške;

               —

               ugotovi naj se, med drugim, da je stališče, ki ga je Republika Slovaška zastopala ob vložitvi tožbe, v nasprotju s pravom Evropske unije, zlasti členom 3(2) EU, kolikor se v skladu z Direktivo 2004/38 šteje za pristojno, da voditelju države Republike Madžarske, to je njenemu predsedniku, zavrne vstop na ozemlje Slovaške republike, tako da se takšna kršitev lahko ponovi;

               —

               ugotovi naj se, da je Slovaška republika napačno uporabila pravo Unije s tem, da državni organi predsedniku Lászlu Sólyomu niso dovolili vstopa na ozemlje Slovaške republike na podlagi Direktive 2004/38;

               —

               v primeru, da bi Sodišče ugotovilo – v nasprotju s stališčem Madžarske, ki je temelj za zgoraj navedeno zahtevo – da konkretni pravni predpis mednarodnega prava lahko omeji področje uporabe Direktive 2004/38, ki je stališče, s katerim se Republika Madžarska ne strinja, naj se določi področje uporabe takšnih izjem;

               —

               Slovaški republiki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Minister za zunanje zadeve Slovaške republike je 21. avgusta 2009 ministra za zunanje zadeve Republike Madžarske ustno obvestil, da so se pristojni organi Slovaške republike v zvezi s sklepom, ki ga je na ta dan izvršil predsednik Republike Madžarske László Sólyom, odločili, da mu ne dovolijo vstopa na ozemlje Slovaške republike.
   Madžarska vlada uveljavlja, da je Slovaška republika kršila člen 18 ES ter Direktivo 2004/38 s tem, da predsedniku Lászlu Sólyomu ni dovolila vstopa. Republika Madžarska meni, da zasebno ravnanje predsednika republike Lászla Sólyoma ni pomenilo dejanske, neposredne in dovolj resne nevarnosti, ki bi ogrozila družbeni interes niti na splošno niti v povezavi s konkretnim obiskom, kar bi bil razlog za sprejetje kakršnihkoli omejevalnih ukrepov. Madžarska vlada meni, tudi če bi obstajal tak razlog, ki bi upravičeval omejevalni ukrep, kar pa ne verjame, ukrep, s katerim je bil v konkretnem primeru predsedniku republike zavrnjen vstop, ne ustreza zahtevam sorazmernosti in presega zasledovane cilje, ki bi jih Slovaška republika lahko zagotovila tudi z drugimi, manj omejevalnimi ukrepi.
   Slovaška republika prav tako ni upoštevala postopkovnih predpisov Direktive 2004/38, ker prepoved vstopa predsedniku Lászlu Sólyomu ni bila sprejeta in vročena na podlagi odločbe, v skladu z Direktivo. Odločitev o prepovedi vstopa je bila podana v ustni obliki, ni vsebovala zadostne utemeljitve niti navedbe pri katerem upravnem ali sodnem organu in v kakšnem roku bi bilo mogoče vložiti pritožbo.
   Po mnenju madžarske vlade obstaja nevarnost, da bi Slovaška republika kršitev ponovila, ker slednja nadalje trdi, da je bila prepoved vstopa predsedniku Lászlu Sólyomu na njeno ozemlje upravičena.
   Madžarska vlada trdi, da uporaba prava s strani slovaških organov ne pomeni le kršitve Direktive 2004/38 kot takšne, temveč da tudi sklicevanje na Direktivo ni upravičeno, ker slovaški organi niso sledili ciljem Direktive, temveč so ob sklicevanju na Direktivo uveljavljali zgolj politični cilj. Iz pojasnil Slovaške republike je mogoče razbrati, da namen prepovedi vstopa predsedniku Lászlu Sólyomu na ozemlje Slovaške republike niso bili razlogi javnega reda ali varnosti v smislu prava Unije, kot je Direktiva 2004/38, temveč čisto politični razlogi, v prvi vrsti zunanjepolitični razlogi.
   Po mnenju madžarske vlade je Evropska komisija napačno trdila, da se pri uradnih obiskih voditeljev držav članic uporabi predpise notranjega prava in ne prava Unije. Madžarska vlada meni, da se Direktiva 2004/38 neomejeno uporabi za vse skupine oseb in za vse oblike obiskov, bodisi uradne ali zasebne. Ta direktiva prizna na splošno in za vse državljane Unije temeljno pravico do vstopa na ozemlje vsake države članice, kakor za državljane Unije izhaja iz primarnega prava. V Direktivi 2004/38 so na splošno in posamezno našteti primeri, v katerih je mogoče omejiti prosto gibanje državljanov Unije. Ne vsebuje nobenega odstopanja od splošnega načela, v skladu s katerim bi bilo mogoče voditelje držav ali drugo skupino oseb iz držav članic izključiti iz njenega področja uporabe. Če bi Svet in Evropski parlament želela omejiti izvrševanje prostega gibanja s predpisom mednarodnega prava, vključno z običajnim mednarodnim pravom, bi to zagotovo storila že ob sprejetju te direktive.
   Madžarska vlada trdi, da niti v kodificiranem mednarodnem pravu niti v običajnem mednarodnem pravu ni najti veljavne pravne norme, ki bi jo bilo v tem primeru mogoče uporabiti. Tudi če bi takšna norma obstajala, so države članice s pristopom k Uniji slednji priznale pristojnost urejanja prostega gibanja oseb in se strinjale s tem, da bodo izvajale prenesene pristojnosti v skladu z akti in pravom Unije. Če bi lahko določba mednarodnega prava v primeru vstopa državljana ene države članice v drugo državo članico omejila osebno področje uporabe Direktive 2004/38, je nujno, da Sodišče nedvoumno opredeli obseg te omejitve, ker Direktiva 2004/38 takšne izjeme ali odstopanja ne vsebuje.

      (1)  UL L 158, str. 77.


title: Zadeva T-177/07: Sodba Splošnega sodišča z dne 15. junija 2010 – Mediaset proti Komisiji ( „Državne pomoči — Telekomunikacije — Subvencioniran nakup digitalnih sprejemnikov — Odločba, s katero je bila pomoč razglašena za nezdružljivo s skupnim trgom in s katero je bilo naloženo njeno vračilo — Pojem državne pomoči — Izključitev sprejemnikov, ki omogočajo sprejem televizijskih programov, ki se oddajajo prek satelita — Ugodnost — Selektivnost — Škodovanje konkurenci — Obveznost obrazložitve“ )

text:
               31.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/32

         Sodba Splošnega sodišča z dne 15. junija 2010 – Mediaset proti Komisiji
   (Zadeva T-177/07) (1)

   (Državne pomoči - Telekomunikacije - Subvencioniran nakup digitalnih sprejemnikov - Odločba, s katero je bila pomoč razglašena za nezdružljivo s skupnim trgom in s katero je bilo naloženo njeno vračilo - Pojem državne pomoči - Izključitev sprejemnikov, ki omogočajo sprejem televizijskih programov, ki se oddajajo prek satelita - Ugodnost - Selektivnost - Škodovanje konkurenci - Obveznost obrazložitve)
   2010/C 209/46
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Mediadet SpA (Milano, Italija) (zastopniki: K. Adamantopoulos, G. Rossi, E. Petritsi in A. Nucara, odvetniki, D. O’Keeffe in P. Boyle, solicitors)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: B. Martenczuk, G. Conte in E. Righini, zastopniki)

      Intervenientka v podporo tožene stranke: Sky Italia Srl (Rim, Italija) (zastopnika: sprva F. E. González Díaz in D. Gerard, nato F. E. González Díaz, odvetnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2007/374/ES z dne 24. januarja 2007 o državni pomoči C 52/2005 (ex NN 88/2005, ex CP 101/2004) Italijanske republike za subvencioniran nakup digitalnih sprejemnikov (UL L 147, str. 1).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Mediaset SpA nosi svoje stroške in stroške Evropske komisije in družbe Sky Italia Srl.

      (1)  UL C 170, 21.7.2007.


title: Zadeva T-619/14: Tožba, vložena 14. avgusta 2014 – Bionorica/Komisija

text:
               17.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 409/48

         Tožba, vložena 14. avgusta 2014 – Bionorica/Komisija
   (Zadeva T-619/14)
   2014/C 409/69
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Bionorica ES (Neumarkt, Nemčija) (zastopniki: M. Weidner, T. Guttau in N. Hußmann, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da je tožena stranka ob kršitvi člena 13(3) Uredbe (ES) št. 1924/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o prehranskih in zdravstvenih trditvah na živilih (UL L 404, str. 9) opustila naložiti Evropski agenciji za varnost hrane, naj znanstveno oceni zdravstvene trditve glede rastlinskih snovi z namenom sprejetja seznama Skupnosti dovoljenih trditev glede rastlinskih snovi na podlagi člena 13(1) navedene uredbe in vseh potrebnih pogojev za uporabo teh trditev;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev svoje tožbe navaja en tožbeni razlog.
   Tožbeni razlog: Kršitev člena 13(3) Uredbe (ES) št. 1924/2006 (1)

   Tožeča stranka meni, da je bil zaradi nedejavnosti Komisije kršen člen 13(3) Uredbe št. 1924/2006, ki jasno določa, da je rok za izvršitev 31. januar 2010. Tožeča stranka Komisiji očita, da je dopustila, da ta rok preteče. Tožeča stranka v zvezi s tem navaja, da Komisija nima pravice, da bi za nedoločen čas prestavila znanstveno ocenjevanje zdravstvenih trditev glede rastlinskih snovi. Po mnenju tožeče stranke nedejavnost tožene stranke spodbuja fragmentacijo predpisov v Uniji in je v nasprotju z glavnim ciljem uredbe, to je vzpostavitvijo enotnih predpisov v Evropi.

      (1)  Uredba (ES) št. 1924/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o prehranskih in zdravstvenih trditvah na živilih (UL L 404, str. 9).


title: Zadeva C-410/05: Sklep predsednika Sodišča z dne  15. maja 2006  — Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki

text:
               29.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/29

         Sklep predsednika Sodišča z dne 15. maja 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki
   (Zadeva C-410/05) (1)

   (2006/C 178/53)

      Jezik postopka: grščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 36, 11.2.2006.


title: Zadeva C-319/06: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 19. junija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg (Neizpolnitev obveznosti države – Napotitev delavcev – Svoboda opravljanja storitev – Direktiva 96/71/ES – Predpisi na področju javnega reda – Tedenski počitek – Obveznost predložitve dokumentov v zvezi z napotitvijo na zahtevo nacionalnih organov – Obveznost imenovanja ad hoc zastopnika s sedežem v Luksemburgu, ki hrani vse dokumente, potrebne za nadzor)

text:
               15.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/4

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 19. junija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg
   (Zadeva C-319/06) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Napotitev delavcev - Svoboda opravljanja storitev - Direktiva 96/71/ES - Predpisi na področju javnega reda - Tedenski počitek - Obveznost predložitve dokumentov v zvezi z napotitvijo na zahtevo nacionalnih organov - Obveznost imenovanja ad hoc zastopnika s sedežem v Luksemburgu, ki hrani vse dokumente, potrebne za nadzor)
   (2008/C 209/06)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: J. Enegren in G. Rozet)

      Tožena stranka: Veliko vojvodstvo Luksemburg (zastopnik: C. Schiltz)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 49 ES in 50 ES in nepravilen prenos člena 3(1) in (10) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 96/71/ES z dne 16. decembra 1996 o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev (UL L 18, 1997, str. 1) – Obveznost imeti ad hoc zastopnika s sedežem v Luksemburgu, ki hrani vse dokumente, potrebne za nadzor – Uporaba nacionalnih določb o pogojih za delo in zaposlitev, ki presegajo in ne izpolnjujejo zahtev direktive.
   Izrek

               1)

               Veliko vojvodstvo Luksemburg, s tem da

                           —

                           je določbe člena 1(1), točke 1, 2, 8 in 11, zakona z dne 20. decembra 2002 o prenosu Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 96/71/ES z dne 16. decembra 1996 o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev in ureditvi nadzora uporabe delovnega prava opredelilo kot prisilne predpise nacionalnega javnega reda,

                           —

                           je nepopolno preneslo določbo člena 3(1), prvi pododstavek, točka (a), Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 96/71/ES z dne 16. decembra 1996 o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev,

                           —

                           je v členu 7(1) tega zakona z dne 20. decembra 2002 postavilo pogoje v zvezi z dostopom pristojnih nacionalnih organov do podatkov, nujno potrebnih za nadzor, ki niso opredeljeni dovolj jasno, da bi zagotavljali pravno varnost podjetij, ki želijo napotiti svoje delavce v Luksemburg, in

                           —

                           je v členu 8 tega zakona nalogo hrambe dokumentov, potrebnih za nadzor, v Luksemburgu preneslo na ad hoc zastopnika, ki ima tam sedež,

                     ni izpolnilo obveznosti iz člena 3(1) Direktive 96/71 v povezavi z odstavkom 10 tega člena ter členov 49 ES in 50 ES.

               2)

               Velikemu vojvodstvu Luksemburg se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 224, 16.9.2006.


title: Zadeva T-257/12: Sklep Splošnega sodišča z dne 10. novembra 2014 – Siegenia-Aubi in Noraa/Komisija

text:
               22.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/32

         Sklep Splošnega sodišča z dne 10. novembra 2014 – Siegenia-Aubi in Noraa/Komisija
   (Zadeva T-257/12) (1)

   (2014/C 462/45)
   Jezik postopka: nemščina
   Predsednik tretjega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 227, 28.7.2012.


title: Zadeva C-56/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad Sofia-grad (Bolgarija) 3. januarja 2017 – Bahtiar Fathi/Predsedatel na Darzhavna agentsia za bezhantsite

text:
               10.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/26

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad Sofia-grad (Bolgarija) 3. januarja 2017 – Bahtiar Fathi/Predsedatel na Darzhavna agentsia za bezhantsite
   (Zadeva C-56/17)
   (2017/C 112/36)
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Administrativen sad Sofia-grad

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Bahtiar Fathi

      Tožena stranka: Predsedatel na Darzhavna agentsia za bezhantsite

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali iz člena 3(1) Uredbe (EU) št. 604/2013 (1), ki se razlaga v povezavi z uvodno izjavo 12 in členom 17 navedene uredbe, izhaja, da država članica sme izdati odločbo, v kateri obravnava pri njej vloženo prošnjo za mednarodno zaščito v smislu člena 2(d) Uredbe, ne da bi izrecno odločila o odgovornosti te države članice v skladu z merili Uredbe, če v konkretnem primeru ni nobenih opornih točk za odstopanje iz člena 17 Uredbe?

               2.

               Ali iz člena 3(1), drugi stavek, Uredbe št. 604/2013, ki se razlaga v povezavi z uvodno izjavo 54 Direktive 2013/32/EU (2), izhaja, da je treba v okoliščinah postopka v glavni stvari, če ne gre za odstopanje iz člena 17(1) Uredbe, izdati odločbo o prošnji za mednarodno zaščito v smislu člena 2(b) Uredbe, s katero se država članica zaveže, da bo prošnjo obravnavala v skladu z merili z Uredbe, in ki temelji na tem, da določbe Uredbe veljajo za prosilca?

               3.

               Ali je treba člen 46(3) Direktive 2013/32 razlagati tako, da mora sodišče v postopku s tožbo zoper odločbo o zavrnitvi mednarodne zaščite v skladu z uvodno izjavo 54 Direktive presoditi, ali določbe Uredbe (EU) št. 604/2013 veljajo za prosilca, če država članica ni izrecno odločila o svoji pristojnosti za obravnavo prošnje za mednarodno zaščito v skladu z merili iz Uredbe? Ali je treba na podlagi uvodne izjave 54 Direktive 2013/32 izhajati iz tega, da v primeru, če ni opornih točk za uporabo člena 17 Uredbe št. 604/2013 in je prošnjo za mednarodno zaščito na podlagi Direktive 2011/95 (3) obravnavala država članica, v kateri je bila prošnja vložena, pravni položaj zadevne osebe spada na področje uporabe Uredbe tudi takrat, če država članica ni izrecno odločila o svoji pristojnosti v skladu z merili iz Uredbe?

               4.

               Ali iz člena 10(1)(b) Direktive 2011/95/EU izhaja, da se v okoliščinah postopka v glavni stvari prosilca preganja zaradi „veroizpovedi“, če prosilec v zvezi z vsemi elementi, ki jih zajema pojem veroizpovedi v smislu te določbe in ki so ključnega pomena za pripadnost zadevne osebe določeni veri, ni podal pojasnil in predložil dokumentov?

               5.

               Ali iz člena 10(2) Direktive 2011/95/EU izhaja, da so podani razlogi preganjanja, ki temeljijo na veroizpovedi v smislu člena 10(1)(b) Direktive, če prosilec v okoliščinah postopka v glavni stvari trdi, da je bil preganjan zaradi verske pripadnosti, vendar ni podal nobenih navedb oziroma predložil dokazov v zvezi z okoliščinami, ki so značilne za pripadnost osebe določeni veri in so za subjekt preganjanja razlog za domnevo, da zadevna oseba pripada tej veri – med njimi okoliščine, ki so povezane z izvajanjem ali neizvajanjem verskih obredov ali z verskimi izrazi prepričanja –, ali v zvezi z oblikami osebnega ali skupnega vedenja, ki temelji na kakršnem koli verskem prepričanju ali izhaja iz njega?

               6.

               Ali iz člena 9(1) in (2) Direktive 2011/95/EU, ki se razlaga v povezavi s členoma 18 in 10 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in pojmom veroizpovedi v smislu člena 10(1)(b) Direktive, izhaja, da v okoliščinah postopka v glavni stvari:

                           (a)

                           pojem vere v pravu Unije ne zajema nobenih dejanj, ki so v skladu z nacionalnim pravom držav članic kazniva? Ali lahko taka dejanja, ki so v državi izvora prosilca kazniva, pomenijo dejanja preganjanja?

                           (b)

                           Ali je treba v povezavi s prepovedjo proselitizma in prepovedjo dejanj, ki nasprotujejo veri, na kateri temeljijo zakonski in podzakonski predpisi v navedeni državi, šteti za dopustne omejitve, ki so določene za zaščito pravic in svoboščin drugih in javnega reda v državi izvora prosilca? Ali sta navedeni prepovedi taki dejanji preganjanja v smislu navedenih določb Direktive, če je za kršitev teh prepovedi zagrožena smrtna kazen, čeprav zakoni niso izrecno usmerjeni zoper določeno vero?

               7.

               Ali iz člena 4(2) Direktive 2011/95/EU, ki se razlaga v povezavi z odstavkom 5(b) te določbe, členom 10 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in členom 46(3) Direktive 2013/32/EU, izhaja, da se sme v okoliščinah postopka v glavni stvari dejstva in okoliščine presojati samo na podlagi pojasnil in dokazov, ki jih je podal prosilec, vendar je dopustno zahtevati dokaz manjkajočih elementov, ki jih zajema pojem veroizpovedi v smislu člena 10(1)(b) Direktive, če:

                           —

                           bi se brez teh navedb prošnja za mednarodno zaščito štela za neutemeljeno v smislu člena 32 v povezavi s členom 31(8)(e) Direktive 2013/32/EU in

                           —

                           nacionalno pravo določa, da mora pristojni organ ugotoviti vse okoliščine, pomembne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, sodišče pa mora v primeru izpodbijanja odločbe o zavrnitvi opozoriti, da zadevna oseba ni ponudila in predložila nobenih dokazov?

      (1)  Uredba (EU) št. 604/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva (UL L 180, 29.6.2013, str. 31).

      (2)  Direktiva 2013/32/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o skupnih postopkih za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite (UL L 180, 29.6.2013, str. 60).

      (3)  Direktiva 2011/95/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da so upravičeni do mednarodne zaščite, glede enotnega statusa beguncev ali oseb, upravičenih do subsidiarne zaščite, in glede vsebine te zaščite (UL L 337, 20.12.2011, str. 9).


title: Zadeva F-45/16: Tožba, vložena 17. avgusta 2016 – ZZ/EIB

text:
               10.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 371/32

         Tožba, vložena 17. avgusta 2016 – ZZ/EIB
   (Zadeva F-45/16)
   (2016/C 371/36)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: B. Maréchal, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska investicijska banka

      Predmet in opis spora

   Zahtevek za povrnitev premoženjske in nepremoženjske škode, ki jo je tožeča stranka utrpela zaradi ugotovitve njegove popolne in trajne invalidnosti, za katero meni, da je poklicnega izvora.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               povrne naj ji celotno ali del škode, ki jo je utrpela, če bi zavarovalnica EIB, AXA Belgium, povrnila del škode;

               —

               izplača odškodnino v znesku 150 000 EUR za nepremoženjsko škodo, ki jo je tožeča stranka utrpela;

               —

               povrne bodoče stroške zdravljenja in psihološke obravnave, povezane z zdravstvenimi težavami, nastalimi zaradi velike obremenitve tožeče stranke, ki jih sistem zdravstvenega zavarovanja pri EIB ne povrne;

               —

               povrne nastale stroške zdravljenja in psihološke obravnave, povezane z zdravstvenimi težavami, nastalimi zaradi velike obremenitve tožeče stranke, ki jih sistem zdravstvenega zavarovanja pri EIB;

               —

               povrne pravne stroške tožeče stranke v zvezi s tem postopkom, začasno ocenjene na znesek 30 000 EUR.


title: Zadeva C-169/08: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 17. novembra 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte costituzionale – Italija) – Presidente del Consiglio dei Ministri proti Regione autonoma della Sardegna (Svoboda opravljanja storitev — Člen 49 ES — Državne pomoči — Člen 87 ES — Deželna zakonodaja, ki uvaja davek na turistični pristanek zrakoplovov, namenjenih zasebnemu prevozu oseb, in rekreacijskih plovil, ki bremeni le subjekte z davčnim domicilom zunaj ozemlja te dežele)

text:
               30.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/6

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 17. novembra 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte costituzionale – Italija) – Presidente del Consiglio dei Ministri proti Regione autonoma della Sardegna
   (Zadeva C-169/08) (1)

   (Svoboda opravljanja storitev - Člen 49 ES - Državne pomoči - Člen 87 ES - Deželna zakonodaja, ki uvaja davek na turistični pristanek zrakoplovov, namenjenih zasebnemu prevozu oseb, in rekreacijskih plovil, ki bremeni le subjekte z davčnim domicilom zunaj ozemlja te dežele)
   2010/C 24/09
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Corte costituzionale

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Presidente del Consiglio dei Ministri

      Tožena stranka: Regione autonoma della Sardegna

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Corte Costituzionale – Razlaga členov 49 in 87 ES – Deželna zakonodaja, ki določa plačilo takse na turistične pristanke zrakoplovov le za podjetja, ki imajo davčni domicil zunaj ozemlja Sardinije in opravljajo letalski prevoz oseb oziroma blaga, kot pomožno dejavnost glede na glavno dejavnost podjetja – Državna pomoč v obliki davčne oprostitve za podjetja, ki imajo davčni domicil na Sardiniji in opravljajo enako dejavnost

      Izrek

               1.

               Člen 49 ES je treba razlagati tako, da nasprotuje davčni zakonodaji deželne oblasti, kakršna je ta, določena v členu 4 zakona dežele Sardinije št. 4 z dne 11. maja 2006, ki vsebuje različne določbe s področja prihodkov, ponovne opredelitve stroškov, socialnih politik in razvoja, v različici, ki izhaja iz člena 3(3) zakona dežele Sardinije št. 2 z dne 29. maja 2007, ki vsebuje določbe o letnem in večletnem proračunu dežele – zakon o financah 2007, ki uveljavlja deželni davek na turistične pristanke zrakoplovov, namenjenih zasebnemu prevozu oseb, in rekreacijskih plovil, ki bremeni le fizične in pravne osebe z davčnim domicilom zunaj ozemlja te dežele.

               2.

               Člen 87(1) ES je treba razlagati tako, da davčna zakonodaja deželne oblasti, ki uvaja davek na pristanek, kakršen je ta, ki se obravnava v postopku v glavni stvari, in ki bremeni le fizične in pravne osebe z davčnim domicilom zunaj ozemlja dežele, pomeni ukrep državne pomoči za podjetja s sedežem ne tem ozemlju.

      (1)  UL C 171, 5.7.2008.


title: Zadeva T-415/05: Tožba, vložena  25. novembra 2005  — Helenska republika proti Komisiji Evropskih Skupnosti

text:
               28.1.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/19

         Tožba, vložena 25. novembra 2005 — Helenska republika proti Komisiji Evropskih Skupnosti
   (Zadeva T-415/05)
   (2006/C 22/37)
   Jezik postopka: grščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Helenska republika (Zastopnika: A. Samoni in P. Mylonopoulos)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predloga tožeče stranke

               —

               da se Odločba Komisije K(2005) 2706 konč. z dne 14. septembra 2005 razglasi za nično;

               —

               da se Komisiji Evropskih skupnosti naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   V okviru privatizacije nacionalne letalske družbe („Olympiaki Aeroporia“) je bila ustanovljena nova družba imenovana „Olympiakes erogrammes“ („NOA“),, ki je pravzela dejavnosti opravljanja letov, medtem ko je družba imenovana „Olympiaki Aeroporia-Ypiresies AE“ (novo ime nekdanje družbe) obdržala vse druge dejavnosti, zlasti storitve na tleh kot tudi vzdrževanje in popravljanje letal. Z izpodbijano odločbo je Komisija ugotovila, da so bile NOA in OA izplačane državne pomoči, ki niso združljive s Pogodbo zato ker:

               —

               je NOA za podnajem letal plačala nižje najemnine kot so bile plačane za glavni lizing, in to v škodo grške države in OA,

               —

               je bila vrednost sredstev NOA v času njene ustanovitve previsoko ocenjena,

               —

               je Grška država OA nakazala likvidna sredstva in namesto OA plačala določena vračila posojila in določene obroke lizinga,

               —

               je Grška država stalno popuščala OA glede davčnih dolgov in prispevkov za socialno varnost

         S svojo tožbo Grčija najprej izpodbija del odločbe, ki se nanaša na najemnine za letala, ki jih je plačala NOA. Meni, da državna pomoč ni podana in da zato izpodbijana odločba krši člen 87(1) ES. Po mnenju Grčije, sta OA in grška država ravnala, kot bi ravnal vsak razumen posameznik, poleg tega pa najemnine, ki jih je plačala NOA ustrezajo tržni ceni. V enakem okviru se Grčija sklicuje na kršitev obveznosti obrazložitve izpodbijane odločbe.
   Glede dela odločbe, ki se nanaša na vrednost sredstev NOA, Grčija ocenjuje da je Komisija opravila očitno napačno cenitev, glede količine sredstev OA, ki so bila prenesena na NOA in da ugotovitve do katerih je glede tega prišla Komisija niso obrazložene. V vsakem primeru Grčija meni, da tudi del odločbe, ki se nanaša na neizpolnjevanje pogojev, ki veljajo za pomoči za reševanje in uporabo člena 87(3) ES ni obrazložen in poleg tega zatrjuje, da je v zvezi s tem Komisija opravila napačno pravno presojo.
   Glede plačila določenih vračil posojil in določenih obrokov lizinga s strani Grške države, Grčija navaja, da je ta plačila izvršila zaradi jamstva na podlagi poroštev na katere je pristala pred sprejetjem prejšnje odločbe Komisije s katero so ta tudi zajeta. Po navedbah Grčije je bila po plačilu zadevnih zneskov, začet postopek, ki ga grško pravo določa za dovolitev izvršbe na sredstva OA. Na podlagi teh ugotovitev Grčija zatrjuje, da izpodbijana odločba ni dovolj obrazložena in da po njenem mnenju v njej pride do očitno napačne pravne presoje.
   Glede dela odločbe, v katerem je ugotovljeno, da je NOA naslednica OA Grčija navaja niz trditev s katerimi izpodbija presojo Komisije in se na tej podlagi sklicuje na kršitev členov 87(1) in 88(2) ES kot tudi odsotnost obrazložitve.
   Grčija se tudi sklicuje na pravico biti slišan ter načelo dobre uprave, ker meni, da ji ni bila dana možnost, da se izjavi glede študije, ki so jo po naročilu Komisije opravili neodvisni strokovnjaki. Nazadnje se sklicuje na kršitev načela sorazmernosti in odsotnost obrazložitve, ker ji izpodbijana odločba nalaga, da ravno tako od NOA pridobi vračilo pomoči za obdobje od leta 2002 do leta 2004, pri čemer pa je ta začela poslovati šele 11. decembra 2003.


title: Zadeva C-569/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Förvaltningsrätten i Malmö (Švedska) 6. novembra 2013 – Bricmate AB proti Tullverket

text:
               18.1.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 15/10

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Förvaltningsrätten i Malmö (Švedska) 6. novembra 2013 – Bricmate AB proti Tullverket
   (Zadeva C-569/13)
   2014/C 15/14
   Jezik postopka: švedščina

      Predložitveno sodišče

   Förvaltningsrätten i Malmö

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Bricmate AB

      Tožena stranka: Tullverket

      Vprašanja za predhodno odločanje

   Ali je Izvedbena uredba Sveta (EU) št. 917/2011 (1) z dne 12. septembra 2011 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz keramičnih ploščic s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (UL L 238, str. 1) nična zaradi katerega od teh razlogov:

               1.

               preiskava institucij Evropske unije vsebuje zmotne ugotovitve dejanskega stanja,

               2.

               preiskava institucij Evropske unije vsebuje očitne napake pri presoji,

               3.

               Komisija ni izpolnila dolžnosti skrbnega ravnanja in ni upoštevala člena 3(2) in (6) Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009 (2) z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL L 343, str. 51),

               4.

               Komisija ni spoštovala obveznosti na podlagi člena 20(1) Uredbe št. 1225/2009 in pravice te družbe do obrambe,

               5.

               Komisija v nasprotju s členom 17 Uredbe št. 1225/2009 ni upoštevala informacij, ki jih je posredovala ta družba, in/ali

               6.

               Komisija ni izpolnila obveznosti obrazložitve (v skladu s členom 296 Pogodbe o delovanju Evropske unije)?

      (1)  UL L 238, str. 1.

      (2)  UL L 343, str. 51.


title: Zadeva C-20/15 P: Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 19. januarja 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi razširjeni senat) z dne 7. novembra 2014 v zadevi T-219/10, Autogrill España/Komisija

text:
               9.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 81/10

         Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 19. januarja 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi razširjeni senat) z dne 7. novembra 2014 v zadevi T-219/10, Autogrill España/Komisija
   (Zadeva C-20/15 P)
   (2015/C 081/13)
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: R. Lyal, B. Stromsky, C. Urraca Caviedes in P. Němečková, agenti)

      Druga stranka v postopku: Autogrill España, S.A.

      Predlog

               —

               Izpodbijana sodba naj se razveljavi;

               —

               zadeva naj se vrne Splošnemu sodišču Evropske unije;

               —

               odločitev o stroških naj se pridrži.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo s tem, da je napačno razlagalo člen 107(1) PDEU in zlasti pojem selektivnosti državnih pomoči iz tega člena.
   Ta edini pritožbeni razlog ima dva dela, ki zadevata prej navedeno napačno uporabo prava:

               —

               Prvič, Splošno sodišče naj bi ravnalo napačno, ko je določilo obveznost, da se za dokaz selektivnosti ukrepa določi skupina podjetij s specifičnimi (ex ante opredeljenimi) značilnostmi; in

               —

               drugič, Splošno sodišče naj bi napačno razlagalo pojem selektivnosti s tem, da je umetno razlikovalo med pomočmi za izvoz blaga in pomočmi za izvoz kapitala.


title: Zadeva C-13/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Augstākā tiesa (Latvija) 8. januarja 2016 – Valsts policijas Rīgas reģiona pārvaldes Kārtības policijas pārvalde/Rīgas pašvaldības SIA „Rīgas satiksme“

text:
               29.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 111/10

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Augstākā tiesa (Latvija) 8. januarja 2016 – Valsts policijas Rīgas reģiona pārvaldes Kārtības policijas pārvalde/Rīgas pašvaldības SIA „Rīgas satiksme“
   (Zadeva C-13/16)
   (2016/C 111/13)
   Jezik postopka: latvijščina

      Predložitveno sodišče

   Augstākā tiesa

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Vložnica kasacijske pritožbe: Valsts policijas Rīgas reģiona pārvaldes Kārtības policijas pārvalde

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Rīgas pašvaldības SIA „Rīgas satiksme“

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba izraz „je obdelava potrebna zaradi zakonitih interesov, za katere si prizadeva […] tretja stranka ali stranke, ki so jim osebni podatki posredovani“ iz člena 7(f) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES (1) z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov razlagati tako, da mora nacionalna policija podjetju Rīgas satiksme razkriti osebne podatke, za katere je to zaprosilo in ki so potrebni za vložitev civilnopravne tožbe? Ali na odgovor na to vprašanje vpliva, da je bil, kot izhaja iz dokumentov v spisu, potnik v taksiju, katerega podatke želi pridobiti podjetje Rīgas satiksme, v času nesreče mladoleten?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 15, str. 355.


title: Zadeva T-374/06: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 8. septembra 2008 – Rath proti UUNT – Grandel (Epican) ( Znamka Skupnosti – Postopek z ugovorom – Prijava besedne znamke Skupnosti Epican – Prejšnja besedna znamka Skupnosti EPIGRAN – Relativni razlog za zavrnitev – Verjetnost zmede – Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 – Tožba, ki je očitno brez pravne podlage )

text:
               8.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 285/41

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 8. septembra 2008 – Rath proti UUNT – Grandel (Epican)
   (Zadeva T-374/06) (1)

   („Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti Epican - Prejšnja besedna znamka Skupnosti EPIGRAN - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 - Tožba, ki je očitno brez pravne podlage“)
   (2008/C 285/75)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Matthias Rath (Cap, Južna Afrika) (zastopniki: S. Ziegler, C. Kleiner in F. Dehn, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: G. Schneider, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenient pred Sodiščem prve stopnje: Dr. Grandel GmbH (Augsburg, Nemčija) (zastopnik: G. Hodapp, odvetnik)
   Predmet
   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UNNT z dne 5. oktobra 2006 (zadeva R 1324/2005-1) glede postopka z ugovorom med Dr. Grandel GmbH in Matthias Rathom.
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrne kot očitno brez pravne podlage.

               2)

               Matthias Rath nosi lastne stroške ter stroške, ki sta jih priglasila Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) in Dr. Grandel GmbH.

      (1)  UL C 42, 24.2.2007.


title: Zadeva C-228/09: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 20. maja 2010 – Evropska komisija proti Republiki Poljski (Neizpolnitev obveznosti države — DDV — Direktiva 2006/112/ES — Členi 78, 79, 83 in 86 — Davčna osnova — Prodaja vozila — Vključitev pristojbine za registracijo vozila v davčno osnovo)

text:
               17.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 195/2

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 20. maja 2010 – Evropska komisija proti Republiki Poljski
   (Zadeva C-228/09) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - DDV - Direktiva 2006/112/ES - Členi 78, 79, 83 in 86 - Davčna osnova - Prodaja vozila - Vključitev pristojbine za registracijo vozila v davčno osnovo)
   2010/C 195/02
   Jezik postopka: poljščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: D. Triantafyllou in A. Stobiecka-Kuik, zastopnika)

      Tožena stranka: Republika Poljska (zastopniki: M. Dowgielewicz, M. Jarosz in A. Rutkowska, zastopniki)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 78, 79, 83 in 86 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1) – Prodaja motornega vozila – Vključitev zapadle pristojbine za registracijo vozila v davčno osnovo

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 233, 26.9.2009.


title: Zadeva C-20/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Kammergericht Berlin (Nemčija) 18. januarja 2017 – Vincent Pierre Oberle

text:
               10.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/19

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Kammergericht Berlin (Nemčija) 18. januarja 2017 – Vincent Pierre Oberle
   (Zadeva C-20/17)
   (2017/C 112/27)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Kammergericht Berlin

      Stranka v postopku v glavni stvari

      Prosilec in pritožnik: Vincent Pierre Oberle

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člen 4 Uredbe (EU) št. 650/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. julija 2012„o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju in izvrševanju odločb in sprejemljivosti in izvrševanju javnih listin v dednih zadevah ter uvedbi evropskega potrdila o dedovanju (1) (v nadaljevanju: Uredba)“ razlagati tako, da določa tudi izključno mednarodno pristojnost za izdajo nacionalnih potrdil o dedovanju v posamezni državi članici, ki jih evropsko potrdilo o dedovanju ne nadomešča (glej člen 62(3) Uredbe), kar ima za posledico, da se določbe nacionalnega prava glede mednarodne pristojnosti za izdajo nacionalnih potrdil o dedovanju, ki od tega odstopajo – kot na primer v Nemčiji člen 105 Familiengesetzbuch (družinski zakonik, v nadaljevanju: FamFG) – kot nezdružljive s primarnim pravom Skupnosti, ne uporabljajo?

      (1)  UL L 201, str. 107.


title: Zadeva T-83/03: Sodba Sodišča prve stopnje z dne  25. oktobra 2005  — Salazar Brier proti Komisiji ( Uradniki — Plačilo — Izselitveni dodatek — Člen 4(1)(a) Priloge VII h Kadrovskim predpisom — Dela, opravljena za drugo državo — Pojem običajnega bivališča — Obrazložitev — Načelo enakega obravnavanja )

text:
               24.12.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 330/18

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 25. oktobra 2005 — Salazar Brier proti Komisiji
   (Zadeva T-83/03) (1)

   („Uradniki - Plačilo - Izselitveni dodatek - Člen 4(1)(a) Priloge VII h Kadrovskim predpisom - Dela, opravljena za drugo državo - Pojem običajnega bivališča - Obrazložitev - Načelo enakega obravnavanja“)
   (2005/C 330/45)
   Jezik postopka: španščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Tomás Salazar Brier (Bruselj, Belgija) (zastopniki: J. García-Gallardo Gil-Fournier, D. Domínguez Pérez in A. Sayagués Torres, avocats)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: J. Currall, zastopnik, skupaj z J. Rivas Andrés in J. Gutiérrez Gisbert, avocats)
   Predmet zadeve
   Predlog za razglasitev ničnosti odločb Komisije o zavrnitvi z molkom pritožbe tožeče stranke z dne 24. februarja 2003 in o zavrnitvi z dne 24. marca 2003, s katerima je bil tožeči stranki zavrnjen izselitveni dodatek, ki je določen v členu 4 Priloge VII h Kadrovskim predpisom za uradnike Evropskih skupnosti in z njim povezani dodatki.
   Izrek sodbe

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 101 z dne 26.4.2003


title: Zadeva T-309/99: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 16. oktobra 2006 — Snijders Olie proti Komisiji

text:
               16.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 310/29

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 16. oktobra 2006 — Snijders Olie proti Komisiji
   (Zadeva T-309/99) (1)

   (2006/C 310/61)

      Jezik postopka: nizozemščina

   Predsednik drugega razširjenega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 63, 4.3.2000.


title: Zadeva C-101/15 P: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 7. septembra 2016 – Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA/Evropska komisija (Pritožba — Omejevalni sporazumi — Člen 101 PDEU — Člen 53 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru z dne 2. maja 1992 — Evropski trg avtomobilskih stekel — Sporazumi o delitvi trga in izmenjave poslovno občutljivih informacij — Globe — Smernice iz leta 2006 o načinu določanja glob — Točka 13 — Vrednost prodaje — Uredba (ES) št. 1/2003 — Člen 23(2), drugi pododstavek — Zakonsko dovoljena zgornja meja globe — Menjalni tečaj za izračun zgornje meje globe — Višina globe — Neomejena pristojnost — Podjetja, ki proizvajajo en proizvod — Sorazmernost — Enako obravnavanje)

text:
               31.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 402/5

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 7. septembra 2016 – Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA/Evropska komisija
   (Zadeva C-101/15 P) (1)

   ((Pritožba - Omejevalni sporazumi - Člen 101 PDEU - Člen 53 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru z dne 2. maja 1992 - Evropski trg avtomobilskih stekel - Sporazumi o delitvi trga in izmenjave poslovno občutljivih informacij - Globe - Smernice iz leta 2006 o načinu določanja glob - Točka 13 - Vrednost prodaje - Uredba (ES) št. 1/2003 - Člen 23(2), drugi pododstavek - Zakonsko dovoljena zgornja meja globe - Menjalni tečaj za izračun zgornje meje globe - Višina globe - Neomejena pristojnost - Podjetja, ki proizvajajo en proizvod - Sorazmernost - Enako obravnavanje))
   (2016/C 402/06)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnice: Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA (zastopniki: S. Wisking in K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors in C. Puech Baron, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopniki: A. Biolan, M. Kellerbauer in H. Leupold, agenti)

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Družbam Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA se naložijo stroški.

      (1)  UL C 81, 9.3.2015.


title: Zadeva T-538/12: Tožba, vložena 13. decembra 2012 – Optilingua proti UUNT – Esposito (ALPHATRAD)

text:
               9.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/26

         Tožba, vložena 13. decembra 2012 – Optilingua proti UUNT – Esposito (ALPHATRAD)
   (Zadeva T-538/12)
   2013/C 38/47
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Optilingua holding SA (Epalinges, Švica) (zastopnik: S. Rizzo, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Michele Esposito (Cava de’ Tirreni SA, Italija)

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 8. oktobra 2012 v zadevi R 444/2011-1;

               —

               naloži Uradu in Michele Esposito stroške.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Registrirana znamka Skupnosti, katere razveljavitev se zahteva: figurativna znamka, ki vsebuje besedni element „ALPHATRAD“, za storitve iz razredov 35, 38, 41 in 42 – znamka Skupnosti št. 617 316

      Imetnik znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Stranka, ki zahteva razveljavitev znamke Skupnosti: Esposito

      Odločba oddelka za izbris: ugoditev zahtevi za razveljavitev

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 15(1), drugi pododstavek (a) v povezavi s členom 51(1)(a) Uredbe št. 207/2009


title: Zadeva C-201/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 16. maja 2008 vložilo Hessischen Finanzgericht, Kassel (Nemčija) – Plantanol GmbH & Co. KG proti Hauptzollamt Darmstadt

text:
               19.7.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 183/14

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 16. maja 2008 vložilo Hessischen Finanzgericht, Kassel (Nemčija) – Plantanol GmbH & Co. KG proti Hauptzollamt Darmstadt
   (Zadeva C-201/08)
   (2008/C 183/28)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Hessischen Finanzgericht, Kassel
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Plantanol GmbH & Co.KG

      Tožena stranka: Hauptzollamt Darmstadt
   Vprašanji za predhodno odločanje

               1)

               Ali člen 3 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2003/30/ES z dne 8. maja 2003 o pospeševanju rabe biogoriv in drugih obnovljivih goriv v sektorju prevoza (direktiva o biogorivih) (1) zlasti glede na uvodne izjave 10, 12, 14, 19, 22 in 27 nasprotuje nacionalni določbi, kot je člen 50(1)(1) zakona o davku na energijo (Energiesteuergesetz), kot je bil spremenjen z zakonom o kvotah za biogoriva (Biokraftstoffquotengesetz) z dne 18. decembra 2006, na podlagi katerega je bila ukinjena ugodnost za deleže biogoriv iz rastlinskega olja v mešanicah goriv, ki ustrezajo zahtevam predstandarda DIN V 51605 (stanje: julij 2006)?

               2)

               Ali načeli pravne varnosti in varstva upravičenega pričakovanja v pravu Skupnosti zahtevata, da lahko država članica spreminja predpise, ki jih je sprejela za prenos te direktive in s katerimi je na podlagi davčnih ugodnosti za več let zasnovala sistem podpore, v breme podjetja, ki je doslej uživalo ugodnosti, le v primeru izrednih okoliščin v določenem obdobju?

      (1)  UL L 123, str. 42.


title: Zadeva T-228/11 P: Sklep Splošnega sodišča z dne 17. decembra 2012 – Barbin proti Parlamentu (Pritožba — Javni uslužbenci — Uradniki — Smrt tožeče stranke — Nenadaljevanje postopka s strani pravnih naslednikov — Ustavitev postopka)

text:
               23.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 55/12

         Sklep Splošnega sodišča z dne 17. decembra 2012 – Barbin proti Parlamentu
   (Zadeva T-228/11 P) (1)

   (Pritožba - Javni uslužbenci - Uradniki - Smrt tožeče stranke - Nenadaljevanje postopka s strani pravnih naslednikov - Ustavitev postopka)
   2013/C 55/22
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnica: Florence Barbin (Luxembourg, Luksemburg) (zastopniki: S. Orlandi, A. Coolen, J. N. Louis, É. Marchal in D. Abreu Caldas, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropski parlament (zastopnika: S. Seyr in E. Despotopoulou, zastopnika)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije (tretji senat) z dne 15. februarja 2011 v zadevi Barbin proti Parlamentu (F-68/09, še neobjavljena v ZOdl.), s katero se predlaga razveljavitev te sodbe.

      Izrek

               1.

               Postopek v zvezi s pritožbo se ustavi.

               2.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 211, 16.7.2011.


title: Zadeva F-73/14: Tožba, vložena 24. julija 2014 – ZZ proti Europolu

text:
               27.10.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 380/27

         Tožba, vložena 24. julija 2014 – ZZ proti Europolu
   (Zadeva F-73/14)
   2014/C 380/36
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: M. Velardo, odvetnik)

      Tožena stranka: Europol

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe o nepodaljšanju pogodbe tožeče stranke in odpravi domnevni nastalih nepremoženjske in premoženjske škode.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba zaradi molka organa o zavrnitvi predloga na podlagi člena 90(1) za podaljšanje pogodbe začasnega uslužbenca naziva AD 7, vloženega 6. decembra 2013, in odgovor na pritožbo direktorja 14. aprila 2014 naj se razglasita za nični.

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo odškodnine 1 5 45  124 EUR za nastalo premoženjsko škodo;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo odškodnine 40  000 EUR za nastalo nepremoženjsko škodo;

               —

               Europolu naj se naloži plačilo stroškov postopka.


title: Zadeva C-160/05: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Francoski republiki, vložena dne 6. aprila 2005

text:
               14.5.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 115/17

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Francoski republiki, vložena dne 6. aprila 2005
   (Zadeva C-160/05)
   (2005/C 115/32)
   Jezik postopka: francoščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopa D. Maidani, zastopnik, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, je dne 6. aprila 2005 na Sodišče Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Francoski republiki.
   Komisija Evropskih skupnosti Sodišču predlaga, naj:

               1)

               ugotovi, da Francoska republika s tem, da ni sprejela vseh zakonskih in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2002/47/ES z dne 6. junija 2002 o dogovorih o finančnem zavarovanju (1), in s tem, da o sprejetju teh predpisov ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;

               2)

               Francoski republiki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok, določen za uskladitev s to direktivo, je potekel dne 27. decembra 2003.

      (1)  UL L 168, 27.6.2002, str. 42.


               25.10.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 324/13

         Tožba družbe Konkurrenten.no AS proti Nadzornemu organu Efte, vložena 2. junija 2012
   (Zadeva E-5/12)
   2012/C 324/11
   Družba Konkurrenten.no AS, ki jo zastopa odvetnik Jon Midthjell, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, 0151 Oslo, Norveška, je 2. junija 2012 pri Sodišču Efte vložila tožbo proti Nadzornemu organu Efte.
   Tožeča stranka Sodišču Efte predlaga, naj:

               1.

               razveljavi izpodbijano odločbo ter

               2.

               toženi stranki in vsem morebitnim intervenientom naloži plačilo stroškov.

      Pravna podlaga in dejansko stanje ter navedeni tožbeni razlogi:

               —

               Tožeča stranka je zasebno podjetje, registrirano na Norveškem. Opravlja storitve na trgu regionalnih ekspresnih avtobusnih prevozov med južno in osrednjo regijo na Norveškem.

               —

               Tožeča stranka zahteva razveljavitev odločbe Nadzornega organa Efte, o kateri je bila uradno obveščena 5. aprila 2012 in s katero je bil zavrnjen dostop javnosti do celotnega besedila dokumentacije v zadevi Nadzornega organa Efte št. 60510.

               —

               Tožeča stranka trdi, da je Nadzorni organ Efte:

                           —

                           z zavrnitvijo razkritja celotnega besedila dokumentacije spisa kršil člena 2(1) in 4(2) Pravil o vpogledu v dokumentacijo ter

                           —

                           kršil člen 16 Sporazuma o nadzornem organu in sodišču, v kolikor izpodbijana odločba ni obrazložena.


title: Zadeva T-21/06: Tožba, vložena  21. januarja 2006  — Nemčija proti Komisiji

text:
               8.4.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/32

         Tožba, vložena 21. januarja 2006 — Nemčija proti Komisiji
   (Zadeva T-21/06)
   (2006/C 86/65)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Zvezna republika Nemčija (Zastopnika: M. Lumma, C. Schulze-Bahr, ob intervenciji: G. Quardt, Rechtsanwältin)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba Komisije 2005 K(2005) 3903 z dne 9. novembra o državni pomoči, ki jo je Zvezna Republika Nemčija odobrila za vzpostavitev digitalne prizemne televizije (DVB-T) v Berlin-Brandenburgu naj se razglasi za nično;

               —

               Toženi stranki naj se naloži stroške postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka nasprotuje Odločbi Komisije K(2005) 3903 z dne 9. novembra 2005 v zvezi z državno pomočjo za vzpostavitev digitalne prizemne televizije (DVB-T) v Berlin-Brandenburgu. V izpodbijani Odločbi je Komisija državno pomoč, odobreno zasebnim ponudnikom radiofuzije, udeleženim pri DVB-T, razglasila za nezdružljivo s skupnim trgom in Zvezni republiki Nemčiji naložila, naj od upravičencev zahteva vračilo protipravno odobrene pomoči.
   Tožeča stranka v obrazložitvi tožbe zlasti uveljavlja, da so odobrene subvencije združljive s skupnim trgom in Komisiji pri uporabi člena 87(3) ES očita več napak v preudarku in presoji. Tožena stranka naj bi, namesto da bi izvedla preizkus v skladu s členom 87(3)(c) ES, preizkusila novo shemo za preverjanje napak na trgu, ki v uporabni obliki ni primerna za ugotavljanje združljivosti oziroma nezdružljivosti subvencij s skupnim trgom. Tožeča stranka poleg tega očita, da Komisija v skladu s členom 87(3)(b) ES ni izvedla zadostnega preizkusa združljivosti odobrenih subvencij.
   Razen tega tožeča stranka svojo tožbo utemeljuje s tem, da je Komisija kršila splošna pravna načela. Očita ji kršitev načela dobrega upravljanja kot tudi kršitev pravice do izjave.


title: Zadeva T-507/13: Sklep Splošnega sodišča z dne 14. januarja 2015 – Solar World in drugi/Komisija (Ničnostna tožba — Damping — Uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (celic in rezin) s poreklom iz Kitajske ali ki so od tam poslani — Sprejetje zaveze, ponujene v okviru protidampinškega postopka — Industrija Skupnosti — Neobstoj neposrednega nanašanja — Nedopustnost)

text:
               9.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 81/19

         Sklep Splošnega sodišča z dne 14. januarja 2015 – Solar World in drugi/Komisija
   (Zadeva T-507/13) (1)

   ((Ničnostna tožba - Damping - Uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (celic in rezin) s poreklom iz Kitajske ali ki so od tam poslani - Sprejetje zaveze, ponujene v okviru protidampinškega postopka - Industrija Skupnosti - Neobstoj neposrednega nanašanja - Nedopustnost))
   (2015/C 081/24)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: SolarWorld AG (Bonn, Nemčija); Brandoni solare SpA (Castelfidardo, Italija); Global Sun Ltd (Sliema, Malta); Silicio Solar, SAU (Madrid, Španija); Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (Puertollano, Španija) (zastopnika: L. Ruessmann, odvetnik, in J. Beck, solicitor)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: J.-F. Brakeland, T. Maxian Rusche in A. Stobiecka-Kuik, zastopniki)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije 2013/423/EU z dne 2. avgusta 2013 o sprejetju zaveze, ponujene v okviru protidampinškega postopka v zvezi z uvozom fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic in rezin) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske ali ki so od tam poslani (UL L 209, str. 26) in Izvedbenega sklepa Komisije 2013/707/EU z dne 4. decembra 2013 o potrditvi sprejetja zaveze, ponujene v okviru protidampinškega in protisubvencijskega postopka v zvezi z uvozom fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske ali ki so od tam poslani, za obdobje uporabe dokončnih ukrepov (UL L 325, str. 214).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2.

               Družbam SolarWorld AG, Brandoni solare SpA, Global Sun Ltd, Silicio Solar, SAU in Solaria Energia y Medio Ambiente, SA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 325, 9.11.2013.