title: Zadeva C-109/05: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji, vložena dne 3. marca 2005

text:
               28.5.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 132/12

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji, vložena dne 3. marca 2005
   (Zadeva C-109/05)
   (2005/C 132/24)
   Jezik postopka: nemščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata Minas Konstantinidis in Bernhard Schima, zastopnika, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, je dne 3. marca 2005 na Sodišče Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Republiki Avstriji.
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, da odloči:

               1.

               Republika Avstrija, s tem, da je v členu 5(1) Uredbe o preprečevanju nastajanja odpadkov, zbiranju in obdelavi izrabljenih vozil, dolžnost brezplačnega zbiranja omejila na

                           (1)

                           izrabljena vozila tistih znamk, ki jih dajejo v promet obstoječi proizvajalci in uvozniki, kot tudi

                           (2)

                           vozila, registrirana v Avstriji,

                     ni izpolnila obveznosti iz člena 5 Direktive 2000/53/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. septembra 2000 o izrabljenih vozilih (1)

               2.

               Republiki Avstriji naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Avstrijska Uredba o izrabljenih vozilih, ki določa, da morajo proizvajalci ali uvozniki vzeti nazaj izrabljena vozila tistih znamk, ki so jih dali v promet, kolikor so bila registrirana v Republiki Avstriji, krši člen 5 Direktive 2000/53/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. septembra 2000.
   Direktiva zavezuje države članice, da uvedejo sisteme za zbiranje na tak način, da se vzamejo nazaj vsa vozila, ne glede na njihovo znamko, uvaja pa tudi dolžnost brezplačnega zbiranja izrabljenih vozil. Avstrijska pravna ureditev naj teh ciljev ne bi dosegla zaradi dvojnih omejitev in sicer: omejitve dolžnosti zbiranja na znamke vozil, ki jih je v promet dal zadevni proizvajalec oziroma uvoznik in omejitve na vozila, registrirana v Avstriji.
   Komisija ne more pritrditi mnenju Republike Avstrije, da naj bi bilo razlikovanje na podlagi registracije v domači državi objektivno upravičeno, saj naj bi bil to edini način, da se prepreči nesorazmerna preobremenitev posameznih proizvajalcev zaradi dolžnosti zbiranja. Komisija nasprotno trdi, če bi se v praksi izoblikovalo, da so posamezni proizvajalci ali uvozniki zaradi brezplačnega zbiranja izrabljenih vozil, registriranih v tujini, nesorazmerno obremenjeni, bi bilo treba upoštevati postopek na podlagi člena 5(4)(4) Direktive. Ta predpis določa, da Komisija redno preverja izvrševanje dolžnosti brezplačnega zbiranja vozil in tako zagotovi, da ne prihaja do izkrivljanja razmer na trgu.

      (1)  UL L 269, str. 34.


title: Zadeva C-480/06: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 9. junija 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 92/50/EGS — Neobstoj uradnega evropskega postopka oddaje javnega naročila za opravljanje storitev ravnanja z odpadki — Sodelovanje med lokalnimi skupnostmi)

text:
               1.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 180/2

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 9. junija 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Zadeva C-480/06) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 92/50/EGS - Neobstoj uradnega evropskega postopka oddaje javnega naročila za opravljanje storitev ravnanja z odpadki - Sodelovanje med lokalnimi skupnostmi)
   2009/C 180/03
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: X. Lewis in B. Schima, zastopnika)

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija (zastopniki: M. Lumma in C. Schulze-Bahr, zastopnika, C. von Donat, odvetnik)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države — Kršitev člena 8 v povezavi z naslovi III, IV, V in VI Direktive Sveta 92/50/EGS z dne 18. junija 1992 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil storitev (UL L 209, str. 1) — Neizvedba formalnega postopka s strani štirih upravnih enot (Landkreis) za oddajo javnih naročil na evropskem trgu za opravljanje storitev ravnanja z odpadki javnopravni ustanovi.

      Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Komisiji Evropskih skupnosti se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 20, 27.1.2007.


title: Zadeva T-434/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 15. septembra 2011 – Centrotherm Systemtechnik proti UUNT – centrotherm Clean Solutions (CENTROTHERM) ( Znamka Skupnosti — Postopek za razveljavitev — Besedna znamka Skupnosti CENTROTHERM — Resna in dejanska uporaba znamke — Člen 51(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Ugotavljanje dejanskega stanja po uradni dolžnosti — Člen 76(1) Uredbe št. 207/2009 — Dopustnost novih dokazov — Člen 76(2) Uredbe št. 207/2009 — Ugovor nezakonitosti — Pravilo 40(5) Uredbe (ES) št. 2868/95 )

text:
               22.10.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 311/43

         Sodba Splošnega sodišča z dne 15. septembra 2011 – Centrotherm Systemtechnik proti UUNT – centrotherm Clean Solutions (CENTROTHERM)
   (Zadeva T-434/09) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek za razveljavitev - Besedna znamka Skupnosti CENTROTHERM - Resna in dejanska uporaba znamke - Člen 51(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Ugotavljanje dejanskega stanja po uradni dolžnosti - Člen 76(1) Uredbe št. 207/2009 - Dopustnost novih dokazov - Člen 76(2) Uredbe št. 207/2009 - Ugovor nezakonitosti - Pravilo 40(5) Uredbe (ES) št. 2868/95)
   2011/C 311/78
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Centrotherm Systemtechnik GmbH (Brilon, Nemčija) (zastopnika: J. Albrecht in U. Vormbrock, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: G. Schneider in R. Manea, zastopnika)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG (Blaubeuren, Nemčija) (zastopnik: O. Löffel, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 25. avgusta 2009 (zadeva R 6/2008-4) v zvezi s postopkom za razveljavitev med družbama centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG in Centrotherm Systemtechnik GmbH.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Centrotherm Systemtechnik GmbH se naloži plačilo stroškov.

               3.

               centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 312, 19.12.2009.


title: Zadeva T-391/04: Tožba Bernarda Nonata proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 28. septembra 2004

text:
               18.12.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 314/22

         Tožba Bernarda Nonata proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 28. septembra 2004
   (Zadeva T-391/04)
   (2004/C 314/54)
   Jezik postopka: francoščina
   Bernard Nonat, stanujoč v Bruslju, ki ga zastopajo Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis in Etienne Marchal, avocats, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, je dne 28. septembra 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložil tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo Komisije, po kateri ime tožeče stranke ni bilo vpisano ne v seznam zaslug ne v seznam uradnikov, ki so napredovali v naziv A4 v okviru napredovalnega obdobja 2003;

               —

               razglasi nezakonitost člena 12 Splošnih izvedbenih določb člena 45 Kadrovskih predpisov, kolikor določa dodelitev prednostnih točk v obsegu ene točke za leto delovne dobe v nazivu ter do največ 7 točk, in posebnih dodatnih prednostnih točk za največ 150 % možnosti za napredovanje pri prejšnjem napredovanju, brez upoštevanja dejanskih zaslug, ki so jih uradniki izkazali v referenčnih letih;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Tožeča stranka v postopku nasprotuje zavrnitvi OPI do napredovanja v A4 v okviru napredovalnega obdobja 2003.
   V oporo svojim trditvam, navaja kršitev členov 43 in 45 Kadrovskih predpisov kot kršitev načela enakega obravnavanja in načela kariere.
   Pri tem navaja, da bi novi postopki ocenjevanja in napredovanja uradnikov, ki jih je sprejela Komisija, prikrajšali uradnike za ocenjevanje njihovih zaslug. V primeru tožeče stranke, in ob uporabi člena 12(3)(b) Splošnih izvedbenih določb člena 45 Kadrovskih predpisov, naj bi ta imela enake zasluge, v smislu posebnih dodatnih prednostnih točk, kot uradniki iste stopnje, ki niso bili predlagani pri prejšnjem napredovanju.
   Tako sta bili, v nasprotju z načelom enakega obravnavanja in v nasprotju s členom 45 Kadrovskih predpisov, dve, po zaslugah različni, skupini uradnikov obravnavani enako: na eni strani uradniki, ki so bili nad omejitvijo 150 % možnosti napredovanja pri napredovalnem obdobju 2002 predlagani za to napredovanje in, na drugi strani, uradniki, ki so napredovali v 2002 in niso bili predlagani za to napredovanje.
   Dodeljevanje prehodnih prednostnih točk v obsegu ene točke za leto delovne dobe v razredu naj bi povzročilo, da se, v nasprotju s členom 45 Kadrovskih predpisov, nagradi delovna doba uradnikov, ki bi lahko napredovali, brez poštevanja zaslug, ki so jih izkazali med referenčnim obdobjem.


title: Zadeva F-126/05: Tožba, vložena  22. decembra 2005  — Borbély proti Komisiji

text:
               11.3.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 60/54

         Tožba, vložena 22. decembra 2005 — Borbély proti Komisiji
   (Zadeva F-126/05)
   (2006/C 60/101)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Andrea Borbély (Bruselj, Belgija) (Zastopnik: R. Stötzel, lawyer)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke
   Tožeča stranka predlaga, naj Sodišče prve stopnje:

               —

               za nično razglasi Odločbo Evropske komisije z dne 30. septembra 2005, v delu, ki tožeči stranki odreka pravico do dnevnic, kot to določa člen 10 (1) Priloge VII Kadrovskih predpisov za uslužbence Evropskih skupnosti, nadomestila za nastanitev, kot to določa prvi pododstavek člena 5 (1) Priloge VII Kadrovskih predpisov in povračila potnih stroškov ob nastopu zaposlitve, kot to določa člen 7 (1) (a) Priloge VII Kadrovskih predpisov;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naloži plačilo dnevnic, nadomestila za nastanitev in potnih stroškov ob zaposlitvi, skupaj z obrestmi od dneva dospelosti zneskov v plačilo.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka, formalno uradnica Ministrstva za zunanje zadeve v Budimpešti, Madžarska, napotena v diplomatsko službo na Stalno predstavništvo Madžarske pri EU v Bruslju za obdobje štirih let, je bila imenovana za poskusnega uradnika Komisije s službovanjem v Bruslju.
   Marca 2005 je zaprosila za nadomestilo za nastanitev, povračilo potnih stroškov ob zaposlitvi in dnevnice. Komisija je prošnjo zavrnila.
   Tožeča stranka zatrjuje, da je v času napotitve še vedno dobivala nadomestilo njenega madžarskega delodajalca ter obdržala bivališče in finančne zadeve na Madžarskem. Nadalje, v Bruslju je živela v opremljenem stanovanju, ki ga je vzdrževal njen delodajalec.
   Trdi, da se je v sodni praksi (1) že izoblikovalo pravilo, da je uradnik upravičen do zgoraj navedenih povračil in nadomestil v primeru, ko jo mesto novega imenovanja enako tistemu, kjer je uradnik prebival pred imenovanjem, in sicer zaradi napotitve.

      (1)  Zadeva T-137/95 Mozzaglia proti Komisiji [1996] ECR-SC I-A-619 in II-1657.


title: Zadeva T-34/02: Sodba Sodišča prve stopnje z dne  22. februarja 2006  — Le Levant 001 in drugi proti Komisiji ( Državne pomoči — Pojem zainteresirane stranke — Poziv k predložitvi pripomb — Odločba o sprožitvi postopka iz člena 88(2) ES — Ukrep davčne olajšave za določene prekomorske naložbe — Razvojna pomoč ladjedelništvu — Presoja glede na člen 87(1) ES — Obveznost obrazložitve )

text:
               22.4.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/10

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 22. februarja 2006 — Le Levant 001 in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-34/02) (1)

   („Državne pomoči - Pojem zainteresirane stranke - Poziv k predložitvi pripomb - Odločba o sprožitvi postopka iz člena 88(2) ES - Ukrep davčne olajšave za določene prekomorske naložbe - Razvojna pomoč ladjedelništvu - Presoja glede na člen 87(1) ES - Obveznost obrazložitve“)
   (2006/C 96/17)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeče stranke: EURL Le Levant 001 (Pariz, Francija) in druge tožeče stranke, ki so navedene v prilogi k sodbi (Zastopnika: P. Kirch in N. Chahid-Nouraï, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (Zastopnik: G. Rozet, zastopnik)
   Predmet zadeve
   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2001/882/ES z dne 25. julija 2001 o državni pomoči Francije v obliki razvojne pomoči za potniško ladjo Le Levant, ki jo je zgradil Alstom Leroux Naval za uporabo v Saint-Pierre-et-Miquelonu (UL L 327, str. 37).
   Izrek sodbe

               1)

               Odločba Komisije 2001/882/ES z dne 25. julija 2001 o državni pomoči Francije v obliki razvojne pomoči za potniško ladjo Le Levant, ki jo je zgradil Alstom Leroux Naval za uporabo v Saint-Pierre-et-Miquelonu, se razglasi za nično.

               2)

               Komisija nosi svoje stroške in stroške, ki so jih priglasile tožeče stranke, vključno s stroški postopka za izdajo začasne odredbe.

      (1)  UL C 109, 4.5.2002.


title: Zadeva T-285/09: Tožba, vložena 17. julija 2009 — CEVA proti Komisiji

text:
               12.9.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 220/40

         Tožba, vložena 17. julija 2009 — CEVA proti Komisiji
   (Zadeva T-285/09)
   2009/C 220/85
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Centre d’Étude et de Valorisation des Algues SA (CEVA) (Pleubian, Francija) (zastopnik: J.-M. Peyrical, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

      Predlogi tožeče stranke

               —

               prvič, ugotovi naj se, da zaporedni izvršilni naslovi, katerih podlaga so štirje bremepisi Komisije, in sicer št. 3230901933, št. 3230901935, št. 323090136, št. 3230901937 z dne 11. maja 2009, ne vsebujejo obrazložitve;

               —

               drugič, ugotovi naj se, da če CEVA povrne znesek 174 435 EUR z zamudnimi obrestmi Komisiji, obstaja tveganje neupravičene obogatitve Komisije;

               —

               zato naj se zaporedni izvršilni naslovi, katerih podlaga so štirje bremepisi, in sicer št. 3230901933, št. 3230901935, št. 323090136 in št. 3230901937 z dne 11. maja 2009, razglasijo za nične;

               —

               nazadnje, ugotovi naj se, da Komisija ni upoštevala določb pogodbe št. Q5RS-2000-31334, imenovane SEAPURA;

               —

               zlasti naj se ugotovi, da ni upoštevala člena 22(5)(3) Priloge II, člena 3.5 priloge II k Pogodbi št. Q5RS-2000-31334;

               —

               zato naj se izvršilni naslovi, katerih podlaga so štirje bremepisi, in sicer št. 3230901933, št. 3230901935, št. 323090136 in št. 3230901937, razglasijo za nične.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka s to tožbo predlaga, naj se izvršilni naslovi, na podlagi katerih Komisija zahteva povračilo vseh predplačil, ki jih je tožeči stranki nakazala v okviru pogodbe SEAPURA št. Q5RS-2000-31334 o raziskovalnem projektu in tehnološkem razvoju, razglasijo za nične.
   Tožeča stranka v podporo tožbi navaja tri tožbene razloge:

               —

               neobstoj zadostne obrazložitve, ker naj bi se Komisija oprla na kršitve pogodbenih obveznosti s strani tožeče stranke in naj ne bi obrazložila pravnih in dejanskih razlogov v podporo tej trditvi;

               —

               kršitev načela neupravičene obogatitve, ker naj bi zaradi povračila celotnega zneska, ki ga Komisija zahteva, na strani Komisije prišlo do neupravičene obogatitve tako, da bi bilo delo in študije, ki jih je tožeča stranka opravila, dostopno Komisiji, ne da bi ta njihovo izvedbo plačala;

               —

               neupoštevanje pooblastil za nadzor s strani Komisije med izvrševanjem pogodbe.


title: Zadeva T-358/03: Sklep Sodišča prve stopnje z dne  7. septembra 2005  — Krahl proti Komisiji ( Uradniki — Razporeditev v tretjo državo — Stroški nastanitve — Pritožba — Rok — Značaj javnega reda — Prepozno vložena tožba — Nedopustnost )

text:
               26.11.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 296/23

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 7. septembra 2005 — Krahl proti Komisiji
   (Zadeva T-358/03) (1)

   („Uradniki - Razporeditev v tretjo državo - Stroški nastanitve - Pritožba - Rok - Značaj javnega reda - Prepozno vložena tožba - Nedopustnost“)
   (2005/C 296/49)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Sigfried Krahl (Zagreb, Hrvaška) (zastopniki: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis in E. Marchal, avocats)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: J. Currall in H. Krämer, zastopnika)
   Predmet zadeve
   Tožba za razglasitev ničnosti odločbe Komisije, s katero se zavrne povračilo celotnih stroškov nastanitve, ki ga je zahtevala tožeča stranka zaradi njene razporeditve v Zagreb
   Izrek sklepa

               1)

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2)

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 7, 10.1.2004


title: Zadeva C-112/05: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji, vložena dne 4. marca 2005

text:
               11.6.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 143/15

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji, vložena dne 4. marca 2005
   (Zadeva C-112/05)
   (2005/C 143/22)
   Jezik postopka: nemščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata F. Benyon in G. Braun, zastopnika, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, je dne 4. marca 2005 na Sodišču Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Zvezni republiki Nemčiji.
   Komisija Evropskih skupnosti Sodišču predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da členi 2(1), 4(1) in 4(3) VW-Gesetz kršijo člena 56 in 43 ES;

               2.

               Zvezni republiki Nemčiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   VW Gesetz Zvezne republike Nemčije omejuje, z odstopanjem od določb Aktiengesetz, glasovalno pravico vsakega delničarja na največ 20 % osnovnega kapitala. Zvezna republika Nemčija in dežela Spodnja Saška sta vsaka posebej upravičeni do imenovanja dveh članov nadzornega sveta VW-AG pod pogojem, da imata delnice v družbi. Sklepi skupščine delničarjev VW-AG, za katerih sprejetje je po Aktiengesetz potrebno 75- % večina zastopanega osnovnega kapitala, potrebujejo večino nad 80 % zastopanega osnovnega kapitala.
   Te določbe pomenijo kršitev prostega pretoka kapitala po členu 56 ES in svobodo ustanavljanja po členu 43 ES.
   Priloga Direktive 88/361/EGS kot prost pretok kapitala ne šteje le investicij v delnice in vrednostne papirje, ampak tudi udeležbo v podjetjih ali njihov popoln prevzem.
   Po prejšnjih ugotovitvah Sodišča zadeva področje varstva prostega pretoka kapitala zadeva vso zakonodajo, ki lahko investitorje iz drugih držav članic odvrača od investiranja v družbo in sodelovanja pri njenem upravljanju in nadzorovanju. Cilj prepovedi iz člena 56 ES namreč ni preprečiti le diskriminacije tujih udeležencev na trgu v razmerju do domačih, ampak zajema vsak ukrep, ki na kakršenkoli način ovira izvajanje prostega pretoka kapitala. V luči ugotovitev Sodišča v zvezi s prepovedjo omejitev v skladu s členom 56 ES gre pri državno predpisani zgornji meji glasovalne pravice v VW-Gesetz za posredno omejevanje pridobivanja in s tem kršitev prostega pretoka kapitala.
   S svojim delniškim deležem dežela Spodnja Saška na skupščinah delničarjev, na katerih glasovalni kapital običajno ni zastopan v celoti, dosega 20 % glasov, ki so potrebni za blokiranje sklepov, ki potrebujejo večino nad 80 % zastopanega kapitala. Ta določba VW-Gesetz z izvajanjem državne oblasti pomeni oviranje, saj deželi omogoča preprečevati neželene spremembe statusa quo, kolikor je treba te spremembe sprejeti po kategoriji sklepov, za katere se v skladu z Aktiengesetz zahteva višja sklepčnost.
   V VW-Gesetz določena pravica Zvezne republike Nemčije in dežele Spodnje Saške do imenovanja v nadzorni svet, ne glede na obseg delnic v lasti, omejuje pravice drugih delničarjev do ustrezne zastopanosti v nadzornem svetu družbe. Ker, kot je Sodišče tudi večkrat ugotovilo, določba, ki omejuje pridobivanje deležev ali na kakšen drug način omejuje možnost dejanskega sodelovanja pri upravljanju družbe ali njenem nadzorovanju, pomeni omejevanje prostega pretoka kapitala, gre pri tej zakonski določbi za omejevanje prostega pretoka kapitala v nasprotju s pravom Skupnosti.
   Omejitev prostega pretoka kapitala je upravičena le iz razlogov iz člena 58 ES ali iz tako imenovanih nujnih razlogov, ki se nanašajo na javni interes. V skladu s kriteriji, ki jih je določilo Sodišče, taki ukrepi v javnem interesu ne smejo biti diskriminatorni, morajo biti dejansko potrebni in sorazmerni glede na cilj, ki ga zasledujejo. Ti razlogi morajo veljati posebej za vse osebe in podjetja, ki izvajajo dejavnost na ozemlju države članice gostiteljice. Splošni finančni interesi, ki so izven dosega teh razlogov iz člena 58 ES v zvezi z davčnim pravom, kot tudi drugi gospodarski cilji države članice ne morejo, v skladu z ustaljeno sodno prakso, upravičiti nobenega omejevanja, prepovedanega s pogodbo ES. V skladu z merili člena 56 ES in ustrezno sodno prakso določbe prej omenjenega VW-Gesetz pomenijo posredno omejitev pridobivanja, za katero ne obstajajo upoštevni upravičeni razlogi, v skladu s pravom Skupnosti.


title: Zadeva C-455/06: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemska) 14. novembra 2006 — Heemskerk BV in BV v/h Firma Schaap, proti Productschap Vee en Vlees

text:
               27.1.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 20/2

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemska) 14. novembra 2006 — Heemskerk BV in BV v/h Firma Schaap, proti Productschap Vee en Vlees
   (Zadeva C-455/06)
   (2007/C 20/02)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predložitveno sodišče
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Heemskerk BV in BV v/h Firma Schaap

      Tožena stranka: Productschap Vee en Vlees
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1 a.

               Ali sme upravni organ, v nasprotju z izjavo uradnega veterinarja v smislu člena 2(2) Uredbe (ES) št. 615/98 (1), odločiti, da prevoz živali, na katerega se nanaša taka izjava, ni v skladu z zahtevami Direktive 91/628/EGS (2)?

               1 b.

               V primeru pritrdilnega odgovora na vprašanje 1 a:
               Ali pravo Skupnosti za izvrševanje te pristojnosti upravnih organov določa posebne omejitve in kakšne so v tem primeru te omejitve?

               2.

               V primeru pritrdilnega odgovora na vprašanje 1:
               Ali mora upravni organ države članice, v okviru ocene ali obstaja pravica do nadomestila, kot je na primer določeno v Uredbi (ES) št. 800/1999 (3), rešiti vprašanje, ali je prevoz živih živali v skladu z zakonodajo Skupnosti na področju dobrega počutja živali glede na zahteve, ki veljajo v državi članici, ali zahteve, ki veljajo v državi, pod zastavo katere pluje ladja, ki prevaža žive živali, in ki je izdala dovoljenje za to ladjo?

               3.

               Ali pravo Skupnosti nalaga preizkus po uradni dolžnosti razlogov iz uredb (ES) št. 1254/1999 (4) in 800/1999, to je preizkus razlogov, ki presegajo prvotni obseg spora?

               4.

               Ali je treba izraz „ki so v zakonodaji Skupnosti uvedene za dobro počutje živali“ iz člena 33(9) Uredbe (ES) št. 1254/1999 razumeti tako, da se — če je dokazano, da je bila ladja med prevozom tako natovorjena, da je presegla dovoljeno težo tovora za to ladjo na podlagi upoštevnih predpisov v zvezi z dobrim počutjem živali — kršitev določb Skupnosti glede dobrega počutja živali nanaša le na število živali, za katere je bil presežen dovoljeni tovor, ali za vse tovorjene žive živali?

               5.

               Ali učinkovita uporaba prava Skupnosti pomeni, da je treba zaradi preverjanja po uradni dolžnosti glede na določbe Skupnosti kršiti načelo — zasidrano v nizozemskem postopkovnem pravu — po katerem tožnika, ki izvršuje pravico do vložitve tožbe, ni mogoče postaviti v bolj neugoden položaj od položaja, v katerem bi bil, če tožbe ne bi vložil?

      (1)  Uredba Komisije (ES) 615/98 z dne 18. marca 1998, o posebnih podrobnih pravilih za uporabo sistema izvoznih nadomestil za dobro počutje živega goveda med prevozom (UL L 82, str. 19).

      (2)  Direktiva Sveta 91/628/EGS z dne 19. novembra 1991 o zaščiti živali med prevozom in o spremembi direktiv 90/425/EGS in 91/496/EGS (UL L 340, str. 17).

      (3)  Uredba Komisije (ES) št. 800/1999 z dne 15. aprila 1999 o skupnih podrobnih pravilih za uporabo sistema izvoznih nadomestil za kmetijske proizvode (UL L 102, str. 11).

      (4)  Uredba Sveta (ES) št. 1254/1999 z dne 17. maja 1999 o skupni ureditvi trga za goveje in telečje meso (UL L 160, str. 21).


title: Zadeva F-121/11: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 31. marca 2014 – BO proti Komisiji

text:
               24.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 421/64

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 31. marca 2014 – BO proti Komisiji
   (Zadeva F-121/11) (1)

   2014/C 421/94
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik prvega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 25, 28.1.2012, str. 72.


title: Zadeva F-148/06: Tožba, vložena 28. decembra 2006 — Collée proti Parlementu

text:
               24.2.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 42/48

         Tožba, vložena 28. decembra 2006 — Collée proti Parlementu
   (Zadeva F-148/06)
   (2007/C 42/85)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Laurent Collée (Luxembourg, Luksemburg) (zastopniki: S. Orlandi, J.-N. Louis, A. Coolen in E. Marchal, avocats)

      Tožena stranka: Evropski parlament
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasi naj se nezakonitost točke I.3 „Navodil o postopku dodelitve napredovalnih točk“ Evropskega parlamenta z dne 13. junija 2002;

               —

               razglasi naj se ničnost odločbe organa, pristojnega za imenovanja (OPI), z dne 9. januarja 2006 o dodelitvi dveh točk za delovno uspešnost v napredovalnem obdobju 2004;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Tožeča stranka, uradnik Evropskega parlamenta z nazivom AST 7, očita OPI, da ni opravil primerjalne ocene uspešnosti, ki bi zajela vse uradnike institucije, ki so lahko napredovali in bili razvrščeni v isti razred kot on. Med drugim se sklicuje na kršitev členov 5 in 45 Kadrovskih predpisov ter kršitev načela enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije. Pri izpodbijani odločbi naj bi poleg tega šlo za očitno napako pri presoji in naj bi bila brez obrazložitve.
   Tožeča stranka se nazadnje sklicuje na nezakonitost točke I.3 navedenih Navodil, ki se nanaša na izjemno dodelitev napredovalnih točk, ki jih dodeli generalni sekretar. Natančneje, omejitve, ki naj bi jih ta predpis določal generalnemu sekretarju, naj ne bi spoštovale člena 45 Kadrovskih predpisov in načela enakega obravnavanja.


title: Zadeva C-603/12: Sklep predsednika tretjega senata Sodišča z dne 18. marca 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Hannover – Nemčija) – Pia Braun proti Region Hannover

text:
               16.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 184/23

         Sklep predsednika tretjega senata Sodišča z dne 18. marca 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Hannover – Nemčija) – Pia Braun proti Region Hannover
   (Zadeva C-603/12) (1)

   2014/C 184/33
   Jezik postopka: nemščina
   Predsednik tretjega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 101, 6.4.2013.


title: Zadeva T-338/04: Sklep Sodišča prve stopnje z dne  16. februarja 2006  — Centro Europa 7 proti Komisiji ( Člen 86 (3) ES — Zavržba prijave — Ničnostna tožba — Ugovor nedopustnosti( )

text:
               22.4.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/13

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 16. februarja 2006 — Centro Europa 7 proti Komisiji
   (Zadeva T-338/04) (1)

   („Člen 86 (3) ES - Zavržba prijave - Ničnostna tožba - Ugovor nedopustnosti“)
   (2006/C 96/25)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Centro Europa 7 Srl (Rim, Italija) (Zastopnika: V. Ripa di Meana in R. Mastroianni, avocats)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (Zastopnika: P. Oliver in F. Amato, zastopnika)
   Intervenient v podporo tožene stranke: Mediaset SpA (Milano, Italija) (Zastopnik: M. Bay, avocat)
   Predmet zadeve
   Predlog za razglasitev ničnosti dopisa Komisije z dne 4. junija 2004 [D (2004) 471], kolikor zavrača prijavo tožeče stranke, po kateri naj bi Italijanska republika kršila povezane določbe členov 86 ES in 82 ES.
   Izrek sklepa

               1)

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2)

               Tožeča stranka poleg svojih stroškov nosi tudi stroške, ki sta jih priglasila Komisija in intervenient.

      (1)  UL C 262, 23.10.2004.


title: Zadeva C-17/06: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sodbe cour d'appel de Nancy z dne  9. januarja 2006  v zadevi Céline SARL proti Céline SA

text:
               25.3.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 74/5

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sodbe cour d'appel de Nancy z dne 9. januarja 2006 v zadevi Céline SARL proti Céline SA
   (Zadeva C-17/06)
   (2006/C 74/12)
   Jezik postopka: francoščina
   Cour d'appel de Nancy je s sodbo z dne 9. januarja 2006 v zadevi Céline SARL proti Céline SA, ki jo je sodno tajništvo prejelo 17. januarja 2006, Sodišču Evropskih skupnosti predložilo predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Cour d'appel de Nancy predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjem vprašanju:

               Ali je treba člen 5(1) Direktive 89/104/EGS (1) razlagati v tem smislu, da podelitev, s strani nepooblaščene tretje osebe, registrirane besedne znamke kot je ime družbe, trgovsko ime ali označba v okviru trženja enakih proizvodov, pomeni uporabo te znamke v trgovini, ki jo ima imetnik pravico zaustaviti na podlagi svojih izključnih pravic?

      (1)  Prva direktiva Sveta z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (UL L 40, str. 1).


title: Zadeva C-535/14 P: Pritožba, ki jo je Vadzim Ipatau vložil 24. novembra 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 23. septembra 2014 v zadevi T-646/11, Ipatau/Svet

text:
               26.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/20

         Pritožba, ki jo je Vadzim Ipatau vložil 24. novembra 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 23. septembra 2014 v zadevi T-646/11, Ipatau/Svet
   (Zadeva C-535/14 P)
   (2015/C 026/24)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnik: Vadzim Ipatau (zastopnik: M. Michalauskas, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Svet Evropske unije

      Predlog

               —

               Sodba Splošnega sodišča z dne 23. septembra 2014 (zadeva T-646/11) naj se razveljavi,

               —

               o sporu naj se dokončno odloči ali zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču,

               —

               Svetu naj se naloži plačilo stroškov, vključno s stroški pred Splošnim sodiščem.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnik v podporo pritožbi navaja štiri pritožbene razloge.
   Prvič, pritožnica meni, da je Splošno sodišče kršilo pravico do učinkovitega sodnega varstva s tem, da je zanikalo kakršenkoli suspenzivni učinek vložitve vloge za brezplačno pravno pomoč v zvezi z rokom, določenem za vložitev tožbe za razglasitev ničnosti izpodbijanega akta.
   Drugič, Splošnemu sodišču očita, da je kršilo pravico do obrambe. Splošno sodišče naj bi namreč presodilo, da Svet ni imel obveznosti pritožnici posredovati obremenilnih dokazov niti ji omogočiti zaslišanja pred sprejetjem Sklepa 2012/642/PESC (1) in Izvedbene uredbe št. 1017/2012 (2).
   Tretjič, Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da so razlogi, navedeni v spornih aktih, zadostni.
   Nazadnje, Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da sporni akti niso bili nesorazmerni.

      (1)  Sklep Sveta 2012/642/SZVP z dne 15. oktobra 2012 o omejevalnih ukrepih proti Belorusiji (UL L 285, str. 1).

      (2)  Izvedbena uredba Sveta (EU) št. 1017/2012 z dne 6. novembra 2012 o izvajanju člena 8a(1) Uredbe (ES) št. 765/2006 o omejevalnih ukrepih v zvezi z Belorusijo (UL L 307, str. 7).


title: Zadeva C-528/09: Tožba, vložena 17. decembra 2009 – Evropska komisija proti Republiki Estoniji

text:
               13.3.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/26

         Tožba, vložena 17. decembra 2009 – Evropska komisija proti Republiki Estoniji
   (Zadeva C-528/09)
   2010/C 63/44
   Jezik postopka: estonščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. Marghelis in K. Saaremäel-Stoilov, zastopnika)

      Tožena stranka: Republika Estonija

      Predlogi tožeče stranke

   Tožeča stranka predlaga:

               —

               Ugotovi naj se, da Republika Estonija ni izpolnila svojih obveznosti iz Direktive 2002/96/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. januarja 2003 o odpadni električni in elektronski opremi (OEEO) s tem, da v nacionalno pravo ni ustrezno prenesla členov 3(i)(iii), 8(2)(3) in 8(3)(2);

               —

               Republiki Estoniji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Direktiva 2002/96/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. januarja 2003 ureja ravnanje z odpadno električno in elektronsko opremo. Po analizi ukrepov, s katerimi je bila ta direktiva prenešena v estonski pravni red, Komisija meni, da Republika Estonija ni ustrezno prenesla členov 3(i)(iii), 8(2)(3) in 8(3)(2).
   Člen 3(i)(iii) Direktive opredeljuje proizvajalca električne in elektronske opreme. Estonski predpisi o odpadni električni in elektronski opremi vsebujejo dve različni opredelitvi proizvajalcev in s tem otežujejo razumevanje in uporabo predpisov o ravnanju z odpadno opremo.
   Člen 8(2)(3) Direktive določa, da se stroški zbiranja, obdelave in okolju primerne odstranitve ob prodaji novih proizvodov, kupcem ne prikažejo ločeno. Te zahteve Republika Estonija ni prenesla v svoj notranji pravni red.
   Člen 8(3)(2) Direktive določa dolžnost držav članic, da zagotovijo, da za prehodno obdobje osmih let po začetku veljavnosti te direktive proizvajalci ob prodaji novih izdelkov lahko kupcem pokažejo stroške zbiranja, obdelave in okolju primerne odstranitve, pri čemer navedeni stroški ne smejo presegati dejansko nastalih stroškov. Estonija te obveznosti ni prenesla v svoj pravni red.
   Republika Estonija je pritrdila navedenim očitkom in je v svojem odgovoru na obrazloženo mnenje Komisije obljubila, da bo odpravila kršitev členov 3(i)(iii), 8(2)(3) in 8(3)(2) Direktive z zakonom o spremembi zakona o odpadkih. S tem, da Republika Estonija po vedenju Komisije obljubljenega zakona o spremembi zakona o odpadkih do sedaj še ni sprejela, oziroma Komisije vsaj o tem še ni obvestila, Republike Estonija do sedaj v nacionalno pravo ni redno prenesla členov 3(i)(iii), 8(2)(3) in 8(3)(2), in je s tem kršila obveznosti iz Direktive.

      (1)  UL L 37, str. 24.


title: Zadeva F-4/06: Sodba Sodišča za uslužbence z dne 14. novembra 2006 — Villa in drugi proti Parlamentu (Pokojnina — Prenos pravic do pokojnine — Izračun že pridobljenega bonusa)

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 326/83

         Sodba Sodišča za uslužbence z dne 14. novembra 2006 — Villa in drugi proti Parlamentu
   (Zadeva F-4/06) (1)

   (Pokojnina - Prenos pravic do pokojnine - Izračun že pridobljenega bonusa)
   (2006/C 326/168)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeče stranke: Renata Villa (Senningerberg, Luksemburg) in drugi (zastopnika: G. Bouneou, F. Frabetti, avocats)

      Tožena stranka: Evropski parlament (zastopnika: J. F. De Wachter in M. Mustapha-Pacha, zastopnika)
   Predmet zadeve
   Razglasitev ničnosti odločb z dne 8. februarja 2005, s katerimi je organ Evropskega parlamenta, pristojen za imenovanja (OPI), tožečim strankam zavrnil povračilo presežka prispevkov, ki je nastal po ponovnem izračunu prenosa pokojninskih pravic zaradi razlike med pravicami, pridobljenimi po italijanskem sistemu zavarovanja, in številom let pokojninske dobe po sistemu Skupnosti;
   Izrek sodbe

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 74, 25.3.2004, str. 34.


title: Zadeva T-197/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 11. julija 2013 – Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones proti UUNT – MIP Metro (METRO) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava znamke Skupnosti METRO — Prejšnja figurativna znamka Skupnosti GRUPOMETROPOLIS — Relativni razlog za zavrnitev — Neobstoj verjetnosti zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Pravica do poštenega sojenja — Člen 6 Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin — Člena 75 in 76 Uredbe št. 207/2009)

text:
               31.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 252/30

         Sodba Splošnega sodišča z dne 11. julija 2013 – Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones proti UUNT – MIP Metro (METRO)
   (Zadeva T-197/12) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava znamke Skupnosti METRO - Prejšnja figurativna znamka Skupnosti GRUPOMETROPOLIS - Relativni razlog za zavrnitev - Neobstoj verjetnosti zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Pravica do poštenega sojenja - Člen 6 Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin - Člena 75 in 76 Uredbe št. 207/2009)
   2013/C 252/48
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL (Barcelona, Španija) (zastopnik: J. Carbonell Callió, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Poch, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Nemčija) (zastopnika: J.-C. Plate in R. Kaase, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 1. marca 2012 (zadeva R-2440/2010 1), v zvezi s postopkom z ugovorom med Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL in MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 209, 14.7.2012.


title: Zadeva T-720/15: Tožba, vložena 4. decembra 2015 – Komisija/CINAR

text:
               15.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 59/38

         Tožba, vložena 4. decembra 2015 – Komisija/CINAR
   (Zadeva T-720/15)
   (2016/C 059/44)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska Komisija (zastopniki: D. Waelbroeck, odvetnik, A. Duron, odvetnik, S. Delaude, L. Di Paolo in J. Estrada de Solà, agenti)

      Tožena stranka: CINAR Ltd (London, Združeno kraljestvo)

      Predlogi

   Tožeča stranka predlaga Splošnemu sodišču, naj:

               —

               toženi stranki naloži, naj tožeči stranki povrne 25 616 GBP;

               —

               toženi stranki naloži plačilo obresti na glavnico 25 616 GPB po obrestni meri, ki jo Evropska centralna banka uporablja v svojih operacijah glavnega refinanciranja na dan 1. december 2005 (2,09 %), ki se ji doda ena točka in pol, za obdobje od 6. decembra 2005 do datuma prejema zneska, ki ga je treba povrniti, in

               —

               toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov tega postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitvi tožbe navaja en tožbeni razlog, s katerim zatrjuje, da je tožena stranka kršila svoje pogodbene obveznosti glede predložitve dokazila o zahtevanih stroškov. Ker je finančni prispevek, ki pripada toženi stranki, manjši od skupnega zneska, ki ga je tožeča stranka plačala v obliki predujma, tožeča stranka trdi, da je tožena stranka v skladu s pogodbo odgovorna za plačilo dolgovanega zneska.


title: Zadeva C-263/16 P: Pritožba, ki jo je Schenker Ltd vložila 12. maja 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 29. februarja 2016 v zadevi T-265/12, Schenker Ltd/Evropska komisija

text:
               4.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 243/24

         Pritožba, ki jo je Schenker Ltd vložila 12. maja 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 29. februarja 2016 v zadevi T-265/12, Schenker Ltd/Evropska komisija
   (Zadeva C-263/16 P)
   (2016/C 243/25)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: Schenker Ltd (zastopniki: F. Montag, F. Hoseinian, M. Eisenbarth, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 29. februarja 2016 v zadevi T-265/12 Schenker Ltd proti Evropski komisiji;

               —

               razglasi za ničen člen 1(1)(a) Sklepa Komisije z dne 28. marca 2012 v zadevi COMP/39462 – Špedicija (v nadaljevanju: Sklep) ali podredno, zadevo vrne v odločanje Splošnemu sodišču;

               —

               razveljavi ali podredno, zniža globe, ki jih določa člen 2(1)(a) Sklepa ali podredno, zadevo vrne v odločanje Splošnemu sodišču; in

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v utemeljitev navaja naslednje pritožbene razloge:

               1.

               Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo, s tem da je odločilo, da Komisija lahko upošteva prošnjo družbe Deutsche Post za imuniteto, da ni bilo kršeno načelo prepovedi dvojnega zastopanja in da Komisiji ni bilo treba izvesti preiskave glede mogoče kršitve tega načela.

               2.

               Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo, s tem da je člen 1 Uredbe št. 141/62 (1) razlagalo tako, da se ne uporablja za ravnanja „novega izvoznega sistema Združenega kraljestva“ (UK New Export System).

               3.

               Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo, s tem da je odločilo, da ravnanja „novega izvoznega sistema Združenega kraljestva“, kljub dejstvu, da so bila omejena na dodatne dajatve za storitve skladiščenja v zvezi z pošiljkami iz Združenega kraljestva v države zunaj EGP, lahko občutno vplivajo na trgovino med državami članicami.

               4.

               Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo, s tem da je odločilo, da Komisija, ko je odločila, da družba The Brink’s Company ni solidarno odgovorna s pritožnico (kot naslednico družbe BAX Global Ltd. (UK)) za ravnanja „novega izvoznega sistema Združenega kraljestva“, ni kršila člena 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, načela dobrega upravljanja in načela obveznosti obrazložitve iz člena 296 TFUE Pogodbe o delovanju Evropske unije (v nadaljevanju: PDEU).

               5.

               Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo, s tem da je izkrivilo vsebino Sklepa, ker je prekoračilo meje pristojnosti, ki jih ima na podlagi člena 264 PDEU, in ni izvedlo tehtanja pri uporabi načela sorazmernosti, ko je odločilo, da Komisija pri izračunu globe ni kršila člena 23 Uredbe št. 1/2003 (2) ter načel sorazmernosti in ustreznosti kazni za kršitev.

               6.

               Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je potrdilo stopnje znižanja, ki jih je določila Komisija v skladu z Obvestilom o prizanesljivosti iz leta 2006 (3) in je izkrivilo vsebino izpodbijanega sklepa.

      (1)  EGS: Uredba Sveta št. 141 o neuporabi Uredbe Sveta št. 17 za prometni sektor (UL 1962, 124, str. 2751).

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205).

      (3)  Obvestila Komisije o imuniteti pred globami in znižanju glob v kartelnih zadevah (UL 2006, C 298, str. 17).


title: Zadeva T-284/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 25. aprila 2013 – Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones proti UUNT – MIP Metro (METROINVEST) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti METROINVEST — Prejšnja nacionalna figurativna znamka METRO — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Načelo prepovedi diskriminacije — Pravica do poštenega sojenja)

text:
               8.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 164/16

         Sodba Splošnega sodišča z dne 25. aprila 2013 – Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones proti UUNT – MIP Metro (METROINVEST)
   (Zadeva T-284/11) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti METROINVEST - Prejšnja nacionalna figurativna znamka METRO - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Načelo prepovedi diskriminacije - Pravica do poštenega sojenja)
   2013/C 164/28
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL (Barcelona, Španija) (zastopniki: J. Carbonell Callicó, P. Craddock in B. Vanbrabant, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Nemčija) (zastopniki: M. Berger, R. Kaase in J.-C. Plate, odvetniki)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 17. marca 2011 (zadeva R 954/2010-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG in Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 232, 6.8.2011.


title: Zadnja objava Sodišča Evropskih skupnosti v Uradnem listu Evropske unijeUL C 201, 7.8.2004.

text:
               28.8.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 217/39

         (2004/C 217/71)
   Zadnja objava Sodišča Evropskih skupnosti v Uradnem listu Evropske unije

      UL C 201, 7.8.2004

   Prejšnje objave

      UL C 190, 24.7.2004

      UL C 179, 10.7.2004

      UL C 168, 26.6.2004

      UL C 156, 12.6.2004

      UL C 146, 29.5.2004

   Ti teksti so na voljo na:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 12. januarja 2005 v zadevi T-268/04, Spa Monopole, Compagnie fermière de Spa proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) (Znamka Skupnosti — Ugovor — Umik ugovora — Ustavitev postopka)

text:
               11.6.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 143/35

      SKLEP SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 12. januarja 2005
   v zadevi T-268/04, Spa Monopole, Compagnie fermière de Spa proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) (1)

   (Znamka Skupnosti - Ugovor - Umik ugovora - Ustavitev postopka)
   (2005/C 143/67)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi T-268/04 Spa Monopole, Compagnie fermière de Spa, s sedežem v Spaju (Belgija), ki ga zastopajo L. de Brouwer, E. Cornu, E. de Gryse in D. Moreau, avocats, proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) (zastopnik: O. Montalto), druga stranka v postopku pred Odborom za pritožbe UUNT je bil Cottee Dairy Products Pty Limited, s sedežem v New South Walesu (Avstralija), zaradi tožbe proti odločbi prvega senata za pritožbe UUNT z dne 19. aprila 2004 (zadeva R 148/2002-1), je Sodišče prve stopnje (drugi senat), v sestavi J. Pirrung, predsednik, N.J. Forwood in S. Papasavvas, sodniki; sodni tajnik: H. Jung, dne 12. januarja 2005 razglasilo sklep, katerega izrek se glasi:

               1.

               Postopek se ustavi.

               2.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 217, 28.8.2004.


title: Zadeva T-711/15: Tožba, vložena 3. decembra 2015 – Othman/Svet

text:
               15.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 59/33

         Tožba, vložena 3. decembra 2015 – Othman/Svet
   (Zadeva T-711/15)
   (2016/C 059/37)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Razan Othman (Damas, Sirija) (zastopnik: E. Ruchat, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               tožbo tožeče stranke razglasi za dopustno in utemeljeno;

               —

               posledično, Evropski uniji naloži povračilo celotne škode, ki jo je utrpela tožeča stranka v znesku, ki ga pravično določi Splošno sodišče;

               —

               Svetu Evropske unije naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en tožbeni razlog, ki se nanaša na nepremoženjsko škodo – in sicer napad na njen ugled – ki naj bi jo tožeča stranka utrpela neposredno zaradi ukrepov, ki jih je sprejel Svet Evropske unije in za katere je odgovoren.


title: Zadeva C-487/16 P: Pritožba, ki jo je Telefónica S.A. vložila 11. septembra 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 28. junija 2016 v zadevi T-216/13, Telefónica/Komisija

text:
               21.11.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 428/12

         Pritožba, ki jo je Telefónica S.A. vložila 11. septembra 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 28. junija 2016 v zadevi T-216/13, Telefónica/Komisija
   (Zadeva C-487/16 P)
   (2016/C 428/13)
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Pritožnica: Telefónica S.A. (zastopnika: J. Folguera Crespo in P. Vidal Martínez, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

               —

               Iz razlogov, navedenih pod točko 2 pritožbenih razlogov, naj se razveljavi izpodbijana sodba in s tem razglasi ničnost spornega Sklepa (1) ter ugotovi, da pri ravnanju družbe Telefónica ne gre za omejevanje zaradi cilja.

               —

               Podredno, iz razlogov, navedenih pod točko 1 pritožbenih razlogov, naj se izpodbijana sodba razveljavi in zadeva vrne Splošnemu sodišču, da to opravi zavrnjeno izvedbo dokaza z zaslišanjem prič in glede na rezultat izvedenega dokaza vsebinsko odloči o ničnostni tožbi, ki jo je družba Telefónica vložila pri Splošnem sodišču.

               —

               Še bolj podredno in iz razlogov, navedenih v točki 3 pritožbenih razlogov:

                           —

                              naj se razveljavi točka 1 izreka izpodbijane sodbe;

                           —

                              naj se ugotovi manjša stopnja resnosti ravnanja družbe Telefónica ter obstoj olajševalnih okoliščin, navedenih točki 3 pritožbenih razlogov te vloge; in

                           —

                              naj se določi odstotek znižanja zneska globe, kot je v skladu z navedenim v zadevnem pritožbenem razlogu to potrebno na podlagi te zmanjšane stopnje resnosti in navedenih olajševalnih okoliščin.

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov družbe Telefónica tako v postopku na prvi stopnji kot v tem postopku pred Sodiščem.

               —

                  Naj se dopusti razširitev te vloge, ki je zaradi gospodarskega vpliva zadeve na pritožnico ter zapletenost navedenih trditev nekoliko obširnejša od priporočene v praktičnih navodilih Sodišča.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Kršitev členov 47 in 48(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člena 68 Poslovnika Splošnega sodišča zaradi zavrnitve predlaganega zaslišanja prič. – To, da je Splošno sodišče zavrnilo predlagano izvedbo dokaza z zaslišanjem prič, je družbo Telefónica postavilo v položaj nezmožnosti obrambe, saj je bil zavrnjen bistven in odločilen dokaz za pravilno poznavanje zadeve. Zoper postopanje Splošnega sodišča je treba podati štiri temeljne ugovore: (i) ugovor teleološkega protislovja; (ii) ugovor nesorazmernosti dokaznega bremena; (iii) ugovor prejudiciranja rezultata izvedbe dokaza z zaslišanjem prič, in (iv) ugovor neravnotežja pri tehtanju.

               2.

               Kršitev člena 101 PDEU, ki izhaja iz napačne uporabe sodne prakse v zvezi z omejevanjem zaradi cilja ter načel obrazložitve in domneve nedolžnosti.

         Podredno:

               3.

               Napaka pri presoji manjše stopnje resnosti kršitve in obstoja olajševalnih okoliščin pri ravnanju družbe Telefónica. – Družba Telefónica meni, da Splošno sodišče pri presoji ni upoštevalo dodatnih dejavnikov, ki kažejo na manjšo stopnjo resnosti ravnanja in ki bi bili podlaga za dodatno znižanje globe poleg tistega, ki ga je odobrila Komisija.

      (1)  Sklep Komisije C(2013)306 final z dne 23. januarja 2013 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU (zadeva COMP/39.839 – Telefónica/Portugal Telecom).


title: Zadeva T-244/17: Tožba, vložena 26. aprila 2017 – António Conde & Companhia/Komisija

text:
               17.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 231/29

         Tožba, vložena 26. aprila 2017 – António Conde & Companhia/Komisija
   (Zadeva T-244/17)
   (2017/C 231/36)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: António Conde & Companhia, SA (Gafanha de Nazaré, Portugalska) (zastopnik: J. García-Gallardo Gil-Fournier, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da Evropska komisija ni ravnala v skladu s členom 14(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1386/2007 z dne 22. oktobra 2007 o ukrepih za ohranjanje in izvrševanje, ki se uporabljajo v območju upravljanja Organizacije za ribištvo severozahodnega Atlantika (UL 2007, L 318, str. 1), s tem ko je od Portugalske zahtevala, naj ji predloži seznam plovil, ki plujejo pod portugalsko zastavo in imajo dovoljenje za ribolov v območju upravljanja NAFO za sezono 2017, na katerem ni vključeno ribiško plovilo CALVÃO, zaradi česar seznama, na katerem bi bilo to plovilo vključeno, ni posredovala Sekretariatu NAFO;

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en tožbeni razlog, v katerem trdi, da je Komisija s tem, da seznama plovil, z vključenim ribiškim plovilom tožeče stranke CALVÃO, nezakonito ni posredovala za namene izdaje dovoljenja dovoljenje za ribolov v območju upravljanja NAFO v sezoni 2017, kršila člen 14(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1386/2007.
   Tožeča stranka trdi, da Komisija ni pristojna za sodelovanje pri izdelavi seznamov plovil z dovoljenjem, saj je to v izključni pristojnosti držav članic. Tožeča stranka je od Komisije zahtevala, naj se preneha vmešavati v pripravo zadevnega seznama, in jo je pozvala, naj izpolni svojo obveznost v zvezi s posredovanjem seznama, vključno z ribiškim plovilom CALVÃO, Sekretariatu NAFO.


title: Zadeva C-193/13: Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 16. januarja 2014 – nfon AG proti Fon Wireless Ltd, Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (Pritožba — Znamka Skupnosti — Uredba (ES) št. 40/94 — Figurativna znamka, ki vsebuje besedni element „nfon“  — Ugovor imetnika figurativne znamke Skupnosti, ki vsebuje besedni element „fon“ , in nacionalne besedne znamke FON — Zavrnitev ugovora s strani odbora za pritožbe UUNT)

text:
               14.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/19

         Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 16. januarja 2014 – nfon AG proti Fon Wireless Ltd, Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-193/13) (1)

   ((Pritožba - Znamka Skupnosti - Uredba (ES) št. 40/94 - Figurativna znamka, ki vsebuje besedni element „nfon“ - Ugovor imetnika figurativne znamke Skupnosti, ki vsebuje besedni element „fon“, in nacionalne besedne znamke FON - Zavrnitev ugovora s strani odbora za pritožbe UUNT))
   2014/C 112/23
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Pritožnica: nfon AG (zastopnik: V. von Bomhard, odvetnica)

      Nasprotni stranki v pritožbenem postopku: Fon Wireless Ltd (zastopnik: L. Montoya Terán, odvetnica), Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: D. Walicka, agent)

      Predmet

   Pritožba, vložena zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 29. januarja 2013 v zadevi Fon Wireless proti UUNT – Nfon (Nfon) (T-283/11), s katero je Splošno sodišče odločbo četrtega odbora za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 18. marca 2011 (zadeva R 1017/2009-4) spremenilo tako, da je pritožba, ki jo je vložila družba nfon AG pri odboru za pritožbe, zavrnjena – Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1)

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Družba nfon AG poleg svojih stroškov nosi stroške družbe Fon Wireless Ltd.

               3.

               Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 189, 29.6.2013.


title: Zadeva F-77/09: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 13. januarja 2011 – Nijs proti Računskemu sodišču (Javni uslužbenci — Uradniki — Disciplinska ureditev — Disciplinski postopek — Člena 22a in 22b Kadrovskih predpisov — Nepristranskost — Razumni rok)

text:
               19.2.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 55/36

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 13. januarja 2011 – Nijs proti Računskemu sodišču
   (Zadeva F-77/09) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Disciplinska ureditev - Disciplinski postopek - Člena 22a in 22b Kadrovskih predpisov - Nepristranskost - Razumni rok)
   2011/C 55/65
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Bart Nijs (Bridel, Luksemburg) (zastopnik: F. Rollinger, odvetnik)

      Tožena stranka: Računsko sodišče Evropske unije (zastopnika: T. Kennedy in J.-M. Stenier, zastopnika)

      Predmet

   Javni uslužbenci – Predlog za razglasitev ničnosti odločbe ad hoc odbora Evropskega računskega sodišča z dne 15. januarja 2009 o odstavitvi tožeče stranke brez znižanja pokojnine z veljavnostjo od 1. februarja 2009

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               B. Nijs nosi lastne stroške in stroške Računskega sodišča.

      (1)  UL C 282, 21.11.2009, str. 65.


title: Zadeva T-308/04: Tožba Francesca Ianniella proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 19. julija 2004

text:
               23.10.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 262/42

         Tožba Francesca Ianniella proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 19. julija 2004
   (Zadeva T-308/04)
   (2004/C 262/81)
   Jezik postopka: francoščina
   Francesco Ianniello, stanujoč v Bruslju (Belgija), ki ga zastopajo Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis in Etienne Marchal, avocats, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, je dne 19. julija 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložil tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično odločbo pozvanega ocenjevalca/organa, pristojnega za imenovanja z dne 8. septembra 2003 o sestavi ocenjevalnega lista za tožečo stranko za ocenjevalno obdobje 2001-2002;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Tožeča stranka svoj zahtevek utemeljuje z navedbami, da je bil kršen člen 8 Splošnih določb za izvrševanje člena 43 Kadrovskih predpisov. Tožeča stranka zatrjuje, da je določba nezakonita, kolikor določa, da paritetni odbor za ocenjevanje sestavljajo člani z istim ali nižjim nazivom od naziva, ki ga ima tožeča stranka in ki tako nimajo vseh zagotovil za neodvisnost in ne potrebnih sposobnosti. Tožeča stranka dodaja, da sta pri odločanju o njeni pritožbi sodelovala tako finančni direktor kot tudi njegov namestnik, čeprav bi se glede na dejstvo, da tožeča stranka izvaja pooblastila, ki so ji bila dodeljena s strani sindikalne organizacije, morala izločiti.
   Tožeča stranka med drugim navaja kršitev varovanja tajnosti članov paritetnega odbora za ocenjevanje, bistveno kršitev načel nepristranskosti in objektivnosti paritetnega odbora, kršitev pravice do obrambe in načela kontradiktornosti, kršitev načela učinkovite uprave, kršitev pooblastila za odločanje po prostem preudarku in neusklajenost med pripombami in dodeljenimi ocenami.


title: Zadeva C-393/10: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 1. marca 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supreme Court of the United Kingdom – Združeno kraljestvo) – Dermod Patrick O'Brien proti Ministry of Justice (nekdanji Department for Constitutional Affairs) (Okvirni sporazum o delu s krajšim delovnim časom — Pojem „delavci, ki delajo s krajšim delovnim časom in so sklenili pogodbo o delu ali delovno razmerje“ — Sodniki, ki delajo s skrajšanim delovnim časom in so plačani na podlagi dnevnega honorarja — Zavrnitev dodelitve starostne pokojnine)

text:
               21.4.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 118/3

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 1. marca 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supreme Court of the United Kingdom – Združeno kraljestvo) – Dermod Patrick O'Brien proti Ministry of Justice (nekdanji Department for Constitutional Affairs)
   (Zadeva C-393/10) (1)

   (Okvirni sporazum o delu s krajšim delovnim časom - Pojem „delavci, ki delajo s krajšim delovnim časom in so sklenili pogodbo o delu ali delovno razmerje“ - Sodniki, ki delajo s skrajšanim delovnim časom in so plačani na podlagi dnevnega honorarja - Zavrnitev dodelitve starostne pokojnine)
   2012/C 118/04
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   Supreme Court of the United Kingdom

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnik: Dermod Patrick O'Brien

      Nasprotna stranka: Ministry of Justice (nekdanji Department for Constitutional Affairs)

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Supreme Court of the United Kingdom – Razlaga Direktive Sveta 97/81/ES z dne 15. decembra 1997 o okvirnem sporazumu o delu s krajšim delovnim časom, sklenjenim med UNICE, CEEP in ETUC (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 267) – Pojem „delavci, ki delajo s krajšim delovnim časom in so sklenili pogodbo o delu ali delovno razmerje“ (Določba 2(1) Okvirnega sporazuma) – Sodniki s skrajšanim delovnim časom – Različno obravnavanje med sodniki, zaposlenimi za polni delovni čas, in sodniki, zaposlenimi za skrajšan delovni čas, ali med različnimi kategorijami sodnikov, zaposlenih za skrajšani delovni čas, glede pokojnin.

      Izrek

               1.

               Pravo Unije je treba razlagati tako, da je v pristojnosti držav članic, da opredelijo pojem „delavci, ki (…) so sklenili pogodbo o delu ali delovno razmerje“ iz določbe 2, točka 1, Okvirnega sporazuma o delu s krajšim delovnim časom, ki je bil sklenjen 6. junija 1997 in je v Prilogi k Direktivi 97/81/ES z dne 15. decembra 1997 o okvirnem sporazumu o delu s krajšim delovnim časom, sklenjenim med UNICE, CEEP in ETUC, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 98/23/ES z dne 7. aprila 1998, in zlasti da določijo, ali ta pojem zajema sodnike, če ni posledica tega samovoljna izključitev te kategorije oseb iz varstva, ki ga ponujata Direktiva 97/81, kakor je bila spremenjena z Direktivo 98/23, in ta okvirni sporazum. Izključitev iz tega varstva je lahko dopustna le, če se razmerje med sodniki in Ministry of Justice po naravi bistveno razlikuje od tistega med delodajalci in njihovimi zaposlenimi, ki na podlagi nacionalne zakonodaje spadajo v kategorijo delavcev.

               2.

               Okvirni sporazum o delu s krajšim delovnim časom, ki je bil sklenjen 6. junija 1997 in ki je v Prilogi k Direktivi 97/81, kakor je bila spremenjena z Direktivo 98/23, je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da nacionalno pravo za dostop do sistema starostne pokojnine razlikuje med sodniki, zaposlenimi s polnim delovnim časom, in sodniki, zaposlenimi s krajšim delovnim časom, ki so plačani na podlagi dnevnega honorarja, razen če tako različno obravnavanje upravičujejo objektivni razlogi, kar pa je pristojno preizkusiti predložitveno sodišče.

      (1)  UL C 274, 9.10.2010.


title: Zadeva C-307/07: Tožba, vložena 4. julija 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki

text:
               25.8.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 199/23

         Tožba, vložena 4. julija 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki
   (Zadeva C-307/07)
   (2007/C 199/37)
   Jezik postopka: portugalščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: H. Støvlbæk in P. Andrade, zastopnika)

      Tožena stranka: Portugalska republika
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da Portugalska republika s tem, ko ne priznava diplom, ki omogočajo dostop do poklica farmacevta specialista za klinične preiskave, ni izpolnila obveznosti, ki se nanašajo na ta poklic, iz Direktive 89/48/EGS (1).

               —

               Portugalski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Komisija meni, da je poklicna dejavnost farmacevta specialista za klinične preiskave reguliran poklic, za katerega se uporablja Direktiva 89/48. Zakon, ki usklajuje portugalski pravni red s to direktivo, omejuje njeno uporabo na poklice, ki so na določenem seznamu. Ker na tem seznam ni poklica farmacevta specialista za klinične preiskave, država Portugalska ni v celoti prenesla Direktive 89/48.

      (1)  Direktiva Sveta 89/48/EGS z dne 21. decembra 1988 o splošnem sistemu priznavanja visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta (UL L 19, str. 16).


title: Zadeva C-647/15: Tožba, vložena 3. decembra 2015 – Madžarska/Svet Evropske unije

text:
               1.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/43

         Tožba, vložena 3. decembra 2015 – Madžarska/Svet Evropske unije
   (Zadeva C-647/15)
   (2016/C 038/56)
   Jezik postopka: madžarščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Madžarska (zastopnik: M.Z. Fehér, agent)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi tožeče stranke

   Madžarska s tožbo predlaga Sodišču, naj:

               —

               Sklep Sveta (EU) 2015/1601 z dne 22. septembra 2015 o uvedbi začasnih ukrepov na področju mednarodne zaščite v korist Italije in Grčije (1) (v nadaljevanju: izpodbijani sklep), razglasi za ničen.

               —

               Podredno, v primeru, da prvemu predlogu ne ugodi, izpodbijani sklep razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na Madžarsko.

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Madžarska vlada meni, da člen 78(3) PDEU Svetu ne daje ustrezne pravne podlage za sprejetje izpodbijanega sklepa. Člen 78(3), PDEU Svetu ne omogoča niti, da sprejme zakonodajni akt, niti da sprejme ukrepe, določene v izpodbijanem sklepu, konkretno tiste, ki pomenijo izjemo z zavezujočim učinkom v zvezi z zakonodajnim aktom, v obravnavanem primeru Uredbo (EU) št. 604/2013 (2) Z vsebinskega vidika izpodbijani sklep pomeni zakonodajni akt – upoštevajoč to, da določa izjemo glede Uredbe št. 604/2013 – zaradi česar njegovo sprejetje ne more temeljiti na členu 78(3) PDEU, ki Svetu dovoljuje sprejetje aktov samo po nezakonodajnem postopku, to pomeni nezakonodajnih aktov. V primeru, da bi se kljub navedenemu izkazalo, da člen 78(3) PDEU lahko pomeni podlago za sprejetje pravnega akta, ki pomeni izjemo glede na zakonodajni akt, madžarska vlada meni, da ta izjema ne more biti taka, da vpliva na bistvo zakonodajnega akta in izniči njegove temeljne določbe, kakor se je to zgodilo v primeru izpodbijanega sklepa.

               2.

               S pojmom „začasni ukrepi“ iz člena 78(3) PDEU ni združljiv ukrep, določen za obdobje štiriindvajsetih mesecev – in v nekaterih primerih šestintridesetih mesecev – katerega učinki poleg tega presegajo navedeno obdobje. Izpodbijani sklep presega možnost, priznano Svetu s členom 78(3) PDEU, ker se za namene določitve njegovega obdobja veljavnosti ni upoštevalo časovno obdobje, potrebno za sprejetje zakonodajnega akta, ki temelji na členu 78(2) PDEU.

               3.

               Pri sprejetju izpodbijanega sklepa je Svet kršil člen 293(1) PDEU, ker je spremenil predlog Komisije, ne da bi dosegel soglasje.

               4.

               Izpodbijani sklep določa izjemo glede na zakonodajni akt in z vsebinskega vidika pomeni zakonodajni akt, zaradi česar bi se moralo za namene njegovega sprejetja – ob predpostavki, da bi to na podlagi člena 78(3) PDEU bilo mogoče – spoštovati pravico nacionalnih parlamentov, da se izrečejo o zakonodajnih aktih, priznano s protokoloma št. 1 in 2 k Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o Delovanju Evropske unije.

               5.

               Po posvetovanju z Evropskim parlamentom je Svet vsebinsko spremenil besedilo predloga, vendar ga ni predložil v ponovno obravnavo Evropskemu parlamentu.

               6.

               V trenutku potrditve Sveta niso bile na voljo jezikovne različice predloga Sklepa v uradnih jezikih Unije.

               7.

               Poleg tega je izpodbijani sklep nezakonit, ker je njegovo sprejetje v nasprotju s členom 68 PDEU in sklepi, ki jih je dosegel Evropski svet na sejah z dne 25. in 26. junija 2015.

               8.

               Izpodbijani sklep krši načeli pravne varnosti in jasnosti, ker ne pojasnjuje z več vidikov, kako je treba uporabljati njegove določbe niti v kakšnem razmerju so te z določbami iz Uredbe št. 604/2013. Med temi nenatančnostmi izstopa vprašanje o uporabi postopkovnih pravil in jamstev glede sprejetja odločbe o premestitvi ter dejstvo, da v izpodbijanem sklepu niso jasno določena merila o izbiri za namene premestitve niti ni ustrezno urejen status prosilcev v državi članici premestitve. Izpodbijani sklep je v nasprotju z Ženevsko konvencijo o statusu beguncev (3), ker prosilcem odvzema pravico, da ostanejo na ozemlju države članice, v kateri so vložili prošnjo in omogoča njihovo premestitev v drugo državo članico, ne da bi bil nujno dokazan obstoj materialnega razmerja med prosilcem in državo članico premestitve.

               9.

               Izpodbijani sklep krši načeli nujnosti in sorazmernosti. Po eni strani upoštevajoč to, da je na podlagi prvotnega predloga Komisije Madžarska ostala izključena iz skupine držav članic upravičenk, v izpodbijanem sklepu ni utemeljeno, zakaj določa premestitev 120 000 prosilcev za mednarodno pomoč. Na podlagi tega, da v izpodbijanem sklepu ni več določena nobena premestitev iz Madžarske, je izračun 120 000 prvotno predlaganih prosilcev postal diskrecijski, pri čemer se je oddaljil od položaja, navedenega v predlogu Komisije in s katerim naj bi se dejansko soočila. Ni sprejemljivo, zlasti ker gre za začasni ukrep, sprejet v skladu s členom 78(3) PDEU, da je glede skoraj polovice prosilcev, vključenih v njegovo področje uporabe, dokončna odločitev o premestitvi odvisna od prihodnjih okoliščin.

               10.

               Madžarska vlada podredno trdi, da izpodbijani sklep krši načelo sorazmernosti glede Madžarske, ker kljub temu, da gre, kot je splošno znano, za državo članico, na katere ozemlje je vstopilo veliko število nezakonitih migrantov in v kateri je bilo vloženih ogromno prošenj za mednarodno pomoč, se zanjo določajo obvezne kvote kot državi članici gostiteljici. V izpodbijanem sklepu se glede Madžarske ne spoštuje, kar je določeno v členu 78(3) PDEU, saj ni združljivo z zahtevo, določeno v tej določbi, v skladu s katero se lahko sprejmejo ukrepi v korist držav članic zaradi nenadnega prihoda državljanov iz tretjih držav vanje – tak ukrep pa glede ene od teh držav članic ne določa drugega kot obveznosti.

      (1)  UL L 248, str. 80.

      (2)  Uredba (EU) št. 604/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva (UL L 180, str. 31).

      (3)  Ženevska konvencija z dne 28. julija 1951 o Statusu beguncev, dopolnjena s Protokolom iz New Yorka z dne 31. januarja 1967.


title: Zadeva C-525/10 P: Pritožba, ki jo je Mariyus Noko Ngele vložil 10. novembra 2010 zoper sklep Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 10. decembra 2009 v zadevi T-390/09, Mariyus Noko Ngele proti Evropski komisiji

text:
               7.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/12

         Pritožba, ki jo je Mariyus Noko Ngele vložil 10. novembra 2010 zoper sklep Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 10. decembra 2009 v zadevi T-390/09, Mariyus Noko Ngele proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-525/10 P)
   2011/C 139/19
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnik: Mariyus Noko Ngele (zastopnik: F. Sabakunzi, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija
   Sodišče (osmi senat) je s sklepom z dne 10. marca 2011 odločilo, da je pritožba nedopustna.


title: Zadeva T-492/12: Sklep Splošnega sodišča z dne 10. decembra 2013 – von Storch in drugi proti ECB (Ničnostna tožba — Odločbe, ki jih je sprejela ECB — Tehnične podrobnosti finančnih transakcij z vrednostnimi papirji Eurosistema — Ukrepi za ohranitev razpoložljivosti zavarovanj — Začasni ukrepi v zvezi z Eurosistemovimi operacijami refinanciranja in primernostjo zavarovanja — Neobstoj neposrednega nanašanja — Nedopustnost)

text:
               15.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/32

         Sklep Splošnega sodišča z dne 10. decembra 2013 – von Storch in drugi proti ECB
   (Zadeva T-492/12) (1)

   (Ničnostna tožba - Odločbe, ki jih je sprejela ECB - Tehnične podrobnosti finančnih transakcij z vrednostnimi papirji Eurosistema - Ukrepi za ohranitev razpoložljivosti zavarovanj - Začasni ukrepi v zvezi z Eurosistemovimi operacijami refinanciranja in primernostjo zavarovanja - Neobstoj neposrednega nanašanja - Nedopustnost)
   2014/C 45/53
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Sven A. von Storch (Berlin, Nemčija) in 5 216 drugih tožečih strank, katerih imena so navedena v prilogi k sklepu) (zastopnika: M. Kerber in B. von Storch, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska centralna banka (ECB) (zastopniki: C. Kroppenstedt in G. Gruber, zastopnika, skupaj s H.-G. Kamannom, odvetnikom)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti, primarno, sklepa ECB z dne 6. septembra 2012 o nekaterih tehničnih podrobnostih finančnih transakcij z vrednostnimi papirji Eurosistema na sekundarnem trgu suverena in sklepa ECB z dne 6. septembra 2012 o sprejetju dodatnih ukrepov za zagotovitev razpoložljivosti zavarovanj nasprotnim strankam, zaradi ohranitve njihovega dostopa do ukrepov za ohranitev likvidnosti Eurosistema in, podredno, Smernice 2012/641/EU z dne 10. oktobra 2012 o spremembah Smernice ECB/2012/18 o dodatnih začasnih ukrepih v zvezi z Eurosistemovimi operacijami refinanciranja in primernostjo zavarovanja (ECB/2012/23) (UL L 284, str. 14).

      Izrek

               1.

               Tožba se kot nedopustna zavrže.

               2.

               Sven von Storch in 5 216 drugih tožečih strank, katerih imena so navedena v prilogi k temu sklepu, nosijo svoje stroške in stroške Evropske centralne banke (ECB).

      (1)  UL C 32, 2.2.2013.


title: Zadeva T-398/13: Tožba, vložena 2. avgusta 2013 – TVR Automotive proti UUNT – TVR Italia (TVR)

text:
               21.9.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 274/24

         Tožba, vložena 2. avgusta 2013 – TVR Automotive proti UUNT – TVR Italia (TVR)
   (Zadeva T-398/13)
   2013/C 274/40
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: TVR Automotive Ltd (Whiteley, Združeno kraljestvo) (zastopnika: A. von Mühlendahl in H. Hartwig, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: TVR Italia Srl (Milan, Italija)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 14. maja 2013 v zadevi R 823/2011-2;

               —

               zavrne pritožbo, ki jo je 14. aprila 2013 družba TVR Italia Srl vložila zoper odločbo B 313 248 oddelka za ugovore z dne 14. februarja 2011;

               —

               Uradu ter družbi TVR Italia Srl, če se bo udeležila postopka, naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: TVR Italia Srl

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka ki vsebuje besedni element „TVR ITALIA“ za proizvode in storitve iz razredov 12, 25 in 37 – prijava znamke Skupnosti št. 5 699 954

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Navajana znamka ali znak: nacionalna znamka in znamka Skupnosti „TVR“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 11, 12, 25 in 41

      Odločba oddelka za ugovore: delna ugoditev ugovoru

      Odločba odbora za pritožbe: razveljavitev odločbe oddelka za ugovore in zavrnitev ugovora

      Navajana tožbena razloga:

               —

               kršitev člena 42(2) in (3) Uredbe Sveta št. 207/2009;

               —

               kršitev načela pravnomočnosti in načela ne bis in idem ter kršitev člena 42(2) Uredbe št. 207/2009 v povezavi s členom 15 te uredbe.


title: Zadeva T-275/06: Tožba, vložena 4. oktobra 2006 — Omya proti Komisiji

text:
               2.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 294/59

         Tožba, vložena 4. oktobra 2006 — Omya proti Komisiji
   (Zadeva T-275/06)
   (2006/C 294/119)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Omya AG (Oftringen, Švica) (zastopnika: J. Flynn, Barrister, in C. Ahlborn, Solicitor)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               […] Omya zato vljudno prosi Sodišče, naj odločbo razglasi za nično in naloži Komisiji plačilo stroškov Omya.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka zahteva razglasitev ničnosti Odločbe Komisije K(2006) 3163 končna z dne 19. julija 2006 v zadevi COMP/M.3796, s katero je Komisija razglasila, da je prevzem dejavnosti proizvodnje precipitata kalcijevega karbonata s strani tožeče stranke od J.M. Huber Corporation združljiv s skupnim trgom in Sporazumom o Evropskem gospodarskem prostoru. Nadalje je Komisija določila določene pogoje in obveznosti, ki jih mora tožeča stranka izpolniti.
   Tožeča stranka trdi, da so (a) pomisleki glede konkurence, ki jih je navedla Komisija, neutemeljeni in da so (b) ukrepi, ki so bili naloženi tožeči stranki, v vsakem primeru neprimerni in niso utemeljeni s pomisleki, ki jih je navedla Komisija, ter ne morejo ustvariti učinkov, ki jih zatrjuje Komisija.
   Tožeča stranka v utemeljitev svoje tožbe navaja tri tožbene razloge.
   Prvič, tožeča stranka navaja, da je Komisija očitno napačno sklepala, da bi posel resno oviral učinkovito konkurenco.
   Drugič, tožeča stranka trdi, da je Komisija storila očitno napako pri presoji in kršila načelo sorazmernosti s tem, ko je zahtevala prodajo tovarne v Kuusankoski.
   Tretjič, tožeča stranka navaja, da je Komisija storila bistveno kršitev postopka s tem, ko ni ustrezno analizirala dokazov v svojem spisu in tožeči stranki ni omogočila vpogleda v vse upoštevne dokumente ter je s tem kršila pravice obrambe tožeče stranke.


title: Zadeva T-427/14: Tožba, vložena 12. junija 2014 – Almoauto proti Komisiji

text:
               4.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 253/56

         Tožba, vložena 12. junija 2014 – Almoauto proti Komisiji
   (Zadeva T-427/14)
   2014/C 253/75
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Almoauto, SA (Alcorcón (Madrid), Španija) (zastopniki: J. García Muñoz, J. Jiménez-Blanco in J. Corral García, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijani sklep razglasi za ničen in

               —

               Komisiji naloži plačilo vseh stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so enaki kot v postopku Gutser proti Komisiji, T-392/14.


title: Zadeva T-239/14: Tožba, vložena 20. aprila 2014 – Monard proti Komisiji

text:
               7.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 212/36

         Tožba, vložena 20. aprila 2014 – Monard proti Komisiji
   (Zadeva T-239/14)
   2014/C 212/46
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Eva Monard (Kessel-Lo, Belgija) (zastopnik: R. Antonini, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               za nično razglasi odločbo Evropske komisije ref. št. Ares(2014) 321920 (No SG.B.4/RH/rc-sg.dsg2.b.4(2014) 285433), ki jo je 10. februarja sprejel generalni sekretar v skladu s členom 4 izvedbenih pravil za Uredbo (ES) št. 1049/2001 v zvezi s potrdilno prošnjo Eve Monard za dostop do dokumentov v skladu z Uredbo (ES) št. 1049/2001 (GESTDEM 4641/2011);

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               S prvim tožbenim razlogom trdi, da bi Komisija tožeči stranki morala dati dostop do dokumentov, v skladu s členom 1 Pogodbe o Evropski uniji (PEU), členoma 15 in 298 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), temeljno pravico dostopa do dokumentov, členom 6(1) PEU v povezavi s členom 42 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah z dne 7. decembra 2000, spremenjena 12. decembra 2007 v Strasbourgu (Listina), in členom 2(1) Uredbe (ES) št. 1049/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (Uredba št. 1049/2001). To izhaja tudi iz uporabe a contrario člena 4(3) Uredbe št. 1049/2001. Ker Komisija ni ravnala tako in ker se je (napačno) oprla na izjeme iz člena 4(1)(a), tretja alinea in člena 4(2), druga in tretja alinea, Uredbe št. 1049/2001, je napačno uporabila upoštevne določbe in zlorabila pooblastila. Komisija poleg tega ni pravilno uporabila člena 4(6) in (7) in je pri uporabi teh določb zlorabila pooblastila.

               2.

               Z drugim tožbenim razlogom trdi, da je Komisija kršila člen 1PEU, člena 15 in 298 PDEU, temeljno pravico dostopa do dokumentov, člen 6(1) PEU v povezavi s členom 42 Listine in člen 8(1) in 8(2) Uredbe št. 1049/2001, ker ni pravočasno obravnavala potrdilne prošnje tožeče stranke in ker je podaljšala rok za odgovor na to potrdilno prošnjo v primeru, ki ga ni mogoče šteti za izrednega. S tem ravnanjem je Komisija zlorabila pooblastila in ni pravilno uporabila upoštevnih določb, s čimer je neupravičeno preložila sprejetje določbe v zvezi s potrdilno prošnjo tožeče stranke.