201807130632003722018/C 268/503282018TC26820180730SL01SLINFO_JUDICIAL20180528414221Zadeva T-328/18: Tožba, vložena 28. maja 2018 – Gas Natural/Komisija
 ---documentbreak--- C2682018SL4110120180528SL0050411422Tožba, vložena 28. maja 2018 – Gas Natural/Komisija
   (Zadeva T-328/18)2018/C 268/50Jezik postopka: španščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Gas Natural SDG, SA (Madrid, Španija) (zastopnika: F. González Díaz in V. Romero Algarra, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

            —

            tožbena razloga za razglasitev, navedena v tej tožbi, razglasi za dopustna in utemeljena;

            —

            v skladu s členom 263 PDEU razglasi za ničen sklep, ki ga je Komisija sprejela 27. novembra 2017 v zadevi SA.47912 (2017/NN), s katerim se uvede formalni postopek preiskave, določen v člen 108(2) PDEU, in sicer glede ukrepa okoljske spodbude, ki ga je Kraljevina Španija odobrila v korist termoelektrarnam na premog, ter

            —

            Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   V obravnavani zadevi izpodbijani sklep sproža formalni postopek preiskave, določen v členu 108(2) PDEU, in sicer glede ukrepa okoljske spodbude, ki ga je Kraljevina Španija odobrila v korist termoelektrarnam na premog.
   Po mnenju tožeče stranke iz izpodbijanega sklepa izhaja, da Komisija dvomi o tem, ali so mejne vrednosti emisij za obrate, ki so upravičene do zadevnega ukrepa okoljske spodbude, namenjene izključno zagotavljanju ravni varstva, ki jih zahtevajo predpisi Unije, natančneje Direktiva 2001/80/ES, ki je veljala za termoelektrarne na premog. Če bi bilo tako, zadevni ukrep okoljske spodbude ne bi imel nobenega spodbujevalnega učinka. Poleg tega bi bil ukrep okoljske spodbude v nasprotju z načelom prava Unije o državnih pomočeh, v skladu s katerim države članice podjetjem ne morejo dodeliti državne pomoči, da bi le-ta izpolnila obvezne standarde Unije.
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

            1.

            S prvim tožbenim razlogom se zatrjuje kršitev obveznosti obrazložitve glede selektivne narave ukrepa.

                     —

                     V zvezi s tem se zatrjuje, da Komisija ne podaja nobene navedbe, iz katere bi jasno in nedvoumno izhajalo, zakaj je zadevni ukrep selektiven v smislu člena 107(1) PDEU. Natančneje, Komisija ne pojasnjuje, ali je dejanski in pravni položaj termoelektrarn na premog primerljiv s položajem drugih termoelektrarn, in če je tako, ali lahko zadevni ukrep daje prednost „posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga“ v smislu člena 107(1) PDEU v primerjavi z drugimi podjetji, ki so glede na cilj, ki ga zasleduje zadevni ukrep, v primerljivem dejanskem in pravnem položaju.

            2.

            Z drugim tožbenim razlogom, podanim podredno, se zatrjuje kršitev člena 107(1) PDEU glede selektivne narave ukrepa.

                     —

                     V zvezi s tem se zatrjuje, da plačilo, dodeljeno elektrarnam na premog za nadaljnjo podporo vlaganjem, nikakor ne more biti selektivno, saj zadevno plačilo zgolj v položaj enakosti postavlja vse večje naložbe po letu 1998, ne glede na tehnologijo in/ali dejstvo, da so zadevne elektrarne bodisi CCGT (elektrarna s plinsko turbino s kombiniranim ciklom) bodisi elektrarne na premog, pri čemer se prilagodi znesek tega plačila glede na njihov pomen.

                     —

                     Vsekakor in tudi ob predpostavki, da so ugotovitve Komisije iz izpodbijanega sklepa pravilne – quod non –, tožeča stranka ugotavlja, da elektrarne na premog ob upoštevanju njihovih gospodarskih okoliščin in njihovega pravnega položaja niso bile ne v dejanskem ne pravnem položaju, primerljivem z elektrarnami, ki uporabljajo drugo vrsto energije. Elektrarne na premog so namreč bile edine elektrarne, ki so bile ustanovljene pred letom 1998, ki so bile prisiljene izvesti velike naložbe, da bi še naprej delovale in ki bi jih brez zadevnega plačila bilo treba zapreti, kar bi ogrozilo sistem španske oskrbe z električno energijo.


201807130642004522018/C 268/394082016TC26820180730SL01SLINFO_JUDICIAL20180619323322Zadeva T-408/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 19. junija 2018 – HX/Svet (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi proti Siriji — Zamrznitev sredstev — Načelo ne bis in idem — Pravica do obrambe — Pravica do poštenega sojenja — Obveznost obrazložitve — Pravica do učinkovitega pravnega sredstva — Očitna napaka pri presoji — Pravica do zasebne lastnine — Sorazmernost — Pravica do normalnih življenjskih pogojev — Okrnitev ugleda)
 ---documentbreak--- C2682018SL3220120180619SL0039322332Sodba Splošnega sodišča z dne 19. junija 2018 – HX/Svet
   (Zadeva T-408/16) (
         1
      )
   „(Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi proti Siriji — Zamrznitev sredstev — Načelo ne bis in idem — Pravica do obrambe — Pravica do poštenega sojenja — Obveznost obrazložitve — Pravica do učinkovitega pravnega sredstva — Očitna napaka pri presoji — Pravica do zasebne lastnine — Sorazmernost — Pravica do normalnih življenjskih pogojev — Okrnitev ugleda)“2018/C 268/39Jezik postopka: bolgarščina
      Stranki

      Tožeča stranka: HX (Damask, Sirija) (zastopnika: S. Koev in S. Klukowska, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopniki: sprva I. Gurov in G. Étienne, nato I. Gurov in A. Vitro, agenti)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Sklepa Sveta (SZVP) 2016/850 z dne 27. maja 2016 o spremembi Sklepa 2013/255/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji (UL 2016, L 141, str. 125), Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2016/840 z dne 27. maja 2016 o izvajanju Uredbe (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji (UL 2016, L 141, str. 30), Sklepa Sveta (SZVP) 2017/917 z dne 29. maja 2017 o spremembi Sklepa 2013/255/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji (UL 2017, L 139, str. 62) in Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2017/907 z dne 29. maja 2017 o izvajanju Uredbe (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji (UL 2017, L 139, str. 15) v delu, v katerem se ti akti nanašajo na tožečo stranko.

      Izrek

            1.

            Tožba se zavrne.

            2.

            HX nosi svoje stroške in stroške Sveta Evropske unije.

      (
         1
      )	UL C 419, 14.11.2016.


201807130232004192018/C 268/251972018CJC26820180730SL01SLINFO_JUDICIAL20180319192021Zadeva C-197/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Wien (Avstrija) 19. marca 2018 – Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland in drugi
 ---documentbreak--- C2682018SL1910120180319SL0025191202Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Wien (Avstrija) 19. marca 2018 – Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland in drugi
   (Zadeva C-197/18)2018/C 268/25Jezik postopka: nemščina
      Predložitveno sodišče

   Verwaltungsgericht Wien

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožniki: Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland, Robert Prandl, Gemeinde Zillingdorf

      Druge stranke: Bundesministerin für Nachhaltigkeit und Tourismus, vormals Bundesminister für Land und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člen 288 PDEU v povezavi s členom 5(4) ali členom 5(5) v povezavi s Prilogo I, točka 2, Direktive Sveta 91/676/EGS (
         1
      ) z dne 12. decembra 1991 o varstvu voda pred onesnaževanjem z nitrati iz kmetijskih virov (v nadaljevanju: Direktiva o nitratih) razlagati tako, da je v primeru:

            a)

            izvajalca javne službe oskrbe s pitno vodo, ki opravlja storitve oskrbe s pitno vodo in ki pri tem pred dobavo pitne vode potrošnikom (za katere velja obveznost priključitve na vodovod) to vodo s povečano vrednostjo nitratov, ki jo črpa iz zajetja, katero mu je dano na razpolago, ustrezno obdela, da bi pred dobavo vode potrošnikom dosegel vrednost manj kot 50 mg/l koncentracije nitratov v vodi – pri čemer je ta izvajalec javne službe oskrbe s pitno vodo na podlagi zakona tudi zavezan k oskrbi s pitno vodo na določenem območju – v smislu sodne prakse Sodišča Evropske unije izpolnjen pogoj neposrednega nanašanja (v tem primeru morebiti zaradi pomanjkljivega prenosa Direktive Sveta 91/676/EGS z dne 12. decembra 1991), saj zatrjevani nezadostni delovni programi (ker je na območju tega izvajalca javne službe oskrbe s pitno vodo vrednost 50 mg/l koncentracije nitratov v vodi prekoračena) nanj vplivajo tako, da mora izvajati ukrepe obdelave vode in so mu zato v okviru Direktive o nitratih priznane subjektivne pravice:

                     a.1)

                     glede spremembe nacionalnega delovnega programa, že sprejetega za prenos Direktive o nitratih (v skladu s členom 5(4) Direktive o nitratih), v tem smislu, da se sprejmejo strožji ukrepi s ciljem doseganja ciljev iz člena 1 Direktive o nitratih in konkretno, da se doseže vrednost največ 50 mg/l koncentracije nitratov v podzemni vodi na posameznih mestih odvzema?

                     a.2)

                     glede sprejetja dodatnih ali okrepljenih ukrepov (v skladu s členom 5(5) Direktive o nitratih) s ciljem uresničitve ciljev iz člena 1 Direktive o nitratih in konkretno, da se doseže vrednost največ 50 mg/l koncentracije nitratov v podzemni vodi na posameznih mestih odvzema?

            b)

            potrošnika, ki bi na podlagi zakona lahko vodo iz svojega lastnega zajetja uporabljal za lastno porabo in te vode zaradi povišanih vrednosti nitratov ne uporablja (vode v času predloga, na katerem temelji obravnavani postopek, ni mogel uporabljati, v času predložitve tega vprašanja Sodišču Evropske unije pa bi jo sicer lahko uporabljal, vendar pa je nesporno mogoče pričakovati ponovno povečanje vrednosti nitratov nad 50 mg/l koncentracije nitratov v vodi), ampak mu vodo dobavlja izvajalec javne službe oskrbe s pitno vodo, v smislu sodne prakse Sodišča Evropske unije izpolnjen pogoj neposrednega nanašanja (v tem primeru morebiti zaradi pomanjkljivega prenosa Direktive Sveta 91/676/EGS z dne 12. decembra 1991), saj zatrjevani nezadostni delovni programi, ker je na mestu odvzema vode (lastno zajetje) vrednost 50 mg/l koncentracije nitratov v vodi prekoračena, nanj vplivajo tako, da pravice do uporabe podtalne vode na njegovem lastnem zemljišču, ki mu je z omejitvami priznana na podlagi zakona, ne more uporabiti in so mu zato v okviru Direktive o nitratih priznane subjektivne pravice:

                     b.1)

                     glede spremembe nacionalnega delovnega programa, že sprejetega za prenos Direktive o nitratih (v skladu s členom 5(4) Direktive o nitratih), v tem smislu, da se sprejmejo strožji ukrepi s ciljem doseganja ciljev iz člena 1 Direktive o nitratih in konkretno, da se doseže vrednost največ 50 mg/l koncentracije nitratov v podzemni vodi na posameznih mestih odvzema?

                     b.2)

                     glede sprejetja dodatnih ali okrepljenih ukrepov (v skladu s členom 5(5) Direktive o nitratih) s ciljem uresničitve ciljev iz člena 1 Direktive o nitratih in konkretno, da se doseže vrednost največ 50 mg/l koncentracije nitratov v podzemni vodi na posameznih mestih odvzema?

            c)

            občine kot osebe javnega prava, ki občinsko zajetje za oskrbo s pitno vodo, s katerim upravlja, zaradi vrednosti nitratov, ki presegajo 50 mg/l koncentracije nitratov v vodi, uporablja oziroma daje na razpolago le kot zajetje nepitne vode – pri čemer to ne vpliva na oskrbo s pitno vodo – v smislu sodne prakse Sodišča Evropske unije izpolnjen pogoj neposrednega nanašanja (v tem primeru morebiti zaradi pomanjkljivega prenosa Direktive Sveta 91/676/EGS z dne 12. decembra 1991 z delovnimi programi, ki so v tem pogledu nezadostni), ker je vrednost 50 mg/l koncentracije nitratov v vodi na mestu odvzema prekoračena in torej uporaba vode kot pitne vode ni mogoča ter so ji zato v okviru Direktive o nitratih priznane subjektivne pravice:

                     c.1)

                     glede spremembe nacionalnega delovnega programa, že sprejetega za prenos Direktive o nitratih (v skladu s členom 5(4) Direktive o nitratih), v tem smislu, da se sprejmejo strožji ukrepi s ciljem doseganja ciljev iz člena 1 Direktive o nitratih in konkretno, da se doseže vrednost največ 50 mg/l koncentracije nitratov v podzemni vodi na posameznih mestih odvzema?

                     c.2)

                     glede sprejetja dodatnih ali okrepljenih ukrepov (v skladu s členom 5(5) Direktive o nitratih) s ciljem uresničitve ciljev iz člena 1 Direktive o nitratih in konkretno, da se doseže vrednost največ 50 mg/l koncentracije nitratov v podzemni vodi na posameznih mestih odvzema?

               Pri tem je v vseh treh primerih vsekakor zagotovljeno varstvo zdravja potrošnikov in sicer – v primerih (b) in (c) – z dobavo vode od izvajalcev javne službe oskrbe s pitno vodo (v zvezi s katerimi veljata obveznost in pravica priključitve na vodovod) ali – v primeru (a) – z ustreznimi ukrepi obdelave.

      (
         1
      )	Direktiva Sveta 91/676/EGS z dne 12. decembra 1991 o varstvu voda pred onesnaževanjem z nitrati iz kmetijskih virov (UL L 375, str. 1).


201807130422003962018/C 268/194632017CJC26820180730SL01SLINFO_JUDICIAL20180607151511Zadeva C-463/17 P: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 7. junija 2018 – Ori Martin SA / Sodišče Evropske unije („Pritožba — Odškodninska tožba — Nezadostnost obrazložitve sodbe, ki jo je izdalo Sodišče v pritožbenem postopku — Izkrivljanje cilja sklopa odškodninskih zahtevkov)
 ---documentbreak--- C2682018SL1510120180607SL0019151151Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 7. junija 2018 – Ori Martin SA / Sodišče Evropske unije
   (Zadeva C-463/17 P) (
         1
      )
   „(„Pritožba — Odškodninska tožba — Nezadostnost obrazložitve sodbe, ki jo je izdalo Sodišče v pritožbenem postopku — Izkrivljanje cilja sklopa odškodninskih zahtevkov)“2018/C 268/19Jezik postopka: italijanščina
      Stranki

      Pritožnica: Ori Martin SA (zastopnik: G. Belotti, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Sodišče Evropske unije (zastopnika: J. Inghelram in Á. M. Almendros Manzano, agenta)

      Izrek

            1.

            Pritožba se zavrne.

            2.

            Družba Ori Martin SA nosi svoje stroške in plača stroške, ki jih je priglasilo Sodišče Evropske unije.

      (
         1
      )	UL C 392, 20.11.2017.


201808030112050052018/C 294/263512018CJC29420180820SL01SLINFO_JUDICIAL20180530192021Zadeva C-351/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Vredegerecht te Antwerpen (Belgija) 30. maja 2016 – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS)/Jean-Louis Anita Dedroog
 ---documentbreak--- C2942018SL1910120180530SL0026191202Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Vredegerecht te Antwerpen (Belgija) 30. maja 2016 – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS)/Jean-Louis Anita Dedroog
   (Zadeva C-351/18)2018/C 294/26Jezik postopka: nizozemščina
      Predložitveno sodišče

   Vredegerecht te Antwerpen

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS)

      Tožena stranka: Jean-Louis Anita Dedroog

      Vprašanja za predhodno odločanje

            1.

            Ali je treba člen 9(4) [Uredbe (ES) št.] 1371/200[7] (
                  1
               ) z dne 23. oktobra 2007 o pravicah in obveznostih potnikov v železniškem prometu v povezavi s členom 2(a) in členom 3 Direktive 93/13 (
                  2
               ) razlagati tako, da vedno nastane pogodbeno pravno razmerje med prevozno družbo in potnikom, celo če ta uporablja storitev prevoznika brez vozovnice?

            2.

            Če je odgovor na zgornje vprašanje nikalen, ali se potem varstvo na podlagi pravil o nedovoljenih pogojih razširi tudi na potnika, ki uporabi javno prevozno sredstvo brez vozovnice in je zaradi tega ravnanja v skladu s splošnimi pogoji poslovanja prevoznika, ki se zaradi njihove normativnosti ali zaradi njihove objave v uradni publikaciji države štejejo za splošno zavezujoče, dolžan plačati doplačilo k ceni vozovnice?

            3.

            Ali člen 6 Direktive 93/13 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah – ki določa: „Države članice določijo, da nedovoljeni pogoji, uporabljeni v pogodbi, ki jo s potrošnikom sklene prodajalec ali ponudnik, kakor je določeno z nacionalnim pravom, niso zavezujoči za potrošnika in da pogodba še naprej zavezuje obe stranki na podlagi teh pogojev, če je nadaljnji obstoj mogoč brez nedovoljenih pogojev“ – vedno nasprotuje temu, da sodišče določilo, opredeljeno kot nedovoljeno, omili ali pa namesto njega uporabi splošna pravila?

            4.

            Če je odgovor na zgornje vprašanje nikalen, pod katerimi pogoji lahko nacionalno sodišče potem omili določilo, opredeljeno kot nedovoljeno, oziroma ga nadomesti s splošnimi pravili[?]

            5.

            Če na zgoraj navedena vprašanja ni mogoče odgovoriti abstraktno, se zastavlja vprašanje, ali v primeru, ko nacionalna železniška družba potnika, ki se pelje brez vozovnice in ki ga pri tem zasači, civilnopravno kaznuje z doplačilom, ki se v nekaterih primerih prišteje k ceni vozovnice, sodišče pa ugotovi, da je izterjano doplačilo nedovoljeno v smislu člena 2(a) v povezavi s členom 3 Direktive 93/13, člen 6 Direktive 93/13 nasprotuje temu, da sodišče določilo razglasi za nično in uporabi splošna pravila o odgovornosti za povračilo škode, ki je nastala nacionalni železniški družbi.

      (
         1
      )	UL 2007, L 315, str. 14.
   (
         2
      )	Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288).


201808030192050472018/C 294/393812018CJC29420180820SL01SLINFO_JUDICIAL20180611282922Zadeva C-381/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska) 11. junija 2018 – G. S., nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
 ---documentbreak--- C2942018SL2820120180611SL0039282292Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska) 11. junija 2018 – G. S., nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
   (Zadeva C-381/18)2018/C 294/39Jezik postopka: nizozemščina
      Predložitveno sodišče

   Raad van State

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: G. S.

      Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

      Vprašanji za predhodno odločanje

            1.

            Ali je treba člen 6(2) Direktive 2003/86/ES (
                  1
               ) razlagati tako, da se za odvzem ali zavrnitev podaljšanja pravice do prebivanja družinskemu članu iz razlogov javnega reda zahteva, da se obrazloži, da osebno ravnanje zadevnega družinskega člana predstavlja resnično, sedanjo in dovolj resno grožnjo za temeljne interese družbe?

            2.

            Če je treba na prvo vprašanje odgovoriti nikalno, katere zahteve glede obrazložitve morajo potem v skladu s členom 6(2) Direktive 2003/86/ES veljati za odvzem ali zavrnitev podaljšanja pravice do prebivanja družinskemu članu iz razlogov javnega reda?
            Ali je treba člen 6(2) Direktive 2003/86/ES razlagati tako, da nasprotuje nacionalni praksi, v skladu s katero je mogoče družinskemu članu odvzeti pravico do prebivanja ali preklicati njeno podaljšanje iz razlogov javnega reda, če sta kazen oziroma ukrep, ki vključuje odvzem prostosti, ki sta naložena zadevnemu družinskemu članu, dovolj visoka glede na trajanje zakonitega prebivanja na Nizozemskem (drsna lestvica), pri čemer je bilo na podlagi meril iz sodb Evropskega sodišča za človekove pravice (ESČP) z dne 2. avgusta 2001, Boultif proti Švici, ECLI:CE:ECHR:2001:0802JUD005427300, in z dne 18. oktobra 2006, Üner proti Nizozemski, ECLI:CE:ECHR:2006:1018JUD004641099, izvedeno tehtanje interesov med interesi zadevnega družinskega člana, da na Nizozemskem uveljavlja pravico do združitve družin, na eni strani in interesom nizozemske države, da zaščiti javni red, na drugi strani?

      (
         1
      )	Direktiva sveta 2003/86/ES z dne 22. septembra 2003 o pravici do združitve družine (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 224).


201808030652050922018/C 294/57882017TC29420180820SL01SLINFO_JUDICIAL20180705434421Zadeva T-88/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 5. julija 2018 – Španija/Komisija (EKSRP – Zadnje obdobje izvajanja programskega obdobja 2007 – 2013 – Potrditev obračunov plačilnih agencij držav članic – Sklep, s katerim je določen znesek, ki ga ni mogoče ponovno uporabiti, v okviru programa razvoja podeželja avtonomne skupnosti Ekstremadura – Metoda za izračun – Člen 69(5b) Uredbe (ES) št. 1698/2005 – Legitimna pričakovanja)
 ---documentbreak--- C2942018SL4310120180705SL0057431442Sodba Splošnega sodišča z dne 5. julija 2018 – Španija/Komisija
   (Zadeva T-88/17) (
         1
      )
   „(EKSRP — Zadnje obdobje izvajanja programskega obdobja 2007 – 2013 — Potrditev obračunov plačilnih agencij držav članic — Sklep, s katerim je določen znesek, ki ga ni mogoče ponovno uporabiti, v okviru programa razvoja podeželja avtonomne skupnosti Ekstremadura — Metoda za izračun — Člen 69(5b) Uredbe (ES) št. 1698/2005 — Legitimna pričakovanja)“2018/C 294/57Jezik postopka: španščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Kraljevina Španija (zastopnika: M. A. Sampol Pucurull in M. J. García-Valdecasas Dorrego, agenta)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Aquilina in M. Morales Puerta, agenta)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev delne ničnosti Izvedbenega sklepa Komisije (EU) 2016/2113 z dne 30. novembra 2016 o potrditvi obračunov plačilnih agencij držav članic v zvezi z izdatki, ki jih financira Evropski kmetijski sklad za razvoj podeželja (EKSRP) v zadnjem letu izvajanja programskega obdobja EKSRP 2007–2013 (od 16. oktobra 2014 do 31. decembra 2015) (UL 2016, L 327, str. 79), s katerim je Komisija kot „znesek, ki ga ni mogoče ponovno uporabiti“, opredelila znesek 5364682,52 EUR v okviru potrditve obračunov plačilne agencije Ekstremadura.

      Izrek

            1.

            Tožba se zavrne.

            2.

            Kraljevini Španiji se naloži plačilo stroškov.

      (
         1
      )	UL C 95, 27.3.2017.


201808030442049922018/C 294/403822018CJC29420180820SL01SLINFO_JUDICIAL20180611293021Zadeva C-382/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska) 11. junija 2018 – V. G., nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
 ---documentbreak--- C2942018SL2910120180611SL0040291302Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska) 11. junija 2018 – V. G., nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
   (Zadeva C-382/18)2018/C 294/40Jezik postopka: nizozemščina
      Predložitveno sodišče

   Raad van State

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: V. G.

      Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

      Vprašanja za predhodno odločanje

            1.

            Ali je Sodišče Evropske unije, glede na člen 3(3) Direktive 2003/86/ES (
                  1
               ) in sodbo Nolan (ECLI:EU:C:2012:638) pristojno, da odgovori na vprašanja za predhodno odločanje nizozemskega sodišča o razlagi določb te direktive v sporu glede prošnje za vstop in prebivanje družinskega člana sponzorja, ki ima nizozemsko državljanstvo, če je bila ta direktiva v nizozemskem pravu razglašena za neposredno in brezpogojno uporabljivo za tovrstnega družinskega člana?

            2.

            Ali je treba člen 6(1) Direktive 2003/86/ES razlagati tako, da je za zavrnitev prošnje za vstop in prebivanje družinskemu članu iz razlogov javnega reda zahtevano, da se obrazloži, da osebno ravnanje zadevnega družinskega člana predstavlja resnično, sedanjo in dovolj resno grožnjo za temeljne interese družbe?

            3.

            Če je treba na drugo vprašanje odgovoriti nikalno, katere zahteve glede obrazložitve morajo potem v skladu s členom 6(1) Direktive 2003/86/ES veljati za zavrnitev prošnje za vstop in prebivanje družinskemu članu iz razlogov javnega reda?
            Ali je treba člen 6(1) Direktive 2003/86/ES razlagati tako, da nasprotuje nacionalni praksi, v skladu s katero je mogoče prošnjo za vstop in bivanje družinskega člana zavrniti iz razlogov javnega reda na podlagi obsodb v času prejšnjega prebivanja v zadevni državi članici, pri čemer je bilo na podlagi meril iz sodb Evropskega sodišča za človekove pravice (ESČP) z dne 2. avgusta 2001, Boultif proti Švici ECLI:CE:ECHR:2001:0802JUD005427300, in z dne 18. oktobra 2006, Üner proti Nizozemski, ECLI:CE:ECHR:20061018JUD004641099, izvedeno tehtanje interesov med interesom zadevnega družinskega člana in zadevnega sponzorja, da na Nizozemskem izvajata pravico do združitve družine, na eni strani in interesom nizozemske države, da zaščiti javni red, na drugi strani?

      (
         1
      )	Direktiva sveta 2003/86/ES z dne 22. septembra 2003 o pravici do združitve družine (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 224).


title: Zadeva C-395/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) 14. junija 2018 – Tim SpA – Direzione e coordinamento Vivendi SA/Consip SpA, Ministero dell’Economia e delle Finanze

text:
               27.8.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/16

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) 14. junija 2018 – Tim SpA – Direzione e coordinamento Vivendi SA/Consip SpA, Ministero dell’Economia e delle Finanze
      (Zadeva C-395/18)
      (2018/C 301/22)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Tim SpA – Direzione e coordinamento Vivendi SA

         Toženi stranki: Consip SpA, Ministero dell’Economia e delle Finanze

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali člena 57 in 71(6) Direktive 2014/24/EU (1) nasprotujeta nacionalni ureditvi, in njenemu členu 80(5) decreto legislativo n. 50 del 2016 (zakonska uredba št. 50 iz leta 2016), ki določa izključitev gospodarskega subjekta ponudnika iz sodelovanja pri javnem razpisu, če javni naročnik v postopku javnega razpisa ugotovi razlog za izključitev enega izmed treh podizvajalcev iz ponudbe, tako da od ponudnika zahteva zamenjavo navedenega podizvajalca;

                  2.

                  Podredno, če Sodišče meni, da je nacionalna ureditev, ki izključuje ponudnika dovoljena, ali načelo sorazmernosti iz člena 5 Pogodbe EU, ki je navedeno v uvodni izjavi 101 Direktive 2014/24/EU in ga Sodišče navaja kot splošno načelo prava Unije, nasprotuje nacionalni ureditvi, in njenemu členu 80(5) zakonske uredbe št. 50 iz leta 2016, v skladu s katerim je gospodarski subjekt vselej izključen iz sodelovanja pri javnem razpisu, tudi če v ponudbi navaja še druge podizvajalce, za katere niso podani razlogi za izključitev in izpolnjujejo vse zahtevane pogoje ali, če gospodarski subjekt ponudnik odpove oddajo v podizvajanje, saj sam izpolnjuje vse zahtevane pogoje za izvedbo naročila.

         (1)  Direktiva 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES (UL L 94, 2014, str. 65).


title: Zadeva C-532/17: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 4. julija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Hamburg – Nemčija) – Wolfgang Wirth in drugi/Thomson Airways Ltd. (Predhodno odločanje – Prevoz – Uredba (ES) št. 261/2004 – Člen 2(b) – Področje uporabe – Pojem „dejanski letalski prevoznik“ – Pogodba o zakupu zrakoplova s posadko („wet lease“))

text:
               27.8.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/10

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 4. julija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Hamburg – Nemčija) – Wolfgang Wirth in drugi/Thomson Airways Ltd.
      (Zadeva C-532/17) (1)

      ((Predhodno odločanje - Prevoz - Uredba (ES) št. 261/2004 - Člen 2(b) - Področje uporabe - Pojem „dejanski letalski prevoznik“ - Pogodba o zakupu zrakoplova s posadko („wet lease“)))
      (2018/C 301/12)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landgericht Hamburg

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke in nasprotne stranke v pritožbenem postopku: Wolfgang Wirth, Theodor Mülder, Ruth Mülder, Gisela Wirth

         Tožena stranka in pritožnica: Thomson Airways Ltd.

         Izrek

      Pojem „dejanski letalski prevoznik“ v smislu Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 in zlasti v smislu njenega člena 2(b) je treba razlagati tako, da ne zajema letalskega prevoznika, kakršen je tisti v postopku v glavni stvari, ki drugemu letalskemu prevozniku da v zakup letalo s posadko v okviru pogodbe o zakupu zrakoplova s posadko („wet lease“), vendar ne prevzame operativne odgovornosti za lete, vključno kadar je na potrdilu o rezervaciji sedeža na letu, izdanem potnikom, navedeno, da ta let opravi prvonavedeni prevoznik.

         (1)  UL C 402, 27.11.2017.


title: Zadeva C-400/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hof van Cassatie (Belgija) 18. junija 2018 – Infohos/Belgische Staat

text:
               27.8.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/17

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hof van Cassatie (Belgija) 18. junija 2018 – Infohos/Belgische Staat
      (Zadeva C-400/18)
      (2018/C 301/23)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Hof van Cassatie

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Vložnik kasacijske pritožbe: Infohos

         Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Belgische Staat

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba člen 13(A)(1)(f) Direktive 77/388/EGS (1) z dne 17. maja 1977, ki je zdaj člen 132(1)(f) Direktive 2006/112/ES (2) z dne 28. novembra 2006, razlagati tako, da državi članici dovoljuje, da za v njem določeno oprostitev davka določi pogoj izključnosti, v skladu s katerim je neodvisna skupina, ki opravlja storitve tudi za nečlane, v celoti zavezana za davek na dodano vrednost tudi za storitve, opravljene za člane?

         (1)  Šesta direktiva Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 23).

         (2)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006, L 347, str. 1).


title: Zadeva C-402/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 15. junija 2018 – Tedeschi Srl v svojem imenu in kot pooblaščenka Rti, Consorzio Stabile Istant Service v svojem imenu in kot pooblastitelj Rti/C.M. Service Srl, Università degli Studi di Roma La Sapienza

text:
               27.8.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/17

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 15. junija 2018 – Tedeschi Srl v svojem imenu in kot pooblaščenka Rti, Consorzio Stabile Istant Service v svojem imenu in kot pooblastitelj Rti/C.M. Service Srl, Università degli Studi di Roma La Sapienza
      (Zadeva C-402/18)
      (2018/C 301/24)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Consiglio di Stato

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnika: Tedeschi Srl v svojem imenu in kot pooblaščenka Rti, Consorzio Stabile Istant Service v svojem imenu in kot pooblastitelj Rti

         Nasprotna stranka: Università degli Studi di Roma La Sapienza

         Nasprotna stranka in vlagateljica nasprotne pritožbe: C.M. Service Srl

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali načelo svobode ustanavljanja in načelo svobode opravljanja storitev iz členov 49 in 56 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), člen 25 Direktive 2014/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 (1) in člen 71 Direktive 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 (2), ki ne opredeljujeta količinskih omejitev za oddajo v podizvajanje in za znižanje cen podizvajalcem ter načelo sorazmernosti, ki izhaja iz prava Unije, nasprotujejo uporabi nacionalne zakonodaje na področju javnega naročanja, kot je italijanska, ki v členu 118(2) in (4) zakonske uredbe št. 163 z dne 12. aprila 2006 določa, da delež podizvajalcev ne sme preseči 30 % celotne pogodbene vrednosti, izbrani ponudnik pa mora za storitve, ki jih odda v podizvajanje, uporabiti enake cene na enoto, kot izhajajo iz naročila, z največ 20-odstotnim znižanjem.

         (1)  Direktiva 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (UL, L 134, str. 114).

         (2)  Direktiva 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES (UL L 94, str. 65).


title: Zadeva C-320/18 P: Pritožba, ki jo je Crocs, Inc. vložila 14. maja 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 14. marca 2018 v zadevi T-651/16, Crocs/EUIPO

text:
               10.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/12

      Pritožba, ki jo je Crocs, Inc. vložila 14. maja 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 14. marca 2018 v zadevi T-651/16, Crocs/EUIPO
      (Zadeva C-320/18 P)
      (2018/C 319/15)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnica: Crocs, Inc. (zastopnika: J. Guise, Solicitor, D. Knight, Solicitor)

         Drugi stranki v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO), Gifi Diffusion

         Predlogi

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi izpodbijano sodbo;

                  —

                  če bo Sodišče sprejelo prvi pritožbeni razlog, pritožnica predlaga, naj se odločba odbora za pritožbe razveljavi, prvostopenjska odločba pa se potrdi;

                  —

                  če bo sodišče sprejelo drugi pritožbeni razlog, pritožnica predlaga, naj se izpodbijana sodba razveljavi in se Splošnemu sodišču odredi, naj svojo presojo omeji na dejanska in pravna vprašanja, ki so obravnavana v odločbi odbora za pritožbe. Če bo Splošno sodišče ugotovilo, da ni mogoče potrditi odločbe odbora za pritožbe, kar posamično zadeva objavo na spletu, pritožnica predlaga, naj zadevo vrne v odločanje odboru za pritožbe glede vprašanja, ali glede na predložene dokaze razkritje v Fort Lauderdaleu in razkritje prodaj spadata na področje uporabe izjeme iz člena 7 (1);

                  —

                  če bo Sodišče sprejelo tretji pritožbeni razlog, pritožnica predlaga, naj se izpodbijana sodba razveljavi, kar zadeva uporabo člena 7, Splošnemu sodišču pa naj se odredi, naj ponovno presodi dokaze, pri čemer naj ustrezno upošteva besedilo člena 7 in uporabi test tehtanja verjetnosti (balance of probabilities test);

                  —

                  če bo Sodišče sprejelo četrti pritožbeni razlog, pritožnica predlaga, naj se izpodbijana sodba razveljavi in se zadeva predloži v razsojanje kateremu od drugih senatov Splošnega sodišča;

                  —

                  pritožnica poleg tega predlaga, naj Sodišče dosodi stroške v njeno korist v skladu s členoma 137 in 184 Poslovnika Sodišča.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

                  1.

                     Prvi pritožbeni razlog – Kršitev člena 63 Uredbe o modelih Skupnosti

                  Splošno sodišče je napačno razlagalo in uporabilo člen 63 Uredbe o modelih Skupnosti, ker ni razveljavilo odločbe odbora za pritožbe v delu, v katerem je bila z njo dopuščena predložitev novih dokazov.

                  2.

                     Drugi pritožbeni razlog – Kršitev člena 61 Uredbe o modelih Skupnosti

                  Splošno sodišče je kršilo člen 61, ker je obravnavalo dejanska vprašanja, ki jih odbor za pritožbe v svoji odločbi ni preučil in ki niso spadala v okvir pritožbe. Splošno sodišče je tako prekoračilo svojo pristojnost za razveljavitev ali spremembo odločbe odbora za pritožbe.

                  3.

                     Tretji pritožbeni razlog – Kršitev člena 7 Uredbe o modelih Skupnosti

                  Splošno sodišče je kršilo člen 7, ker je uporabilo napačen dokazni standard. S tem je Splošno sodišče tudi menilo, da so za izvedbo testa potrebni posebni dokazni elementi, namesto da bi uporabilo pravni test za dokaze, kot so bili predloženi v postopku. Nazadnje, Splošno sodišče je napačno zavrnilo trditev pritožnice, da je pri uporabi člena 7 mogoče upoštevati kvantitativni dejavnik.

                  4.

                     Četrti pritožbeni razlog – Napačna sestava Splošnega sodišča (sedmi senat)

                  Sedmi senat Splošnega sodišča je bil napačno sestavljen. Sodnik A. Kornezov je bil leta 2016 na Splošno sodišče imenovan s Sodišča za uslužbence. Vendar je bilo kasneje ugotovljeno, da je bila pri imenovanju sodnika A. Kornezova na Sodišče za uslužbence storjena procesna napaka. Če sodnik A. Kornezov leta 2016 ne bi bil član Sodišča za uslužbence, njegovo imenovanje na Splošno sodišče ne bi bilo mogoče pred letom 2019. Tako se zdi, da je bila tudi pri njegovem imenovanju na Splošno sodišče storjena procesna napaka. Izpodbijano sodbo je zato treba razveljaviti in zadevo vrniti v razsojanje kateremu od drugih senatov Splošnega sodišča.

         (1)  Člen 7 Uredbe Sveta (ES) št. 6/2002 z dne 12. decembra 2001 o modelih Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 27, str. 142).


title: Zadeva C-629/16: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 11. julija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof – Avstrija) – v postopku, ki ga je sprožila oseba CX (Predhodno odločanje – Mednarodni cestni prevozi – Sporazum o pridružitvi med Evropsko gospodarsko skupnostjo in Turčijo – Člen 9 – Dodatni protokol – Člena 41 in 42 – Svoboda opravljanja storitev – Klavzula „standstill“ – Sklep št. 1/95 Pridružitvenega sveta ES-Turčija – Člena 5 in 7 – Prosti pretok blaga – Nacionalna zakonodaja, ki omejuje pravico podjetij za prevoz blaga s sedežem v Turčiji, da s svojimi vozili vozijo po ozemlju zadevne države članice – Obveznost pridobiti bodisi dovoljenje, izdano v okviru kvote, določene na podlagi dvostranskega sporazuma, sklenjenega med navedeno državo članico in Turčijo, bodisi dovoljenje, izdano za enkratni prevoz blaga, za katerega je podan velik javni interes)

text:
               10.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/4

      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 11. julija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof – Avstrija) – v postopku, ki ga je sprožila oseba CX
      (Zadeva C-629/16) (1)

      ((Predhodno odločanje - Mednarodni cestni prevozi - Sporazum o pridružitvi med Evropsko gospodarsko skupnostjo in Turčijo - Člen 9 - Dodatni protokol - Člena 41 in 42 - Svoboda opravljanja storitev - Klavzula „standstill“ - Sklep št. 1/95 Pridružitvenega sveta ES-Turčija - Člena 5 in 7 - Prosti pretok blaga - Nacionalna zakonodaja, ki omejuje pravico podjetij za prevoz blaga s sedežem v Turčiji, da s svojimi vozili vozijo po ozemlju zadevne države članice - Obveznost pridobiti bodisi dovoljenje, izdano v okviru kvote, določene na podlagi dvostranskega sporazuma, sklenjenega med navedeno državo članico in Turčijo, bodisi dovoljenje, izdano za enkratni prevoz blaga, za katerega je podan velik javni interes))
      (2018/C 319/04)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Verwaltungsgerichtshof

         Stranki v postopku v glavni stvari

      CX

         ob udeležbi: Bezirkshauptmannschaft Schärding

         Izrek

      Določbe Sporazuma o pridružitvi med Evropsko gospodarsko skupnostjo in Turčijo, ki so ga Republika Turčija na eni strani in države članice EGS ter Skupnost na drugi strani podpisale v Ankari 12. septembra 1963 in ki je bil v imenu zadnjenavedene sklenjen, odobren in potrjen s Sklepom Sveta 64/732/EGS z dne 23. decembra 1963, Dodatnega protokola, ki je bil podpisan 23. novembra 1970 v Bruslju ter v imenu Skupnosti sklenjen, odobren in potrjen z Uredbo Sveta (EGS) št. 2760/72 z dne 19. decembra 1972, in Sklepa št. 1/95 Pridružitvenega sveta ES-Turčija z dne 22. decembra 1995 o izvedbi končne faze carinske unije je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo zakonodaji države članice, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, v skladu s katero lahko podjetja za cestni prevoz blaga s sedežem v Turčiji tak prevoz v namembni kraj v tej državi članici ali čez njeno ozemlje opravljajo samo, če imajo dokumente, ki se izdajo v okviru kvot, ki so za to vrsto prevoza določene na podlagi dvostranskega sporazuma med navedeno državo članico in Republiko Turčijo, ali pa jim je bilo dovoljenje izdano na podlagi velikega javnega interesa, če ta zakonodaja ne pomeni novih omejitev svobode opravljanja storitev v smislu člena 41(1) navedenega dodatnega protokola, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

         (1)  UL C 104, 3.4.2017.


title: Zadeva C-89/17: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 12. julija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London – Združeno kraljestvo) – Secretary of State for the Home Department/Rozanne Banger (Predhodno odločanje – Državljanstvo Evropske unije – Člen 21 PDEU – Pravica državljanov Unije do svobodnega gibanja in prebivanja na ozemlju Unije – Direktiva 2004/38/ES – Člen 3(2), prvi pododstavek, točka (b) – Partner, s katerim ima državljan Unije trajno razmerje, ki je ustrezno potrjeno – Vrnitev v državo članico, katere državljanstvo ima državljan Unije – Prošnja za dovoljenje za prebivanje – Temeljita preučitev osebnega položaja prosilca – Člena 15 in 31 – Učinkovito sodno varstvo – Listina Evropske unije o temeljnih pravicah – Člen 47)

text:
               10.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/9

      Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 12. julija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London – Združeno kraljestvo) – Secretary of State for the Home Department/Rozanne Banger
      (Zadeva C-89/17) (1)

      ((Predhodno odločanje - Državljanstvo Evropske unije - Člen 21 PDEU - Pravica državljanov Unije do svobodnega gibanja in prebivanja na ozemlju Unije - Direktiva 2004/38/ES - Člen 3(2), prvi pododstavek, točka (b) - Partner, s katerim ima državljan Unije trajno razmerje, ki je ustrezno potrjeno - Vrnitev v državo članico, katere državljanstvo ima državljan Unije - Prošnja za dovoljenje za prebivanje - Temeljita preučitev osebnega položaja prosilca - Člena 15 in 31 - Učinkovito sodno varstvo - Listina Evropske unije o temeljnih pravicah - Člen 47))
      (2018/C 319/10)
      Jezik postopka: angleščina

         Predložitveno sodišče

      Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnik: Secretary of State for the Home Department

         Nasprotna stranka: Rozanne Banger

         Izrek

                  1.

                  Člen 21(1) PDEU je treba razlagati tako, da mora država članica, katere državljanstvo ima državljan Unije, olajšati izdajo dovoljenja za prebivanje neregistriranemu partnerju, ki je državljan tretje države in s katerim ima državljan Unije trajno razmerje, ki je ustrezno potrjeno, če se navedeni državljan Unije, po tem, ko je uveljavil pravico do prostega gibanja delavcev v drugi državi članici v skladu s pogoji, določenimi v Direktivi Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC, s svojim partnerjem vrne prebivati v državo članico, katere državljan je.

                  2.

                  Člen 21(1) PDEU je treba razlagati tako, da mora odločba o zavrnitvi dovoljenja za prebivanje neregistriranega partnerja, ki je državljan tretje države, državljana Unije, ki se po tem, ko je uveljavil pravico do prostega gibanja zaradi dela v drugi državi članici v skladu s pogoji, določenimi z Direktivo 2004/38, s svojim partnerjem vrne v državo članico, katere državljanstvo ima, da bi tam prebival, temeljiti na poglobljeni preučitvi osebnega položaja prosilca in mora biti obrazložena.

                  3.

                  Člen 3(2) Direktive 2004/38 je treba razlagati tako, da morajo državljani tretjih držav iz te določbe imeti na voljo pravno sredstvo za izpodbijanje odločbe o zavrnitvi izdaje dovoljenja za prebivanje, ki se nanaša na njih, na podlagi katerega nacionalno sodišče lahko preveri, ali odločba o zavrnitvi temelji na dovolj trdni dejanski osnovi in ali so bila spoštovana postopkovna jamstva. Med temi jamstvi je obveznost pristojnih nacionalnih organov, da temeljito preučijo osebni položaj prosilca in obrazložijo vsako zavrnitev vstopa ali prebivanja.

         (1)  UL C 129, 24.4.2017.


title: Zadeva T-419/18: Tožba, vložena 10. julija 2018 – Crédit agricole in Crédit agricole Corporate and Investment Bank/Komisija

text:
               10.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/19

      Tožba, vložena 10. julija 2018 – Crédit agricole in Crédit agricole Corporate and Investment Bank/Komisija
      (Zadeva T-419/18)
      (2018/C 319/23)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Tožeči stranki: Crédit agricole SA (Montrouge, Francija) in Crédit agricole Corporate and Investment Bank (Montrouge) (zastopniki: J.-P. Tran Thiet, M. Powell, J. Jourdan in J.-J. Lemonnier, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

                  —

                  Sklep razglasi za ničen v delu, v katerem sta zavrnjena predloga tožečih strank za zaupno obravnavo;

                  —

                  Evropski komisiji naloži plačilo vseh stroškov.

         Tožbena razloga in bistvene trditve

      Tožeči stranki v utemeljitev tožbe zoper Sklep Komisije C(2018) 2743 final z dne 27. aprila 2018 o ugovoru zoper razkritje informacij, ki sta jih tožeči stranki predložili na podlagi člena 8 Sklepa predsednika Evropske komisije 2011/695/EU z dne 13. oktobra 2011 o funkciji in mandatu pooblaščenca za zaslišanje v nekaterih postopkih o konkurenci (UL 2011, L 275, str. 29) (zadeva AT.39914 – Evrski obrestni izvedeni finančni instrumenti (EIRD)), navajata dva razloga.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: z objavo informacij o tožečih strankah v zvezi z izmenjavami med borznimi trgovci pred obdobjem kršitve naj bi bila kršena domneva nedolžnosti. Glede tega naj Komisija ne bi imela pravice objaviti sklepa, ki vsebuje namigovanja na kršitvena ravnanja, ki jih tožeči stranki ne moreta izpodbijati. V izpodbijanem sklepu na bi bilo tako napačno uporabljeno pravo, ker sta bila predloga tožečih strank za zaupno obravnavo teh informacij zavrnjena.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: to, da so bile informacije, s katerimi se namiguje na kršitvena ravnanja tožečih strank, ki jih ti izpodbijata pred Splošnim sodiščem, objavljene, preden je to sodišče izdalo sodbo glede vsebine v zadevi T-113/17, Crédit agricole in Crédit Agricole Corporate and Investment Bank/Komisija, naj bi pomenilo kršitev domneve nedolžnosti. V izpodbijanem sklepu naj bi bilo tako napačno uporabljeno pravo, ker sta bila zavrnjena predloga tožečih strank za zaupno obravnavo teh informacij.


title: Zadeva C-420/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Gerechtshof’s-Hertogenbosch (Nizozemska) 26. junija 2018 – IO/Inspecteur van de belastingdienst

text:
               10.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/13

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Gerechtshof’s-Hertogenbosch (Nizozemska) 26. junija 2018 – IO/Inspecteur van de belastingdienst
      (Zadeva C-420/18)
      (2018/C 319/16)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Gerechtshof ’s Hertogenbosch

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnik: IO

         Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Inspecteur van de belastingdienst

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali član nadzornega sveta fundacije, ki je glede pogojev dela in plačila do tega sveta v podrejenem položaju, sicer pa do nadzornega sveta ali fundacije ni v podrejenem položaju, svojo ekonomsko dejavnost v smislu člena 9 in člena 10 Direktive Sveta 2006/112/ES (1) z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost opravlja neodvisno?

         (1)  UL 2006, L 347, str. 1.


title: Zadeva T-469/17: Sklep Splošnega sodišča z dne 11. julija 2018 – The Scotch Whisky Association/EUIPO – José Estévez (JOHN COR)

text:
               10.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/26

      Sklep Splošnega sodišča z dne 11. julija 2018 – The Scotch Whisky Association/EUIPO – José Estévez (JOHN COR)
      (Zadeva T-469/17) (1)

      (2018/C 319/32)
      Jezik postopka: španščina
      Predsednica prvega senata je odredila izbris zadeve.

         (1)  UL C 309, 18.9.2017.


title: Zadeva C-438/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugalska) 4. julija 2018 – Galeria Parque Nascente-Exploração de Espaços Comerciais S.A./Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               10.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/14

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugalska) 4. julija 2018 – Galeria Parque Nascente-Exploração de Espaços Comerciais S.A./Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Zadeva C-438/18)
      (2018/C 319/17)
      Jezik postopka: portugalščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Galeria Parque Nascente-Exploração de Espaços Comerciais S.A.

         Tožena stranka: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali sta člen 23(1)(c) zakonika o davku od dohodkov pravnih oseb, v različici, ki je veljala leta 2013, ter člen 23(1) in (2)(c) tega zakonika, v različici, ki je veljala leta 2014, če se ju razlaga tako, da po obratni združitvi obresti od posojil, pridobljenih od tretjih oseb (ki bi jih prevzeta družba lahko odbila, če ne bi prišlo do združitve) za nakup delnic prevzemne hčerinske družbe in prenesenih zaradi prevzema, v davčne namene ni mogoče odbiti od prihodkov prevzemne družbe, v skladu s pravom Unije? Natančneje, ali lahko nemožnost odbitka obresti pomeni oviro ali omejevanje združitvenih operacij, zajetih v področje uporabe Direktive Sveta 2009/133/ES (1), ter s tem krši tako načela in cilje te direktive kot določbe člena 4 navedene direktive?

                  2.

                  Če se na prvo vprašanje za predhodno odločanje odgovori, da je izključitev možnosti odbitka takšnih obresti v skladu z Direktivo, ali bi ta odgovor spremenilo dejstvo, da se ta popravek ni opravil v skladu z določbo Direktive o preprečevanju zlorab (člen 15) ali z nacionalno zakonodajo, ki ta člen povzema (člen 73(10) zakonika o davku od dohodkov pravnih oseb), temveč v skladu z drugo določbo nacionalne zakonodaje (členom 23 istega zakonika)?

         (1)  Direktiva Sveta 2009/133/ES z dne 19. oktobra 2009 o skupnem sistemu obdavčitve za združitve, delitve, delne delitve, prenose sredstev in zamenjave kapitalskih deležev družb iz različnih držav članic ter za prenos statutarnega sedeža SE ali SCE med državami članicami (UL 2009, L 310, str. 34).


title: Zadeva T-10/18: Sklep Splošnega sodišča z dne 11. julija 2018 – Eesti Apteekide Ühendus/Komisija

text:
               10.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/26

      Sklep Splošnega sodišča z dne 11. julija 2018 – Eesti Apteekide Ühendus/Komisija
      (Zadeva T-10/18) (1)

      (2018/C 319/33)
      Jezik postopka: angleščina
      Predsednik devetega senata je odredil izbris zadeve.

         (1)  UL C 104, 19.3.2018.


title: Zadeva C-154/17: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 11. julija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Augstākā tiesa – Latvija) – SIA „E LATS“/Valsts ieņēmumu dienests (Predhodno odločanje – Obdavčenje – Davek na dodano vrednost – Direktiva 2006/112/ES – Člen 311(1), točka 1 – Posebna ureditev rabljenega blaga – Pojem „rabljeno blago“ – Blago, ki vsebuje plemenite kovine ali drage kamne in ki ga je preprodajal trgovec – Predelava navedenega blaga po prodaji – Pridobitev plemenitih kovin ali dragih kamnov – Pojem „plemenite kovine ali dragi kamni“)

text:
               10.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/10

      Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 11. julija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Augstākā tiesa – Latvija) – SIA „E LATS“/Valsts ieņēmumu dienests
      (Zadeva C-154/17) (1)

      ((Predhodno odločanje - Obdavčenje - Davek na dodano vrednost - Direktiva 2006/112/ES - Člen 311(1), točka 1 - Posebna ureditev rabljenega blaga - Pojem „rabljeno blago“ - Blago, ki vsebuje plemenite kovine ali drage kamne in ki ga je preprodajal trgovec - Predelava navedenega blaga po prodaji - Pridobitev plemenitih kovin ali dragih kamnov - Pojem „plemenite kovine ali dragi kamni“))
      (2018/C 319/11)
      Jezik postopka: latvijščina

         Predložitveno sodišče

      Augstākā tiesa

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica v postopku s kasacijsko pritožbo: SIA „E LATS“

         Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Valsts ieņēmumu dienests

         Izrek

      Člen 311(1), točka 1, Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da pojem „rabljeno blago“ ne zajema rabljenega blaga, ki vsebuje plemenite kovine ali drage kamne, če to blago ni več zmožno izpolnjevati svoje prvotne funkcionalnosti in je ohranilo le funkcionalnosti, ki so neločljivo povezane s temi kovinami in s temi kamni, kar mora preveriti nacionalno sodišče ob upoštevanju vseh upoštevnih objektivnih okoliščin vsakega posameznega primera.

         (1)  UL C 195, 19.6.2017.


title: Zadeva T-103/18: Sklep Splošnega sodišča z dne 6. julija 2018 – S & V Technologies/EUIPO – Smoothline (Smoothline)

text:
               10.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/27

      Sklep Splošnega sodišča z dne 6. julija 2018 – S & V Technologies/EUIPO – Smoothline (Smoothline)
      (Zadeva T-103/18) (1)

      (2018/C 319/34)
      Jezik postopka: nemščina
      Predsednik tretjega senata je odredil izbris zadeve.

         (1)  UL C 134, 16.4.2018.


title: Zadeva T-428/18: Tožba, vložena 12. julija 2018 – McDreams Hotel/EUIPO – McDonald’s International Property (mc dreams hotels Träumen zum kleinen Preis!)

text:
               10.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/20

      Tožba, vložena 12. julija 2018 – McDreams Hotel/EUIPO – McDonald’s International Property (mc dreams hotels Träumen zum kleinen Preis!)
      (Zadeva T-428/18)
      (2018/C 319/24)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: McDreams Hotel GmbH (Feldkirchen, Nemčija) (zastopnik: S. Schenk, lawyer)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: McDonald’s International Property Co. Ltd (Wilmington, Delaware, Združene države)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

         Zadevna sporna znamka: prijava figurativne znamke Evropske unije mc dreams hotels Träumen zum kleinen Preis! – prijava št. 1 47 35 435

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 18. aprila 2018 v zadevi R 972/2017-2.

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi izpodbijano odločbo;

                  —

                  toženi stranki naložilo plačilo stroškov.

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  Kršitev člena 8(1)(b) in člena 8(5) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva C-451/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Győri Ítélőtábla (Madžarska) 10. julija 2018 – Tibor-Trans Fuvarozó és Kereskedelmi Kft./DAF TRUCKS N.V.

text:
               10.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/15

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Győri Ítélőtábla (Madžarska) 10. julija 2018 – Tibor-Trans Fuvarozó és Kereskedelmi Kft./DAF TRUCKS N.V.
      (Zadeva C-451/18)
      (2018/C 319/18)
      Jezik postopka: madžarščina

         Predložitveno sodišče

      Győri Ítélőtábla

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka in pritožnica: Tibor-Trans Fuvarozó és Kereskedelmi Kft.

         Tožena stranka in nasprotna stranka v postopku s pritožbo: DAF TRUCKS N.V.

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba določbo o posebni pristojnosti iz člena 7, točka 2, Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih (1) zadevah razlagati tako, da „kraj, kjer je prišlo do škodnega dogodka“ utemeljuje pristojnost sodišča, če

                  —

                  je prebivališče ali središče gospodarske dejavnosti ali drugih poslovnih interesov tožeče stranke, ki trdi, da ji je nastala škoda, v tej državi;

                  —

                  zahtevek tožeče stranke proti edini toženi stranki, ki je proizvajalka tovornjakov s sedežem v drugi državi članici, temelji na kršitvi, ki je bila [ugotovljena] s [sklepom] Evropske komisije na podlagi člena 101(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije (prej člen 81(1) PES), in je temeljila na nedovoljenem dogovarjanju v zvezi z določanjem cen in povišanjem bruto cen v Evropskem gospodarskem prostoru, pri čemer ima ta sklep poleg tožene stranke še druge naslovnike;

                  —

                  je tožeča stranka kupovala samo tovornjake, ki so jih proizvajala druga podjetja, udeležena v kartelu;

                  —

                  noben podatek ne kaže na to, da bi bil kateri od sestankov, za katerega se je štelo, da omejuje konkurenco, v državi sodišča;

                  —

                  je tožeča stranka na splošno kupovala tovornjake – po njenem mnenju po izkrivljenih cenah – v državi sodišča in je zato sklenila pogodbe o finančnem lizingu s podjetji, ki so delovala v tej državi, vendar se je tožeča stranka po lastnih navedbah pogajala neposredno s pooblaščenimi prodajalci vozil in je lizingodajalec na cene, za katere se je dogovorila, dodal še svojo profitno maržo in stroške lizinga, lastninska pravica na vozilih pa je prešla na tožečo stranko, ko je bila pogodba o lizingu izpolnjena, in sicer v trenutku prenehanja pogodbe?

         (1)  UL 2012, L 351, str. 1.


title: Zadeva C-574/17 P: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 25. julija 2018 – Evropska komisija/Combaro SA (Pritožba – Carinska unija – Uredba Sveta (EGS) št. 2913/92 – Člen 239 – Odpust uvoznih dajatev – Uvoz lanenih tkanin iz Latvije med letoma 1999 in 2002 – Poseben primer – Obveznost nadzora in preverjanja – Domnevna korupcija carinskih organov – Nepristno potrdilo o gibanju – Vzajemno zaupanje)

text:
               17.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 328/21

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 25. julija 2018 – Evropska komisija/Combaro SA
      (Zadeva C-574/17 P) (1)

      ((Pritožba - Carinska unija - Uredba Sveta (EGS) št. 2913/92 - Člen 239 - Odpust uvoznih dajatev - Uvoz lanenih tkanin iz Latvije med letoma 1999 in 2002 - Poseben primer - Obveznost nadzora in preverjanja - Domnevna korupcija carinskih organov - Nepristno potrdilo o gibanju - Vzajemno zaupanje))
      (2018/C 328/26)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. Caeiros in B.-R. Killmann, agenta)

         Tožena stranka: Combaro SA (zastopnik: Me D. Ehle, Rechtsanwalt)

         Izrek

                  1.

                  Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 19. julija 2017, Combaro/Komisija (T-752/14, EU:T:2017:529), se razveljavi.

                  2.

                  Tožba družbe Combaro SA se zavrne.

                  3.

                  Družba Combaro SA nosi svoje stroške in stroške Evropske komisije.

         (1)  UL C 382, 13.11.2017.


title: Zadeva T-439/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. julija 2018 – LS Cable & System/Komisija (Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Evropski trg električnih kablov – Enotna in trajajoča kršitev – Zadosten dokaz – Prispevanje k edinemu cilju kršitve – Poznavanje glavnih elementov kršitve – Izračun globe – Osnovni znesek – Točka 12 Smernic – Resnost kršitve – Sorazmernost – Olajševalne okoliščine – Neomejena sodna pristojnost)

text:
               17.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 328/33

      Sodba Splošnega sodišča z dne 12. julija 2018 – LS Cable & System/Komisija
      (Zadeva T-439/14) (1)

      ((Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Evropski trg električnih kablov - Enotna in trajajoča kršitev - Zadosten dokaz - Prispevanje k edinemu cilju kršitve - Poznavanje glavnih elementov kršitve - Izračun globe - Osnovni znesek - Točka 12 Smernic - Resnost kršitve - Sorazmernost - Olajševalne okoliščine - Neomejena sodna pristojnost))
      (2018/C 328/44)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: LS Cable & System Ltd (Anyang-si, Južna Koreja) (zastopnika: S. Kinsella in S. Spinks, solicitors)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva C. Giolito, A. Biolan in N. Khan, nato N. Khan in H. van Vliet, agenti, skupaj z B. Raymentom, barrister)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti sklepa Komisije C(2014) 2139 final z dne 2. aprila 2014 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 [PDEU] in člena 53 Sporazuma [EGP] (zadeva AT.39610 – Električni kabli), v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, in za znižanje globe, ki ji je bila naložena.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi LS Cable & System Ltd se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 282, 25.8.2014.


title: Zadeva C-492/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Amsterdam (Nizozemska) 27. julija 2018 – Openbaar Ministerie/TC

text:
               22.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 381/7

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Amsterdam (Nizozemska) 27. julija 2018 – Openbaar Ministerie/TC
      (Zadeva C-492/18)
      (2018/C 381/09)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Rechtbank Amsterdam

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Openbaar Ministerie

         Tožena stranka: TC

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je v primeru, v katerem

                  —

                  je izvršitvena država članica člen 17 Okvirnega sklepa 2002/584/PNZ (1) prenesla tako, da je treba pripor zaradi izročitve zahtevane osebe vedno odpraviti, ko je prekoračen 90-dnevni rok za sprejetje končne odločitve o izvršitvi evropskega naloga za prijetje in predajo, in

                  —

                  so sodišča te države članice razlagala nacionalno pravo tako, da se tek roka za odločitev prekine, ko izvršitveni pravosodni organ odloči, da bo predložil vprašanje za predhodno odločanje Sodišču ali da bo počakal na odgovor na vprašanje za predhodno odločanje, ki ga je predložil drug izvršitveni pravosodni organ, ali da bo odložil odločitev o predaji zaradi dejanske nevarnosti nečloveških ali nehumanih razmer v priporu v odreditveni državi članici,

            ohranitev pripora zaradi izročitve begosumne osebe, katere predaja je zahtevana, kadar ta pripor traja več kot 90 dni od prijetja zahtevane osebe, v nasprotju s členom 6 Listine o temeljnih pravicah Evropske unije?

         (1)  Okvirni sklep sveta z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 34 – 51).


title: Zadeva T-112/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. septembra 2018 – Pelikan/EUIPO – NBA Properties (NEW ORLEANS PELICANS) (Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Prijava figurativne znamke Evropske unije NEW ORLEANS PELICANS – Prejšnje besedne znamke Evropske unije in prejšnja nacionalna figurativna znamka Pelikan – Člen 8(1)(b) in (5) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) in (5) Uredbe (EU) št. 2017/1001)

text:
               22.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 381/23

      Sodba Splošnega sodišča z dne 12. septembra 2018 – Pelikan/EUIPO – NBA Properties (NEW ORLEANS PELICANS)
      (Zadeva T-112/17) (1)

      ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije NEW ORLEANS PELICANS - Prejšnje besedne znamke Evropske unije in prejšnja nacionalna figurativna znamka Pelikan - Člen 8(1)(b) in (5) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) in (5) Uredbe (EU) št. 2017/1001))
      (2018/C 381/26)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG (Hannover, Nemčija) (zastopnik: U. Hildebrandt, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: D. Gája in D. Walicka, agenta)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: NBA Properties, Inc. (New York, New York, Združene države) (zastopnika: sprva M. Chapple, nato T. Elias, barristers)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 16. decembra 2016 (zadeva R 408/2016-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Pelikan Vertriebsgesellschaft in NBA Properties.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 129, 24.4.2017.


title: Zadeva C-556/18: Tožba, vložena 30. avgusta 2018 – Evropska komisija/Kraljevina Španija

text:
               22.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 381/18

      Tožba, vložena 30. avgusta 2018 – Evropska komisija/Kraljevina Španija
      (Zadeva C-556/18)
      (2018/C 381/19)
      Jezik postopka: španščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: E. Manhaeve in S. Pardo Quintillán, agenta)

         Tožena stranka: Kraljevina Španija

         Predloga tožeče stranke

                  —

                  Sodišče naj v skladu s členom 258, prvi odstavek, Pogodbe o delovanju Evropske unije ugotovi, da Kraljevina Španija s tem, da javnosti ni obvestila in se z njo ni posvetovala glede pregledovanja in posodabljanja načrtov upravljanja povodij, ter s tem, da ni izvedla ter objavila pregledovanja in posodabljanja načrtov upravljanja povodij za vodna območja Lanzarote, Fuerteventura, Gran Canaria, Tenerife, La Gomera, La Palma in El Hierro in Komisije o tem ni obvestila, ni izpolnila obveznosti iz člena 13(7) v povezavi s členom 13(1) ter iz člena 14 in člena 15(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike (1);

                  —

                  Kraljevini Španiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Direktiva 2000/60/ES je v skladu z njenim členom 25 začela veljati na dan njene objave v Uradnem listu Evropskih skupnosti, in sicer 22. decembra 2000. Zato je bilo treba načrte za upravljanje povodij v skladu s členom 13(6) objaviti najkasneje 22. decembra 2009, njihov prvi pregled in posodobitev pa bi bilo treba v skladu s členom 13(7) izvesti najkasneje 22. decembra 2015.
      Komisija meni, da Kraljevina Španija ni izpolnila obveznosti na podlagi navedenih določb Direktive 2000/60/ES, ker javnosti ni obvestila in se z njo ni posvetovala glede pregledovanja in posodabljanja načrtov upravljanja povodij in ker ni izvedla ter objavila pregledovanja in posodabljanja načrtov upravljanja povodij za vodna območja Lanzarote, Fuerteventura, Gran Canaria, Tenerife, La Gomera, La Palma in El Hierro in Komisije o tem ni obvestila v roku dveh mesecev, določenem v njenem obrazloženem mnenju z dne 5. oktobra 2017.

         (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 5, str. 275.


title: Zadeva C-494/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de Primera Instancia de Barcelona (Španija) 27. julija 2018 – Bondora AS/XY

text:
               22.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 381/8

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de Primera Instancia de Barcelona (Španija) 27. julija 2018 – Bondora AS/XY
      (Zadeva C-494/18)
      (2018/C 381/10)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Juzgado de Primera Instancia de Barcelona

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Bondora AS

         Tožena stranka: XY

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je nacionalna zakonodaja, kot je odstavek 4 končne določbe 23 LEC, ki ne dovoli, da bi se predložili ali zahtevali pogodba niti razčlenitev dolga po postavkah v primeru zahtevka, kjer je tožena stranka potrošnik in obstajajo indici, da se morda terjajo zneski, ki temeljijo na nepoštenih pogojih, v skladu s členom 38 Listine, členom 6(1) [PEU] in členoma 6(1) in 7(1) Direktive 13/93 (1)?

                  2.

                  Ali je v skladu s členom 7(2)(d) Uredbe 1896/2006 o uvedbi postopka za evropski plačilni nalog (2), da se v primeru terjatev proti potrošniku zahteva, da tožeča stranka v točki 11 obrazca A navede razčlenitev dolga, ki ga terja, po postavkah? Prav tako, ali je v skladu z navedeno določbo, če se zahteva, da se v tej isti točki 11 poleg glavnega predmeta pogodbe navede vsebina določil pogodbe, ki so podlaga za terjatve proti potrošniku, da bi se presodila njihova nepoštenost?

                  3.

                  Če je odgovor na drugo vprašanje nikalen, se Sodišče prosi, naj se izreče o tem, ali je mogoče v skladu s trenutno ureditvijo v Uredbi 1896/2006 po uradni dolžnosti pred izdajo evropskega plačilnega naloga preveriti, ali se v potrošniški pogodbi uporabljajo nepošteni pogoji, in na podlagi katere določbe je to preverjanje mogoče izvesti.

                  4.

                  Če v skladu s trenutno ureditvijo v Uredbi 1896/2006 preverjanje obstoja nepoštenih pogojev po uradni dolžnosti ni mogoče pred izdajo evropskega plačilnega naloga, se Sodišče prosi, naj se izreče o veljavnosti navedene uredbe glede na člen 38 Listine in člen 6(1) [PEU].

         (1)  Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288).

         (2)  Uredba (ES) št. 1896/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o uvedbi postopka za evropski plačilni nalog (UL 2006, L 399, str. 1).


title: Zadeva T-14/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 11. septembra 2018 – Apimab Laboratoires in drugi/Komisija (Varstvo potrošnikov – Določitev mejnih vrednosti policikličnih aromatskih ogljikovodikov v prehranskih dopolnilih – Uredba (EGS) št. 315/93 – Analiza tveganja – Uredba (ES) št. 178/2002 – Očitna napaka pri presoji – Sorazmernost – Načelo prepovedi diskriminacije)

text:
               22.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 381/19

      Sodba Splošnega sodišča z dne 11. septembra 2018 – Apimab Laboratoires in drugi/Komisija
      (Zadeva T-14/16) (1)

      ((Varstvo potrošnikov - Določitev mejnih vrednosti policikličnih aromatskih ogljikovodikov v prehranskih dopolnilih - Uredba (EGS) št. 315/93 - Analiza tveganja - Uredba (ES) št. 178/2002 - Očitna napaka pri presoji - Sorazmernost - Načelo prepovedi diskriminacije))
      (2018/C 381/20)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Tožeče stranke: Apimab Laboratoires (Clermont-l’Hérault, Francija) in sedem drugih tožečih strank, ki so navedene v prilogi k sodbi (zastopnik: A. de Brosses, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnici: K. Herbout-Borczak in C. Valero, agentki)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev delne ničnosti (ES) št. 1881/2006 glede mejnih vrednosti policikličnih aromatskih ogljikovodikov v kakavovih vlaknih, bananinem čipsu, prehranskih dopolnilih, posušenih zeliščih in posušenih začimbah (UL 2015, L 282, str. 11).

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družba Apimab Laboratoires in druge tožeče stranke, ki so navedene v prilogi, nosijo svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

         (1)  UL C 90, 7.3.2016.


title: Zadeva T-584/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. septembra 2018 – Primart/EUIPO – Bolton Cile España (PRIMART Marek Łukasiewicz) (Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Prijava figurativne znamke Evropske unije PRIMART Marek Łukasiewicz – Prejšnje nacionalne besedne znamke PRIMA – Relativni razlog za zavrnitev – Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001))

text:
               22.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 381/23

      Sodba Splošnega sodišča z dne 12. septembra 2018 – Primart/EUIPO – Bolton Cile España (PRIMART Marek Łukasiewicz)
      (Zadeva T-584/17) (1)

      ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije PRIMART Marek Łukasiewicz - Prejšnje nacionalne besedne znamke PRIMA - Relativni razlog za zavrnitev - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)))
      (2018/C 381/27)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart“ Marek Łukasiewicz (Wołomin, Poljska) (zastopnik: J. Skołuda, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnica: S. Palmero Cabezas, agentka)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Bolton Cile España, SA (Madrid, Španija) (zastopniki: F. Celluprica, F. Fischetti in F. De Bono, odvetniki)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 22. junija 2017 (zadeva R 1933/2016-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Bolton Cile España in Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart“ Marek Łukasiewicz.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart“ Marek Łukasiewicz se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 374, 6.11.2017.


title: Zadeva T-527/18: Tožba, vložena 6. septembra 2018 – K.A. Schmersal Holding/EUIPO – Tecnium (tec.nicum)

text:
               22.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 381/30

      Tožba, vložena 6. septembra 2018 – K.A. Schmersal Holding/EUIPO – Tecnium (tec.nicum)
      (Zadeva T-527/18)
      (2018/C 381/35)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

         Stranke

         Tožeča stranka: K.A. Schmersal Holding GmbH & Co. KG (Wuppertal, Nemčija) (zastopnik: A. Haudan, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Tecnium, SA (Manresa, Španija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

         Zadevna sporna znamka: prijava figurativne znamke Evropske unije tec.nicum – Znamka Evropske unije št. 13 626 791

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 21. junija 2018 v zadevi R 2427/2017-5

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi izpodbijano odločbo v delu, v katerem je bila z njo potrjena zavrnitev registracije prijavljene znamke za razred 42;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  Neobstoj resne in dejanske uporabe znamke, na kateri temelji ugovor;

                  —

                  nepopolna določitev upoštevne javnosti;

                  —

                  neobstoj podobnosti storitev;

                  —

                  neobstoj podobnosti nasprotujočih si znamk;

                  —

                  neobstoj verjetnosti zmede.


title: Zadeva T-101/17: Sklep Splošnega sodišča z dne 27. julija 2018 – Apple Distribution International/Komisija (Tožba za razglasitev ničnosti – Državne pomoči – Načrtovana pomoč Nemčije, ki jo namerava Nemčija izvajati za financiranje filmske produkcije in distribucije – Sklep, s katerim je pomoč razglašena za združljivo z notranjim trgom – Neobstoj posamičnega nanašanja – Nedopustnost)

text:
               22.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 381/25

      Sklep Splošnega sodišča z dne 27. julija 2018 – Apple Distribution International/Komisija
      (Zadeva T-101/17) (1)

      ((Tožba za razglasitev ničnosti - Državne pomoči - Načrtovana pomoč Nemčije, ki jo namerava Nemčija izvajati za financiranje filmske produkcije in distribucije - Sklep, s katerim je pomoč razglašena za združljivo z notranjim trgom - Neobstoj posamičnega nanašanja - Nedopustnost))
      (2018/C 381/29)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Apple Distribution International (Cork, Irska) (zastopniki: S. Schwiddessen, H. Lutz, N. Niejahr in A. Patsa, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: J. Samnadda, G. Braun in B. Stromsky, agenti)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije (EU) št. 2016/2042 z dne 1. septembra 2016 o shemi državne pomoči SA.38418 – 2014/C (prej 2014/N), ki jo namerava Nemčija izvajati za financiranje filmske produkcije in distribucije (UL 2016, L 314, str. 63).

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrže kot nedopustna.

                  2.

                  O predlogih za intervencijo, ki so jih vložili Zvezna republika Nemčija, Francoska republika in Filmförderungsanstalt, ni treba odločati.

                  3.

                  Apple Distribution International nosi svoje stroške in naloži se ji plačilo stroškov, ki jih je priglasila Evropska Komisija, razen tistih, ki se nanašajo na predloge za intervencijo.

                  4.

                  Apple Distribution International, Komisija, Zvezna republika Nemčija, Francoska republika in Filmförderungsanstalt nosijo vsaka svoje stroške, povezane s predlogi za intervencijo.

         (1)  UL C 121, 18.4.2017.


title: Zadeva C-256/18 P: Pritožba, ki jo Massimo Campailla vložil 9. aprila 2018 zoper sklep Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 23. januarja 2018 v zadevi T-759/16, Campailla/Evropska unija

text:
               22.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 381/2

      Pritožba, ki jo Massimo Campailla vložil 9. aprila 2018 zoper sklep Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 23. januarja 2018 v zadevi T-759/16, Campailla/Evropska unija
      (Zadeva C-256/18 P)
      (2018/C 381/02)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Pritožnik: Massimo Campailla (zastopnik: F. Rollinger, avocat)

         Druga stranka v postopku: Evropska unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije
      Sodišče (sedmi senat) je s sklepom z dne 7. avgusta 2018 pritožbo zavrnilo kot deloma očitno neutemeljeno in deloma očitno brezpredmetno.


title: Zadeva T-613/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. septembra 2018 – PH/Komisija (Javni uslužbenci – Zaposlovanje – Splošni javni natečaj – Razpis javnega natečaja EPSO/AST-SC/03/15 – Odločba o izključitvi kandidata iz natečaja – Družinska vez s članom komisije – Enako obravnavanje)

text:
               22.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 381/19

      Sodba Splošnega sodišča z dne 12. septembra 2018 – PH/Komisija
      (Zadeva T-613/16) (1)

      ((Javni uslužbenci - Zaposlovanje - Splošni javni natečaj - Razpis javnega natečaja EPSO/AST-SC/03/15 - Odločba o izključitvi kandidata iz natečaja - Družinska vez s članom komisije - Enako obravnavanje))
      (2018/C 381/21)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranki

         Tožeča stranka: PH (zastopnik: M. Cornacchia, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: G. Gattinara in L. Radu Bouyon, agenta)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 270 PDEU za razglasitev ničnosti odločbe z dne 19. maja 2016, s katero je bila v odgovor na zahtevo za ponovno preučitev, ki jo je vložila tožeča stranka, potrjena izključitev tožeče stranke iz javnega natečaja EPSO/AST-SC/03/15.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  PH se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 371, 10.10.2016 (zadeva je bila sprva registrirana pri Sodišču za uslužbence Evropske unije pod številko F-43/16 in nato 1.9.2016 prenesena na Splošno sodišče Evropske unije).


title: Zadeva T-251/18 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 20. avgusta 2018 – IFSUA/Svet (Predlog za izdajo začasne odredbe – Možnosti ribolova za določene vrste ribjega staleža – Ukrepi za ribolov brancinov – Prepoved ribolova v okviru športnega ribolova – Predlog za odlog izvršitve – Neobstoj nujnosti)

text:
               22.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 381/26

      Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 20. avgusta 2018 – IFSUA/Svet
      (Zadeva T-251/18 R)
      ((Predlog za izdajo začasne odredbe - Možnosti ribolova za določene vrste ribjega staleža - Ukrepi za ribolov brancinov - Prepoved ribolova v okviru športnega ribolova - Predlog za odlog izvršitve - Neobstoj nujnosti))
      (2018/C 381/30)
      Jezik postopka: španščina

         Stranke

         Tožeča stranka: International Forum for Sustainable Underwater Activities (IFSUA) (Barcelona, Španija) (zastopnik: T. Gui Mori, odvetnik)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: F. Naert in P. Plaza García, agenta)

         Intervenientka v podporo tožene stranke: Evropska komisija (zastopnice: M. Morales Puerta, F. Moro in A. Stobiecka-Kuik, agentke)

         Predmet

      Predlog na podlagi členov 278 in 279 PDEU, s katerim se želi doseči odlog izvršbe člena 2(2) in člena 9(4) in (5) Uredbe Sveta (EU) 2018/120 z dne 23. januarja 2018 o določitvi ribolovnih možnosti za leto 2018 za nekatere staleže rib in skupine staležev rib, ki veljajo za vode Unije in za ribiška plovila Unije v nekaterih vodah zunaj Unije, ter o spremembi Uredbe Sveta (EU) 2017/127 (UL 2018, L 27, str. 1).

         Izrek

                  1.

                  Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

                  2.

                  Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva C-539/18 P: Pritožba, ki jo je České dráhy a.s. vložila 16. avgusta 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 20. junija 2018 v zadevi T-621/16, České dráhy/Komisija

text:
               29.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 392/11

      Pritožba, ki jo je České dráhy a.s. vložila 16. avgusta 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 20. junija 2018 v zadevi T-621/16, České dráhy/Komisija
      (Zadeva C-539/18 P)
      (2018/C 392/15)
      Jezik postopka: češčina

         Stranki

         Pritožnik: České dráhy a.s. (zastopnika: K. Muzikář in J. Kindl, odvetnika)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija

         Predmet

      Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča z dne 20. junija 2018 v zadevi T-621/16 České dráhy/Komisija.
      S to sodbo je Splošno sodišče zavrnilo tožbo na podlagi člena 263 PDEU, s katero je družba České dráhy predlagala razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2016) 3993 final z dne 22. junija 2016 v zadevi AT.40401 — Twins. Splošno sodišče je družbi České dráhy naložilo tudi plačilo stroškov.

         Predlogi

                  —

                  Razveljavi naj se sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 20. junija 2018 v zadevi T-621/16, České dráhy/Komisija, EU:T:2018:367;

                  —

                  Sklep Komisije C(2016) 3993 final z dne 22. junija 2016 v zadevi AT.40401 — Twins naj se razglasi za ničnega;

                  —

                  Evropski komisiji naj se naloži plačilo stroškov družbe České dráhy v povezavi z zadevo T-621/16 in stroškov družbe České dráhy v zvezi s pritožbenim postopkom.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      V utemeljitev pritožbe družba České dráhy navaja štiri razloge.

                  1.

                  Prvi pritožbeni razlog: če Sodišče ugodi pritožbi družbe České dráhy v zadevi T-325/16, bi moralo ugoditi tudi tej pritožbi.
                  S pritožbo zoper sodbo Splošnega sodišča z dne 20. junija 2018 v zadevi T-325/16, družba České dráhy Sodišču predlaga, naj v celoti razglasi za ničen sklep Komisije, s katerim je bil odrejen pregled, izveden na sedežu družbe České dráhy aprila 2016. Sklep Komisije z dne 22. junija 2016, katerega razglasitev ničnosti družba České dráhy predlaga v tej zadevi je bil sprejet na podlagi dokumentov, zaseženih pri prejšnjem pregledu. Če torej Sodišče ugodi pritožbi družbe České dráhy v zadevi T-325/16 (torej če Sodišče ugotovi, da je bil prejšnji pregled v celoti nezakonit) bi moralo razglasiti tudi ničnost izpodbijanega sklepa Komisije z dne 22. junija 2016.

                  2.

                  Drugi pritožbeni razlog: Splošno sodišče ni preučilo, ali so bili dokumenti, na podlagi katerih je bil odrejen drugi pregled, zaseženi v okviru nezakonitega dela prvega pregleda in odločilo kot da je bil prvi pregled v celoti odrejen v skladu z zakonom.
                  Dokumenti, na podlagi katerih je bil odrejen drugi pregled so bili zaseženi v prejšnjem (prvem) pregledu Komisije na sedežu družbe České dráhy. S svojo sodbo v zadevi T-325/16 je Splošno sodišče razglasilo delno ničnost sklepa Komisije, s katerim je bil odrejen prvi pregled, v delu, v katerem se ni nanašal na domnevne plenilske cene na povezavi Praga-Ostrava. Družba České dráhy meni, da so bili dokumenti, na podlagi katerih je Komisija odredila drugi pregled, zaseženi v nezakonitem delu prvega pregleda (Komisija jih ne bi našla, če bi prvi pregled opravila le do zakonitega obsega) in zato ne morejo biti uporabljeni kot podlaga za odreditev drugega pregleda. Splošno sodišče teh vprašanj ni obravnavalo.

                  3.

                  Tretji pritožbeni razlog: Splošno sodišče je na podlagi nepravilnega pravnega merila ocenilo, ali so ti dokumenti, na podlagi katerih je Komisija odredila drugi pregled, povezani z domnevnimi plenilskimi cenami na povezavi Praga-Ostrava.
                  Splošno sodišče je izhajalo iz nepravilnega pravnega merila, da je praktično vsak dokument, najden na sedežu družbe České dráhy, lahko povezan z domnevnimi plenilskimi cenami te družbe na povezavi Praga-Ostrava (v skladu s tem pravnim merilom je pregled Komisije, usmerjen na domnevne plenilske cene, praktično neomejen). Na podlagi tega nepravilnega pravnega merila je Splošno sodišče prišlo do sklepa, da je bila Komisija pri svojem prvem pregledu upravičena zaseči dokumente, na podlagi katerih je potem odredila drugi pregled.

                  4.

                  Četrti pritožbeni razlog: Odločitev Splošnega sodišča o stroških je napačna.
                  Družba České dráhy navaja, da bi Splošno sodišče moralo ugoditi tožbi in tako Komisiji naložiti naj družbi České dráhy povrne stroške postopka.


title: Zadeva T-531/18: Tožba, vložena 26. junija 2018 – LL-Carpenter/Komisija

text:
               5.11.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 399/45

      Tožba, vložena 26. junija 2018 – LL-Carpenter/Komisija
      (Zadeva T-531/18)
      (2018/C 399/60)
      Jezik postopka: češčina

         Stranki

         Tožeča stranka: LL-Carpenter s.r.o. (Praga, Češka republika) (zastopnik: J. Buřil, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

                  —

                  Razglasitev ničnosti Sklepa Evropske komisije C(2018) 4138 final z dne 26. junija 2018 v zadevi AT.40037 – Carpenter/Subaru, s katero je bila v skladu s členom 13 Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (Uredba št. 1/2003) in členom 7(2) Uredbe Komisije (ES) št. 773/2004 z dne 7. aprila 2004 v zvezi z vodenjem postopkov Komisije v skladu s členoma 81 in 82 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti (Uredba št. 773/2004) zavrnjena pritožba tožeče stranke na podlagi člena 7 Uredbe št. 1/2003 z dne 6. septembra 2012, s katero je bila zatrjevana kršitev člena 101 Pogodbe o delovanju Evropske unije, ter

                  —

                  naložitev plačila stroškov Evropski komisiji.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: v izpodbijanem sklepu sta bili storjeni napaki, namreč napačna pravna presoja in očitno napačna presoja dejstev

                              —

                              Evropska komisija je s tem, da je ugotovila, da je protikonkurenčno ravnanje, ki se očita tožeči stranki (v delu, ki se nanaša na Češko republiko), obravnaval nacionalni organ, pristojen za konkurenco, v Češki republiki, napačno presodila dejstva in v zadevi napačno pravno presodila, da so (v delu, ki se nanaša na Češko republiko) izpolnjeni pogoji za uporabo člena 13 Uredbe št. 1/2003.

                              —

                              Komisija ni temeljito preučila vseh dejanskih in pravnih okoliščin, ki ji jih je sporočila tožeča stranka, zaradi česar je s tem, da je ugotovila, da pisne pripombe tožeče stranke ne pripeljejo do drugačne presoje pritožbe in da je verjetnost, da bi se potrdil obstoj kršitve člena 101 PDEU, očitno majhna, napačno presodila dejstva ter v zadevi napačno presodila, da so izpolnjeni pogoji za uporabo člena 7(2) Uredbe št. 773/2004.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: v izpodbijanem sklepu je bila storjena procesna napaka, ker Evropska komisija v sklepu ni navedla ustrezne obrazložitve

                              —

                              Evropska komisija ni navedla, iz katerih prednostnih nalog je izhajala pri odločitvi, da v zadevi ne bo izvedla nadaljnjih preiskav, saj se je zgolj sklicevala na predvidene visoke stroške nadaljnjih preiskav.

                              —

                              Evropska komisija ni pojasnila, kako je presodila dokaze oziroma zakaj ni upoštevala dejanskih in pravnih okoliščin, ki ji jih je sporočila tožeča stranka, ali zakaj je svoj sklep o zavrnitvi pritožbe utemeljila zgolj s trditvami, ki so bile vzete iz pisnih pripomb družbe, proti kateri je bila pritožba vložena.


title: Zadeva C-471/17: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 6. septembra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Hamburg – Nemčija) – Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Hannover (Predhodno odločanje – Carinska unija in skupna carinska tarifa – Tarifna in statistična nomenklatura – Uvrstitev blaga – Predkuhani ocvrti rezanci – Tarifna podštevilka 1902 30 10)

text:
               5.11.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 399/11

      Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 6. septembra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Hamburg – Nemčija) – Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Hannover
      (Zadeva C-471/17) (1)

      ((Predhodno odločanje - Carinska unija in skupna carinska tarifa - Tarifna in statistična nomenklatura - Uvrstitev blaga - Predkuhani ocvrti rezanci - Tarifna podštevilka 1902 30 10))
      (2018/C 399/13)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Finanzgericht Hamburg

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG

         Tožena stranka: Hauptzollamt Hannover

         Izrek

      Kombinirano nomenklaturo iz Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, kakor je bila spremenjena z Izvedbeno uredbo Komisije (EU) št. 927/2012 z dne 9. oktobra 2012, je treba razlagati tako, da se jedi iz predkuhanih rezancev, kot so te v postopku v glavni stvari, ki so v bistvu sestavljene iz niza predkuhanih in ocvrtih rezancev, uvrščajo pod njeno tarifno podštevilko 1902 30 10.

         (1)  UL C 374, 6.11.2017.


title: Zadeva T-537/13: Sklep Splošnega sodišča z dne 19. septembra 2018 – Roeckl Sporthandschuhe/EUIPO – Roeckl Handschuhe & Accessoires (upodobitev roke) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Umik ugovora — Ustavitev postopka)

text:
               26.11.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 427/65

      Sklep Splošnega sodišča z dne 19. septembra 2018 – Roeckl Sporthandschuhe/EUIPO – Roeckl Handschuhe & Accessoires (upodobitev roke)
      (Zadeva T-537/13) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Umik ugovora - Ustavitev postopka)
      (2018/C 427/86)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Roeckl Sporthandschuhe GmbH & Co. KG (München, Nemčija) (zastopniki: O. Baumann, C. Straßberger in F. Römisch, odvetniki)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnica: D. Walicka, agentka)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe pri EUIPO, intervenientka pred Splošnim sodiščem: Roeckl Handschuhe & Accessoires GmbH & Co. KG (München, Nemčija) (zastopniki: M. Kinkeldey, J. Springer, A. Wagner in S. Brandstätter, odvetniki)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 22. julija 2013 (zadeva R 1866/2012-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Roeckl Sporthandschuhe et Roeckl Handschuhe & Accessoires.

         Izrek

                  1.

                  Postopek s tožbo se ustavi.

                  2.

                  Družbi Roeckl Sporthandschuhe GmbH & Co. KG et Roeckl Handschuhe & Accessoires GmbH & Co. KG nosita svoje stroške in vsaki od njiju se naloži plačilo polovice stroškov Urada Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO).

         (1)  UL C 367, 14.12.2013.