title: Zadeva C-71/13 P: Pritožba, ki jo je Helenska republika vložila 11. februarja 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 13. decembra 2012 v zadevi T-588/10, Helenska republika proti Komisiji

text:
               6.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 101/13

         Pritožba, ki jo je Helenska republika vložila 11. februarja 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 13. decembra 2012 v zadevi T-588/10, Helenska republika proti Komisiji
   (Zadeva C-71/13 P)
   2013/C 101/27
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Pritožnica: Helenska republika (zastopnika: I. Chalkias in E. Leftheriotou)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

               —

               Ugoditi naj se pritožbi, izpodbijana sodba Splošnega sodišča Evropske unije pa naj se v celoti razveljavi, v skladu s tistim, kar je navedeno v tožbi;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               —

               Helenska republika s prvim pritožbenim razlogom, ki se nanaša na tobačni sektor, navaja:

                           1.

                           Kršitev prava Unije – napačna razlaga člena 31 Uredbe št. 1290/2005;

                           2.

                           da so bili pogoji plačila premije za tobak določeni restriktivno in izključno s členom 5 Uredbe št. 2075/92 (1), in da je posledično Splošno sodišče nezakonito razglasilo, da je bilo s členom 16(1) Uredbe št. 2848/1998 (2) zakonito naloženo – kot dodatni pogoj za plačilo premije – da mora biti tobak podjetju za prvo predelavo tobaka dobavljen do 30. aprila v letu, ki sledi letu žetve, medtem ko člen 16(1) Uredbe št. 2848/1998, ki pridelovalcu odvzema celotno premijo v primeru prepozne dobave, tudi le za en dan, krši načelo sorazmernosti v povezavi s členom 39(1)(b) PDEU ter s členom 3(3) Uredbe št. 2075/92;

                           3.

                           kršitev prava Unije – napačna razlaga člena 16(1) Uredbe št. 2848/1998 (v zvezi s prepozno dobavo tobaka);

                           4.

                           protislovna obraložitev izpodbijane sodbe in napačna razlaga člena 9(4) ter člena 10(1) Uredbe št. 2848/1998 (v zvezi z odstopom pogodb o pridelavi); in

                           5.

                           napačna razlaga in uporaba člena 6(2) Uredbe št. 2075/92 ter člena 7 Uredbe št. 2848/1998 (v zvezi z uporabo najetih prostorov in opreme s strani odobrenega podjetja za prvo predelavo).

               —

               Helenska republika z drugim pritožbenim razlogom v zvezi s sektorjem rozin, trdi, da je Splošno sodišče:

                           1.

                           Napačno razlagalo člen 3(2), četrta alinea, Uredbe št. 1621/1999 (3), v zvezi s pojmom naravne nesreče; in

                           2.

                           napačno razlagalo in uporabilo smernice v zvezi s pavšalnimi popravki v sektorju rozin (za rozine sultanina za pridelek iz leta 2004 ter iz leta 2005 ter za rozine iz Korinta za pridelek iz leta 2005), zato ker pogoji za naložitev popravka v višini 25 % niso izpolnjeni, kar pomeni da sodba ni zadostno obrazložena.

               —

               S tretjim pritožbenim razlogom sta v zvezi s sektorjem poljščin navedeni:

                           1.

                           Kršitev prava Unije v zvezi s pravnim temeljem popravka, saj je bil člen 7(4) Uredbe št. 1258/1999 (4) napačno uporabljen, zato ker je zgolj člen 31 Uredbe št. 1290/05 (5) veljaven pravni temelj; in

                           2.

                           kršitev prava Unije zaradi napačne razlage in uporabe smernic za pavšalne popravke iz prejšnjega PAC za novi PAC, ne da bi bile te posodobljene, v zvezi z delitvijo nadzorov na ključne nadzore in sekundarne nadzore, nezadostna obrazložitev in kršitev načel sorazmernosti in pravne varnosti, ki se posebej izražata z načelom prepovedi retroaktivnosti, saj so se odstotki pavšalnih popravkov nanašali na drugačne ureditve nadzora, do navedene prilagoditve navedenih smernic pa je prišlo junija 2006, in je torej ni bilo mogoče uporabiti za leto 2006.

               —

               Helenska republika s četrtim pritožbenim razlogom v zvezi s pogojnostjo trdi, da je Splošno sodišče v sodbi kršilo načelo prepovedi retroaktivnosti.

               —

               S petim pritožbenim razlogom v zvezi z manjšimi otoki Egejskega morja za katere se uporablja program POSEI, Helenska republika uveljavlja kršitev načela pravne varnosti, razumnega roka in hitrega ukrepanja EU.

               —

               S šestim pritožbenim razlogom, ki se nanaša na sektor govejega, ovčjega in kozjega mesa, pritožnica navaja napačno razlago in napačno uporabo členov 8 Uredbe št. 1663/95 (6) in 7(4) Uredbe št. 1258/1999, ter členov 12 in 24(2) Uredbe št. 2419/01 (7), kršitev načela sorazmernosti ter neobstoj obrazložitve.

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 2075/1992 z dne 30. junija 1992 o skupni ureditvi trga za surovi tobak (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 13, str. 29).

      (2)  Uredba Komisije (ES) št. 2848/98 z dne 22. decembra 1998 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (EGS) št. 2075/92 glede sheme premij, proizvodnih kvot in posebne pomoči za skupine proizvajalcev v sektorju surovega tobaka (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 24, str. 250).

      (3)  Uredba Komisije (ES) št. 1621/1999 z dne 22. julija 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 2201/96 glede pomoči pri pridelavi grozdja za proizvodnjo nekaterih sort rozin (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 26, str. 163).

      (4)  Uredba Sveta (ES) št. 1258/1999 z dne 17. maja 1999 o financiranju skupne kmetijske politike (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 25, str. 414).

      (5)  Uredba Sveta (ES) št. 1290/2005 z dne 21. junija 2005 o financiranju skupne kmetijske politike (UL L 209, str. 1).

      (6)  Uredba Komisije (ES) št. 1663/95 z dne 7. julija 1995 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (EGS) št. 729/70 v zvezi s postopkom za potrditev obračuna Jamstvenega oddelka EKUJS (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 18, str. 31).

      (7)  Uredba Komisije (ES) št. 2419/2001 z dne 11. decembra 2001 o podrobnih pravilih za uporabo integriranega upravnega in kontrolnega sistema za nekatere programe pomoči Skupnosti, vzpostavljenega z Uredbo Sveta (EGS) št. 3508/92 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 34, str. 308).


title: Zadeva C-144/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Judicial da Comarca de Setúbal (Portugalska) 14. marca 2016 – Município de Palmela/ASAE – Divisão de Gestão de Contraordenações

text:
               13.6.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/27

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Judicial da Comarca de Setúbal (Portugalska) 14. marca 2016 – Município de Palmela/ASAE – Divisão de Gestão de Contraordenações
      (Zadeva C-144/16)
      (2016/C 211/35)
      Jezik postopka: portugalščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal Judicial da Comarca de Setúbal

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Município de Palmela

         Tožena stranka: ASAE – Divisão de Gestão de Contraordenações

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  (a)

                  Ob upoštevanju, da je bila z uredbo-zakonom št. 379/97 z dne 27. decembra 1997 sprejeta uredba o določitvi varnostnih zahtev, ki jih je treba spoštovati pri lokalizaciji, izgradnji, zasnovanju in funkcionalni organizaciji igralnih in rekreacijskih površin, ustrezne opreme in zadevnih površin.

                  (b)

                  Ob upoštevanju, da je bila uredba-zakon št. 379/97 z dne 27. decembra 1997 spremenjena z uredbo-zakonom št. 119/2009 z dne 19. maja 2009, s katero so bili nekateri tehnični standardi spremenjeni, nekateri pa dodani, ter s katero je bila ponovno objavljena navedena uredba, ki je njen sestavni del.

                  (c)

                  Ob upoštevanju, da Evropska komisija ni bila obveščena o nobenem od navedenih nacionalnih pravnih aktov v okviru postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov, določenega v Direktivi 98/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. junija 1998, kakor je bila spremenjena z Direktivo 98/48/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. julija 1998 in ki je bila v nacionalni pravni red prenesena z uredbo-zakonom št. 58/2000 z dne 18. aprila 2000:

                              1.

                              Ali mora nacionalno sodišče odločiti, da se nacionalni akt o uvedbi tehničnih standardov, o katerem Evropska komisija v nasprotju z določbami Direktive 98/34/ES ni bila obveščena, v celoti ne uporablja, ali pa mora odločiti, da se ne uporabljajo zgolj novi tehnični predpisi, uvedeni z nacionalnim aktom?

                              2.

                              Ali se nacionalni akt o uvedbi tehničnih standardov, o katerem Evropska komisija v nasprotju z določbami Direktive 98/34/ES ni bila obveščena, v celoti ne uporablja, ali pa se ne uporabljajo le novi tehnični predpisi, uvedeni z nacionalnim aktom?

                              3.

                              Ali se ne uporablja noben tehnični standard iz navedene uredbe ali pa se ne uporabljajo le tisti, ki so bili spremenjeni ali uvedeni z uredbo-zakonom št. 119/2009 z dne 19. maja 2009?

         (1)  Direktiva 98/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. junija 1998 o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 20, str. 337).


title: Zadeva C-625/16 P: Pritožba, ki jo je Anikó Pint vložila 1. decembra 2016 zoper sklep Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 14. novembra 2016 v zadevi T-660/16, Anikó Pint/Evropska komisija

text:
               10.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/14

         Pritožba, ki jo je Anikó Pint vložila 1. decembra 2016 zoper sklep Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 14. novembra 2016 v zadevi T-660/16, Anikó Pint/Evropska komisija
   (Zadeva C-625/16 P)
   (2017/C 112/22)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Pritožnica: Anikó Pint (zastopnik: D. Lazar, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija
   Sodišče Evropske unije (osmi senat) je s sklepom z dne 2. marca 2017 zavrnilo pritožbo in odločilo, da pritožnica nosi svoje stroške.


title: Zadeva C-456/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 17. septembra 2010 vložilo Tribunal Supremo (Španija) – Asociación Nacional de Expendedores de Tabaco y Timbre (ANETT) proti Administración del Estado

text:
               4.12.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 328/16

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 17. septembra 2010 vložilo Tribunal Supremo (Španija) – Asociación Nacional de Expendedores de Tabaco y Timbre (ANETT) proti Administración del Estado
   (Zadeva C-456/10)
   ()
   2010/C 328/30
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Supremo

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Asociación Nacional de Expendedores de Tabaco y Timbre (ANETT)

      Tožena stranka: Administración del Estado

      Vprašanje za predhodno odločanje

               1.

               Ali je mogoče člen 34 Pogodbe o delovanju Evropske unije (prej člen 28 ES) razlagati tako, da prepoved iz španskega notranjega prava, naložena imetnikom prodajaln tobaka, in sicer uvoza tobačnih proizvodov iz drugih držav članic, pomeni količinsko omejitev pri uvozu ali ukrep z enakim učinkom, prepovedan s Pogodbo?


title: Zadeva T-564/10: Tožba, vložena 15. decembra 2010 – Quimitécnica.com in de Mello proti Komisiji

text:
               19.2.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 55/25

         Tožba, vložena 15. decembra 2010 – Quimitécnica.com in de Mello proti Komisiji
   (Zadeva T-564/10)
   2011/C 55/46
   Jezik postopka: portugalščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Quimitécnica.com – Comércio e Indústria Química, SA (Lordelo, Portugalska) in José de Mello – Sociedade Gestora de Participações Sociais, SA (Lizbona, Portugalska) (zastopnik: J. Calheiros, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlog tožečih strank

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

               —

               na podlagi člena 264 PDEU razglasi ničnost odločbe Komisije, ki jo je sprejel njen računovodja – dopis z dne 8. oktobra 2010, referenca: BUDG/C5/MG s737983, v delu, v katerem se zahteva, da mora finančno garancijo dati banka z dolgoročno bonitetno oceno „AA“;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki v utemeljitev svoje tožbe navajata ta tožbena razloga:
   1.
         Prvi tožbeni razlog: bistvena kršitev pravil postopka – neobstoj obrazložitve odločbe, sprejete 8. oktobra 2010.

   Tožeči stranki v okviru tega tožbenega razloga trdita:

               —

               V skladu s členom 296 PDEU morajo biti vsi akti, vključno z odločbami, obvezno obrazloženi. Odločba, sprejeta 8. oktobra 2010 glede zahteve v zvezi z bonitetno oceno banke, ki bo dala garancijo, ni obrazložena.

               —

               Glede na to, kako visoka bonitetna ocena se zahteva, bi bilo zadevno zahtevo treba obrazložiti. To velja še toliko bolj, ker gre za izvajanje diskrecijske pravice, v zvezi s katero je zahteva po obrazložitvi večja kot v primerih izvajanja vezanih pooblastil.

               —

               V odločbi prav tako ni navedena nobena določba prava Skupnosti (niti zgolj interna), na kateri bi lahko temeljila ta zahteva. Zaradi neobstoja obrazložitve je treba odločbo v tem delu razglasiti za nično.

         2.
         Drugi tožbeni razlog: kršitev Pogodbe – načelo sorazmernosti.

   Tožeči stranki v okviru tega tožbenega razloga trdita:

               —

               V skladu s členom 85 Uredbe (ES, EURATOM) št. 2342/2002 se rok plačila podaljša, če „za zavarovanje pravic Skupnosti dolžnik predloži finančno zavarovanje, ki pokriva neporavnani dolg tako za znesek glavnice kot obresti in ki ga računovodja institucije sprejme“. Interesi, ki naj bi se ščitili z navedenim zavarovanjem, so torej pravice Skupnosti, v obravnavanem primeru pravica prejeti dolgovane zneske.

               —

               Garancija na prvi poziv, ki jo da kreditna institucija, po modelu, ki ga zahteva Komisija, je primeren in ustrezen način zavarovanja plačila dolgovanih zneskov. Tako celoten portugalski sodni sistem (in na splošno tudi sistemi drugih držav Evropske unije) sprejema zagotovitev bančne garancije za različne namene, vključno za odlog izvršbe sodnih odločb.

               —

               V obravnavanem primeru bi garancijo, ki jo predlagata tožeči stranki (in ki jo Komisija ni sprejela) dala Banco Comercial Português, S.A., ki je kreditna institucija s sedežem v Evropski uniji in za katero veljajo pravila glede nadzora in konsolidacije, ki so jih opredelile institucije Skupnosti. Zato se ne zdi utemeljeno, da se za zavarovanje pravic Skupnosti zavrača možnost, da garancijo da navedena banka, in da se zahteva, da jo da banka z dolgoročno bonitetno oceno „AA“.

               —

               K temu je treba dodati še splošno znane trenutne okoliščine, in sicer da je sprememba bonitetne ocene Portugalske republike nedavno vplivala tudi na bonitetne ocene portugalskih bank. Tako trenutno ni banke s sedežem na Portugalskem, ki bi izpolnjevala merilo bonitetne ocene (dolgoročna „AA“), ki se zahteva v odločbi Komisije.

               —

               Tako odločba Komisije ne izpolnjuje merila nujnosti (ki je pomemben vidik načela sorazmernosti), saj je Komisija med mogočimi ukrepi izbrala tistega, ki v trenutnih okoliščinah najbolj posega v interese tožečih strank.

               —

               Tako obstaja jasno nesorazmerje med zahtevo Komisije (garancija, ki jo da banka z dolgoročno bonitetno oceno „AA“) in ciljem, ki naj bi se mu sledilo (zavarovanje pravice Komisije do plačila zneskov), tako da je treba odločbo Komisije v tem delu razglasiti za nično,


title: Zadeva T-174/16: Tožba, vložena 18. aprila 2016 – Wessel-Werk/EUIPO – Wolf PVG (Saugdüsen für Staubsauger)

text:
               13.6.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/62

      Tožba, vložena 18. aprila 2016 – Wessel-Werk/EUIPO – Wolf PVG (Saugdüsen für Staubsauger)
      (Zadeva T-174/16)
      (2016/C 211/77)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Wessel-Werk GmbH (Reichshof, Nemčija) (zastopnik: C. Becker, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Wolf PVG GmbH & Co. KG (Vlotho, Nemčija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Imetnik spornega modela: tožeča stranka

         Zadevni sporni model: model Skupnosti št. 725932-0004 (Saugdüse für Staubsauger)

         Izpodbijana odločba: Odločba tretjega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 18. februarja 2016 v zadevi R 1652/2014-3

         Tožbeni predlog

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi izpodbijano odločbo;

                  —

                  neuspelim strankam naloži plačilo stroškov.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  kršitev člena 25(1)(b) Uredbe št. 6/2002;

                  —

                  kršitev člena 63(1) Uredbe št. 6/2002;

                  —

                  kršitev člena 62 Uredbe št. 6/2002.


title: Zadeva C-548/08: Sklep predsednika osmega senata Sodišča z dne 12. novembra 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Švedski

text:
               27.2.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 51/28

         Sklep predsednika osmega senata Sodišča z dne 12. novembra 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Švedski
   (Zadeva C-548/08) (1)

   2010/C 51/46

      Jezik postopka: švedščina

   Predsednik osmega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 32, 7.2.2009.


title: Zadeva T-115/16: Tožba, vložena 18. marca 2016 – Sandvik Intellectual Property/EUIPO – Unipapel (ADVEON)

text:
               13.6.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/54

      Tožba, vložena 18. marca 2016 – Sandvik Intellectual Property/EUIPO – Unipapel (ADVEON)
      (Zadeva T-115/16)
      (2016/C 211/68)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Sandvik Intellectual Property AB (Sandviken, Švedska) (zastopnik: S. Maaßen, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Unipapel Industria, Comercio y Servicios, SL (Madrid, Španija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

         Zadevna sporna znamka: mednarodna registracija besede „ADVEON“ v standardni pisavi s poimenovanjem Evropske unije – mednarodna registracija št. 1 164 374 s poimenovanjem Evropske unije

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: Odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 15. januarja 2016 v zadevi R 738/2015-4

         Tožbeni predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  izpodbijano odločbo spremeni tako, da se ugovor zavrne in se dovoli poimenovanje Evropske unije za mednarodno registracijo IR 1164374;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov postopka ali

                  —

                  drugi stranki v postopku naloži plačilo stroškov postopka;

                  —

                  prekine postopek do odločitve Sodišča Evropske unije v postopku v zvezi s predlogom za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Högsta domstolen (Švedska) 7. decembra 2015 v zadevi Länsförsäkringar AB v A/S Matek (zadeva C-654/15).

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-213/05: Tožba Jean-Luc Delplancke in Matteo Governatori proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 26. maja 2005

text:
               6.8.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 193/37

         Tožba Jean-Luc Delplancke in Matteo Governatori proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 26. maja 2005
   (Zadeva T-213/05)
   (2005/C 193/63)
   Jezik postopka: francoščina
   Jean-Luc Delplancke, stanujoč v Braine-le-Comte (Belgija) in Matteo Governatori, stanujoč v Saint-Josse-ten-Node (Belgija), ki ju zastopajo Sébastien Orlandi, Xavier Martin, Albert Coolen, Jean-Noël Louis in Etienne Marchal, avocats, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, sta dne 26. maja 2005 na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeči stranki Sodišču prve stopnje predlagata, naj:

               —

               razglasi za nični odločbi o imenovanju tožečih strank za uradnika Evropskih skupnosti v delu, v katerem določata njun naziv zaposlitve na podlagi člena 12 Priloge XIII h Kadrovskim predpisom;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so enaki kot tistim iz zadev T-130/05, T-160/05, T-162/05, T-170/05, T-183/05 in podobni tistim iz zadev T-58/05, T-164/05, T-192/05 in T-201/05.


title: Zadeva C-151/13: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 27. marca 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour administrative d'appel de Versailles – Francija) – Le Rayon d'Or SARL proti Ministre de l'Économie et des Finances (Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Obdavčenje — DDV — Področje uporabe — Določitev davčne osnove — Pojem „subvencija, ki je neposredno povezana s ceno“  — Pavšalni znesek, ki ga nacionalni zavod za zdravstveno zavarovanje plača ustanovam za nastanitev odvisnih starejših oseb)

text:
               19.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 151/6

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 27. marca 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour administrative d'appel de Versailles – Francija) – Le Rayon d'Or SARL proti Ministre de l'Économie et des Finances
   (Zadeva C-151/13) (1)

   ((Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Obdavčenje - DDV - Področje uporabe - Določitev davčne osnove - Pojem „subvencija, ki je neposredno povezana s ceno“ - Pavšalni znesek, ki ga nacionalni zavod za zdravstveno zavarovanje plača ustanovam za nastanitev odvisnih starejših oseb))
   2014/C 151/07
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour administrative d'appel de Versailles

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Le Rayon d'Or SARL

      Tožena stranka: Ministre de l'Économie et des Finances

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Cour administrative d'appel de Versailles – Razlaga člena 11(A)(1)(a) Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 23), povzetega v členu 73 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1) – Področje uporabe DDV – Subvencija, ki je neposredno povezana s ceno oskrbe – Vključitev „plačila za oskrbo“, ki ga zavod za zdravstveno zavarovanje izplača ustanovam za nastanitev odvisnih starejših oseb

      Izrek

   Člen 11(A)(1)(a) Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS) in člen 73 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da je pavšalno plačilo, kot je „plačilo za oskrbo“ iz postopka v glavni stvari, protidajatev za oskrbo, ki jo ustanova za nastanitev odvisnih starejših oseb za plačilo ponuja svojim oskrbovancem, in zato spada na področje uporabe davka na dodano vrednost.

      (1)  UL C 171, 15.6.2013.


title: Zadeva F-90/14: Sklep Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 27. aprila 2015 – Meyer proti Komisiji (Javni uslužbenci — Začasni uslužbenec — Osebni prejemki — Družinski dodatek — Zavrnitev otroškega dodatka — Člen 2(3)(b) Priloge VII h Kadrovskim predpisom — Otrok, star od osemnajst do šestindvajset let, ki se šola ali poklicno usposablja — Dodatek za šolanje — Člen 3(1) Priloge VII h Kadrovskim predpisom — Otrok, ki se redno šola v izobraževalni ustanovi — Prekinitev študija — Očitno neutemeljena tožba)

text:
               15.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 198/50

         Sklep Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 27. aprila 2015 – Meyer proti Komisiji
   (Zadeva F-90/14) (1)

   ((Javni uslužbenci - Začasni uslužbenec - Osebni prejemki - Družinski dodatek - Zavrnitev otroškega dodatka - Člen 2(3)(b) Priloge VII h Kadrovskim predpisom - Otrok, star od osemnajst do šestindvajset let, ki se šola ali poklicno usposablja - Dodatek za šolanje - Člen 3(1) Priloge VII h Kadrovskim predpisom - Otrok, ki se redno šola v izobraževalni ustanovi - Prekinitev študija - Očitno neutemeljena tožba))
   (2015/C 198/69)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Ronald Meyer (Talin, Estonija) (zastopnik: H.-R. Ilting, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Currall in T. S. Bohr, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe, s katero je bilo tožeči stranki od 1. septembra 2013 zavrnjena dodelitev otroškega dodatka, ker njen otrok ni več opravljal dejavnosti, ki se šteje za „šolanje ali poklicno usposabljanje“ v smislu člena 2 Priloge VII h Kadrovskim predpisom uradnikov in predlog, naj se njenemu delodajalcu naloži, da še dalje izplačuje ta dodatek ter da povrne vse zdravstvene stroške za otroka z retroaktivnim učinkom od 1. septembra 2013.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               R. Meyer nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

      (1)  UL C 448, 15.12.2014, str. 39.


title: Zadeva T-206/15: Tožba, vložena 23. aprila 2015 – Intercon/Komisija

text:
               6.7.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 221/24

         Tožba, vložena 23. aprila 2015 – Intercon/Komisija
   (Zadeva T-206/15)
   (2015/C 221/33)
   Jezik postopka: poljščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Intercon Sp. z o.o (Łódź, Poljska) (zastopnik: B. Eger, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da so sredstva, ki jih je Evropska komisija plačala tožeči stranki za njeno udeležbo pri projektu v okviru pogodbe VPH2- 224635, upravičeni izdatki v smislu člena II.14 splošnih pogojev pogodbe, tožeči stranki pa jih ni treba vrniti;

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo stroškov postopka;

               —

               ustavi izvedbo izpodbijane odločbe.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe uveljavlja en sam tožbeni razlog, s katerim graja kršitev temeljnega načela medsebojne lojalnosti pogodbenih strank, in načela zaupanja podjetij v Komisijo.

               —

               Komisija naj ne bi upoštevala komentarjev in dokumentov, ki jih je tožeča stranka podala v dopisu z dne 14. avgusta 2014. V tej zvezi naj bi se Komisija sklicevala na člen 22.II.5 Priloge II k pogodbi, na podlagi katerega je upravičena, da prepozno izraženih stališč in dokazil ne upošteva. Takšno delovanje naj glede na dejstvo, da je Komisija sama prejemnico pozvala, da se ponovno izrazi, ne bi bilo zakonito. V takšnih okoliščinah pomeni popolno neupoštevanje novih predlog in dokazil očitno kršitev načel medsebojne lojalnosti pogodbenih strank in zaupanja podjetij v Komisijo.


title: Zadeva T-293/09: Tožba, vložena 29. julija 2009 – CNIEL proti Komisiji

text:
               10.10.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 244/9

         Tožba, vložena 29. julija 2009 – CNIEL proti Komisiji
   (Zadeva T-293/09)
   2009/C 244/14
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Centre National Interprofessionnel de l’Économie Laitière (CNIEL) (Pariz, Francija) (zastopnika: A. Cabanes in V. Kostrzewski-Pugnat, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasi naj se ničnost odločbe Komisije z dne 10. decembra 2008 v zadevi N 561/2008 – Francija (dejanja medsektorskih organizacij);

               —

               podredno, Komisiji naj se naloži, da začne formalni postopek preiskave pomoči, določen v členu 88(2) ES;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka s to tožbo predlaga razglasitev ničnosti odločbe Komisije C(2008) 7846 konč. (1) z dne 10. decembra 2008, v kateri Komisija meni, da okvirne sheme pomoči, ki naj bi jih vodile francoske medsektorske kmetijske organizacije in ki vključujejo pomoči za tehnično pomoč, za pridelovanje in prodajo kakovostnih kmetijskih pridelkov, za raziskovanje, razvoj in oglaševanje primarnih pridelovalcev in podjetij, ki predelujejo in prodajajo kmetijske pridelke, financirane s prostovoljnimi prispevki, ki so postali obvezni z medministrskim odlokom (v nadaljevanju: PPO) in jih plačujejo člani teh medsektorskih organizacij, pomenijo državno pomoč, ki je združljiva s skupnim trgom.
   V utemeljitev svoje tožbe tožeča stranka navaja tri tožbene razloge, ki se opirajo na:

               —

               očitno napako pri presoji glede člena 87(1) ES, saj PPO niso državna sredstva in sprejetih ukrepov ni mogoč pripisati državi ter ne pomenijo ugodnosti za končne uporabnike;

               —

               kršitev obveznosti obrazložitve, ker naj Komisija ne bi navedla razlogov, na podlagi katerih je sklenila, da so PPO državna sredstva ali zakaj bi bila prizadeta trgovina med državami članicami oziroma izkrivljena konkurenca;

               —

               kršitev člena 88(3) ES, ker Komisija kljub resnim težavam pri presoji narave zadevnih okvirnih shem pomoči ni začela formalnega postopka preiskave iz člena 88(2) ES.

      (1)  UL 2009, C 116, str. 14.


title: Zadeva C-205/10 P: Pritožba, ki jo je 30. aprila 2010 vložil Heinz Helmuth Eriksen zoper sklep Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 24. marca 2010 v zadevi T-516/08, Heinz Helmuth Eriksen proti Evropski komisiji

text:
               17.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 195/6

         Pritožba, ki jo je 30. aprila 2010 vložil Heinz Helmuth Eriksen zoper sklep Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 24. marca 2010 v zadevi T-516/08, Heinz Helmuth Eriksen proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-205/10 P)
   2010/C 195/10
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnik: Heinz Helmuth Eriksen (zastopnik: I. Anderson, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnik Sodišču predlaga:

               —

               sklep Splošnega sodišča z dne 24. marca 2010, s katerim je bila kot očitno nedopustna zavržena pritožnikova tožba in mu je bilo naloženo plačilo stroškov, naj se razveljavi;

               —

               naj se izreče za pristojno za obravnavo pritožnikove pritožbe in naj Komisiji naloži plačilo:

                           (a)

                           pritožniku 800 000 EUR oziroma znesek, ki bi bil po mnenju Sodišča ustrezen in pravičen kot odškodnina za prestano, sedanjo in prihodnjo telesno bolečino in trpljenje in zmanjšanje življenjske aktivnosti, povzročenih zaradi resnega poslabšanja njegovega zdravja, ki izvira iz Komisijine samovoljne in nezakonite zavrnitve zagotovitve vzpostavitve ukrepov preventivnega zdravstvenega nadzora iz Direktive 96/29 (1) glede bolezni, povezanih s sevanjem, in sicer za posebne intervencijske ekipe v Thuleju;

                           (b)

                           pritožniku ali zdravstveni ustanovi ali izvajalcem oskrbe stroške, ki bodo v prihodnje nastali za zdravljenje in za zdravila – namenjena lajšanju in/ali zdravljenju njegovega zgoraj v točki (a) opisanega prizadetega zdravja – ki mu niso na voljo v okviru nacionalnega zdravstvenega sistema njegove države članice;

                           (c)

                           stroškov postopka in stroškov, ki so nastali pritožniku v tem postopku in postopku pred Splošnim sodiščem.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Splošno sodišče je pritožnikovo tožbo, ki je bila vložena na podlagi nepogodbene obveznosti, neupravičeno zavrglo kot nedopustno, pri čemer je napačno obravnavalo naravo tožbe in tožbenih razlogov. Splošno sodišče zaradi te napačne obravnave ni ugotovilo nezakonitosti Komisijinega samovoljnega in nepoštenega izgovora, s katerim je zavrnila ukrepanje, in to neukrepanje je izničilo pomen enotnih standardov za varstvo zdravja delavcev in prebivalstva v primeru radioloških nesreč, ki nastanejo zaradi uporabe jedrske energije v vojaške namene.

               2.

               Neuporaba pravnih načel, ki so skupna državam članicam. Splošno sodišče s tem, da ni uporabilo pravnih načel, ki so skupna pravnim ureditvam držav članic, glede odgovornosti upravnih organov za škodo, ki je povzročena posameznikom, kot je to določeno v členu 188 Pogodbe ESAE, ni ugotovilo, da je Komisija, zaradi pomanjkanja potrebne skrbnosti in dobrega upravljanja, ravnala nezakonito.

               3.

               Nepravilna uporaba posebnih pristojnosti, ki jih ima Komisija s tem, da ima na področju konkurenčnega prava možnost izvzetja, v zvezi z dopustnostjo pritožbe, ki se nanaša na zdravstvene standarde. Splošno sodišče je zagrešilo napako v presoji glede Komisijinega na podlagi vojaških razlogov opravljenega izvzetja radiološke nesreče v Thuleju s področja uporabe ukrepov zdravstvene zaščite, ki so določeni v navedeni direktivi, po zgledu široke in posebne diskrecijske pravice, ki jo ima Komisija ob tem, ko z diskrecijskim izvzetjem nezakonitih trgovskih sporazumov določa politiko EU na področju konkurence. S tem niso bile spoštovane odločbe o dopustnosti tega sodišča na drugih področjih prava EU, kjer Komisija nima take posebne diskrecijske pravice in kjer navedbe, da Komisija ni ukrepala, ne pomenijo očitno nedopustne pritožbe.
               Splošno sodišče je spregledalo dejstvo, da Komisija nima posebne in neomejene diskrecijske pravice glede izvršitve enotnih standardov za varstvo zdravja, ker Pogodba ESAE natančno določa njene pristojnosti glede izvzetja in posebej določa postopke za pritožbe posameznikov glede njenega neukrepanja na področjih, kjer jim je bila podeljena zaščita. To vključuje položaje, ko je bila zavrnitev ukrepanja naslovljena na drugo stranko.

               4.

               Neobravnavanje vprašanja, ali je bil s tem, da Komisija ni ukrepala, kršen s Pogodbo ESAE določen cilj varstva zdravja delavcev in prebivalstva.
               Splošno sodišče je poleg tega ravnalo nepravilno s tem, da ni preizkusilo, ali so bili s tem, da Komisija ni ukrepala, kršeni cilji Pogodbe ESAE, in sicer vzpostavitev in zagotovitev uporabe enotnih standardov za varstvo zdravja delavcev in prebivalstva pred dolgoročnimi učinki ionizirajočega sevanja. S tem je spregledalo brezpogojno dolžnost, ki jo ima Komisija na podlagi Pogodbe ESAE, za zagotovitev, da se določbe Pogodbe pravilno uporabljajo, vključno s previdnostnim načelom, ki je njen del.

      (1)  Direktiva Sveta 96/29/EURATOM z dne 13. maja 1996 o določitvi temeljnih varnostnih standardov za varstvo zdravja delavcev in prebivalstva pred nevarnostmi zaradi ionizirajočega sevanja (UL L 159, str. 1).


title: Zadeva T-340/06: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 2. julija 2008 – Stradivarius España proti UUNT – Ricci (Stradivari 1715) ( Znamka Skupnosti – Postopek z ugovorom – Prijava figurativne znamke Skupnosti Stradivari 1715 – Prejšnje figurativne znamke Skupnosti Stradivarius – Relativni razlog za zavrnitev – Verjetnost zmede – Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 )

text:
               15.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/49

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 2. julija 2008 – Stradivarius España proti UUNT – Ricci (Stradivari 1715)
   (Zadeva T-340/06) (1)

   („Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti Stradivari 1715 - Prejšnje figurativne znamke Skupnosti Stradivarius - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94“)
   (2008/C 209/85)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Stradivarius España (Arteixo, Španija) (zastopnika: G. Marín Raigal in P. López Ronda, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: O. Montalto in A. Sempio, zastopnika)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT: Cristina Ricci (Reggello, Italija) (zastopniki: P. Roncaglia, G. Lazzaretti, M. Boretto in E. Gavuzzi, odvetniki)
   Predmet
   Tožba za razveljavitev odločbe prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 7. septembra 2006 (zadeva R 1024/2005-1) glede postopka z ugovorom med Stradivarius España, SA in Cristina Ricci.
   Izrek

               1)

               Tožba se zavne.

               2)

               Družbi Stradivarius España, SA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 326, 30.12.2006.


title: Zadeva T-77/10: Tožba, vložena 18. februarja 2010 – Certmedica International proti UUNT – Lehning Entreprise (L112)

text:
               1.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/53

         Tožba, vložena 18. februarja 2010 – Certmedica International proti UUNT – Lehning Entreprise (L112)
   (Zadeva T-77/10)
   2010/C 113/85
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Certmedica International GmbH (Aschaffenburg, Nemčija) (zastopnik: P. Pfortner, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Lehning Entreprise SARL (Sainte Barbe, Francija)

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 9. decembra 2009 (zadeva R 934/2009-2), vročena 21. decembra 2009, naj se razveljavi v delu, v katerem je bila ugotovljena ničnost znamke Skupnosti „L112“ (EU 002349728) v zvezi s proizvodi „farmacevtski in veterinarski proizvodi; zdravstveni proizvodi za zaužitje; prehranski dodatki za medicinsko uporabo“ iz razreda 5;
               podredno, odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 9. decembra 2009 (zadeva R 934/2009-2), vročena 21. decembra 2009, naj se razveljavi v delu, v katerem je bila ugotovljena ničnost znamke Skupnosti „L112“ (EU 002349728) v zvezi s proizvodi „zdravstveni proizvodi za zaužitje; prehranski dodatki za medicinsko uporabo“ iz razreda 5;
               podredneje, odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 9. decembra 2009 (zadeva R 934/2009-2), vročena 21. decembra 2009, naj se razveljavi v delu, v katerem je bila ugotovljena ničnost znamke Skupnosti „L112“ (EU 002349728) v zvezi s proizvodi „zdravstveni proizvodi za zaužitje“ iz razreda 5;

               —

               zahteva za ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti „L112“ (EU 002349728), ki temelji na francoski znamki „L.114“ (F 1 312 700), naj se v celoti zavrne in dovoli naj se registracija znamke Skupnosti „L112“ za te proizvode:

                  „Razred 5:
                  farmacevtski, veterinarski in higienski proizvodi; zdravstveni proizvodi za zaužitje; prehranski dodatki za medicinsko uporabo; dietetski prehranski koncentrati na osnovi lupinarjev (kot je hitosan)
                  Razred 29:
                  dietetski prehranski koncentrati na osnovi lupinarjev (kot je hitosan)“;

               podredno, zahteva za ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti „L112“ (EU 002349728), ki temelji na francoski znamki „L.114“ (F 1 312 700), naj se zavrne v delu, ki se nanaša na ugotovitev ničnosti znamke „L112“ v razredu 5 za proizvode „zdravstveni proizvodi za zaužitje; prehranski dodatki za medicinsko uporabo“, in dovoli naj se registracija znamke Skupnosti „L112“ za te proizvode:

                  „Razred 5:
                  farmacevtski, veterinarski in sanitarni proizvodi; prehranski dodatki za medicinsko uporabo; dietetski prehranski koncentrati na osnovi lupinarjev (kot je hitosan)
                  Razred 29:
                  dietetski prehranski koncentrati na osnovi lupinarjev (kot je hitosan)“;

               podredneje, zahteva za ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti „L112“ (EU 002349728), ki temelji na francoski znamki „L.114“ (F 1 312 700), naj se zavrne v delu, ki se nanaša na ugotovitev ničnosti znamke „L112“ v razredu 5 za proizvode „zdravstveni proizvodi za zaužitje; prehranski dodatki za medicinsko uporabo“, in dovoli naj se registracija znamke Skupnosti „L112“ za te proizvode:

                  „Razred 5:
                  higienski proizvodi; zdravstveni proizvodi za zaužitje; dietetski prehranski koncentrati na osnovi lupinarjev (kot je hitosan)
                  Razred 29:
                  dietetski prehranski koncentrati na osnovi lupinarjev (kot je hitosan)“;

               —

               stranki, ki zahteva ugotovitev ničnosti, naj se naloži plačilo vseh stroškov, ki so tožeči stranki nastali v postopku za ugotovitev ničnosti in pritožbenem postopku;
               podredno, stranki, ki zahteva ugotovitev ničnosti, naj se naloži plačilo stroškov le za del postopka, v katerem bo ugotovljena ničnost znamke „L112“ (EU 002349728) glede „farmacevtskih proizvodov“ (20 %);
               podredneje, stranki, ki zahteva ugotovitev ničnosti, naj se naloži plačilo stroškov le za del postopka, v katerem bo ugotovljena ničnost znamke „L112“ (EU 002349728) glede proizvodov „farmacevtski proizvodi; prehranski dodatki za medicinsko uporabo“ (30 %).

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: besedna znamka Skupnosti št 2 349 728 za proizvode iz razredov 5 in 29

      Imetnik znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: Lehning Entreprise SARL

      Pravica iz znamke, ki jo ima stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti: francoska besedna znamka „L.114“ (znamka št. 1 312 700), vendar se je zahteva za ugotovitev ničnosti nanašala le na nekatere proizvode iz razreda 5

      Odločba oddelka za izbris: ugoditev zahtevi za ugotovitev ničnosti in delna ugotovitev ničnosti zadevne znamke Skupnosti

      Odločba odbora za pritožbe: delna ugoditev pritožbi tožeče stranke

      Navajani tožbeni razlogi:

               —

               stranka, ki je zahtevala ugotovitev ničnosti, v postopku za ugotovitev ničnosti ni dokazala uporabe francoske znamke „L.114“;

               —

               neobstoj podobnosti proizvodov v razredu 5;

               —

               odbor za pritožbe je napačno presodil podobnost znakov.


title: Zadeva T-164/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 17. maja 2017 – Piper Verlag/EUIPO (THE TRAVEL EPISODES) (Znamka Evropske unije — Prijava figurativne znamke Evropske unije THE TRAVEL EPISODES — Absolutni razlog za zavrnitev — Predlog za spremembo — Akt, ki ga ne more sprejeti odbor za pritožbe — Nespoštovanje formalnih zahtev — Nedopustnost)

text:
               17.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 231/23

         Sodba Splošnega sodišča z dne 17. maja 2017 – Piper Verlag/EUIPO (THE TRAVEL EPISODES)
   (Zadeva T-164/16) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Prijava figurativne znamke Evropske unije THE TRAVEL EPISODES - Absolutni razlog za zavrnitev - Predlog za spremembo - Akt, ki ga ne more sprejeti odbor za pritožbe - Nespoštovanje formalnih zahtev - Nedopustnost))
   (2017/C 231/28)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Piper Verlag (München, Nemčija) (zastopnik: F. Oster, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: H. Kunz, agent)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 15. februarja 2016 (zadeva R 1099/2015-4) v zvezi z zahtevo za registracijo figurativnega znaka THE TRAVEL EPISODES kot znamke Evropske unije.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže.

               2.

               Piper Verlag GmbH se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL 200, 6.6.2016.


title: Združeni zadevi C-159/10 in C-160/10: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 21. julija 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Frankfurt am Main – Nemčija) – Gerhard Fuchs (C-159/10), Peter Köhler (C-160/10) proti Land Hessen (Direktiva 2000/78/ES — Člen 6(1) — Prepoved diskriminacije zaradi starosti — Obvezna upokojitev državnih tožilcev, ki so dopolnili 65 let — Legitimni cilji, ki utemeljujejo različno obravnavanje na podlagi starosti — Skladnost zakonodaje)

text:
               10.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/14

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 21. julija 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Frankfurt am Main – Nemčija) – Gerhard Fuchs (C-159/10), Peter Köhler (C-160/10) proti Land Hessen
   (Združeni zadevi C-159/10 in C-160/10) (1)

   (Direktiva 2000/78/ES - Člen 6(1) - Prepoved diskriminacije zaradi starosti - Obvezna upokojitev državnih tožilcev, ki so dopolnili 65 let - Legitimni cilji, ki utemeljujejo različno obravnavanje na podlagi starosti - Skladnost zakonodaje)
   2011/C 269/21
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Verwaltungsgericht Frankfurt am Main

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Gerhard Fuchs (C-159/10), Peter Köhler (C-160/10)

      Tožena stranka: Land Hessen

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Verwaltungsgericht Frankfurt am Main – Razlaga člena 6 Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL L 303, str. 16) – Prepoved diskriminacije na podlagi starosti – Nacionalna ureditev, v kateri je določena obvezna upokojitev uradnika, ki je dopolnil 65 let – Legitimni cilji, ki utemeljujejo različno obravnavanje na podlagi starosti.

      Izrek

               1.

               Direktiva Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu ne nasprotuje zakonu, kakršen je zakon o javnih uslužbencih dežele Hessen (Hessisches Beamtengesetz), kakor je bil spremenjen z zakonom z dne 14. decembra 2009 in ki določa obvezno upokojitev uradnikov, zaposlenih za nedoločen čas – v tem primeru državnih tožilcev – ko dopolnijo 65 let, ob upoštevanju možnosti, da ti, kadar je to v interesu službe, nadaljujejo delovno razmerje do 68. leta starosti, če je cilj tega zakona vzpostaviti ugodno starostno strukturo, da bi bilo olajšano zaposlovanje mladih in bi se spodbujalo njihovo napredovanje, da bi bilo upravljanje osebja optimalno in da bi se tako preprečili morebitni spori o sposobnostih zaposlenega za opravljanje dela po določeni starosti, in če ta zakon omogoča uresničevanje tega cilja na primerne in nujne načine.

               2.

               Da bi bila dokazana primernost in nujnost zadevnega ukrepa, ta ne sme biti nerazumen glede na sledeni cilj in mora temeljiti na dokazih, katerih dokazno vrednost presodi nacionalno sodišče.

               3.

               Zakon, kakršen je zakon o javnih uslužbencih dežele Hessen, kakor je bil spremenjen z zakonom z dne 14. decembra 2009 in ki določa obvezno upokojitev državnih tožilcev, ko dopolnijo 65 let, ni neskladen samo zato, ker jim v nekaterih primerih dovoljuje opravljati delo do 68. leta starosti, ker vsebuje med drugim določbe za otežitev upokojitve pred 65. letom starosti in ker druge zakonodajne določbe zadevne države članice določajo, da lahko nekateri uradniki, zlasti nekatere izvoljene osebe, nadaljujejo delovno razmerje po tem letu starosti in da se upokojitvena starost postopno zvišuje s 65. leta na 67 let starosti.

      (1)  UL C 161, 19.6.2010.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 9. decembra 2004 v zadevi 19/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Oberster Gerichtshof): Viktor Hlozek proti Roche Austria Gesellschaft mbH (Socialna politika — Moški in ženske — Enako plačilo — Plačilo — Pojem — Premostitveni dodatek („Überbrückungsgeld“), določen s sporazumom v podjetju — Socialni načrt zaradi prestrukturiranja podjetja — Dajatev, dodeljena delavcem, ki so dosegli določeno starost v trenutku njihove odpustitve — Dodelitev dajatve s starostjo, ki se razlikuje glede na spol odpuščenih delavcev — Upoštevanje zakonite starosti za upokojitev, določene z nacionalnim pravom, ki se razlikuje glede na spol)

text:
               19.2.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/1

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 9. decembra 2004
   v zadevi 19/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Oberster Gerichtshof): Viktor Hlozek proti Roche Austria Gesellschaft mbH (1)

   (Socialna politika - Moški in ženske - Enako plačilo - Plačilo - Pojem - Premostitveni dodatek („Überbrückungsgeld“), določen s sporazumom v podjetju - Socialni načrt zaradi prestrukturiranja podjetja - Dajatev, dodeljena delavcem, ki so dosegli določeno starost v trenutku njihove odpustitve - Dodelitev dajatve s starostjo, ki se razlikuje glede na spol odpuščenih delavcev - Upoštevanje zakonite starosti za upokojitev, določene z nacionalnim pravom, ki se razlikuje glede na spol)
   (2005/C 45/02)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi C-19/02, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, naslovljen na Sodišče s sklepom Oberster Gerichtshof (Avstrija) z dne 20. decembra 2001, ki je prispel na Sodišče dne 29. januarja 2002, v postopku Viktor Hlozek proti Roche Austria Gesellschaft mbH, je Sodišče (prvi senat) v sestavi P. Jann, predsednik senata, A. Rosas (poročevalec), K. Lenaerts in S. von Bahr, sodnika, R. Silva de Lapuerta, sodnica, generalna pravobranilka: J. Kokott, sodni tajnik: M.-F. Contet, glavna administratorka, dne 9. decembra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:
   Premostitveni dodatek, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, spada pod pojem „plačilo“ v smislu člena 141 ES in člena 1 Direktive Sveta 75/117/EGS z dne 10. februarja 1975 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z uporabo načela enakega plačila za moške in ženske. V okoliščinah, kakršne so te v postopku v glavni stvari, te določbe ne nasprotujejo uporabi socialnega načrta, ki določa razliko v obravnavi med moškimi in ženskami glede starosti, ki jim podeljuje pravico do premostitvenega dodatka, kolikor so moški in ženske na podlagi nacionalne zakonske ureditve o predčasni starostni pokojnini v položajih, ki so različni glede ustreznih elementov za pridobitev te pokojnine.

      (1)  UL C 109, 4.5.2002.


title: Zadeva C-30/09: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 15. oktobra 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 96/82/ES — Člen 11 — Načrti ukrepov zunaj organizacije ob nesrečah)

text:
               5.12.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/16

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 15. oktobra 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki
   (Zadeva C-30/09) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 96/82/ES - Člen 11 - Načrti ukrepov zunaj organizacije ob nesrečah)
   2009/C 297/19
   Jezik postopka: portugalščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: A. Sipos in P. Guerra e Andrade, zastopnika)

      Tožena stranka: Portugalska republika (zastopnik: L. Inez Fernandes, zastopnik)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev člena 11 Direktive Sveta 96/82/ES z dne 9. decembra 1996 o obvladovanju nevarnosti večjih nesreč, v katere so vključene nevarne snovi (UL L 10, str. 13), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2003/105/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 345, str. 97) – Neizdelava načrtov ukrepov zunaj organizacije ob nesrečah za določene organizacije

      Izrek

               1.

               Portugalska republika ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 11 Direktive Sveta 96/82/ES z dne 9. decembra 1996 o obvladovanju nevarnosti večjih nesreč, v katere so vključene nevarne snovi, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2003/105/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2003, s tem da ni zagotovila izvedbe ukrepov iz tega člena.

               2.

               Portugalski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 82, 4.4.2009.


title: Zadeva T-678/13: Tožba, vložena 13. decembra 2013 – AEMN proti Parlamentu

text:
               22.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 85/20

         Tožba, vložena 13. decembra 2013 – AEMN proti Parlamentu
   (Zadeva T-678/13)
   2014/C 85/35
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Zveza evropskih nacionalnih gibanj (AEMN) (Matzenheim, Francija) (zastopnik: J. P. Le Moigne, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski parlament

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi ničnost sklepa št. 110655 z dne 14. oktobra 2013, s katerim je bila dokončna dodelitev, ki jo je Evropski parlament odobril zvezi evropskih nacionalnih gibanj za leto 2012, določena na 186 292,12 EUR in je bilo posledično odločeno, da mora zveza evropskih nacionalnih gibanj vrniti 45 476,00 EUR ob upoštevanju, da je bilo tožeči zvezi že dodeljenih 231 412,80 EUR.

               —

               Evropskemu parlamentu naloži plačilo vseh stroškov in mu odredi, naj iz tega naslova zvezi evropskih nacionalnih gibanj plača 20 000,00 EUR.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: nepristojnost avtorja akta, ker njegov podpisnik nima pooblastila za sprejem, podpis in vročitev izpodbijanega sklepa.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: bistvena kršitev postopka, ker Parlament tožeči stranki ni dal možnosti, da se opredeli do ugotovljenih nepravilnosti.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev pravnega pravila, ker:

                           —

                           naj bi bili prispevki v naravi zakonit način financiranja;

                           —

                           naj bi bil proračun tožeče stranke obravnavan diskriminatorno v primerjavi z drugimi evropskimi političnimi strankami;

                           —

                           naj ne bi bila spoštovana pravica do izjave pred uvedbo neugodnega posamičnega ukrepa.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: zloraba pooblastil, ker je Parlament uporabil finančne obremenitve, da bi omejil sredstva za delovanje politične stranke, z ideali katere se določeno število njegovih članov ne strinja.


title: Zadeva F-22/07: Sodba Sodišča za uslužbence z dne 4. septembra 2008 – Lafili proti Komisiji (Javni uslužbenci – Uradniki – Začetek veljavnosti uredbe (EGS, Euratom) št. 723/2004 – Člena 44 in 46 Kadrovskih predpisov – Člen 7 Priloge XIII h Kadrovskim predpisom – Napredovanje – Uvrstitev – Množitelj)

text:
               6.12.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 313/56

         Sodba Sodišča za uslužbence z dne 4. septembra 2008 – Lafili proti Komisiji
   (Zadeva F-22/07) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Začetek veljavnosti uredbe (EGS, Euratom) št. 723/2004 - Člena 44 in 46 Kadrovskih predpisov - Člen 7 Priloge XIII h Kadrovskim predpisom - Napredovanje - Uvrstitev - Množitelj)
   (2008/C 313/100)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Paul Lafili (Genk, Belgija) (zastopnika: G. Vandersanden in L. Levi, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: J. Currall, H. Kraemer in K. Herrmann, zastopniki)
   Predmet zadeve
   Razglasitev ničnosti odločbe o uvrstitvi tožeče stranke v naziv AD 13, plačilni razred 5, kot izhaja iz obvestila GD ADMIN z dne 11. maja 2006 in iz plačilnega lista za junij 2006 ter nadaljnjih plačilnih listov, ker ta odločba krši predvsem člena 44 in 46 Kadrovskih predpisov za uradnike in člen 7 Priloge XIII k navedenim kadrovskim predpisom.
   Izrek sodbe

               1)

               Odločba vodje oddelka A 6 „Karierna struktura, ocenjevanje in napredovanje“ generalnega direktorata „Osebje in uprava“ Komisije Evropskih skupnosti z dne 11. maja 2006 se razglasi za nično.

               2)

               P. Lafili nosi polovico svojih stroškov.

               3)

               Komisija Evropskih skupnosti nosi svoje stroške in polovico stroškov, ki jih je priglasil P. Lafili.

      (1)  UL C 95, 28.4.2007, str. 59.


title: Zadeva C–191/09 P: Pritožba, ki jo je vložil Svet Evropske unije 29. maja 2009 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi senat), razglašeno 10. marca 2009 v zadevi T-249/06, Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), nekdanja Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT, Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), nekdanja Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT proti Svetu Evropske unije

text:
               15.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 193/7

         Pritožba, ki jo je vložil Svet Evropske unije 29. maja 2009 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi senat), razglašeno 10. marca 2009 v zadevi T-249/06, Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), nekdanja Nikopolsky Seamless Tubes Plant „Niko Tube“ ZAT, Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), nekdanja Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT proti Svetu Evropske unije
   (Zadeva C–191/09 P)
   2009/C 193/07
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnik: Svet Evropske unije (zastopniki: J.-P. Hix, zastopnik, G. Berrisch, odvetnik)

      Druge stranke v postopku: Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), nekdanja Nikopolsky Seamless Tubes Plant „Niko Tube“ ZAT, Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), nekdanja Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT, Komisija Evropskih skupnosti

      Predlogi pritožnika:

   Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih Skupnosti z dne 10. marca 2009 v delu, v katerem je Sodišče prve stopnje (1) razglasilo člen 1 izpodbijane uredbe za ničnega v delu, v katerem protidampinška dajatev na izvoz proizvodov, ki jih izdelujeta tožeči stranki, v Evropsko skupnost, presega protidampinško dajatev, ki bi se uporabila, če ne bi bila opravljena prilagoditev izvozne cene zaradi provizije, kadar je prodaja potekala s posredovanjem povezanega trgovca, družbe Sepco SA (točka 1 izreka izpodbijane sodbe) in (2) Svetu naložilo plačilo njegovih stroškov in četrtine stroškov, ki so nastali tožečima strankama (točka 3 izreka izpodbijane sodbe),

               —

               dokončno odloči o sporu s tem, da tožbo v celoti zavrne;

               —

               tožečim strankam na prvi stopnji naloži plačilo stroškov pritožbenega postopka in postopka pred Sodiščem prve stopnje.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Svet Sodišču prve stopnje očita:

               —

               da je napačno uporabilo pravo s tem, da je po analogiji uporabilo sodno prakso v zvezi pojmom enotnega gospodarskega subjekta za člen 2(10)(i) osnovne protidampinške uredbe (1), ker ni upoštevalo, da za izračunavanje normalne vrednosti, izračunavanje izvozne cene in za vprašanje, ali se uporabi prilagoditev, veljajo različna pravila. Glede tega Sodišče prve stopnje tudi ni izpolnilo obveznosti obrazložitve;

               —

               da je napačno uporabilo pravo, ko je razlagalo dokazne breme institucij za opravljanje prilagoditve v skladu s členom 2(10)(i) osnovne uredbe, ker ni uporabilo običajnega dokaznega bremena v protidampinških zadevah, in je zato napačno uporabilo pravo s tem, da ni uporabilo pravilnih standardov sodnega nadzora za gospodarsko presojo institucij;

               —

               da je napačno uporabilo pravo s tem, da je uporabilo napačno pravno merilo, ko je presojalo odločitev institucij, da opravijo prilagoditev v skladu s členom 2(10)(i), ker je odločitev presojalo s tem, da se je oprlo na predpostavko, da se za primerjavo normalne vrednosti in izvozne cene uporablja pojem enotnega gospodarskega subjekta;

               —

               da je napačno uporabilo pravo, ker je ugotovilo, da so institucije storile očitno napako pri presoji s tem, da so uporabile člen 2(10), prvi pododstavek, temeljne uredbe;

               —

               da je napačno uporabilo pravo s tem, da je uporabilo preozko razlago obveznosti razkritja;

               —

               da je napačno uporabilo pravo, ker ni pravilno uporabilo pravnega merila za kršitev pravice do obrambe, ki jo je (pravilno) ugotovilo;

               —

               da je napačno uporabilo pravo, ko je presojalo učinek zatrjevane kršitve postopka, ker se je oprlo tudi na pravno napačne ugotovitve v zvezi z zakonitostjo prilagoditve na podlagi člena 2(10)(i).

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 384/96 z dne 22. decembra 1995 o zaščiti proti dumpinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL L 56, 6.3.1996, str. 1).


title: Zadeva C-371/06: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden 12. septembra 2006 — Benetton Group SpA proti G-STar International BV

text:
               2.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 294/23

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden 12. septembra 2006 — Benetton Group SpA proti G-STar International BV
   (Zadeva C-371/06)
   (2006/C 294/41)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predložitveno sodišče
   Hoge Raad der Nederlanden.
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Benetton Group SpA.

      Tožena stranka: G-STar International BV.
   Vprašanji za predhodno odločanje

               1)

               Ali je treba člen 3(1)(e), prva alinea, (Prve Direktive Sveta 89/104/EGS z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami) razlagati tako, da v členu 3 vsebovani razlog za zavrnitev trajno onemogoča registracijo oblike kot znamke, če je blago takšno, da lepota in izvirnost njegovega zunanjega izgleda in oblike povsem oziroma v znatnem obsegu določata njegovo tržno vrednost, ali ta razlog za zavrnitev ne velja, če je bila pred prijavo privlačnost zadevne oblike za javnost pretežno posledica njene prepoznavnosti kot razlikovalnega znaka?

               2)

               V primeru odgovora na prvo vprašanje v tem smislu: v kolikšni meri mora postati privlačnost prevladujoča, da razlog za zavrnitev ne velja več?


title: Zadeva C-404/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 18. septembra 2008 vložilo Oberlandesgericht Naumburg (Nemčija) – Investitionsbank Sachsen-Anhalt – Anstalt der Norddeutschen Landesbank – Girozentrale proti Bezirksrevisorin beim Landgericht Magdeburg für die Landeskasse des Landes Sachsen-Anhalt

text:
               20.12.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 327/10

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 18. septembra 2008 vložilo Oberlandesgericht Naumburg (Nemčija) – Investitionsbank Sachsen-Anhalt – Anstalt der Norddeutschen Landesbank – Girozentrale proti Bezirksrevisorin beim Landgericht Magdeburg für die Landeskasse des Landes Sachsen-Anhalt
   (Zadeva C-404/08)
   (2008/C 327/16)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Oberlandesgericht Naumburg
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Investitionsbank Sachsen-Anhalt – Anstalt der Norddeutschen Landesbank – Girozentrale

      Tožena stranka: Bezirksrevisorin beim Landgericht Magdeburg für die Landeskasse des Landes Sachsen-Anhalt
   Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 86(1) PES v povezavi s členom 81(1)(a) in (d) ter (2) razlagati tako, da je oprostitev plačila sodnih stroškov in taks, ki jo je na podlagi člena 6(1) Investitionsbank-Begleitgesetz z dne 18. decembra 2003 (Gesetz- und Verordnungsblatt Land Sachsen-Anhalt, št. 47/2003, str. 371) dežela Saška-Anhalt (Land Sachsen-Anhalt) odobrila Investitionsbank, ki jo je sama ustanovila, nična?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen: ali je treba v skladu s členom 86(2), prvi stavek, PES pravila o konkurenci prava Skupnosti razlagati tako, da je Investitionsbank plačila sodnih stroškov in taks oproščena tako kot dežela Saška-Anhalt le v primeru izvrševanja oblastvenih nalog v skladu s členom 6 Verordnung über die Errichtung der Investitionsbank Sachsen-Anhalt (uredba o ustanovitvi Investitionsbank Sachsen-Anhalt) z dne 30. decembra 2003 (GVBl. LSA 2004, str. 20), kot je bila spremenjena z Änderungsverordnung (uredba o spremembah) z dne 2. decembra 2006 (GVBl. LSA, str. 534)?


title: Zadeva C-90/08 P: Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 5. marca 2009 — K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Natálii Cristini Lopes de Almeida Cunha, Cláudii Couto Simões, Marly Lima Jatobá (Pritožba — Znamka Skupnosti — Zahteva za registracijo figurativne znamke Skupnosti CORPO LIVRE — Ugovor imetnika prejšnjih nacionalnih in mednarodnih besednih znamk LIVRE — Prepozna predložitev dokaza o uporabi prejšnjih znamk — Zavrnitev ugovora)

text:
               20.6.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 141/21

         Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 5. marca 2009 — K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Natálii Cristini Lopes de Almeida Cunha, Cláudii Couto Simões, Marly Lima Jatobá
   (Zadeva C-90/08 P) (1)

   (Pritožba - Znamka Skupnosti - Zahteva za registracijo figurativne znamke Skupnosti CORPO LIVRE - Ugovor imetnika prejšnjih nacionalnih in mednarodnih besednih znamk LIVRE - Prepozna predložitev dokaza o uporabi prejšnjih znamk - Zavrnitev ugovora)
   2009/C 141/37
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG (zastopnica: D. Spohn, odvetnica)

      Tožene stranke: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: G. Schneider, zastopnik), Natália Cristina Lopes de Almeida Cunha, Cláudia Couto Simões, Marly Lima Jatobá

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 12. decembra 2007 v zadevi K & L Ruppert Stiftung proti UUNT — Lopes de Almeida Cunha, Couto Simões, Lima Jatobá (T-86/05), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo razveljavitveno tožbo, ki jo je vložil imetnik nacionalnih in mednarodnih besednih znamk „LIVRE“ za proizvode iz razreda 25 zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 7. decembra 2004, s katero je ta zavrnil pritožbo zoper odločbo oddelka za ugovore, ki je zavrnil njegov ugovor zoper registracijo figurativne znamke Skupnosti „CORPO LIVRE“ za proizvode iz razredov 18 in 25 — Postopek z ugovorom — Zavrnitev ugovora zaradi prepozne predložitve dokazov o uporabi prejšnjih znamk

      Izrek

               1)

               Pritožba se zavrne.

               2)

               K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 142, 7.6.2008.


title: Zadeva T-33/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 8. februarja 2013 – Piotrowski proti UUNT (MEDIGYM) (Znamka Skupnosti — Mednarodna registracija, ki označuje Evropsko skupnost — Besedna znamka MEDIGYM — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Pravica do izjave — Člen 75, drugi stavek, Uredbe št. 207/2009)

text:
               6.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 101/17

         Sodba Splošnega sodišča z dne 8. februarja 2013 – Piotrowski proti UUNT (MEDIGYM)
   (Zadeva T-33/12) (1)

   (Znamka Skupnosti - Mednarodna registracija, ki označuje Evropsko skupnost - Besedna znamka MEDIGYM - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Pravica do izjave - Člen 75, drugi stavek, Uredbe št. 207/2009)
   2013/C 101/37
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Elke Piotrowski (Viernheim, Nemčija) (zastopnik: J. Albrecht, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: M. Lenz in G. Schneider, zastopnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 18. novembra 2011 (zadeva R 734/2011-4), ki se nanaša na mednarodno registracijo, ki označuje Evropsko skupnost besednega znaka MEDIGYM.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               E. Piotrowski se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 80, 17.3.2012.


title: Zadeva C-115/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Østre Landsret (Danska) 25. februarja 2016 – N Luxembourg 1/Skatteministeriet

text:
               25.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 270/17

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Østre Landsret (Danska) 25. februarja 2016 – N Luxembourg 1/Skatteministeriet
   (Zadeva C-115/16)
   (2016/C 270/28)
   Jezik postopka: danščina

      Predložitveno sodišče

   Østre Landsret

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: N Luxembourg 1

      Tožena stranka: Skatteministeriet

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 1(1) Direktive 2003/49/ES (1) v povezavi s členom 1(4) te direktive razlagati tako, da pomenita, da je družba, ki je rezidentka v državi članici, navedeni v členu 3 te direktive, če v okoliščinah, kakršne so v tej zadevi, prejme obresti od hčerinske družbe v drugi državi članici, „upravičeni lastnik“ v smislu te direktive?

                           1.1.

                           Ali je treba pojem „upravičeni lastnik“ v členu 1(1) Direktive 2003/49/ES v povezavi s členom 1(4) te direktive razlagati enako kot isti pojem v členu 11 vzorčne konvencije OECD o davkih iz leta 1977?

                           1.2.

                           Če je treba na vprašanje pod 1.1. odgovoriti pritrdilno, ali je treba pojem v tem primeru razlagati zgolj ob upoštevanju komentarja k členu 11 vzorčne konvencije o davkih iz leta 1977 (točka 8) ali je možno pri razlagi uporabiti tudi kasnejše komentarje, vključno z dopolnili iz leta 2003, ki se nanašajo na obvodne družbe (točka 8.1, zdaj točka 10.1) in dopolnili iz leta 2014 v zvezi s „pogodbenimi ali zakonskimi obveznostmi“ (točka 10.2)?

                           1.3.

                           Če je treba pri razlagi upoštevati tudi komentarje iz leta 2003, ali je v tem primeru pogoj za to, da se za družbo šteje, da ni „upravičeni lastnik“ v smislu Direktive 2003/49/ES, ta, da je dejansko prihajalo do preusmerjanja sredstev na osebe, ki jih država, v kateri je plačnik obresti rezident, šteje za „upravičene lastnike“ zadevnih obresti in – če je to tako – ali je potem nadaljnji pogoj ta, da se dejanski prenos izvrši v obdobju, ki je časovno blizu obdobju plačila obresti in/ali da se izvrši kot plačilo obresti?

                                       1.3.1.

                                       Kakšen pomen ima v zvezi s tem, če se za posojilo uporabi lastniški kapital; če se zadevne obresti prištejejo h glavnici (kapitalizirane obresti); če je prejemnik obresti kasneje v skladu z veljavnimi pravili zadevne države opravil prenos znotraj skupine na svojo matično družbo, rezidentko iste države, z namenom prilagoditve dobička za davčne namene; če se zadevne obresti kasneje v družbi posojilodajalki spremenijo v lastniški kapital; če je imel prejemnik obresti pogodbeno ali zakonsko obveznost, da obresti posreduje drugi osebi, in če je večina oseb, za katere država, v kateri je oseba, ki plačuje obresti, rezidentka, šteje, da so „upravičeni lastniki“ obresti, rezidentk drugih držav članic ali drugih držav, s katerimi ima Danska sklenjene konvencije o izogibanju dvojnemu obdavčevanju, tako da po danski davčni zakonodaji ne bi obstajala podlaga za odtegljaj davka pri viru, če bi bile te osebe posojilojemalke in bi obresti prejemale neposredno?

                           1.4.

                           Kakšen pomen za presojo tega, ali se mora prejemnik obresti za namene Direktive šteti za „upravičenega lastnika“, ima, če predložitveno sodišče na podlagi presoje dejstev v zadevi ugotovi, da prejemnik – ki ni imel pogodbene ali zakonske obveznosti, da prejete obresti posreduje drugi osebi – ni imel „popolne“ pravice da „rabi in uživa“ obresti, kot je to navedeno v komentarjih vzorčne konvencije o davkih iz leta 1977?

               2.

               Ali je pogoj za to, da se država članica lahko sklicuje na člen 5(1) Direktive o uporabi nacionalnih določb za preprečevanje goljufij ali zlorab ali na člen 5(2) Direktive, ta, da je treba sprejeti posebne nacionalne določbe za prenos člena 5 te direktive v nacionalni pravni red ali da mora nacionalno pravo vsebovati splošne določbe ali načela v zvezi goljufijami, zlorabami in izogibanji plačil davkov, ki se jih lahko razlaga skladno s členom 5?

                           2.1.

                           Če je treba na vprašanje 2 odgovoriti pritrdilno, ali se lahko šteje, da je člen 2(2)(d) zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, ki določa, da omejena davčna obveznost za plačilo davka od obresti ne zajema „obresti, ki so davka oproščene […] na podlagi Direktive 2003/49/ES o skupnem sistemu obdavčevanja plačil obresti ter licenčnin med povezanimi družbami iz različnih držav članic“, posebna domača določba v smislu člena 5 Direktive?

               3.

               Ali je določba konvencije o izogibanju dvojnemu obdavčevanju, ki sta jo po zgledu vzorčne davčne konvencije OECD sklenili državi članici, v skladu s katero je obdavčitev obresti odvisna od tega, ali se prejemnika obresti šteje za upravičenega lastnika obresti, določba za preprečevanje goljufij na podlagi sporazuma v smislu člena 5 Direktive?

               4.

               Ali gre za zlorabo v smislu Direktive 2003/49/ES, če se v državi članici, katere rezident je plačnik obresti, davek od obresti odbije, medtem ko v državi članici, katere rezident je prejemnik obresti, obresti niso obdavčene?

               5.

               Ali mora država članica, ki ne želi priznati, da je družba v drugi državi članici upravičeni lastnik obresti, in trdi, da je družba v drugi državi članici t.i. umetna obvodna družba, na podlagi Direktive 2003/49/ES ali člena 10 ES navesti, koga v tem primeru šteje za upravičenega lastnika?

               6.

               Če se za družbo rezidentko države članice (matična družba) dejansko šteje, da na podlagi Direktive 2003/49/ES ni oproščena plačila davka pri viru od obresti, ki jih je prejela od družbe, ki je rezidentka druge države članice (hčerinska družba), in se za matično družbo te družbe šteje, da ima omejeno davčno obveznost glede teh obresti v tej državi članici, ali člen 43 ES v povezavi s členom 48 ES izključuje zakonodajo, po kateri zadnjenavedena država članica od družbe, ki mora davek odtegniti pri viru (hčerinska družba), zahteva plačilo zamudnih obresti v primeru zamujenega plačila terjatve iz naslova davčnega odtegljaja po višji obrestni meri, kot je zamudna obrestna mera, ki jo ta država uporablja pri terjatvah za plačilo davka na dohodek pravnih oseb (vključno s prihodki od obresti) nasproti družbam rezidentkam iste države članice?

               7.

               Če se za družbo rezidentko države članice (matična družba) dejansko šteje, da na podlagi Direktive 2003/49/ES ni oproščena plačila davka pri viru od obresti, ki jih je prejela od družbe, ki je rezidentka druge države članice (hčerinska družba), in se za matično družbo te družbe šteje, da je davčni zavezanec z omejeno davčno obveznostjo glede plačila davka od teh obresti v tej državi članici, ali člen 43 ES v povezavi s členom 48 ES (ali členom 56 ES), posebej ali skupaj, izključujejo zakonodajo, na podlagi katere:

                           (a)

                           zadnjenavedena država članica od osebe, ki plača obresti, zahteva, da od obresti odtegne davek pri viru, in na podlagi katere se vzpostavlja odgovornost te osebe nasproti oblastem za neodtegnjeni davek pri viru, čeprav obveznost odtegnitve davka pri viru ne obstaja, če je prejemnik obresti rezident zadnjenavedene države članice?

                           (b)

                           matična družba v zadnjenavedeni državi članici v prvih dveh davčnih letih ne bi imela obveznosti plačila predujmov davka od dohodka pravnih oseb v prvih dveh davčnih letih, ampak bi začela plačevati davek od dohodka pravnih oseb bistveno kasneje kot nastane davčna obveznost za plačilo davka, ki se odtegne pri viru?

                     Sodišče EU se prosi, da odgovor na vprašanje št. 6 vključi v odgovor na vprašanje št. 7.

      (1)  Direktiva Sveta 2003/49/ES z dne 3. junija 2003 o skupnem sistemu obdavčevanja plačil obresti ter licenčnin med povezanimi družbami iz različnih držav članic (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 380).


title: Zadeva T-614/13: Tožba, vložena 26. novembra 2013 – Romonta proti Komisiji

text:
               1.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 31/13

         Tožba, vložena 26. novembra 2013 – Romonta proti Komisiji
   (Zadeva T-614/13)
   2014/C 31/24
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Romonta GmbH (Seegebiet Mansfelder Land, Nemčija) (zastopniki: I. Zenke, M. Vollmer, C. Telschow in A. Schulze, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Sklep Komisije z dne 5. septembra 2013 v zvezi z nacionalnimi izvedbenimi ukrepi za prehodno brezplačno dodeljevanje pravic do emisije toplogrednih plinov v skladu s členom 11(3) Direktive 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta (2013/448/EU) razglasi za ničen v delu, v katerem je bila v členu 1(1) zavrnjena dodelitev dodatnih pravic do emisije za tretje obdobje trgovanja s pravicami do emisije od leta 2013 do leta 2020, za katero je tožeča stranka zaprosila na podlagi klavzule o pretirani strogosti iz člena 9(5) nemškega zakona z dne 21. julija 2011 o trgovanju s pravicami do emisije toplogrednih plinov (Treibhausgas-Emissionshandelsgesetz, v nadaljevanju: TEHG),

               —

               toženi stranki naloži stroške postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v podporo tožbi navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: Kršitev načela sorazmernosti
               Po mnenju tožeče stranke je izpodbijani sklep v nasprotju z načelom sorazmernosti, ker je prepoved dodelitve dodatnih pravic do emisije na podlagi klavzule o pretirani strogosti glede na cilj, ki ga je navedla tožeča stranka, napačna, poleg tega pa je popolnoma nesorazmerna s škodo, ki zaradi tega nastaja tožeči stranki. Podredno tožeča stranka navaja, da je Sklep 2011/278/EU (1) v nasprotju z evropskim pravom in ničen.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: Kršitev načela subsidiarnosti
               Tožeča stranka v tem tožbenem razlogu navaja, da je izpodbijani sklep v nasprotju z načelom subsidiarnosti, v skladu s katerim se mora delovanje Evropske unije omejiti na tisto, kar je nujno. Za razliko od tožene stranke meni, da so države članice ohranile pravico (čeprav omejeno) do sprejemanja pravil o dodeljevanju pravic. Med pravila, katerih sprejemanje naj bi ostalo v pristojnosti držav članic, naj bi spadale tudi klavzule o pretirani strogosti, kakršna je klavzula iz člena 9(5) nemškega TEHG.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: Kršitev temeljnih pravic
               Tožeča stranka v tem tožbenem razlogu navaja, da izpodbijani sklep posega v njene temeljne pravice do svobode gospodarske pobude, do svobode izbire poklica in do lastninske pravice, ne da bi bili ti posegi upravičeni s cilji v splošnem interesu ali zaradi varstva pravic in svoboščin drugih, ki jih priznava Evropska unija.

      (1)  Sklep Komisije z dne 27. aprila 2011 o določitvi prehodnih pravil za usklajeno brezplačno dodelitev pravic do emisije na ravni Unije v skladu s členom 10a Direktive 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta (notificirano pod dokumentarno številko C(2011) 2772) (UL L 130, str. 1).


title: Zadeva F-56/14: Sklep Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 14. julija 2016 – Dominguez Perez/Komisija (Javni uslužbenci — Pokojnine — Člen 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom — Pokojninske pravice, pridobljene v nacionalnem pokojninskem sistemu pred zaposlitvijo v Uniji — Prenos v pokojninski sistem Unije — Predlog za priznanje pokojninske dobe, ki ga zadevna oseba sprejema in ki temelji na novih splošnih izvedbenih določbah — Akt, ki ne posega v položaj — Pravna varnost — Zaupanje v pravo — Enako obravnavanje — Člen 81 Poslovnika)

text:
               5.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 326/34

         Sklep Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 14. julija 2016 – Dominguez Perez/Komisija
   (Zadeva F-56/14) (1)

   ((Javni uslužbenci - Pokojnine - Člen 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom - Pokojninske pravice, pridobljene v nacionalnem pokojninskem sistemu pred zaposlitvijo v Uniji - Prenos v pokojninski sistem Unije - Predlog za priznanje pokojninske dobe, ki ga zadevna oseba sprejema in ki temelji na novih splošnih izvedbenih določbah - Akt, ki ne posega v položaj - Pravna varnost - Zaupanje v pravo - Enako obravnavanje - Člen 81 Poslovnika))
   (2016/C 326/58)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Dolores Dominguez Perez (Bruselj, Belgija) (zastopnik: M. Casado García-Hirschfeld, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva J. Currall in G. Gattinara, agenta, nato G. Gattinara, agent, in na koncu G. Gattinara in F. Simonetti, agenta)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti dveh predlogov za izračun v zvezi s prenosom pokojninskih pravic tožeče stranke v pokojninski sistem Unije, v katerih so uporabljene nove splošne določbe za izvajanje (SDI) členov 11 in 12 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom za uradnike.

      Izrek

               1.

               Tožba se delno zavrže kot očitno nedopustna in delno zavrne kot očitno neutemeljena.

               2.

               Dolores Dominguez Perez nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

      (1)  UL C 253, 4.8.2014, str. 70.


title: Zadeva T-310/03: Sklep Sodišča prve stopnje z dne  25. aprila 2006  — Kreuzer Medien proti Parlamentu in Svetu ( Ničnostna tožba — Direktiva 2003/33/ES — Fizične ali pravne osebe — Procesno upravičenje — Nedopustnost )

text:
               1.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 154/16

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 25. aprila 2006 — Kreuzer Medien proti Parlamentu in Svetu
   (Zadeva T-310/03) (1)

   („Ničnostna tožba - Direktiva 2003/33/ES - Fizične ali pravne osebe - Procesno upravičenje - Nedopustnost“)
   (2006/C 154/43)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Kreuzer Medien GmbH (Leipzig, Nemčija) (zastopniki: najprej U. Kornmeier in D. Valbert, nato M. Lenz, odvetniki)

      Toženi stranki: Evropski parlament (zastopnika: E. Waldherr in U. Rösslein, zastopnika) in Svet Evropske unije (zastopnik: E. Karlsson, zastopnik)

      Intervenient v podporo tožeče stranke: Falstaff Verlags-Gesellschaft mbH (Klosterneuburg, Avstrija) (zastopnik: W.-G. Schärf, odvetnik)

      Intervenienti v podporo toženih strank: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: M.-J. Jonczy, L. Pignataro-Nolin in F. Hoffmeister, zastopniki), Kraljevina Španija (zastopnik: L. Fraguas Gadea, zastopnik) in Republika Finska (A. Guimaraes-Purokoski, T. Pynnä in E. Bygglin, zastopniki)
   Predmet zadeve
   Predlog za razglasitev ničnosti člena 3(1) Direktive 2003/33/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. maja 2003 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic o oglaševanju in sponzorstvu tobačnih izdelkov (UL L 152, str. 16)
   Izrek sklepa

               1)

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2)

               Tožeča stranka nosi svoje stroške in stroške, ki sta jih priglasila Parlament in Svet.

               3)

               Kraljevina Španija in Komisija nosita svoje stroške, vključno s stroški postopka za izdajo začasne odredbe pred Sodiščem prve stopnje.

               4)

               Republika Finska nosi svoje stroške.

               5)

               Falstaff Verlags-Gesellschaft mbH nosi svoje stroške, vključno s stroški postopka za izdajo začasne odredbe pred Sodiščem prve stopnje.

      (1)  UL C 289, 29.11.2003.


title: Zadeva T-452/05: Tožba, vložena  27. decembra 2005  — Belgian Sewing Thread proti Komisiji

text:
               11.3.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 60/43

         Tožba, vložena 27. decembra 2005 — Belgian Sewing Thread proti Komisiji
   (Zadeva T-452/05)
   (2006/C 60/83)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Belgian Sewing Thread N.V. (zastopnik: H. Gilliams, Rechtsanwalt)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               tožeča stranka s tožbo na razglasitev ničnosti zahteva, da se razglasi za ničnega člen 1 Odločbe K(2005) 3452 dokončne, z dne 14. septembra 2005, v postopku na podlagi člena 81 ES in člena 53 Sporazuma EGS (zadeva 38 337 — PO/Garne), kolikor določa, da je bila tožeča stranka udeležena pri kršitvi, navedeni v njej, v isti meri, kot druga udeležena podjetja, kot tudi člen 2 Odločbe, kolikor je bila tožeči stranki v njem naložena globa;

               —

               podredno, tožeča stranka zahteva razglasitev ničnosti ali vsaj bistveno znižanje globe, ki ji je bila naložena v členu 2 Odločbe;

               —

               poleg tega zahteva tožeča stranka, da se Komisiji naloži plačilo stroškov postopka;

               —

               z odškodninsko tožbo tožeča stranka zahteva ugotovitev odgovornosti Komisije na podlagi členov 235 in 288 ES;

               —

               tožeča stranka nadalje zahteva, da se Komisiji naloži povračilo vse škode, ki ji je nastala, oziroma ji bo še nastala, ker je Komisija objavila njen interni cenik;

               —

               tožeča stranka zahteva tudi zvišanje zneska za povračilo odškodnine, ki ga mora plačati Komisija, za letne obresti v višini 8 %, ki začnejo teči od trenutka kršitve;

               —

               tožeča stranka zahteva, da se Komisiji, v pričakovanju izida izvedenskega mnenja, naloži vnaprejšnje plačilo v višini 705 812 evrov, na nadomestilo, ki ga mora plačati;

               —

               poleg tega zahteva tožeča stranka, da se Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka se v prvi vrsti obrača zoper navedeno odločbo, kolikor določa, da je bila tožeča stranka udeležena pri v njej navedeni kršitvi v isti meri, kot druga udeležena podjetja in zahteva, da se razglasi za nično ali vsaj bistveno zniža globo, ki ji je bila z njo naložena.
   Nadalje navaja, da naj bi bila kršitev, ki jo je storila, napačno ocenjena kot posebno težka. Komisija naj bi s tem kršila načela primernosti in sorazmernosti, člen 23(3) Uredbe št. 1/2003, kot tudi dolžnost utemeljitve in pravice obrambe. Komisija naj ne bi upoštevala, da tožeča stranka pri načrtovanju in organizaciji kršitve ni igrala nobene vloge, ni sodelovala na srečanjih glede na dogovor, ki omejuje konkurenco in dogovorov ni uresničila.
   Tožeča stranka nadalje izpodbija njeno uvrstitev v drugo kategorijo pri določitvi osnovnega zneska globe in njeno višino. Komisija naj bi podcenjevala možnost tožeče stranke, da vpliva na konkurenco, tako v primerjavi z vplivom drugih zadevnih podjetij, kot tudi glede na kritično finančno situacijo tožeče stranke in omejeni obseg trga. V tem smislu naj bi Komisija kršila tudi načela primernosti in sorazmernosti, člen 23, tretji odstavek Uredbe št. 1/2003, Smernice o načinu določanja glob, načelo enakega obravnavanja in dolžnost obrazložitve.
   Poleg tega naj bi bilo tožeči stranki zaradi kršitve dolžnosti obrazložitve, načela enakega obravnavanja in sorazmernosti ter sporočila o ugodnem obravnavanju, odobreno premajhno znižanje globe zaradi sodelovanja pri preiskavi.
   Nazadnje zahteva tožeča stranka nadomestilo škode, ki jo je utrpela zato, ker je Komisija z objavo internega cenika tožeče stranke kršila načelo varovanja zaupanja in dolžnost varovanja tajnosti.


title: Zadeva C-360/06: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Hamburg (Nemčija) 5. septembra 2006 — Heinrich Bauer Verlag BeteiligungsGmbH proti Finanzamt für Großunternehmen in Hamburg

text:
               16.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 310/1

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Hamburg (Nemčija) 5. septembra 2006 — Heinrich Bauer Verlag BeteiligungsGmbH proti Finanzamt für Großunternehmen in Hamburg
   (Zadeva C-360/06)
   (2006/C 310/02)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Finanzgericht Hamburg
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Heinrich Bauer Verlag BeteiligungsGmbH

      Tožena stranka: Finanzamt für Großunternehmen in Hamburg
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali je v nasprotju s členom 52, v povezavi s členom 58 Pogodbe ES (sedaj člen 43, v povezavi s členom 48 ES), da se v okviru vrednotenja deležev kapitalske družbe, ki ne kotirajo, udeležba v nacionalni osebni družbi vrednoti nižje kot udeležba v osebni družbi iz druge države članice?


title: Zadeva F-34/16: Tožba, vložena 7. julija 2016 – ZZ/Parlament

text:
               5.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 326/35

         Tožba, vložena 7. julija 2016 – ZZ/Parlament
   (Zadeva F-34/16)
   (2016/C 326/60)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: C. Bernard-Glanz, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski parlament

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti sklepov o povračilu zneskov, ki naj bi jih tožeča stranka neupravičeno prejela iz naslova dodatka za šolanje in otroškega dodatka, in sklepov o prenehanju njenih pravic do določenih dodatkov.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Nov sklep o povračilu zneskov, „prejetih iz drugih virov“, naj se razglasi za ničen;

               —

               sklep o povračilu zneskov na podlagi „prenehanja pravice“ naj se razglasi za ničen v delu, kjer je konec pravice tožeče stranke do šolskega dodatka za XX in YY določen na 1. julij 2015 namesto na 1. oktober 2015, in delu, kjer je konec pravice tožeče stranke do gospodinjskega dodatka določen na 1. avgust 2015 namesto na 1. oktober 2015;

               —

               sklep o zavrnitvi pritožbe naj se v potrebnem obsegu razglasi za ničen;

               —

               toženi stranki naj se naloži, da tožeči stranki plača zamudne obresti na zneske, ki so bili nezakonito zadržani ali izterjani, po stopnji, ki jo Evropska centralna banka uporablja v svojih glavnih dejavnostih refinanciranja, povišani za dve točki, in sicer za vsak znesek od datuma, ko bi ji moral biti izplačan;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-40/09: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 29. julija 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe VAT and Duties Tribunal, Manchester – Združeno kraljestvo) – Astra Zeneca UK Limited proti Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs (Šesta direktiva o DDV — Člen 2, točka 1 — Opredelitev „opravljanja storitev za plačilo“ — Vrednostni boni, ki jih družba zagotovi svojim zaposlenim kot del plače)

text:
               11.9.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 246/4

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 29. julija 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe VAT and Duties Tribunal, Manchester – Združeno kraljestvo) – Astra Zeneca UK Limited proti Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs
   (Zadeva C-40/09) (1)

   (Šesta direktiva o DDV - Člen 2, točka 1 - Opredelitev „opravljanja storitev za plačilo“ - Vrednostni boni, ki jih družba zagotovi svojim zaposlenim kot del plače)
   2010/C 246/06
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   VAT and Duties Tribunal, Manchester

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Astra Zeneca UK Limited

      Tožena stranka: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – VAT and Duties Tribunal, Manchester – Razlaga členov 2, točka 1, 6(2), prvi pododstavek, točka (b), in 17(2) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1) – Opredelitev opravljanja storitev za plačilo – Vrednostni boni, s katerimi lahko zaposleni razpolaga na podlagi svoje pogodbe o zaposlitvi, del njihove vrednosti pa se odtegne od njegove plače.

      Izrek

   Člen 2, točka 1, Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 95/7/ES z dne 10. aprila 1995, je treba razlagati tako, da to, da družba svojim zaposlenim zagotavlja vrednostne bone, ki jih je pridobila po ceni, ki vključuje davek na dodano vrednost, v zameno za to, da se ti zaposleni odrečejo delu plače v denarju, pomeni opravljanje storitev za plačilo v smislu tega člena.

      (1)  UL C 90, 18.04.2009.


title: Zadeva C-393/08: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 1. julija 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio – Italija) – Emanuela Sbarigia proti Azienda USL RM/A, Comune di Roma, Assiprofar – Associazione Sindacale Proprietari Farmacia, Ordine dei Farmacisti della Provincia di Roma (Nacionalna zakonodaja, ki ureja obratovalni čas lekarn in dneve, ko so te zaprte — Oprostitev — Oblast odločanja pristojnih organov)

text:
               28.8.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 234/6

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 1. julija 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio – Italija) – Emanuela Sbarigia proti Azienda USL RM/A, Comune di Roma, Assiprofar – Associazione Sindacale Proprietari Farmacia, Ordine dei Farmacisti della Provincia di Roma
   (Zadeva C-393/08) (1)

   (Nacionalna zakonodaja, ki ureja obratovalni čas lekarn in dneve, ko so te zaprte - Oprostitev - Oblast odločanja pristojnih organov)
   2010/C 234/08
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Emanuela Sbarigia

      Tožene stranke: Azienda USL RM/A, Comune di Roma, Assiprofar – Associazione Sindacale Proprietari Farmacia, Ordine dei Farmacisti della Provincia di Roma

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio – Razlaga členov 49 ES, od 81 do 86 ES, 152 ES in 153 ES – Nacionalna zakonodaja, ki ureja obratovalni čas in zaprtje lekarn – Prepoved možnosti, da se ne drži zaprtja zaradi letnega dopusta in možnosti, da se prekorači najvišje število ur obratovalnega časa, ki je določeno

      Izrek

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale amministrativo regionale per il Lazio z odločbo z dne 21. maja 2008, ni dopusten.

      (1)  UL C 285, 08.11.2008.