title: Zadeva T-407/13: Sklep Splošnega sodišča z dne 22. decembra 2014 – Al Assad/Svet (Ničnostna tožba — Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi zoper Sirijo — Zamrznitev sredstev — Vpis posameznika na seznam zadevnih oseb — Osebne zveze s člani režima — Pravica do obrambe — Pravični postopek — Obveznost obrazložitve — Dokazno breme — Pravica do učinkovitega pravnega varstva — Sorazmernost — Lastninska pravica — Pravica do zasebnosti — Pravnomočnost — Nedopustnost — Očitna nedopustnost — Tožba brez pravne podlage)

text:
               23.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 65/34

         Sklep Splošnega sodišča z dne 22. decembra 2014 – Al Assad/Svet
   (Zadeva T-407/13) (1)

   ((Ničnostna tožba - Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi zoper Sirijo - Zamrznitev sredstev - Vpis posameznika na seznam zadevnih oseb - Osebne zveze s člani režima - Pravica do obrambe - Pravični postopek - Obveznost obrazložitve - Dokazno breme - Pravica do učinkovitega pravnega varstva - Sorazmernost - Lastninska pravica - Pravica do zasebnosti - Pravnomočnost - Nedopustnost - Očitna nedopustnost - Tožba brez pravne podlage))
   (2015/C 065/48)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Bouchra Al Assad (Damask, Sirija) (zastopnika: G. Karouni in C. Dumont, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: G. Étienne in M. M. Joséphidès, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti, prvič, Izvedbena uredba Sveta (EU) št. 363/2013 z dne 22. aprila 2013 o izvajanju Uredbe (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji (UL L 111, str. 1), drugič, Sklepa Sveta 2013/255/SZVP z dne 31. maja 2013 o omejevalnih ukrepih proti Siriji (UL L 147, str. 14), tretjič, Uredbe Sveta (EU) št. 1332/2013 z dne 13. decembra 2013 o spremembi Uredbe (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji (UL L 335, str. 3), četrtič, Sklepa Sveta 2013/760/SZVP z dne 13. decembra 2013 o spremembi Sklepa 2013/255 (UL L 335, str. 50), petič, Izvedbena uredba Sveta (EU) št. 578/2014 z dne 28. maja 2014 o izvajanju Uredbe (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji (UL L 160, str. 11) in šestič, Sklep Sveta 2014/309/SZVP z dne 28. maja 2014 o spremembi Sklepa 2013/255 (UL L 160, str. 37) v delu, v katerem se je ime tožeče stranke ohranilo na seznamih oseb in subjektov, na katere se nanašajo ti omejevalni ukrepi.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot nedopustna v delu, v katerem se predlaga razglasitev ničnosti Sklepa Sveta 2013/255/SZVP z dne 31. maja 2013 o omejevalnih ukrepih zoper Sirijo.

               2.

               Tožba se zavrne kot očitno nedopustna v delu, v katerem se predlaga razglasitev ničnosti Uredbe Sveta (EU) št. 1332/2013 z dne 13. decembra 2013 o spremembi Uredbe (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji, Sklepa Sveta 2013/760/SZVP z dne 13. decembra 2013 o spremembi Sklepa 2013/255 in Sklepa Sveta 2014/309/SZVP z dne 28. maja 2014 o spremembi Sklepa 2013/255.

               3.

               Tožba se zavrže, prvič, deloma kot očitno nedopustna in deloma brez pravne podlage v delu, v katerem se predlaga razglasitev ničnosti Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 363/2013 z dne 22. aprila 2013 o izvajanju Uredbe (EU) št. 36/2012 2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji in Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 578/2014 z dne 28. maja 2014 o izvajanju Uredbe (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji.

               4.

               Bouchra Al Assad nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 344, 23.11.2013.


title: Zadeva C-267/15: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 22. junija 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Gemeente Woerden/Staatsecretaris van Financiën (Predhodno odločanje — Davek na dodano vrednost — Vstopni davek — Odbitek)

text:
               29.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 314/6

         Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 22. junija 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Gemeente Woerden/Staatsecretaris van Financiën
   (Zadeva C-267/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Davek na dodano vrednost - Vstopni davek - Odbitek))
   (2016/C 314/08)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Gemeente Woerden

      Tožena stranka: Staatsecretaris van Financiën

      Izrek

   Direktivo Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da ima v okoliščinah, kakršne so te v postopku v glavni stvari, v katerih je davčni zavezanec dal zgraditi stavbo in jo je prodal za ceno, ki je nižja od stroškov njene zgraditve, navedeni davčni zavezanec pravico do odbitka celotnega davka na dodano vrednost, plačanega za zgraditev te stavbe, in ne samo do delnega odbitka tega davka, sorazmernega delom navedene stavbe, ki jih njen kupec uporablja za gospodarske dejavnosti. To, da ta pridobitelj uporabo dela zadevne stavbe brezplačno prenese na tretjo osebo, na to nima nobenega vpliva.

      (1)  UL C 262, 10.8.2015.


title: Zadeva T-267/13: Tožba, vložena 17. maja 2013 – El Corte Inglés proti UUNT – Gaffashion (BAUSS)

text:
               27.7.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 215/14

         Tožba, vložena 17. maja 2013 – El Corte Inglés proti UUNT – Gaffashion (BAUSS)
   (Zadeva T-267/13)
   2013/C 215/19
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: El Corte Inglés (Madrid, Španija) (zastopnika: E. Seijo Veiguela in J. L. Rivas Zurdo, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Gaffashion – Comércio de Acessórios de Moda, Lda (Viana do Castelo, Portugalska)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 21. februarja 2013 v zadevi R 2295/2011-2, ki je z zavrnitvijo pritožbe tožeče stranke potrdil odločbo oddelka za ugovore o delni ugoditvi prijave besedne znamke Skupnosti št. 9 093 733„BAUSS“ (nominativna);

               —

               naloži plačilo stroškov stranki ali strankam, ki nasprotujejo tej tožbi.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Gaffashion – Comércio de Acessórios de Moda, Lda

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „BAUSS“ za proizvode in storitve iz razredov 18, 25 in 35 – prijava znamke Skupnosti št. 9 093 733

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Navajana znamka ali znak: figurativna znamka, ki vsebuje besedne elemente „BASS 3 TRES“, „BASS 10 DIEZ“ in „BASS 20 VEINTE“ za proizvode in storitve iz razredov 18, 25 in 35

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009


               7.3.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 55/1

         (2009/C 55/01)
   Zadnja objava Sodišča Evropskih skupnosti v Uradnem listu Evropske unije

         UL C 44, 21.2.2009

   Prejšnje objave

      UL C 32, 7.2.2009

      UL C 19, 24.1.2009

      UL C 6, 10.1.2009

      UL C 327, 20.12.2008

      UL C 313, 6.12.2008

      UL C 301, 22.11.2008

   Ti teksti so na voljo na:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Zadeva C-145/13 P: Sklep Sodišča (deseti senat) z dne 4. septembra 2014 – Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C. proti Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, prej Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. rl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. rl, Evropski komisiji (Pritožba — Državne pomoči — Pomoči v korist podjetij, ki so na ozemlju Benetk in Chioggie — Člen 181 Poslovnika Sodišča)

text:
               17.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 409/20

         Sklep Sodišča (deseti senat) z dne 4. septembra 2014 – Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C. proti Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, prej Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. rl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. rl, Evropski komisiji
   (Zadeva C-145/13 P) (1)

   ((Pritožba - Državne pomoči - Pomoči v korist podjetij, ki so na ozemlju Benetk in Chioggie - Člen 181 Poslovnika Sodišča))
   2014/C 409/27
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Pritožnica: Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C. (zastopnika: R Volpe in C. Montagner, odvetnika)

      Druge stranke: Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, prej Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. rl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. rl, Evropska komisija (zastopniki: V. Di Bucci, G. Conte in D. Grespan, agenti)

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Družbi Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C. se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 207, 20.7.2013.


title: Zadeva F-11/15: Tožba, vložena 26. januarja 2015 — ZZ/Komisija

text:
               16.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 89/49

         Tožba, vložena 26. januarja 2015 — ZZ/Komisija
   (Zadeva F-11/15)
   (2015/C 089/60)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnika: S. Orlandi in T. Martin, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe o določitvi pravic tožeče stranke za povrnitev letnih potnih stroškov na podlagi člena 8 Priloge VII h Kadrovskim predpisom, kot so bili spremenjeni z Uredbo št. 1023/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2013 o spremembi Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije in Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropske unije.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Za nezakonit in neizvršljiv naj se razglasi člen 8 Priloge VII h Kadrovskim predpisom;

               —

               za nično naj se razglasi o odpravi vsake povrnitve letnih potnih stroškov od leta 2014;

               —

               Komisija naj se naloži plačilo stroškov.


title: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 3. marca 2005 v zadevi C-414/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji (Neizpolnitev obveznosti države — Člen 8 Direktive 92/50/EGS — Postopek za oddajo javnih naročil storitev — Odstranjevanje odpadkov v deželi Spodnji Saški)

text:
               30.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 106/7

      SODBA SODIŠČA

   (četrti senat)
   z dne 3. marca 2005
   v zadevi C-414/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Člen 8 Direktive 92/50/EGS - Postopek za oddajo javnih naročil storitev - Odstranjevanje odpadkov v deželi Spodnji Saški)
   (2005/C 106/12)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi C-414/03, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: K. Wiedner) proti Zvezni republiki Nemčiji (zastopnika: W.-D. Plessing in M. Lumma), katere predmet je tožba zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 226 ES, vložena dne 2. oktobra 2003, je Sodišče (četrti senat) v sestavi K. Lenaerts, predsednik senata, K. Schiemann (poročevalec) in M. Ilešič, sodnika, generalni pravobranilec: L. A. Geelhoed, sodni tajnik: R. Grass, dne 3. marca 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1)

               S tem, da je Landkreis Friesland v deželi Spodnji Saški oddal naročilo za odstranjevanje odpadkov, ne da bi upošteval pravila glede oglaševanja in postopka iz člena 8 Direktive Sveta 92/50/EGS z dne 18. junija 1992 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil storitev v povezavi z naslovoma III in VI te direktive, Zvezna republika Nemčija ni izpolnila obveznosti iz navedene direktive.

               2)

               Zvezni republiki Nemčiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 275, 15.11.2003.


title: Zadeva T-599/10: Tožba, vložena 29. decembra 2010 – Eurocool Logistik proti UUNT – Lenger (EUROCOOL)

text:
               5.3.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 72/22

         Tožba, vložena 29. decembra 2010 – Eurocool Logistik proti UUNT – Lenger (EUROCOOL)
   (Zadeva T-599/10)
   2011/C 72/37
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Eurocool Logistik GmbH (Linz, Avstrija) (zastopnik: G. Secklehner, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Peter Lenger (Weinheim, Nemčija)

      Predlog

               —

               Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 14. oktobra 2010 v zadevi R 451/2010-1, v kateri je bila potrjena odločba oddelka za ugovore z dne 27. januarja 2010 v postopku z ugovorom št. B 751 570, naj se v celoti razveljavi, ugovor naj se zavrne, prijava znamke naj se za nadaljevanje postopka za registracijo vrne Uradu, toženi stranki pa naj se naloži plačilo vseh stroškov, povezanih s tem sporom, zlasti tudi stroškov postopka pred odborom za pritožbe.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „EUROCOOL“ za storitve iz razredov 39 in 42

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Peter Lenger

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: nacionalna figurativna znamka, ki vsebuje besedni element „EUROCOOL LOGISTICS“, za storitve iz razredov 35 in 39, in firma „EUROCOOL LOGISTICS“, ki se v zvezi z nekaterimi storitvami uporablja v nacionalnem gospodarskem prometu.

      Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev členov 63(2) in 75, drugi stavek, Uredbe (ES) št. 207/2009, ker naj tožeči stranki v postopku z ugovorom ne bi bila dana možnost, da odgovori na utemeljitev ugovora druge stranke v postopku pred odborom za pritožbe, ter kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009, ker naj med nasprotujočima si znamkama ne bi bilo verjetnosti zmede.


title: Zadeva C-387/09: Sklep predsednika Sodišča z dne 30. novembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado Mercantil n °1 de Santa Cruz de Tenerife – Španija) – Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA) proti Magnatrading SL

text:
               26.2.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/24

         Sklep predsednika Sodišča z dne 30. novembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado Mercantil no 1 de Santa Cruz de Tenerife – Španija) – Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA) proti Magnatrading SL
   (Zadeva C-387/09) (1)

   2011/C 63/46
   Jezik postopka: španščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 312, 19.12.2009.


title: Zadeva C-20/08 P: Pritožba, ki jo je 22. januarja 2008 vložila Enercon GmbH zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti senat), razglašeno 15. novembra 2007 v zadevi Enercon GmbH proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), T-71/06

text:
               29.3.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 79/19

         Pritožba, ki jo je 22. januarja 2008 vložila Enercon GmbH zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti senat), razglašeno 15. novembra 2007 v zadevi Enercon GmbH proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), T-71/06
   (Zadeva C-20/08 P)
   (2008/C 79/33)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Pritožnica: Enercon GmbH (zastopnika: R. Böhm in U. Sander, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Predlogi pritožnice:

               —

               razveljaviti odločbo petega senata Sodišča prve stopnje z dne 15. novembra 2007 (zadeva T-71/06),

               —

               ugoditi tožbenim zahtevkom, postavljenim na prvi stopnji,

               —

               podredno, zadevo vrniti Sodišču prve stopnje,

               —

               Uradu za usklajevanje na notranjem trgu naložiti stroške postopka na obeh stopnjah.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   S prvim pritožbenim razlogom pritožnica uveljavlja kršitev dolžnosti obrazložitve iz člena 73, prvi stavek, UZS. Niti v odločbi odbora za pritožbe niti v izpodbijani odločbi Sodišča prve stopnje naj ne bi bilo ugotovljeno ali pojasnjeno, katere oblike proizvodov UUNT in Sodišče prve stopnje obravnavata kot običajne za tržišče in katera odstopanja od običajnih oblik proizvoda priznavata glede prijavljene oblike proizvoda. Glede na to, da ni ustreznih ugotovitev in pojasnil, naj ne bi bilo mogoče ugotoviti, kako sta lahko UUNT oziroma Sodišče prve stopnje menila, da prijavljena oblika proizvoda nima razlikovalnega učinka.
   Z drugim pritožbenim zahtevkom pritožnica očita kršitev člena 7(1)(b) UZS, in sicer s presojo razlikovalnega učinka, do katere je glede na to, da ni bilo podane dejanske podlage, lahko prišlo samo s popačenjem dejstev, predloženih Sodišču prve stopnje, zaradi česar je to presojo možno izpodbijati. V nasprotju s stališčem, ki je zastopano v izpodbijani odločbi, naj bi prijavljena oblika proizvoda imela razlikovalni učinek, ker naj bi bistveno odstopala od standarda in oblike, običajne za tržišče, in naj ne bi pomenila zgolj različice običajne oblike. Prijavljeno figurativno znamko naj bi upoštevni strokovni krogi lahko in naj bi jo pojmovali kot namig o trgovskem izvoru tudi neodvisno od njene uporabe ter podrobnejšega preskusa in presoje.


title: Zadeva C-383/05: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 22. marca 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Belgija) – Raffaele Talotta proti državi Belgiji (Svoboda ustanavljanja – Člen 52 Pogodbe ES (po spremembi postal člen 43 ES) – Davčni zavezanec nerezident, ki opravlja dejavnost kot samozaposlena oseba – Določitev najnižje davčne osnove le za davčne zavezance nerezidente – Utemeljitev z razlogi v splošnem interesu – Učinkovitost davčnega nadzora – Neobstoj)

text:
               28.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/12

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 22. marca 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Belgija) – Raffaele Talotta proti državi Belgiji
   (Zadeva C-383/05) (1)

   (Svoboda ustanavljanja - Člen 52 Pogodbe ES (po spremembi postal člen 43 ES) - Davčni zavezanec nerezident, ki opravlja dejavnost kot samozaposlena oseba - Določitev najnižje davčne osnove le za davčne zavezance nerezidente - Utemeljitev z razlogi v splošnem interesu - Učinkovitost davčnega nadzora - Neobstoj)
   (2007/C 96/18)
   Jezik postopka: francoščina
   Predložitveno sodišče
   Cour de cassation
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Raffaele Talotta

      Tožena stranka: država Belgija
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Cour de cassation de Belgique – Razlaga člena 43 Pogodbe ES – Nacionalna zakonodaja, ki omogoča uporabo najnižjih davčnih osnov samo za nerezidente
   Izrek
   Člen 52 Pogodbe ES (po spremembi postal člen 43 ES) nasprotuje zakonodaji države članice, kot je ta, ki izhaja iz člena 342(2) zakonika o davku od dohodka iz leta 1992 in člena 182 kraljevega odloka z dne 27. avgusta 1993, ki izvaja zakonik o davku od dohodka iz leta 1992, ki določa najnižjo davčno osnovo le za davčne zavezance nerezidente.

      (1)  UL C 10, 14.1.2006.


title: Zadeva C-538/13: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 12. marca 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – eVigilo Ltd/Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamentas prie Vidaus reikalų ministerijos (Predhodno odločanje — Javna naročila — Direktivi 89/665/EGS in 2004/18/ES — Načeli enakega obravnavanja in preglednosti — Povezava med izbranim ponudnikom in naročnikovimi strokovnjaki — Obveznost upoštevanja te povezave — Breme dokaza o strokovnjakovi pristranskosti — Neobstoj vplivanja te pristranskosti na končni rezultat ocenjevanja — Roki za pritožbe — Izpodbijanje abstraktnih meril za oddajo — Pojasnila meril po obvestilu o izčrpnih razlogih za oddajo naročila — Stopnja skladnosti ponudb s tehničnimi specifikacijami kot merilo presoje)

text:
               4.5.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 146/3

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 12. marca 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – eVigilo Ltd/Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamentas prie Vidaus reikalų ministerijos
   (Zadeva C-538/13) (1)

   ((Predhodno odločanje - Javna naročila - Direktivi 89/665/EGS in 2004/18/ES - Načeli enakega obravnavanja in preglednosti - Povezava med izbranim ponudnikom in naročnikovimi strokovnjaki - Obveznost upoštevanja te povezave - Breme dokaza o strokovnjakovi pristranskosti - Neobstoj vplivanja te pristranskosti na končni rezultat ocenjevanja - Roki za pritožbe - Izpodbijanje abstraktnih meril za oddajo - Pojasnila meril po obvestilu o izčrpnih razlogih za oddajo naročila - Stopnja skladnosti ponudb s tehničnimi specifikacijami kot merilo presoje))
   (2015/C 146/03)
   Jezik postopka: litovščina

      Predložitveno sodišče

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: eVigilo Ltd

      Tožena stranka: Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamentas prie Vidaus reikalų ministerijos

      Intervenientki:„NT Service“ UAB, „HNIT-Baltic“ UAB

      Izrek

               1.

               Člen 1(1), tretji pododstavek, Direktive Sveta z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje (89/665/EGS), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2007/66/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2007, ter člene 2, 44(1) in 53(1)(a) Direktive 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev je treba razlagati tako, da načeloma ne nasprotujejo temu, da se nezakonitost ocenjevanja ponudb ponudnikov ugotovi le na podlagi dejstva, da je bil ponudnik očitno povezan z naročnikovimi strokovnjaki, ki so ocenjevali ponudbe. Naročnik mora v vsakem primeru preveriti obstoj morebitnih nasprotij interesov in sprejeti ustrezne ukrepe, da preveri, odkrije in odpravi nasprotja interesov. V okviru revizijskega postopka za razveljavitev odločbe o oddaji naročila zaradi pristranskosti strokovnjakov od neizbranega ponudnika ni mogoče zahtevati, naj konkretno dokaže pristransko ravnanje strokovnjakov. Zato mora nacionalno pravo določiti, ali in v kolikšni meri morajo pristojni upravni in sodni organi upoštevati okoliščino, da je morebitna pristranskost strokovnjakov vplivala oziroma ni vplivala na odločitev o oddaji naročila.
               Člen 1(1), tretji pododstavek, Direktive 89/665, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2007/66, ter člene 2, 44(1) in 53(1)(a) Direktive 2004/18 je treba razlagati tako, da zahtevajo, da je pravica do revizije glede zakonitosti javnega razpisa po poteku roka, ki ga določa nacionalno pravo, dostopna razumno obveščenemu in običajno skrbnemu ponudniku, ki je pogoje javnega naročila lahko razumel, šele ko je naročnik, potem ko je ocenil ponudbe, predložil izčrpne informacije o razlogih za svojo odločitev. To revizijo je mogoče uveljavljati do poteka revizijskega roka zoper odločbo o oddaji naročila.

               2.

               Člena 2 in 53(1)(a) Direktive 2004/18 je treba razlagati tako, da načeloma naročniku omogočata, da kot merilo za ocenjevanje ponudb, ki so jih predložili ponudniki za javno naročilo, določita stopnjo njihove skladnosti z zahtevami iz dokumentacije javnega naročila.

      (1)  UL C 9, 11.1.2014.


title: Zadeva C-79/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione (Italija) 25. februarja 2008 – Adige Carni scrl, družba v likvidaciji, proti Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

text:
               9.5.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 116/11

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione (Italija) 25. februarja 2008 – Adige Carni scrl, družba v likvidaciji, proti Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
   (Zadeva C-79/08)
   (2008/C 116/20)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predložitveno sodišče
   Corte suprema di cassazione
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Adige Carni scrl, družba v likvidaciji

      Tožena stranka: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1)

               Ali so davčne olajšave, ki so priznane zadrugam v skladu s členi 10, 11, 12, 13 in 14 U.P.R. 601 iz leta 1973, skladne s konkurenčnim pravom in predvsem ali se jih lahko opredeli za državne pomoči v smislu člena 87 Pogodbe ES, zlasti zaradi neustreznega sistema nadzora in kaznovanja zlorab, ki je določen z Decreto legislativo del Capo Provvisorio dello Stato št. 1577 iz leta 1947?

               2)

               Zlasti v zvezi z vprašanjem, ali se sporne davčne olajšave lahko opredeli za državne pomoči, ali te olajšave lahko štejejo za sorazmerne glede na cilje, ki so zaupani zadrugam? Ali test sorazmernosti lahko, poleg posamične olajšave, zajema ugodnosti, ki jo dajejo olajšave v celoti, s posledičnim izkrivljanjem konkurence?
               Za odgovor na prejšnja vprašanja je treba upoštevati dejstvo, da je sistem nadzora zelo oslabljen zaradi reforme na področju prava družb v skladu z zakonom št. 311 iz leta 2004, zlasti v zvezi z zadrugami, ki so pretežno, vendar ne povsem, vzajemne.

               3)

               Ne glede na vprašanje, ali se zadevne finančne olajšave lahko opredelijo za državne pomoči, ali se uporaba pravne oblike zadruge, tudi če ne gre za primer goljufije ali navideznega pravnega posla, lahko opredeli za zlorabo prava, če je namen izbire te pravne oblike izključno ali v glavnem davčni prihranek?


title: Zadeva T-99/17: Tožba, vložena 16. februarja 2017 – Eutelsat/GSA

text:
               8.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 144/48

         Tožba, vložena 16. februarja 2017 – Eutelsat/GSA
   (Zadeva T-99/17)
   (2017/C 144/67)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Eutelsat SA (Pariz, Francija) (zastopnik: L. de la Brosse, odvetnik)

      Tožena stranka: Agencija za evropski GNSS

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               predlog razglasi za dopusten;

               —

               ugodi predlogu za sprejetje pripravljalnih ukrepov;

               —

               za nično razglasi (i) odločbo o zavrnitvi dokončne ponudbe („Best and Final Offer“) tožeče stranke, ki jo je GSA sprejela v zvezi z obvestilom o javnem naročilu št. GSA/CD/14/14 – „izvajalec storitev Galileo“, in je bila vročena 29. novembra 2016, ter (ii) odločbo, da se naročilo odda drugemu ponudniku za upravljanje in vzdrževanje sistema Galileo;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja devet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: prvouvrščeni ponudnik je med postopkom spremenil svojo prijavno dokumentacijo in s tem kršil (i) razpisno dokumentacijo in (ii) načelo enakega obravnavanja ponudnikov.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: GSA je med postopkom spremenila vsebino finančnih meril, ki se uporabljajo za izbiro ponudb.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: metoda, ki jo je GSA uporabila za razvrstitev meril glede cene, ni omogočala izbiro ekonomsko najugodnejše ponudbe.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: sestava komisije za ocenjevanje ponudb ni bila v skladu s pravili in njene nepristranskosti ni mogoče zagotoviti.

               5.

               Peti tožbeni razlog: prvouvrščeni ponudnik je predložil neobičajno nizko ponudbo.

               6.

               Šesti tožbeni razlog: kršitev pravil preglednosti in enakega obravnavanja kandidatov ter prednost v nasprotju s pravili o nasprotju interesov.

               7.

               Sedmi tožbeni razlog: GSA je storila številne napake glede kvalitativnih meril za oddajo naročila.

               8.

               Osmi tožbeni razlog: GSA ni upoštevala obveznosti glede zadostne obrazložitve izpodbijanih odločb.

               9.

               Deveti tožbeni razlog: vrednost pogodbe je precej nižja od skupne vrednosti, navedene v obvestilu o javnem naročilu, ki ga je objavila GSA, in v dokončni ponudbi družbe Eutelsat.


title: Izbris zadeve C-410/02

text:
               19.2.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/18

         Izbris zadeve C-410/02 (1)

   (2005/C 45/34)

      (Jezik postopka: angleščina)

   Predsednik Sodišča Evropskih skupnosti je s sklepom z dne 25. oktobra 2004 odredil izbris zadeve pod opr. št. C-410/02: Komisija Evropskih skupnosti proti Irski.

      (1)  UL C 7, 11.1.2003.


title: Zadeva C-33/10: Sklep predsednika Sodišča z dne 8. decembra 2010 – Evropska komisija proti Kraljevini Danski

text:
               26.2.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/25

         Sklep predsednika Sodišča z dne 8. decembra 2010 – Evropska komisija proti Kraljevini Danski
   (Zadeva C-33/10) (1)

   2011/C 63/47
   Jezik postopka: danščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 113, 1.5.2010.


title: Zadeva T-280/14: Tožba, vložena 30. aprila 2014 – Ineos Manufacturing Deutschland in drugi proti Komisiji

text:
               14.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/31

         Tožba, vložena 30. aprila 2014 – Ineos Manufacturing Deutschland in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-280/14)
   2014/C 223/36
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Ineos Manufacturing Deutschland GmbH (Köln, Nemčija), Ineos Phenol GmbH (Gladbeck, Nemčija) in Ineos Vinyls Deutschland GmbH (Wilhelmshaven, Nemčija) (zastopniki: C. Arhold, N. Wimmer, F. Wesche, L. Petersen in T. Woltering, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               sklep Evropske komisije z dne 18. decembra 2013 o začetku formalnega postopka preiskave v zadevi Državna pomoč SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Podpora za elektriko iz obnovljivih virov energije in znižana dodatna dajatev EEG za energetsko intenzivne uporabnike razglasi za ničnega;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev členov 107(1) PDEU in 108 PDEU zaradi napačne opredelitve posebne sheme kompenzacijskih nadomestil

                           —

                           Tožeče stranke trdijo, da sklep o začetku postopka krši člene 107(1) PDEU, 108 PDEU in 13(1) Uredbe (ES) št. 659/1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (1), saj naj v zakonu o favoriziranju energije iz obnovljivih virov (v nadaljevanju: EEG) predvidena znižana dodatna dajatev EEG ne bi pomenila kakršne koli vrste pomoči iz državnih sredstev, znižana dodatna dajatev EEG za energetsko intenzivne uporabnike pa naj ne bi pomenila odpovedi državnim sredstvom.

                           —

                           V zvezi s tem navajajo, da je Komisija svoje preverjanje oprla na nove razmejitvene parametre, ki niso v skladu z načeli dosedanje sodne prakse. Zlasti naj v celoti ne bi upoštevala merila dejanskega razpolaganja s strani državnih organov, ki je v skladu z ustaljeno sodno prakso nujno za opredelitev kot državno sredstvo, in naj bi štela za zadostno, da je državni zakonodajalec vplival na denarne tokove med zasebnimi osebami in da so regulativni organi nadzirali, da zasebne osebe izpolnjujejo zakonske določbe.

                           —

                           Dalje, Komisije naj njena odločba, s katero je zakon EEG iz leta 2000 uvrstila kot pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, ker ni prišlo do nikakršnega prenosa državnih sredstev, ne bi zavezovala in naj bi zato zakon EEG iz leta 2012 pravno zmotno opredelila kot novo nezakonito uvedeno shemo pomoči.

                           —

                           Poleg tega naj Komisija ne bi zadostno preverila in naj zato tudi ne bi ugotovila, da so izjeme za energetsko intenzivne uporabnike glede na njihov cilj in naravo ter glede na sistematiko zakona EEG iz leta 2012 upravičene in torej niso pomenile selektivne prednosti.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 108(1) PDEU ter členov 18 in 19 Uredbe št. 659/1999 zaradi opustitve predloga ustreznih ukrepov

                           —

                           Tožeče stranke na tem mestu trdijo, da bi morala Komisija pri preverjanju zakona EEG iz leta 2012 vsekakor uporabiti postopek za obstoječe pomoči v skladu s členom 108(1) PDEU in členi od 17 do 19 Uredbe št. 659/1999 ter Nemčiji pred začetkom formalnega postopka preiskave predlagati ustrezne ukrepe, namesto da je gospodarske subjekte z opredelitvijo zakona EEG iz leta 2012 kot nove, nepriglašene pomoči, izpostavila znatnim gospodarskim tveganjem.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev pravice do izjave

                           —

                           Tožeče stranke poleg tega grajajo, da bi jim Komisija morala pred izdajo sklepa s tovrstnimi obteževalnimi pravnimi učinki vsekakor dati možnost, da se izjavijo.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: nezadostna obrazložitev

                           —

                           Tožeče stranke nazadnje trdijo, da je sklep o začetku postopka na bistvenih mestih pomanjkljivo obrazložen.

      (1)  Uredba Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 339).


title: Zadeva T-799/16: Tožba, vložena 16. novembra 2016 – Xiaomi/EUIPO – Dudingen Develops (MI)

text:
               23.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/43

         Tožba, vložena 16. novembra 2016 – Xiaomi/EUIPO – Dudingen Develops (MI)
   (Zadeva T-799/16)
   (2017/C 022/59)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Xiaomi, Inc. (Peking, Kitajska) (zastopnika: T. Raab in C. Tenkhoff, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Dudingen Develops, SL (Numancia de la Sagra, Španija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj znamke: tožeča stranka

      Zadevna znamka: figurativna znamka „MI“ – Prijava znamke Evropske unije št. 13 498 423

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 5. septembra 2016 v zadevi R 337/2016-4

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Delno razveljavi izpodbijano odločbo, in sicer v delu, v katerem je ugotovljeno, da ne obstaja verjetnost zmede, kar zadeva:

                           —

                           „Električne kable; Ovoje za električne kable; Prevleke za kable (kanali); Podaljševalne kable za električno omrežje; Emajlirane električne žice; Lokatorje kablov (električnih); Izolirane električne kable; Uporovne žice; Žice za termočlene; Kovinske kable (električne); Kabelske konektorje; Merilne kable; Priključne kable; Kanale za električne kable; Kabelske spojke za električne kable; Električne kable za montažo; Vodnike za električne kable; Kanale za kable (električne); Škatle za električne kable; Kabelske spoje za električne kable; Konektorje za žice (elektrika); Električne žice, odporne na toploto; Priključne bloke (električni kabli); Športne čelade; Etikete za identificiranje električnih kablov; Priključke za električne kable; Označevalce za električne žice; Električne kable z mineralno izolacijo; Moške konektorje za električne kable; Pregibne zaščitne obloge za električne kable; Materiale za električno napeljavo (žice, kabli); Spojne objemke za električne kable; Priključne doze za električne žice; Stikalne škatle kot ohišja spojk za kable; Aparate, instrumente in kable za elektriko; Adapterje za električno omrežje; Adapterje za vtikače; Konektorje za električne adapterje; Adapterje za povezovanje telefona s slušnimi pripomočki; Potovalne adapterje za električne vtičnice“ iz razreda 9 in

                           —

                           „Nahrbtnike; Majhne nahrbtnike; Torbe za plezalce“ iz razreda 18;

               —

               EUIPO in drugi stranki v postopku pred odborom za pritožbe pri EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-235/04: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 28. junija 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji (Neizpolnitev obveznosti države – Direktiva 79/409/EGS – Ohranjanje prostoživečih ptic – Posebna območja varstva – IBA 98 – Vrednost – Kakovost podatkov – Merila – Prosta presoja – Očitna nezadostnost razvrstitve glede na število in velikost)

text:
               25.8.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 199/2

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 28. junija 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji
   (Zadeva C-235/04) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 79/409/EGS - Ohranjanje prostoživečih ptic - Posebna območja varstva - IBA 98 - Vrednost - Kakovost podatkov - Merila - Prosta presoja - Očitna nezadostnost razvrstitve glede na število in velikost)
   (2007/C 199/03)
   Jezik postopka: španščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. van Beek in G. Valero Jordana, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Španija (zastopnik: N. Díaz Abad, zastopnik)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev člena 4(1) in (2) Direktive Sveta 79/409/EGS z dne 2. aprila 1979 o ohranjanju prosto živečih ptic (UL L 103, str. 1) – Nedoločitev najbolj primernih območij kot posebnih območij varstva za ohranjanje vrst iz Priloge I k Direktivi in selitvenih vrst.
   Izrek

               1)

               Kraljevina Španija s tem, ko glede na velikost ni razvrstila dovolj ozemelj kot posebna območja varstva za ptice v avtonomnih skupnostih Andaluzija, Baleari, Kanarski otoki in glede na število dovolj ozemelj v avtonomnih skupnostih Andaluzija, Baleari, Kanarski otoki, Kastilja-La Mancha, Katalonija, Galicija in Valencia, da bi zagotovila varstvo vseh vrst ptic, naštetih v Prilogi I k Direktivi Sveta 79/409/EGS z dne 2. aprila 1979 o ohranjanju prosto živečih ptic, kot je bila spremenjena predvsem z Direktivo Komisije 97/49/ES z dne 29. julija 1997, kot tudi vseh selitvenih vrst, ki niso navedene v tej prilogi, ni izpolnila obveznosti iz člena 4(1) in (2) Direktive 79/409, kot je bila spremenjena.

               2)

               V preostalem se tožba zavrne.

               3)

               Kraljevini Španiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 201, 7.8.2004.


title: Zadeva T-357/14: Tožba, vložena 23. maja 2014 – Experience Hendrix proti UUNT – JH Licence (Jimi Hendrix)

text:
               4.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 253/43

         Tožba, vložena 23. maja 2014 – Experience Hendrix proti UUNT – JH Licence (Jimi Hendrix)
   (Zadeva T-357/14)
   2014/C 253/57
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Experience Hendrix LLC (Tukwila, ZDA) (zastopnika: M. Vanhegan, Barrister, in P. Gardiner, Solicitor)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: JH Licence GmbH (Pommelsbrunn, Nemčija)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 24. marca 2014 v zadevi R 782/2012-4;

               —

               razglasi ničnost sporne znamke Skupnosti;

               —

               imetniku znamke Skupnosti naloži plačilo stroškov, ki so nastali tožeči stranki pred oddelkom za izbris;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov, ki so tožeči stranki nastali pred odborom za pritožbe in pred Splošnim sodiščem

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: Besedna znamka „Jimi Hendrix“ za proizvode in storitve iz razredov 9 in 15 – registracija znamke skupnosti št. 4 626 685

      Imetnik znamke Skupnosti: JH Licence GmbH

      Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Obrazložitev zahteve za ugotovitev ničnosti: Kršitev členov 52(1)(b) in 53(2)(a) Uredbe št. 207/2009

      Odločba oddelka za izbris: ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti

      Odločba odbora za pritožbe: razveljavitev odločbe oddelka za izbris in zavrnitev predloga za ugotovitev ničnosti

      Navajani tožbeni razlogi:

               —

               Kršitev člena 52(1)(b) Uredbe št. 207/2009;

               —

               Kršitev členov 53(2)(a) in 78 Uredbe št. 207/2009;

               —

               Kršitev člena 53(2)(a) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-487/12: Tožba, vložena 9. novembra 2012 – Eckes-Granini proti UUNT – Panini (PANINI)

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/54

         Tožba, vložena 9. novembra 2012 – Eckes-Granini proti UUNT – Panini (PANINI)
   (Zadeva T-487/12)
   2013/C 26/110
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Eckes-Granini Group GmbH (Nieder-Olm, Nemčija) (zastopnik: W. Berlit, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Panini SpA (Modena, Italija)

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 6. septembra 2012 v zadevi R 2393/2011-2; in

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka „PANINI“ za proizvode iz razreda 32 – registracija znamke Skupnosti št. 8721987

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Navajana znamka ali znak: registracija znamke Skupnosti št. 121780 za besedno znamko „GRANINI“ za med drugim proizvode iz razreda 32; nemška registracija znamke št. 30315871 za besedno znamko „GRANINI“ za med drugim proizvode iz razreda 32

      Odločba oddelka za ugovore: Ugovor se v celoti zavrne.

      Odločba odbora za pritožbe: Pritožba se zavrne.

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009.


title: Zadeva C-16/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa House of Lords z dne 2. decembra 2004 v zadevi The Queen na podlagi tožbe 1.) Veli Tum in 2.) Mehmet Dari proti Secretary of State for the Home Department

text:
               19.3.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 69/8

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa House of Lords z dne 2. decembra 2004 v zadevi The Queen na podlagi tožbe 1.) Veli Tum in 2.) Mehmet Dari proti Secretary of State for the Home Department
   (Zadeva C-16/05)
   (2005/C 69/17)
   Jezik postopka: angleščina
   House of Lords je s sklepom z dne 2. decembra 2004 v zadevi The Queen na podlagi tožbe 1.) Veli Tum in 2.) Mehmet Dari proti Secretary of State for the Home Department, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 19. januarja 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe, s katerim predlaga, da Sodišče odloči o naslednjem vprašanju:
   Ali je mogoče člen 41(1) Dodatnega protokola k Pridružitvenem sporazumu, podpisanim v Bruslju dne 23. novembra 1970 razlagati v smislu, da prepoveduje državi članici, da od dneva začetka veljavnosti tega Protokola v tej državi članici, sprejme nove omejitve glede pogojev in postopka za vstop turškega državljana na njeno ozemlje, ki se ima v tej državi članici namen ukvarjati z gospodarsko dejavnostjo?


title: Zadeva F-95/10: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 10. februarja 2012 – Bömcke proti EIB

text:
               12.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 138/39

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 10. februarja 2012 – Bömcke proti EIB
   (Zadeva F-95/10) (1)

   2012/C 138/97
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednica drugega senata je odredila izbris zadeve.

      (1)  UL C 328, 4.12.2010, str. 62.


title: Zadeva F-72/10: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 29. septembra 2011 – da Silva Tenreiro proti Komisiji (Javni uslužbenci — Uradniki — Zaposlovanje — Člen 7(1) Kadrovskih predpisov — Člen 29(1)(a) in (b) Kadrovskih predpisov — Očitna napaka pri presoji — Zloraba pooblastil — Obrazložitev)

text:
               12.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 138/24

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 29. septembra 2011 – da Silva Tenreiro proti Komisiji
   (Zadeva F-72/10) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Zaposlovanje - Člen 7(1) Kadrovskih predpisov - Člen 29(1)(a) in (b) Kadrovskih predpisov - Očitna napaka pri presoji - Zloraba pooblastil - Obrazložitev)
   2012/C 138/46
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Mario Paulo da Silva Tenreiro (Kraiinem, Belgija) (zastopniki: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis in É. Marchal, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: B. Eggers in P. Pecho, zastopnika)

      Predmet

   Na eni strani, predlog za razglasitev ničnosti odločbe o zavrnitvi prijave tožeče stranke na razpis za delovno mesto direktorja direktorata E „Pravosodje“ Generalnega direktorata za pravosodje, svobodo in varnost in odločbe o imenovanju novega direktorja. Na drugi strani, predlog za razglasitev ničnosti odločbe o zaključku postopka razpisa za delovno mesto direktorja DG PSV.F „Varnost“ in odločbe o imenovanju novega direktorja.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Tožeči stranki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 317, 20.11.2010, str. 49.


title: Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 14. oktobra 2004 v zadevi C-238/03 P: Maja Srl proti Komisiji Evropskih skupnosti (Pritožba — Finančna pomoč Skupnosti — Ukinitev pomoči, odobrene za posodobitev kmetijskega proizvodnega obrata)

text:
               19.2.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/12

      SKLEP SODIŠČA

   (šesti senat)
   z dne 14. oktobra 2004
   v zadevi C-238/03 P: Maja Srl proti Komisiji Evropskih skupnosti (1)

   (Pritožba - Finančna pomoč Skupnosti - Ukinitev pomoči, odobrene za posodobitev kmetijskega proizvodnega obrata)
   (2005/C 45/23)
   Jezik postopka: italijanščina
   V zadevi C-238/03 P Maja Srl, prej Ca' Pasta Srl (zastopniki: P. Piva, R. Mastroianni, G. Arendt), druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: C. Cattabriga in L. Vissagio, skupaj z A. Dal Ferrom, avocat), zaradi pritožbe na podlagi člena 56 Statuta Sodišča, vložene dne 28. maja 2003, je Sodišče (šesti senat), v sestavi A. Borg Barthet (poročevalec), predsednik senata, J. Malenovský in U. Lõhmus, sodnika, generalni pravobranilec: D. Ruiz-Jarabo Colomer, sodni tajnik: R. Grass, dne 14. oktobra 2004 razglasilo sklep, katerega izrek se glasi:

               1)

               Pritožba se zavrne.

               2)

               Maja Srl se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 213, 6.9.2003.


title: Zadeva T-6/10: Tožba, vložena 11. januarja 2010 – Sviluppo Globale proti Komisiji

text:
               27.2.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 51/47

         Tožba, vložena 11. januarja 2010 – Sviluppo Globale proti Komisiji
   (Zadeva T-6/10)
   2010/C 51/85
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Sviluppo Globale GEIE (Rim, Italija) (zastopniki: F. Sciaudone, R. Sciaudone, A. Neri, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločbi z dne 10. in 26. novembra 2009 naj se razglasita za nični;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Ta tožba je vložena, na eni strani, zoper odločbo Komisije z dne 10. novembra 2009, s katero je Komisija zavrnila ponudbo konzorcija (katerega članica je bila tožeča stranka, ki je bila hkrati zadolžena za opravljanje vseh upravljavskih in administrativnih dejavnosti konzorcija) v razpisu EUROPEAID/127843/D/SER/KOS za zagotovitev podpore carinski in davčni upravi na Kosovu, in, na drugi strani, zoper odločbo Komisije z dne 26. novembra 2009 v zvezi s prošnjo za dostop do razpisne dokumentacije, ki jo je vložil konzorcij ITAK.
   V utemeljitev predloga za razglasitev ničnosti odločbe z dne 10. novembra 2009 tožeča stranka zatrjuje:

               —

               kršitev obveznosti obrazložitve, ker Komisija sploh ni predložila informacij o značilnostih in prednostih izbrane ponudbe;

               —

               kršitev obveznosti, ki jih Komisija ima na podlagi točke 2.4.15 „Praktičnega vodiča po postopkih javnih naročil v okviru zunanjih ukrepov“ Evropske skupnosti in obveznosti skrbnega upravljanja Komisije. V zvezi s tem trdi, da tožena stranka ni odgovorila na pritožbo, ki je bila vložena v skladu s točko 2.4.15 Praktičnega vodiča;

               —

               očitno napako pri presoji značilnosti tehnične ponudbe konzorcija ITAK, saj je komisija za ocenjevanje presodila, da je nezadostna in tehnično neprimerna ponudba, ki so jo predložile uprave (carinske in davčne) kar treh držav članic Evropske unije;

               —

               očitno napako pri presoji kakovosti izbrane tehnične ponudbe. Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da je komisija za ocenjevanje dodelila zelo visoko oceno ponudbi konzorcija strokovnjakov za informacijsko tehnologijo z vodjo, ki je v preteklosti od Komisije prejel povprečne ocene.

         V utemeljitev predloga za razglasitev ničnosti odločbe z dne 26. novembra 2009 tožeča stranka zatrjuje:

               —

               kršitev člena 7 Uredbe št. 1049/2001 (1), ker Komisija ni takoj obravnavala prošnje za dostop, ni poslala potrdila o prejemu in je menila, da lahko zahtevo preprosto spregleda;

               —

               kršitev člena 8 Uredbe št. 1049/2001, ker Komisija ni takoj obravnavala potrdilne prošnje konzorcija ITAK in ni niti v teh okoliščinah poslala potrdila o prejemu ter je nazadnje menila, da lahko na zahtevo odgovori po poteku roka za odgovor;

               —

               kršitev splošnih načel za dostop do dokumentov, ki so določena z Uredbo št. 1049/2001 in s sodno prakso. Komisija je celo prenehala posredovati podatke, ki so bili sprva posredovani tožeči stranki;

               —

               tožeča stranka nazadnje zatrjuje, da je tožena stranka kršila odstavke 2, 3 in 6 člena 4 Uredbe št. 1049/2001.

      (1)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL L 145, str. 43).


title: Zadeva T-220/06: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 5. septembra 2007 – JAKO-O proti UUNT – P.I. Fashion (JAKO-O)

text:
               20.10.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 247/41

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 5. septembra 2007 – JAKO-O proti UUNT – P.I. Fashion (JAKO-O)
   (Zadeva T-220/06) (1)

   (2007/C 247/68)

      Jezik postopka: angleščina

   Predsednik prvega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 249, 14.10.2006.


title: Zadeva T-305/08: Tožba, vložena 11. avgusta 2008 – Italija proti Komisiji

text:
               25.10.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 272/31

         Tožba, vložena 11. avgusta 2008 – Italija proti Komisiji
   (Zadeva T-305/08)
   (2008/C 272/58)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Italijanska republika (zastopnik: F. Arena, avvocato dello Stato)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razveljavi naj se člen 1 Uredbe Komisije (ES) št. 530/2008 z dne 12. junija 2008 o sprejemu nujnih ukrepov glede ribolova na navadnega tuna z zapornimi plavaricami v Atlantskem oceanu vzhodno od zemljepisne dolžine 45 ° Z in v Sredozemskem morju, ki je bila objavljena v UL L 155 dne 13. junija 2008, v delu, v katerem po 16. juniju prepoveduje plovilom, ki plujejo pod zastavo Italije ribolov navadnega tuna v Atlantskem oceanu vzhodno od zemljepisne dolžine 45 ° Z in v Sredozemskem morju in v delu, v katerem zadevnim ladjam prepoveduje obdržati na krovu, dajati v mrežaste kletke za pitanje ali gojenje, pretovarjati, prenašati ali iztovarjati navedeni stalež navadnega tuna.

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Italijanska vlada je pred Sodiščem prve stopnje Evropskih skupnosti izpodbijala člen 1 Uredbe Komisije (ES) št. 530/2008 z dne 12. junija 2008 o sprejemu nujnih ukrepov glede ribolova na navadnega tuna z zapornimi plavaricami v Atlantskem oceanu vzhodno od zemljepisne dolžine 45 ° Z in v Sredozemskem morju.
   Tožba temelji na petih tožbenih razlogih.
   Tožeča stranka s prvim tožbenim razlogom zatrjuje, da je izpodbijana uredba brez vsakršne obrazložitve, kajti trditev o izčrpanju možnosti ribolova italijanskih plovil po 16. juniju 2008 ni podprta z nobeno drugo utemeljitvijo kot le s sklicevanjem na obstoj nekaterih nedoločenih podatkov, s katerimi Komisija razpolaga in na vsebino poročil (ki je prav tako neznana) njenih inšpektorjev.
   V okviru drugega tožbenega razloga tožeča stranka očita zlorabo pooblastil s trditvami, da Komisija nujnih ukrepov iz člena 7 Uredbe Sveta (ES) št. 2371/2008 ni sprejela iz razlogov navedenih v zadevni določbi, ampak zaradi posredovanja v zvezi z domnevnim neizpolnjevanjem obveznosti države članice, določenih v Uredbi Sveta (ES) št. 1559/2007.
   S tretjim tožbenim razlogom se očita kršitev členov 7 in 26 Uredbe št. 2371/2008, saj bi po mnenju tožeče stranke predpostavke, ki jih je izpostavila Komisija, kvečjemu dopustile sprejetje ukrepov iz člena 26 (v skladu s postopkom, ki ga določa zadevna določba), ne pa iz člena 7.
   Tožeča stranka s četrtim tožbenim razlogom trdi, da naj bi izpodbijani akt temeljil na napačni predstavi dejstev, ker naj bi iz podatkov, ki so jih italijanske oblasti posredovale Komisiji, izhajalo, da je tudi po datumu sprejetja izpodbijane uredbe količina ulova navadnega tuna s strani ladij pod italijansko zastavo bila nižja od 50 odstotkov dodeljene kvote, tako da je predpostavka, na kateri temelji izpodbijani ukrep (možnost presežka ulova italijanskega ladjevja) neutemeljena.
   S petim in hkrati zadnjim tožbenim razlogom tožeča stranka zatrjuje pomanjkljivo obrazložitev v zvezi z obstojem kršitev Uredbe št. 1559/2007, na katere naj bi se na splošno sklicevalo v izpodbijanem ukrepu, vendar brez navajanja njihovih značilnosti in tistih elementov, ki bi utemeljili neizpolnitev obveznosti zadevne države članice, ki izhajajo iz navedene uredbe.


title: Zadeva C-295/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugalska) 22. maja 2017 – MEO — Serviços de Comunicações e Multimédia, S.A./Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               7.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 256/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugalska) 22. maja 2017 – MEO — Serviços de Comunicações e Multimédia, S.A./Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Zadeva C-295/17)
   (2017/C 256/10)
   Jezik postopka: portugalščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: MEO — Serviços de Comunicações e Multimédia, S.A.

      Tožena stranka: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člene 2(1)(c), 64(1), 66(a) in 73 Direktive 2006/112/ES (1) razlagati tako, da davek na dodano vrednost dolguje operater telekomunikacijskih storitev (televizija, internet, mobilno in fiksno omrežje), ki svojim uporabnikom – če iz razloga, ki ga je mogoče pripisati uporabniku, pogodba z obveznostjo vezanosti za določeno obdobje (obdobje zvestobe) preneha veljati pred potekom takega obdobja – zaračuna vnaprej določen znesek, ki ustreza vrednosti osnovnega mesečnega plačila, ki ga uporabnik dolguje v skladu s pogodbo, pomnožen s številom mesečnih plačil, ki preostanejo do konca obdobja zvestobe, pri čemer operater ob izdaji računa za zadevni znesek in neodvisno od dejanskega pobiranja že preneha opravljati storitve, če:

                           a.

                           je pogodbeni cilj zaračunanega zneska uporabnika odvrniti od neupoštevanja obdobja zvestobe, h kateremu se je zavezal, in povrnitev škode, ki jo je operater utrpel zaradi neupoštevanja obdobja zvestobe – v bistvu zaradi izgube dobička, ki bi ga dosegel, če bi pogodba ostala veljavna do konca obdobja, zaradi nižjih pogodbeno dogovorjenih cen, zaradi nudenja opreme ali drugih ponudb, brezplačno ali po nižjih cenah, ali zaradi stroškov oglaševanja in pridobivanja uporabnikov;

                           b.

                           sklenjene pogodbe z obdobjem zvestobe za oglaševalce vsebujejo višje nadomestilo kot pogodbe brez obdobja zvestobe, pri čemer se nadomestilo v obeh primerih (to je v pogodbah z in brez obdobja zvestobe) izračuna na podlagi zneska mesečnih plačil, določenega v sklenjenih pogodbah;

                           c.

                           se zaračunani znesek lahko v nacionalnem pravu opredeli kot določilo o pogodbeni kazni.

               2.

               Ali lahko odgovor na prvo vprašanje spremeni morebiten neobstoj kakršnega koli ali kakršnih koli položajev, navedenih v različnih točkah tega predloga?

      (1)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006, L 347, str. 1).


title: Zadeva C-265/09 P: Pritožba, ki jo je 15. julija 2009 vložil Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) zoper sodbo Sodišča prve stopnje (šesti senat), razglašeno 29. aprila 2009 v zadevi T-23/07, Borco-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

text:
               26.9.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 233/7

         Pritožba, ki jo je 15. julija 2009 vložil Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) zoper sodbo Sodišča prve stopnje (šesti senat), razglašeno 29. aprila 2009 v zadevi T-23/07, Borco-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-265/09 P)
   2009/C 233/11
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Pritožnica: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: G. Schneider)

      Druga stranka v postopku: Borco-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG

      Predlogi pritožnice:

               —

               Izpodbijano sodbo naj se razveljavi;

               —

               tožbo, vloženo zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe Urada z dne 30. novembra 2006 v zadevi R 808/2006-4 naj se zavrne, podredno, zadevo naj se vrne Sodišču prve stopnje v ponovno odločanje;

               —

               drugi stranki v postopku naj se naloži plačilo stroškov tako postopka na prvi stopnji kot tudi pritožbenega postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Predložena pritožba je bila vložena zoper sodbo Sodišča prve stopnje, s katero je bila razveljavljena odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu z dne 30. novembra 2006, s katero je bila zavrnjena zahteva druge stranke v postopku za registracijo znaka „α“ kot znamke Skupnosti. Sodišče prve stopnje je odločilo, da je odbor za pritožbe, s tem da je le iz neobstoja grafičnih sprememb ali okraševanja v primerjavi s standardno pisavo Times New Roman, sklepal, da prijavljeni znak nima razlikovalnega učinka, ne da bi konkretno preučil njegovo primernost za razlikovanje – z vidika upoštevne javnosti – zadevnih proizvodov od proizvodov konkurentov tožeče stranke, napačno uporabil člen 7(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 (v nadaljevanju: Uredba).
   Kot pritožbeni razlog se navaja kršitev člena 7(1)(b) Uredbe. Urad meni, da je Sodišče prve stopnje to določbo s treh vidikov netočno razložilo.
   Prvič, v nasprotju z mnenjem Sodišča prve stopnje naj za preverjanje skladnosti s členom 7(1)(b) Uredbe razlikovalnega učinka znaka ne bi bilo vedno treba ugotoviti s konkretnim preverjanjem, usmerjenim na določene proizvode. Sodna praksa naj bi za določene kategorije znakov (npr. tridimenzionalni znaki, barvne znamke, slogani, imena domen) dopuščala preučitev konkretnega razlikovalnega učinka v smislu člena 7(1)(b) Uredbe na podlagi splošnih izjav o zaznavanju potrošnikov in njihovem pogojevanju in naj bi se pri tem pogosto odpovedala konkretnemu preverjanju proizvodov in storitev, zajetih s prijavo. Sodna praksa naj bi prav tako priznavala, da je pri določenih kategorijah znakov konkretni razlikovalni učinek praviloma mogoče doseči le z uveljavitvijo v prometu.
   Drugič naj Sodišče prve stopnje ne bi upoštevalo, da preučitev razlikovalnega učinka predstavlja napoved in ima zato vedno značaj domneve.
   Tretjič naj Sodišče prve stopnje v okviru preverjanja člena 7(1)(b) Uredbe ne bi upoštevalo razdelitve trditvenega bremena v delu, v katerem je menilo, da bi moral Urad neobstoj razlikovalnega učinka prijavljenega znaka vedno prikazati na konkretnih dejstvih. Postopek registracije naj bi bil upravni postopek in ne kontradiktorni postopek, v katerem bi Urad prijavitelju zadržke za registracijo moral dokazati. Če bi tožeča stranka navajala, da ima prijavljena znamka v nasprotju z oceno Urada razlikovalni učinek, bi morala s konkretnimi in utemeljenimi podatki dokazati, bodisi da ima prijavljena znamka razlikovalni učinek že sama po sebi bodisi da ga je pridobila z uporabo.


title: Zadeva F-15/15: Tožba, vložena 26. januarja 2015 – ZZ/Evropska komisija

text:
               20.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 127/40

         Tožba, vložena 26. januarja 2015 – ZZ/Evropska komisija
   (Zadeva F-15/15)
   (2015/C 127/55)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: M. Mock, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločb tožene stranke o določitvi pavšalnega plačila za stroške prevoza iz kraja zaposlitve v matični kraj na podlagi člena 8 Priloge VII h Kadrovskim predpisom v različici, ki je bila spremenjena z Uredbo (EU, Euratom) št. 1023/2013 z dne 22. oktobra 2013.

      Predlog tožeče stranke

   Tožeča stranka predlaga:

               —

               plačilna lista 6/2014 in 7/2014 v obliki odločbe tožene stranke z dne 15. oktobra 2014, vročeni 17. oktobra 2014, v katerih je odločeno od določitvi pavšalnega plačila za stroške prevoza iz kraja zaposlitve v matični kraj, naj se razglasita za nična;

               —

               v primeru razglasitve ničnosti naj se toženi stranki naloži, naj znova določi pavšalno plačilo ob upoštevanju razlogov, ki so povzročili ničnost;

               —

               o stroških naj se odloči v skladu z veljavnimi predpisi.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne  26. januarja 2006  v zadevi C-514/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji (Neizpolnitev obveznosti države — Člena 43 ES in 49 ES — Omejitve pri ustanavljanju in svobode opravljanja storitev — Podjetja in storitve zasebnega varovanja — Pogoji — Pravna oseba — Minimalni osnovni kapital — Varščina — Minimalno število zaposlenih — Direktivi 89/48/EGS in 92/51/EGS — Priznavanje poklicnih kvalifikacij)

text:
               8.4.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/4

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 26. januarja 2006
   v zadevi C-514/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Člena 43 ES in 49 ES - Omejitve pri ustanavljanju in svobode opravljanja storitev - Podjetja in storitve zasebnega varovanja - Pogoji - Pravna oseba - Minimalni osnovni kapital - Varščina - Minimalno število zaposlenih - Direktivi 89/48/EGS in 92/51/EGS - Priznavanje poklicnih kvalifikacij)
   (2006/C 86/06)
   Jezik postopka: španščina
   V zadevi C-514/03, Komisija Evropskih skupnosti, (zastopnika: M. Patakia in L. Escobar Guerrero) proti Kraljevini Španiji, (zastopnik: E. Braquehais Conesa) zaradi tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 226 ES, ki je bila na sodišče vložena 8. decembra 2003, je Sodišče (prvi senat), v sestavi P. Jann, predsednik senata, K. Schiemann, sodnik, N. Colneric, sodnica, J. N. Cunha Rodrigues in E. Levits (poročevalec), sodnika, generalna pravobranilka: J. Kokott, sodni tajnik: R. Grass, 26. januarja 2006 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Kraljevina Španija je s tem, da je obdržala v veljavi določbe zakona št. 23/1992 o zasebnem varovanju z dne 30. julija 1992 in kraljevega odloka št. 2364/1994 z dne 9. decembra 1994 o odobritvi uredbe o zasebnem varovanju, ki tujim podjetjem za zasebno varovanje nalagajo vrsto pravil za opravljanje njihovih dejavnosti v Španiji, in sicer obveznosti:

                           —

                           ustanovitve v obliki pravne osebe;

                           —

                           imetništva določenega minimalnega osnovnega kapitala;

                           —

                           pologa varščine pri španski instituciji;

                           —

                           zagotovitve minimalnega števila zaposlenih, če zadevno podjetje opravlja svoje dejavnosti tudi na drugih področjih, kot je področje prevoza in distribucije eksplozivnih sredstev;

                           —

                           za člane njihovega osebja, da imajo posebno upravno dovoljenje, ki ga izdajo španske oblasti in ki je splošno, ter
                           s tem, da ni sprejela določb, ki so potrebne za zagotovitev priznavanja potrdil o poklicni kompetentnosti za opravljanje dejavnosti zasebnega detektiva, ni izpolnila obveznosti iz členov 43 ES in 49 ES in Direktive Sveta 92/51/EGS z dne 18. junija 1992 o drugem splošnem sistemu priznavanja strokovne izobrazbe in usposabljanja, ki dopolnjuje Direktivo 89/48, ter Direktive Sveta 89/48/EGS z dne 21. decembra 1988 o splošnem sistemu priznavanja visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Kraljevina Španija nosi svoje stroške in se ji naloži plačilo treh četrtin stroškov Komisije Evropskih skupnosti.

               4.

               Komisija Evropskih skupnosti nosi eno četrtino svojih stroškov.

      (1)  UL C 47, 21.2.2004.


title: Zadeva T-203/07: Tožba, vložena 5. junija 2007 – Cemex Polska proti Komisiji

text:
               21.7.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 170/40

         Tožba, vložena 5. junija 2007 – Cemex Polska proti Komisiji
   (Zadeva T-203/07)
   (2007/C 170/76)
   Jezik postopka: poljščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Cemex Polska sp. Z o.o. (zastopnika: F. Puel in M. Szpunar, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba Komisije z dne 26. marca 2007 o nacionalnem načrtu razdelitve pravic do emisije toplogrednih plinov, o katerem je Poljska obvestila Komisijo skladno z Direktivo 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta, naj se razglasi za nično;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti Odločbe Komisije K(2007) 1295 konč. z dne 26. marca 2007 o nacionalnem načrtu razdelitve pravic do emisije toplogrednih plinov, o katerem je Poljska obvestila Komisijo skladno z Direktivo 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta (1) in v kateri je Komisija odločila, da so nekateri vidiki poljskega načrta razdelitve pravic do emisij ogljikovega dioksida za obdobje 2008-2012, o katerem je bila obveščena 30. junija 2006, neskladni s členom 9(1) in (3), členom 10 in členom 13(2), ter merili iz Priloge III k Direktivi 2003/87. Izpodbijana odločba zgornjo mejo emisij ogljikovega dioksida za obdobje 2008-2012 v primerjavi z zgornjo mejo, ki jo je Poljska v posredovanem nacionalnem načrtu predlagala Komisiji, znižuje za 26,7 %.
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so taki kot v zadevi T-195/07.

      (1)  Direktiva 2003/87/ES evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES (UL L 275, str. 32).


title: Zadeva C-285/13 P: Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 12. junija 2014 – Bimbo, SA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) (Pritožba — Člen 181 Poslovnika Sodišča — Znamka Skupnosti — Uredba (ES) št. 40/94 — Člen 8 — Prijava figurativne znamke Skupnosti Caffè KIMBO — Postopek z ugovorom — Prejšnja nacionalna besedna znamka BIMBO — Splošno znana znamka — Delna zavrnitev ugovora — Očitno nedopustna pritožba)

text:
               11.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 261/5

         Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 12. junija 2014 – Bimbo, SA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)
   (Zadeva C-285/13 P) (1)

   ((Pritožba - Člen 181 Poslovnika Sodišča - Znamka Skupnosti - Uredba (ES) št. 40/94 - Člen 8 - Prijava figurativne znamke Skupnosti Caffè KIMBO - Postopek z ugovorom - Prejšnja nacionalna besedna znamka BIMBO - Splošno znana znamka - Delna zavrnitev ugovora - Očitno nedopustna pritožba))
   2014/C 261/07
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Bimbo, SA (zastopnik: N. Fernández Fernández-Pacheco, odvetnik)

      Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, agent), Café do Brasil SpA (zastopnika: M. Mostardini in F. Mellucci, odvetnika)

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrže.

               2.

               Družbi Bimbo SA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 252, 31.8.2013.


title: Zadeva C-158/05: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji, vložena dne 6. aprila 2005

text:
               11.6.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 143/26

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji, vložena dne 6. aprila 2005
   (Zadeva C-158/05)
   (2005/C 143/41)
   Jezik postopka: nemščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata G. Braun in M. Huttunen, z naslovom za vročanje v Luxemburgu, je dne 6. aprila 2005 na Sodišče Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Zvezni republiki Nemčiji.
   Komisija Evropskih skupnosti Sodišču predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da Zvezna republika Nemčija s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za prenos Direktive Evropskega Parlamenta in Sveta 2002/30/ES (1) z dne 26. marca 2002 o oblikovanju pravil in postopkov glede uvedbe s hrupom povezanih omejitev obratovanja na letališčih Skupnosti, oziroma s tem da o sprejetju teh predpisov ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz te direktive in Pogodbe ES.

               2.

               Zvezni republiki Nemčiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve:
   Rok, določen za prenos direktive, se je iztekel 28. septembra 2003.

      (1)  UL L 85, str. 40.


title: Zadeva C-28/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemska) 23. januarja 2015 – Koninklijke KPN NV in drugi/Autoriteit Consument en Markt (ACM)

text:
               27.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 138/28

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemska) 23. januarja 2015 – Koninklijke KPN NV in drugi/Autoriteit Consument en Markt (ACM)
   (Zadeva C-28/15)
   (2015/C 138/40)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Koninklijke KPN NV in KPN BV, T-Mobile Netherlands BV, Tele2 Nederland BV, Ziggo BV, Vodafone Libertel BV, UPC Nederland BV in UPC Business BV

      Tožena stranka: Autoriteit Consument en Markt (ACM)

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 4(1) Okvirne direktive (1) v povezavi s členoma 8 in 13 Direktive o dostopu (2) razlagati tako, da nacionalna sodišča načeloma lahko v sporu o zakonitosti stroškovno naravnane cene na veleprodajnem trgu zaključevanja govornih klicev, ki jo določi nacionalni regulativni organ, sprejmejo odločitev, ki se ne ujema s Priporočilom Evropske komisije z dne 7. maja 2009 o regulaciji cen zaključevanja klicev v fiksnih in mobilnih omrežjih EU (2009/396/ES) (3), v katerem je metoda Pure-BULRIC priporočena kot ustrezni cenovni ukrep na trgih zaključevanja govornih klicev, če menijo, da je to potrebno na podlagi dejanskih okoliščin primera, o katerem presojajo, in/ali na podlagi preudarkov nacionalnega oziroma nadnacionalnega prava?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: v kolikšni meri lahko potem nacionalna sodišča pri presoji stroškovno naravnanega cenovnega ukrepa

                           (a)

                           glede na člen 8(3) Okvirne direktive argument nacionalnega regulativnega organa, da se spodbuja razvoj notranjega trga, ocenjujejo na podlagi obsega dejanskega vpliva na delovanje notranjega trga?

                           (b)

                           glede na politične cilje in regulativna načela iz člena 8 Okvirne direktive in člena 13 Direktive o dostopu preučijo, ali je cenovni ukrep

                                       (i)

                                       sorazmeren,

                                       (ii)

                                       ustrezen,

                                       (iii)

                                       primeren in upravičen?

                           (c)

                           od nacionalnega regulativnega organa zahtevajo, da dovolj prepričljivo dokaže, da se

                                       (i)

                                       politični cilj, naveden v členu 8(2) Okvirne direktive, da nacionalni regulativni organi podpirajo konkurenco pri zagotavljanju elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev, dejansko uresničuje in da so uporabniki dejansko deležni kar največje ugodnosti v smislu izbire, cene in kakovosti,

                                       (ii)

                                       dejansko uresničuje politični cilj, naveden v členu 8(3) Okvirne direktive, glede prispevanja k razvoju notranjega trga, in

                                       (iii)

                                       dejansko uresničuje politični cilj, naveden v členu 8(4) Okvirne direktive, glede podpiranja interesov državljanov?

                           (d)

                           glede na člen 16(3) Okvirne direktive in člen 8(2) in (4) Direktive o dostopu pri odgovoru na vprašanje, ali gre za ustrezni cenovni ukrep, upoštevajo okoliščino, da je bil ukrep naložen na trgu, na katerem imajo regulirana podjetja znatno tržno moč, da pa je v izbrani obliki (Pure-BULRIC) namenjen spodbujanju enega od ciljev Okvirne direktive – namreč interesov končnih uporabnikov – na drugem trgu, na katerem regulacija ne pride v poštev?

      (1)  Direktiva 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) (UL L 108, str. 33).

      (2)  Direktiva 2002/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o dostopu do elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajočih naprav ter o njihovem medomrežnem povezovanju (Direktiva o dostopu) (UL L 108, str. 7).

      (3)  UL L 124, str. 67.


title: Zadeva C-417/16 P: Pritožba, ki jo je August Storck KG vložila 27. julija 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 10. maja 2016 v zadevi T-806/14, August Storck KG/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino

text:
               21.11.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 428/3

         Pritožba, ki jo je August Storck KG vložila 27. julija 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 10. maja 2016 v zadevi T-806/14, August Storck KG/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino
   (Zadeva C-417/16 P)
   (2016/C 428/04)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: August Storck KG (zastopnici: I. Rohr, P. Goldenbaum, odvetnici)

      Druga stranka v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Predlog

               —

               Razveljavi naj se sodba Splošnega sodišča z dne 10. maja 2016 v zadevi T-806/14;

               —

               razveljavi naj se odločba odbora za pritožbe v zadevi R0644/2014-5, podredno, zadeva naj se, po potrebi, vrne v ponovno razsojanje Splošnemu sodišču;

               —

               odredi naj se, da EUIPO nosi svoje stroške in stroške pritožnice pred Sodiščem, Splošnim sodiščem in odborom za pritožbe.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               I.

               Prvi pritožbeni razlog: kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009 (1) – Uporaba napačnega testa

                           1.

                           Splošno sodišče za razlikovalni učinek znamke napačno zahteva, da se ta „znatno razlikuje od standarda ali navad v sektorju.“ Uporabilo je test za tridimenzionalne znamke, ki zajema videz samega blaga, brez besednih ali grafičnih elementov, kar je strožji test kot za običajne znamke. Ta strožji test ne bi smel biti uporabljen, saj je prijavljena znamka dvodimenzionalna znamka, ki vsebuje grafični element. Uporaba strožjega testa je v nasprotju z ustaljeno sodno prakso.

                           2.

                           Splošno sodišče je storilo napako, ko je svoje ugotovitve oprlo na sodbo Storck/UUNT, C-25/05 P, EU:C:2006:422. Ta zadeva nikakor ni primerljiva s to zadevo, saj se je nanašala na (embaliran) proizvod brez kakršnegakoli grafičnega in/ali besednega elementa.

                           3.

                           Uporaba strožjih pravil, kot so tista, ki veljajo za besedne in figurativne znamke ni upravičena tudi zato, ker je obseg prijavljene znamke še ožji kot bi bil obseg registracije, ki bi zajemala le grafični element. Z uporabo strožjih pravil je Splošno sodišče kršilo člen 7(l)(b) Uredbe št. 207/2009, ki določa, da se ne registrirajo (le) znamke, ki so brez slehernega razlikovalnega učinka.

               II.

               Drugi pritožbeni razlog: kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009 Neuporaba načela specialnosti

                           4.

                           Splošno sodišče je zadevno blago preširoko opredelilo za poceni, vsakodnevno potrošniško blago, pred nakupom katerega ni posledica dolgega obdobja tehtanja. To je privedlo do napačne ugotovitve Splošnega sodišča, da je raven pozornosti upoštevne javnosti nizka zlasti glede elementov na embalaži.

                           5.

                           Splošno sodišče bi glede na konkretne specifične proizvode (torej, konditorski izdelki, čokolade, čokoladni proizvodi, pecivo in sladoledi) moralo opraviti analizo glede tega kakšna je raven pozornosti potrošnikov in kakšno vlogo ima v tem okviru konkretna embalaža kot je zajeta s prijavljeno znamko. Splošno sodišče ni obravnavalo tipične situacije nakupa kar zadeva te proizvode.

                           6.

                           Splošno sodišče s tem da ni upoštevalo posebnosti upoštevnega blaga, ni uporabilo načela specialnosti. Če bi Splošno sodišče pravilno postopalo, bi upoštevalo, da potrošniki zadevnega blaga običajno namenijo visoko raven pozornosti barvam, obliki in dizajnu embalaže. Potrošniki zadevnega blaga ne bi imeli nobenih problemov pri identifikaciji vira proizvodov zgolj na podlagi kombinacije črt, barv in oblik, kot so zajete s prijavljeno znamko.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).


title: Zadeva C-204/05: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji, vložena dne 10. maja 2005

text:
               9.7.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/9

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji, vložena dne 10. maja 2005
   (Zadeva C-204/05)
   (2005/C 171/16)
   Jezik postopka: francoščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata B. Stromsky in F. Simonetti, zastopnika, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, je dne 10. maja 2005 na Sodišču Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Kraljevini Belgiji.
   Komisija Evropskih skupnosti Sodišču predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da Kraljevina Belgija s tem, da je v Belgiji uvedla dovoljenje za distributerje medicinskih pripomočkov razreda 1, s sedežem v drugi državi članici Skupnosti, in je obvezala zdravnike, psihologe, izvajalce paramedicinske dejavnosti in socialne delavce, če so strokovno povezani s specialističnim centrom, da nabavljajo sterilni material v lekarnah, pri distributerjih, prodajalcih na debelo, uvoznikih ali pri proizvajalcih, ki imajo dovoljenje Ministrstva za javno zdravje, ni izpolnila obveznosti iz členov 28 in 30 Pogodbe ES.

               2.

               Kraljevini Belgiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve:
   Komisija izpodbija veljavno ureditev v Belgiji, ki nalaga, da morajo distributerji kadar želijo prodati sterilno opremo, z oznako CE, zdravnikom, bolničarjem, psihologom, izvajalcem paramedicinske dejavnosti ali socialnim delavcem imeti dovoljenje. Ta obveznost brez razlikovanja velja za distributerje s sedežem v Belgiji ali v drugi državi članici. Vendar le-ta ovira prodajo teh posebnih medicinskih pripomočkov tej specifični javnosti s strani distributerjev s sedežem izven Belgije.


title: Zadeva C-95/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Milano (Italija) 27. februarja 2014 – Unione nazionale industria conciaria (UNIC), Unione Nazionale dei Consumatori di Prodotti in Pelle, Materie Concianti, Accessori e Componenti (Unicopel) proti FS Retail, Luna srl, Gatsby srl

text:
               28.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 245/2

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Milano (Italija) 27. februarja 2014 – Unione nazionale industria conciaria (UNIC), Unione Nazionale dei Consumatori di Prodotti in Pelle, Materie Concianti, Accessori e Componenti (Unicopel) proti FS Retail, Luna srl, Gatsby srl
   (Zadeva C-95/14)
   2014/C 245/03
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale di Milano

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Unione nazionale industria conciaria (UNIC), Unione Nazionale dei Consumatori di Prodotti in Pelle, Materie Concianti, Accessori e Componenti (Unicopel)

      Tožene stranke: FS Retail, Luna srl, Gatsby srl

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali členi 34 PDEU, 35 PDEU in 36 PDEU ob pravilni razlagi nasprotujejo uporabi člena 3(2) nacionalnega zakona št. 8 z dne 14. januarja 2013 – ki nalaga obvezno označevanje z navedbo države porekla za izdelke, pridobljene z obdelavo v tujih državah, na katerih je uporabljen italijanski izraz „pelle“ – za izdelke iz usnja, zakonito obdelanega ali trženega v drugih državah članicah Evropske unije, zaradi česar tak nacionalni zakon postane ukrep z enakim učinkom kot količinska omejitev, ki je prepovedana s členom 30 [34] PDEU in neutemeljena v skladu s členom 36 PDEU?

               2.

               Ali členi 34 PDEU, 35 PDEU in 36 PDEU ob pravilni razlagi nasprotujejo uporabi člena 3(2) nacionalnega zakona št. 8 z dne 14. januarja 2013 – ki nalaga obvezno označevanje z navedbo države porekla za izdelke, pridobljene z obdelavo v tujih državah, na katerih je uporabljen italijanski izraz „pelle“ – za izdelke iz usnja, obdelanega v državah nečlanicah EU, ki še niso zakonito trženi v Uniji, zaradi česar tak nacionalni zakon postane ukrep z enakim učinkom kot količinska omejitev, ki je prepovedana s členom 30 [34] PDEU in neutemeljena v skladu s členom 36 PDEU?

               3.

               Ali člena 3 in 5 Direktive 94/11/ES (1) ob pravilni razlagi nasprotujeta uporabi člena 3(2) nacionalnega zakona št. 8 z dne 14. januarja 2013 – ki nalaga obvezno označevanje z navedbo države porekla za izdelke iz usnja, obdelanega v tujih državah, na katerih je uporabljen italijanski izraz „pelle“ – za izdelke iz usnja, zakonito obdelanega in zakonito trženega v drugih državah članicah Unije?

               4.

               Ali člena 3 in 5 Direktive 94/11/ES ob pravilni razlagi nasprotujeta uporabi člena 3(2) nacionalnega zakona št. 8 z dne 14. januarja 2013, ki nalaga obvezno označevanje z navedbo države porekla za izdelke iz usnja, obdelanega v državah nečlanicah Evropske unije, ki v Uniji še niso zakonito v prodaji?

               5.

               Ali člen 60 Uredbe (EU) št. 952/2013 (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. oktobra 2013 ob pravilni razlagi nasprotuje uporabi člena 3(2) nacionalnega zakona št. 8 z dne 14. januarja 2013 – ki nalaga obvezno označevanje z navedbo države porekla za izdelke iz obdelave v tujih državah, na katerih je uporabljen italijanski izraz „pelle“ – za izdelke iz usnja, obdelanega v državah članicah Evropske unije, ki v Uniji še niso zakonito v prodaji?

               6.

               Ali člen 60 Uredbe (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. oktobra 2013 ob pravilni razlagi nasprotuje uporabi člena 3(2) nacionalnega zakona št. 8 z dne 14. januarja 2013 – ki nalaga obvezno označevanje z navedbo države porekla za izdelke iz obdelave v tujih državah, na katerih je uporabljen italijanski izraz „pelle“ – za izdelke iz usnja, obdelanega v državah nečlanicah Evropske unije, ki v Uniji še niso zakonito v prodaji?

      (1)  UL; posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13 zvezek 13, str. 173.

      (2)  UL L 269, str. 1.


title: Zadeva F-50/14: Tožba, vložena 3. junija 2014 – ZZ proti Komisiji

text:
               28.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 245/32

         Tožba, vložena 3. junija 2014 – ZZ proti Komisiji
   (Zadeva F-50/14)
   2014/C 245/43
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: S. Orlandi, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti sklepa Komisije, s katerim je bil tožeči stranki zavrnjen izselitveni dodatek

      Predloga tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti sklepa z dne 3. oktobra 2013, s katerim je bil tožeči stranki zavrnjen izselitveni dodatek;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-466/08: Sklep predsednika Sodišča z dne 17. novembra 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Ciper

text:
               27.2.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 51/27

         Sklep predsednika Sodišča z dne 17. novembra 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Ciper
   (Zadeva C-466/08) (1)

   2010/C 51/44

      Jezik postopka: grščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 327, 20.12.2008.


title: Zadeva C-114/09: Tožba, vložena 25. marca 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji

text:
               16.5.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/28

         Tožba, vložena 25. marca 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji
   (Zadeva C-114/09)
   2009/C 113/51
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: E. Adsera Ribera in P. Dejmek, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Španija

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Kraljevina Španija s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo (1) 2006/68/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o spremembi Direktive Sveta 77/91/EGS (2) glede ustanavljanja delniških družb ter ohranjanja in spreminjanja njihovega kapitala, oziroma v vsakem primeru s tem, da jih ni sporočila Komisiji, ni izpolnila svojih obveznosti iz te direktive.

               —

               Kraljevini Španiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Rok za prenos Direktive 2006/68/ES v nacionalni pravni red se je iztekel 15. aprila 2008.

      (1)  UL L 264, str. 32.

      (2)  UL L 26, str. 1.


title: Zadeva C-621/13 P: Pritožba, ki jo je družba Orange, prej France Télécom vložila 28. novembra 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 16. septembra 2013 v zadevi T-258/10, Orange proti Komisiji

text:
               8.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 39/8

         Pritožba, ki jo je družba Orange, prej France Télécom vložila 28. novembra 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 16. septembra 2013 v zadevi T-258/10, Orange proti Komisiji
   (Zadeva C-621/13 P)
   2014/C 39/15
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožnik: Orange, prej France Télécom (zastopnika: H. Viaene in D. Gillet, odvetnika)

      Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Francoska republika, Département des Hauts-de-Seine, Sequalum SAS

      Predlogi

               —

               Razveljavitev sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 16. septembra 2013, ki je bila izdana v zadevi Orange proti Evropski komisiji, in, če Sodišče meni, da ima na voljo vse elemente, ki so potrebni zato, da samo dokončno odloči o vsebini zadeve, razveljavitev odločbo Komisije C(2009) 7426 final z dne 30. septembra 2009 v zvezi z nadomestilom za stroške javne storitve za vzpostavitev in delovanje visokozmogljivega elektronskega komunikacijskega omrežja v Département des Hauts-de-Seine (državna pomoč št. 331/2008 – Francija);

               —

               podredno, razveljavitev izpodbijane sodbe in vrnitev zadeve Splošnemu sodišču v ponovno odločanje;

               —

               naložitev plačila stroškov tega postopka Komisiji, Département in družbi Sequalum, razen stroškov, ki jih je priglasila Francoska republika;

               —

               ugotovi naj se, da Francoska republika nosi lastne stroške.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v podporo svoji pritožbi navaja štiri pritožbene razloge.
   Prvič, pritožnica meni, da je Splošno sodišče kršilo svojo dolžnost obrazložitve iz členov 36 in 53(1) Poslovnika Sodišča, saj naj bi nezadostno in protislovno presodilo tožbeni razlog v zvezi z neobstojem tržne nepopolnosti. Pritožnica Splošnemu sodišču zlasti očita, da je zavrnilo njeno trditev, da projekta THD 92 ni mogoče šteti za storitev splošnega gospodarskega interesa, ker nobeden od navzočih konkurenčnih ponudnikov ni ponujal podobnih storitev.
   Drugič, pritožnica Splošnemu sodišču očita, da je napačno uporabilo pravo pri presoji tega kdaj bi bilo treba preučiti obstoj takšne tržne nepopolnosti. Tako naj bi bilo treba obstoj takšne opustitve preučiti takrat, ko so bili sprejeti določeni ukrepi za odpravo takšnih nepopolnosti.
   Tretjič, pritožnica Splošnemu sodišču očita, da je pri razlagi člena 78 Smernic (1) napačno uporabilo pravo s tem, ko je menilo, da „podrobna analiza“, ki pri vsaki tradicionalni črni lisi, katere predmet je, ne zahteva odprtja formalnega postopka preizkusa v smislu člena 108(2) PDEU.
   Zadnjič, pritožnica meni, da naj bi bila ugotovitev Splošnega sodišča, da v primerih področij, v katerih notranja stopnja vračanja znaša med 9 in 10,63 %, ni predmet nadomestila, očitno napačna. Posledice, ki izhajajo za Splošno sodišče iz tega, namreč, da ne pride do prevelikih nadomestil, sporni projekt pa naj bi bil v skladu s tem tretjim merilom, naj bi bile tako napačne.

      (1)  Sporočila Komisije – Smernice Skupnosti o uporabi pravil o državni pomoči za hitro vzpostavitev širokopasovnih omrežij (UL 2009, C 235, str. 7).


title: Zadeva C-331/09: Tožba, vložena 17. avgusta 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Poljski

text:
               19.12.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 312/10

         Tožba, vložena 17. avgusta 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Poljski
   (Zadeva C-331/09)
   2009/C 312/17
   Jezik postopka: poljščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: K. Gross in A. Stobiecka-Kuik, zastopnika)

      Tožena stranka: Republika Poljska

      Predlogi tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da je Republika Poljska kršila člen 249(4) ES ter člene 3, 4 in 5 Odločbe Komisije z dne 23. oktobra 2007 o državni pomoči, ki jo je odobrila Poljska C 23/06 (ex NN 35/06) v korist skupine Technologie Buczek, proizvajalca jekla (notificirano pod dokumentarno številko C(2007) 5087, objavljena v UL 2008, L 116), da ni izpolnila svojih obveznosti iz te odločbe oziroma nikakor ni obvestila Komisije o neizpolnitvi teh obveznosti.

               —

               Republiki Poljski naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija je 23. oktobra 2007 izdala odločbo, s katero je odredila, da poljski proizvajalec jekla, skupina Technologie Buczek, zlasti Technologie Buczek SA (v nadaljevanju: TB) in njeni odvisni družbi Huta Buczek (v nadaljevanju: HB) ter Buczek Automotive (v nadaljevanju: BA), vrne pomoč, saj ni pravilno izvedel vnaprej odobrenega načrta prestrukturiranja in je nato prejel pomoč za tekoče poslovanje, ki ni združljiva s pravom Skupnosti. Ta pomoč za tekoče poslovanje je zajemala neizpolnitev javnopravnih obveznosti. Republika Poljska je bila 24. oktobra 2007 prek svojega stalnega zastopnika pri Evropski uniji obveščena o odločbi. Hkrati je Komisija od Republike Poljske zahtevala, da sprejme vse potrebne ukrepe za povrnitev protipravno odobrene pomoči.
   Do vložitve tožbe pomoč v korist družb HB in BA ni bila vrnjena.
   Po podatkih poljskih organov naj bi bili poleg čisto tehničnih ovir predpisi poljskega stečajnega prava razlog za občutno zamudo pri vračilu pomoči. Poljski organi so pojasnili, da je državna pomoč, za katero gre v odločbi, zajemala neizpolnitev obveznosti družbe TB, čeprav je v resnici imela korist od pomoči njena odvisna družba. V tem položaju je družba TB formalno jamčila za vse obveznosti, vključno z zneski, ki bi jih morali vrniti družbi HB in BA. Poljski pravni predpisi domnevno ne dopuščajo odpis takih terjatev, razen v primeru „popolne nezmožnosti“. Ko so bile te terjatve prijavljene, je bil stečajni upravitelj družbe TB zavezan za poplačilo teh dolgov, ki lahko vključujejo zneske, ki jih je treba izterjati od odvisnih družb. Če bi bili ti zneski vrnjeni, bi odpadla pravna podlaga za njihovo uveljavljanje zoper družbi HB in BA.
   Po mnenju Komisije pa ne zadostuje, da Republika Poljska sprejme ukrepe, ki so ji na voljo. Izid teh ukrepov bi morala biti učinkovita in takojšnja izvršba odločbe; sicer bi bilo treba izhajati iz tega, da Republika Poljska ni izpolnila svojih obveznosti. Država članica je kršila obveznost vračila, če ukrepi, ki jih je sprejela, niso bili učinkoviti z vidika dejanskega vračila spornega zneska.