title: Zadeva C-168/11: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 28. februarja 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesfinanzhof – Nemčija) – Manfred Beker, Christa Beker proti Finanzamt Heilbronn (Prosti pretok kapitala — Davek na dohodek — Dohodki iz kapitala — Konvencija o izogibanju dvojnega obdavčevanja — Dividende, ki jih izplačajo družbe s sedežem v državah članicah in tretjih državah — Določitev najvišjega zneska odbitka davka, odtegnjenega pri viru v tujini, od nacionalne dohodnine — Neupoštevanje osebnih stroškov in stroškov, povezanih z življenjskim slogom — Upravičenost)

text:
               20.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 114/9

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 28. februarja 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesfinanzhof – Nemčija) – Manfred Beker, Christa Beker proti Finanzamt Heilbronn
   (Zadeva C-168/11) (1)

   (Prosti pretok kapitala - Davek na dohodek - Dohodki iz kapitala - Konvencija o izogibanju dvojnega obdavčevanja - Dividende, ki jih izplačajo družbe s sedežem v državah članicah in tretjih državah - Določitev najvišjega zneska odbitka davka, odtegnjenega pri viru v tujini, od nacionalne dohodnine - Neupoštevanje osebnih stroškov in stroškov, povezanih z življenjskim slogom - Upravičenost)
   2013/C 114/11
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesfinanzhof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Manfred Beker, Christa Beker

      Tožena stranka: Finanzamt Heilbronn

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Bundesfinanzhof – Razlaga člena 56 ES – Nacionalna zakonodaja na področju davka od dohodkov fizičnih oseb (dohodnina), ki omogoča odbitek davkov plačnih v tujini zgolj za del nacionalne dohodnine, ki bremeni dohodke, ustvarjene v tujini – Metoda za določitev tega dela nacionalne dohodnine, ki ima za posledico proporcionalen pripis odbitnih izdatkov in izrednih bremen tudi za dohodke, ustvarjene v tujini, zaradi česar pride do sorazmernega znižanja zgornje meje za odbitek davkov, plačanih v tujini.

      Izrek

   Člen 63 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje ureditvi države članice, v skladu s katero se v okviru režima za omejitev dvojnega obdavčevanja davčnim zavezancem, ki so neomejeno zavezani za plačilo davka, kadar v državi izvora tujih dohodkov plačajo davek na te dohodke, ki ustreza dohodnini, ki jo odmeri navedena država članica, odbitek navedenega tujega davka od zneska dohodnine v tej državi članici opravi tako, da se znesek davka, ki se v tej državi članici dolguje iz naslova obdavčljivih dohodkov, ki zajemajo dohodke tujega izvora, pomnoži z razmerjem med navedenimi dohodki tujega izvora in vsoto dohodkov, pri čemer se pri tej vsoti ne upoštevajo posebni izdatki in izredna bremena kot stroški, povezani z življenjskim slogom ali osebnimi ali družinskimi okoliščinami.

      (1)  UL C 211, 16.7.2011.


title: Zadeva T-205/05: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 26. februarja 2007 — Evropaïki Dynamiki proti Komisiji (Ničnostna tožba — Arbitražna klavzula — Program e-vsebine — Odpoved pogodbe — Povračilo — Nedopustnost)

text:
               28.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 95/41

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 26. februarja 2007 — Evropaïki Dynamiki proti Komisiji
   (Zadeva T-205/05) (1)

   (Ničnostna tožba - Arbitražna klavzula - Program e-vsebine - Odpoved pogodbe - Povračilo - Nedopustnost)
   (2007/C 95/84)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atene, Grčija)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (Zastopnika: M. Wilderspin in M. Patkova, zastopnika)
   Predmet
   Predlog za razglasitev ničnosti, prvič, odločbe Komisije z dne 16. maja 2003 o odpovedi pogodbe EDC-53007 EEBO/27873, drugič, odločbe Komisije z dne 12. novembra 2004 o povračilu stroškov opravljenih del največ do zneska 85.971 evrov tožeči stranki in, tretjič, odločbe Komisije z dne 7. marca 2005 o izdaji opomina v znesku 59.485 evrov tožeči stranki.
   Izrek

               1)

               Tožba se kot nedopustna zavrže.

               2)

               Tožeča stranka nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Komisija.

      (1)  UL C 193, 6.8.2005.


title: Zadeva C-599/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovaška republika) 17. decembra 2010 – SAG ELV Slovensko, a.s., FELA Management AG, ASCOM (Schweiz) AG, Asseco Central Europe, a.s., TESLA STROPKOV, a.s., Autostrade per ľItalia S.p.A., EFKON AG, Národná dialnicná spolocnost, a.s., STALEXPORT Autostrady S.A. proti Úrad pre verejné obstarávanie

text:
               5.3.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 72/11

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovaška republika) 17. decembra 2010 – SAG ELV Slovensko, a.s., FELA Management AG, ASCOM (Schweiz) AG, Asseco Central Europe, a.s., TESLA STROPKOV, a.s., Autostrade per ľItalia S.p.A., EFKON AG, Národná dialnicná spolocnost, a.s., STALEXPORT Autostrady S.A. proti Úrad pre verejné obstarávanie
   (Zadeva C-599/10)
   2011/C 72/19
   Jezik postopka: slovaščina

      Predložitveno sodišče

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: SAG ELV Slovensko, a.s., FELA Management AG, ASCOM (Schweiz) AG, Asseco Central Europe, a.s., TESLA STROPKOV, a.s., Autostrade per ľItalia S.p.A., EFKON AG, STALEXPORT Autostrady S.A.

      Tožena stranka: Úrad pre verejné obstarávanie

      Intervenientka: Národná dialnicná spolocnost, a.s.

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je v skladu z Direktivo 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (1), v različici, ki je veljala v zadevnem obdobju, razlaga, da je naročnik – v skladu s členom 51 v povezavi s členom 2 navedene direktive in ob upoštevanju načel prepovedi diskriminacije in preglednosti pri oddaji javnih naročil – dolžan zahtevati pojasnila glede ponudbe, ob upoštevanju subjektivne procesne pravice posameznika, da je pozvan k dopolnitvi ali pojasnitvi predloženih potrdil in dokumentov v skladu s členi od 45 do 50 navedene direktive, če lahko zaradi spornosti ali nejasnega razumevanja ponudbe ponudnika pride do njegove izključitve iz tega postopka?

               2.

               Ali je v skladu z Direktivo [2004/18/ES], v različici, ki je veljala v zadevnem obdobju, razlaga, da naročnik v skladu s členom 51 v povezavi s členom 2 navedene direktive in na podlagi načel prepovedi diskriminacije in preglednosti pri oddaji javnih naročil ni dolžan zahtevati pojasnil glede ponudbe, če utemeljeno meni, da niso izpolnjeni pogoji, povezani s predmetom naročila?

               3.

               Ali je v skladu s členoma 51 in 2 Direktive [2004/18/ES], v različici, ki je veljala v zadevnem obdobju, določba nacionalnega prava, da ima komisija, ustanovljena za ocenjevanje ponudb, zgolj možnost, da pisno zahteva od ponudnikov pojasnila glede ponudbe?
               Ali je v skladu s členom 55 Direktive [2004/18/ES] pristop naročnika, v skladu s katerim ni dolžan od ponudnika zahtevati pojasnila glede neobičajno nizke cene, in ali sta tožeči stranki I in II, ob upoštevanju besedila zahteve, ki jima jo je naročnik poslal v zvezi z neobičajno nizko ceno, imeli možnost, da zadostno pojasnita osnovne parametre, značilne za predloženo ponudbo?

      (1)  UL L 134, 30.4.2004, str. 114.


title: Združeni zadevi C-446/09 in C-495/09: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 1. decembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Belgija, Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Združeno kraljestvo) – Koninklijke Philips Electronics NV proti Lucheng Meijing Industrial Company Ltd, Far East Sourcing Ltd, Röhlig Hong Kong Ltd, Röhlig Belgium NV (C-446/09), Nokia Corporation proti Her Majesty’s Commissioners of Revenue and Customs (C-495/09)) (Skupna trgovinska politika — Boj proti vnosu ponarejenega in piratskega blaga v Unijo — Uredbi (ES) št. 3295/94 in št. 1383/2003 — Carinsko skladiščenje in zunanji tranzit blaga iz tretjih držav, pri katerem gre za ponaredke ali kopije proizvodov, ki so v Uniji zaščiteni s pravicami intelektualne lastnine — Ukrepanje organov držav članic — Pogoji)

text:
               4.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/4

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 1. decembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Belgija, Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Združeno kraljestvo) – Koninklijke Philips Electronics NV proti Lucheng Meijing Industrial Company Ltd, Far East Sourcing Ltd, Röhlig Hong Kong Ltd, Röhlig Belgium NV (C-446/09), Nokia Corporation proti Her Majesty’s Commissioners of Revenue and Customs (C-495/09))
   (Združeni zadevi C-446/09 in C-495/09) (1)

   (Skupna trgovinska politika - Boj proti vnosu ponarejenega in piratskega blaga v Unijo - Uredbi (ES) št. 3295/94 in št. 1383/2003 - Carinsko skladiščenje in zunanji tranzit blaga iz tretjih držav, pri katerem gre za ponaredke ali kopije proizvodov, ki so v Uniji zaščiteni s pravicami intelektualne lastnine - Ukrepanje organov držav članic - Pogoji)
   2012/C 32/07
   Jezik postopka: nizozemščina in angleščina

      Predložitveno sodišče

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen, Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Koninklijke Philips Electronics NV (C-446/09), Nokia Corporation (C-495/09)

      Tožene stranke: Lucheng Meijing Industrial Company Ltd, Far East Sourcing Ltd, Röhlig Hong Kong Ltd, Röhlig Belgium NV (C-446/09), Her Majesty’s Commissioners of Revenue and Customs (C-495/09)

      Ob udeležbi: International Trademark Association

      Predmet

   (C-446/09)
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Razlaga člena 6(2)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 3295/94 z dne 22. decembra 1994 o ukrepih za prepoved sprostitve ponarejenega in piratskega blaga v prosti promet izvoz, ponoven izvoz ali za uvedbo odložnega postopka (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 5, str. 318) – Sprostitev v prosti promet in uvedba odložnega postopka – Pravo, ki se uporabi – Blago s poreklom iz tretje države – Kršitev pravic intelektualne lastnine imetnika
   (C-495/09)
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Razlaga člena 2(1)(a) Uredbe sveta (ES) št. 1383/2003 z dne 22. julija 2003 o carinskem ukrepanju zoper blago, glede katerega obstaja sum, da krši določene pravice intelektualne lastnine, in o ukrepih, ki jih je treba sprejeti zoper blago, glede katerega je ugotovljeno, da je kršilo take pravice (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 13, str. 469) – Pojem „ponarejeno blago“ – Blago, označeno z znamko Skupnosti, v tranzitu iz ene tretje države, v kateri je bilo proizvedeno, in namenjeno za trg druge tretje države – Prenosni telefoni „Nokia“

      Izrek

   Uredbo Sveta (ES) št. 3295/94 z dne 22. decembra 1994 o določitvi ukrepov v zvezi z vnosom v Skupnost in izvozom ter ponovnim izvozom iz Skupnosti blaga, ki krši nekatere pravice intelektualne lastnine, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 241/1999 z dne 25. januarja 1999, in Uredbo Sveta (ES) št. 1383/2003 z dne 22. julija 2003 o carinskem ukrepanju zoper blago, glede katerega obstaja sum, da krši določene pravice intelektualne lastnine, in o ukrepih, ki jih je treba sprejeti zoper blago, glede katerega je ugotovljeno, da je kršilo take pravice je treba razlagati tako:

               —

               blaga s poreklom iz tretje države, pri katerem gre za ponaredek proizvoda, ki je v Evropski uniji zaščiten s pravico iz znamke, ali kopijo proizvoda, ki je v Uniji zaščiten z avtorsko ali sorodno pravico ali z modelom, ni mogoče opredeliti kot „ponarejeno blago“ ali „piratsko blago“ v smislu navedenih uredb zgolj zato, ker je bilo vneseno na ozemlje Unije v odložnem postopku;

               —

               s tem blagom je lahko, nasprotno, navedena pravica kršena in ga je torej mogoče opredeliti kot „ponarejeno blago“ ali „piratsko blago“, če je dokazano, da je namenjeno prodaji v Evropski uniji, tak dokaz pa je predložen med drugim, kadar se izkaže, da je bilo to blago predmet prodaje stranki v Uniji, ali ponudbe za prodajo, ali oglaševanja, ki naslavlja potrošnike v Uniji, ali kadar je iz dokumentov ali korespondence v zvezi s tem blagom razvidno, da se namerava to blago preusmeriti k potrošnikom v Uniji;

               —

               carinski organ, ki odloča o zahtevi za ukrepanje, mora, da bi lahko organ, pristojen za meritorno odločanje, ustrezno preizkusil obstoj takega dokaza in drugih elementov, ki pomenijo kršitev zatrjevane pravice intelektualne lastnine, takoj ko razpolaga z indici, ki omogočajo sum o obstoju navedene kršitve, prekiniti sproščanje navedenega blaga in to blago zadržati in

               —

               ti indici lahko vključujejo med drugim to, da namembnost blaga ni bila deklarirana, medtem ko se za odložni postopek zahteva taka deklaracija, neobstoj natančnih in zanesljivih informacij o identiteti in naslovu proizvajalca ali pošiljatelja blaga, nesodelovanje s carinskimi organi ali pa odkritje dokumentov ali korespondence o zadevnem blagu, ki omogoča sklepanje, da je mogoča preusmeritev tega blaga k potrošnikom v Evropski uniji.

      (1)  UL C 24, 30.1.2010

      UL C 37, 13.2.2010.


title: Zadeva C-340/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Gerichtshof (Avstrija) 16. junija 2016 – Landeskrankenanstalten-Betriebsgesellschaft – KABEG/Mutuelles du Mans Assurances IARD SA (MMA IARD)

text:
               22.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 305/18

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Gerichtshof (Avstrija) 16. junija 2016 – Landeskrankenanstalten-Betriebsgesellschaft – KABEG/Mutuelles du Mans Assurances IARD SA (MMA IARD)
   (Zadeva C-340/16)
   (2016/C 305/26)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Oberster Gerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Landeskrankenanstalten-Betriebsgesellschaft – KABEG

      Tožena stranka: Mutuelles du Mans assurances IARD SA (MMA IARD)

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali gre v primeru odškodninske tožbe delodajalca s sedežem na nacionalnem ozemlju zaradi nadaljnjega izplačevanja plače delavcu s stalnim prebivališčem na nacionalnem ozemlju za „zadeve v zvezi z zavarovanjem“ v smislu člena 8 Uredbe (ES) št. 44/2001 (1), če

                           (a)

                           se je delavec poškodoval v prometni nesreči v državi članici (Italiji),

                           (b)

                           je tožba vložena zoper zavarovalnico, ki krije civilno odgovornost vozila, s katerim je bila povzročena škoda, ki ima sedež v drugi državi članici (Franciji) in

                           (c)

                           je delodajalec oseba javnega prava z lastno pravno subjektiviteto?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:
               Ali je treba člen 9(1)(b), v povezavi s členom 11(2) Uredbe (ES) št. 44/2011, razlagati tako, da lahko delodajalec, ki še naprej plačuje plačo kot „oškodovanec“, toži zavarovalnico, ki krije civilno odgovornost vozila, s katerim je bila povzročena škoda, pred sodiščem, kjer ima delodajalec svoj sedež, če je taka neposredna tožba dopustna?

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah, UL L 12, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 42.


title: Zadeva T-169/08: Tožba, vložena 13. maja 2008 – DEI proti Komisiji

text:
               19.7.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 183/24

         Tožba, vložena 13. maja 2008 – DEI proti Komisiji
   (Zadeva T-169/08)
   (2008/C 183/47)
   Jezik postopka: grščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Dimosia Epichirisi Ilektrismou A. E. (Atene, Grčija) (zastopnik: P. Anestis, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti izpodbijane odločbe.

               —

               Naložitev plačila stroškov toženi stranki.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka s to tožbo predlaga razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2008) 824 konč. z dne 5. marca 2008 o podelitvi pravice do izkoriščanja lignita v korist Dimosia Epichirisi Ilektrismou in ohranjanju te pravice v veljavi s strani Helenske republike.
   Tožeča stranka uveljavlja te ničnostne razloge:
   S prvim tožbenim razlogom tožeča stranka navaja, da je tožena stranka z uporabo povezanih določb členov 86(1) ES in 82 ES nepravilno uporabila pravo in storila očitno napako pri presoji.
   Po mnenju tožeče stranke je tožena stranka storila napako (i) pri opredelitvi upoštevnih trgov; (ii) pri uporabi teorije o razširitvi prevladujočega položaja, ker ni upoštevala dejstva, da mora razširitev tudi pri javnih podjetjih temeljiti na državnih določbah, ki podeljujejo izključne in posebne pravice; (iii) ker grška ureditev, na podlagi katere je tožeče stranka pridobila pravico do izkoriščanja lignita, ne povzroči poslabšanja položaja konkurentov; (iv) ker omenjena ureditev ne vsebuje ohranjanja ali krepitve prevladujočega položaja tožeče stranke na veleprodajnem trgu električne energije in (v) tožena stranka je storila očitno napako pri presoji, ker ni upoštevala nedavnega razvoja na grškem trgu električne energije, kar pa je bilo pomembno pri dokazovanju neobstoja kršitve.
   Z drugim tožbenim razlogom tožeča stranka navaja, da tožena stranka pri sprejetju izpodbijane odločbe ni spoštovala pravil o obrazložitvi iz člena 253 ES.
   S tretjim tožbenim razlogom tožeča stranka navaja, da so z izpodbijano odločbo kršena splošna načela zaupanja v pravo, pravno utemeljenih pričakovanj in varstva lastnine. Tožeča stranka tudi trdi, da mora Sodišče prve stopnje ugotoviti, v kakšnem obsegu je tožena stranka zlorabila svoja pooblastila.
   S četrtim tožbenim razlogom tožeča stranka navaja, da tožena stranka ni spoštovala načela sorazmernosti glede korektivnih ukrepov iz izpodbijane odločbe.


title: Zadeva C-525/08: Sklep predsednika tretjega senata Sodišča z dne 15. januarja 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Sylvia Bienek proti Condor Flugdienst GmbH

text:
               17.4.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 100/34

         Sklep predsednika tretjega senata Sodišča z dne 15. januarja 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Sylvia Bienek proti Condor Flugdienst GmbH
   (Zadeva C-525/08) (1)

   2010/C 100/49

      Jezik postopka: nemščina

   Predsednik tretjega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 55, 7.3.2009.


title: Zadeva C-308/08: Tožba, vložena 10. julija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji

text:
               30.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/37

         Tožba, vložena 10. julija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji
   (Zadeva C-308/08)
   (2008/C 223/59)
   Jezik postopka: španščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: S. Pardo Quintillán in D. Recchia, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Španija
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Kraljevina Španija v zvezi z načrtom za izgradnjo podeželske ceste od Villamanrique de la Condesa (Sevilla) do El Rocío (Huelva) ni izpolnila obveznosti iz Direktive Sveta 92/43/EGS (1)1 z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst, kot jo razlagata sodbi Sodišča z dne 13. januarja 2005 v zadevi C-117/03 in z dne 14. septembra 2006 v zadevi C-244/05 ter obveznosti, ki izhajajo iz člena 12(4) navedene direktive.

               —

               Kraljevini Španiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Komisija meni, da Kraljevina Španija, z izvedbo načrta za izgradnjo podeželske ceste od Villamanrique de la Condesa (Sevilla) do El Rocío (Huelva), brez istočasne izvedbe primernih varstvenih ukrepov, ni izpolnila obveznosti iz Direktive 92/43/EGS kot jo razlagata sodbi Sodišča z dne 13. januarja 2005 v zadevi C-117/03 in z dne 14. septembra 2006 v zadevi C-244/05 ter obveznosti, ki izhajajo iz člena 12(4) te direktive.

      (1)  UL L 206, str. 7.


title: Zadeva C-594/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 22. decembra 2014 – Simona Kornhaas/Thomas Dithmar kot stečajni upravitelj premoženja Kornhaas Montage und Dienstleistung Ltd

text:
               20.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 127/7

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 22. decembra 2014 – Simona Kornhaas/Thomas Dithmar kot stečajni upravitelj premoženja Kornhaas Montage und Dienstleistung Ltd
   (Zadeva C-594/14)
   (2015/C 127/11)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesgerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Simona Kornhaas

      Tožena stranka: Thomas Dithmar kot stečajni upravitelj premoženja Kornhaas Montage und Dienstleistung Ltd

      Vprašanji za predhodno odločanje

               a)

               Ali je tožba, s katero stečajni upravitelj pred nemškim sodiščem direktorja private company limited by shares po angleškem in valižanskem pravu, o premoženju katere se je v Nemčiji v skladu s členom 3(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1346/2000 (1) začel postopek v primeru insolventnosti, terja za povračilo izplačil, ki jih je direktor opravil pred začetkom postopka v primeru insolventnosti, ampak po tem, ko je postal plačilno nesposoben, predmet nemškega insolvenčnega prava v smislu člena 4(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1346/2000?

               b)

               Ali je zgoraj navedena tožba v nasprotju s svobodo ustanavljanja na podlagi členov 49, 54 PDEU?

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1346/2000 z dne 29. maja 2000 o postopkih v primeru insolventnosti (UL L 160, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 1, str. 191).


title: Zadeva C-625/13 P: Pritožba, ki jo je Villeroy & Boch AG vložila 29. novembra 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 16. septembra 2013 v združenih zadevah Villeroy & Boch AG in drugi proti Evropski komisiji (T-373/10, T-374/10, T-382/10 in T-402/10)

text:
               8.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 39/10

         Pritožba, ki jo je Villeroy & Boch AG vložila 29. novembra 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 16. septembra 2013 v združenih zadevah Villeroy & Boch AG in drugi proti Evropski komisiji (T-373/10, T-374/10, T-382/10 in T-402/10)
   (Zadeva C-625/13 P)
   2014/C 39/17
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Pritožnica: Villeroy & Boch AG (zastopnika: M. Klusmann, odvetnik, in S. Thomas)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi pritožnice

   Pritožnica predlaga, naj se potrdijo predlogi, navedeni na prvi stopnji, in:

               1.

               sodba Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 16. septembra 2013 v združenih zadevah T-373/10, T-374/10, T-382/10 in T-402/10 naj se v celoti razveljavi v delu, v katerem je tožba zavrnjena in se v katerem se nanaša na pritožnico;

               2.

               podredno, člen 1 sklepa tožene stranke C(2010) 4185 final z dne 23. junija 2010 v obliki izpodbijane sodbe naj se delno razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na pritožnico;

               3.

               podredno, globa, ki je bila pritožnici naložena v členu 2 izpodbijanega sklepa tožene stranke z dne 23. junija 2010, naj se ustrezno zniža;

               4.

               še bolj podredno, zadeva naj se vrne v razsojanje Splošnemu sodišču;

               5.

               toženi stranki na prvi stopnji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   S pritožbenimi razlogi od 1 do 6 se Splošnemu sodišču očita, da je pri presoji dokazov napačno uporabilo pravo. Tako naj bi Splošno sodišče domnevno kršitev dokazov, ki se nanašajo na Francijo, v obravnavanem primeru štelo za zadostno za obsodbo pritožnice, medtem ko naj bi bilo isto vprašanje dokazov v vzporednem postopku (1) razsojeno prav nasprotno. S tem naj bi bili kršeni načelo v dvomu v korist obdolženca in zakoni logike, kajti ne bi se smelo enako presojati z drugačnim rezultatom v škodo pritožnice.
   Z drugim pritožbenim razlogom se Splošnemu sodišču očita, da je pritožnici kot proizvajalki kopalniške opreme in keramike pripisala kršitve nekonkurentov (proizvajalcev armatur) v Italiji, čeprav naj še niti enkrat ne bi bila podana prisotnost pritožnice na sestankih združenj, s katerimi naj bi bilo domnevno kršeno kartelno pravo. Prav tako naj bi se Splošno sodišče na konkurente pritožnice sklicevalo v vzporednih sodbah (2) in obenem razsodilo, da med nekonkurenti ne gre za ravnanje ob kršenju kartelnega prava le, če ti niso bili prisotni pri domnevnih kršitvah proizvajalcev armatur. Tudi takrat naj bi šlo v sodbi poleg očitnega diskriminatornega neenakega obravnavanja v škodo pritožnice za kršitev načela v dvomu v korist obdolženca in zakonov logike. Kajti če Splošno sodišče meni, da sta možni drugačni presoji istega dejanskega stanja, bi se smelo v kaznovalnem pravu naslovnikom sankcij naložiti le manj radikalne alternative, ne pa – kot v obravnavanem primeru – neugodno različico.
   S tretjim pritožbenim razlogom se očita pomanjkljiva zakonitost odločbe, ki temelji na zastaranem dejanskem stanju, v zvezi s celoto dejanj na Nizozemskem in neskladnost ugotovitev Splošnega sodišča v obrazložitvi odločbe v razmerju do izreka sodbe. Ta naj bi bil dalje napisan kot dejanske ugotovitve Splošnega sodišča v obrazložitvi odločbe, kar naj bi bila huda pomanjkljivost obrazložitve sodbe, katere izrek v tem delu ni podprt z razlogi. S tem naj bi bila kršena člen 101 PDEU in člen 81 Poslovnika Splošnega sodišča.
   S četrtim pritožbenim razlogom se glede Belgije v bistvu očita neupoštevanje dejstev, upoštevnih za odločitev, ki naj bi jih Splošno sodišče samo navedlo na obravnavi.
   S petim pritožbenim razlogom se navajajo pravni očitki v zvezi z ugotovitvami kršitve v Nemčiji. Očita se napačna presoja oziroma izkrivljanje trditve pritožnice in pravna nevzdržnost nekaterih ugotovitev glede domnevno nedopustne izmenjave informacij v smislu člena 101(1) PDEU.
   Šesti pritožbeni razlog zajema napačno uporabo prava, kar zadeva presoje Splošnega sodišča glede Avstrije.
   S sedmim pritožbenim razlogom se očita pripis odgovornosti, ki je izpeljan iz kršitev pravno samostojnih drugih podjetij, pritožnici kot kršitev načela krivdne odgovornosti.
   Z osmim pritožbenim razlogom se izpodbija pravni povzetek dejansko in pravno nepovezanega ravnanja glede domnevno enotne, zapletene in trajajoče kršitve (single, complex and continuous infringement - SCCI), do katerega po mnenju pritožnice pravno ne bi smelo priti že iz razlogov neobstoja komplementarnosti skupaj presojanih ravnanj. Z načinom, ki je bil uporabljen v obravnavanem primeru, naj bi pravni institut SCCI kršil načelo poštenega sojenja.
   Z devetim pritožbenim razlogom se kot kršitev zakonskega pridržka in načela osebne odgovornosti izpodbija neupravičena odreditev globe, za plačilo katere naj bi bil solidarno odgovoren koncern, pri čemer naj ne bi obstajala neposredna udeležba.
   Pritožnica z desetim pritožbenim razlogom očita pravno napačno „light review“ Splošnega sodišča, ki naj ne bi zadostno obravnavalo njenega predloga za preučitev in naj bi se s tem izognilo sodnemu varstvu, ki je zagotovljeno s pravom Skupnosti.
   Nazadnje, z enajstim pritožbenim razlogom se očita, da je potrjena globa vsekakor nesorazmerna. Kajti glede na dejanske ugotovitve, ki so bile v sodbi že razglašene za nične, in glede na nadaljnje dejanske ugotovitve, ki jih je treba razglasiti za nične zaradi pravnih napak v obrazložitvi, naj nespremenjena naložitev zakonsko najvišje kazni v višini 10 % prometa koncerna, ki jo je izreklo Splošno sodišče, ne bi bila sorazmerna in naj zato ne bi bila dopustna. Če dejanskih ugotovitev, ki so podlaga za obrazložitev kršitve, ni v večjem obsegu, potem naj zaradi zevajočih vzročnih in dokaznih praznin ter pomanjkljivih vzročnih zvez s pripisom odgovornosti ne bi šlo za SCCI, ki je zajelo šest držav, tri skupine proizvodov in deset let, ampak vsekakor za določene lokalne kršitve, ki naj še zdaleč ne bi upravičevale ravni sankcije, kot je bila naložena v obravnavanem primeru. Dejansko stanje, ki ga je treba preučiti v obravnavanem primeru, je daleč od težkega ali celo najtežjega primera, česar naj Splošno sodišče ob hudem spregledu meril za presojo, ki bi jih bilo treba razložiti, ne bi upoštevalo.

      (1)  Sodba Splošnega sodišča z dne 16. septembra 2013 v združenih zadevah, Keramag Keramische Werke AG in drugi ter Sanitec Europe Oy proti Komisiji (T-379/10 in T-381/10, še neobjavljena v ZOdl.).

      (2)  Sodba Splošnega sodišča z dne 16. septembra 2013 v združenih zadevah Keramag Keramische Werke AG in drugi ter Sanitec Europe Oy proti Komisiji (T-379/10 in T-381/10, še neobjavljena v ZOdl.) in sodba Splošnega sodišča z dne 16. septembra 2013 v zadevi Wabco Europe in drugi proti Komisiji (T-380/10, še neobjavljena v ZOdl.).


title: Zadeva T -111/05: Tožba UCB SA proti Evropski Komisiji, vložena dne 25. februarja 2005

text:
               14.5.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 115/32

         Tožba UCB SA proti Evropski Komisiji, vložena dne 25. februarja 2005
   (Zadeva T -111/05)
   (2005/C 115/57)
   Jezik postopka: francoščina
   Družba UCB SA, s sedežem v Bruslju, ki jo zastopajo Jacques Bourgeois, Jean-François Bellis in Martin Favart, avocats, je dne 25. februarja 2005 na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Evropski Komisiji.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično odločbo Komisije z dne 9. decembra 2004 v zadevi COMP/E-2/37.533 — Holin klorid, ki se nanaša na postopek uporabe člena 81 Pogodbe ES,

               —

               vsaj razveljavi globo, ki je bila z omenjeno odločbo naložena družbi UCB, ali občutno zniža njen znesek,

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   V tej zadevi spodbijana odločba je ista kot tista, ki je predmet v zadevi BASF proti Komisiji (1), T-101/05,. S to odločbo je Komisija ugotovila, da je šest družb, naslovnikov te odločbe, kršilo člen 81(1) Pogodbe ES s tem, da so bili udeleženi pri vrsti sporazumov in usklajenih ravnanj, ki se nanašajo na določanje cen, delitve trgov in usklajenega delovanja proti konkurentom (nadzor nad transformatorji) v sektorju holin klorida v Evropskem gospodarskem prostoru. Ta protikonkurenčna ravnanja naj bi potekala na dveh različnih ravneh, ki pa sta tesno povezani, in sicer na svetovni in evropski ravni.
   V utemeljitev svojih zahtev tožeča stranka zatrjuje:

               —

               da je v spodbijani odločbi očitana kršitev napačno opredeljena kot enotna in nadaljevana kršitev, saj naj bi dejansko lahko šlo samo za dve različni kršitvi: na eni strani svetovno omejevalno ravnanje od oktobra 1992 do aprila 1994, in na drugi strani omejevalno ravnanje v Skupnosti od maja 1994 do septembra 1998. Po mnenju tožeče stranke naj bi trditve Komisije imele za učinek, če že ne za cilj, obiti pravila glede zastaranja;

               —

               da ji je Komisija napačno naložila skupno globo, tako za svetovno omejevalno ravnanje, pri čemer je glede te kršitve že nastopilo zastaranje, kakor tudi za omejevalno ravnanje v Skupnosti, v luči obvestila Komisije o prizanesljivejši obravnavi. Ko bi namreč tožena stranka opravila to razlikovanje, kot bi po pravilu morala, bi nedvomno prišla do zaključka, da v konkretnem primeru ni treba naložiti nobene globe;

               —

               podredno, da naj bi glede očitane ji kršitve prišlo do zastaranja, saj tožeča stranka leta 1999 ni želela prostovoljno posredovati podatkov.

      (1)  Še neobjavljena v UL EU.


title: Zadeva T-218/05: Sklep Sodišča prve stopnje z dne  23. novembra 2005  — Bustec Ireland proti UUNT ( Znamka Skupnosti — Ugovor — Umik ugovora — Ustavitev postopka )

text:
               25.2.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/34

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 23. novembra 2005 — Bustec Ireland proti UUNT
   (Zadeva T-218/05) (1)

   („Znamka Skupnosti - Ugovor - Umik ugovora - Ustavitev postopka“)
   (2006/C 48/66)
   Jezik postopka: španščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Bustec Ireland (Shanon, County Clare, Irska) (zastopnika: E. Armijo Chávarri in A. Castán Pérez-Gómez, avocats)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik J. García Murillo, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT: Mustek, S.L. (Barcelona, Španija)
   Predmet zadeve
   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 22. marca 2005 (zadeva R 1125/2004-2), glede postopka z ugovorom zoper registracijo znamke Skupnosti BUSTEC.
   Izrek sodbe

               1)

               Postopek se ustavi.

               2)

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 182, 23.7.2005.


title: Zadeva C-545/12: Sklep predsednika Sodišča z dne 22. maja 2013 – Evropska komisija proti Republiki Ciper

text:
               3.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 225/59

         Sklep predsednika Sodišča z dne 22. maja 2013 – Evropska komisija proti Republiki Ciper
   (Zadeva C-545/12) (1)

   2013/C 225/127
   Jezik postopka: grščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 32, 2.2.2013.


title: Zadeva C-521/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Gerichtshof (Avstrija) 12. oktobra 2011 – Amazon.com International Sales Inc. in drugi proti Austro-Mechana Gesellschaft zur Wahrnehmung mechanisch-musikalischer Urheberrechte Gesellschaft mbH

text:
               28.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/27

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Gerichtshof (Avstrija) 12. oktobra 2011 – Amazon.com International Sales Inc. in drugi proti Austro-Mechana Gesellschaft zur Wahrnehmung mechanisch-musikalischer Urheberrechte Gesellschaft mbH
      (Zadeva C-521/11)
      (2012/C 25/46)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Oberster Gerichtshof

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: Amazon.com International Sales Inc., Amazon EU Sàrl, Amazon.de GmbH, Amazon.com GmbH v likvidaciji, Amazon Logistik GmbH

         Tožena stranka: Austro-Mechana Gesellschaft zur Wahrnehmung mechanisch-musikalischer Urheberrechte Gesellschaft mbH

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali gre za „pravično nadomestilo“ v smislu člena 5(2)(b) Direktive 2001/29/ES, če:

                              (a)

                              imajo upravičenci v smislu člena 2 Direktive 2001/29/ES pravico do primernega nadomestila, ki jo je izključno treba uveljavljati prek kolektivne organizacije, od tistega, ki v državi prvi poklicno da na trg nosilce podatkov, ki so primerni za reproduciranje njihovih avtorskih del,

                              (b)

                              ta pravica ni odvisna od tega, ali se (nosilce podatkov) daje na trg posrednikom, fizičnim ali pravnim osebam za uporabo v nezasebne namene ali pa fizičnim osebam za uporabo v zasebne namene,

                              (c)

                              ima tisti, ki nosilce podatkov za reproduciranje uporablja na podlagi odobritve upravičenca ali pa jih pred odtujitvijo končnemu uporabniku ponovno izvozi, pravico do povračila nadomestila od kolektivne organizacije?

                  2.

                  Če je odgovor na vprašanje 1 nikalen:

                              2.1.

                              Ali gre za „pravično nadomestilo“ v smislu člena 5(2)(b) Direktive 2001/29/ES, če pravica, ki je navedena v vprašanju 1(a), obstaja le pri dajanju (nosilcev podatkov) na trg fizičnim osebam, ki uporabljajo nosilce podatkov za reproduciranje v zasebne namene?

                              2.2.

                              Če je odgovor na vprašanje 2.1. pritrdilen:
                              Ali je treba pri dajanju (nosilcev podatkov) na trg fizičnim osebam – vse dokler ni dokazano nasprotno – domnevati, da bodo te nosilce podatkov uporabljale za reproduciranje v zasebne namene?

                  3.

                  Če sta odgovora na vprašanje 1 ali vprašanje 2.1. pritrdilna:
                  Ali iz člena 5 Direktive 2001/29/ES ali drugih določb prava Unije izhaja, da ne obstaja pravica do plačila pravičnega nadomestila, ki jo mora uveljavljati kolektivna organizacija, če je kolektivna organizacija zakonsko dolžna, da polovico izkupička ne izplača upravičencem, temveč socialnim in kulturnim organizacijam?

                  4.

                  Če sta odgovora na vprašanje 1 ali vprašanje 2.1. pritrdilna:
                  Ali člen 5(2)(b) Direktive 2001/29/ES ali katera druga določba prava Unije nasprotujeta pravici do plačila pravičnega nadomestila, ki jo mora uveljavljati kolektivna organizacija, če je v drugi državi članici – pa čeprav morebiti na pravni podlagi, ki nasprotuje pravu Unije – že bilo plačano primerno nadomestilo za dajanje nosilca podatkov na trg?


title: Zadeva C-508/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Nejvyšší správní soud (Češka republika) 13. novembra 2014 – Český telekomunikační úřad/T-Mobile Czech Republic a.s. in Vodafone Czech Republic a.s.

text:
               16.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 56/4

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Nejvyšší správní soud (Češka republika) 13. novembra 2014 – Český telekomunikační úřad/T-Mobile Czech Republic a.s. in Vodafone Czech Republic a.s.
   (Zadeva C-508/14)
   (2015/C 056/05)
   Jezik postopka: češčina

      Predložitveno sodišče

   Nejvyšší správní soud

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Vlagatelj revizije: Český telekomunikační úřad

      Nasprotni stranki v revizijskem postopku: T-Mobile Czech Republic a.s., Vodafone Czech Republic a.s.

      Drugi stranki v postopku: O2 Czech Republic a.s. (do vključno 20. junija 2014 imenovana Telefónica Czech Republic, a.s.), UPC Česká republika, s.r.o.

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člena 12 in 13 Direktive 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta (1) z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (v nadaljevanju: Direktiva) razlagati tako, da v teh določbah določen pojem „neto stroški“ zagotavljanja te storitve izključuje to, da se v znesek izračunanih neto stroškov te storitve všteje „zmerni dobiček“ izvajalca?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali imata ti določbi Direktive (člena 12 in 13) neposredni učinek?

               3.

               Če imata člena 12 in 13 Direktive neposredni učinek, ali se je na ta učinek mogoče sklicevati proti gospodarski družbi, v kateri ima (oziroma kontrolira) država članica 51 % delnic – v tem primeru družba O2 Czech Republic a.s. (ali gre za „državni subjekt“)?

               4.

               Če je odgovor na prvo, drugo in tretje vprašanje pritrdilen, ali je mogoče Direktivo uporabiti tudi za razmerja, ki so nastala v obdobju pred pristopom Češke republike k Evropski uniji (od 1. januarja do 30. aprila 2004)?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 367.


title: Zadeva T-270/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 30. septembra 2010 – PVS proti UUNT – MeDiTA Medizinische Kurierdienst (medidata) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti medidata — Prejšnja nacionalna besedna znamka MeDiTA — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Podobnost znakov — Podobnost storitev — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))

text:
               20.11.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 317/31

         Sodba Splošnega sodišča z dne 30. septembra 2010 – PVS proti UUNT – MeDiTA Medizinische Kurierdienst (medidata)
   (Zadeva T-270/09) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti medidata - Prejšnja nacionalna besedna znamka MeDiTA - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Podobnost znakov - Podobnost storitev - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   2010/C 317/56
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: PVS – Privatärztliche Verrechnungsstelle Rhein-Ruhr GmbH (Mülheim an der Ruhr, Nemčija) (zastopnik: F. Lindberg, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Pohlmann, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: MeDiTA Medizinische Kurierdienst- und Handelsgesellschaft mbH (Düsseldorf, nemčija) (zastopnik: T. Schulte-Beckhausen, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 14. maja 2009 (zadeva R 1724/2007-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama MeDiTA Medizinische Kurierdienst- und Handelsgesellschaft mbH in PVS – Privatärztliche Verrechnungsstelle Rhein-Ruhr GmbH.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi PVS – Privatärztliche Verrechnungsstelle Rhein-Ruhr GmbH se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 220, 12.9.2009.


title: Zadeva C-228/10: Sklep predsednika Sodišča z dne 11. januarja 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (Chancery Division) – Združeno kraljestvo) – Union of European Football Associations (UEFA) in British Sky Broadcasting Ltd proti Euroview Sport Ltd

text:
               10.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 73/25

         Sklep predsednika Sodišča z dne 11. januarja 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (Chancery Division) – Združeno kraljestvo) – Union of European Football Associations (UEFA) in British Sky Broadcasting Ltd proti Euroview Sport Ltd
   (Zadeva C-228/10) (1)

   2012/C 73/43
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 209, 31.7.2010.


title: Zadeva C-473/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bezirksgericht Linz (Avstrija) 7. septembra 2015 – Peter Schotthöfer & Florian Steiner GbR/Eugen Adelsmayr

text:
               7.12.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 406/15

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bezirksgericht Linz (Avstrija) 7. septembra 2015 – Peter Schotthöfer & Florian Steiner GbR/Eugen Adelsmayr
   (Zadeva C-473/15)
   (2015/C 406/16)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bezirksgericht Linz

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Peter Schotthöfer & Florian Steiner GbR

      Tožena stranka: Eugen Adelsmayr

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba načelo nediskriminacije iz člena 18 PDEU razlagati tako, da je v primeru, ko je država članica v svojem pravnem redu sprejela določbo, kakršen je člen 16(2) ustave Zvezne republike Nemčije (Grundgesetz für die Bundesrepublik Deutschland), ki prepoveduje izročitev lastnih državljanov tretjim državam, to treba uporabiti tudi za državljane drugih držav članic, ki se zadržujejo v zadevni državi članici?

               2.

               Ali je treba člena 19(2) in 47 Listine Evropske unije o temeljih pravicah razlagati tako, da mora država članica Evropske unije zavrniti zahtevo tretje države za izročitev državljana Unije, ki se zadržuje na ozemlju zadevne države članice, če kazenski postopek, na katerem temelji zahteva za izročitev, skupaj s sodbo, izrečeno v tretji državi v odsotnosti, ni bil združljiv z mednarodnopravnimi minimalnimi standardi in načeli javnega reda Unije („ordre public“), od katerih je mogoče odstopiti, ter načelom poštenega sojenja?

               3.

               Ali je treba na koncu načelo „ne bis in idem“, varovano v členu 50 Listine Evropske unije o temeljih pravicah oziroma s sodno prakso Sodišča, razlagati tako, da v primeru prvotne obsodbe v tretji državi in sledeči ustavitvi postopka zaradi neobstoja dejanskega razloga za nadaljnji pregon v državi članici Evropske unije nastane ovira za nadaljnji pregon s strani tretje države?

               4.

               Ali je treba v primeru pritrdilnega odgovora na katero od treh vprašanj v točkah od 1 do 3 predvsem člen 6 Listine Evropske unije o temeljih pravicah („Pravica do svobode“) razlagati tako, da državljana Unije v primeru zahteve tretje države za izročitev tudi ni dopustno pripreti zaradi izročitve?


title: Zadeva T-106/05: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 10. oktobra 2006 — Evropaïki Dynamiki proti Komisiji (Javna naročila storitev — Javni razpis za strokovno pomoč za izboljšanje informacijskega in komunikacijskega tehnološkega sistema v državnem zavodu za statistiko Republike Turčije — Zavrnitev prijave — Rok — Potrditveni akt — Nedopustnost)

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 326/57

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 10. oktobra 2006 — Evropaïki Dynamiki proti Komisiji
   (Zadeva T-106/05) (1)

   (Javna naročila storitev - Javni razpis za strokovno pomoč za izboljšanje informacijskega in komunikacijskega tehnološkega sistema v državnem zavodu za statistiko Republike Turčije - Zavrnitev prijave - Rok - Potrditveni akt - Nedopustnost)
   (2006/C 326/124)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atene, Grčija) (Zastopnik: N. Korogiannakis, avocat)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (Zastopnika: C. Tufvesson in K. Kańska, zastopnika)
   Predmet
   Po eni strani, predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije, da v okviru javnega razpisa za strokovno pomoč za izboljšanje informacijskega in komunikacijskega tehnološkega sistema (IKT) v državnem zavodu za statistiko Republike Turčije prijave tožeče stranke ne uvrsti v ožji izbor, in po drugi strani, predlog za razglasitev ničnosti odločb, s katerimi je bila zavrnjena zahteva tožeče stranke, da naj Komisija odločitev o zavrnitvi njene prijave ponovno preuči.
   Izrek

               1)

               Tožba se kot nedopustna zavrže.

               2)

               Tožeči stranki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 115, 14.5.2005.


title: Zadeva T-555/14: Sklep Splošnega sodišča z dne 23. septembra 2015 – Estonija/Komisija (Ribolov — Investicije Estonije v ribiške ladje — Sklep o začasni ustavitvi vmesnih plačil — Umik sklepa — Ustavitev postopka)

text:
               16.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 381/29

         Sklep Splošnega sodišča z dne 23. septembra 2015 – Estonija/Komisija
   (Zadeva T-555/14) (1)

   ((Ribolov - Investicije Estonije v ribiške ladje - Sklep o začasni ustavitvi vmesnih plačil - Umik sklepa - Ustavitev postopka))
   (2015/C 381/32)
   Jezik postopka: estonščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Republika Estonija (zastopnika: N. Grünberg in K. Kraavi-Käerdi, agenta)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: E. Randvere in K. Walkerová, agenta)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C (2014) 3271 final z dne 14. maja 2014 o začasni ustavitvi vmesnih plačil, ki se Estoniji izplačujejo v obdobju 2007-2013 v okviru operativnega programa pomoči Evropskega sklada za ribištvo.

      Izrek

               1.

               Postopek se ustavi.

               2.

               Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 372, 20.10.2014.


title: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 15. marca 2005 v zadevi C-160/03: Kraljevina Španija proti Eurojustu (Ničnostna tožba na podlagi člena 230 ES — Tožba države članice, naperjena proti pozivom Eurojusta za vložitev prijav za delovna mesta začasnih uslužbencev — Nepristojnost Sodišča — Nedopustnost)

text:
               28.5.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 132/7

      SODBA SODIŠČA

   (veliki senat)
   z dne 15. marca 2005
   v zadevi C-160/03: Kraljevina Španija proti Eurojustu (1)

   (Ničnostna tožba na podlagi člena 230 ES - Tožba države članice, naperjena proti pozivom Eurojusta za vložitev prijav za delovna mesta začasnih uslužbencev - Nepristojnost Sodišča - Nedopustnost)
   (2005/C 132/12)
   Jezik postopka: španščina
   V zadevi C-160/03, Kraljevina Španija (zastopnica: L. Fraguas Gadea), ob intervenciji Republike Finske (zastopnica: T. Pynnä), proti Eurojustu (zastopnika: J. Rivas de Andrés in D. O'Keeffe, avocats) zaradi ničnostne tožbe na podlagi člena 230 ES, vložene dne 8. aprila 2003, je Sodišče (veliki senat), v sestavi V. Skouris, predsednik senata, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas (poročevalec), in A. Borg Barthet, predsedniki senatov, R. Schintgen, sodnik, N. Colneric, sodnica, S. von Bahr, J. N. Cunha Rodrigues, E. Juhász, G. Arestis, M. Ilešič in J. Malenovský, sodniki, generalni pravobranilec: M. Poiares Maduro, sodni tajnik: H. von Holstein, namestnik sodnega tajnika, dne 15. marca 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Tožba je nedopustna.

               2.

               Kraljevini Španiji se naloži plačilo stroškov.

               3.

               Republika Finska nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 146, 21.6.2003.


title: Zadnja objava Sodišča Evropskih skupnosti v Uradnem listu Evropske unijeUL C 45, 19.2.2005

text:
               5.3.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 57/42

         (2005/C 57/72)
   Zadnja objava Sodišča Evropskih skupnosti v
         Uradnem listu Evropske unije

         UL C 45, 19.2.2005

   Prejšnje objave

      UL C 31, 5.2.2005

      UL C 19, 22.1.2005

      UL C 6, 8.1.2005

      UL C 314, 18.12.2004

      UL C 300, 4.12.2004

      UL C 273, 6.11.2004

   Ti teksti so na voljo na:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Zadeva T-30/05: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 12. septembra 2007 – Prym in Prym Consumer proti Komisiji ( Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Evropski trg za galanterijo (igle) – Razdelitev trga proizvodov – Razdelitev geografskega trga – Globa – Smernice o načinu določanja glob – Obveznost obrazložitve – Teža in trajanje kršitve – Obvestilo o ugodni obravnavi )

text:
               20.10.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 247/29

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 12. septembra 2007 – Prym in Prym Consumer proti Komisiji
   (Zadeva T-30/05) (1)

   („Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Evropski trg za galanterijo (igle) - Razdelitev trga proizvodov - Razdelitev geografskega trga - Globa - Smernice o načinu določanja glob - Obveznost obrazložitve - Teža in trajanje kršitve - Obvestilo o ugodni obravnavi“)
   (2007/C 247/46)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Tožeči stranki: William Prym GmbH & Co. KG (Stolberg, Nemčija) in Prym Consumer GmbH & Co. KG (Stolberg) (zastopnik: H. Meyer-Lindemann, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: F. Castillo de la Torre in K. Mojzesowicz, zastopnika)
   Predmet
   Primarno, predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije C (2004) 4221 konč. z dne 26. oktobra 2004 glede postopka na podlagi člena 81 [ES] (Zadeva COMP/F-1/38.338 – PO/Nadeln) v delu, ki se nanaša na tožeči stranki in, podredno, predlog za odpravo ali zmanjšanje globe, ki je bila naložena tožečima strankama.
   Izrek

               1.

               Znesek globe, naložene William Prym GmbH & Co. KG in Prym Consumer GmbH & Co. KG s členom 2 odločbe Komisije C (2004) 4221 konč. z dne 26. oktobra 2004 glede postopka na podlagi člena 81 [ES] (Zadeva COMP/F-1/38.338 – PO/Nadeln), znaša 27 milijonov eurov.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               William Prym in Prym Consumer nosita 90 % lastnih stroškov in 90 % stroškov Komisije; slednja nosi 10 % lastnih stroškov in 10 % stroškov William Prym in Prym Consumer.

      (1)  UL C 106, 30.4.2005.


title: Zadeva T-381/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. marca 2014 – Borrajo Canelo proti UUNT – Tecnoazúcar (PALMA MULATA) ( „Znamka Skupnosti — Postopek razveljavitve — Besedna znamka Skupnosti PALMA MULATA — Resna in dejanska uporaba — Člena 15(1)(a) in 51(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Oblika, ki se razlikuje v elementih, ki ne vplivajo na razlikovalni značaj“ )

text:
               28.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/20

         Sodba Splošnega sodišča z dne 12. marca 2014 – Borrajo Canelo proti UUNT – Tecnoazúcar (PALMA MULATA)
   (Zadeva T-381/12) (1)

   ((„Znamka Skupnosti - Postopek razveljavitve - Besedna znamka Skupnosti PALMA MULATA - Resna in dejanska uporaba - Člena 15(1)(a) in 51(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Oblika, ki se razlikuje v elementih, ki ne vplivajo na razlikovalni značaj“))
   2014/C 129/25
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Ana Borrajo Canelo (Madrid, Španija); Carlos Borrajo Canelo (Madrid); in Luis Borrajo Canelo (Madrid) (zastopnik: A. Gómez López, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Schifko, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenient v postopku pred Splošnim sodiščem: Tecnoazúcar (La Havane, Kuba) (zastopnik: J. Carbonell Callicó, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 21. maja 2012 (zadeva R 2265/2010-2) v zvezi s postopkom za razveljavitev med Ano Borrajo Canelo, Carlosom Borrajo Canelo in Luisom Borrajo Canelo na eni strani in družbo Tecnoazúcar na drugi strani.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Ana Borrajo Canelo, Carlos Borrajo Canelo in Luis Borrajo Canelo nosijo stroške postopka.

      (1)  UL C 343, 10.11.2012.


title: Zadeva C-251/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court (Irska) 2. maja 2016 – Edward Cussens, John Jennings, Vincent Kingston/T. G. Brosman

text:
               4.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 243/23

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court (Irska) 2. maja 2016 – Edward Cussens, John Jennings, Vincent Kingston/T. G. Brosman
   (Zadeva C-251/16)
   (2016/C 243/24)
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   Supreme Court

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožniki: Edward Cussens, John Jennings, Vincent Kingston

      Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: T. G. Brosman

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali načelo zlorabe pravic, za katerega je bilo v sodbi Sodišča [Evropske unije z dne 21. februarja 2006] v zadevi [Halifax in drugi/Commissioners of Customs and Excise, C-255/02, EU:C:2006:121,] priznano, da se uporablja na področju DDV, neposredno učinkuje proti posamezniku – če ne obstaja nacionalni zakonodajni ali sodni ukrep, s katerim se uveljavlja to načelo – v okoliščinah, v katerih bi tako kot v obravnavani zadevi ponovna opredelitev predprodajnih transakcij in prodajnih transakcij (v nadaljevanju: skupaj: transakcije pritožnikov), za katero si prizadeva [Revenue] Commissioners (davčni in carinski organ), povzročila obveznost pritožnikov za plačilo DDV, če ob pravilni uporabi določb nacionalne zakonodaje, veljavne v času, upoštevnem za transakcije pritožnikov, taka obveznost ni nastala?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje, da načelo zlorabe pravic neposredno učinkuje proti posamezniku, tudi če ni nacionalnega zakonodajnega ali sodnega ukrepa, s katerim se uveljavlja to načelo, ali je bilo načelo dovolj jasno in natančno, da ga je mogoče uporabiti za transakcije pritožnikov, ki so bile opravljene pred izdajo sodbe Sodišča v zadevi Halifax, in to zlasti ob upoštevanju načel pravne varnosti in varstva legitimnih pričakovanj pritožnikov?

               3.

               Če se načelo zlorabe pravic uporablja za transakcije pritožnikov tako, da jih je treba ponovno opredeliti,

                           (a)

                           kateri je pravni mehanizem, prek katerega se odmeri in pobere DDV, ki je dolgovan na podlagi transakcij pritožnikov, glede na to, da v skladu z nacionalnim pravom DDV ni dolgovan in ga ni treba odmeriti ali pobrati, in

                           (b)

                           kako naj nacionalna sodišča naložijo tako obveznost?

               4.

               Ali bi moralo nacionalno sodišče pri ugotavljanju, ali je bil poglavitni cilj transakcij pritožnikov doseči davčno ugodnost, upoštevati predprodajne transakcije (za katere se je ugotovilo, da so bile opravljene izključno iz davčnih razlogov) ali pa je treba upoštevati cilj transakcij pritožnikov kot celote?

               5.

               Ali je treba člen 4(9) zakona [o davku na dodano vrednost] ([Value Added Tax] Act) šteti za nacionalno zakonodajo, s katero se prenaša [Šesta direktiva Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 23) (v nadaljevanju: Šesta direktiva)], čeprav ni združljiv z zakonodajno določbo iz člena 4(3) Šeste direktive, ob pravilni uporabi katere bi bili pritožniki v zvezi z dobavo nepremičnin pred njihovo prvo uporabo obravnavani kot davčni zavezanci, čeprav je pred tem prišlo do prejšnjega razpolaganja, v zvezi s katerim je nastala obveznost obračuna davka?

               6.

               Če člen 4(9) ni združljiv s Šesto direktivo, ali so pritožniki s sklicevanjem na ta odstavek zlorabili pravice v nasprotju z načeli, priznanimi v sodbi Sodišča v zadevi Halifax?

               7.

               Podredno, če člen 4(9) ni nezdružljiv s Šesto direktivo, ali so bili pritožniki deležni davčne ugodnosti, ki je v nasprotju z namenom Direktive in/ali člena 4?

               8.

               Tudi če člena 4(9) ni treba obravnavati, kot da se z njim prenaša Šesta direktiva, ali se za sporne transakcije kljub temu uporablja načelo zlorabe pravic, kot je bilo vzpostavljeno s sodbo Sodišča v zadevi Halifax s sklicevanjem na merila, ki jih je Sodišče določilo v zadevi Halifax?


title: Zadeva T-28/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. decembra 2015 – Koninklijke Luchtvaart Maatschappij/Komisija (Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Evropski trg zračnega tovornega prevoza — Sporazumi in usklajena ravnanja v zvezi z več sestavnimi deli cen za storitve zračnega tovornega prevoza (uvedba dodatnih taks za gorivo in varnost, neplačilo provizije od dodatnih taks) — Člen 101 PDEU, člen 53 Sporazuma EGP in člen 8 Sporazuma med Skupnostjo in Švico o letalskem prometu — Obveznost obrazložitve)

text:
               8.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/30

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. decembra 2015 – Koninklijke Luchtvaart Maatschappij/Komisija
   (Zadeva T-28/11) (1)

   ((Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Evropski trg zračnega tovornega prevoza - Sporazumi in usklajena ravnanja v zvezi z več sestavnimi deli cen za storitve zračnega tovornega prevoza (uvedba dodatnih taks za gorivo in varnost, neplačilo provizije od dodatnih taks) - Člen 101 PDEU, člen 53 Sporazuma EGP in člen 8 Sporazuma med Skupnostjo in Švico o letalskem prometu - Obveznost obrazložitve))
   (2016/C 048/34)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV (Amstelveen, Nizozemska) (zastopnik: M. Smeets, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva S. Noë, N. von Lingen in C. Giolito, nato S. Noë, C. Giolito in A. Dawes, agenti, skupaj z B. Dohertyjem, barrister)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2010) 7694 final z dne 9. novembra 2010 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU, člena 53 Sporazuma EGP in člena 8 Sporazuma med Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o letalskem prometu (zadeva COMP/39258 – Zračni tovorni prevoz) v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, in podredno za znižanje zneska globe, ki ji je naložena.

      Izrek

               1.

               Sklep Komisije C(2010) 7694 final z dne 9. novembra 2010 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU, člena 53 Sporazuma EGP in člena 8 Sporazuma med Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o letalskem prometu (zadeva COMP/39258 – Zračni tovorni prevoz) se v delu, v katerem se nanaša na družbo Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, razglasi za ničen.

               2.

               Evropska komisija nosi svoje stroške in naloži se ji plačilo stroškov družbe Koninklijke Luchtvaart Maatschappij.

      (1)  UL C 72, 5.3.2011.


title: Zadeva C-185/06: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales)  14. aprila 2006  — The Queen on the application of British Telecommunications plc proti Commissioners for HM Revenue and Customs

text:
               1.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 154/9

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales) 14. aprila 2006 — The Queen on the application of British Telecommunications plc proti Commissioners for HM Revenue and Customs
   (Zadeva C-185/06)
   (2006/C 154/20)
   Jezik postopka: angleščina
   Predložitveno sodišče
   Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales)
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: British Telecommunications plc

      Tožena stranka: Commissioners for HM Revenue and Customs
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1)

               Ali se pravo Evropske Skupnosti o povračilu zneskov, ki so jih nepravilno obračunali davčni organi, na katerega se sklicuje Evropsko sodišče v odstavku 84 sodbe v zadevi Metallgesellschaft proti CIR (združeni zadevi C-397/98 in C-410/98), uporabi prav tako za povrnitev zneskov, ki jih je davkoplačevalec pomotoma prostovoljno plačal davčnemu organu (ko davčni organ ni prispeval k tej pomoti in ni imel razloga, da bi se je zavedal), ali je to zadeva domačega prava?

               2)

               Če pravo Evropske Skupnosti podeljuje pravico povračila takih zneskov v takih pogojih, ali prav tako daje pravico do obresti na vrnjene zneske, ali je to zadeva domačega prava, kot je navedeno v odstavku 86 sodbe Evropskega sodišča v zadevi Metallgesellschaft?

               3)

               Če pravo Evropske Skupnosti podeljuje pravico do obresti na povračilo takih zneskov v takih pogojih, ali gre za pravico do navadnih obresti ali obresti na obresti?


title: Zadeva T-116/09: Tožba, vložena 24. marca 2009 — Whirlpool Europe proti Komisiji

text:
               16.5.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/42

         Tožba, vložena 24. marca 2009 — Whirlpool Europe proti Komisiji
   (Zadeva T-116/09)
   2009/C 113/85
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Whirlpool Europe BV (Breda, Nizozemska) (zastopnik: F.Tuytschaever, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

      Predlogi tožeče stranke

               —

               izpodbijana odločba naj se v celoti razglasi za nično, ker ni izpolnjen eden ali več (kumulativnih) pogojev smernic Skupnosti za državne pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah, ali da, v vsakem primeru, Komisija ni v pravno zadostni meri preverila, ali je vsak od teh pogojev izpolnjen;

               —

               podredno, odločba naj se v celoti razglasi za nično zaradi neizpolnitve obveznosti obrazložitve, ki je določena v členu 253 ES;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2008) 5995 konč. z dne 21. oktobra 2008, s katero je bila za združljivo s skupnim trgom razglašena pomoč za prestrukturiranje, ki jo morajo pod številnimi pogoji francoski organi plačati družbi FagorBrandt (C°44/2007 (prej No460/2007)). Tožeča stranka je konkurentka upravičenca do pomoči in je sodelovala v postopku preiskave, ki je vodila do sprejetja izpodbijane odločbe.
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve, ki jih navaja tožeča stranka, so enaki ali podobni tistim v zadevi Electrolux proti Komisiji, T-115/09.


title: Zadeva T-574/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 28. septembra 2016 – Kozmetika Afrodita/EUIPO – Núñez Martín in Machado Montesinos (KOZMeTIKA AFRODITA) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Evropske unije KOZMeTIKA AFRODITA — Prejšnja nacionalna besedna znamka EXOTIC AFRODITA MYSTIC MUSK OIL in prejšnja nacionalna figurativna znamka AFRODITA MYSTIC MUSK OIL — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               14.11.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 419/43

         Sodba Splošnega sodišča z dne 28. septembra 2016 – Kozmetika Afrodita/EUIPO – Núñez Martín in Machado Montesinos (KOZMeTIKA AFRODITA)
   (Zadeva T-574/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije KOZMeTIKA AFRODITA - Prejšnja nacionalna besedna znamka EXOTIC AFRODITA MYSTIC MUSK OIL in prejšnja nacionalna figurativna znamka AFRODITA MYSTIC MUSK OIL - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2016/C 419/56)
   Jezik postopka: slovenščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Kozmetika Afrodita d.o.o. (Rogaška Slatina, Slovenija) (zastopnik: B. Grešak, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: M. Rajh, agent)

      Drugi stranki pred odborom za pritožbe pri EUIPO: Pedro Núñez Martín (Madrid, Španija) in Carmen Guillermina Machado Montesinos (Madrid)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 28. julija 2015 (zadeva R 2577/2014-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med P. Núñezom Martínom ter C. G. Machado Montesinos na eni in družbo Kozmetika Afrodita na drugi strani.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Kozmetika Afrodita d. o. o. se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 406, 7.12.2015.


title: Zadeva C-117/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je dne 4. marca 2011 vložilo Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Združeno kraljestvo) – Purple Parking Ltd in Airparks Services Ltd proti The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               14.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 145/14

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je dne 4. marca 2011 vložilo Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Združeno kraljestvo) – Purple Parking Ltd in Airparks Services Ltd proti The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Zadeva C-117/11)
   2011/C 145/20
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Purple Parking Ltd, Airparks Services Ltd

      Tožena stranka: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Katere posamične dejavnike mora predložitveno sodišče upoštevati pri odločanju, ali davčni zavezanec v okoliščinah, kot so te v obravnavani zadevi, opravlja eno obdavčljivo storitev parkiranja ali dve ločeni storitvi, in sicer parkiranje in prevoz potnikov? Zlasti:

                           (a)

                           Ali je v tej zadevi mogoče uporabiti razlogovanje Sodišča Evropske unije iz zadev Card Protection Plan (C-349/96) in Levob (C-41/04)? Zlasti, ali je mogoče zadevno storitev prevoza obravnavati kot pomožno storitvi parkiranja ali kot z njo tako tesno povezano, da objektivno sestavljata eno nedeljivo gospodarsko storitev, katere razdelitev bi bila umetna?

                           (b)

                           Kakšno pomembnost naj pri obravnavi vprašanja iz točke 1(a) predložitveno sodišče v skladu s točkami od 24 do 26 sodbe Sodišča v združenih zadevah Madgett and Baldwin (C-308/96 in C-94/97) pri presoji vprašanja, ali so storitve prevoza pomožne storitvam parkiranja, pripiše stroškom zagotavljanja storitev prevoza v primerjavi s storitvami parkiranja?

                           (c)

                           Ali naj predložitveno sodišče ob upoštevanju sodbe Tellmer (C-572/07), zlasti točk od 21 do 24, pri odgovoru na vprašanje 1(a) upošteva dejstvo, da bi bil element prevoza pri storitvah lahko (vendar dejansko ni) zagotovljen na več načinov (na primer, davčni zavezanec bi lahko te storitve zagotavljal prek tretjega ponudnika storitev, ki bi račun izstavil davčnemu zavezancu, ali pa prek tretjega ponudnika storitev, ki bi bil v pogodbenem razmerju neposredno s stranko in bi storitve prevoza računal posebej), in kako pomembno je (če sploh), ali daje pogodba stranki pravico do izbire med različnimi načini, na katere je element prevoza lahko zagotovljen?

               2.

               Kakšno pomembnost naj predložitveno sodišče pripiše načelu davčne nevtralnosti pri odločanju v okviru odgovora na vprašanje 1(a) glede tega, ali gre za eno nedeljivo gospodarsko storitev? Zlasti:

                           (a)

                           Ali je odgovor odvisen od tega, ali davčni zavezanec tudi ločeno zagotavlja storitve parkiranja ali prevoza drugim skupinam strank?

                           (b)

                           Ali je odgovor odvisen od tega, kako so druge storitve prevoza na letališča in z njih, ki jih ne zagotavljajo upravljavci parkirišč, obravnavane po nacionalnem pravu?

                           (c)

                           Ali je odgovor odvisen od tega, ali se drugi primeri, v katerih davčni zavezanci zagotavljajo storitve parkiranja in prevoza (ki ne vključujejo prevoza na letališče in z njega), po nacionalnem pravu obravnavajo kot dve različni storitvi, ena obdavčena, druga pa z ničelno davčno stopnjo?

                           (d)

                           Ali je odgovor odvisen od tega, ali lahko davčni zavezanec dokaže, da storitve, ki jih zagotavlja, konkurirajo drugim podobnim storitvam, ki vključujejo tako element parkiranja kot element prevoza in jih zagotavlja bodisi isti ponudnik bodisi različna ponudnika? Zlasti, ali je odgovor odvisen od tega, ali lahko davčni zavezanec dokaže, da si potrošniki, ki želijo za del poti do letališča uporabiti svoje avtomobile, parkiranje in prevoz do letališča lahko zagotovijo od posameznih in ločenih ponudnikov, na primer tako, da parkirajo blizu železniške postaje in se od tam do letališča peljejo z vlakom ali pa parkirajo blizu letališča in do letališča uporabijo drugo vrsto prevoza?

                           (e)

                           Kako naj predložitveno sodišče upošteva ugotovitve Sodišča v zadevi Komisija proti Franciji (C-94/09) v zvezi z načelom davčne nevtralnosti in storitvami prevoza v navedeni zadevi?

               3.

               Ali pravo Skupnosti in zlasti načelo davčne nevtralnosti nasprotujeta določbi nacionalnega prava, ki iz obravnave po ničelni stopnji izključuje storitve prevoza med letališčem in parkiriščem, če sta oseba, ki zagotavlja element prevoza, in oseba, ki zagotavlja element parkirišča, ista oseba ali pa sta povezani osebi?


title: Zadeva T-529/13: Tožba, vložena 27. septembra 2013 – Izsák in Dabis proti Komisiji

text:
               25.1.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/21

         Tožba, vložena 27. septembra 2013 – Izsák in Dabis proti Komisiji
   (Zadeva T-529/13)
   2014/C 24/38
   Jezik postopka: madžarščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Balázs-Árpád Izsák (Marosvásárhely, Romunija) in Attila Dabis (Budimpešta, Madžarska) (zastopnik: J. Tordáné Petneházy, odvetnica)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeči stranki predlagata Splošnemu sodišču, naj:

               —

               za nično razglasi Odločbo C(2013) 4975 final Komisije z dne 25. julija 2013, s katero je bila zavrnjena registracija predlagane državljanske pobude, imenovane „kohezijska politika za enakost regij in ohranitev regionalnih kultur“.

               —

               Komisiji naloži, naj to pobudo registrira in sprejme ukrepe, določene v zakonu.

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata te tožbene razloge:

               1.

               Prvi tožbeni razlog temelji na kršitvi člena 4(2) Uredbe (EU) št. 211/2011 (1)

               V okviru prvega tožbenega razloga tožeči stranki zatrjujeta, da njuna državljanska pobuda izpolnjuje vse potrebne pogoje za registracijo. Poleg tega naj bi bila po mnenju tožečih strank neutemeljena trditev Komisije, da je predlagana državljanska pobuda očitno zunaj področja pristojnosti Komisije, na podlagi katerih lahko vloži predlog pravnega akta Unije za namene uporabe Pogodb. Tožeči stranki menita, da je bil v pobudi naveden predlog, ki spada na področje pristojnosti, določene v členu 4(c) PDEU (ekonomska, socialna in teritorialna kohezija).

               2.

               Drugi tožbeni razlog temelji na kršitvi člena 174, tretji odstavek, PDEU
               V okviru tega tožbenega razloga tožeči stranki zatrjujeta, da neugodne razmere, naštete v členu 174, tretji odstavek, PDEU, zaradi katerih je treba posebno pozornost namenjati neki regiji, niso – kot zatrjuje Komisija – naštete izčrpno, ampak eksemplifikativno.

               3.

               Tretji tožbeni razlog temelji na kršitvi člena 174 PDEU in Uredbi (ES) št. 1059/2003 (2)

               Tožeči stranki poleg tega menita, da regije z nacionalnimi, jezikovnimi in kulturnimi posebnostmi v vsakem primeru spadajo v kategorijo „prizadetih regij“ iz člena 174 PDEU, za katere velja kohezijska politika Unije, saj je na podlagi sekundarnega prava Unije kultura pomemben dejavnik teritorialne, socialne in ekonomske kohezije. Po njunem mnenju to potrjujeta člen 3(5) in deseta uvodna izjava Uredbe št. 1059/2003.

               4.

               Četrti tožbeni razlog temelji na kršitvi člena 4(1) Uredbe št. 211/2011 in člena 167 PDEU
               Tožeči stranki zatrjujeta, da pobudniki te pobude niso dolžni navesti pravne podlage za zakonodajno pobudo, kakor trdi Komisija, ampak morajo v skladu s členom 4(1) Uredbe št. 211/2011 navesti določbe Pogodb, ki so po mnenju organizatorjev povezane s predlagano akcijo. Po drugi strani na podlagi člena 167 PDEU Unija prispeva k razcvetu kultur držav članic, pri čemer upoštevajo njihovo nacionalno in regionalno raznolikost.

               5.

               Peti tožbeni razlog temelji na kršitvi člena 19(1) PDEU
               Po mnenju tožečih strank Komisija v izpodbijani odločbi neutemeljeno zatrjuje, da čeprav so institucije Unije dolžne spoštovati kulturno in jezikovno različnost in ne smejo diskriminirati manjšin, te določbe niso pravna podlaga za nobeno delovanje institucij. Tožeče stranke zlasti ugovarjajo, da je trditev Komisije v nasprotju s členom 19(1) PDEU.

               6.

               Šesti tožbeni razlog temelji na kršitvi člena 174, drugi odstavek, PDEU
               Po mnenju tožečih strank Komisija napačno razlaga pobudo, s tem da zatrjuje, da se ne sme razumeti, da izboljšanje položaja nacionalnih manjšin pomaga pri zmanjšanju neskladnosti v razvitosti med regijami in zaostalosti nekaterih regij, kakor je določeno v členu 174, drugi odstavek, PDEU. Tožeče stranke zatrjujejo, da pobudniki te pobude niso predlagali izboljšanja položaja nacionalnih manjšin, ampak da se naredi tako, da ne bi bilo mogoče uporabiti kohezijske politike Unije za odpravljanje ali poslabševanje nacionalnih, jezikovnih in kulturnih značilnosti in da ne bi bilo mogoče ekonomskih ukrepov in ciljev Unije spremeniti v instrumente, čeprav posredne, politike proti manjšinam.

      (1)  Uredba (EU) št. 211/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o državljanski pobudi (UL L 65, str. 1).

      (2)  Uredba (ES) št. 1059/2003 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. maja 2003 o oblikovanju skupne klasifikacije statističnih teritorialnih enot (nuts) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 14, zvezek 1, str. 196).


title: Zadeva C-315/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Højesteret (Danska) 29. junija 2012 – Metro Cash & Carry Danmark ApS proti Skatteministeriet

text:
               25.8.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 258/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Højesteret (Danska) 29. junija 2012 – Metro Cash & Carry Danmark ApS proti Skatteministeriet
   (Zadeva C-315/12)
   2012/C 258/20
   Jezik postopka: danščina

      Predložitveno sodišče

   Højesteret

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Metro Cash & Carry Danmark ApS

      Tožena stranka: Skatteministeriet

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba Direktivo 92/12 (1) in Uredbo št. 3649/92 (2) razlagati tako, da mora gospodarski subjekt iz ene države članice, ki v okoliščinah, kakršne so tiste iz postopka v glavni stvari, prodaja blago, za katero je treba plačati trošarino, ki je bilo sproščeno za porabo v tej državi članici in ki je na sedežu dejavnosti prodajalca dobavljeno kupcu, ki prebiva v drugi državi članici, ne da bi prodajalec sodeloval pri zagotavljanju ali urejanju prevoza, opraviti (i) kontrolo, da ugotovi, ali je nakup blaga, za katero je treba plačati trošarino, opravljen zaradi uvoza v to drugo državo članico, in (ii) kontrolo, da ugotovi, ali se bo blago uvozilo za lastno ali komercialno uporabo?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali mora gospodarski subjekt v času prodaje blaga, za katero je treba plačati trošarino, v okoliščinah, kakršne so tiste iz postopka v glavni stvari, pri izvajanju navedenih kontrol uporabiti pravila o domnevi glede kupčevega namena v zvezi s kupljenim blagom?

               3.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je treba Direktivo 92/12 in Uredbo št. 3649/92 razlagati tako, da prodajalec, naveden v prvem vprašanju, v okoliščinah, kakršne so tiste iz postopka v glavni stvari, ne sme ugoditi kupčevi želji kupiti blago, za katero je treba plačati trošarino, če kupec ne predloži izvoda 1 poenostavljenega spremnega dokumenta iz člena 4 Uredbe št. 3649/92, če je namen nakupa obdavčljivo blago uporabiti za komercialne namene v državi izvora kupca? To vprašanje se postavlja tudi v primeru, da je treba uporabiti pravila o domnevi, navedena v drugem vprašanju.

               4.

               Ali začetek veljavnosti Direktive 2008/118 in razveljavitev Direktive 92/12 povzročata spremembo pravnega položaja glede vpliva Direktive 92/12 v okviru odgovorov na vprašanja od prvega do tretjega?

               5.

               Ali je treba besedilo „proizvodi, ki jih nabavijo fizične osebe za svojo lastno uporabo“ iz člena 8 Direktive 92/12 (glej člen 32(1) Direktive 2008/118) razlagati tako, da zajema ali lahko zajema nakupe blaga, za katero je v okoliščinah, kakršne so tiste iz postopka v glavni stvari, treba plačati trošarino? Če je odgovor na to vprašanje nikalen, ali za nakupe torej veljata člen 7 Direktive 92/12 in/ali člen 33 Direktive 2008/118?

      (1)  Direktiva Sveta 92/12/EGS z dne 25. februarja 1992 o splošnem režimu za trošarinske proizvode in o skladiščenju, gibanju in nadzoru takih proizvodov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 179).

      (2)  Uredba Komisije (EGS) št. 3649/92 z dne 17. decembra 1992 o poenostavljenem spremnem dokumentu za gibanje trošarinskih izdelkov v Skupnosti, ki so bili sproščeni za porabo v državi članici odpreme (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 216).


title: Zadeva T-776/14: Tožba, vložena 24. novembra 2014 – Red Lemon/UUNT – Lidl Stiftung (ABTRONICX2)

text:
               9.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/55

         Tožba, vložena 24. novembra 2014 – Red Lemon/UUNT – Lidl Stiftung (ABTRONICX2)
   (Zadeva T-776/14)
   (2015/C 046/71)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Red Lemon Inc. (Hong Kong, Kitajska) (zastopnika: T. Wieland in S. Müller, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Nemčija)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Prijavitelj: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Skupnosti z besednim elementom „ABTRONICX2“ – prijava št. 8 5 34  943

      Postopek pred UUNT: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 4. septembra 2014 v zadevi R 2078/2013-1

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi in ugovor vrne v odločanje UUNT;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-570/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 10. septembra 2015 – Laverana/UUNT (BIO MIT PFLANZENFLUID AUS EIGENER HERSTELLUNG) (Znamka Skupnosti — Prijava figurativne znamke Skupnosti BIO MIT PFLANZENFLUID AUS EIGENER HERSTELLUNG — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               26.10.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 354/35

         Sodba Splošnega sodišča z dne 10. septembra 2015 – Laverana/UUNT (BIO MIT PFLANZENFLUID AUS EIGENER HERSTELLUNG)
   (Zadeva T-570/14) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Prijava figurativne znamke Skupnosti BIO MIT PFLANZENFLUID AUS EIGENER HERSTELLUNG - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2015/C 354/41)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Nemčija) (zastopniki: J. Wachinger, M. Zöbisch in D. Chatterjee, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Schifko, agent)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 27. maja 2014 (zadeva R 124/2014-4) glede zahteve za registracijo figurativnega znaka BIO MIT PFLANZENFLUID AUS EIGENER HERSTELLUNG kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Laverana GmbH & Co. KG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 361, 13.10.2014.


title: Zadeva T-273/04: Tožba Brandt Industries proti Komisiji Evropskih Skupnosti, vložena dne 7. julija 2004

text:
               9.10.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 251/23

         Tožba Brandt Industries proti Komisiji Evropskih Skupnosti, vložena dne 7. julija 2004
   (Zadeva T-273/04)
   (2004/C 251/42)
   Jezik postopka: francoščina
   Družba Brandt Industries, s sedežem v Rueil-Malmaisonu (Francija), ki ga zastopata Niels Dejean in Christophe Delrieu, avocats, je dne 7. julija 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Komisiji Evropskih Skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično odločbo Komisije z dne 16. decembra 2003 o sistemu pomoči, ki ga izvaja Francija v primeru prevzema podjetij v težavah, zaradi nezadostne obrazložitve v smislu člena 253 Pogodbe ES in zaradi kršitve člena 14 Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 (1) z dne 22. marca 1999;

               —

               Komisiji Evropskih Skupnosti naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe:
   Komisija je z odločbo z dne 16. decembra 2003 ugotovila, da predstavlja sistem, ki je določen s členom 44 septies francoskega Code Général des Impôts (spolšni davčni zakonik), državno pomoč, ki ni združljiva s skupnim trgom, z izjemo pomoči de minimis in tistih, ki naj bi bile združljive s smernicami za regionalno pomoč ali z uredbo o izjemah pri pomoči za majhna in srednje velika podjetja. Odločila je, da mora Francija izterjati povrnitev dodeljenih pomoči.
   Tožeča stranka nasprotuje odločbi Komisije. Navaja, da je treba izpodbijano odločbo razglasiti za nično, ker ta ni zadostno obrazložena glede na zahteve člena 253 Pogodbe ES. V odločbi je Komisija sama priznala, da ne razpolaga s specifičnimi podatki v zvezi s podjetji, ki so bili polnopravno deležni ugodnosti iz sistema, določenega v členu 44 septies francoskega Code Général des Impôts (splošni davčni zakonik).
   Tožeča stranka med drugim navaja, da izpodbijana odločba krši člen 14 Uredbe (ES) št. 659/1999. Komisija naj ne bi upoštevala dejstva, da je bil učinek državnih pomoči družbam, ustanovljenim za prevzem podjetij v težavah ta, da so ta podjetja za sredstva ponudila višjo ceno, kot bi jo ponudila, če te pomoči ne bi obstajale. Tako je bila pomoč, s pomočjo zvišanja nakupne cene teh sredstev, v celoti ali v delu prenesena na upnike podjetja v postopku prisilne poravnave, zaradi česar prevzemnikov ni moč obravnavati kot dejanske prejemnike celote pomoči. Povrnitev pomoči, ki so jo prejela prevzemna podjetja, naj ne bi predstavljala ukrepa, potrebnega za ponovno vzpostavitev takšnih konkurenčnih pogojev, kot so obstajali pred dodelitvijo pomoči, ampak naj bi postavila takšna podjetja v slabši položaj od tistega, v katerem bi bila, če pomoči ne bi prejela, s čemer bi bili kršeni načeli svobodne konkurence in proporcionalnosti. Razglasitev ničnosti odločbe C (2003) 4636, z dne 16. decembra 2003, s katero je bilo ugotovljeno, da ni združljiv s skupnim trgom sistem davčnih oprostitev, ki ga izvaja Francija v korist družb, ki prevzemajo podjetje v težavah, ter naložena ukinitev tega sistema pomoči kot tudi vračilo po njem dodeljenih pomoči.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22.marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena [88] Pogodbe ES (UL L 83, str.1).


title: Zadeva T-830/14: Tožba, vložena 29. decembra 2014 – Farahat/Svet

text:
               23.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/22

         Tožba, vložena 29. decembra 2014 – Farahat/Svet
   (Zadeva T-830/14)
   (2015/C 096/28)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Mohamed Farahat (Kairo, Egipt) (zastopniki: P. Saini, QC, B. Kennelly, Barrister, in N. Sheikh, Solicitor)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Izvedbeni sklep Sveta 2014/730/SZVP z dne 20. oktobra 2014 (1) o izvajanju Sklepa 2013/255/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji in Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 1105/2014 (2) z dne 20. oktobra 2014 o izvajanju Uredbe (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji razglasi za nična v delu, v katerem se nanašata na tožečo stranko; in

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v podporo tožbi navaja pet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: Svet ni izkazal, da so izpolnjeni pogoji za vpis v Prilogo Sklepa in Uredbe. Tožeča stranka navaja, da:

                           —

                           Svet trdi, da je tožeča stranka podpredsednik finančne in upravne direkcije pri družbi Tri Ocean Energy in da je glede na to funkcijo odgovorna za dejavnosti subjekta, s katerimi se je režimu dobavljala nafta,

                           —

                           Svet v podporo te trditve ni predložil nobenega dokaza, ker ta tudi ne obstaja.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: Svet je kršil pravico tožeče stranke do obrambe in pravico do učinkovitega sodnega varstva, ker so bili izpodbijani ukrepi sprejeti brez procesnih varovalk, s katerimi bi se tožeči stranki zagotovila pravica do navedbe stališča in do zaslišanja.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: Svet vpisa tožeče stranke ni zadostno obrazložil. Tožeča stranka navaja, da je obrazložitev vpisa nezadostna in mu ne omogoča izpodbijati očitke, navedene zoper njega, sodišču pa ne omogoča nadzora zakonitosti izpodbijane odločbe

               4.

               Četrti tožbeni razlog: Svet je kršil temeljno lastninsko in pravico do ugleda tožeče stranke. Tožeča stranka meni, da Svet ni izkazal, da je velik poseg v lastninsko pravico tožeče stranke upravičen in sorazmeren.

               5.

               Peti tožbeni razlog: Svet je storiti očitno napako pri presoji s tem, da je tožečo stranko vpisal na seznam. Tožeča stranka trdi, da:

                           —

                           ne obstaja nobena informacija ali dokaz, da je družba Tri Ocean Energy dejansko zagotovila podporo sirskemu režimu,

                           —

                           ne obstaja nobena informacija ali dokaz, da je bila tožeča stranka zgolj zaradi njene funkcije odgovorna za zatrjevana ravnanja družbe Tri Ocean Energy.

      (1)  Izvedbeni sklep Sveta 2014/730/SZVP z dne 20. oktobra 2014 o izvajanju Sklepa 2013/255/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji, (UL 2014, L 301, str. 36).

      (2)  Izvedbena uredba Sveta (EU) št. 1105/2014 z dne 20. oktobra 2014 o izvajanju Uredbe (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji, (UL 2014, L 301, str. 7).


title: Zadeva T-422/16: Tožba, vložena 29. julija 2016 – sheepworld/EUIPO (Beste Mama)

text:
               19.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 343/45

         Tožba, vložena 29. julija 2016 – sheepworld/EUIPO (Beste Mama)
   (Zadeva T-422/16)
   (2016/C 343/61)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: sheepworld AG (Ursensollen, Nemčija) (zastopnik: S. von Rüden, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Zadevna sporna znamka: znamka Evropske unije „Beste Mama“ – prijava št. 14 169 304

      Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe EUIPO z dne 13. maja 2016 v zadevi R 95/2016-4

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi;

               —

               EUIPO naloži stroške postopka, vključno s stroški, nastalimi v pritožbenem postopku.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-193/08 P: Pritožba, ki jo je 21. maja 2008 vložila Carina Skareby zoper sodbo, ki jo je 6. marca 2008 razglasilo Sodišče za uslužbence v zadevi Skareby proti Komisiji, F-46/06

text:
               2.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 197/26

         Pritožba, ki jo je 21. maja 2008 vložila Carina Skareby zoper sodbo, ki jo je 6. marca 2008 razglasilo Sodišče za uslužbence v zadevi Skareby proti Komisiji, F-46/06
   (Zadeva T-193/08 P)
   (2008/C 197/47)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Pritožnica: Carina Skareby (Leuven, Belgija) (zastopnika: S. Rodrigues in C. Bernard-Glanz, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi pritožnice

               —

               Sodba, ki jo je 6. marca 2008 razglasilo Sodišče za uslužbence Evropske unije v zadevi Skareby proti Komisiji, F-46/06, naj se razveljavi;

               —

               ugodi naj se zahtevku za razglasitev ničnosti in odškodninskemu zahtevku, ki ju je pritožnica vložila pri Sodišču za uslužbence;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   S to pritožbo pritožnica predlaga razveljavitev sodbe Sodišča za uslužbence (SDU) z dne 6. marca 2008, ki je bila izrečena v zadevi Skareby proti Komisiji, F-46/06, s katero je bila zavrnjena tožba, s katero je pritožnica vložila predlog za razglasitev ničnosti kariernega ocenjevalnega poročila za leto 2004 in odškodninski zahtevek.
   V podporo pritožbe pritožnica navaja dva pritožbena razloga, in sicer očitno napako pri presoji (točke 66, 98 in 113 izpodbijane sodbe) in izkrivljanje dokaza (točka 68).


title: Zadeva T-329/02: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 13. julija 2006 — URS Nederland proti Komisiji

text:
               16.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 224/53

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 13. julija 2006 — URS Nederland proti Komisiji
   (Zadeva T-329/02) (1)

   (2006/C 224/112)

      Jezik postopka: nizozemščina

   Predsednik tretjega razširjenega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 323, 21.12.2002.