title: Zadeva C-396/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Satakunnan käräjäoikeus (Finska) 12. julija 2013 – Sähköalojen ammattiliitto ry proti Elektrobudowa Spółka Akcyjna

text:
               7.9.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 260/37

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Satakunnan käräjäoikeus (Finska) 12. julija 2013 – Sähköalojen ammattiliitto ry proti Elektrobudowa Spółka Akcyjna
   (Zadeva C-396/13)
   2013/C 260/67
   Jezik postopka: finščina

      Predložitveno sodišče

   Satakunnan käräjäoikeus

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Sähköalojen ammattiliitto ry

      Toženae stranka: Elektrobudowa Spółka Akcyjna

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali se lahko sindikat, ki deluje v interesu delavcev, sklicuje neposredno na člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah kot neposredni pravni vir nasproti izvajalcu storitev iz druge države članice, če je določba, ki naj bi bila v nasprotju s členom 47 (člen 84 poljskega zakona o delovnih razmerjih), v celoti nacionalna določba?

               2.

               Ali v sodnem postopku zaradi zapadlih terjatev v smislu Direktive 96/71/ES (1) v državi zaposlitve iz prava Unije, predvsem iz načela učinkovitega pravnega varstva, ki izhaja iz člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in iz členov 5(2) in 6 zadevne direktive, ki se ga razlaga v povezavi s svobodo združevanja na področju sindikalnih zadev (sindikalna svoboda), zagotovljeno v členu 12 Listine o temeljnih pravicah, izhaja, da nacionalno sodišče ne sme uporabiti določbe zakona o delovnih razmerjih matične države delavcev, ki nasprotuje odstopu terjatve iz naslova plače v izterjavo sindikatu v državi zaposlitve, če ustrezna določba države zaposlitve dopušča odstop zapadle terjatve iz naslova plače v izterjavo in s tem tudi procesnega upravičenja sindikatu, ki mu pripadajo vsi delavci, ki so odstopili svojo terjatev v izterjavo?

               3.

               Ali je treba določbe Protokola št. 30 k Lizbonski pogodbi razlagati tako, da jih mora upoštevati tudi nacionalno sodišče, ki ne leži na Poljskem ali v Združenem kraljestvu, če je zadevni spor tesno povezan s Poljsko in predvsem, če je pravo, ki se uporablja za pogodbe o zaposlitvi, poljsko pravo? Povedano drugače: ali poljsko-britanski protokol finskemu sodišču preprečuje ugotovitev, da zakoni ali drugi predpisi, upravna praksa ali upravni ukrepi Poljske kršijo temeljne pravice, svoboščine in načela iz Listine Evropske unije o temeljnih pravicah?

               4.

               Ali je treba člen 14(2) Uredbe Rim I ob upoštevanju člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da nasprotuje uporabi nacionalne določbe države članice, v skladu s katero je prepovedano odstopiti terjatve in pravice iz delovnega razmerja?

               5.

               Ali je treba člen 14(2) Uredbe Rim I razlagati tako, da je pravo, ki se uporablja za odstop terjatev iz pogodbe o zaposlitvi, tisto pravo, ki v skladu z Uredbo Rim I velja za zadevno pogodbo o zaposlitvi, ne da bi bilo pomembno, ali na vsebino posamezne pravice vplivajo tudi določbe drugega prava?

               6.

               Ali je treba člen 3 Direktive 96/71 v luči členov 56 PDEU in 57 PDEU razlagati tako, da pojem minimalnih urnih postavk obsega osnovno plačilo na uro glede na plačni razred, zajamčeno plačilo na akord, regres, fiksno dnevnico in nadomestilo za vsakodnevno pot na delo (nadomestilo stroškov za prevoz na delo) v skladu z določitvijo teh pogojev za delo v splošno veljavni kolektivni pogodbi in ob upoštevanju priloge k tej direktivi?

                           6.1

                           Ali je treba člen 56 PDEU [in člen 57 PDEU] in/ali člen 3 Direktive 96/71/ES razlagati tako, da državam članicam preprečujejo, da kot tako imenovana država gostiteljica v svojih nacionalnih predpisih (splošno veljavni kolektivni pogodbi) izvajalce storitev iz drugih držav članic zaveže, da morajo delavcem, napotenim na njeno državno ozemlje, plačati nadomestilo stroškov za prevoz na delo in dnevnice, ob upoštevanju, da se v skladu z zadevnimi nacionalnimi predpisi šteje, da je napoteni delavec v času celotnega trajanja napotitve na službenem potovanju, tako da je upravičen do nadomestila stroškov za prevoz na delo in dnevnic?

                           6.2

                           Ali je treba člena 56 PDEU in 57 PDEU in/ali člen 3 Direktive 96/71/ES razlagati tako, da nacionalnemu sodišču preprečujejo, da ne bi pripoznalo morebitne razvrstitve plačnih razredov, ki jo je v svoji matični državi opravilo in uporabilo podjetje iz druge države članice?

                           6.3

                           Ali je treba člena 56 PDEU in 57 PDEU in/ali člen 3 Direktive 96/71/ES razlagati tako, da delodajalcu iz druge države članice dopuščajo, da učinkovito in za sodišče države zaposlitve zavezujoče določijo uvrstitev delavcev v plačne razrede, če je v splošno veljavni kolektivni pogodbi države zaposlitve predvidena drugačna uvrstitev v plačne razrede, ali pa lahko država članica gostiteljica, v katero so bili napoteni delavci izvajalca storitev iz druge države članice, izvajalcu storitev predpiše, katere določbe mora upoštevati pri uvrstitvi delavcev v plačne razrede?

                           6.4

                           Ali je treba pri razlagi člena 3 Direktive 96/71/ES v luči členov 56 PDEU in 57 PDEU šteti, da so namestitev, katere stroške mora nositi delodajalec na podlagi kolektivne pogodbe, omenjene v vprašanju 6, in boni za prehrano, ki jih v skladu s pogodbo o zaposlitvi daje izvajalec storitev iz druge države članice, nadomestilo za stroške zaradi napotitve ali pa sodijo pod pojem minimalnih urnih postavk v smislu člena 3(1)?

                           6.5

                           Ali je treba člen 3 Direktive 96/71/ES v povezavi s členoma 56 PDEU in 57 PDEU razlagati tako, da je treba splošno veljavno kolektivno pogodbo države zaposlitve pri razlagi vprašanja glede plačila na akord, nadomestila stroškov za prevoz na delo in dnevnic šteti za upravičeno zaradi zahtev javnega reda?

      (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 96/71/ES z dne 16. decembra 1996 o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 2, str. 431).


title: Zadeva C-492/13: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 9. oktobra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Administrativen sad – Varna – Bolgarija) – Traum EOOD/Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prihodite (Predhodno odločanje — Obdavčenje — DDV — Direktiva 2006/112/ES — Člen 138(1) — Oprostitve v zvezi s transakcijami znotraj Skupnosti — Pridobitelj, ki ni identificiran za namene DDV — Obveznost prodajalca, da dokaže avtentičnost podpisa pridobitelja ali njegovega zastopnika — Načela sorazmernosti, pravne varnosti in varstva zaupanja v pravo — Neposredni učinek)

text:
               8.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 439/11

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 9. oktobra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Administrativen sad – Varna – Bolgarija) – Traum EOOD/Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prihodite
   (Zadeva C-492/13) (1)

   ((Predhodno odločanje - Obdavčenje - DDV - Direktiva 2006/112/ES - Člen 138(1) - Oprostitve v zvezi s transakcijami znotraj Skupnosti - Pridobitelj, ki ni identificiran za namene DDV - Obveznost prodajalca, da dokaže avtentičnost podpisa pridobitelja ali njegovega zastopnika - Načela sorazmernosti, pravne varnosti in varstva zaupanja v pravo - Neposredni učinek))
   (2014/C 439/15)
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Administrativen sad – Varna

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Traum EOOD

      Tožena stranka: Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prihodite

      Izrek

               1.

               Člena 138(1) in 139(1), drugi pododstavek, Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2010/88/EU z dne 7. decembra 2010, je treba razlagati tako, da nasprotujeta temu, da v okoliščinah, kakršne so te v postopku v glavni stvari, davčna uprava države članice ne prizna pravice do oprostitve davka na dodano vrednost iz naslova dobave znotraj Skupnosti, ker pridobitelj ni bil identificiran za ta davek v drugi državi članici in ker dobavitelj ni dokazal avtentičnosti podpisa na dokumentih, ki jih je predložil v utemeljitev svojega obračuna v zvezi z domnevno oproščeno dobavo, niti tega, da je bila oseba, ki je podpisala te dokumente v pridobiteljevem imenu, pooblaščena za njegovo zastopanje, čeprav so bila dokazila, ki utemeljujejo pravico do oprostitve, ki jih je dobavitelj predložil v utemeljitev svojega obračuna, skladna s seznamom dokumentov, ki jih je treba predložiti tej upravi, določenim z nacionalnim pravom, in jih je ta uprava sprva sprejela kot dokazila, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

               2.

               Člen 138(1) Direktive 2006/112, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2010/88, je treba razlagati tako, da ima neposredni učinek, tako da se lahko davčni zavezanci sklicujejo nanj pred nacionalnimi sodišči proti državi, da bi dosegli oprostitev davka na dodano vrednost iz naslova dobave znotraj Skupnosti.

      (1)  UL C 344, 23.11.2013.


title: Zadeva F-59/08: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 24. oktobra 2008 – Klug proti EMEA

text:
               6.12.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 313/60

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 24. oktobra 2008 – Klug proti EMEA
   (Zadeva F-59/08) (1)

   (2008/C 313/112)

      Jezik postopka: nemščina

   Predsednik drugega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 223, 30.8.2008, str. 62.


title: Zadeva T-395/05: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 13. junija 2007 – Multikauf Warenhandelsgesellschaft proti UUNT – DEMO Holding (webmulti)

text:
               25.8.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 199/44

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 13. junija 2007 – Multikauf Warenhandelsgesellschaft proti UUNT – DEMO Holding (webmulti)
   (Zadeva T-395/05) (1)

   (2007/C 199/85)

      Jezik postopka: nemščina

   Predsednik tretjega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 48, 25.2.2006.


title: Zadeva C-416/14: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 17. septembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Commissione Tributaria Regionale di Mestre-Venezia, Italija) – Fratelli De Pra SpA, SAIV SpA/Agenzia Entrate – Direzione Provinciale Ufficio Controlli Belluno, Agenzia Entrate – Direzione Provinciale Ufficio Controlli Vicenza (Predhodno odločanje — Telekomunikacijska omrežja in storitve — Direktive 2002/19/ES, 2002/20/ES, 2002/21/ES in 2002/22/ES — Prosti pretok telekomunikacijske terminalske opreme za kopensko mobilno telekomunikacijo — Direktiva 1999/5/ES — Dajatev za uporabo opreme — Splošno dovoljenje ali licenca za uporabo — Naročniška pogodba, ki nadomešča splošno dovoljenje ali licenco — Različno obravnavanje uporabnikov z naročniškim razmerjem ali brez njega)

text:
               9.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 371/13

         Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 17. septembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Commissione Tributaria Regionale di Mestre-Venezia, Italija) – Fratelli De Pra SpA, SAIV SpA/Agenzia Entrate – Direzione Provinciale Ufficio Controlli Belluno, Agenzia Entrate – Direzione Provinciale Ufficio Controlli Vicenza
   (Zadeva C-416/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Telekomunikacijska omrežja in storitve - Direktive 2002/19/ES, 2002/20/ES, 2002/21/ES in 2002/22/ES - Prosti pretok telekomunikacijske terminalske opreme za kopensko mobilno telekomunikacijo - Direktiva 1999/5/ES - Dajatev za uporabo opreme - Splošno dovoljenje ali licenca za uporabo - Naročniška pogodba, ki nadomešča splošno dovoljenje ali licenco - Različno obravnavanje uporabnikov z naročniškim razmerjem ali brez njega))
   (2015/C 371/16)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Commissione Tributaria Regionale di Mestre-Venezia

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Fratelli De Pra SpA, SAIV SpA

      Toženi stranki: Agenzia Entrate – Direzione Provinciale Ufficio Controlli Belluno, Agenzia Entrate – Direzione Provinciale Ufficio Controlli Vicenza

      Izrek

               1.

               Direktive:

                           —

                           1999/5/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 1999 o radijski opremi in telekomunikacijski terminalski opremi ter medsebojnem priznavanju skladnosti te opreme, zlasti njen člen 8,

                           —

                           2002/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o dostopu do elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajočih naprav ter o njihovem medomrežnem povezovanju (Direktiva o dostopu),

                           —

                           2002/20/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (Direktiva o odobritvi), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009,

                           —

                           2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) in

                           —

                           2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalnih storitvah), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/136/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009 ,

                     je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo nacionalnim predpisom o obdavčitvi z dajatvijo, kakršna je pristojbina za vladno koncesijo, v skladu s katerimi je treba za uporabo terminalske opreme za zemeljsko mobilno radiokomunikacijo v okviru naročniške pogodbe pridobiti splošno dovoljenje ali licenco in plačati tako dajatev, saj naročniška pogodba nadomešča licenco ali splošno dovoljenje in zato v zvezi s tem ni potrebno nikakršno upravno posredovanje.

               2.

               Člen 20 Direktive 2002/22, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/136, in člen 8 Direktive 1999/5 je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta nadomestitvi splošnega dovoljenja ali licence za radioelektrično postajo z naročniško pogodbo, v kateri morata biti med drugim opredeljeni tudi vrsta terminalskega aparata in njegova homologacija, zaradi obdavčitve z dajatvijo, kakršna je pristojbina za vladno koncesijo.

               3.

               V primeru, kakršen je ta iz zadev v glavni stvari, je treba pravo Unije, kakor izhaja iz direktiv 1999/5, 2002/19, 2002/20, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140, 2002/21 in 2002/22, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/136, ter člena 20 Listine, razlagati tako, da ne nasprotuje različnemu obravnavanju uporabnikov terminalske opreme za zemeljsko mobilno radiokomunikacijo glede na to, ali sklenejo naročniško pogodbo za storitve mobilne telefonije ali pa te storitve kupijo v obliki predplačniških kartic, ki jih je mogoče večkrat napolniti, v skladu s katerim so s predpisi, kakršni so ti, ki urejajo pristojbino za vladno koncesijo, zavezani le prvi.

      (1)  UL C 431, 1.2.2014.


title: Zadeva T-136/04: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 22. junija 2006 — Freiherr von Cramer-Klett in Rechtlerverband Pfronten proti Komisiji ( Direktiva Sveta 92/43/EGS — Naravni habitati ter prosto živeče živalske in rastlinske vrste — Odločba Komisije 2004/69/ES — Seznam območij, pomembnih za Skupnost, za alpsko biogeografsko regijo — Ničnostna tožba — Nedopustnost )

text:
               16.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 224/43

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 22. junija 2006 — Freiherr von Cramer-Klett in Rechtlerverband Pfronten proti Komisiji
   (Zadeva T-136/04) (1)

   („Direktiva Sveta 92/43/EGS - Naravni habitati ter prosto živeče živalske in rastlinske vrste - Odločba Komisije 2004/69/ES - Seznam območij, pomembnih za Skupnost, za alpsko biogeografsko regijo - Ničnostna tožba - Nedopustnost“)
   (2006/C 224/93)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Tožeči stranki: Rasso Freiherr von Cramer-Klett (Aschau im Chiemgau, Nemčija) in Rechtlerverband Pfronten (Pfronten, Nemčija) (pooblaščenca: T. Schönfeld in L. Thum, avocats)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (pooblaščenca: M. van Beek in B. Schima, zastopnika)

      Intervenient v podporo toženih strank: Republika Finska (pooblaščenca: T. Pynnä in A. Guimaraes-Purokoski, zastopnika)
   Predmet zadeve
   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2004/69/ES z dne 22. decembra 2003 o sprejetju seznama območij, pomembnih za Skupnost, za alpsko biogeografsko regijo na podlagi Direktive Sveta 92/43/EGS (UL 2004, L 14, str. 21).
   Izrek sklepa

               1)

               Tožba se kot nedopustna zavrže.

               2)

               Tožeče stranke nosijo svoje stroške in stroške Komisije.

               3)

               Republika Finska nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 190, 24.7.2004.


title: Zadeva C-620/13 P: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 22. oktobra 2014 – British Telecommunications plc proti Evropski komisiji, BT Pension Scheme Trustees Ltd (Pritožba — Državne pomoči — Oprostitev pokojninskega sklada obveznosti, da za določene zaposlene nakaže prispevek v pokojninski zaščitni sklad — Selektivnost ukrepa)

text:
               8.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 439/13

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 22. oktobra 2014 – British Telecommunications plc proti Evropski komisiji, BT Pension Scheme Trustees Ltd
   (Zadeva C-620/13 P) (1)

   ((Pritožba - Državne pomoči - Oprostitev pokojninskega sklada obveznosti, da za določene zaposlene nakaže prispevek v pokojninski zaščitni sklad - Selektivnost ukrepa))
   (2014/C 439/19)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: British Telecommunications plc (zastopnika: J. Holmes, barrister, H. Legge, QC)

      Drugi stranki v postopku: Evropska komisija (zastopnika: L. Flynn in N. Khan, agenta), BT Pension Scheme Trustees Ltd (zastopnika: J. Derenne in A. Müller-Rappard, odvetnika, po pooblastilu M. Farleya, solicitor)

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               British Telecommunications plc in BT Pension Scheme Trustees Ltd se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 61, 1.3.2014.


title: Zadeva T-557/13: Tožba, vložena 24. oktobra 2013 – Nemčija proti Komisiji

text:
               11.1.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 9/25

         Tožba, vložena 24. oktobra 2013 – Nemčija proti Komisiji
   (Zadeva T-557/13)
   2014/C 9/41
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Zvezna republika Nemčija (zastopnika: T. Henze in J. Möller)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               člen 1 in Prilogo k Izvedbenemu sklepu Komisije z dne 13. avgusta 2013 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije (2013/433/EU) razglasi za nična v delu, v katerem se iz financiranja Evropske unije izključuje izplačila v skupni višini 6 192 951,34 EUR, ki so jih opravile pristojne plačilne agencije Zvezne republike Nemčije v okviru izvajanja sheme pomoči za sektor krompirjevega škroba v letih od 2003 do 2005;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: napačna presoja pogojev za odobritev premije in pomoči – plačilo najnižje cene
               Tožeča stranka zatrjuje, da so bili s tem, da naj bi se iz financiranja izključili odhodki, čeprav naj bi bili izpolnjeni pogoji za dodelitev premije in pomoči, ker naj bi bila plačana najnižja cena, kršeni člen 7(4) Uredbe (ES) št. 1258/1999 (1) in člen 31 Uredbe (ES) št. 1290/2005 (2) v povezavi s členom 5 Uredbe (ES) št. 1868/94 (3), člen 11 Uredbe (ES) št. 97/95 (4), člen 10 Uredbe (ES) št. 2236/2003 (5) ter člen 26 Uredbe (ES) št. 2237/2003 (6).

               2.

               Drugi tožbeni razlog: neobstoj obrazložitve
               Tožeča stranka s tem tožbenim razlogom zatrjuje, da je bil, ker naj Komisija ne bi zadostno in brez protislovij obrazložila, zakaj naj bi – ob upoštevanju vseh jezikovnih različic – iz člena 11 Uredbe št. 97/95, člena 10 Uredbe št. 2236/2003 in člena 26 Uredbe št. 2237/2003 izhajalo, da je pogoj za izplačilo premije ali pomoči to, da je tovarna krompirjevega škroba že plačala najnižjo ceno za celotno količino krompirja, dobavljeno v poslovnem letu, kršen člen 296, drugi odstavek, PDEU.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev dolžnosti seznanitve z očitki v 24 mesecih
               Tožeča stranka navaja kršitev člena 7(4), prvi pododstavek, v povezavi s členom 7(5)(a) Uredbe št. 1258/1999, člena 8(1) Uredbe (ES) št. 1663/95 (7), člena 31(3), prvi pododstavek, v povezavi s členom 4(a) Uredbe št. 1290/2005 in člena 11(1) Uredbe (ES) št. 885/2006 (8), ker naj Komisija očitka (opustitev „ključnih pregledov“), na katerega naj bi oprla izključitev odhodkov, Zvezni republiki Nemčiji ne bi veljavno pisno sporočila v 24 mesecih po tem, ko naj bi bili odhodki izvedeni.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: predolgo trajanje postopka
               Tožeča stranka s tem tožbenim razlogom zatrjuje, da naj bi bili s tem, da je postopek pred Komisijo potekal predolgo, kršeni člen 7(4) Uredbe št. 1258/1999, člen 8 Uredbe št. 1663/95, člen 31 Uredbe št. 1290/2005 in člen 11 Uredbe št. 885/2006 v povezavi s splošnim pravnim načelom izvedbe upravnega postopka v razumnem roku ter načelo pravice do obrambe.

               5.

               Peti tožbeni razlog: kršitev člena 7(4), četrti pododstavek, Uredbe št. 1258/1999, člena 31(2) Uredbe št. 1290/2005 in načela sorazmernosti
               Tožeča stranka s tem tožbenim razlogom zatrjuje, da Komisija z 10-odstotnim pavšalnim popravkom ni primerno upoštevala vrste in kvečjemu majhnega obsega morebitne kršitve ter ni upoštevala tega, da naj Uniji niti dejansko ne bi nastala finančna škoda niti naj nikoli ne bi obstajalo dejansko tveganje za nastanek škode.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1258/1999 z dne 17. maja 1999 o financiranju skupne kmetijske politike (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 25, str. 414).

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 1290/2005 z dne 21. junija 2005 o financiranju skupne kmetijske politike (UL L 209, str. 1).

      (3)  Uredba Sveta (ES) št. 1868/94 z dne 27. julija 1994 o vzpostavitvi sistema kvot v zvezi s proizvodnjo krompirjevega škroba (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 16, str. 331).

      (4)  Uredba Komisije (ES) št. 97/95 z dne 17. januarja 1995 o podrobnih pravilih za uporabo Uredbe Sveta (EGS) št. 1766/92 glede najnižje cene in kompenzacijskih plačil za pridelovalce krompirja in za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1868/94 o uvedbi sistema kvot v zvezi s proizvodnjo krompirjevega škroba (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 17, str. 131).

      (5)  Uredba Komisije (ES) št. 2236/2003 z dne 23. decembra 2003 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1868/94 o vzpostavitvi sistema kvot v zvezi s proizvodnjo krompirjevega škroba (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 41, str. 515).

      (6)  Uredba Komisije (ES) št. 2237/2003 z dne 23. decembra 2003 o podrobnih pravilih za uporabo nekaterih shem podpor iz naslova IV Uredbe Sveta (ES) št. 1782/2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 41, str. 522).

      (7)  Uredba Komisije (ES) št. 1663/95 z dne 7. julija 1995 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (EGS) št. 729/70 v zvezi s postopkom za potrditev obračuna Jamstvenega oddelka EKUJS (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 18, str. 31).

      (8)  Uredba Komisije (ES) št. 885/2006 z dne 21. junija 2006 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1290/2005 glede akreditacije plačilnih agencij in drugih organov ter potrditve obračunov EKJS in EKSRP (UL L 171, str. 90).


title: Zadeva C-212/13: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 11. decembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Nejvyšší správní soud – Češka republika) – František Ryneš/Úřad pro ochranu osobních údajů (Predhodno odločanje — Direktiva 95/46/ES — Varstvo posameznikov — Obdelava osebnih podatkov — Pojem „potek popolnoma osebne ali domače dejavnosti“ )

text:
               9.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/6

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 11. decembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Nejvyšší správní soud – Češka republika) – František Ryneš/Úřad pro ochranu osobních údajů
   (Zadeva C-212/13) (1)

   ((Predhodno odločanje - Direktiva 95/46/ES - Varstvo posameznikov - Obdelava osebnih podatkov - Pojem „potek popolnoma osebne ali domače dejavnosti“))
   (2015/C 046/07)
   Jezik postopka: češčina

      Predložitveno sodišče

   Nejvyšší správní soud

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: František Ryneš

      Tožena stranka: Úřad pro ochranu osobních údajů

      Izrek

   Člen 3(2), druga alinea, Direktive 95/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov je treba razlagati tako, da uporaba videonadzornega sistema, ki vodi do slikovnega snemanja oseb, ki se je shranjevalo s krožnim snemanjem na snemalno napravo – kakršen je trdi disk – ki jo je fizična oseba namestila na družinsko hišo zaradi varovanja premoženja, zdravja in življenja lastnikov hiše, s tem, da se s takim sistemom nadzira tudi javni prostor, ne pomeni obdelave podatkov, ki se opravi med potekom popolnoma osebne ali domače dejavnosti v smislu te določbe.

      (1)  UL C 207, 20.7.2013.


title: Zadeva F-20/09: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 10. novembra 2011 – Juvyns proti Svetu (Javni uslužbenci — Uradniki — Napredovanje — Ocenjevalno obdobje 2008 — Primerjalna ocena uspešnosti — Postopek na podlagi ocenjevalnih poročil 2005/2006 — Merilo ravni odgovornosti)

text:
               12.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 138/22

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 10. novembra 2011 – Juvyns proti Svetu
   (Zadeva F-20/09) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Napredovanje - Ocenjevalno obdobje 2008 - Primerjalna ocena uspešnosti - Postopek na podlagi ocenjevalnih poročil 2005/2006 - Merilo ravni odgovornosti)
   2012/C 138/42
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Marc Juvyns (Bruselj, Belgija) (zastopniki: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis in É. Marchal, odvetniki)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopniki: sprva K. Zieleśkiewicz in G. Kimberley, zastopnika, nato K. Zieleśkiewicz in M. Bauer, zastopnika)

      Predmet

   Razglasitev ničnosti odločbe, v skladu s katero tožeča stranka v ocenjevalnem obdobju 2008 ne napreduje v naziv AST 7, in po potrebi odločb o napredovanju manj uspešnih uradnikov v ta naziv.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               M. Juvyns nosi svoje stroške in stroške Sveta Evropske unije.

      (1)  UL C 113, 16.5.2009, str. 46.


title: Zadeva T-511/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. maja 2015 – Niki Luftfahrt/Komisija (Državne pomoči — Pomoč za prestrukturiranje, ki jo je Avstrija odobrila v korist skupine Austrian Airlines — Odločba, s katero je bila pomoč pod nekaterimi pogoji razglašena za združljivo s skupnim trgom — Privatizacija skupine Austrian Airlines — Opredelitev prejemnika pomoči — Smernice o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah)

text:
               29.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/24

         Sodba Splošnega sodišča z dne 13. maja 2015 – Niki Luftfahrt/Komisija
   (Zadeva T-511/09) (1)

   ((Državne pomoči - Pomoč za prestrukturiranje, ki jo je Avstrija odobrila v korist skupine Austrian Airlines - Odločba, s katero je bila pomoč pod nekaterimi pogoji razglašena za združljivo s skupnim trgom - Privatizacija skupine Austrian Airlines - Opredelitev prejemnika pomoči - Smernice o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah))
   (2015/C 213/43)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Niki Luftfahrt GmbH (Dunaj, Avstrija) (zastopnika: H. Asenbauer in A. Habeler, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva B. Martenczuk in K. Gross, zastopnika, skupaj z G. Quardt, odvetnik, nato B. Martenczuk in R. Sauer, zastopnika, skupaj z G. Quardt in J. Lipinsky, odvetnika)

      Intervenientke v podporo toženi stranki: Republika Avstrija (zastopnika: C. Pesendorfer in M. Klamert, zastopnika); Deutsche Lufthansa AG (Köln, Nemčija) (zastopniki: sprva H. J. Niemeyer, H. Ehlers in M. Rosenberg, nato H. J. Niemeyer, H. Ehlers, C. Kovács in S. Völcker, odvetniki); Austrian Airlines AG (Dunaj) (zastopniki: sprva H.-J. Niemeyer, H. Ehlers in M. Rosenberg, nato H. J. Niemeyer, H. Ehlers in C. Kovács, odvetniki); in Österreichische Industrieholding AG (Dunaj) (zastopniki: T. Zivny, P. Lewisch in H. Kristoferitsch, odvetniki)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije z dne 28. avgusta 2009 o državni pomoči C 6/09 (ex N 663/08) – Avstrija Austrian Airlines – Načrt za prestrukturiranje (2010/137/ES) (UL 2010, L 59, str. 1), s katero je bila pomoč za prestrukturiranje, ki jo je Republika Avstrija odobrila skupini Austrian Airlines v okviru njenega prevzema s strani skupine Lufthansa, pod nekaterimi pogoji razglašena za združljivo s skupnim trgom.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družba Niki Luftfahrt GmbH nosi svoje stroške in naloži se ji plačilo stroškov Evropske komisije ter družb Österreichische Industrieholding, Deutsche Lufthansa AG in Austrian Airlines AG.

               3.

               Republika Avstrija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 80, 27.3.2010.


title: Zadeva C-66/15: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 14. januarja 2016 – Evropska komisija/Helenska republika (Neizpolnitev obveznosti države — Svobodno opravljanje storitev — Avtomobili — Najem ali zakup avtomobila s strani osebe s stalnim prebivališčem v državi članici pri dobavitelju s sedežem v drugi državi članici — Obdavčitev tega avtomobila ob registraciji v prvi državi članici — Pobiranje celotnega zneska dajatve ob registraciji)

text:
               14.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 98/15

         Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 14. januarja 2016 – Evropska komisija/Helenska republika
   (Zadeva C-66/15) (1)

   ((Neizpolnitev obveznosti države - Svobodno opravljanje storitev - Avtomobili - Najem ali zakup avtomobila s strani osebe s stalnim prebivališčem v državi članici pri dobavitelju s sedežem v drugi državi članici - Obdavčitev tega avtomobila ob registraciji v prvi državi članici - Pobiranje celotnega zneska dajatve ob registraciji))
   (2016/C 098/19)
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: M. Wasmeier in D. Triantafyllou, agenta)

      Tožena stranka: Helenska republika (zastopnika: K. Boskovits in V. Karrá, agenta)

      Izrek

               1.

               Helenska republika s tem, da je ob registraciji vozila, ki ga je v najem ali v zakup vzela stranka s stalnim prebivališčem na njenem ozemlju pri dobavitelju s sedežem v drugi državi članici, pobrala celotni znesek dajatve ob registraciji, ki je določena v njeni zakonodaji, ne da bi upoštevala trajanje pogodbe o najemu ali zakupu in trajanje uporabe navedenega vozila na grškem ozemlju, ni izpolnila obveznosti na podlagi členov od 56 PDEU do 62 PDEU.

               2.

               Helenski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 138, 27.4.2015.


title: Zadeva T-324/15: Sklep Splošnega sodišča z dne 10. maja 2016 – Volkswagen/EUIPO – Andrã (BAG PAX) (Znamka Evropske unije — Postopek razveljavitve — Besedna znamka Evropske unije BAG PAX — Resna in dejanska uporaba znamke — Člen 15(1)(a) in člen 51(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Tožba, ki je očitno brez pravne podlage)

text:
               18.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 260/40

         Sklep Splošnega sodišča z dne 10. maja 2016 – Volkswagen/EUIPO – Andrã (BAG PAX)
   (Zadeva T-324/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek razveljavitve - Besedna znamka Evropske unije BAG PAX - Resna in dejanska uporaba znamke - Člen 15(1)(a) in člen 51(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Tožba, ki je očitno brez pravne podlage))
   (2016/C 260/50)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Volkswagen AG (Wolfsburg, Nemčija) (zastopnik: U. Sander, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: H. Kunz, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe pri EUIPO, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: prej BAGPAX Cargo Systems e.K. Marvin Dominic Andrã (Saarlouis, Nemčija) (zastopnik: T. Dohmen, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 23. aprila 2015 (zadeva R 1971/2014-4) v zvezi s postopkom za razveljavitev med družbama Volkswagen in BAGPAX Cargo Systems.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Volkswagen AG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 270, 17.8.2015.


title: Zadeva T-417/05: Tožba, vložena  29. novembra 2005  — ENDESA proti Komisiji

text:
               28.1.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/20

         Tožba, vložena 29. novembra 2005 — ENDESA proti Komisiji
   (Zadeva T-417/05)
   (2006/C 22/38)
   Jezik postopka: španščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Endesa, S.A. (zastopniki: M. Merola, M. Odriozola, S. Baxter in M. Muñoz de Juan, abogados, J. Flynn, QC, barrister)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke
   Razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 15. novembra 2005, zadeva COMP/M.3986 Gas Natural/Endesa
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Predmet tožbe je razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 15. novembra 2005, s katero je bilo ugotovljeno, da javna ponudba za prevzem, objavljena 5. septembra 2005, po kateri naj bi družba Gas Natural SDG, S.A. pridobila 100 % delnic družbe Endesa, S.A., ne pomeni koncentracije z razsežnostjo Skupnosti.
   Ničnostna tožba zoper Komisijo se prvič nanaša na obstoj več napak v postopku. S tem v zvezi je predvsem oprta na to, da bi izpodbijana odločba morala biti sprejeta pred odločitvijo o zahtevi za napotitev, ki je določena v členu 22 Uredbe o združitvah, saj iz besedila te iste določbe izhaja, da se morajo odločitve o zahtevah za napotitev nanašati na transakcije koncentracij, ki dosegajo pragove ene ali več nacionalnih zakonodaj in nimajo razsežnosti Skupnosti.
   Drugič, tožeča stranka očita Komisiji nepreglednost pri izvedbi postopka in posledično kršitev njenih pravic do obrambe.
   Končno trdi, da bi morala Komisija zahtevati ustavitev nacionalnega postopka, ki je istočasno potekal pred nacionalnimi organi. Tožeča stranka meni, da že samo dejstvo, da ni podala nobene zahteve v tem smislu, pomeni bistveno kršitev postopka v smislu temeljnih načel sistema nadzora koncentracij.
   Po temelju tožeča stranka zatrjuje kršitev nekaterih členov Uredbe (ES) št. 139/2004 (1) kot tudi očitno napačno presojo. V tem smislu po mnenju tožeče stranke odločba krši določbe o pristojnosti, določene v Uredbi o združitvah, kolikor na Endeso prenaša dokazno breme opredelitve razsežnosti Skupnosti koncentracije, kar je očitno nezdružljivo z dejstvom, da imajo določbe, ki določajo izključne pristojnosti Komisije, značaj javnega reda.
   Tožeča stranka med drugim trdi, da je Komisija, s tem, da ni upoštevala konsolidiranih računovodskih izkazov Endese za zadnje poslovno leto, pripravljenih v skladu z računovodskimi standardi Skupnosti (IAS/IFRS), ki so veljali v trenutku, v katerem se je izvedla operacija koncentracije, kršila člen 5 Uredbe o združitvah, ker se je oddaljila od svoje prakse, in je v nasprotju z načeli, ki so opredeljena v sporočilu o izračunu prometa.
   Tožeča stranka v zvezi z uskladitvami, ki jih odločba analizira, dodaja, da ob upoštevanju sporočila o izračunu prometa za večino teh uskladitev velja stroga uporaba veljavnih računovodskih standardov Skupnosti, ki se jih ne sme zamenjevati s popravki iz člena 5 Uredbe o združitvah. V vsakem primeru bi morali biti vsi popravki, ki so analizirani v odločbi, priznani kot taki, ki odgovarjajo cilju določitve realne ekonomske vrednosti podjetij, ki so predmet koncentracije.
   Tožeča stranka nazadnje navaja, da odločba napačno opredeljuje izključne pristojnosti Komisije in s tem krši načelo pravne varnosti in je v nasprotju z enotno uporabo Uredbe o združitvah.

      (1)  UL L 24, 29.1.2004, str. 1.


title: Združeni zadevi C-358/13 in C-181/14: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 10 julija 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – kazenski postopek zoper Markusa D. (C-358/13) in G. (C-181/14) (Zdravila za uporabo v humani medicini — Direktiva 2001/83/ES — Področje uporabe — Razlaga pojma „zdravilo“  — Obseg merila, ki temelji na sposobnosti za spreminjanje fizioloških funkcij — Izdelki na osnovi aromatičnih rastlin in kanabinoidov — Nezajemanje)

text:
               15.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 315/19

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 10 julija 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – kazenski postopek zoper Markusa D. (C-358/13) in G. (C-181/14)
   (Združeni zadevi C-358/13 in C-181/14) (1)

   ((Zdravila za uporabo v humani medicini - Direktiva 2001/83/ES - Področje uporabe - Razlaga pojma „zdravilo“ - Obseg merila, ki temelji na sposobnosti za spreminjanje fizioloških funkcij - Izdelki na osnovi aromatičnih rastlin in kanabinoidov - Nezajemanje))
   2014/C 315/27
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesgerichtshof

      Stranka v postopku v glavni stvari

   Markus D. (C-358/13) in G. (C-181/14)

      Izrek

   Člen 1, točka 2(b), Direktive 2001/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2004/27ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004, je treba razlagati tako, da ne zajema snovi, kakršne so tiste iz postopka v glavni stvari, ki zgolj spreminjajo fiziološke funkcije in niso sposobne neposredno ali posredno koristiti človekovemu zdravju ter se uživajo samo za omamljanje in so s tem škodljive za človekovo zdravje.

      (1)  UL C 325, 9.11.2013.

      UL C 212, 7.7.2014.


title: Zadeva C-265/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italija) 19. junija 2008 – Federutility in drugi proti Autorità per l'energia elettrica e il gas

text:
               13.9.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 236/6

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italija) 19. junija 2008 – Federutility in drugi proti Autorità per l'energia elettrica e il gas
   (Zadeva C-265/08)
   (2008/C 236/09)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predložitveno sodišče
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Federutility, Assogas, Libarna Gas spa, Collino Commercio spa, Sadori gas spa, Egea Commerciale, E.On Vendita srl, Sorgenia spa

      Tožena stranka: Autorità per l'energia elettrica e il gas
   Vprašanji za predhodno odločanje

               1)

               Ali je treba člen 23 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2003/55/CE (1) z dne 26. junija 2003, ki ureja odprtje trga zemeljskega plina, v skladu z načeli, ki izhajajo iz Pogodbe ES, razlagati tako, da nacionalna norma (in izvedbeni akti, ki iz nje izhajajo), ki po 1. juniju 2007 še vedno ohranja pooblastilo nacionalnega organa za regulacijo za določanje referenčnih cen za oskrbo domačih strank z zemeljskim plinom (kategorija, ki je nedoločena in neopredeljena v referenčnih skupinah in sama po sebi ne vključuje presoje posebnih socialnih ali ekonomskih položajev, ki bi lahko utemeljevali določitev zgoraj navedenih referenčnih cen), ki jih morajo podjetja za distribucijo ali prodajo v okviru obveznosti javne službe vključiti med svoje tržne ponudbe, nasprotuje zgoraj navedenemu členu in načelom Skupnosti? oziroma

               2)

               Ali je treba to določbo (zgoraj navedeni člen 23) razlagati v zvezi z členom 3 Direktive 2003/55/CE (ki določa, da lahko države članice v splošnem gospodarskem interesu naložijo podjetjem, ki delujejo v plinskem sektorju, obveznosti javnih storitev, ki se, glede na to, kar nas v tem primeru zanima, lahko nanašajo na ceno oskrbe) tako, da nacionalna norma, ki upoštevajoč poseben položaj trga, ki ga še vedno zaznamuje neobstoj pogojev za „učinkovito konkurenco“, vsaj v segmentu trženja na debelo dopušča upravno določanje referenčne cene zemeljskega plina, ki mora obvezno biti med tržnimi ponudbami, ki jih vsak prodajalec ponuja lastnim domačim strankam v okviru koncepta univerzalne storitve, čeprav morajo vse stranke šteti za „svobodne“, ne nasprotuje navedenim določbam Skupnosti?

      (1)  UL L 176, str. 57.


title: Zadeva T-4/17: Tožba, vložena 4. januarja 2017 – Coedo Suárez/Svet

text:
               13.3.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 78/35

         Tožba, vložena 4. januarja 2017 – Coedo Suárez/Svet
   (Zadeva T-4/17)
   (2017/C 078/48)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Ángel Coedo Suárez (Bruselj, Belgija) (zastopnika: S. Rodrigues in C. Bernard-Glanz, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               to tožbo razglasi za dopustno;

               —

               razglasi ničnost odločbe, ki jo je 4. marca 2016 sprejel generalni sekretar Sveta, in po potrebi odločbe, ki jo je 27. septembra 2016 sprejel generalni sekretar Sveta in s katero je bila zavrnjena njena pritožba;

               —

               toženi stranki naloži plačilo zneska, določenega ex aequo et bono na 5 000 EUR, oziroma drugega zneska, za katerega Splošno sodišče meni, da je pravičen, zaradi povrnitve nepremoženjske škode, skupaj z zamudnimi obrestmi po zakonski obrestni meri, ki tečejo od sodbe, ki bo izrečena;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 78, peti odstavek, Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije, ker naj bi Svet dopis z dne 20. novembra 2015 napačno opredelil kot pritožbo in zato štel, da je nedopusten. Poleg tega prošnje za priznanje invalidnosti kot poklicne bolezni z dne 20. novembra 2015 ni mogoče šteti za nedopustno zaradi poteka razumnega roka.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev načela dobrega upravljanja in dolžnosti skrbnega ravnanja, ker naj bi Svet z zavrnitvijo prošnje tožeče stranke za priznanje invalidnosti kot poklicne bolezni iz napačnih razlogov, ki nasprotujejo načelom, ki izhajajo iz sodne prakse, podaljšal postopek in s tem kršil načelo razumnega roka in, splošneje, načelo dobrega upravljanja.


title: Zadeva C-119/10: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 15. decembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Frisdranken Industrie Winters BV proti Red Bull GmbH (Znamke — Direktiva 89/104/EGS — Člen 5(1)(b) — Polnjenje pločevink, že opremljenih z znakom, ki je podoben znamki — Opravljanje storitve po naročilu in navodilih tretje osebe — Tožba imetnika znamke zoper ponudnika storitve)

text:
               11.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 39/3

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 15. decembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Frisdranken Industrie Winters BV proti Red Bull GmbH
   (Zadeva C-119/10) (1)

   (Znamke - Direktiva 89/104/EGS - Člen 5(1)(b) - Polnjenje pločevink, že opremljenih z znakom, ki je podoben znamki - Opravljanje storitve po naročilu in navodilih tretje osebe - Tožba imetnika znamke zoper ponudnika storitve)
   2012/C 39/03
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Frisdranken Industrie Winters BV

      Tožena stranka: Red Bull GmbH

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Hoge Raad der Nederlanden – Razlaga člena 5 Prve Direktive Sveta 89/104/EGS z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 92.) – Pravica imetnika registrirane znamke, da nasprotuje nezakoniti uporabi njegove znamke – Uporaba znaka – Polnjene pločevink, že opremeljnih z znakom, kot storitev za tretjega in po njegovem naročilu – Blago, namenjeno izključno izvozu v države zunaj območja Beneluksa ali Evropske unije – Upoštevna javnost

      Izrek

   Člen 5(1)(b) Prve direktive Sveta z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (89/104/EGS) je treba razlagati tako, da ponudnik storitve, ki po naročilu in navodilih tretje osebe polni embalažo, ki ji jo je dostavila ta tretja oseba, ki je to embalažo predhodno opremila z znakom, enakim ali podobnim znaku, varovanemu kot znamka, sam ne uporablja tega znaka, kar bi bilo lahko na podlagi te določbe prepovedano.

      (1)  UL C 134, 22.5.2010.


title: Zadeva T-40/07 REV in T-62/07 REV P: Sklep Splošnega sodišča z dne 16. aprila 2012 – de Brito Sequeira Carvalho proti Komisiji (Postopek — Zahteva za revizijo — Novo dejstvo — Odsotnost — Nedopustnost)

text:
               16.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 174/21

         Sklep Splošnega sodišča z dne 16. aprila 2012 – de Brito Sequeira Carvalho proti Komisiji
   (Zadeva T-40/07 REV in T-62/07 REV P) (1)

   (Postopek - Zahteva za revizijo - Novo dejstvo - Odsotnost - Nedopustnost)
   2012/C 174/34
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnik: José António de Brito Sequeira Carvalho (Bruselj, Belgija) (zastopnik: M. Boury, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnika: J. Currall in D. Martin, zastopnika)

      Predmet

   Zahteva za revizijo sodbe Splošnega sodišča z dne 5. oktobra 2009 v združenih zadevah de Brito Sequeira Carvalho in Komisija proti Komisiji in de Brito Sequeira Carvalho (T-40/07 P in T-62/07 P, še neobjavljena v ZOdl.).

      Izrek

               1.

               Zahteva za revizijo se zavrne kot nedopustna.

               2.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 82, 14.4.2007.


title: Občna seja

text:
               23.10.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 288/4

      Občna seja
      (2010/C 288/05)
      Splošno sodišče je 20. septembra 2010 v skladu s členom 32(1), drugi pododstavek, Poslovnika odločilo, da bo – če bi bilo po določitvi generalnega pravobranilca v skladu s členom 17 Poslovnika število sodnikov občne seje Splošnega sodišča sodo – vnaprej določeni vrstni red, po katerem predsednik Splošnega sodišča določi sodnika, ki ne bo sodeloval pri odločanju v zadevi in ki se uporablja za obdobje treh let, za katero so izvoljeni predsedniki senatov petih sodnikov, obraten vrstnemu redu sodnikov na podlagi dobe službovanja na zadevni funkciji v skladu s členom 6 Poslovnika, razen če je tako določeni sodnik sodnik poročevalec. V tem primeru bo določen sodnik, ki je po vrstnem redu takoj pred njim.


title: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 15. julija 2004 v združenih zadevah T-180/02 in T-113/03, Georgios Gouvras proti Komisiji Evropskih skupnosti (Uradniki — Razporeditev — Napotitev v interesu službe — Sprememba, z retroaktivnim učinkom, kraja razporeditve ter pripadajočih finančnih pravic — Povračilo neupravičeno izplačanih zneskov — Nadomestilo za nastanitev in dnevnice — Prenos dela prejemkov izven kraja razporeditve)

text:
               25.9.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 239/18

      SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 15. julija 2004
   v združenih zadevah T-180/02 in T-113/03, Georgios Gouvras proti Komisiji Evropskih skupnosti (1)

   (Uradniki - Razporeditev - Napotitev v interesu službe - Sprememba, z retroaktivnim učinkom, kraja razporeditve ter pripadajočih finančnih pravic - Povračilo neupravičeno izplačanih zneskov - Nadomestilo za nastanitev in dnevnice - Prenos dela prejemkov izven kraja razporeditve)
   (2004/C 239/37)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi T-180/02 in T-113/03, Georios Gouvras, uradnik na Komisiji Evropskih skupnosti, stanujoč v Bereldangu (Luksemburg), ki ga zastopajo J.-N. Louis, É. Marchal in A. Coolen, avocats, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, proti Komisiji Evropskih skupnosti (zastopnika: J. Curral in L. Lozano Palacios, z naslovom za vročanje v Luksemburgu), katere predmet je
   v zadevi T-180/02, razglasitev ničnosti odločbe Komisije, s katero je tožeči stranki določila, z retroaktivnim učinkom od 1. novembra 2000 in v obdobju njene napotitve v interesu službe, kraj razporeditve delovnega mesta tožeče stranke v Atenah, ukinila njeno pravico do nadomestila za bivanje v tujini in pravico do povrnitve stroškov za letno potovanje in določila za njen osebni prejemek korekcijski količnik za Grčijo, kakor tudi odločbe o izterjavi neupravičeno izplačanih zneskov, in
   v zadevi T-113/03, razglasitev ničnosti odločbe Komisije, s katero je tožeči stranki zavrnila nadomestilo za nastanitev in dnevnice za obdobje njegove napotitve v Atene v interesu službe in nadomestilo za namestitev ob njegovi ponovni napotitvi v Luksemburg, kakor tudi odločbe, s katero je omejila del njenih osebnih prejemkov, ki jih je mogoče, v času trajanja njegove napotitve, prenesti iz kraja razporeditve v Luksemburg, na 35 %, je Sodišče prve stopnje (tretji senat), v sestavi J. Azizi, predsednik, M. Jaeger in F. Dehousse, sodnika; sodni tajnik: I. Natsinas, administrator, dne 15. julija 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:

               1.

               Odločba Komisije z dne 30. aprila 2002 se razglasi za nično v delu, v katerem je bilo toženi stranki zavrnjeno nadomestilo za nastanitev ob njegovi napotitvi v Atene.

               2.

               V preostalem se tožbeni zahtevki v zadevah T-180/02 in T-113/03 zavrnejo.

               3.

               Komisiji se naloži plačilo lastnih stroškov in tretjine stroškov tožeče stranke v obeh zadevah.

               4.

               Tožeči stranki se naloži plačilo dveh tretjin lastnih stroškov v obeh zadevah.

      (1)  UL C 191, 10.8.2002.


title: Zadeva C-509/12: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 6. februarja 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Central Administrativo Norte – Portugalska) – IPTM-Instituto Portuário e dos Transportes Marítimos proti Navileme-Consultadoria Náutica, Lda, Nautizende – Consultadoria Náutica, Lda (Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Člena 52 PDEU in 56 PDEU — Svoboda opravljanja storitev — Izdaja dovoljenja za upravljanje rekreacijskega plovila — Pogoj stalnega prebivališča v državi izdajateljici — Omejitev za nerezidente — Zagotavljanje varnosti na morju — Javni red)

text:
               29.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 93/13

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 6. februarja 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Central Administrativo Norte – Portugalska) – IPTM-Instituto Portuário e dos Transportes Marítimos proti Navileme-Consultadoria Náutica, Lda, Nautizende – Consultadoria Náutica, Lda
   (Zadeva C-509/12) (1)

   (Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Člena 52 PDEU in 56 PDEU - Svoboda opravljanja storitev - Izdaja dovoljenja za upravljanje rekreacijskega plovila - Pogoj stalnega prebivališča v državi izdajateljici - Omejitev za nerezidente - Zagotavljanje varnosti na morju - Javni red)
   2014/C 93/20
   Jezik postopka: portugalščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Central Administrativo Norte

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: IPTM-Instituto Portuário e dos Transportes Marítimos

      Tožena stranka: Navileme-Consultadoria Náutica, Lda, Nautizende – Consultadoria Náutica, Lda

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunal Central Administrativo Norte – Portugalska – Razlaga členov 18 PDEU, 20 PDEU, 45 PDEU, 52 PDEU in 62 PDEU – Diskriminacija na podlagi državljanstva – Prosto gibanje oseb in svoboda opravljanja storitev – Omejitve – Določba,, ki določa pogoj stalnega prebivališča na nacionalnem ozemlju za izdajo dovoljenja za upravljanje rekreacijskega plovila

      Izrek

   Člena 52 PDEU in 56 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotujeta ureditvi države članice, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki določa pogoj stalnega prebivališča na nacionalnem ozemlju za državljane Unije, ki želijo, da jim ta država članica izda dovoljenje za upravljanje rekreacijskega plovila.

      (1)  UL C 32, 2.2.2013.


title: Sodba Sodišča z dne 2. oktobra 2015 v zadevi E-7/15 – Nadzorni organ Efte proti Kraljevini Norveški (Država Efte ni izpolnila svojih obveznosti – Direktiva 2008/50/ES o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo – Mejne vrednosti nekaterih onesnaževal v zunanjem zraku – Načrt za kakovost zraka)

text:
               15.12.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 467/22

         SODBA SODIŠČA
   z dne 2. oktobra 2015
   v zadevi E-7/15
   Nadzorni organ Efte proti Kraljevini Norveški
   (Država Efte ni izpolnila svojih obveznosti – Direktiva 2008/50/ES o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo – Mejne vrednosti nekaterih onesnaževal v zunanjem zraku – Načrt za kakovost zraka)
   (2016/C 467/09)
   V zadevi E-7/15, Nadzorni organ Efte proti Kraljevini Norveški – katere predmet je ZAHTEVEK za ugotovitev, da Kraljevina Norveška s tem, ko je v obdobju od 2008 do 2012 na nekaterih območjih Norveške različno presegla mejne vrednosti za žveplov dioksid (SO2), trdne delce (PM10) in dušikov dioksid (NO2) v zunanjem zraku, in s tem, ko ni izpolnila obveznosti priprave oziroma izvedbe načrta za kakovost zraka, določene v zadevni direktivi, ni izpolnila svojih obveznosti iz akta, navedenega v točki 14c Priloge XX k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2008/50/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2008 o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo) – je Sodišče Efte v sestavi: predsednik in sodnik poročevalec Carl Baudenbacher ter sodnika Per Christiansen in Páll Hreinsson, 2. oktobra 2015 izdalo sodbo,
   katere izrek se glasi:

               1.

               Kraljevina Norveška:

                           i)

                           s tem, ko je v obdobju od 2009 do 2012 na območjih NO3, NO4 in NO6 različno presegla mejne vrednosti za žveplov dioksid (SO2) in trdne delce (PM10) v zunanjem zraku iz členov 3 in 5 Direktive 1999/30/ES, zdaj člena 13 Direktive 2008/50/ES;

                           ii)

                           s tem, ko je v obdobju od 2010 do 2012 na območjih NO1, NO3 in NO5 različno presegla mejne vrednosti za dušikov dioksid (NO2) v zunanjem zraku iz člena 4 Direktive 1999/30/ES, zdaj člena 13 Direktive 2008/50/ES, in

                           iii)

                           s tem, ko na območjih NO1, NO2, NO3, NO4 in NO5 različno ni izpolnila obveznosti priprave oziroma izvedbe načrta za kakovost zraka iz člena 8(3) Direktive 96/62/ES, zdaj člena 23 Direktive 2008/50/ES,
                           ni izpolnila svojih obveznosti iz akta, navedenega v točki 14c Priloge XX k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2008/50/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2008 o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo).

               2.

               Kraljevini Norveški se naloži plačilo stroškov postopka.


title: Zadeva C-299/08: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 10. decembra 2009 – Evropska komisija proti Francoski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2004/18/ES — Postopki za oddajo javnih naročil gradenj — Nacionalna ureditev, ki določa enoten postopek za oddajo naročila za opredelitev potreb in nato naročila za izvršitev — Združljivost s to direktivo)

text:
               30.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/9

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 10. decembra 2009 – Evropska komisija proti Francoski republiki
   (Zadeva C-299/08) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2004/18/ES - Postopki za oddajo javnih naročil gradenj - Nacionalna ureditev, ki določa enoten postopek za oddajo naročila za opredelitev potreb in nato naročila za izvršitev - Združljivost s to direktivo)
   2010/C 24/13
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: D. Kukovec, G. Rozet in M. Konstantinidis, zastopniki)

      Tožena stranka: Francoska republika (zastopniki: G. de Bergues, J.-C. Gracia in J.-S. Pilczer, zastopniki)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 2, 28 in 31 Direktive 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (UL L 134, str. 114) – Postopek s pogajanji brez objave razpisa v primerih, ki niso določeni v Direktivi 2004/18 – Razločevanje med naročili za „opredelitev vlog“, ki so podvržena pravilom iz Direktive, in naročili za „izvršitev“, ki tem pravilom niso podvržena – Kršitev načel transparentnosti in enakega obravnavanja

      Izrek

               1.

               Francoska republika s tem, da je sprejela in ohranila v veljavi člena 73 in 74-IV Code des marchés publics, ki je bil sprejet z odlokom št. 2006 975 z dne 1. avgusta 2006, kolikor ti določbi urejata postopek za oddajo naročila za opredelitev vlog, ki omogoča, da naročnik odda naročilo za izvršitev (javnih naročil storitev, blaga ali gradenj) enemu izmed imetnikov začetnega naročila za opredelitev vlog s tem, da se ga izpostavi omejeni konkurenci teh imetnikov, ni izpolnila obveznosti iz členov 2 in 28 Direktive 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Francoski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 272, 25.10.2008.


title: Zadeva C-271/07: Tožba, vložena 7. junija 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji

text:
               8.9.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/13

         Tožba, vložena 7. junija 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji
   (Zadeva C-271/07)
   (2007/C 211/24)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: A. Alcover San Pedro in J.-B. Laignelot, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Belgija
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               ugotovi naj se, da Kraljevina Belgija s tem, da je le delno ali nepravilno prenesla člen 2(2), (3), (4), (5), (6), (7), (9), (10) in (11), člen 3, člen 5, člen 6(1), člen 8, člen 9(3), (4), (5), (6), člen 10, člen 12(2), člen 13(1) in (2), člen 14, člen 17(2), Prilogo I in Prilogo IV k Direktivi Sveta 96/61/ES z dne 24. septembra 1996 (1) o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;

               —

               Kraljevini Belgiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Komisija s svojo tožbo toženi stranki očita, da je delno ali nepravilno oziroma da sploh ni prenesla več bistvenih določb Direktive 96/61. Tožba, v kateri so navedeni ukrepi, ki sta jih (ali pa ne) sprejeli Valonska regija in Regija glavnega mesta Bruselj, se sklicuje zlasti na pomanjkanje povezanosti med vsebinskim področjem uporabe teh ukrepov in vsebinskim področjem uporabe direktive ter na preširoko pristojnost, ki naj bi bila priznana regionalnim oblastem glede dovoljenj za izkoriščanje in glede okoliščin, v katerih je treba izvesti ponovni preizkus in/ali obnovitev pogojev za dovoljenje.

      (1)  UL L 257, str. 26.


title: Zadeva F-29/12: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 18. aprila 2016 – Hill in drugi/Komisija

text:
               30.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 191/53

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 18. aprila 2016 – Hill in drugi/Komisija
   (Zadeva F-29/12) (1)

   (2016/C 191/78)
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik prvega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 133, 5.5.2012, str. 31.


title: Zadeva C-281/14 P: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 21. januarja 2016 – Società per l'aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO) SpA/Evropska komisija, Izvajalska agencija za inovacije in omrežja (INEA) (Pritožba — Vseevropsko prometno omrežje — Finančna pomoč — Ukinitev — Sklep o razglasitvi nekaterih stroškov za nesprejemljive in končnem obračunu — Člen 263, četrti odstavek, PDEU — Ničnostna tožba — Izpodbojni akt — Procesno upravičenje — Oseba, ki ni upravičenec do pomoči)

text:
               14.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 98/6

         Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 21. januarja 2016 – Società per l'aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO) SpA/Evropska komisija, Izvajalska agencija za inovacije in omrežja (INEA)
   (Zadeva C-281/14 P) (1)

   ((Pritožba - Vseevropsko prometno omrežje - Finančna pomoč - Ukinitev - Sklep o razglasitvi nekaterih stroškov za nesprejemljive in končnem obračunu - Člen 263, četrti odstavek, PDEU - Ničnostna tožba - Izpodbojni akt - Procesno upravičenje - Oseba, ki ni upravičenec do pomoči))
   (2016/C 098/07)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Pritožnica: Società per l'aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO) SpA (zastopniki: G. Greco, M. Muscardini in G. Carullo, odvetniki)

      Drugi stranki v postopku: Evropska komisija (zastopniki: J. Hottiaux in E. Montaguti, agentki, D. Gullo, odvetnik), Izvajalska agencija za inovacije in omrežja (INEA) (zastopniki: I. Ramallo, D. Silhol in Z. Szilvássy, agenti, A. Lanzi in M. Bozzo, odvetnika)

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Società per l’aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio (SACBO) SpA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 292, 1.9.2014.


title: Združeni zadevi C-106/09 P in C-107/09 P: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 15. novembra 2011 – Evropska komisija proti Government of Gibraltar, Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska, Kraljevini Španiji (C-106/09), Kraljevina Španija proti Evropski komisiji, Government of Gibraltar, Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska ( „Pritožba — Državne pomoči — Materialna selektivnost — Davčna ureditev — Gibraltar — ‚Offshore‘ družbe“ )

text:
               28.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/2

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 15. novembra 2011 – Evropska komisija proti Government of Gibraltar, Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska, Kraljevini Španiji (C-106/09), Kraljevina Španija proti Evropski komisiji, Government of Gibraltar, Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska
      (Združeni zadevi C-106/09 P in C-107/09 P) (1)

      (Pritožba - Državne pomoči - Materialna selektivnost - Davčna ureditev - Gibraltar - ‚Offshore‘ družbe)
      (2012/C 25/02)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         C-106/09 P

         Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: R. Lyal, V. Di Bucci in N. Khan, zastopniki)

         Druge stranke v postopku: Government of Gibraltar (zastopniki: J. Temple Lang, solicitor, M. Llamas, barrister, in A. Petersen, odvetnik), Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopniki: I. Rao, zastopnik, D. Anderson QC, M. Gray, barrister), Kraljevina Španija (zastopnika: N. Díaz Abad in J.M. Rodríguez Cárcamo, zastopnika)

         Intervenientka v podporo Government of Gibraltar in Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska: Irska (zastopnika: D. O'Hagan, zastopnik, in B. Doherty, barrister)

         (C-107/09)

         Pritožnica: Kraljevina Španija (zastopnika: N. Díaz Abad in J.M. Rodríguez Cárcamo, zastopnika)

         Druge stranke v postopku: Evropska komisija (zastopniki: R. Lyal, V. Di Bucci in N. Khan, zastopniki), Government of Gibraltar (zastopniki: J. Temple Lang, solicitor, M. Llamas, barrister, A. Petersen, odvetnik), Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopniki: I. Rao, zastopnik, D. Anderson QC, in M. Gray, barrister)

         Predmet

      Pritožbi, vloženi zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji razširjeni senat) z dne 18. decembra 2008 v zadevi Government of Gibraltar proti Komisiji (T-211/04 in T-215/04), s katero je Splošno sodišče razglasilo za nično Odločbo Komisije z dne 30. marca 2004 o shemi pomoči, ki jo Združeno kraljestvo namerava izvajati glede reforme davka od dobička pravnih oseb, ki jo je uvedla vlada Gibraltarja (državna pomoč št. C 66/2002 ex (N 534/2002) – Združeno kraljestvo)

         Izrek

                  1.

                  Sodba Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (zdaj Splošno sodišče) z dne 18. decembra 2008 v združenih zadevah Government of Gibraltar in Združeno kraljestvo proti Komisiji (T-211/04 in T-215/04) se razveljavi.

                  2.

                  Pritožba Government of Gibraltar in pritožba Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska se zavrneta.

                  3.

                  Government of Gibraltar in Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska se naloži, da poleg lastnih stroškov nosita stroške, ki sta jih Komisija in Kraljevina Španija priglasili v postopku s tema pritožbama, in stroške, ki jih je Komisija priglasila na prvi stopnji.

                  4.

                  Kraljevina Španija in Irska kot intervenientki v postopku pred Splošnim sodiščem Evropske unije in pred Sodiščem Evropske unije nosita svoje stroške.

         (1)  UL C 141, 20.6.2009.


title: Zadeva T-141/17 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 23. marca 2017 – Amisi Kumba/Svet (Začasna odredba — Omejevalni ukrepi — Demokratična republika Kongo — Predlog za odlog izvršitve — Neobstoj nujnosti)

text:
               6.6.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/24

         Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 23. marca 2017 – Amisi Kumba/Svet
   (Zadeva T-141/17 R)
   ((Začasna odredba - Omejevalni ukrepi - Demokratična republika Kongo - Predlog za odlog izvršitve - Neobstoj nujnosti))
   (2017/C 178/34)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Gabriel Amisi Kumba (Kasa Vubu, Demokratična republika Kongo) (zatopnika: O. Okito in A. Ouannès, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predmet

   Predlog na podlagi členov 278 in 279 PDEU za odlog izvršitve Uredbe Sveta (EU) 2016/2230 z dne 12. decembra 2016 o spremembi Uredbe (ES) št. 1183/2005 o uvedbi določenih posebnih omejevalnih ukrepov za osebe, ki kršijo embargo na orožje glede Demokratične republike Kongo (UL 2016, L 336 I, str. 1).

      Izrek

               1.

               Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

               2.

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva C-215/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Okręgowy we Wrocławiu (Republika Poljska) 9. maja 2011 – Iwona Szyrocka proti SIGER Technologie GmbH

text:
               23.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 219/7

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Okręgowy we Wrocławiu (Republika Poljska) 9. maja 2011 – Iwona Szyrocka proti SIGER Technologie GmbH
   (Zadeva C-215/11)
   2011/C 219/08
   Jezik postopka: poljščina

      Predložitveno sodišče

   Sąd Okręgowy we Wrocławiu

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Iwona Szyrocka

      Tožena stranka: SIGER Technologie GmbH

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 7 Uredbe (ES) št. 1896/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o uvedbi postopka za evropski plačilni nalog (1) razlagati tako, da:

                           a)

                           so v njem izčrpno urejeni vsi pogoji, ki morajo biti izpolnjeni v zvezi z vlogo za evropski plačilni nalog,
                           ali tako, da

                           b)

                           so v njem določeni le minimalni pogoji za tako vlogo in je treba za vprašanja glede formalnih pogojev za vlogo, ki v tej določbi niso urejeni, uporabljati določbe nacionalnega prava?

               2.

               Če je odgovor na vprašanje 1b) pritrdilen: ali je treba stranko, če vloga ne izpolnjuje formalnih pogojev, ki so določeni v zakonodaji države članice (na primer če ni bil priložen prepis vloge za nasprotno stranko ali če ni bila navedena vrednost predmeta spora), pozvati, naj vlogo dopolni na podlagi določb nacionalnega prava, kot določa člen 26 Uredbe, ali pa na podlagi člena 9 Uredbe?

               3.

               Ali je treba člen 4 Uredbe št. 1896/2006 razlagati tako, da se značilnosti denarnega zahtevka, navedeni v tem členu, torej določenost zneska in njegova zapadlost v plačilo ob predložitvi vloge za izdajo evropskega plačilnega naloga, nanašata le na zahtevek za plačilo glavnice, ali pa tako, da se nanašata tudi na zahtevek za plačilo zamudnih obresti?

               4.

               Ali je treba člen 7(2)(c) Uredbe št. 1896/2006 razlagati tako, da je mogoče v postopku za evropski plačilni nalog v primeru, v katerem zakonodaja države članice izvora ne določa samodejnega prištevanja obresti, poleg glavnice terjati:

                           a)

                           vse obresti, skupaj s tako imenovanimi odprtimi obrestmi (od dneva njihove zapadlosti, ki je natančno opredeljen, do dneva plačila, ki ni opredeljen z datumom, na primer „od 20. marca 2011 do dneva plačila“);

                           b)

                           le obresti od dneva njihove zapadlosti, ki je natančno opredeljen, do dneva vložitve vloge ali do dneva izdaje plačilnega naloga;

                           c)

                           izključno obresti od dneva njihove zapadlosti, ki je natančno opredeljen, do dneva vložitve vloge?

               5.

               Ob pritrdilnem odgovoru na vprašanje 4a): kako je treba v skladu z Uredbo št. 1896/2006 v obrazcu plačilnega naloga oblikovati odločbo glede obresti?

               6.

               Ob pritrdilnem odgovoru na vprašanje 4b): kdo določi višino obresti, stranka ali sodišče po uradni dolžnosti?

               7.

               Ob pritrdilnem odgovoru na vprašanje 4c): ali mora stranka v vlogi navesti višino izračunanih obresti?

               8.

               Ali mora sodišče, če tožeča stranka ni izračunala nobenih obresti do dneva vložitve vloge, tak izračun opraviti po uradni dolžnosti ali pa mora v skladu s členom 9 Uredbe št. 1896/2006 pozvati stranko, naj vlogo dopolni?

      (1)  UL L 399, str. 1.


title: Zadeva T-629/15: Tožba, vložena 12. novembra 2015 – Hako/UUNT (SCRUBMASTER)

text:
               18.1.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 16/47

         Tožba, vložena 12. novembra 2015 – Hako/UUNT (SCRUBMASTER)
   (Zadeva T-629/15)
   (2016/C 016/56)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Hako GmbH (Bad Oldesloe, Nemčija) (zastopnik: A. Marx, odvetnica)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Skupnosti „SCRUBMASTER“ – Prijava št. 12 492 617

      Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 1. septembra 2015 v zadevi R 2197/2014-4

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov, vključno s stroški pritožbenega postopka.

      Navajani tožbeni razlogi

               —

               Kršitev člena 7(1)(c) v povezavi s členom 7(2) Uredbe št. 207/2009;

               —

               Kršitev člena 7(1)(b) v povezavi s členom 7(2) Uredbe št. 207/2009;

               —

               Kršitev člena 75 Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-173/17: Tožba, vložena 16. marca 2017 – TestBioTech/Komisija

text:
               22.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/31

         Tožba, vložena 16. marca 2017 – TestBioTech/Komisija
   (Zadeva T-173/17)
   (2017/C 161/44)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: TestBioTech eV (München, Nemčija) (zastopnika: K. Smith, QC, in J. Stevenson, barrister)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               za nično razglasi odločbo Komisije z dne 9. januarja 2017 o zavrnitvi predloga tožeče stranke za notranji ponovni preizkus Izvedbenih sklepov Komisije (EU) 2016/1215, (1) (EU) 2016/1216, (2) in (EU) 2016/1217 (3) z dne 22. Julija 2016, o odobritvi dajanja na trg, v skladu z Uredbo (ES) št. 1829/2003 (4) (v nadaljevanju: Uredba o gensko spremenjenih živilih), proizvodov, ki vsebujejo gensko spremenjeno sojo FG 72, MON 87708 x MON 89788 oziroma MON 87705 x MON 89788;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   V utemeljitev tožbe tožeča stranka v bistvu navaja en razlog, in sicer da Komisija ni spoštovala obveznosti, ki ji jih nalaga Uredba o gensko spremenjenih živilih, zlasti njena člena 14 in 16, saj pred izdajo odobritve dajanja na trg proizvodov ni izvedla ustrezne celovite ocene varnosti oziroma ni zagotovila učinkovitega spremljanja po izdaji odobritve.
   Komisija se je napačno sklicevala na upoštevno Evropsko pravo glede nadzora nad pesticide, saj ta genetsko spremenjenih organizmov ne ureja posebej.

      (1)  Izvedbeni sklep Komisije (EU) 2016/1215 z dne 22. julija 2016 o odobritvi dajanja na trg proizvodov, ki vsebujejo gensko spremenjeno sojo FG72 (MST-FGØ72-2), so iz nje sestavljeni ali proizvedeni, v skladu z Uredbo (ES) št. 1829/2003 Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 199, str. 16).

      (2)  Izvedbeni sklep Komisije (EU) 2016/1216 z dne 22. julija 2016 o odobritvi dajanja na trg proizvodov, ki vsebujejo gensko spremenjeno sojo MON 87708 × MON 89788 (MON-877Ø8-9 × MON-89788-1), so iz nje sestavljeni ali proizvedeni, v skladu z Uredbo (ES) št. 1829/2003 Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 199, str. 22).

      (3)  Izvedbeni sklep Komisije (EU) 2016/1217 z dne 22. julija 2016 o odobritvi dajanja na trg proizvodov, ki vsebujejo gensko spremenjeno sojo MON 87705 × MON 89788 (MON-877Ø5-6 × MON-89788-1) v skladu z Uredbo (ES) št. 1829/2003 Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 199, str. 28).

      (4)  Uredba (ES) št. 1829/2003 Evropskega Parlamenta In Sveta z dne 22. septembra 2003 o gensko spremenjenih živilih in krmi (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 32, str. 432).


title: Zadeva T-406/09: Tožba, vložena 5. oktobra 2009 – Donau Chemie proti Komisiji

text:
               19.12.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 312/32

         Tožba, vložena 5. oktobra 2009 – Donau Chemie proti Komisiji
   (Zadeva T-406/09)
   2009/C 312/53
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Donau Chemie AG (Dunaj, Avstrija) (zastopniki: S. Polster, W. Brugger in M. Brodey, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Člen 2 izpodbijane Odločbe Komisije C(2009) 5791 konč. z dne 22. julija 2009 v zadevi COMP/39.396 – reagenti na osnovi kalcijevega karbida in magnezija za jeklarsko industrijo in industrijo plina naj se v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, razglasi za nično.

               —

               Podredno naj se globa, ki jo je Komisija z izpodbijano odločbo naložila tožeči stranki, občutno in primerno zniža.

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka izpodbija Odločbo Komisije C(2009) 5791 konč. z dne 22. julija 2009 v zadevi COMP/39.396 – reagenti na osnovi kalcijevega karbida in magnezija za jeklarsko industrijo in industrijo plina. Z izpodbijano odločbo je bila tožeči stranki in drugim podjetjem naložena globa zaradi kršitve člena 81 ES in člena 53 Sporazuma EGP. Po mnenju Komisije je tožeča stranka sodelovala pri enkratni in trajni kršitvi v sektorju kalcijevega karbida in magnezija v EGP, razen v Španiji, na Portugalskem, na Irskem in v Združenem Kraljestvu, ki naj bi obsegala razdelitev trga, sporazume o kvotah, razdelitev strank, določitev cen in izmenjavo zaupnih poslovnih podatkov o cenah, strankah in obsegu prodaje.
   Tožeča stranka se v utemeljitev tožbe sklicuje na kršitev Pogodbe ES in na pravne predpise za njeno izvajanje ter navaja te tožbene razloge:

               —

               nezakonita določitev osnovnega zneska globe in dodatnega zneska globe, ki ga je treba določiti v skladu s točko 25 Smernic o načinu določanja glob (1),

               —

               nezakonito neupoštevanje olajševalnih okoliščin pri odmeri globe,

               —

               nezakonita uporaba obvestila o prizanesljivosti (2), ker je bilo znižanje globe, ki je bilo tožeči stranki odobreno na podlagi njene prošnje za ugodno obravnavo, premajhno,

               —

               kršitev načel enake obravnave in sorazmernosti pri odmeri globe,

               —

               nezakonito neupoštevanje znižanja globe zaradi nezmožnosti plačila v skladu s točko 35 Smernice o načinu določanja glob in/ali posebnih okoliščin v skladu s točko 37 teh smernic,

               —

               kršitev člena 253 ES zaradi neobrazložitve izpodbijane odločbe.

      (1)  Smernice o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 23(2)(a) Uredbe št. 1/2003 (UL 2006, C 210, str. 2).

      (2)  Obvestilo Komisije o imuniteti pred globami in znižanju glob v kartelnih zadevah (UL 2002, C 45, str. 3).


title: Zadeva T-51/14: Tožba, vložena 22. januarja 2014 – Češka republika proti Komisiji

text:
               29.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 93/27

         Tožba, vložena 22. januarja 2014 – Češka republika proti Komisiji
   (Zadeva T-51/14)
   2014/C 93/47
   Jezik postopka: češčina

      Stranki

      Tožeča stranka: Češka republika (zastopniki: M. Smolek, J. Vláčil, J. Vikáková, zastopniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlog

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Izvedbeni sklep Evropske komisije C(2013) 7615 z dne 13. novembra 2013 o zavrnitvi zahtevka za vpis v register zajamčenih tradicionalnih posebnosti iz Uredbe (EU) št. 1151/2012 (1) Evropskega parlamenta in Sveta (Pomazánkové máslo (ZTP)) razglasi za ničen in

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   V utemeljitev tožbe tožeča stranka navaja en razlog, in sicer kršitev členov 50 in 52 Uredbe št. 1151/2012 v zvezi s členom 18 te uredbe. Tožeča stranka navaja, da Komisija ni preizkusila ali so izpolnjeni pogoji za to, da se ime „Pomazánkové máslo“ vpiše v register zajamčenih tradicionalnih posebnosti in zadevni zahtevek zavrnila iz drugega razloga kot je neizpolnjevanje pogojev.

      (1)  Uredba (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. novembra 2012 o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil (UL L 343, str. 1).


title: Zadeva F-36/06: Tožba, vložena  5. aprila 2006  — Martin Magone proti Komisiji

text:
               3.6.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/52

         Tožba, vložena 5. aprila 2006 — Martin Magone proti Komisiji
   (Zadeva F-36/06)
   (2006/C 131/95)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Alejandro Martin Magone (Bruselj, Belgija) (zastopnik: E. Boigelot, avocat)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasi naj se za nično Odločba generalnega direktorja ECHO, ki jo je izdal 7. junija 2005 kot drugostopenjski ocenjevalec, in ki ima lahko negativne posledice v delu, kjer potrjuje in dokončno odobri karierno ocenjevalno poročilo (REC) tožeče stranke za obdobje od 1. januarja 2004 do 15. septembra 2004;

               —

               razglasi naj se za nično navedeno sporno REC;

               —

               razglasi naj se za nično Odločbo Organa, pristojnega za imenovanja (OPI) z dne 22. decembra 2005, prejete 5. januarja 2006, ki se nanaša na zavrnitev pritožbe, vložene 6. septembra 2005 na podlagi člena 90(2) Kadrovskih predpisov za uradnike in, ki se nagiba k razglasitvi ničnosti izpodbijane odločbe;

               —

               doda naj se izjava, da je tožeča stranka žrtev psihičnega in poklicnega nadlegovanja;

               —

               dodelijo naj se nadomestila za psihično in premoženjsko škodo in ogrožanje kariere, odškodnina ocenjena ex aequo et bono na 29 000 EUR, s pridržkom povečanja ali zmanjšanja tekom postopka;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka se v podporo svoji tožbi sklicuje na tožbeni razlog kršitve členov 12a, 25, pododstavek 2, 26 in 43 Kadrovskih predpisov, kot tudi splošnih določb za izvajanje v zvezi z uporabo člena 43, kot jih je sprejela Komisija 3. marca 2004, na kršitev Odločbe Komisije z dne 28. aprila 2004 v zvezi z vzdrževanjem ravni dajatev, upravnega vodenja in usmeritev glede tega, kot tudi glede zlorabe pooblastil in kršitev splošnih pravnih načel, kot je spoštovanje pravic do obrambe, načelo dobre uprave in dolžnost skrbnega ravnanja, načelo enakega obravnavanja in načel, ki nalagajo OPI, da sprejema odločbe le na podlagi pravno dopustnih razlogov, se pravi upoštevnih razlogov in ne na podlagi kršitve pooblastil za odločanje po prostem preudarku, dejanskih ali pravnih.
   Tožeča stranka nato navaja, da s sprejemom sporne ocene za leto 2004 pod naštetimi pogoji, OPI očitno ni dal pravilne veljave in razlage določbam Kadrovskih predpisov in zgoraj navedenih načel. Njegova odločba torej temelji na nepravilnih obrazložitvah, tako dejansko kot pravno. Tožeča stranka naj bi se zato znašla v položaju, ki je upravno diskriminatoren in neskladen z njenimi pričakovanji in zakonitimi interesi in, ki izhaja iz psihičnega in poklicnega nadlegovanja.


title: Izbris zadeve C-498/04

text:
               3.9.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 217/33

         Izbris zadeve C-498/04 (1)

   (2005/C 217/74)

      (Jezik postopka: grščina)

   S sklepom z dne 13. junija 2005 je predsednik Sodišča Evropskih skupnosti odredil izbris zadeve pod opr. št. C-498/04: Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki.

      (1)  UL C 31, 5.2.2005.


title: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 12. oktobra 2004 v zadevi C-87/00 (predlog za sprejem predhodne odločbe Giudice di pace di Genova): Roberto Nicoli proti Eridania SpA (Sladkor — Cene — Regionalizacija — Območja s primanjkljajem — Uvrstitev Italije — Tržno leto 1998/1999 — Uredbi (EGS) št. 1785/81 in (ES) št. 1361/98 — Veljavnost Uredbe št. 1361/98)

text:
               5.2.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 31/3

      SODBA SODIŠČA

   (drugi senat)
   z dne 12. oktobra 2004
   v zadevi C-87/00 (predlog za sprejem predhodne odločbe Giudice di pace di Genova): Roberto Nicoli proti Eridania SpA (1)

   (Sladkor - Cene - Regionalizacija - Območja s primanjkljajem - Uvrstitev Italije - Tržno leto 1998/1999 - Uredbi (EGS) št. 1785/81 in (ES) št. 1361/98 - Veljavnost Uredbe št. 1361/98)
   (2005/C 31/06)
   Jezik postopka: italijanščina
   V zadevi C-87/00, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, naslovljen na Sodišče s sklepom Giudice di pace di Genova (Italija) z dne 28. februarja 2000, ki je prispela na Sodišče dne 7. marca 2000, v postopku Roberto Nicoli proti Eridania SpA, je Sodišče (drugi senat), v sestavi C. W. A. Timmermans, predsednik senata, C. Gulmann, R. Schintgen, F. Macken in N. Colneric (prorčevalka), sodniki, generalni pravobranilec: M. Poiares Maduro, sodni tajnik: L. Hewlett, glavna administratorka, dne 12. oktobra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi, kot sledi:
   Pri obravnavi postavljenih vprašanj ni bil ugotovljen noben element, ki bi vplival na veljavnost Uredbe Sveta (ES) št. 1361/98 z dne 26. junija 1998 o določitvi, za tržno leto 1998/1999, izpeljanih intervencijskih cen za beli sladkor, intervencijskih cen za surovi sladkor, minimalnih cen za sladkorno peso A in za sladkorno peso B ter zneska nadomestila stroškov skladiščenja.

      (1)  UL C 149, 27.5.2000.


title: Zadeva T-363/15: Tožba, vložena 6. julija 2015 – Työhönvalmennus Valma/UUNT (oblika zaboja)

text:
               12.10.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 337/16

         Tožba, vložena 6. julija 2015 – Työhönvalmennus Valma/UUNT (oblika zaboja)
   (Zadeva T-363/15)
   (2015/C 337/18)
   Jezik postopka: finščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Työhönvalmennus Valma Oy (Lahti, Finska) (zastopnika: S. Salonen in K. Parviainen, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Zadevna sporna znamka: tridimenzionalna znamka Skupnosti (oblika zaboja) – Prijava št. 12137337

      Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 4. maja 2015 v zadevi R 1690/2014-2

      Tožbeni predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi v delu, v katerem je potrjena odločba preizkuševalca, v skladu s katero prijavljena znamka v zvezi z zadevnimi proizvodi nima razlikovalnega učinka,

               —

               odobri registracijo znamke ali, podredno, prijavo znamke vrne UUNT v ponovno odločanje,

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov.

      Navajana tožbena razloga

               —

               Kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009;

               —

               kršitev člena 7(3) v povezavi s členom 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-168/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Kúria (Madžarska) 3. aprila 2017 – SH/TG

text:
               10.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 221/5

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Kúria (Madžarska) 3. aprila 2017 – SH/TG
   (Zadeva C-168/17)
   (2017/C 221/07)
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Kúria

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: SH

      Tožena stranka: TG

      Intervenientka na strani tožeče stranke: UF

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali so v področju uporabe Uredbe št. 204/2011 (1) ali – če je to upoštevno – Uredbe 2016/44 (2) zajete te obveznosti plačila stroškov garancije, ki izhajajo iz pogodb o kontragaranciji, ki so bile v okviru verige pogodb sklenjene za izdajo bančne garancije v korist Libyan Housing and Infrastructure Board (v nadaljevanju: HIB):

                           1.1.

                           če ima na podlagi pogodbe o kontragaranciji banka s sedežem v Evropski uniji obveznost plačati stroške libijski banki, navedeni v seznamu prepovedi iz priloge III k Uredbi št. 204/2011;

                           1.2.

                           če ima na podlagi pogodbe o kontragaranciji banka s sedežem v Evropski uniji obveznost plačati stroške libijski banki, ki ni navedena v seznamu prepovedi iz priloge III k Uredbi št. 204/2011, vendar je bančna garancija izdana v korist družbe HIB, ki pa je vključena v ta seznam;

                           1.3.

                           če so v obdobju po spremembi Uredbe št. 204/2011 z Uredbo št. 45/2014, z Uredbo št. 204/2011 prepovedana neposredna ali posredna plačila kateremu koli libijskemu subjektu;

                           1.4.

                           če obveznost plačila stroškov garancije izhaja iz pogodbe o kontragaranciji, ki je bila v okviru razmerja med dvema bankama s sedežema v Evropski uniji sklenjena znotraj verige pogodb za izdajo bančne garancije v korist družbe HIB;

                           1.5.

                           če do obračuna stroškov garancije pride po izteku garancijskega obdobja v okviru sodnega postopka in po uveljavitvi Uredbe 2016/44?

               2.

               Ali je treba v primeru, če je obveznost plačila stroškov garancije, navedena v točkah 1.1 in 1.2, zajeta v področju uporabe Uredbe, stroške garancije, plačane libijski banki – ki je bila neko obdobje prav tako vključena v seznam prepovedi iz priloge III – za izdajo garancije za vračilo predplačila in garancije za dobro izvedbo pogodbenih obveznosti v korist družbe HIB, šteti za sredstva, ki so neposredno ali posredno uporabljena v korist pravnih oseb, subjektov ali organov iz priloge III k Uredbi št. 204/2011?

               3.

               Ali je treba člen 12(1)(b) Uredbe št. 204/2011 v obdobju po spremembi te uredbe z Uredbo št. 45/2014 (točka 1.3) razlagati tako, da je treba šteti, da stroški in izdatki, ki jih terja libijska banka in jih na podlagi pogodbe o kontragaranciji plača banka s sedežem v Evropski uniji, neposredno ali posredno pomenijo zahtevke iz naslova garancije?

               4.

               Ali je treba za osebo ali subjekt v smislu člena 12(1)(c) Uredbe št. 204/2011, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 45/2014, – oseba ali subjekt, ki deluje prek oseb, subjektov ali organov iz točk (a) ali (b) navedenega člena 12(1) ali v njihovem imenu ali v njihovo korist – šteti banko s sedežem v Evropski uniji, ki je na podlagi pogodbe o kontragaranciji, sklenjene v okviru verige pogodb za izdajo bančne garancije v korist družbe HIB, obvezana plačati stroške garancije libijskemu subjektu (točka 1.4)? Ali je treba šteti, da stroški garancije, ki jih ta banka zahteva od druge banke s sedežem v Evropski uniji, neposredno ali posredno pomenijo zahtevke iz naslova garancije?

               5.

               Ali se pravilo o izključitvi iz člena 9 Uredbe št. 204/2011 nanaša na katero koli plačilo?

               6.

               Ali – ker do obračuna stroškov garancije pride po uveljavitvi Uredbe Sveta 2016/44, s katero je bila razveljavljena Uredba št. 204/2011, a ki v bistvu vsebuje enake določbe (točka 1.5) – se za rešitev spora med strankami uporabi Uredba 2016/44 in je treba člen 17(1)(b) te uredbe razlagati tako, da je treba šteti, da stroški in izdatki, ki jih terja libijska banka in jih na podlagi pogodbe o kontragaranciji plača banka s sedežem v Evropski uniji, neposredno ali posredno pomenijo zahtevke za uveljavljanje garancije? Ali je treba za osebo ali subjekt v smislu člena 17(1)(c) te uredbe – oseba ali subjekt, ki deluje prek oseb, subjektov ali organov iz točke (a) ali (b) člena 17(1) ali v njihovem imenu ali v njihovo korist – šteti banko s sedežem v Evropski uniji, ki je na podlagi pogodbe o kontragaranciji, sklenjene v okviru verige pogodb za izdajo bančne garancije v korist družbe HIB, obvezana plačati stroške garancije libijskemu subjektu? Ali je treba šteti, da stroški garancije, ki jih ta banka terja od druge banke s sedežem v Evropski uniji, neposredno ali posredno pomenijo zahtevke iz naslova garancije?

      (1)  Uredba Sveta (EU) št. 204/2011 z dne 2. marca 2011 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Libiji (UL 2011, L 58, str. 1).

      (2)  Uredba Sveta (EU) 2016/44 z dne 18. januarja 2016 o omejevalnih ukrepih zaradi razmer v Libiji in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 204/2011 (UL 2016, L 12, str. 1).


title: Združene zadeve T-195/11, T-458/11, T-448/12 in T-41/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 18. marca 2015 – Cahier in drugi/Svet in Komisija (Nepogodbena odgovornost — Prepoved za proizvajalce vin, pridelanih iz sort vinske trte, namenjenih pridelavi vina in drugi uporabi, da količine vina, pridelanega iz sort vinske trte, namenjenih pridelavi vina in drugi uporabi, ki presegajo običajno pridelavo, sami destilirajo v žganje — Izvrševanje te zakonodaje s strani nacionalnih organov)

text:
               4.5.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 146/34

         Sodba Splošnega sodišča z dne 18. marca 2015 – Cahier in drugi/Svet in Komisija
   (Združene zadeve T-195/11, T-458/11, T-448/12 in T-41/13) (1)

   ((Nepogodbena odgovornost - Prepoved za proizvajalce vin, pridelanih iz sort vinske trte, namenjenih pridelavi vina in drugi uporabi, da količine vina, pridelanega iz sort vinske trte, namenjenih pridelavi vina in drugi uporabi, ki presegajo običajno pridelavo, sami destilirajo v žganje - Izvrševanje te zakonodaje s strani nacionalnih organov))
   (2015/C 146/45)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Jean-Marie Cahier (Montchaude, Francija) in druge tožeče stranke, ki so navedene v prilogi k sodbi (zastopnik: C.-É. Gudin, odvetnik)

      Toženi stranki: Svet Evropske unije (zastopniki: v zadevah T-195/11 in T-458/11, sprva É. Sitbon in P. Mahnič Bruni, nato É. Sitbon in S. Barbagallo, v zadevi T-448/12, sprva E. Karlsson in É. Sitbon, nato E. Karlsson in A. Westerhof Löfflerová in na koncu E. Karlsson in S. Barbagallo, in v zadevi T-41/13, S. Barbagallo in E. Karlsson, zastopniki); in Evropska komisija (zastopniki: v zadevi T-195/11, sprva D. Bianchi, B. Schima in M. Vollkommer, nato D. Bianchi in B. Schima, v zadevi T-458/11, B. Schima, v zadevi T-448/12, I. Galindo Martin in B. Schima, in v zadevi T-41/13, sprva A. Marcoulli in B. Schima, nato D. Bianchi, B. Schima in A. Marcoulli, zastopniki)

      Predmet

   Odškodninski zahtevki za povračilo škode, ki so jo tožeče stranke domnevno utrpele zaradi sodnih postopkov in sodb, izdanih zoper nje v Franciji, ker naj za več vinskih let ne bi spoštovale mehanizma obvezne destilacije iz člena 28 Uredbe Sveta (ES) št. 1493/1999 z dne 17. maja 1999 o skupni ureditvi trga za vino (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 26, str. 25), kakor je bila izvedena z Uredbo Komisije (ES) št.o1623/2000 z dne 25. julija 2000 o določitvi podrobnih izvedbenih pravil za Uredbo št. 1493/1999 o skupni ureditvi trga za vino ob upoštevanju tržnih mehanizmov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 30, str. 182).

      Izrek

               1.

               Zadeve T-195/11, T-458/11, T-448/12 in T-41/13 se združijo za namene te sodbe.

               2.

               Tožbe se zavrnejo.

               3.

               Jean-Marie Cahier in druge tožeče stranke, ki so navedene v prilogi, nosijo svoje stroške, ki so nastali v postopku v glavni stvari, in stroške, ki sta jih priglasila Svet Evropske unije in Evropska komisija.

               4.

               Jean-Marie Cahier in druge tožeče stranke v zadevi T-195/11 nosijo stroške, ki so nastali v postopku za izdajo začasne odredbe v zadevi T-195/11 R.

               5.

               Francoska republika nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 173, 11.6.2011.