title: Zadeva C-36/09 P: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 11. novembra 2010 – Transportes Evaristo Molina, SA, proti Evropski komisiji (Pritožba — Omejevalni sporazumi — Španski trg bencinskih servisov — Dolgoročne pogodbe o izključni dobavi goriva — Odločba Komisije — Pravica do odkupa nazaj, podeljena nekaterim bencinskim servisom — Dobavni pogoji družbe Repsol — Seznam zadevnih bencinskih servisov — Ničnostna tožba — Rok za vložitev tožbe — Začetek teka)

text:
               15.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 13/4

         Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 11. novembra 2010 – Transportes Evaristo Molina, SA, proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-36/09 P) (1)

   (Pritožba - Omejevalni sporazumi - Španski trg bencinskih servisov - Dolgoročne pogodbe o izključni dobavi goriva - Odločba Komisije - Pravica do odkupa nazaj, podeljena nekaterim bencinskim servisom - Dobavni pogoji družbe Repsol - Seznam zadevnih bencinskih servisov - Ničnostna tožba - Rok za vložitev tožbe - Začetek teka)
   2011/C 13/06
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Pritožnica: Transportes Evaristo Molina, SA (zastopniki: A. Hernández Pardo, S. Beltrán Ruiz in M. L. Ruiz Ezquerra, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnik: E. Gippini Fournier, zastopnik)

      Intervenientka v podporo toženi stranki: Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA (zastopnika: F. Lorente Hurtado in P. Vidal Martínez, odvetnika)

      Predmet

   Pritožba zoper sklep Sodišča prve stopnje (zdaj Splošno sodišče) (četrti senat) z dne 14. novembra 2008 v zadevi Transportes Evaristo Molina proti Komisiji (T-45/08), s katerim je Splošno sodišče zavrglo zahtevek za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2006/446/ES z dne 12. aprila 2006 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 Pogodbe ES (Zadeva COMP/B 1/38.348 – Repsol CPP) (povzetek objavljen v UL L 176, str. 104), s katero so postale zaveze družbe Repsol CPP zavezujoče in ki je bila sprejeta v skladu s členom 9 Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 [ES] in 82 [ES] (UL 2003, L 1, str. 1).

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Transportes Evaristo Molina SA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 82, 4.4.2009.


title: Zadeva C-174/06: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 25. oktobra 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione – Italija) – Ministero delle Finanze proti CO.GE.P. srl (Šesta direktiva – DDV – Oproščene transakcije – Dajanje v najem nepremičnin – Državna stvar)

text:
               22.12.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 315/14

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 25. oktobra 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione – Italija) – Ministero delle Finanze proti CO.GE.P. srl
   (Zadeva C-174/06) (1)

   (Šesta direktiva - DDV - Oproščene transakcije - Dajanje v najem nepremičnin - Državna stvar)
   (2007/C 315/23)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predložitveno sodišče
   Corte suprema di cassazione
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Ministero delle Finanze

      Tožena stranka: CO.GE.P. srl
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Corte suprema di cassazione – Razlaga člena 13(B)(b) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1) – Oprostitev plačila DDV za dajanje v najem nepremičnin – Koncesija za uporabo državne stvari.
   Izrek
   Člen 13(B)(b) Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero je treba razlagati tako, da se pravno razmerje, kot je v postopku v glavni stvari, v okviru katerega oseba pridobi pravico posesti in uporabe, tudi izključne, javne stvari, in sicer morska območja, za določen čas in proti plačilu, nanaša na pojem „dajanja v najem nepremičnin“ v smislu navedenega člena.

      (1)  UL C 154, 1.7.2006.


title: Zadeva C-516/09: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 10. marca 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberster Gerichtshof – Avstrija) – Tanja Borger proti Tiroler Gebietskrankenkasse (Socialna varnost delavcev — Uredba (EGS) št. 1408/71 — Področje uporabe ratione personae — Razlaga pojma „zaposlena oseba“ — Dodatki za vzdrževanega otroka — Podaljšanje neplačanega dopusta)

text:
               7.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/7

         Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 10. marca 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberster Gerichtshof – Avstrija) – Tanja Borger proti Tiroler Gebietskrankenkasse
   (Zadeva C-516/09) (1)

   (Socialna varnost delavcev - Uredba (EGS) št. 1408/71 - Področje uporabe ratione personae - Razlaga pojma „zaposlena oseba“ - Dodatki za vzdrževanega otroka - Podaljšanje neplačanega dopusta)
   2011/C 139/11
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Oberster Gerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Tanja Borger

      Druga stranka: Tiroler Gebietskrankenkasse

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Oberster Gerichtshof – Razlaga člena 1(a) Uredbe (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (UL L 149, str. 2) – Dodatki za vzdrževanega otroka – Področje uporabe ratione personae – Razlaga pojma “delavec“ – Oseba s prebivališčem v Švici, ki se s svojim delodajalcem s sedežem v državi članici zaradi otrokovega rojstva dogovori o mirovanju delovnega razmerja („Karenz“), ki presega dvoletno obdobje mirovanja, določeno v zakonu te države članice

      Izrek

   Status „zaposlene osebe“ v smislu člena 1(a) Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, v različici po spremembi in posodobitvi z Uredbo Sveta (ES) št. 118/97 z dne 2. decembra 1996, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1606/98 z dne 29. junija 1998, je treba priznati osebi, ki je v položaju kot tožeča stranka v glavni stvari, za obdobje šestmesečnega podaljšanja neplačanega dopusta po rojstvu otroka pod pogojem, da je v tem obdobju oseba obvezno ali prostovoljno zavarovana vsaj za eno tveganje v okviru enega od splošnih ali posebnih sistemov socialne varnosti, navedenih v členu 1(a) te uredbe. Nacionalno sodišče mora preveriti, ali je ta pogoj izpolnjen v sporu, v katerem odloča.

      (1)  UL C 63, 13.3.2010.


title: Zadeva C-416/06: Sklep predsednika prvega senata Sodišča z dne 10. junija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Poljski

text:
               15.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/37

         Sklep predsednika prvega senata Sodišča z dne 10. junija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Poljski
   (Zadeva C-416/06) (1)

   (2008/C 209/59)

      Jezik postopka: poljščina

   Predsednik prvega senata Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 326, 30.12.2006.


title: Zadeva T-384/06 R: Sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 28. marca 2007 – IBP in International Building Products France proti Komisiji (Izdaja začasne odredba – Predlog za odložitev izvršitve – Konkurenca – Plačilo globe – Bančna garancija – Neobstoj nujnosti)

text:
               28.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/37

         Sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 28. marca 2007 – IBP in International Building Products France proti Komisiji
   (Zadeva T-384/06 R)
   (Izdaja začasne odredba - Predlog za odložitev izvršitve - Konkurenca - Plačilo globe - Bančna garancija - Neobstoj nujnosti)
   (2007/C 96/76)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeči stranki: IBP Ltd (Tipton, West Midlands, Združeno kraljestvo) in International Building Products France SA (Sartrouville, Francija) (Zastopniki: M. Clough, QC, in A. Aldred, solicitor)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (Zastopnika: M. Castillo de la Torre in V. Bottka, zastopnika)
   Predmet
   Predlog za odložitev izvršitve člena 2(c) in (d) Odločbe Komisije z dne 20. septembra 2006 o postopku uporabe člena 81 ES in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/F-38.121 – Spojke) in zlasti oprostitev obveznosti priskrbe bančne garancije kot je naložena v dopisu Komisije z dne 4. oktobra 2006, s katero je bila odločba sporočena tožečima strankama.
   Izrek

               1)

               Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

               2)

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva T-569/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 10. septembra 2015 – Laverana/UUNT (BIO COMPLEXE DE PLANTES ENRICHI EN PROTÉINES PROPRE FABRICATION) (Znamka Skupnosti — Prijava figurativne znamke Skupnosti BIO COMPLEXE DE PLANTES ENRICHI EN PROTÉINES PROPRE FABRICATION — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               26.10.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 354/35

         Sodba Splošnega sodišča z dne 10. septembra 2015 – Laverana/UUNT (BIO COMPLEXE DE PLANTES ENRICHI EN PROTÉINES PROPRE FABRICATION)
   (Zadeva T-569/14) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Prijava figurativne znamke Skupnosti BIO COMPLEXE DE PLANTES ENRICHI EN PROTÉINES PROPRE FABRICATION - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2015/C 354/40)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Nemčija) (zastopniki: J. Wachinger, M. Zöbisch in D. Chatterjee, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Schifko, agent)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 27. maja 2014 (zadeva R 122/2014-4) glede zahteve za registracijo figurativnega znaka BIO COMPLEXE DE PLANTES ENRICHI EN PROTÉINES PROPRE FABRICATION kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Laverana GmbH & Co. KG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 361, 13.10.2014.


title: Zadeva C-144/06 P: Pritožba, ki jo je vložila Henkel KGaA zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne  17. januarja 2006  v zadevi T-398/04, Henkel KgaA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)(UUNT), vložena  20. marca 2006

text:
               20.5.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 121/7

         Pritožba, ki jo je vložila Henkel KGaA zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 17. januarja 2006 v zadevi T-398/04, Henkel KgaA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)(UUNT), vložena 20. marca 2006
   (Zadeva C-144/06 P)
   (2006/C 121/12)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Pritožnica: Henkel KGaA (zastopnik: dr. C. Osterrieth, Rechtsanwalt)

      Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Predlogi pritožnice:

               —

               Naj se razveljavi sodba Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 17. januarja 2006 v zadevi T-398/04 (1), razglašena 23. januarja 2006 in naj se razveljavi odločba drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 4. avgusta 2004 (zadeva R771/1999-2) v zvezi s prijavo znamke Skupnosti s prijavno št. 000941971,

               —

               naj se Uradu za usklajevanje naloži plačilo stroškov.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožnica kot pritožbeni razlog navaja kršitev materialnega prava zaradi nepravilne pravne in dejanske presoje zahteve za razlikovalni učinek prijavljene znamke.
   Sodišče prve stopnje naj bi v izpodbijani sodbi krivično razsodilo, da prijavljeni znak — tribarvna figurativna znamka, ki je točna ponazoritev tablet za pomivanje in pranje — nima dovolj razlikovalnega učinka. Ta navedba Sodišča se niti ne drži dosedanjih meril sodne prakse Sodišča glede zahtev, ki morajo biti izpolnjene za to, da se šteje, da ima figurativna znamka razlikovalni učinek, niti ni upoštevalo dejanskih dejstev v zvezi z upoštevno znamko.
   Nič ne govori v prid „splošni izkušnji“ Sodišča, da so bili sporni proizvodi registrirani brezskrbno in da dizajn proizvoda ne bo občutno vplivala na javnost. V nasprotju s to domnevo Sodišča je ciljna javnost popolnoma navajena, da takoj sklepa o proizvajalcu na podlagi samega dizajna specifično in posamično izdelanega proizvoda. Na zadevnem trgu je postala ustaljena praksa, da ima tako posamična podoba tablet za pomivalni stroj in za pomivanje takojšnjo funkcijo pokazati njihovo poreklo: vsak proizvajalec uporablja drugačne barve za razlikovanje njegovih proizvodov od proizvodov drugih proizvajalcev.
   Pri preverjanju razlikovalnega učinka proizvoda je treba zgolj preveriti, ali je prijavljeni znak primeren, da označuje proizvod, za katerega je bila prijava vložena, kot da izvira iz določenega podjetja in s tem ta proizvod razlikuje od proizvodov drugih podjetij. Svojskost in izvirnost naj ne bi bili potrebni in naj se ne bi uporabili kot podlaga za preverjanje. Ker je pritožnica izbrala več oblikovalskih elementov, namreč pravokotno obliko, zgradbo sloja ter vstavitev jedra ovalne oblike kombinirano s prosto izbiro treh barv, je določila dovolj posamičnih elementov, ki kažejo na to, da je figurativna znamka dovolj razlikovalna.

      (1)  UL C 74, str. 18.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 8. septembra 2005 v zadevi C-512/03 (predlog za sprejem predhodne odločbe Gerechtshof te 's-Hertogenbosch): J.E.J. Blanckaert proti Inspecteur van de Belastingdienst/Particulieren/Ondernemingen buitenland te Heerlen (Neposredna obdavčitev — Davek na dohodke od prihrankov in naložb — Davčni sporazum — Znižanja davka, pridržana samo za zavarovance v nacionalnem sistemu socialne varnosti)

text:
               12.11.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 281/3

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 8. septembra 2005
   v zadevi C-512/03 (predlog za sprejem predhodne odločbe Gerechtshof te 's-Hertogenbosch): J.E.J. Blanckaert proti Inspecteur van de Belastingdienst/Particulieren/Ondernemingen buitenland te Heerlen
       (1)

   (Neposredna obdavčitev - Davek na dohodke od prihrankov in naložb - Davčni sporazum - Znižanja davka, pridržana samo za zavarovance v nacionalnem sistemu socialne varnosti)
   (2005/C 281/06)
   Jezik postopka: nizozemščina
   V zadevi C-512/03, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, ki ga je vložilo Gerechtshof te 's-Hertogenbosch (Nizozemska) z odločbo z dne 4. decembra 2003, ki je prispela na Sodišče 8. decembra 2003, v postopku J. E. J. Blanckaert proti Inspecteur van de Belastingdienst/Particulieren/Ondernemingen buitenland te Heerlen, je Sodišče (prvi senat) v sestavi K. Lenaerts (poročevalec), predsednik četrtega senata, v vlogi predsednika prvega senata, N. Colneric, sodnica, K. Schiemann, E. Juhász in M. Ilešič, sodniki, generalna pravobranilka: C. Stix-Hackl, sodni tajnik: L. Hewlett, glavna administratorka, dne 8. septembra 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:
   Člena 56 ES in 58 ES je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta zakonodaji države članice, na podlagi katere davčni zavezanec nerezident, ki prejema dohodke v tej državi samo iz prihrankov in naložb in ki ni zavarovan po sistemu socialne varnosti te države članice, ni upravičen do znižanj davka na račun socialnih zavarovanj, medtem ko je davčni zavezanec rezident, ki je zavarovan po tem sistemu socialne varnosti, upravičen do teh znižanj pri obračunu obdavčljivega dohodka, čeprav prejema samo dohodke te vrste in ne plačuje prispevkov za socialno varnost.

      (1)  UL C 47, 21.2.2004.


title: Zadeva C-285/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 14. junija 2007 vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) – Ernst & Young Deutsche Allgemeine Treuhand AG proti Finanzamt Stuttgart-Körperschaften

text:
               20.10.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 247/2

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 14. junija 2007 vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) – Ernst & Young Deutsche Allgemeine Treuhand AG proti Finanzamt Stuttgart-Körperschaften
   (Zadeva C-285/07)
   (2007/C 247/02)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Bundesfinanzhof
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Ernst & Young Deutsche Allgemeine Treuhand AG

      Tožena stranka: Finanzamt Stuttgart-Körperschaften
   Vprašanji za predhodno odločanje

               1)

               Ali člen 8(1) in (2) Direktive Sveta 90/434/EGS z dne 23. julija 1990 (1) nasprotuje davčni ureditvi države članice, v skladu s katero prenos deležev ene kapitalske družbe EU v drugo kapitalsko družbo EU omogoča prenosniku samo takrat ohranitev knjigovodskih vrednosti prenesenih deležev, če je kapitalska družba prevzemnica tudi sama ovrednotila prenesene deleže na podlagi njihove knjigovodske vrednosti (t.im. „dvojni prenos knjigovodskih vrednosti“ („doppelte Buchwertverknüpfung“))?

               2)

               Če je odgovor na to nikalen: Ali zgoraj omenjena ureditev v nasprotju s členoma 43 ES in 56 ES, čeprav se t.im. „dvojni prenos knjigovodskih vrednosti“ zahteva tudi pri prenosu deležev neke kapitalske družbe na kapitalsko družbo, ki je neomejeno davčno zavezana?

      (1)  UL L 225, str. 1.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 11. novembra 2004 v zadevi C-372/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Bundessozialgericht): Roberto Adanez -Vega proti Bundesanstalt für Arbeit (Uredba (EGS) št. 1408/71 — Določitev zakonodaje, ki se uporablja — Dajatve za brezposelnost — Pogoji za seštevanje zavarovalnih in delovnih dob — Nacionalni ukrep, ki ne upošteva obdobja obveznega vojaškega roka, odsluženega v drugi državi članici)

text:
               22.1.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 19/2

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 11. novembra 2004
   v zadevi C-372/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Bundessozialgericht): Roberto Adanez -Vega proti Bundesanstalt für Arbeit (1)

   (Uredba (EGS) št. 1408/71 - Določitev zakonodaje, ki se uporablja - Dajatve za brezposelnost - Pogoji za seštevanje zavarovalnih in delovnih dob - Nacionalni ukrep, ki ne upošteva obdobja obveznega vojaškega roka, odsluženega v drugi državi članici)
   (2005/C 19/03)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi C-372/02, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, naslovljen na Sodišče s sklepom Bundessozialgericht (Nemčija) z dne 15. avgusta 2002, ki je bil vpisan v vpisnik Sodišča dne 16. oktobra 2002, v postopku v glavni stvari, ki poteka med Roberto Adanez -Vega in Bundesanstalt für Arbeit, je Sodišče (prvi senat), v sestavi P. Jann (poročevalec), predsednik senata, A. Rosas in S. von Bahr, sodnika, generalni pravobranilec: F. G. Jacobs, sodni tajnik: R. Grass, dne 11. novembra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi, kot sledi:

               1.

               Člen 13 (2)(f) Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti v različici po Uredbi (EGS) št. 2001/83 Sveta z dne 25. junija, kot je bila spremenjena z Uredbo Sveta (EGS) št. 2195/91 z dne 25. junija 1991, se mora razlagati tako, da za osebo s stalnim prebivališčem v državi članici, ki je postala brezposelna potem, ko je odslužila obvezni vojaški rok v drugi državi članici, velja zakonodaja države članice, kjer ima ta oseba stalno prebivališče.
               Člen 71 (1)(b)(ii) Uredbe št. 1408/71, kot je bila spremenjena, se mora razlagati tako, da predstavlja posebno določbo za določitev zakonodaje, ki se uporablja za dajatve za brezposelnost, in sicer se, če so ti pogoji uporabe združeni, uporabi zakonodaja, ki jo določa ta določba.
               Predložitveno sodišče pa mora določiti, če so pogoji uporabe v zadevi v glavni stvari iz člena 71 (1)(b)(ii) združeni ali ne.
               Če so bili v zadevi v glavni stvari izpolnjeni pogoji uporabe člena 71 (1)(b)(ii) Uredbe št. 1408/71, kot je bila spremenjena, se za osebo s stalnim prebivališčem v državi članici, kjer je brezposelna potem, ko je odslužila obvezni vojaški rok v drugi državi članici, na podlagi te določbe uporablja prav tako zakonodaja države članice, kjer ima ta oseba stalno prebivališče.

               2.

               Doba obveznega vojaškega roka v drugi državi članici predstavlja „dopolnjeno dobo zaposlitve kot zaposlena oseba po zakonodaji te druge države članice“ v smislu člena 67 (1) Uredbe št. 1408/71, v različici po Uredbi št. 2001/83, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 2195/91, če je bila določena ali sprejeta kot taka z zakonodajo te druge države članice ali prilagojena in priznana s to zakonodajo kot doba, ki je enakovredna dobi zaposlitve, in če je bila zainteresirana stranka med služenjem vojaškega roka zavarovana po členu 1(a) te uredbe.
               Pogoj, da je „zainteresirana stranka nazadnje dopolnila zavarovalne dobe v skladu z določbami zakonodaje, po kateri je vložila zahtevek za dajatve“ po členu 67 (3) Uredbe št. 1408/71, kot je bila spremenjena, nasprotuje obveznosti seštevanja zavarovalnih dob zgolj v primeru, ko je bila zavarovalna doba izpolnjena v drugi državi članici po zadnji zavarovalni dobi, dopolnjeni po zakonodaji, na podlagi katere je vložila zahtevek za dajatve.

               3.

               V okoliščinah, kot so te iz zadeve v glavni stvari, je člen 3 Uredbe št. 1408/71, v različici po Uredbi št. 2001/83, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 2195/91, se ne nasprotuje temu, da je pristojni nosilec, ko preuči pravico do dajatve za brezposelnost, pri izračunu dopolnjenih zavarovalnih dob ne upošteva dobe obveznega vojaškega roka, odsluženega v drugi državi članici.

      (1)  UL C 7, 11.1.2003.


title: Zadeva T-168/13: Tožba, vložena 18. marca 2013 – EPAW proti Komisiji

text:
               20.7.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 207/36

         Tožba, vložena 18. marca 2013 – EPAW proti Komisiji
   (Zadeva T-168/13)
   2013/C 207/59
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: European Platform Against Windfarms (EPAW) (Kingscourt, Irska) (zastopnik: C. Kiss, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Sodišču predlaga naj:

               —

               Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij „Energija iz obnovljivih virov: glavni akter na evropskem energetskem trgu“ COM(2012) 271, razglasi za nično;

               —

               odgovor GD za energetiko Evropske komisije z dne 21. januarja 2013 na zahtevo za notranjo revizijo EPAW št. AG/ss ener.c.l(2012)1664829 razglasi za ničen.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v podporo tožbi navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: nezakonitost Sporočila Komisije COM(2012)271

                           —

                           Sporočilo Komisije COM(2012)271 ne zajema udeležbe javnosti pri strategiji energije iz obnovljivih virov v skladu z Aarhuško konvencijo

               2.

               Drugi tožbeni razlog: nezakonitost Sporočila Komisije COM(2012)271

                           —

                           Sporočilo Komisije COM(2012)271 ni v skladu z Aarhuško konvencijo (Uredbo EU št. 1367/2006).

               3.

               Tretji tožbeni razlog: nezakonitost pisma Komisije št. AG/ss ener.c.l(2012)1664829
               V pismu Komisije je nezakonito navedeno, da je upravni akt mogoče preizkusiti na podlagi zahteve za notranjo revizijo v skladu z Uredbo EU št. 1367/2006 zgolj, če je osebne narave in ga je sprejela institucija EU, katere odločitve imajo pravno zavezujoče učinke.


title: Zadeva F-127/15: Tožba, vložena 29. septembra 2015 – ZZ/Komisija

text:
               14.12.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 414/43

         Tožba, vložena 29. septembra 2015 – ZZ/Komisija
   (Zadeva F-127/15)
   (2015/C 414/54)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopniki: C. W. Godfrey, C. Antoine, M. Gomes Lopes, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe Komisije o naložitvi disciplinske sankcije zmanjšanja pokojnine tožeče stranke za 185 EUR za obdobju 12 mesecev in z učinkom od datuma njene upokojitve, ker je opravljala nedovoljeno zunanjo dejavnost.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti odločbe Evropske komisije z dne 16. decembra 2014 z vsemi pravnimi posledicami;

               —

               Naložitev plačila vseh stroškov postopka Komisiji.


title: Zadeva T-563/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 10. decembra 2015 – Belgija/Komisija (EKJS — Odhodki, izključeni iz financiranja — Odhodki Belgije — Sadje in zelenjava — Obveznost obrazložitve — Pogoji za priznanje organizacije proizvajalcev — Eksternalizacija bistvenih dejavnosti s strani organizacij proizvajalcev — Znesek, ki ga je treba izključiti — Sorazmernost)

text:
               1.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/47

         Sodba Splošnega sodišča z dne 10. decembra 2015 – Belgija/Komisija
   (Zadeva T-563/13) (1)

   ((EKJS - Odhodki, izključeni iz financiranja - Odhodki Belgije - Sadje in zelenjava - Obveznost obrazložitve - Pogoji za priznanje organizacije proizvajalcev - Eksternalizacija bistvenih dejavnosti s strani organizacij proizvajalcev - Znesek, ki ga je treba izključiti - Sorazmernost))
   (2016/C 038/61)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Kraljevina Belgija (zastopniki: J. C. Halleux in M. Jacobs, zastopnika, skupaj s F. Tuytschaeverjem in M. Vargo, odvetnikoma)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: H. Kranenborg in P. Rossi, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Izvedbenega sklepa Komisije z dne 13. avgusta 2013 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije (2013/433/EU) (UL L 219, str. 49) v delu, v katerem se nanaša na odhodke Kraljevine Belgije ali vsekakor na omejitev zneskov, ki jih je treba izključiti iz financiranja.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Kraljevini Belgiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 367, 14.12.2013.


title: Zadeva T-233/13: Sklep Splošnega sodišča z dne 7. julija 2014 – Paul Hartmann proti Komisiji (Ničnostna tožba — Okolje — Direktiva 94/62/ES — Embalaža in odpadna embalaža — Direktiva 2013/2/UE — Zvitki, cevi in valji okrog katerih je navit upogljiv material — Neobstoj neposrednega nanašanja — Nedopustnost)

text:
               15.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 315/54

         Sklep Splošnega sodišča z dne 7. julija 2014 – Paul Hartmann proti Komisiji
   (Zadeva T-233/13) (1)

   ((Ničnostna tožba - Okolje - Direktiva 94/62/ES - Embalaža in odpadna embalaža - Direktiva 2013/2/UE - Zvitki, cevi in valji okrog katerih je navit upogljiv material - Neobstoj neposrednega nanašanja - Nedopustnost))
   2014/C 315/91
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Paul Hartmann SA (Châtenois, Francija) (zastopnika: J.-M. Leprêtre in N. Chahid-Nouraï, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. Alcover San Pedro in J.-F. Brakeland, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Direktive Komisije 2013/2/EU z dne 7. februarja 2013 o spremembi Priloge I k Direktivi Evropskega parlamenta in Sveta 94/62/ES o embalaži in odpadni embalaži (UL L 37, str. 10) v delu, v katerem je Komisija zvitke, cevi in valje okrog katerih je navit upogljiv material, razen tistih, ki so del proizvodnih strojev in se ne uporabljajo za predstavitev proizvoda kot prodajne enote, navedla na seznamu primerov proizvodov, ki ponazarjajo uporabo meril s katerimi se opredeljuje „embalaža“.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2.

               Družba Paul Hartmann SA nosi svoje stroške in stroške Evropske komisije.

      (1)  UL C 171, 15.6.2013.


title: Zadeva F-72/13: Tožba, vložena 15. julija 2013 – ZZ in drugi proti EIS

text:
               21.9.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 274/32

         Tožba, vložena 15. julija 2013 – ZZ in drugi proti EIS
   (Zadeva F-72/13)
   2013/C 274/54
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeče stranke: ZZ in drugi (zastopnik: L. Levi, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski investicijski sklad (EIS)

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločb, ki izhajajo iz plačilnih listov in ki določajo, da se za tožeče stranke uporabijo sklep upravnega odbora, ki določa, da se povišanje plače omeji na 2,3 %, odločba generalnega direktorja EIS, ki določa novo tabelo uspešnosti, na podlagi katere se plače za različne tožeče stranke znižajo za od 1 do 2 %, in sklep sveta direktorjev EIB, ki določa novo tabelo uspešnosti, na podlagi katere se plače za različne tožeče stranke znižajo za od 1 do 2 %, ter podredno, predlog, naj se EIS naloži plačilo razlike v plači ter odškodnine.

      Predlogi tožečih strank

               —

               Razglasitev ničnosti odločb o tem, da se za tožeče stranke uporabijo sklep upravnega odbora EIS z dne 4. februarja 2013, ki določa, da se povišanje plače omeji na 2,3 %, odločba generalnega direktorja EIS, ki določa novo tabelo uspešnosti, na podlagi katere se plače za različne tožeče stranke znižajo za od 1 do 2 % – odločbi, ki izhajata iz sklepa upravnega odbora EIB z dne 18. decembra 2012, ki določa, da se povišanje plače omeji na 2,3 %, in sklepa sveta direktorjev EIB z dne 29. januarja 2013, ki določa novo tabelo uspešnosti, na podlagi katere se plače za različne tožeče stranke znižajo za od 1 do 2 % – (zgoraj navedene odločbe EIS so izhajale iz plačilnih listov za april 2013), in razglasitev ničnosti v enakem obsegu vseh odločb EIS iz kasnejših plačilnih listov;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo razlike v plači, ki je posledica navedenih odločb upravnega odbora EIS in generalnega direktorja EIS z dne 4. februarja 2013, upravnega odbora EIB z dne 18. decembra 2012 in sveta direktorjev EIB z dne 29. januarja 2013 glede uporabe tabele uspešnosti „4-3-2-1-0“ in „mlade“ tabele „5-4-3-1-0“, ali podredno, za tožeče stranke, ki imajo oceno A, glede uporabe tabele uspešnosti 3-2-1-0-0 in za tožeče stranke, za katere velja „mlada“ tabela, glede tabele „4-3-2-1-0“; ta razlika v plači naj se poveča za zamudne obresti, ki tečejo od 15. aprila 2013 in nato od petnajstega v vsakem mesecu do popolnega plačila, pri čemer se te obresti določi na ravni obrestne mere ECB, povečane za tri odstotne točke;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo odškodnine za škodo, ki so jo tožeče stranke utrpele zaradi izgube kupne moči, pri čemer se ta škoda v skladu z načelom ex aequo et bono začasno določi na 1,5 % mesečne plače vsake tožeče stranke;

               —

               toženo stranko naj se – če tega ne bi storila sama od sebe – v okviru ukrepov procesnega vodstva pozove, naj predloži te dokumente:

                           —

                           sklep upravnega odbora EIS o izenačitvi zaposlitvenega statusa uslužbencev EIS z dne 24. septembra 2001;

                           —

                           sklep EIS o vzpostavitvi „ustreznega postopka“ iz sklepa upravnega odbora EIS o izenačitvi zaposlitvenega statusa uslužbencev EIS z dne 24. septembra 2001;

                           —

                           sklep upravnega odbora EIS, načeloma z dne 4. februarja 2013, o določitvi proračuna za osebje za leto 2013;

                           —

                           odločbo generalnega direktorja EIS o določitvi nove tabele uspešnosti za leto 2013;

                           —

                           zapisnik sestanka upravnega odbora EIB z dne 18. decembra 2012;

                           —

                           zapisnik sestanka sveta direktorjev EIB z dne 29. januarja 2013;

                           —

                           obvestilo direktorata za osebje EIB „osebje/ASP/2013-5“ z dne 29. januarja 2013;

                           —

                           Corporate Operational Plans 2013-2015 EIB in EIS;

               —

               EIS naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-612/13 P: Pritožba, ki jo je ClientEarth vložil 26. novembra 2013 proti sodbi Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 13. septembra 2013 v zadevi ClientEarth proti Komisiji, T-111/11

text:
               8.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 71/5

      Pritožba, ki jo je ClientEarth vložil 26. novembra 2013 proti sodbi Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 13. septembra 2013 v zadevi ClientEarth proti Komisiji, T-111/11
      (Zadeva C-612/13 P)
      (2014/C 71/08)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnik: ClientEarth (zastopnik: P. Kirch, odvetnik)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija

         Predloga

      Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 13. septembra 2013 v zadevi T-111/11;

                  —

                  Komisiji naloži plačilo vseh stroškov.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnik v utemeljitev pritožbe navaja tri pritožbene razloge:

                  1.

                  S prvim pritožbenim razlogom zatrjuje, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker je zmotno razlagalo pojma „preiskava“ in „oslabilo varstvo […] namena […] preiskav“, kot je določeno v členu 4(2), tretja alinea, Uredbe št. 1049/2001 (1).
                  Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo, ker je kategorično navedlo, da „so zadevne študije del preiskave, ki jo opravlja Komisija v smislu člena 4(2), tretja alinea, Uredbe št. 1049/2001“.
                  V okviru prvega dela tega pritožbenega razloga navaja, da je Splošno sodišče napačno razlagalo pojem „preiskava“.
                  Drugi del pritožbenega razloga: tudi če upoštevamo, da je bila bila opravljena preiskava, je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo zaradi zmotne razlage pojma „oslabiti“. Splošno sodišče je pojem razkritja povezalo s pojmom oslabitve, ne da bi konkretno navedlo, kako bi razkritje oslabilo „namen“ preiskav.

                  2.

                  Z drugim pritožbenim razlogom zatrjuje, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo zaradi kršitve člena 4(1), (2) in (4) Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah, podpisane v Aarhusu na Danskem 25. junija 1998 in odobrene s Sklepom Sveta 2005/370/ES z dne 17. februarja 2005 (2).
                  Ta pritožbeni razlog vsebuje pet trditev. Prvič, Splošno sodišče je preveč restriktivno uporabilo svojo dolžnost razlage člena 4(4)(c) Aarhuške konvencije. Drugič, Splošno sodišče je napačno uporabilo zadevno merilo glede na Aarhuško konvencijo. Tretjič, Splošno sodišče ni izpolnilo obveznosti razlage Aarhuške konvencije v skladu z običajnim mednarodnim pravom. Četrtič, Splošno sodišče je nezakonito zavrnilo neposredno uporabo členov 4 in 4(4)(c) Aarhuške konvencije. Nazadnje, Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je sprejelo odstopanje od uporabe Aarhuške konvencije na podlagi „posebnih značilnosti“ Evropske unije.

                  3.

                  S tretjim pritožbenim razlogom zatrjuje, da je Splošno sodišče kršilo člen 6(1) Uredbe št. 1367/2006 (3) ter člen 4(2), in fine, in (3) Uredbe št. 1049/2001.
                  Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo, ker je zavrnitev priznanja obstoja prevladujočih javnih interesov pri razkritju utemeljevalo le z analizo trditev, ki jih je navedel prosilec. Takšen pristop je v nasprotju z določbami Uredbe št. 1049/2001 in upoštevno sodno prakso. Trditve, ki jih v zvezi s tem uveljavlja prosilec, namreč ne morejo biti per se razlog za zanikanje obstoja prevladujočih javnih interesov, saj zakonodaja dokaznega bremena glede prevladujočih okoliščin ne nalaga prosilcu. Tehtanje interesov pri razkritju mora izvesti pristojna institucija.

         (1)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331).

         (2)  2005/370/ES: 2005/370/ES: Sklep sveta z dne 17. februarja 2005 o sklenitvi Konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah, v imenu Evropske skupnosti, UL L 124, str. 1.

         (3)  Uredba (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti, UL L 264, str. 13.


title: Zadeva C-118/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Østre Landsret (Danska) 25. februarja 2016 – X Denmark A/S/Skatteministeriet

text:
               25.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 270/25

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Østre Landsret (Danska) 25. februarja 2016 – X Denmark A/S/Skatteministeriet
   (Zadeva C-118/16)
   (2016/C 270/31)
   Jezik postopka: danščina

      Predložitveno sodišče

   Østre Landsret

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: X Denmark A/S

      Tožena stranka: Skatteministeriet

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 1(1) Direktive 2003/49/ES (1) v povezavi s členom 1(4) te direktive razlagati tako, da pomenita, da je družba, ki je rezidentka v državi članici v smislu člena 3 te direktive, če v okoliščinah, kakršne so v tej zadevi, prejme obresti od hčerinske družbe v drugi državi članici, „upravičeni lastnik“ teh obresti v smislu te direktive?

                           1.1.

                           Ali je treba pojem „upravičeni lastnik“ v členu 1(1) Direktive 2003/49/ES v povezavi s členom 1(4) te direktive razlagati enako kot isti pojem v členu 11 vzorčne davčne konvencije OECD iz leta 1977?

                           1.2.

                           Če je treba na vprašanje pod 1.1. odgovoriti pritrdilno, ali je treba pojem v tem primeru razlagati zgolj ob upoštevanju komentarja k členu 11 vzorčne davčne konvencije iz leta 1977 (točka 8) ali je možno pri razlagi uporabiti tudi kasnejše komentarje, vključno z dopolnitvami iz leta 2003, ki se nanašajo na „obvodne družbe“ (točka 8.1, zdaj točka 10.1) in dopolnitvami iz leta 2014 v zvezi s „pogodbenimi ali zakonskimi obveznostmi“ (točka 10.2)?

                           1.3.

                           Če je treba pri razlagi upoštevati tudi komentarje iz leta 2003, ali je v tem primeru pogoj za to, da se za družbo šteje, da ni „upravičeni lastnik“ v smislu Direktive 2003/49/ES, ta, da je dejansko prihajalo do preusmerjanja sredstev na osebe, ki jih država, v kateri je plačnik obresti rezident, šteje za „upravičene lastnike“ zadevnih obresti in – če je to tako – ali je potem nadaljnji pogoj ta, da se dejanski prenos izvrši v obdobju, ki je časovno blizu obdobju plačila obresti in/ali da se izvrši kot plačilo obresti?

                                       1.3.1.

                                       Kakšen pomen ima v zvezi s tem, če se za posojilo uporabi lastniški kapital; če se zadevne obresti prištejejo h glavnici (kapitalizirane obresti); če je prejemnik obresti kasneje v skladu z veljavnimi pravili zadevne države opravil prenos znotraj skupine na svojo matično družbo, rezidentko iste države, z namenom prilagoditve dobička za davčne namene; če se zadevne obresti kasneje v družbi posojilodajalki spremenijo v lastniški kapital; če je imel prejemnik obresti pogodbeno ali zakonsko obveznost, da obresti posreduje drugi osebi, in če je večina oseb, za katere država, v kateri je oseba, ki plačuje obresti, rezidentka, šteje, da so „upravičeni lastniki“ obresti, rezidentk drugih držav članic ali drugih držav, s katerimi ima Danska sklenjene konvencije o izogibanju dvojnemu obdavčevanju, tako da po danski davčni zakonodaji ne bi obstajala podlaga za odtegljaj davka pri viru, če bi bile te osebe posojilodajalke in bi obresti prejemale neposredno?

                           1.4.

                           Kakšen pomen za presojo tega, ali se mora prejemnik obresti za namene Direktive šteti za „upravičenega lastnika“, ima, če predložitveno sodišče na podlagi presoje dejstev v zadevi ugotovi, da prejemnik – ki ni imel pogodbene ali zakonske obveznosti, da prejete obresti posreduje drugi osebi – ni imel „popolne“ pravice „uporabe in uživanja“ obresti, kot je to navedeno v komentarjih iz leta 2014 k vzorčni davčni konvenciji iz leta 1977?

               2.

               Ali je pogoj za to, da se država članica lahko sklicuje na člen 5(1) Direktive o uporabi nacionalnih določb za preprečevanje goljufij ali zlorab ali na člen 5(2) Direktive, ta, da je zadevna država članica sprejela posebne nacionalne določbe za prenos člena 5 te direktive ali da mora nacionalno pravo vsebovati splošne določbe ali načela v zvezi goljufijami, zlorabami in izogibanji plačil davkov, ki se jih lahko razlaga skladno s členom 5?

                           2.1.

                           Če je treba na vprašanje 2 odgovoriti pritrdilno, ali se lahko šteje, da je člen 2(2)(d) zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, ki določa, da omejena davčna obveznost za plačilo davka od obresti ne zajema „obresti, ki so davka oproščene […] na podlagi Direktive 2003/49/ES o skupnem sistemu obdavčevanja plačil obresti ter licenčnin med povezanimi družbami iz različnih držav članic“, posebna domača določba v smislu člena 5 Direktive?

               3.

               Ali je določba konvencije o izogibanju dvojnemu obdavčevanju, ki sta jo po zgledu vzorčne davčne konvencije OECD sklenili državi članici, v skladu s katero je obdavčitev obresti odvisna od tega, ali se prejemnika obresti šteje za upravičenega lastnika obresti, določba za preprečevanje zlorab na podlagi sporazuma v smislu člena 5 Direktive?

               4.

               Ali je zloraba itd. na podlagi Direktive 2003/49/ES podana, če država članica, katere rezident je plačnica obresti, dopušča davčni odbitek obresti, medtem ko obresti v državi članici, v kateri je rezidentka prejemnica obresti, niso obdavčene?

               5.

               Ali je družba, ki je rezidentka v Luxembourgu in je ustanovljena ter registrirana v skladu z luksemburškim pravom družb kot „société en commandite par actions“ (S.C.A.) in opredeljena tudi kot „société d’investissement en capital à risque“ (SICAR) na podlagi luksemburškega zakona z dne 15. junija 2004 o družbah za investicije v tvegani kapital (SICAR) zajeta z Direktivo 2003/49/ES?

                           5.1

                           Če je odgovor na vprašanje 5 pritrdilen: ali je lahko luksemburška „S.C.A./SICAR“„upravičeni lastnik“ obresti v smislu Direktive 2003/49/ES, čeprav država članica, katere rezidentka je družba, ki plačuje obresti, za zadevno družbo šteje, da je davčno pregleden subjekt po njenem nacionalnem pravu?

                           5.2

                           Če je odgovor na vprašanje 1 nikalen, tako da se za družbo, ki je prejela obresti šteje, da ni „upravičeni lastnik“ zadevnih obresti: ali se lahko v okoliščinah kot so v tem primeru S.C.A./SICAR šteje za „upravičenega lastnika“ zadevnih obresti za namene direktive?

               6.

               Ali mora država članica, ki ne želi priznati, da je družba v drugi državi članici upravičeni lastnik obresti, in trdi, da je družba v drugi državi članici t. i. umetna obvodna družba, na podlagi Direktive 2003/49/ES ali člena 10 ES navesti koga v tem primeru šteje za upravičenega lastnika?

               7.

               Če se za družbo rezidentko države članice (matična družba) dejansko šteje, da na podlagi Direktive 2003/49/ES ni oproščena plačila davka pri viru od obresti, ki jih je prejela od družbe, ki je rezidentka druge države članice (hčerinska družba), in se za matično družbo te zadnjenavedene družbe šteje, da ima omejeno davčno obveznost glede teh obresti v tej državi članici, ali člen 43 ES v povezavi s členom 48 ES nasprotuje zakonodaji, po kateri zadnjenavedena država članica od družbe, ki mora davek odtegniti pri viru (hčerinska družba), zahteva plačilo zamudnih obresti v primeru zamujenega plačila terjatve iz naslova davčnega odtegljaja po višji obrestni meri, kot je zamudna obrestna mera, ki jo ta država uporablja pri terjatvah za plačilo davka od dohodkov pravnih oseb (vključno s prihodki od obresti) nasproti družbam, rezidentkam iste države članice?

               8.

               Če se za družbo rezidentko države članice (matična družba) dejansko šteje, da na podlagi Direktive 2003/49/ES ni oproščena plačila davka pri viru od obresti, ki jih je prejela od družbe, ki je rezidentka druge države članice (hčerinska družba), in se za matično družbo te zadnjenavedene družbe šteje, da je davčni zavezanec z omejeno davčno obveznostjo glede plačila davka od teh obresti v tej državi članici, ali člen 43 ES v povezavi s členom 48 ES (ali členom 56 ES), posebej ali skupaj, nasprotujejo zakonodaji, na podlagi katere:

                           (a)

                           zadnjenavedena država članica od osebe, ki plača obresti, zahteva, da od obresti odtegne davek pri viru, in na podlagi katere se vzpostavlja odgovornost te osebe nasproti oblastem za neodtegnjeni davek pri viru, čeprav taka obveznost odtegnitve davka pri viru ne obstaja, če je prejemnik obresti rezident zadnjenavedene države članice?

                           (b)

                           matična družba v zadnjenavedeni državi članici v prvih dveh davčnih letih ne bi imela obveznosti plačila akontacij davka od dohodkov pravnih oseb, ampak bi začela plačevati davek od dohodkov pravnih oseb bistveno kasneje kot nastane davčna obveznost za plačilo davka, ki se odtegne pri viru?

                     Sodišče EU se prosi, da v odgovor na vprašanje št. 8 vključi odgovor na vprašanje št. 7.

      (1)  Direktiva Sveta 2003/49/ES z dne 3. junija 2003 o skupnem sistemu obdavčevanja plačil obresti ter licenčnin med povezanimi družbami iz različnih držav članic (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 380).


title: Zadeva T-151/15: Sklep Splošnega sodišča z dne 15. marca 2017 – EFB/Komisija

text:
               8.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 144/61

         Sklep Splošnega sodišča z dne 15. marca 2017 – EFB/Komisija
   (Zadeva T-151/15) (1)

   (2017/C 144/89)
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik drugega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 190, 8.6.2015.


title: Zadeva T-195/13: Tožba, vložena 3. aprila 2013 – dm-drogerie markt proti UUNT – V-Contact (CAMEA)

text:
               15.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/31

         Tožba, vložena 3. aprila 2013 – dm-drogerie markt proti UUNT – V-Contact (CAMEA)
   (Zadeva T-195/13)
   2013/C 171/58
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsruhe, Nemčija) (zastopnika: B. Beinert in O. Bludovsky, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: V-Contact Kft (Szada, Madžarska)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 17. januarja 2013 (pritožba, ki se nanaša na postopek z ugovorom št. R 452/2012-1) razveljavi in kot popravek znamko prijavitelja izbriše;

               —

               podredno, odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 17. januarja 2013 (pritožba, ki se nanaša na postopek z ugovorom št. R 452/2012-1) razveljavi in zadevo vrne Uradu za usklajevanje;

               —

               še bolj podredno, odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 17. januarja 2013 (pritožba, ki se nanaša na postopek z ugovorom št. R 452/2012-1) razveljavi.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „CAMEA“ med drugim za proizvode iz razredov 3, 5 in 16 – prijava znamke Skupnosti št. 9 279 928

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Navajana znamka ali znak: mednarodna registracija, ki označuje med drugim Evropsko unijo in pokriva proizvode iz razredov 3, 5 in 8

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009.


               23.2.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 51/2

         Nastop funkcije novega sodnika na Sodišču
   (2008/C 51/02)
   Jean-Jacques Kasel, ki je bil s sklepom predstavnikov vlad držav članic Evropskih skupnosti z dne 5. decembra 2007 (1) imenovan za sodnika na Sodišču Evropskih skupnosti, je 14. januarja 2008 prisegel pred Sodiščem.

      (1)  UL L 325, 11.12.2007, str. 89.


title: Razporeditev sodnikov v senate

text:
               10.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/40

         Razporeditev sodnikov v senate
   (2007/C 269/70)
   Sodišče prve stopnje je 19. in 25. septembra 2007 odločilo, da se za obdobje od 25. septembra 2007 do 31. avgusta 2010 oblikuje osem senatov petih sodnikov in osem senatov treh sodnikov ter jih razporedilo kot sledi:
   Prvi razširjeni senat petih sodnikov:
   V. Tiili, predsednica senata, F. Dehousse, sodnik, I.Wiszniewska-Białecka, K. Jürimäe, sodnici, in S. Soldevila Fragoso, sodnik.
   Prvi senat treh sodnikov:
   V. Tiili, predsednica senata;
   F. Dehousse, sodnik;
   I. Wiszniewska-Białecka, sodnica.
   Drugi razširjeni senat petih sodnikov:
   I. Pelikánová, predsednica senata, F. Dehousse, sodnik, I. Wiszniewska-Białecka, K. Jürimäe, sodnici in S. Soldevila Fragoso, sodnik.
   Drugi senat treh sodnikov:
   I. Pelikánová, predsednica senata;
   K. Jürimäe, sodnica;
   S. Soldevila Fragoso, sodnik.
   Tretji razširjeni senat petih sodnikov:
   J. Azizi, predsednik senata, J. D. Cooke, sodnik, E. Cremona, I. Labucka, sodnici, in S. Frimodt Nielsen, sodnik.
   Tretji senat treh sodnikov:
   J. Azizi, predsednik senata;
   E. Cremona, sodnica;
   S. Frimodt Nielsen, sodnik.
   Četrti razširjeni senat petih sodnikov:
   O. Czúcz, predsednik senata, J. D. Cooke, sodnik, E. Cremona, I. Labucka, sodnici, in S. Frimodt Nielsen, sodnik.
   Četrti senat treh sodnikov:
   O. Czúcz, predsednik senata;
   J.D. Cooke, sodnik;
   I. Labucka, sodnica.
   Peti razširjeni senat petih sodnikov:
   M. Vilaras, predsednik senata, V. Vadapalas, M. Prek, T. Tchipev in V.M. Ciucă, sodniki.
   Peti senat treh sodnikov:
   M. Vilaras, predsednik senata;
   M. Prek, sodnik;
   V.M. Ciucă, sodnik.
   Šesti razširjeni senat petih sodnikov:
   A.W.H. Meij, predsednik senata, V. Vadapalas, M. Prek, T. Tchipev in V.M. Ciucă, sodniki.
   Šesti senat treh sodnikov:
   A.W.H. Meij, predsednik senata;
   V. Vadapalas,sodnik;
   T. Tchipev, sodnik.
   Sedmi razširjeni senat petih sodnikov:
   N.J. Forwood, predsednik senata, D. Šváby, S.S. Papasavvas, E.M. Moavero Milanesi, N. Wahl, A. Dittrich in L. Truchot, sodniki.
   Sedmi senat treh sodnikov:
   N.J Forwood, predsednik senata;

               a)

               D. Šváby in E.M. Moavero Milanesi, sodnika.

               b)

               D. Šváby in E.M. Truchot, sodnika.

               c)

               E.M. Moavero Milanesi in L. Truchot, sodnika.

         Osmi razširjeni senat petih sodnikov:
   M.E. Martins Ribeiro, predsednica senata, D. Šváby, S.S. Papasavvas, E. Moavero Milanesi, N. Wahl, A. Dittrich in L. Truchot, sodniki.
   Osmi senat treh sodnikov:
   M.E. Martins Ribeiro, predsednica senata;

               a)

               S.S. Papasavvas in N. Wahl, sodnika.

               b)

               S.S. Papasavvas in A. Dittrich, sodnika.

               c)

               N. Wahl in A. Dittrich, sodnika.

         V sedmem in osmem razširjenem senatu, ki odloča v sestavi petih sodnikov, so sodniki, ki zasedajo s predsednikom senata v sestavi petih sodnikov, trije sodniki iz sestave, ki ji je bila zadeva prvotno predložena v odločanje, četrti sodnik iz tega senata in en sodnik iz senata, ki ga sestavljajo štirje sodniki. Slednjega, ki ni predsednik senata, se določi po vrstnem redu iz člena 6 Poslovnika Sodišča prve stopnje.
   V sedmem in osmem senatu, ki odloča v sestavi treh sodnikov, predsednik senata odloča zaporedno s sodniki, naštetimi v točkah a), b) ali c) v sestavi, kateri pripada sodnik poročevalec. Za zadeve, v katerih je predsednik senata sodnik poročevalec, predsednik senata odloča izmenično skupaj s sodniki ene ali druge sestave glede na vrstni red, v katerem so zadeve vpisane, ne da bi to prejudiciralo povezanost zadev.


title: Zadeva C-541/10 P: Sklep Sodišča (peti senat) z dne 30. septembra 2011 – Sociedade Quinta do Portal, SA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Vallegre, Vinhos do Porto SA (Pritožba — Znamka Skupnosti — Uredba (ES) št. 207/2009 — Člen 8(1)(b) — Besedna znamka Skupnosti PORTO ALEGRE — Prejšnja besedna nacionalna znamka VISTA ALEGRE — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Ugotovitev ničnosti znamke)

text:
               28.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/23

      Sklep Sodišča (peti senat) z dne 30. septembra 2011 – Sociedade Quinta do Portal, SA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Vallegre, Vinhos do Porto SA
      (Zadeva C-541/10 P) (1)

      (Pritožba - Znamka Skupnosti - Uredba (ES) št. 207/2009 - Člen 8(1)(b) - Besedna znamka Skupnosti PORTO ALEGRE - Prejšnja besedna nacionalna znamka VISTA ALEGRE - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Ugotovitev ničnosti znamke)
      (2012/C 25/39)
      Jezik postopka: portugalščina

         Stranki

         Pritožnica: Sociedade Quinta do Portal, SA (zastopnik: F. Bolota Belchior, odvetnik)

         Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: P. López Ronda in G. Macias Bonilla, odvetnika), Vallegre, Vinhos do Porto SA

         Predmet

      Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 8. septembra 2010 v zadevi Quinta do Portal proti UUNT – Vallegre (T-369/09), s katero je bila zavrnjena tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 18. junija 2009 (zadeva R 1012/2008-1) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med družbama Vallegre, Vinhos do Porto, SA in Sociedade Quinta do Portal, SA

         Izrek

                  1.

                  Pritožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi Quinta do Portal SA se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 38, 5.2.2011.


title: Sodba Sodišča z dne 10. novembra 2014 v zadevi E-2/14 – Nadzorni organ Efte proti Islandiji (Država pogodbenica ni izpolnila svojih obveznosti – Direktiva 2005/35/ES – Neizpolnitev obveznosti prenosa v nacionalno zakonodajo)

text:
               13.5.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 158/13

         SODBA SODIŠČA
   z dne 10. novembra 2014
   v zadevi E-2/14
   Nadzorni organ Efte proti Islandiji
   (Država pogodbenica ni izpolnila svojih obveznosti – Direktiva 2005/35/ES – Neizpolnitev obveznosti prenosa v nacionalno zakonodajo)
   (2015/C 158/07)
   V zadevi št. E-2/14, Nadzorni organ Efte proti Islandiji – katere predmet je ZAHTEVEK za ugotovitev, da Islandija, ker v predpisanem roku ni sprejela in/ali uradno obvestila Nadzornega organa Efte o sprejetju vseh potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz točke 56v Priloge XIII k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2005/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. septembra 2005 o onesnaževanju morja z ladij in uvedbi kazni za kršitve), kakor je bil Sporazumu EGP prilagojen s Protokolom št. 1 k Sporazumu EGP in s Sklepom Skupnega odbora EGP št. 65/2009 z dne 29. maja 2009, ni izpolnila svojih obveznosti iz navedenega akta in člena 7 Sporazuma EGP – je Sodišče Efte v sestavi: predsednik Carl Baudenbacher, sodnik poročevalec Per Christiansen in sodnik Páll Hreinsson, 10. novembra 2014 izdalo sodbo,
   katere izrek se glasi:

               1.

               Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz točke 65v Priloge XIII k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2005/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. septembra 2005 o onesnaževanju morja z ladij in uvedbi kazni za kršitve), kakor je bil Sporazumu EGP prilagojen s Protokolom št. 1 k Sporazumu EGP in s Sklepom Skupnega odbora EGP št. 65/2009 z dne 29. maja 2009, ni izpolnila svojih obveznosti iz navedenega akta in člena 7 Sporazuma EGP.

               2.

               Republiki Islandiji se naloži plačilo stroškov postopka.


title: Zadeva C-542/11: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 27. junija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Staatssecretaris van Financiën proti Codirex Expeditie BV (Carinski zakonik Skupnosti — Uredba (EGS) št. 2913/92 — Blago v začasni hrambi — Neskupnostno blago — Zunanji skupnostni tranzitni postopek — Trenutek dodelitve carinsko dovoljene rabe ali uporabe — Sprejetje carinske deklaracije — Prepustitev blaga — Carinski dolg)

text:
               3.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 225/14

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 27. junija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Staatssecretaris van Financiën proti Codirex Expeditie BV
   (Zadeva C-542/11) (1)

   (Carinski zakonik Skupnosti - Uredba (EGS) št. 2913/92 - Blago v začasni hrambi - Neskupnostno blago - Zunanji skupnostni tranzitni postopek - Trenutek dodelitve carinsko dovoljene rabe ali uporabe - Sprejetje carinske deklaracije - Prepustitev blaga - Carinski dolg)
   2013/C 225/22
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Staatssecretaris van Financiën

      Tožena stranka: Codirex Expeditie BV

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Hoge Raad der Nederlanden – Razlaga člena 50 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 4, str. 307) – Blago v začasni hrambi, deklarirano za vnos v zunanji skupnostni tranzitni postopek – Trenutek dodelitve carinsko dovoljene rabe ali uporabe

      Izrek

   Člene 50, 67 in 73 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 648/2005 z dne 13. aprila 2005, je treba razlagati tako, da je neskupnostno blago, katerega carinsko deklaracijo so carinski organi sprejeli za njegov vnos v zunanji skupnostni tranzitni postopek in ki ima status blaga v začasni hrambi, vneseno v ta postopek in tako pridobi carinsko dovoljeno rabo ali uporabo v trenutku njegove prepustitve.

      (1)  UL C 25, 28.1.2012.


title: Zadeva C-54/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court of the United Kingdom 7. februarja 2011 – JPMorgan Chase Bank N.A., Frankfurt Branch, J.P. Morgan Securities Limited proti Berliner Verkehrsbetriebe (BVG), Anstalt des öffentlichen Rechts

text:
               16.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 120/4

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court of the United Kingdom 7. februarja 2011 – JPMorgan Chase Bank N.A., Frankfurt Branch, J.P. Morgan Securities Limited proti Berliner Verkehrsbetriebe (BVG), Anstalt des öffentlichen Rechts
   (Zadeva C-54/11)
   2011/C 120/07
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   Supreme Court of the United Kingdom

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: JPMorgan Chase Bank N.A., Frankfurt Branch, J.P. Morgan Securities Limited

      Tožene stranke: Berliner Verkehrsbetriebe (BVG), Anstalt Des Öffentlichen Rechts

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali mora nacionalno sodišče, kadar za namene členov 22(2) in 25 Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1) (v nadaljevanju: Bruseljska uredba I) ugotavlja, kaj je predmet postopkov in kaj je njihov glavni predmet, upoštevati le trditve tožečih(e) strank(e) ali pa mora upoštevati tudi razloge oziroma trditve toženih strank?

               2.

               Če stranka zastavi procesno vprašanje, ki spada na področje uporabe člena 22(2) Bruseljske uredbe I, kakršno je vprašanje veljavnosti odločitve organa družbe ali druge pravne osebe, ali je zato nujno to vprašanje predmet postopka in glavno vprašanje postopka, če je to vprašanje lahko potencialno odločilno za razrešitev spora, ne glede na vrsto in število drugih predloženih vprašanj v postopku in ne glede na to, ali so vsa ali nekatera od teh vprašanj tudi potencialno odločilna za razrešitev spora?

               3.

               Če je odgovor na drugo predhodno vprašanje nikalen, ali mora nacionalno sodišče pri ugotavljanju predmeta postopka in glavnega vprašanja postopka upoštevati celoten postopek in celovito presoditi o njegovem predmetu in glavnem vprašanju? Če ni tako, kakšen preskus mora opraviti nacionalno sodišče za ugotavljanje teh zadev?

      (1)  UL L 12, str. 1.


title: Prisega novih članov Sodišča

text:
               12.6.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 156/1

         Prisega novih članov Sodišča
   (2004/C 156/01)
   S sklepom predstavnikov vlad držav članic z dne 1. maja 2004 imenovani za sodnike Sodišča (1),

               —

               za obdobje od 1. maja 2004 do 6. oktobra 2006:
               g. Kūris, g. Arestis, g. Borg Barthet, g. Malenovský in g. Levits,

               —

               za obdobje od 1. maja 2004 do 6. oktobra 2009:
               g. Makarczyk, g. Juhász, g. Ilešič, g. Klučka in g. Lõhmus

         so dne 11. maja 2004 prisegli pred Sodiščem.

      (1)  UL L 169 z dne 1. maja 2004, str. 22.


title: Zadeva T-33/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 18. marca 2016 – Grupo Bimbo/UUNT (BIMBO) (Znamka Skupnosti — Prijava besedne znamke Skupnosti BIMBO — Absolutni razlogi za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Opisnost — Člen 7(1)(b) in (c) ter (3) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               2.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 156/38

         Sodba Splošnega sodišča z dne 18. marca 2016 – Grupo Bimbo/UUNT (BIMBO)
   (Zadeva T-33/15) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Prijava besedne znamke Skupnosti BIMBO - Absolutni razlogi za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Opisnost - Člen 7(1)(b) in (c) ter (3) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2016/C 156/50)
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Grupo Bimbo, SAB de CV (Mexico, Mehika) (zastopnik: N. Fernández Fernández-Pacheco, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: E. Zaera Cuadrado, agent)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora UUNT za pritožbe z dne 19. novembra 2014 (zadeva R 251/2014-2) v zvezi z zahtevo za registracijo besednega znaka BIMBO kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Grupo Bimbo, SAB de CV se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 89, 16.3.2015.


title: Zadeva T-215/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 7. julija 2017 – Azarov/Svet EU (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi zaradi razmer v Ukrajini — Zamrznitev sredstev — Seznam oseb, subjektov in organov, za katere se uporabi zamrznitev sredstev in gospodarskih virov — Ohranitev imena tožeče stranke na seznamu — Obveznost obrazložitve — Pravica do obrambe — Lastninska pravica — Pravica do opravljanja gospodarske dejavnosti — Sorazmernost — Zloraba pooblastil — Načelo dobrega upravljanja — Očitna napaka pri presoji)

text:
               21.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 277/32

         Sodba Splošnega sodišča z dne 7. julija 2017 – Azarov/Svet EU
   (Zadeva T-215/15) (1)

   ((Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi zaradi razmer v Ukrajini - Zamrznitev sredstev - Seznam oseb, subjektov in organov, za katere se uporabi zamrznitev sredstev in gospodarskih virov - Ohranitev imena tožeče stranke na seznamu - Obveznost obrazložitve - Pravica do obrambe - Lastninska pravica - Pravica do opravljanja gospodarske dejavnosti - Sorazmernost - Zloraba pooblastil - Načelo dobrega upravljanja - Očitna napaka pri presoji))
   (2017/C 277/47)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Mykola Yanovych Azarov (Kijev, Ukrajina) (zastopnika: G. Lansky in A. Egger odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: J.-P. Hix in F. Naert, agenta)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Sklepa Sveta (SZVP) 2015/364 z dne 5. marca 2015 o spremembi Sklepa 2014/119/SZVP o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL 2015, L 62, str. 25) in Izvedbene uredbe (EU) 2015/357 z dne 5. marca 2015 o izvajanju Uredbe (EU) št. 208/2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL 2015, L 62, str. 1) v delu, v katerem ta akta ohranita ime tožeče stranke na seznamu oseb, na katere se nanašajo zadevni omejevalni ukrepi.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Mykoli Yanovychu Azarovu se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 221, 6.7.2015.


title: Zadeva T-438/11: Tožba, vložena 12. avgusta 2011 – BelTechExport proti Svetu

text:
               1.10.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 290/15

         Tožba, vložena 12. avgusta 2011 – BelTechExport proti Svetu
   (Zadeva T-438/11)
   2011/C 290/21
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: BelTechExport ZAO (Minsk, Belorusija) (zastopniki: V. Vaitkute Pavan, A. Smaliukas in E. Matulionyte, odvetniki)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

               —

               Uredba Sveta (EU) št. 588/2011 z dne 20. junija 2011 o spremembah Uredbe (ES) št. 765/2006 o omejevalnih ukrepih proti predsedniku Lukašenku in nekaterim uradnikom Belorusije (UL 2011 L 161, str. 1) naj se razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

               —

               Sklep Sveta 2011/357/SZVP z dne 20. junija 2011 o spremembah Sklepa 2010/639/SZVP o omejevalnih ukrepih proti nekaterim uradnikom Belorusije (UL 2011 L 161, str. 25) naj se razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko; in

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: tožena stranka je kršila obveznost zadostne obrazložitve vključitve tožeče stranke na seznam oseb, za katere se uporabi omejevalne ukrepe.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: tožena stranka je kršila pravico do obrambe in pravico do poštenega sojenja iz člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in členov 6 in 13 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, ker:

                           —

                           nikoli ni predložila podrobne obrazložitve vključitve tožeče stranke na seznam oseb, na katere se nanašajo omejevalni ukrepi; in

                           —

                           tožeči stranki ni omogočila učinkovitega izvrševanja njene pravice do obrambe, zlasti pravice do izjave in pravice do postopka, v katerem bi lahko učinkovito zahtevala izbris s seznama oseb, na katere se nanašajo omejevalni ukrepi.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: tožena stranka je storila očitne napake pri presoji s tem, da je v okviru spornih ukrepov ugotovila, da je tožeča stranka največja družba na področju izvoza/uvoza obrambnih proizvodov v Belorusiji in da je zato tako ali drugače povezana s kršitvami volilnih standardov in človekovih pravic ali preganjanjem civilne družbe v Belorusiji.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: tožena stranka je kršila temeljno lastninsko pravico iz člena 17 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člena 1 Protokola št. 1 k Evropski konvenciji o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, ker je ravnala neupravičljivo, nesorazmerno in brez prepričljivih dokazov.

               5.

               Peti tožbeni razlog: tožena stranka je kršila načelo sorazmernosti s tem, da je določila nesorazmerno omejitev temeljnih pravic tožeče stranke, ne da bi zagotovila zadostna postopkovna jamstva in prepričljive dokaze.


title: Zadeva C-349/16: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 15. junija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel – Belgija) – T.KUP SAS/Belgische Staat (Predhodno odločanje — Damping — Uredba (ES) št. 1472/2006 — Uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Kitajske in Vietnama — Veljavnost Izvedbene uredbe (EU) št. 1294/2009 — Postopek pregleda protidampinških ukrepov ob njihovem izteku — Nepovezani uvozniki — Vzorčenje — Interes Evropske unije)

text:
               21.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 277/17

         Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 15. junija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel – Belgija) – T.KUP SAS/Belgische Staat
   (Zadeva C-349/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Damping - Uredba (ES) št. 1472/2006 - Uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Kitajske in Vietnama - Veljavnost Izvedbene uredbe (EU) št. 1294/2009 - Postopek pregleda protidampinških ukrepov ob njihovem izteku - Nepovezani uvozniki - Vzorčenje - Interes Evropske unije))
   (2017/C 277/23)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: T.KUP SAS

      Tožena stranka: Belgische Staat

      Izrek

   Pri obravnavi postavljenih vprašanj ni bil ugotovljen noben element, ki bi lahko vplival na veljavnost Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 1294/2009 z dne 22. decembra 2009 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Vietnama in s poreklom iz Ljudske Republike Kitajske, kakor je bila razširjena na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja, poslane iz Posebne upravne regije Macao, ne glede na to, ali je deklarirana kot izdelek s poreklom iz Posebne upravne regije Macao ali ne, na osnovi pregleda zaradi izteka ukrepov na podlagi člena 11(2) Uredbe Sveta (ES) št. 384/96.

      (1)  UL C 335, 12.9.2016.


title: Zadeva C-116/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation (Belgija) 17. marca 2008 – C. Meerts proti société anonyme Proost

text:
               24.5.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 128/24

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation (Belgija) 17. marca 2008 – C. Meerts proti société anonyme Proost
   (Zadeva C-116/08)
   (2008/C 128/43)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predložitveno sodišče
   Cour de cassation (Belgija)
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: C. Meerts

      Tožena stranka: société anonyme Proost
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali je treba določbe odstavkov 4, 5, 6 in 7 klavzule 2 okvirnega sporazuma o starševskem dopustu, ki so ga sklenile splošne medpanožne organizacije UNICE, CEEP in ETUC in ki se nahajajo v prilogi k Direktivi Sveta 96/34/ES z dne 3. junija 1996 o okvirnem sporazumu o starševskem dopustu, sklenjenem med UNICE, CEEP in ETUC (1), razlagati tako, da je treba v primeru, ko delodajalec med tem, ko delavec dela s krajšim delovnim časom, enostransko odpove pogodbo o zaposlitvi brez utemeljenega razloga ali ne da bi spoštoval zakonsko določeni odpovedni rok, odpravnino, do katere je delavec upravičen, določiti na podlagi osnovne plače, izračunane kot da delavec, zato da bi izkoristil starševski dopust, ne bi delal s krajšim delovnim časom v smislu klavzule 2(3)(a) okvirnega sporazuma?

      (1)  UL L 145, str. 4.


title: Zadeva C-4/06 P: Pritožba J. Ouariachija zoper sklep Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (peti senat) z dne  26. oktobra 2005  v zadevi T-124/04, J. Ouariachi proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena  4. januarja 2006

text:
               25.2.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/20

         Pritožba J. Ouariachija zoper sklep Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (peti senat) z dne 26. oktobra 2005 v zadevi T-124/04, J. Ouariachi proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena 4. januarja 2006
   (Zadeva C-4/06 P)
   (2006/C 48/38)
   Jezik postopka: francoščina
   J. Ouariachi, ki ga zastopa L. Dupong, avocat, je 4. januarja 2006 na Sodišče Evropskih skupnosti vložil pritožbo zoper sklep Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (peti senat) z dne 26. oktobra 2005 v zadevi T-124/04, J. Ouariachi proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijani sklep razglasi za ničnega in s tem:

                           —

                           odredi vse potrebne pripravljalne ukrepe, ki omogočajo ugotovitev resničnosti ponarejenih podatkov, ki jih je navedel Louis Charles, njegov splošen odnos v okviru ugrabitve otrok tožeče stranke ter zvezo med ponarejenimi podatki in vizumi, ki so jih za otroke tožeče stranke izdali sudanski organi, da bi omogočili njihovo ugrabitev, med drugim;

                           —

                           osebni prihod Louisa Charlesa;

                           —

                           zahtevek Delegaciji Evropske unije v Khartoumu za informacije;

                           —

                           zahtevek za predložitev dokumentov, ki jih je ga. Ronda vložila pri konzulatu Sudana v Rabatu, da bi pridobila vizum zase in za svoje otroke;

                           —

                           vse ostale ukrepe, koristne za ugotavljanje resnice.

               —

               tožbo razglasi za dopustno in utemeljeno;

               —

               toženi stranki naloži, da tožeči stranki izplača pavšalno nadomestilo v skupnem znesku 100 000EUR kot povračilo škode, ki jo je slednja utrpela;

               —

               toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve:
   Pritožnik, španski in maroški državljan, zahteva povračilo škode (ocenjene na 100 000 EUR), ki jo je povzročil L. Charles, bivši strokovnjak Delegacije Evropske unije v Khartoumu (Sudan), s protipravnimi dejanji, storjenimi pri opravljanju svojih funkcij, in zlasti s ponarejanjem listin: ponarejeno uradno vabilo delegacije Evropske unije iz Khartouma, s katerim je bilo konzulatu Sudana v Rabatu (Maroko) dovoljeno izdati vizum bivši soprogi in otrokom tožeče stranke, kar je pomenilo mednarodno ugrabitev otrok tožeče stranke.
   Pritožnik ocenjuje, da ni prav, da je Sodišče prve stopnje smelo njegovo tožbo za povračilo škode razglasilo za nedopustno, ne da bi odredilo predhodne pripravljalne ukrepe in ne da bi pojasnilo:

               —

               krivdno naravo vedenja g. Charlesa

               —

               in neposredno zvezo med njegovim krivdnim vedenjem in dejstvom, da so sudanski organi zmotno podelili vizum otrokom, ne da bi pridobili dovoljenje njihovega očeta (in sicer pritožnika).


title: Zadeva T-45/07: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. julija 2011 – Unipetrol proti Komisiji (Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Trg butadienskega kavčuka in emulzijskega stiren butadienskega kavčuka — Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES — Sodelovanje v kartelu — Odgovornost za kršitev — Globe)

text:
               10.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/42

         Sodba Splošnega sodišča z dne 13. julija 2011 – Unipetrol proti Komisiji
   (Zadeva T-45/07) (1)

   (Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Trg butadienskega kavčuka in emulzijskega stiren butadienskega kavčuka - Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES - Sodelovanje v kartelu - Odgovornost za kršitev - Globe)
   2011/C 269/93
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Unipetrol a.s. (Praga, Češka republika) (zastopnika: J. Matějček in I. Janda, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva M. Kellerbauer, V. Bottka in O. Weber, nato M. Kellerbauer, V. Bottka in V. Di Bucci, zastopniki)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2006) 5700 konč. z dne 29. novembra 2006 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] in člena 53 Sporazuma EGP (Zadeva COMP/F/38.638 – butadienski kavčuk in emulzijski stiren-butadienski kavčuk), v delu, ki se nanaša na družbo Unipetrol a.s., ali podredno, za izvajanje neomejene pristojnosti Splošnega sodišča.

      Izrek

               1.

               Odločba Komisije C(2006) 5700 konč. z dne 29. novembra 2006 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] in člena 53 Sporazuma EGP (Zadeva COMP/F/38.638 – butadienski kavčuk in emulzijski stiren butadienski kavčuk) se razglasi za nično v delu, ki se nanaša na družbo Unipetrol a.s.

               2.

               Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 82, 14.4.2007.


title: Zadeva C-525/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Augstākās tiesas Senāts (Republika Latvija) 17. oktobra 2011 – SIA „Mednis“ proti Valsts ieņēmumu dienests

text:
               7.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/7

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Augstākās tiesas Senāts (Republika Latvija) 17. oktobra 2011 – SIA „Mednis“ proti Valsts ieņēmumu dienests
   (Zadeva C-525/11)
   2012/C 6/08
   Jezik postopka: latvijščina

      Predložitveno sodišče

   Augstākās tiesas Senāts

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Vložnica kasacijske pritožbe: SIA „Mednis“

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Valsts ieņēmumu dienests

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali daje člen 183 Direktive Sveta 2006/112/ES (1) z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost državi članici pravico, da brez kakršne koli posebne analize in zgolj na podlagi aritmetičnega izračuna ne vrne dela presežka davka, ki presega 18 % (splošna stopnja davka na dodano vrednost) celotne vrednosti obdavčljivih transakcij, izvedenih v ustreznih mesečnih davčnih obdobjih, dokler državna davčna uprava od davčnega zavezanca za davek na dodano vrednost ne prejme letnega davčnega obračuna?

      (1)  UL L 347, str. 1.


title: Zadeva C-10/15 P: Pritožba, ki sta jo Christos Theophilou in Eleni Theophilou vložila 12. januarja 2015 zoper sklep Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 10. novembra 2014 v zadevi T-293/13, Christos Theophilou in Eleni Theophilou/Evropska komisija in Evropska centralna banka

text:
               26.5.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/11

         Pritožba, ki sta jo Christos Theophilou in Eleni Theophilou vložila 12. januarja 2015 zoper sklep Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 10. novembra 2014 v zadevi T-293/13, Christos Theophilou in Eleni Theophilou/Evropska komisija in Evropska centralna banka
   (Zadeva C-10/15 P)
   (2015/C 171/13)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnika: Christos Theophilou in Eleni Theophilou (zastopniki: C. Paschalides, Solicitor, A. Paschalides, dikigoros in A. Riza QC)

      Drugi stranki v postopku: Evropska komisija in Evropska centralna banka

      Predlog

   Pritožnik Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               dovoli pritožbo, zavrne predloge toženih strank in jim naloži plačilo stroškov pred Sodiščem in Splošnim sodiščem ter vsebinsko odloči o zadevi.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Splošno sodišče je v sklepu pri presoji več predlogov kršilo pravo EU kot sledi.

                           a)

                           Splošno sodišče je navedlo, da „naloge, ki so s Pogodbo o EMS poverjene Komisiji […], ne zajemajo nobene lastne pristojnosti za odločanje in da […] so dejavnosti, ki jih instituciji opravljata na podlagi te pogodbe, povezane le z EMS“ (1), ne da bi kakorkoli ocenilo vpliv pravnih stališč, ki jih je sprejelo v točki 48, da Komisija „ni prepustila učinkovitega nadzora nad svojo vlogo v postopku odločanja na podlagi člena 136(3) PDEU v skladu s pristojnostmi, ki so ji priznane s členom 17 PEU, da deluje kot institucija [Unije], odgovorna za zagotavljanje skladnosti [aktov, sklenjenih na podlagi Pogodbe o EMS], s pravom Unije“.

                           b)

                           Čeprav zadeva Pringle (2), na katero se sklicuje Splošno sodišče (3), določa, da so dejavnosti Komisije in ECB povezane le z ESM (4), je Sodišče inter alia
                               (5) v točki 164 tega sklepa navedlo, da „[na] podlagi nalog, ki ji jih poverja Pogodba o EMS, lahko Komisija – kot določa člen 13(3) in 13(4) te pogodbe – tudi skrbi za to, da so memorandumi o soglasju, ki jih sklene EMS, v skladu s pravom Unije“ in v točki 174, da „mora biti na podlagi člena 13(3) Pogodbe o EMS memorandum o soglasju, doseženem s pogajanji z državo članico, ki zaprosi za pomoč za stabilnost, popolnoma skladen s pravom Unije“.

                           c)

                           Navedba, da „je treba odškodninski zahtevek, ki je usmerjen zoper Unijo in temelji samo na nezakonitosti dejanja ali ravnanja, ki ga niso sprejeli institucija Unije ali njeni uslužbenci, zavreči kot nedopusten“ (6) je bila uporabljena ne, da bi se opravil presoja navedb iz pritožnikovega odgovora, da […] je morala ECB ravnati kot [EU institucija], saj EMS ni mogel zakonito izvajati učinkovitega nadzora prisilne oblasti prava EU na podlagi katere se dopusti in/ali sprejema odločitve in/ali deluje na podlagi grožnje. Navedeno prisilno oblast ima izključno ECB […], katere učinkovitega nadzora v skladu s pravom EU ni mogoče prenesti.

                           d)

                           „[R]avnanje, ki naj bi povzročilo navedeno škodo, [je] opustitev ravnanja Komisije pri podpisu memoranduma o soglasju. Vendar je bil memorandum o soglasju podpisan po zmanjšanju vrednosti vloge tožeče stranke. Do tega zmanjšanja je dejansko prišlo ob začetku veljavnosti [ukrepa z dne 29. marca 2013]. Zato ni mogoče šteti, da je tožeča stranka uspela s potrebno gotovostjo dokazati, da je škodo, ki naj bi jo utrpela, dejansko povzročilo nedelovanje, ki se očita Komisiji.“ (7) To stališče ne upošteva trditve tožeče stranke, navedene v točki 41 sklepa, da „so pogoji, povezani s [FP], zagotovljeno [Republiki Ciper] 26. aprila 2013, in način, kako sta jih Komisija in ECB zahtevali, tisti, ki so tožeči stranki povzročili škodo, za katero želi dobiti odškodnino na podlagi členov 268 [PDEU] in 340 PDEU“. Postopek, v katerem so bili zahtevani, je vključeval opustitev Komisije, da zagotovi, da je pogojevanje v skladu s pravom EU, in grožnjo ECB, da se Cipru prekine dobava evrov, ki sta pomenila trajna dejanja/opustitve, začeta 15. 2013 in končana 29. marca 2013 z izpolnitvijo pogojev.

                           e)

                           Vsebina memoranduma o soglasju je bila izpodbijana, ker se je nanašala na spoštovanje prejšnjih pogojev, ki so ex hypothesi veljali pred zmanjšanjem vrednosti depozita tožeče stranke, česar Splošno sodišče ni presodilo kot sestavni del ravnanja.

                           f)

                           „V primerih, v katerih je ravnanje, ki naj bi povzročilo navedeno škodo, opustitev ravnanja, je še posebej potrebna gotovost, da je navedeno škodo dejansko povzročilo očitano nedelovanje in da je ni moglo povzročiti ravnanje, ločeno od ravnanja, ki se očita toženi instituciji“: Portela proti Komisiji (8). Z drugimi besedami položaj ne bi bil drugačen „tudi, če“ (9) bi Komisija ravnala v skladu s svojo dolžnostjo zagotavljanja, da so pogoji v skladu s pravom EU, „saj je bil memorandum o soglasju podpisan po zmanjšanju vrednosti depozita pri banki BoC“ (10). Splošno sodišče ponovno ni presodilo trditev, ki jih navaja pritožnik: glej inter alia točki (d) in (e) zgoraj.

                           g)

                           Dalje in alternativno je Splošno sodišče napačno ugotovilo dejansko stanje s tem, da je navedlo, da je bil memorandum o soglasju vsekakor podpisan po zmanjšanju vrednosti depozita. V primeru banke BoC je do končnega zmanjšanja vrednosti prišlo šele konec junija 2013, torej po tem, ko je bil 26. aprila 2013 podpisam memorandum o soglasju.

               2.

               Če SEO sprejme, da sta lahko tožni stranki pravno delovali kot instituciji EU, sledi, da je odločba Splošnega sodišča v delu, v katerem se nanaša na drugi tožbeni razlog (za razglasitev ničnosti), naveden v točkah od 55 do 60 sklepa, afortiori neveljavna.

      (1)  Točka 45 sklepa.

      (2)  Zadeva Pringle (C-370/12, EU:C:2012:756).

      (3)  Točka 45 sklepa.

      (4)  Točka 45 sklepa z dne 10. novembra 2014.

      (5)  Glej točko 112 in 163.

      (6)  točka 43 sklepa in sklepa z dne 4. julija 2013 v zadevi Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon/Komisija in drugi (C-520/12 P, EU:C:2013:457).

      (7)  Točka 54 sklepa.

      (8)  Sklep z dne 17. decembra 2008, Portela/Komisija (T 137/07, EU:T:2008:589, točka 80).

      (9)  Zadeva z dne 25. junija 1997, Perillo/Komisija (T-7/96, Rec, EU:T:1997:94).

      (10)  Točka 54 sklepa.


title: Zadeva C-123/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht München (Nemčija) 3. aprila 2009 — Roeckl Sporthandschuhe GmbH & Co. KG proti Hauptzollamt München

text:
               6.6.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/10

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht München (Nemčija) 3. aprila 2009 — Roeckl Sporthandschuhe GmbH & Co. KG proti Hauptzollamt München
   (Zadeva C-123/09)
   2009/C 129/17
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Finanzgericht München

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Roeckl Sporthandschuhe GmbH & Co. KG

      Tožena stranka: Hauptzollamt München

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba tarifno podštevilko 3926 20 00 kombinirane nomenklature, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1789/2003 z dne 11. septembra 2003 o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (1), razlagati tako, da obsega tudi takšne tekstilne izdelke, ki so na eni strani hrapavi ter prevlečeni s plastjo iz plastične mase in ki poleg ojačitve nimajo nobene druge funkcije, pri čemer hrapavost služi boljšemu oprijemu plasti iz plastične mase in jo po končani izdelavi proizvoda uporabnik ne zazna več (ob upoštevanju pojasnjevalne opombe harmoniziranega sistema 56.6 k poglavju 39 Kombinirane nomenklature)?

      (1)  UL L 281, str. 1; UL L 256, str. 1.


title: Zadeva C-302/16: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 11. maja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank Noord-Nederland – Nizozemska) – Bas Jacob Adriaan Krijgsman/Surinaamse Luchtvaart Maatschappij NV (Predhodno odločanje — Zračni promet — Uredba (ES) št. 261/2004 — Člen 5(1)(c) — Odškodnina in pomoč potnikom v primeru odpovedi leta — Oprostitev obveznosti plačila odškodnine — Prevozna pogodba, sklenjena s posredovanjem spletne potovalne agencije — Letalski prevoznik, ki je potovalno agencijo pravočasno obvestil o spremembi voznega reda leta — Potovalna agencija, ki je navedeno informacijo posredovala potniku z elektronsko pošto deset dni pred letom)

text:
               24.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 239/16

         Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 11. maja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank Noord-Nederland – Nizozemska) – Bas Jacob Adriaan Krijgsman/Surinaamse Luchtvaart Maatschappij NV
   (Zadeva C-302/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Zračni promet - Uredba (ES) št. 261/2004 - Člen 5(1)(c) - Odškodnina in pomoč potnikom v primeru odpovedi leta - Oprostitev obveznosti plačila odškodnine - Prevozna pogodba, sklenjena s posredovanjem spletne potovalne agencije - Letalski prevoznik, ki je potovalno agencijo pravočasno obvestil o spremembi voznega reda leta - Potovalna agencija, ki je navedeno informacijo posredovala potniku z elektronsko pošto deset dni pred letom))
   (2017/C 239/20)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Rechtbank Noord-Nederland

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Bas Jacob Adriaan Krijgsman

      Tožena stranka: Surinaamse Luchtvaart Maatschappij NV

      Izrek

   Člena 5(1)(c) in 7 Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 je treba razlagati tako, da je dejanski letalski prevoznik zavezan plačati odškodnino, predvideno v teh določbah, v primeru odpovedi leta, o kateri potnik ni bil obveščen vsaj dva tedna pred odhodom po voznem redu, tudi če je ta prevoznik o tej odpovedi vsaj dva tedna pred odhodom po voznem redu obvestil potovalno agencijo, s posredovanjem katere je bila z zadevnim potnikom sklenjena pogodba o prevozu, in ta agencija zadnjenavedenega ni obvestila v tem roku.

      (1)  UL C 326, 5.9.2016.


title: Zadeva T-324/16: Tožba, vložena 21. junija 2016 – VF Europe/Komisija

text:
               22.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 305/44

         Tožba, vložena 21. junija 2016 – VF Europe/Komisija
   (Zadeva T-324/16)
   (2016/C 305/59)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: VF Europe BVBA (Bornem, Belgija) (zastopniki: H. Vanhulle, B. van de Walle de Ghelcke, C. Borgers in N. Baeten, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi za ničen Sklep Komisije z dne 11. januarja 2016 o shemi državne pomoči za presežne dobičke SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), ki jo je sprejela Kraljevina Belgija;

               —

               podredno, razglasi za nične člene 2, 3 in 4 tega sklepa;

               —

               Evropski komisiji vsekakor naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: Komisija je napačno uporabila pravo in storila očitno napako pri presoji ob obravnavi zatrjevanega ukrepa pomoči s tem, da ga je opredelila kot shemo pomoči v smislu člena 1(d) Uredbe Sveta št. 2015/1589 (1) in člena 107 PDEU.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: Komisija je kršila člen 107 PDEU, ni podala obrazložitve in je storila očitno napako pri presoji s tem, da je menila, da je belgijski sistem izdajanja stališč o presežnem dobičku ukrep državne pomoči.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: Komisija je kršila člen 16(1) Uredbe Sveta št. 2015/1589 in splošna načela pravne varnosti in zaupanja v pravo s tem, da je naložila vračilo zatrjevane pomoči.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: Komisija je kršila člen 2(6) PDEU in načelo enake obravnave ter zlorabila svoja pooblastila s tem, da je državno pomoč uporabila za prepoved sistema izdajanja stališč o presežnem dobičku.

      (1)  Uredba Sveta (EU) 2015/1589 z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije (UL L 248, str. 9).


title: Zadeva T-195/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 24. septembra 2015 – Primagaz/UUNT – Reeh (PRIMA KLIMA) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti PRIMA KLIMA — Prejšnja figurativna znamka Skupnosti PRIMAGAZ — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Upoštevna javnost — Podobnost proizvodov in storitev — Podobnosti znakov — Opisnost laskavega besednega znaka — Pomenska primerjava — Razlikovalni značaj prejšnje znamke — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               23.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 389/45

         Sodba Splošnega sodišča z dne 24. septembra 2015 – Primagaz/UUNT – Reeh (PRIMA KLIMA)
   (Zadeva T-195/14) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti PRIMA KLIMA - Prejšnja figurativna znamka Skupnosti PRIMAGAZ - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Upoštevna javnost - Podobnost proizvodov in storitev - Podobnosti znakov - Opisnost laskavega besednega znaka - Pomenska primerjava - Razlikovalni značaj prejšnje znamke - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2015/C 389/48)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Compagnie des gaz de pétrole Primagaz SA (Pariz, Francija) (zastopnik: D. Régnier, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: M. Fischer, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Gerhard Reeh (Radnice, Češka republika) (zastopnik: W. Riegger, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 7. januarja 2014 (zadeva R 2304/2012-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med Compagnie des gaz de pétrole Primagaz SA in Gerhardom Reehom.

      Izrek

               1.

               Odločba prvega odbora za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 7. januarja 2014 (zadeva R 2304/2012-1) se razveljavi v delu, v katerem je odbor za pritožbe zavrnil pritožbo v zvezi s proizvodi „Naprave za razsvetljavo, ogrevanje, sušenje, prezračevanje; filtri z aktivnim ogljem za prezračevanje“.

               2.

               Tožba se v preostalem zavrne.

               3.

               Vsaka stran nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 175, 10.6.2014.


title: Zadeva C-118/06: Predlog za sprejem predhodne odločbe, ki ga je  28. februarja 2006  vložilo Commissione Tributaria provinciale di Roma — Diagram APS Applicationi Prodotti Software proti Agenzii Entrate Ufficio Roma 6

text:
               20.5.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 121/5

         Predlog za sprejem predhodne odločbe, ki ga je 28. februarja 2006 vložilo Commissione Tributaria provinciale di Roma — Diagram APS Applicationi Prodotti Software proti Agenzii Entrate Ufficio Roma 6
   (Zadeva C-118/06)
   (2006/C 121/09)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predložitveno sodišče
   Commissione Tributaria provinciale di Roma.
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Diagram APS Applicationi Prodotti Software

      Tožena stranka: Agenzia Entrate Ufficio Roma 6
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Commissione Tributaria provinciale di Roma Sodišču postavlja naslednje vprašanje:
   „Ali je treba člen 33 Direktive 77/388/EGS (1) (kot je bil spremenjen z Direktivo 91/680/EGS (2)) razlagati tako, da prepoveduje, da bi se od vrednosti neto proizvodnje na podlagi običajnega opravljanja samostojne dejavnosti, ki je usmerjena k proizvodnji ali izmenjavi blaga ali storitev, plačeval IRAP?“

      (1)  UL L 134, 13.6.1977, str. 1.

      (2)  UL L 376, 31.12.1991, str. 1.