title: Zadeva C-105/07: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 17. januarja 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Belgija) – N. V. Lammers & Van Cleeff proti Belgische Staat (Svoboda ustanavljanja – Prosti pretok kapitala – Davčna zakonodaja – Davek od dohodka pravnih oseb – Obresti, ki jih hčerinska družba izplača kot plačilo posojila matične družbe, ustanovljene v drugi državi članici – Opredelitev obresti kot obdavčljivih dividend – Neopredelitev v primeru obresti, izplačanih družbi rezidentki)

text:
               8.3.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 64/12

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 17. januarja 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Belgija) – N. V. Lammers & Van Cleeff proti Belgische Staat
   (Zadeva C-105/07) (1)

   (Svoboda ustanavljanja - Prosti pretok kapitala - Davčna zakonodaja - Davek od dohodka pravnih oseb - Obresti, ki jih hčerinska družba izplača kot plačilo posojila matične družbe, ustanovljene v drugi državi članici - Opredelitev obresti kot obdavčljivih dividend - Neopredelitev v primeru obresti, izplačanih družbi rezidentki)
   (2008/C 64/17)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predložitveno sodišče
   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: N. V. Lammers & Van Cleeff

      Tožena stranka: Belgische Staat
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Razlaga členov 12 ES, 43 ES, 38 ES, 56 ES in 58 ES – Davčna zakonodaja, ki obresti, ki jih hčerinska družba izplača kot plačilo posojila matične družbe, ki je rezidentka druge države članice, opredeljuje kot obdavčljive dividende, tako pa jih ne opredeljuje, če so obresti izplačane družbi rezidentki.
   Izrek
   Člena 43 ES in 48 ES nasprotujeta nacionalni zakonodaji, kot je nacionalna zakonodaja v postopku v glavni stvari, na podlagi katere so obresti, ki jih družba, ki je rezidentka države članice, izplača upravitelju družbe, ki je družba, ustanovljena v drugi državi članici, opredeljene kot dividende in so zato obdavčljive, če na začetku davčnega obdobja skupni znesek obrestovanih predujmov presega prosti kapital, povečan za obdavčene rezerve, medtem ko v istih okoliščinah obresti, izplačane upravitelju družbe, ki je družba, ustanovljena v isti državi članici, niso opredeljene kot dividende in zato niso obdavčljive.

      (1)  UL C 95, 28.4.2007.


title: Zadeva C-377/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 7. avgusta 2014 vložilo Krajský soud v Praze (Češka republika) – Ernst Georg Radlinger, Helena Radlingerová proti Finway a.s.

text:
               10.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 395/22

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 7. avgusta 2014 vložilo Krajský soud v Praze (Češka republika) – Ernst Georg Radlinger, Helena Radlingerová proti Finway a.s.
      (Zadeva C-377/14)
      (2014/C 395/28)
      Jezik postopka: češčina

         Predložitveno sodišče

      Krajský soud v Praze

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: Ernst Georg Radlinger, Helena Radlingerová

         Tožena stranka: Finway a.s.

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali so člen 7(1) Direktive Sveta 93/13/EGS (1) z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (v nadaljevanju: Direktiva o nedovoljenih pogojih) in člen 22(2) Direktive 2008/48/ES (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah in razveljavitvi Direktive Sveta 87/102/EGS (v nadaljevanju: Direktiva o potrošniških kreditnih pogodbah) ali katere druge določbe prava EU o varstvu potrošnikov v nasprotju:

                              —

                              z ureditvijo iz zakona št. 182/2006 o plačilni nesposobnosti in načinih njene rešitve (zákon č. 182/2006 Sb., o úpadku a způsobech jeho řešení) (zakon o postopkih zaradi insolventnosti), kakor je bil spremenjen z zakonom št. 185/2013 (zakon o postopkih zaradi insolventnosti), ki omogoča sodišču, da preuči obstoj, znesek ali vrstni red terjatev, ki izvirajo iz razmerij s potrošniki, samo na podlagi incidenčnega zahtevka, ki ga je vložil stečajni upravitelj, upnik ali (pod zgoraj navedenimi omejitvami) dolžnik (potrošnik)?

                              —

                              z določbami, ki v okviru nacionalne zakonodaje o postopkih zaradi plačilne nesposobnosti omejujejo pravico dolžnika (potrošnika), da zahteva sodni nadzor nad prijavljenimi terjatvami upnikov (ponudniki proizvodov ali storitev) samo na primere, v katerih se odobri rešitev plačilne nesposobnosti potrošnika v obliki odpusta terjatev, in tudi v tem okviru samo v zvezi z nezavarovanimi terjatvami upnika, pri čemer je prerekanje dolžnika v primeru izterljivih terjatev, priznanih z odločbo pristojnega organa, nadalje omejeno samo na možnost zatrjevanja, da je terjatev zastarala ali časovno potekla, kot je določeno v členih 192(3) in 410(2) in (3) zakona o postopkih zaradi insolventnosti?

                  2.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali mora sodišče v postopku odločanja o terjatvah iz potrošniške kreditne pogodbe po uradni dolžnosti upoštevati to, da kreditodajalec ni izpolnil zahtev po obveščanju iz člena 10(2) Direktive o potrošniških kreditnih pogodbah, tudi če potrošnik tega ni uveljavljal, in na podlagi nacionalnega prava ugotoviti, da so pogodbeni sporazumi nični?

            Če je odgovor na prvo ali drugo vprašanje pritrdilen:

                  3.

                  Ali imajo določbe zgoraj navedenih direktiv neposreden učinek in ali to, da odločanje sodišča o incidenčnem sporu po uradni dolžnosti (ali z vidika nacionalnega zakona nedovoljen nadzor nad terjatvijo na podlagi neučinkovitega prerekanja s strani upnika – potrošnika) posega v horizontalno razmerje med potrošnikom in ponudnikom proizvodov ali storitev, preprečuje njihovo neposredno uporabo?

                  4.

                  Kateri znesek predstavlja „skupni znesek kredita“ v skladu s členom 10(2)(d) Direktive o potrošniških kreditnih pogodbah in kateri zneski so kot „zneski črpanja“ vključeni v izračun efektivne obrestne mere (APR) v skladu s formulo iz Priloge I k Direktivi o potrošniških kreditnih pogodbah, če je v kreditni pogodbi formalno določeno izplačilo nekega zneska, hkrati pa je dogovorjeno, da se neposredno ob izplačilu kredita terjatve ponudnika iz naslova provizije za kredit in prvega obroka odplačila kredita (ali nadaljnjih obrokov) s tem zneskom v določenem obsegu izravnajo, tako da ti zneski v resnici nikoli niso izplačani potrošniku ali na njegov račun, ampak vedno ostanejo na razpolago upniku. Ali vključitev takih zneskov – ki v resnici niso izplačani – v glavnico vpliva na znesek izračunane APR?

            Ne glede na odgovor na prejšnja vprašanja:

                  5.

                  Ali je treba pri presoji, ali je zgoraj navedeno dogovorjeno nadomestilo nesorazmerno v smislu točke 1(e) Priloge k direktivi o nedovoljenih pogojih, presoditi kumulativen učinek vseh kazenskih določb, kakor so bile dogovorjene, ne glede na to, ali upnik dejansko vztraja pri njihovi izpolnitvi v celoti in ne glede na to, ali so nekatere od njih z vidika pravil nacionalnega prava nične, ali pa je treba upoštevati samo skupen znesek kazni, ki so dejansko zahtevane in jih je mogoče zahtevati?

                  6.

                  Če se ugotovi, da so pogodbene kazni nedopustne, ali se ne sme uporabiti nobena od teh delnih kazni, zaradi katerih je sodišče, šele ko jih je obravnavalo kot celoto, ugotovilo, da je znesek nadomestila nesorazmeren v smislu točke 1(e) Priloge k Direktivi o nedovoljenih pogojih, ali pa samo nekatere od njih (in v tem primeru, po kakšnem merilu je treba to presojati)?

         (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288.

         (2)  UL L 133, str. 166.


title: Zadeva T-337/04: Tožba Athanasios Pitsiorlasa proti Svetu Evropske unije in Evropski centralni banki, vložena dne 29. julija 2004

text:
               6.11.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 273/35

         Tožba Athanasios Pitsiorlasa proti Svetu Evropske unije in Evropski centralni banki, vložena dne 29. julija 2004
   (Zadeva T-337/04)
   (2004/C 273/67)
   Jezik postopka: grščina
   Athanasios Pitsiorlas, stanujoč v Solunu (Grčija), ki ga zastopa Dimitrios Papafilippou, lawyer, je dne 29. julija 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložil tožbo proti Svetu Evropske unije in Evropski centralni banki.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               naloži institucijama Skupnosti, da ji solidarno plačata (a) znesek pridobljen na podlagi relevantnih izračunov plače za enakovredno delovno mesto pri ECB, za obdobje od aprila 2001 do treh mesecev po razglasitvi sodbe Sodišča prve stopnje, če bo le ta ugodna za tožečo stranko, zmanjšan za dohodek, ki ga je pridobila kot odvetnik v istem obdobju, kot odškodnino za premoženjsko škodo in (b) znesek 90.000 EUR za nepremoženjsko škodo, skupaj z zakonitimi obrestmi od vložitve tožbe naprej;

               —

               institucijama Skupnosti naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Tožeča stranka je že prej vložila tožbo pred Sodiščem prve stopnje (Zadeva T-3/00) (1) za razglasitev ničnosti odločbe s katero sta Evropski svet in Evropska centralna banka, zavrnilla tožeči stranki dostop do Sporazuma „Basle/Nyborg“ glede Evropskega monetarnega sistema. Tožeča stranka je trdila, da je sporazum potrebovala za dokončanje doktorske disertacije, ki jo je pripravljala.
   V tožbi tožeča stranka zatrjuje, da je bila zavrnitev dostopa Sveta in Evropske centralne banke nezakonita, zaradi enakih razlogov kot jih je navajala v prejšnji tožbi. Dodatno navaj, da zaradi zavrnitve do danes ni mogla dokončati svoje doktorske disertacije. Navaja, da bi se kot avtor doktorske disertacije, specializirane na ekonomsko in monetarno pravo, uspela zaposliti kot pravnik v mednarodnem telesu ali organizaciji. Tako meni, da je utrpela premoženjsko škodo, ki je enaka razliki med a.) plačo, ki bi jo dobila na podlagi take zaposlitve od aprila 2001 – trenutka, ko bi dokončala doktorsko disertacijo in našla tako zaposlitev – do treh mesecev po razglasitvi sodbe Sodišča prva stopnje in b.) njenimi preteklimi in bodočimi dohodki v istem obdobju na delovnem mestu pravnika v Grčiji. S svojo tožbo tako zahteva odškodnino za utrpljeno premoženjsko in nepremoženjsko škodo.

      (1)  UL C 122, 29.4.2000, str. 35.


title: Zadeva T-392/17: Tožba, vložena 14. junija 2017 – TE/Komisija

text:
               4.9.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 293/36

         Tožba, vložena 14. junija 2017 – TE/Komisija
   (Zadeva T-392/17)
   (2017/C 293/45)
   Jezik postopka: češčina

      Stranki

      Tožeča stranka: TE (zastopnik: J. Bartončík, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

               —

               Sklep Evropskega urada za boj proti goljufijam o začetku preiskave naj se razglasi za ničen.

               —

               Tožeči stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev temeljnega načela prava EU – načela subsidiarnosti.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev načela ne bis in idem.


title: Zadeva T-256/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 27. februarja 2014 – Ezz in drugi proti Svetu (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi, sprejeti proti nekaterim osebam in subjektom zaradi razmer v Egiptu — Zamrznitev sredstev — Pravna podlaga — Obveznost obrazložitve — Napačno ugotovljeno dejansko stanje — Pravica do obrambe — Pravica do učinkovitega sodnega varstva — Lastninska pravica — Svoboda gospodarske pobude)

text:
               7.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 102/32

         Sodba Splošnega sodišča z dne 27. februarja 2014 – Ezz in drugi proti Svetu
   (Zadeva T-256/11) (1)

   ((Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi, sprejeti proti nekaterim osebam in subjektom zaradi razmer v Egiptu - Zamrznitev sredstev - Pravna podlaga - Obveznost obrazložitve - Napačno ugotovljeno dejansko stanje - Pravica do obrambe - Pravica do učinkovitega sodnega varstva - Lastninska pravica - Svoboda gospodarske pobude))
   2014/C 102/51
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Ahmed Abdelaziz Ezz (Giza, Egipt), Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed (London, Združeno kraljestvo), Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin (London), in Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar (Giza) (zastopniki: sprva M. Lester, barrister, in J. Binns, solicitor, nato J. Binns, J. Lewis, QC, B. Kennelly, barrister, in I. Burton, solicitor)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bishop in I. Gurov, zastopnika)

      Intervenientka v podporo tožene stranke: Evropska komisija (zastopniki: F. Erlbacher, M. Konstantinidis in A. Bordes, zastopniki)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti, prvič, Sklepa Sveta 2011/172/SZVP z dne 21. marca 2011 o omejevalnih ukrepih proti nekaterim osebam in subjektom zaradi razmer v Egiptu (UL L 76, str. 63), in drugič, Uredbe Sveta (EU) št. 270/2011 z dne 21. marca 2011 o omejevalnih ukrepih zoper nekatere osebe in subjekte glede na razmere v Egiptu (UL L 76, str. 4) v delu, v katerem se ta akta nanašata na tožeče stranke.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Ahmed Abdelaziz Ezz, Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed, Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin in Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar poleg svojih stroškov nosijo stroške, ki jih je priglasil Svet Evropske unije.

               3.

               Evropska komisija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 89, 19.3.2011.


title: Zadeva C-492/06: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 28. novembra 2006 — Consorzio Elisoccorso San Raffaele proti Elilombarda s.r.l.

text:
               27.1.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 20/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 28. novembra 2006 — Consorzio Elisoccorso San Raffaele proti Elilombarda s.r.l.
   (Zadeva C-492/06)
   (2007/C 20/19)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predložitveno sodišče
   Consiglio di Stato
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Consorzio Elisoccorso San Raffaele

      Tožena stranka: Elilombarda s.r.l.
   Vprašanje za predhodno odločanje
   „Ali je treba člen 1 Direktive Sveta 89/665/EGS (1) z dne 21. decembra 1989, o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje, kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 92/50/EGS (2) z dne 18. junija 1992, ki ureja postopke oddaje javnih naročil za preskrbo, razlagati tako, da nasprotuje temu, da lahko po nacionalnem pravu le posamezni član priložnostne družbe brez pravne osebnosti, ki se je kot taka udeležila postopka oddaje javnega naročila in ji to naročilo ni bilo oddano, vloži tožbo zoper odločbo o oddaji?“

      (1)  UL L 395, str. 33.

      (2)  UL L 209, str. 1.


title: Zadeva C-546/13: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 6. novembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione – Italija) – Agenzia delle Dogane, Ufficio di Verona dell’Agenzia delle Dogane/ADL American Dataline Srl (Predhodno odločanje — Uredba (EGS) št. 2658/87 — Skupna carinska tarifa — Tarifna uvrstitev — Kombinirana nomenklatura — Tarifni številki 8471 in 8518 — Zvočniki v zvočnih omaricah, ki reproducirajo zvok s pretvorbo elektromagnetnega signala v zvočne valove in ki jih je mogoče priključiti izključno na računalnik in ki se tržijo ločeno)

text:
               12.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 7/10

         Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 6. novembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione – Italija) – Agenzia delle Dogane, Ufficio di Verona dell’Agenzia delle Dogane/ADL American Dataline Srl
   (Zadeva C-546/13) (1)

   ((Predhodno odločanje - Uredba (EGS) št. 2658/87 - Skupna carinska tarifa - Tarifna uvrstitev - Kombinirana nomenklatura - Tarifni številki 8471 in 8518 - Zvočniki v zvočnih omaricah, ki reproducirajo zvok s pretvorbo elektromagnetnega signala v zvočne valove in ki jih je mogoče priključiti izključno na računalnik in ki se tržijo ločeno))
   (2015/C 007/13)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Corte suprema di cassazione

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Agenzia delle Dogane, Ufficio di Verona dell’Agenzia delle Dogane

      Tožena stranka: ADL American Dataline Srl

      Izrek

   Kombinirano nomenklaturo iz Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi v različicah, kot zaporedno izhajajo iz Uredbe Komisije (ES) št. 2388/2000 z dne 13. oktobra 2000, Uredbe Komisije (ES) št. 2031/2001 z dne 6. avgusta 2001, Uredbe Komisije (ES) št. 1832/2002 z dne 1. avgusta 2002 in Uredbe Komisije (ES) št. 1789/2003 z dne 11. septembra 2003, je treba razlagati tako, da je treba proizvode, kot so ti iz postopka v glavni stvari, ki so priključeni na računalnik z operacijskim sistemom „MAC OS 9“ ali naprednejšim sistemom, uvrstiti med zvočnike pod tarifno številko 8518 22 90 KN.

      (1)  UL C 377, 21.12.2013.


title: Zadeva T-305/17: Tožba, vložena 17. maja 2017 – Red Bull/EUIPO (Prikaz paralelograma, sestavljenega iz dveh polj v različnih barvah)

text:
               17.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 231/47

         Tožba, vložena 17. maja 2017 – Red Bull/EUIPO (Prikaz paralelograma, sestavljenega iz dveh polj v različnih barvah)
   (Zadeva T-305/17)
   (2017/C 231/60)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Avstrija) (zastopnika: A. Renck in S. Petivlasova, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka EU (Prikaz paralelograma, sestavljenega iz dveh polj v različnih barvah) – prijava št. 14326 508

      Izpodbijana odločba: Odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 26. januarja 2017 v zadevi R 2582/2015-1

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajana tožbena razloga

               —

               Kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009;

               —

               kršitev člena 7(3) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-150/06 P: Pritožba, ki so jo  17. marca 2006  vložile Arizona Chemical BV, Eastman Belgium BVBA in Cray Valley Iberica, SA, zoper Sklep Sodišča prve stopnje z dne  14. decembra 2005  v zadevi Arizona Chemical B.V, Eastman Belgium BVBA, Resinall Europe BVBA, Cray Valley Iberica S.A proti Komisiji Evropskih skupnosti, ob intervenciji Finske, T-369/03

text:
               20.5.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 121/7

         Pritožba, ki so jo 17. marca 2006 vložile Arizona Chemical BV, Eastman Belgium BVBA in Cray Valley Iberica, SA, zoper Sklep Sodišča prve stopnje z dne 14. decembra 2005 v zadevi Arizona Chemical B.V, Eastman Belgium BVBA, Resinall Europe BVBA, Cray Valley Iberica S.A proti Komisiji Evropskih skupnosti, ob intervenciji Finske, T-369/03
   (Zadeva C-150/06 P)
   (2006/C 121/13)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Pritožnice: Arizona Chemical BV, Eastman Belgium BVBA, Cray Valley Iberica, SA (zastopnika: K. Van Maldegem in C. Mereu, avocats)

      Druge stranke v postopku: Komisija Evropskih skupnosti, Finska, Ressinall Europe BVBA
   Predlogi pritožnic:
   Pritožnice Sodišču predlagajo, naj:

               —

               razglasi to pritožbo za dopustno in utemeljeno;

               —

               razveljavi Sklep Sodišča prve stopnje z dne 14. decembra 2005 v zadevi T-369/03;

               —

               razglasi predloge tožečih strank v zadevi T-369/03 za dopustne;

               —

               samo odloči o zadevi ali, podredno, vrne zadevo v ponovno odločanje Sodišču prve stopnje; in

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naloži plačilo vseh stroškov teh postopkov.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožnice navajajo, da bi bilo treba Sklep Sodišča prve stopnje razveljaviti iz naslednjih razlogov:

               1)

               Pomanjkljiva obrazložitev in zmotna uporaba zakonskega preizkusa dopustnosti, ki se uporablja za naslovljenca zavezujočega akta s pravnimi učinki.
               Pritožnice navajajo, da je Sodišče prve stopnje s tem, ko svoje presoje ni oprlo na dejstvo, da je izpodbijana odločba zavezujoči akt, ki ima za pravne učinke izrazito spremembo pravnega položaja pritožnic, pravo zmotno uporabilo.

               2)

               Napačna razlaga zakonodaje, ki se uporablja pri presoji podatkov pritožnic na podlagi Direktive 67/548/EGS.
               Pritožnice navajajo, da je Sodišče prve stopnje z ugotovitvijo, da presoja podatkov pritožnic in končna odločba Komisije o pomenu teh podatkov kot podlaga za črtanje s seznama nista upravni akt, ki ga je mogoče izpodbijati, pravo zmotno uporabilo.

               3)

               Napačna razlaga zakonodaje in pravic pritožnic na podlagi Direktive 67/548/EGS.
               Pritožnice navajajo, da je Sodišče prve stopnje z ugotovitvijo, da pritožnice ne morejo izpodbijati odločbe zato, ker poskušajo izpodbijati splošno veljavni ukrep, pravo zmotno uporabilo.

               4)

               Kršitev pravice pritožnic do učinkovitega pravnega varstva.
               Pritožnice navajajo, da je Sodišče prve stopnje z ugotovitvijo, da lahko pritožnice izpodbijano odločbo izpodbijajo na nacionalni ravni, pravo zmotno uporabilo.

               5)

               Zmotna uporaba prava pri ugotovitvi, da je tožba pritožnic zastarana.
               Pritožnice navajajo, da odškodninska tožba ni zastarana, ker je lahko škoda nastala najprej z Odločbo Komisije iz leta 1999, da se ne črta s seznama, in najpozneje z izpodbijano odločbo.


title: Zadeva C-63/09: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 6. maja 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de lo Mercantil – Španija) – Axel Walz proti Clickair S.A. (Zračni promet — Montrealska konvencija — Odgovornost prevoznikov za oddano prtljago — Člen 22(2) — Omejitev odgovornosti ob uničenju, izgubi, poškodovanju ali zamudi prtljage — Pojem „škoda“ — Premoženjska in nepremoženjska škoda)

text:
               3.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 179/10

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 6. maja 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de lo Mercantil – Španija) – Axel Walz proti Clickair S.A.
   (Zadeva C-63/09) (1)

   (Zračni promet - Montrealska konvencija - Odgovornost prevoznikov za oddano prtljago - Člen 22(2) - Omejitev odgovornosti ob uničenju, izgubi, poškodovanju ali zamudi prtljage - Pojem „škoda“ - Premoženjska in nepremoženjska škoda)
   2010/C 179/15
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Juzgado de lo Mercantil

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Axel Walz

      Tožena stranka: Clickair S.A.

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Juzgado de lo Mercantil no 4 (Barcelona) – Razlaga člena 22(2) Konvencije o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz (Montrealska konvencija), (Sklep Sveta 2001/539/ES, UL L 194, str. 39) – Pristojnost Sodišča – Razlaga člena 3 Uredbe Sveta (ES) št. 2027/97 z dne 9. oktobra 1997 o odgovornosti letalskih prevoznikov v primeru nesreč (UL L 285, str. 1) – Odgovornost letalskih prevoznikov za letalski prevoz potnikov in njihove prtljage – Omejitev ob uničenju, izgubi, poškodovanju ali zamudi prtljage – Premoženjska in nepremoženjska škoda

      Izrek

   Pojem „škoda“, ki je podlaga členu 22(2) Konvencije o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz, sprejete 28. maja 1999 v Montrealu, ki določa omejitev odgovornosti letalskega prevoznika za škodo, ki nastane zlasti z izgubo prtljage, je treba razlagati tako, da vključuje tako premoženjsko kot nepremoženjsko škodo.

      (1)  UL C 102, 1.5.2009.


title: Združeni zadevi C-329/06 in C-343/06: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 26. junija 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Sigmaringen, Verwaltungsgericht Chemnitz – Nemčija) – Arthur Wiedemann (C-329/06) proti Land Baden-Württemberg, in Peter Funk (C-343/06) proti Stadt Chemnitz (Direktiva 91/439/EGS – Vzajemno priznavanje vozniških dovoljenj – Odvzem vozniškega dovoljenja v državi članici zaradi uživanja drog ali alkohola – Novo vozniško dovoljenje, izdano v drugi državi članici – Zavrnitev priznanja pravice do vožnje v prvi državi članici – Prebivališče, ki ni v skladu z Direktivo 91/439/EGS)

text:
               15.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/5

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 26. junija 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Sigmaringen, Verwaltungsgericht Chemnitz – Nemčija) – Arthur Wiedemann (C-329/06) proti Land Baden-Württemberg, in Peter Funk (C-343/06) proti Stadt Chemnitz
   (Združeni zadevi C-329/06 in C-343/06) (1)

   (Direktiva 91/439/EGS - Vzajemno priznavanje vozniških dovoljenj - Odvzem vozniškega dovoljenja v državi članici zaradi uživanja drog ali alkohola - Novo vozniško dovoljenje, izdano v drugi državi članici - Zavrnitev priznanja pravice do vožnje v prvi državi članici - Prebivališče, ki ni v skladu z Direktivo 91/439/EGS)
   (2008/C 209/07)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Verwaltungsgericht Sigmaringen, Verwaltungsgericht Chemnitz
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Arthur Wiedemann (C-329/06), Peter Funk (C-343/06)

      Toženi stranki: Land Baden-Württemberg (C-329/06), Stadt Schemnitz (C-343/06)
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Verwaltungsgericht Sigmaringen (Nemčija) – Razlaga členov 1(2), 7(1)(a) ter 8(2) in (4), ter priloge III Direktive Sveta (91/439/EGS) z dne 29. julija 1991 o vozniških dovoljenjih (UL L 237, str. 1), spremenjene z Direktivo Sveta 96/47/ES z dne 23. julija 1996 o spremembi Direktive 91/439/EGS o vozniških dovoljenjih (UL L 235, str. 1) – Zavrnitev priznanja veljavnosti vozniškega dovoljenja, ki je bilo z zvijačno prevaro pridobljeno v drugi državi članici, imetniku, kateremu je bila v državi običajnega bivališča v upravnem postopku izdana odločba o odvzemu nacionalnega vozniškega dovoljenja zaradi uporabe opojnih substanc – Zloraba pravice.
   Izrek

               1)

               Člene 1(2), 7(1) in 8(2) in (4) Direktive Sveta 91/439 z dne 29. julija 1991 o vozniških dovoljenjih, spremenjene z Uredbo (ES) Evropskega parlamenta in Sveta št. 1882/2003 z dne 29. septembra 2003, je treba razlagati tako, da nasprotujejo temu, da država članica v okoliščinah, kot so v zadevah v glavni stvari, na svojem ozemlju ne prizna pravice do vožnje, ki izhaja iz vozniškega dovoljenja, ki ga je kasneje izdala druga država članica zunaj obdobja prepovedi zaprositi za novo dovoljenje, ki je bilo določeno za zadevno osebo, in da torej ne prizna veljavnosti tega dovoljenja, vse dokler njegov imetnik ne izpolni pogojev, ki veljajo v prvi državi članici za izdajo novega dovoljenja po odvzemu prejšnjega dovoljenja, med katerimi je preizkus sposobnosti za vožnjo, ki dokazuje, da ni več razlogov, ki so upravičevali navedeni odvzem.
               V enakih okoliščinah navedene določbe ne nasprotujejo temu, da država članica na svojem ozemlju ne prizna pravice do vožnje, ki izhaja iz vozniškega dovoljenja, ki ga je kasneje izdala druga država članica, če je na podlagi navedb v tem dovoljenju ali drugih nespornih informacij države članice izdajateljice dokazano, da imetnik tega dovoljenja, ki mu je bilo na ozemlju prve države članice odvzeto prejšnje dovoljenje, v času, ko je bilo izdano novo dovoljenje, ni imel običajnega prebivališča na ozemlju države članice izdajateljice.

               2)

               Člena 1(2) in 8(2) in (4) Direktive 91/439, spremenjene z Uredbo št. 1882/2003, nasprotujeta temu, da država članica, ki je na podlagi te direktive dolžna priznati pravico do vožnje, ki izhaja iz vozniškega dovoljenja, ki ga je izdala druga država članica, začasno odvzame to pravico, kadar zadnje navedena država članica preverja način izdaje tega dovoljenja. Navedeni določbi pa v enakem kontekstu ne nasprotujeta temu, da država članica začasno odvzame navedeno pravico, če iz navedb v omenjenem dovoljenju ali drugih nespornih informacij te druge države članice izhaja, da pogoj prebivališča, določen v členu 7(1)(b) navedene direktive, v času izdaje tega dovoljenja ni bil izpolnjen.

      (1)  UL C 249, 14.10.2006.

      UL C 281, 18.11.2006.


title: Zadeva C-393/06: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložil Vergabekontrollsenat des Landes Wien (Avstrija) 22. septembra 2006 — Ing. Aigner, Wasser-Wärme-Umwelt GmbH proti Fernwärme Wien GmbH

text:
               16.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 310/4

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložil Vergabekontrollsenat des Landes Wien (Avstrija) 22. septembra 2006 — Ing. Aigner, Wasser-Wärme-Umwelt GmbH proti Fernwärme Wien GmbH
   (Zadeva C-393/06)
   (2006/C 310/06)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Vergabekontrollsenat des Landes Wien
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Ing. Aigner, Wasser-Wärme-Umwelt GmbH

      Tožena stranka: Fernwärme Wien GmbH
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1)

               Ali je treba Direktivo 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev (1) (v nadaljevanju: Direktiva 2004/17/ES) razlagati tako, da sodi naročnik, ki opravlja sektorsko dejavnost v smislu člena 3 te direktive, v področje uporabe direktive tudi z vidika dejavnosti, ki se poleg tega izvaja znotraj konkurence?

               2)

               Za primer, da naj bi slednje veljalo zgolj za javne naročnike: ali je treba podjetje, kot je Fernwärme Wien Ges.m.b.H., opredeliti kot ustanovo javnega prava v smislu Direktive 2004/17/ES ali Direktive 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (2) (v nadaljevanju: Direktiva 2004/18/ES), če se oskrba s toplovodnim ogrevanjem na določenem območju izvaja brez prave konkurence ali se je treba ravnati po trgu za prostorsko ogrevanje, ki tudi obsega energetske vire kot so plin, olje, premog itd.?

               3)

               Ali je treba dejavnost, ki jo znotraj konkurence izvaja družba, ki tudi ni gospodarsko dejavna, vključiti v področje uporabe Direktive 2004/17/ES ali Direktive 2004/18/ES, če je z učinkovitimi ukrepi, kot so bilančno in knjigovodsko ločene obračunske enote, mogoče izključiti navzkrižno financiranje dejavnosti, ki se izvajajo znotraj konkurence?

      (1)  UL L 134, str. 1.

      (2)  UL L 134, str. 114.


               8.12.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/1

         (2007/C 297/01)
   Zadnja objava Sodišča Evropskih skupnosti v Uradnem listu Evropske unije

         UL C 283, 24.11.2007

   Prejšnje objave

      UL C 269, 10.11.2007

      UL C 247, 20.10.2007

      UL C 235, 6.10.2007

      UL C 223, 22.9.2007

      UL C 211, 8.9.2007

      UL C 183, 4.8.2007

   Ti teksti so na voljo na:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Zadeva F-49/11: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 8. marca 2012 – BE proti Komisiji

text:
               16.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/33

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 8. marca 2012 – BE proti Komisiji
   (Zadeva F-49/11) (1)

   2013/C 46/68
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik drugega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 186, 25.6.2011, str. 36.


title: Zadeva C-97/14: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 30. aprila 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Madžarska) – SMK kft/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó- és Vámhivatal (Predhodno odločanje — Skupni sistem davka na dodano vrednost — Direktiva 2006/112/ES — Člena 52(c) in 55 — Določitev kraja opravljanja storitev — Prejemnik storitve, identificiran za davek na dodano vrednost v več državah članicah — Pošiljanje ali prevoz iz države članice, v kateri je bila storitev dejansko opravljena)

text:
               29.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/9

         Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 30. aprila 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Madžarska) – SMK kft/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó- és Vámhivatal
   (Zadeva C-97/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Skupni sistem davka na dodano vrednost - Direktiva 2006/112/ES - Člena 52(c) in 55 - Določitev kraja opravljanja storitev - Prejemnik storitve, identificiran za davek na dodano vrednost v več državah članicah - Pošiljanje ali prevoz iz države članice, v kateri je bila storitev dejansko opravljena))
   (2015/C 213/13)
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: SMK kft

      Toženi stranki: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó- és Vámhivatal

      Izrek

   Člen 55 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost v različici, ki je veljala do 1. januarja 2010, je treba razlagati tako, da se v takih okoliščinah, kakršne so te iz postopka v glavni stvari, v katerih je bil prejemnik storitev za DDV identificiran tako v državi članici, v kateri so bile storitve dejansko opravljene, kot v drugi državi članici, nato pa le v tej drugi državi članici, in v katerih premičnine, na katere so se nanašale te storitve, niso bile odposlane ali odpeljane iz države članice, v kateri so bile storitve dejansko opravljene, po tem, ko so bile te storitve opravljene, ampak šele po nadaljnji prodaji teh premičnin, ne uporabi.

      (1)  UL C 142, 12.5.2014.


title: Zadeva C-398/15: Sodba Sodišča (drug senat) z dne 9. marca 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione – Italija) – Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Lecce/Salvatore Manni (Predhodno odločanje — Osebni podatki — Varstvo posameznikov pri obdelavi teh podatkov — Direktiva 95/46/ES — Člen 6(1)(e) — Podatki, ki se objavijo v registru družb — Prva direktiva 68/151/EGS — Člen 3 — Prenehanje zadevne družbe — Omejitev dostopa tretjih oseb do teh podatkov)

text:
               8.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 144/6

         Sodba Sodišča (drug senat) z dne 9. marca 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione – Italija) – Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Lecce/Salvatore Manni
   (Zadeva C-398/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Osebni podatki - Varstvo posameznikov pri obdelavi teh podatkov - Direktiva 95/46/ES - Člen 6(1)(e) - Podatki, ki se objavijo v registru družb - Prva direktiva 68/151/EGS - Člen 3 - Prenehanje zadevne družbe - Omejitev dostopa tretjih oseb do teh podatkov))
   (2017/C 144/07)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Corte suprema di cassazione

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Lecce

      Tožena stranka: Salvatore Manni

      Izrek

   Člen 6(1)(e), člen 12(b) in člen 14, prvi odstavek, točka (a), Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov v povezavi s členom 3 Prve direktive Sveta 68/151/EGS z dne 9. marca 1968 o uskladitvi zaščitnih ukrepov za varovanje interesov družbenikov in tretjih oseb, ki jih države članice zahtevajo od gospodarskih družb v skladu z drugim odstavkom člena 58 Pogodbe, zato da se oblikujejo zaščitni ukrepi z enakim učinkom v vsej Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2003/58/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. julija 2003, je treba razlagati tako, da morajo v sedanjem stanju prava Unije države članice določiti, ali lahko posamezniki iz člena 2(1)(d) in (j) zadnjenavedene direktive od organa, odgovornega za vodenje centralnega registra, trgovinskega registra ali registra družb, zahtevajo, da na podlagi presoje posameznega primera preveri, ali je izjemoma upravičeno, da se po tem, ko je minilo dovolj časa od prenehanja zadevne družbe, dostop do osebnih podatkov, ki se nanašajo nanje in so vpisani v ta register, iz zakonitih in nujnih razlogov, povezanih z njihovim posebnim položajem, omeji na tretje osebe, ki izkažejo poseben interes za vpogled v te podatke.

      (1)  UL C 354, 26.10.2015.


title: Zadeva C-72/16: Sklep predsednika Sodišča z dne 30. novembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) – Združeno kraljestvo) – The Queen, na predlog Prospector Offshore Drilling SA in drugi/Her Majesty's Treasury, Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               20.3.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/21

         Sklep predsednika Sodišča z dne 30. novembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) – Združeno kraljestvo) – The Queen, na predlog Prospector Offshore Drilling SA in drugi/Her Majesty's Treasury, Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Zadeva C-72/16) (1)

   (2017/C 086/25)
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 136, 18.4.2016.


title: Zadeva C-553/13: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 5. marca 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tallinna Ringkonnakohus – Estonija) – Tallinna Ettevõtlusamet/Statoil Fuel & Retail Eesti AS (Predhodno odločanje — Posredni davki — Trošarine — Direktiva 2008/118/ES — Člen 1(2) — Tekoče gorivo, za katero se plača trošarina — Davek na prodajo na drobno — Pojem „posebni namen“ — Vnaprej določen namen — Organizacija javnega prevoza na območju mesta)

text:
               27.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 138/13

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 5. marca 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tallinna Ringkonnakohus – Estonija) – Tallinna Ettevõtlusamet/Statoil Fuel & Retail Eesti AS
   (Zadeva C-553/13) (1)

   ((Predhodno odločanje - Posredni davki - Trošarine - Direktiva 2008/118/ES - Člen 1(2) - Tekoče gorivo, za katero se plača trošarina - Davek na prodajo na drobno - Pojem „posebni namen“ - Vnaprej določen namen - Organizacija javnega prevoza na območju mesta))
   (2015/C 138/16)
   Jezik postopka: estonščina

      Predložitveno sodišče

   Tallinna Ringkonnakohus

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Tallinna Ettevõtlusamet

      Tožena stranka: Statoil Fuel & Retail Eesti AS

      Izrek

   Člen 1(2) Direktive Sveta 2008/118/ES z dne 16. decembra 2008 o splošnem režimu za trošarino in o razveljavitvi Direktive 92/12/EGS je treba razlagati tako, da ni mogoče šteti, da se davek – kot je v postopku v glavni stvari, če se nanaša na prodajo na drobno tekočega goriva, za katerega se plača trošarina – pobira za določen namen v smislu te določbe, če se z njim namerava financirati organizacijo javnega prevoza na področju občine, ki ta davek predpiše, pri čemer mora ta občina izvesti in financirati to dejavnost ne glede na obstoj tega davka, tudi če so bili prihodki od tega davka uporabljeni izključno za izvedbo te dejavnosti. Zato je treba to določbo razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, kakršna je v postopku v glavni stvari, s katero je uveden tovrstni davek na prodajo na drobno tekočega goriva, za katerega se plača trošarina.

      (1)  UL C 15, 18.1.2014.


title: Zadeva T-1/13: Tožba, vložena 4. januarja 2013 – Advance Magazine Publishers proti UUNT – Montres Tudor (GLAMOUR)

text:
               23.3.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/18

         Tožba, vložena 4. januarja 2013 – Advance Magazine Publishers proti UUNT – Montres Tudor (GLAMOUR)
   (Zadeva T-1/13)
   2013/C 86/29
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, Združene države) (zastopniki: T. Raab, H. Lauf in V. Ahmann, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Montres Tudor SA (Ženeva, Švica)

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               v celoti razveljavi odločbo drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 10. oktobra 2012 v zadevi št. R 0231/2012-2;

               —

               toženi stranki in drugi stranki pred odborom za pritožbe UUNT naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „GLAMOUR“ – prijava znamke Skupnosti št. 9 380 916

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Navajana znamka ali znak: mednarodna registracija z učinkom v Skupnosti „TUDOR GLAMOUR“ za proizvode iz razreda 14

      Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru za vse navedene proizvode

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009.


title: Zadeva C-251/09: Tožba, vložena 7. julija 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Ciper

text:
               26.9.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 233/5

         Tožba, vložena 7. julija 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Ciper
   (Zadeva C-251/09)
   2009/C 233/09
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: C. Zadra in I. Khatzigiannis)

      Tožena stranka: Republika Ciper

      Predloga tožeče stranke

               —

               Sodišče naj razglasi, da Republika Ciper ni izpolnila svojih obveznosti iz členov 4(2) in 31(1) Direktive 93/38/EGS (1) in člena 1(1) Direktive 92/13/EGS (2);

               —

               Republiki Ciper naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Arkhi Ilektrikou Kiprou (ciprski organ za elektrogospodarstvo) naj bi med postopkom javnega razpisa št. 20/2005, ki se je nanašal na pogodbo o načrtovanju, oskrbovanju in gradnji četrte enote termoelektrarne Vasilikos, kršil Direktivi 93/38/EGS in 92/13/EGS.
   Komisija trdi, da sta bila člena 4(2) in 31(1) Direktive 93/38 kršena z zavrnitvijo pritožnikove ponudbe in s sprejetjem ponudbe drugega ponudnika na temelju merila, ki ni bilo jasno navedeno v razpisu.
   Kar zadeva kršitev Direktive 92/13, Komisija trdi, prvič, da je naročnik, če je s svojim ravnanjem ustvaril stanje negotovosti glede razlage, ki bi morala biti podana v zvezi z razlogi za zavrnitev pritožnikove ponudbe, kršil Direktivo 92/13, kot je bila razložena z vidika cilja učinkovitosti, ki ga zasleduje ta direktiva, in, drugič, da naročnik ne more utemeljiti odločitve le z navajanjem ocenjevalnih poročil.

      (1)  Direktiva Sveta 93/38/EGS z dne 14. junija 1993 o usklajevanju postopkov naročanja naročnikov v vodnem, energetskem, transportnem in telekomunikacijskem sektorju (UL L 199, str. 84).

      (2)  Direktiva Sveta 92/13/EGS z dne 25. februarja 1992 o uskladitvi zakonov in drugih predpisov o uporabi pravil Skupnosti za oddajo javnih naročil podjetij na vodnem, energetskem, transportnem in telekomunikacijskem področju (UL L 76, str. 14).


title: Zadeva T-346/16: Sklep Splošnega sodišča z dne 20. junija 2017 – CSL Behring/EUIPO – Vivatrex (Vivatrex) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Evropske unije Vivatrex — Razveljavitev prejšnje znamke Evropske unije — Ustavitev postopka)

text:
               14.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/21

         Sklep Splošnega sodišča z dne 20. junija 2017 – CSL Behring/EUIPO – Vivatrex (Vivatrex)
   (Zadeva T-346/16) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije Vivatrex - Razveljavitev prejšnje znamke Evropske unije - Ustavitev postopka))
   (2017/C 269/30)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: CSL Behring AG (Bern, Švica) (zastopniki: M. Best, U. Pfleghar in S. Schäffner, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnica: A. Lukošiūtė, agentka)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Vivatrex GmbH (Aachen, Nemčija) (zastopnik: F. Stangl, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 27. aprila 2016 (združeni zadevi R 1263/2015-4 in R 1221/2015-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama CSL Behring in Vivatrex.

      Izrek

               1.

               Postopek s tožbo se ustavi.

               2.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 305, 22.8.2016.


title: Zadeva T-217/06: Sodba Splošnega sodišča z dne 7. junija 2011 – Arkema France in drugi proti Komisiji ( „Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Trg metakrilatov — Odločba o kršitvi člena 81 ES in člena 53 Sporazuma EGP — Odgovornost za kršitveno ravnanje — Obveznost obrazložitve — Načelo enakega obravnavanja — Načelo dobre uprave — Globe — Teža kršitve — Konkretni učinek na trgu — Odvračalni učinek globe — Ponovna kršitev — Načelo non bis in idem — Načelo sorazmernosti — Olajševalne okoliščine — Neobstoj dejanske uporabe sporazumov — Določitev odgovornosti za plačilo znotraj skupine družb — Neomejena pristojnost“ )

text:
               16.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/22

         Sodba Splošnega sodišča z dne 7. junija 2011 – Arkema France in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-217/06) (1)

   (Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Trg metakrilatov - Odločba o kršitvi člena 81 ES in člena 53 Sporazuma EGP - Odgovornost za kršitveno ravnanje - Obveznost obrazložitve - Načelo enakega obravnavanja - Načelo dobre uprave - Globe - Teža kršitve - Konkretni učinek na trgu - Odvračalni učinek globe - Ponovna kršitev - Načelo non bis in idem - Načelo sorazmernosti - Olajševalne okoliščine - Neobstoj dejanske uporabe sporazumov - Določitev odgovornosti za plačilo znotraj skupine družb - Neomejena pristojnost)
   2011/C 211/48
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Arkema France (Colombes, Francija), Altuglas International SA (Puteaux, Francija) in Altumax Europe SAS (Puteaux) (zastopniki: sprva A. Winckler, S. Sorinas Jimeno in P. Geffriaud, nato S. Sorinas Jimeno in E. Jégou, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva F. Arbault in V. Bottka, nato V. Bottka in F. Castillo de la Torre, zastopniki)

      Predmet

   Primarno razglasitev ničnosti odločbe Komisije C(2006) 2098 konč. z dne 31. maja 2006 o postopku uporabe člena 81 ES in člen 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/F/38.645 – Metakrilati), v delu, ki se nanaša na tožeče stranke, in podredno razglasitev ničnosti ali znižanje višine globe, ki je bila tožečim strankam naložena z navedeno odločbo.

      Izrek

               1.

               Znesek globe, katere plačilo je družbam Arkema SA (zdaj Arkema France), Altuglas International SA in Altumax Europe SAS na podlagi člena 2(b) Odločbe Komisije C(2006) 2098 konč. z dne 31. maja 2006 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 ES in člena 53 EGP (zadeva COMP/F/38.645 – metakrilati) naloženo solidarnno, se določi na 113 343 759 EUR.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Družbam Arkema France, Altuglas International in Altumax Europe se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 249, 14.10.2006.


title: Zadeva C-134/11: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 16. februarja 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Hamburg – Nemčija) – Jürgen Blödel-Pawlik proti HanseMerkur Reiseversicherung AG (Direktiva 90/314/EGS — Paketna potovanja, organizirane počitnice in izleti — Člen 7 — Varstvo za primer insolventnosti ali stečaja organizatorja potovanja — Področje uporabe — Insolventnost organizatorja zaradi goljufive uporabe preplačanih zneskov, ki so jih vplačali potrošniki)

text:
               31.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 98/10

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 16. februarja 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Hamburg – Nemčija) – Jürgen Blödel-Pawlik proti HanseMerkur Reiseversicherung AG
   (Zadeva C-134/11) (1)

   (Direktiva 90/314/EGS - Paketna potovanja, organizirane počitnice in izleti - Člen 7 - Varstvo za primer insolventnosti ali stečaja organizatorja potovanja - Področje uporabe - Insolventnost organizatorja zaradi goljufive uporabe preplačanih zneskov, ki so jih vplačali potrošniki)
   2012/C 98/13
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Landgericht Hamburg

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Jürgen Blödel-Pawlik

      Tožena stranka: HanseMerkur Reiseversicherung AG

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Landgericht Hamburg – Razlaga člena 7 Direktive Sveta 90/314/EGS z dne 13. junija 1990 o paketnem potovanju, organiziranih počitnicah in izletih (UL L 158, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 10, str. 132) – Varstvo za primer insolventnosti ali stečaja organizatorja – Insolventnost organizatorja zaradi goljufive uporabe preplačanih zneskov, ki so jih vplačali potrošniki– Uporaba Direktive 90/314/EGS.

      Izrek

   Člen 7 Direktive Sveta 90/314/EGS z dne 13. junija 1990 o paketnem potovanju, organiziranih počitnicah in izletih je treba razlagati tako, da primer, v katerem je razlog za insolventnost organizatorja potovanja njegovo goljufivo ravnanje, spada na njeno področje uporabe.

      (1)  UL C 179, 18.6.2011.


title: Zadeva C-232/08: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 15. oktobra 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Nizozemski (Neizpolnitev obveznosti države — Uredba (ES) št. 850/1998 — Člen 29(2) — Omejitve pri ribolovu morske plošče — Največja moč motorja ribiških ladij — Uredba (EGS) št. 2847/93 — Člen 2(1) — Uredba (ES) št. 2371/2002 — Člen 23 — Izvedba nadzora in uporabe pravil)

text:
               5.12.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/10

         Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 15. oktobra 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Nizozemski
   (Zadeva C-232/08) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Uredba (ES) št. 850/1998 - Člen 29(2) - Omejitve pri ribolovu morske plošče - Največja moč motorja ribiških ladij - Uredba (EGS) št. 2847/93 - Člen 2(1) - Uredba (ES) št. 2371/2002 - Člen 23 - Izvedba nadzora in uporabe pravil)
   2009/C 297/08
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: T. van Rijn in K. Banks, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Nizozemska (zastopnika: M. de Grave in C. Wissels, zastopnika)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Člen 29(2) Uredbe Sveta (ES) št. 850/98 z dne 30. marca 1998 za ohranjanje ribolovnih virov s tehničnimi ukrepi za varovanje nedoraslih morskih organizmov, člen 23 Uredbe Sveta (ES) št. 2371/2002 z dne 20. decembra 2002 o ohranjevanju in trajnostnem izkoriščanju ribolovnih virov v okviru skupne ribiške politike in člen 2(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 2847/93 z dne 12. oktobra 1993 o oblikovanju nadzornega sistema na področju skupne ribiške politike – Ribolov morske plošče – Inšpekcija in nadzor ribiških ladij in njihovih dejavnosti – Odgovornost držav članic

      Izrek

               1.

               Kraljevina Nizozemska s tem, da je dovolila, da imajo ribiške ladje moč motorja, ki je večja od tiste, ki je dovoljena v členu 29(2) Uredbe Sveta (ES) št. 850/98 z dne 30. marca 1998 za ohranjanje ribolovnih virov s tehničnimi ukrepi za varovanje nedoraslih morskih organizmov, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 2166/2005 z dne 20. decembra 2005, ni izpolnila obveznosti iz člena 23 Uredbe Sveta (ES) št. 2371/2002 z dne 20. decembra 2002 o ohranjevanju in trajnostnem izkoriščanju ribolovnih virov v okviru skupne ribiške politike in iz člena 2(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 2847/93 z dne 12. oktobra 1993 o oblikovanju nadzornega sistema na področju skupne ribiške politike, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 768/2005 z dne 26. aprila 2005.

               2.

               Kraljevini Nizozemski se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 209, 15.8.2008.


title: Zadeva T-26/10: Tožba, vložena 25. januarja 2010 – Alibaba Group proti UUNT – allpay.net (ALIPAY)

text:
               17.4.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 100/45

         Tožba, vložena 25. januarja 2010 – Alibaba Group proti UUNT – allpay.net (ALIPAY)
   (Zadeva T-26/10)
   2010/C 100/69
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Alibaba Group Holding Limited (Veliki Kajman, Kajmanski otoki) (zastopnik: M. Graf, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: allpay.net.Limited (Hereford, Velika Britanija)

      Predloga tožeče stranke

               —

               Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), z dne 5. novembra 2009 v zadevi R 1790/2008-1 naj se razveljavi v delu v katerem je bil ugovor zavrnjen; in

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „ALIPAY“, za proizvode in storitve iz razredov 9, 35, 36, 38 in 42

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Besedna znamka Skupnosti „ALLPAY“ registrirana za proizvode in storitve iz razredov 9, 36, 40 in 42; registracija besedne znamke „ALLPAY.NET“ v Združenem kraljestvu za proizvode in storitve iz razredov 9, 16, 36, 38 in 42; registracija več besednih znamk, ki vsebujejo besedo „ALLPAY“ v Združenem kraljestvu za proizvode in storitve iz razredov 9, 36, 40 in 42; prejšnje neregistrirane znake ali znaki, ki vsebujejo besedo „ALLPAY“, ki se uporabljajo v gospodarskem prometu v Združenem kraljestvu

      Odločba oddelka za ugovore: Ugoditev ugovoru za vse zadevne proizvode in storitve

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev dela pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009) saj je odbor za pritožbe napačno menil, da obstaja verjetnost zmede med vsemi zadevnimi znamkami.


title: Zadeva T-75/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 2. decembra 2014 – Boehringer Ingelheim Pharma/UUNT – Nepentes Pharma (Momarid) (Znamka Slupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti Momarid — Prejšnja besedna znamka Skupnosti LONARID — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 — Upoštevna javnost — Obveznost obrazložitve — Člen 75 Uredbe št. °207/2009)

text:
               26.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/25

         Sodba Splošnega sodišča z dne 2. decembra 2014 – Boehringer Ingelheim Pharma/UUNT – Nepentes Pharma (Momarid)
   (Zadeva T-75/13) (1)

   ((Znamka Slupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti Momarid - Prejšnja besedna znamka Skupnosti LONARID - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 - Upoštevna javnost - Obveznost obrazložitve - Člen 75 Uredbe št.o207/2009))
   (2015/C 026/30)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG (Ingelheim, Nemčija) (zastopniki: sprva V. von Bomhard in D. Slopek, nato V. von Bomhard, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: L. Rampini, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Nepentes Pharma sp. z o.o. (Varšava, Poljska) (zastopniki: C. Bercial Arias, K. Dimidjian-Lecompte in C. Casalonga, odvetniki)

      Predmet

   Tožba, vložena zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 28. novembra 2012 (v zadevi R 2292/2011-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG in Nepentes S.A.

      Izrek

               1.

               Odločba četrtega odbora za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 28. novembra 2014 (v zadevi R 2292/2011-4) se v delu, ki zadeva „kemikalije za uporabo v farmacevtski industriji“, razglasi za nično.

               2.

               Tožba se v preostalem zavrne.

               3.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 101, 6.4.2013.


title: Zadeva C-504/08: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 24. septembra 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2006/70/ES — Uradniki in politiki — Pranje denarja — Nepopoln prenos)

text:
               21.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/14

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 24. septembra 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji
   (Zadeva C-504/08) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2006/70/ES - Uradniki in politiki - Pranje denarja - Nepopoln prenos)
   2009/C 282/25
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: P. Dejmek in E. Adsera Ribera, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Španija (zastopnik: J. López-Medel Bascones, zastopnik)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje v predpisanem roku predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2006/70/ES z dne 1. avgusta 2006 o določitvi izvedbenih ukrepov za Direktivo 2005/60/ES Evropskega parlamenta in Sveta glede opredelitve politično izpostavljene osebe in tehničnih meril za postopke poenostavljene dolžnosti skrbnosti pri ugotavljanju identitete stranke ter izjeme na podlagi finančne dejavnosti, ki poteka zgolj občasno ali v omejenem obsegu (UL L 214, str. 29)

      Izrek

               1.

               Kraljevina Španija s tem, da ni v predpisanem roku sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za prenos Direktive Komisije 2006/70/ES z dne 1. avgusta 2006 o določitvi izvedbenih ukrepov za Direktivo 2005/60/ES Evropskega parlamenta in Sveta glede opredelitve „politično izpostavljene osebe“ in tehničnih meril za postopke poenostavljene dolžnosti skrbnosti pri ugotavljanju identitete stranke ter izjeme na podlagi finančne dejavnosti, ki poteka zgolj občasno ali v omejenem obsegu, ni izpolnila obveznosti iz člena 5 te direktive.

               2.

               Kraljevini Španiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 6, 10.1.2009.


title: Zadeva C-125/13: Tožba, vložena 14. marca 2013 – Evropska komisija proti Svetu Evropske unije

text:
               1.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 156/21

         Tožba, vložena 14. marca 2013 – Evropska komisija proti Svetu Evropske unije
   (Zadeva C-125/13)
   2013/C 156/33
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: K. Banks, A. Bouquet, A. Szmytkowska, agenti)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Uredba Sveta (EU) št. 1243/2012 z dne 19. decembra 2012 o spremembi Uredbe (ES) št. 1342/2008 o določitvi dolgoročnega načrta za staleže trske in ribištvo, ki izkorišča te staleže (1) naj se razglasi za nično,

               —

               učinki izpodbijane uredbe naj se ohranijo v razumnem obdobju po izdaji sodbe, in sicer največ eno celo koledarsko leto po 1. januarju leta po izdaji sodbe, in

               —

               Svetu Evropske unije naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija s to tožbo Sodišču predlaga, naj Uredbo Sveta (EU) št. 1243/2012 z dne 19. decembra 2012 o spremembi Uredbe (ES) št. 1342/2008 o določitvi dolgoročnega načrta za staleže trske in ribištvo, ki izkorišča te staleže razglasi za nično, ohrani pa naj njene pravne učinke v razumnem obdobju po izdaji sodbe, in sicer največ eno celo koledarsko leto po 1. januarju po izdaji sodbe.
   Tožba Komisije temelji na teh treh tožbenih razlogih:

               (a)

               Komisija v prvem tožbenem razlogu, ki se nanaša na napačno uporabo prava v zvezi s pravno podlago izpodbijane uredbe (kršitev člena 43(2) PDEU), trdi, da je Svet storil, ker je predlog Komisije razdelil in del tega predloga sprejel na podlagi člena 43(3) PDEU, sam naj bi ta predlog v celoti temeljil, kot je Komisija navedla, na členu43(2) PDEU. Izpodbijana uredba vsebuje določbe, ki ne spadajo na področje uporabe člena 43(3) PDEU, ki je lahko pravna podlaga zgolj za ukrepe določanja in dodeljevanja možnosti ribolova.

               (b)

               Komisija v drugem tožbenem razlogu, ki se nanaša na pomembno napačno uporabo prava v zvezi s postopkom odločanja in institucionalnimi prerogativami Evropskega parlamenta glede sodelovanja v rednem zakonodajnem postopku ter Evropskega ekonomsko-socialnega odbora glede ustreznega posvetovanja (kršitev členov 294 in 43(2) PDEU), trdi, da je Svet del zadevnega predloga sprejel sam, medtem ko naj Evropski parlament ne bi sodeloval pri njegovem sprejetju, kot bi to moral v rednem zakonodajnem postopku, z Evropskim ekonomsko-socialnim odborom pa se naj ne bi ustrezno posvetovalo.

               (c)

               Nazadnje Komisija v tretjem tožbenem razlogu, ki se nanaša na sprejetje izpodbijane uredbe, brez predloga Komisije ali temeljne spremembe narave predloga Komisije (fr. dénaturation) (kršitev člena 17 PEU in člena 43(3) PDEU), pojasnjuje, da je razdelitev predloga, ki jo je opravil Svet, in posledična sprememba pravne podlage njenega dela povzročila temeljno spremembo narave predloga Komisije, kar naj bi bilo v nasprotju z izključno pravico Komisije do pobude.

      (1)  UL L 352, str. 10.


title: Zadeva T-386/13: Tožba, vložena 29. julija 2013 – Kėdainių rajono Okainių ŽŪB in drugi proti Svetu in Komisiji

text:
               26.10.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 313/27

         Tožba, vložena 29. julija 2013 – Kėdainių rajono Okainių ŽŪB in drugi proti Svetu in Komisiji
   (Zadeva T-386/13)
   2013/C 313/52
   Jezik postopka: litovščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Kėdainių rajono Okainių ŽŪB (District of Kėdainiai, Litva) in 134 drugih (zastopnik: I. Vėgėlė, odvetnik)

      Toženi stranki: Evropska komisija, Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               razglasi dopustnost njihove tožbe;

               —

               na podlagi člena 263 PDEU razglasi ničnost Izvedbenega sklepa Komisije št. C(2012) 4391 final z dne 2. julija 2012 (notificiran pod dokumentarno št. K(2012) 4391) o dovolitvi dodelitve dopolnilnih nacionalnih neposrednih plačil v Litvi za leto 2012;

               —

               na podlagi člena 277 PDEU razglasi, da se v členu 132 Uredbe št. 73/2009, ki ureja dopolnilna nacionalna neposredna plačila in neposredna plačila, ne uporablja zadnji pododstavek odstavka 2, ki določa, da „[s]kupna neposredna podpora, ki se lahko dodeli kmetu v novih državah članicah po pristopu v okviru ustreznega neposrednega plačila, vključno z vsemi dopolnilnimi nacionalnimi neposrednimi plačili, ne sme preseči ravni neposredne podpore, do katere bi bil kmet upravičen v okviru ustreznega neposrednega plačila, ki se tedaj uporablja v državah članicah, ki niso nove države članice, in sicer ob upoštevanju, od leta 2012, uporabe člena 7 v povezavi s členom 10“;

               —

               na podlagi člena 277 PDEU razglasi, da se v členu 10 Uredbe št. 73/2009, ki določa posebna pravila za modulacijo v novih državah članicah, ne uporablja določba v odstavku 1 „[…] ob upoštevanju kakršnih koli znižanj, uporabljenih v skladu s členom 7(1)“;

               —

               toženima strankama naloži plačilo vseh stroškov, ki jih priglasijo tožeče stranke in bodo zanje Splošnemu sodišču predložile dokaz.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo pet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: Neobrazložitev in neutemeljenost Izvedbenega sklepa Komisije št. C(2012) 4391 final

                           —

                           Izvedbeni sklep Komisije št. C(2012) 4391 final z dne 2. julija 2012 ni obrazložen in utemeljen, ker v njem ni podatkov, ki bi potrjevali, da je leta 2012 raven neposrednega plačila v novih in starih državah članicah Evropske unije enotna (izravnana).

               2.

               Drugi tožbeni razlog: raven neposrednih plačil v Republiki Litvi ne ustreza ravni, dogovorjeni v Aktu o dostopu, in ravni neposrednih plačil v starih državah državah članicah

                           —

                           Dejanska raven neposrednih plačil v Republiki Litvi ne ustreza ravni, dogovorjeni v Aktu o pristopu z dne 23. septembra 2003. V nasprotju z Aktom o pristopu so bile z Uredbo št. 583/2004 z dne 22. marca 2004 sprejete spremembe k Uredbi št. 1782/2003, ki je določila nacionalne kmetijske zgornje meje za nove države članice (člen 71c te uredbe in Priloga VIIIa k Uredbi št. 1782/2003).

                           —

                           Leta 2012 se odstotek neposrednih plačil v Republiki Litvi ni izenačil z ravnijo neposrednih plačil v starih državah članicah Evropske unije: v stalih državah članicah se modulacija uporabi le za zneske, ki presegajo 5 000 EUR, kar pomeni, da se ne prilagodijo (znižajo) za 10 % vsa neposredna plačila, dodeljena kmetom v starih državah članicah. Zato je neutemeljena in nezakonita ugotovitev, da je raven neposrednih plačil v starih državah članicah v letu 2012 90 % (100 % minus 10 % modulacije). Raven neposrednih plačil v starih državah članicah je večja od 90 %, ker delež zneskov, ki ne presegajo 5 000 EUR, niso modulirani.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: Razlike v zneskih neposrednih plačil v Republiki Litvi, v primerjavi s starimi državami članicami

                           —

                           Dejanska neposredna plačila, izvedena litovskim kmetom iz proračuna Evropske unije v letu 2012, so med nižjimi in predstavljajo manj kot polovico plačil, ki so jih kljub 10 % modulaciji prejeli v starih državah članicah.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: Kršitev Akta o pristopu z vključitvijo besedila v člen 10(1) Uredbe št. 73/2009, z zadnjim pododstavkom člena 132(2) Uredbe št. 73/2009 in z Izvedbenim sklepom Komisije C(2012) 4391 final z dne 2. julija 2012, ki je bil sprejet na podlagi tega pododstavka.

                           —

                           V Aktu o pristopu niso določene določbe o modulaciji izvedenih neposrednih vplačil in/ali znižanj dopolnilnih nacionalnih neposrednih plačil v Litvi.

                           —

                           Določba „ob upoštevanju kakršnih koli znižanj, uporabljenih v skladu s členom 7(1)“ v členu 10(1) Poglavja 2 Uredbe št. 73/2009 je v nasprotju z Aktom o pristopu, ker ta določba pospešuje domnevno izravnavo ravni neposrednih plačilv v starih in novih državah članicah.

                           —

                           Del člena 132(2) Uredbe št. 73/2009 „[…] od leta 2012, ob upoštevanju uporabe člena 7 v povezavi s členom 10“, ki določa domnevno izravnavo ravni v letu 2012 neposrednih plačil v starih in novih državah članicah, je v nasprotju z Aktom o pristopu, ker določa posebno leto (2012), ko naj bi bila raven dodeljene pomoči izravnana.

                           —

                           V členu 132(2) Uredbe št. 73/2009 je bil spremenjen izraz „znesek“ v izraz „raven“, ki ne pomeni dejansko prejeto pomoč, temveč domnevni odstotek, s čimer je kršen Akt o pristopu.

                           —

                           Nezakonita je primerjava neposrednih plačil v starih in novih državah članicah s primerjavo pomoči, prejeto v starih državah članicah (100 % minus modulacija), s pomočjo, prejeto v novih državah članicah v skladu z odstotno stopnjo, določeno v Aktu o pristopu za uvedbo pomoči.

               5.

               Peti tožbeni razlog: Kršitev določenih ciljev skupne kmetijske politike z izpodbijanimi pravnimi ukrepi

                           —

                           Kmetijska pomoč v novih državih članicah je na podlagi Akta o pristopu izračunana v skladu z referenčnim donosom in osnovno površino. Leta 2012 sta se referenčni donos in osnovna površina v Litvi znatno spremenila, tako da sta uporabljena modulacija in znižanje dopolnilnih nacionalnih plačil sama po sebi v nasprotju s cilji skupne kmetijske politike, zlasti s ciljem povečanja produktivnosti v kmetijstvu.


title: Zadeva C-117/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Italija) 6. marca 2017 – Comune di Castelbellino/Regione Marche in drugi

text:
               10.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 221/2

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Italija) 6. marca 2017 – Comune di Castelbellino/Regione Marche in drugi
   (Zadeva C-117/17)
   (2017/C 221/02)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Comune di Castelbellino

      Tožene stranke: Regione Marche, Ministero per i beni e le attività culturali, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Regione Marche Servizio Infrastrutture Trasporti Energia – P.F. Rete Elettrica Regionale, Provincia di Ancona

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali pravo Skupnosti (in v obravnavanem primeru Direktiva 2011/92/EU (1) v različici, ki je veljala na datum sprejetja izpodbijanih ukrepov) načeloma nasprotuje nacionalni zakonodaji ali upravni praksi, v skladu s katero je mogoče preveriti, ali je treba opraviti presojo vplivov na okolje, ali presoditi vplive na okolje v zvezi s projekti, ki se nanašajo na objekte, ki so ob preverjanju že zgrajeni, ali, nasprotno, dopušča, da se v zvezi s tem upoštevajo izjemne okoliščine, na podlagi katerih je mogoče upravičiti odstopanje od splošnega načela, v skladu s katerim ima presoja vplivov na okolje naravo predhodne presoje?

               2.

               ali je, natančneje, to odstopanje utemeljeno, če pozneje sprejeta zakonodaja določa, da je iz presoje vplivov na okolje izvzet projekt, za katerega bi bilo treba na podlagi odločbe nacionalnega sodišča, ki je razglasilo neustavnost in/ali neuporabo predhodno veljavnega predpisa, ki je določal izvzetje, preveriti (screening), ali je treba opraviti to presojo?

      (1)  Direktiva 2011/92/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (UL 2012, L 26, str. 1).


title: Zadeva C-617/13 P: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 9. junija 2016 – Repsol Lubricantes y Especialidades, SA, nekdanja Repsol Lubricantes YPF y Especialidades, SA, Repsol Petróleo, SA, Repsol, SA/Evropska komisija (Pritožba — Člen 81 ES — Omejevalni sporazumi — Španski trg cestogradbenega bitumna — Razdelitev trga in usklajevanje cen — Obvestilo o imuniteti pred globami in zmanjševanju glob v primerih kartelov (2002) — Točka 23(b), zadnji odstavek — Delna imuniteta pred globo — Dokazi o dejstvih, za katera Evropska komisija prej ni vedela)

text:
               16.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 296/5

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 9. junija 2016 – Repsol Lubricantes y Especialidades, SA, nekdanja Repsol Lubricantes YPF y Especialidades, SA, Repsol Petróleo, SA, Repsol, SA/Evropska komisija
   (Zadeva C-617/13 P) (1)

   ((Pritožba - Člen 81 ES - Omejevalni sporazumi - Španski trg cestogradbenega bitumna - Razdelitev trga in usklajevanje cen - Obvestilo o imuniteti pred globami in zmanjševanju glob v primerih kartelov (2002) - Točka 23(b), zadnji odstavek - Delna imuniteta pred globo - Dokazi o dejstvih, za katera Evropska komisija prej ni vedela))
   (2016/C 296/07)
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Pritožnice: Repsol Lubricantes y Especialidades, SA, nekdanja Repsol Lubricantes YPF y Especialidades, SA, Repsol Petróleo, SA, Repsol, SA (zastopniki: L. Ortiz Blanco, J. Buendía Sierra, M. Muñoz de Juan, Á. Givaja Sanz, A. Lamadrid de Pablo, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnika: C. Urraca Caviedes in F. Castillo de la Torre, agenta)

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Družbam Repsol Lubricantes y Especialidades SA, Repsol Petróleo SA in Repsol SA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 24, 25.1.2014.


title: Zadeva C-136/08 P: Sklep Sodišča z dne 30. aprila 2009 — Japan Tobacco, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamek in modeli), Torrefacção Camelo Ld a (Pritožba — Znamka Skupnosti — Uredba (ES) št. 40/94 — Člen 8(5) — Oškodovanje razlikovalnega učinka prejšnje znamke — Izkoriščanje razlikovalnega učinka ali ugleda prejšnje znamke — Tveganje Risque — Zahteva za registracijo znamke kot znamke Skupnosti za figurativni znak CAMELO — Ugovor imetnika nacionalnih besednih in figurativnih znamk CAMEL)

text:
               12.9.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 220/16

         Sklep Sodišča z dne 30. aprila 2009 — Japan Tobacco, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamek in modeli), Torrefacção Camelo Lda

   (Zadeva C-136/08 P) (1)

   (Pritožba - Znamka Skupnosti - Uredba (ES) št. 40/94 - Člen 8(5) - Oškodovanje razlikovalnega učinka prejšnje znamke - Izkoriščanje razlikovalnega učinka ali ugleda prejšnje znamke - Tveganje Risque - Zahteva za registracijo znamke kot znamke Skupnosti za figurativni znak „CAMELO“ - Ugovor imetnika nacionalnih besednih in figurativnih znamk CAMEL)
   2009/C 220/27
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka:Japan Tobacco, Inc. (zastopniki: A. Ortiz López, S. Ferrandis González in E. Ochoa Santamaría, odvetniki)

      Toženi stranki: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, zastopnik), Torrefacção Camelo Lda

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti senat) z dne 30. januarja 2008 v zadevi Japan Tobacco proti UUNT in Torrefacçao Camelo (T-128/06), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo tožbo, ki jo je tožeča stranka vložila za razveljavitev odločbe drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 22. februarja 2006 glede postopka z ugovorom med Japan Tobacco in Torrefacçao Camelo — Kršitev člena 8(5) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL L 11, str. 1) — Relativni razlogi za zavrnitev zahteve za registracijo znamke — Izkoriščanje razlikovalnega učinka znamke ali njegovo oškodovanje

      Izrek

               1)

               Pritožba se zavrne.

               2)

               Japan Tobacco Inc. Se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 209, 15.8.2008.


title: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 10. januarja 2005 v zadevi T-209/04, Kraljevina Španija proti Komisiji Evropskih skupnosti (Ribiška politika — Podrobna pravila in sporazumi glede strukturne pomoči Skupnosti v ribiškem sektorju — Predlog za izdajo dovoljenja za ustanovitev skupnih podjetij — Nesprejetje stališča s strani Komisije — Tožba zaradi nedelovanja — Očitno neutemeljena tožba)

text:
               14.5.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 115/21

      SKLEP SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 10. januarja 2005
   v zadevi T-209/04, Kraljevina Španija proti Komisiji Evropskih skupnosti (1)

   (Ribiška politika - Podrobna pravila in sporazumi glede strukturne pomoči Skupnosti v ribiškem sektorju - Predlog za izdajo dovoljenja za ustanovitev skupnih podjetij - Nesprejetje stališča s strani Komisije - Tožba zaradi nedelovanja - Očitno neutemeljena tožba)
   (2005/C 115/41)
   Jezik postopka: španščina
   V zadevi T-209/04 Kraljevina Španija, ki jo zastopa N. Díaz Abad, abogado del Estado, z naslovom za vročanje v Luxemburgu, proti Komisiji Evropskih skupnosti (zastopniki: T. van Rijn in S. Pardo Quintillán), zaradi tožbe zaradi nedelovanja, katere predmet je ugotovitev, da je Komisija nezakonito opustila sprejem stališča glede dovoljenj za ustanovitev skupnih podjetij, ki so jih španski organi predložili v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 2792/1999 z dne 17. decembra 1999 o podrobnih pravilih in ureditvah v zvezi s strukturno pomočjo Skupnosti v ribiškem sektorju (UL L 337, str. 10), spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 2369/2002 z dne 20. decembra 2002 (UL L 358, str. 49), je Sodišče prve stopnje (tretji senat) v sestavi M. Jaeger, predsednik, J. Azizi, sodnik in E. Cremona, sodnica, sodni tajnik: H. Jung, 10. januarja 2005 razglasilo sklep, katerega izrek se glasi:

               1.

               Tožba se v delu, ki se nanaša na vlogi za ladji Balcagia in Enterprace, zavrne.

               2.

               V preostalem se postopek ustavi.

               3.

               Tožeči stranki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 201, 7.8.2004.


title: Zadeva T-492/04: Tožba Jungbunzlauer AG in trije drugi proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 23. decembra 2004

text:
               2.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/30

         Tožba Jungbunzlauer AG in trije drugi proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 23. decembra 2004
   (Zadeva T-492/04)
   (2005/C 82/58)
   Jezik postopka: nemščina
   Jungbunzlauer AG, Basel (Švica), Jungbunzlauer Ladenburg GmbH, Ladenburg (Nemčija), Jungbunzlauer Holding AG, Chur (Švica) in Jungbunzlauer Austria AG, Dunaj, ki jih zastopajo R. Bechtold, M. Karl, U. Soltész in C. Steinle, odvetniki, so dne 23. decembra 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložile tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeče stranke predlagajo, naj Sodišče prve stopnje:

               1.

               v celoti razglasi za nično odločbo Komisije z dne 29. septembra 2004 (zadeva COMP/E-1/36.756 – Natrijev glukonat);
               podredno, razglasi odločbo za nično glede posameznih naslovnikov,
               podredno, zniža v odločbi odrejene globe;

               2.

               Komisiji naloži plačilo stroškov tožečih strank;

               3.

               vključi akte iz postopka v zadevi T-312/01, kot tudi sprejme vse siceršnje ukrepe procesnega vodstva, ki se mu zdijo ustrezni.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Z napadeno odločbo je Komisija ugotovila, da so tožeče stranke sklenile dolgoročen sporazum in/ali so znotraj sektorja natrijevega glukonata med seboj sodelovale na podlagi usklajenih ravnanj in pri tem kršile člen 81(1) ES in člen 53 Sporazuma EGP. S tem v zvezi je Komisija podjetjem naložila globe.
   Tožeče stranke izpodbijajo to odločbo in navajajo, da je za kršitve odgovorna zgolj Jungbunzlauer Ladenburg GmbH. Jungbunzlauer Austria AG in Jungbunzlauer AG niso bile nikoli udeležene pri kršitvah in niso imele nobenega vpliva na ravnanje na trgu ali poslovne politiko Jungbunzlauer Ladenburg GmbH. Prav tako ne odgovarjata zaradi svoje statusnopravne povezanosti z Jungbunzlauer Ladenburg GmbH ali zaradi tega, ker pripadata Jungbunzlauer-skupini. Jungbunzlauer Holding AG je holding družba brez odločilnega vpliva na količinsko ali cenovno politiko in s tem na ravnanje na trgu natrijevega glukonata družbe Jungbunzlauer Ladenburg GmbH.
   Tudi če bi Jungbunzlauer Austria AG, Jungbunzlauer AG in Jungbunzlauer Holding AG bile odgovorne za kršitve, kar pa po mnenju tožečih strank ni primer, je pooblaščenost Komisije za naložitev glob tem družbam že zastarala.
   Nadalje tožeče stranke uveljavljajo, da je odločba, kolikor se nanaša na Jungbunzlauer Ladenburg GmbH, formalno in materialno pomanjkljiva, ker je Komisija pri tem kršila celo vrsto načel in osnovnih pravil. Med drugim je kršila načeli domneve nedolžnosti in dobrega upravljanja tako, da je med postopkom pred sodiščem, v zvezi odločbo z dne 2. oktobra 2001, ki se je nanašal na isti kartel, izvedla še drugi upravni postopek. Komisija je z „drugo“ odločbo z dne 29. septembra 2004 prav tako kršila načeli zaupanja v pravo in ne bis in idem. Poleg tega je bil sam postopek neprimerno dolgotrajen.
   Kar zadeva določitev globe, tožeče stranke med drugim uveljavljajo, da je le-ta nesorazmerno visoka in pomeni kršitev meje za določitev globe, da je Komisija izhajala iz napačnega časa trajanja, da Jungbunzlauer Ladenburg GmbH ni bila vodja in da obstajajo olajševalne okoliščine zaradi dolgotrajnega postopka.


title: Zadeva C-249/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Obersten Gerichtshofs (Avstrija) 2. maja 2016 – Saale Kareda/Stefan Benkö

text:
               22.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 305/12

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Obersten Gerichtshofs (Avstrija) 2. maja 2016 – Saale Kareda/Stefan Benkö
   (Zadeva C-249/16)
   (2016/C 305/17)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Obersten Gerichtshofs

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Saale Kareda

      Tožena stranka: Stefan Benkö

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 7(1) Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1) (v nadaljevanju: Uredba št. 1215/2012) razlagati tako, da pravica do povračila (nadomestila/regresa), ki jo dolžnik, ki je sam plačeval obroke kredita iz naslova (skupne) kreditne pogodbe, sklenjene z banko, uveljavlja zoper drugega dolžnika iz te kreditne pogodbe, pomeni izvedeni (sekundarni) pogodbeni zahtevek iz te kreditne pogodbe?
               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:

               2.

               Ali se kraj izpolnitve v zvezi s pravico do povračila (nadomestila/regresa) dolžnika zoper drugega dolžnika iz kreditne pogodbe določa

                           a.

                           na podlagi člena 7(1)(b), druga alinea, Uredbe št. 1215/2012 („opravljanje storitev“) ali

                           b.

                           na podlagi člena 7(1)(c), v povezavi s točko (a), Uredbe št. 1215/2012 na podlagi lex causae?

               3.

               Če je odgovor na vprašanje 2.a. pritrdilen:
               Ali odobritev kredita s strani banke pomeni značilno izpolnitev iz kreditne pogodbe, zaradi česar se kraj izpolnitve za opravljanje te storitve določi na podlagi člena 7(1)(b), druga alinea, Uredbe št. 1215/2012 glede na sedež banke, če se je kredit odobril izključno v tem kraju?
               Če je odgovor na vprašanje 2.b. pritrdilen:

               4.

               Ali je na podlagi člena 7(1)(a) Uredbe št. 1215/2012 za določitev kraja izpolnitve v primeru kršitve pogodbene obveznosti

                           a.

                           upošteven trenutek najema kredita s strani obeh dolžnikov (marec 2007) ali

                           b.

                           obdobje, v katerem je kreditni dolžnik izvedel plačila banki, na podlagi katerih uveljavlja pravico do regresa (od junija 2012 do junija 2014)?

      (1)  UL L 351, str. 1.


title: Zadeva T-332/16: Tožba, vložena 15. junija 2016 – Colgate-Palmolive/EUIPO (360°)

text:
               16.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 296/32

         Tožba, vložena 15. junija 2016 – Colgate-Palmolive/EUIPO (360o)
   (Zadeva T-332/16)
   (2016/C 296/42)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Colgate-Palmolive Co. (New York, New York, Združene države) (zastopnika: M. Zintler in A. Stolz, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka EU „360“ – Prijava št. 14 042 162

      Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 14. aprila 2016 v zadevi R 2288/2015-4

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 7(1)(b) in (c), (2) ter (3) Uredbe št. 207/2009 in pravnih pravil v zvezi z njegovo uporabo, kot je navedeno v členu 65(2) Uredbe št. 207/2009.


title: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 14. oktobra 2004 v zadevi C-275/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 89/665/EGS — Revizijski postopki oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje — Nepopoln prenos)

text:
               4.12.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 300/21

      SODBA SODIŠČA

   (tretji senat)
   z dne 14. oktobra 2004
   v zadevi C-275/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 89/665/EGS - Revizijski postopki oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje - Nepopoln prenos)
   (2004/C 300/43)
   Jezik postopka: portugalščina
   V zadevi C-275/03, katere predmet je tožba zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 226 ES, ki jo je dne 25. junija 2003 vložila Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: A. Caeiros in K. Wiedner) proti Portugalski republiki (zastopnika: L. Fernandes in C. Gagliardi Graça), je Sodišče (tretji senat) v sestavi A. Rosas, predsednik senata, A. Borg Barthet, J.-P. Puissochet (poročevalec), S. von Bahr in U. Lõhmus, sodniki, generalna pravobranilka: C. Stix-Hackl, sodni tajnik: R. Grass, dne 14. oktobra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi, kot sledi:

               1.

               Portugalska republika s tem, da ni razveljavila dekreta zakona št. 48 052 z dne 21. novembra 1967, ki za povrnitev škode osebam, ki so bile oškodovane zaradi kršitve prava Skupnosti na področju javnih naročil ali nacionalnih predpisov, s katerimi je bilo le-to preneseno, določa, da je treba dokazati malomarnost ali naklep, ni izpolnila obveznosti iz člena 1(1) in člena 2(1)(c) Direktive Sveta 89/665/EGS z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje.

               2.

               Portugalski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 213, 6.9.2003.


title: Zadeva T-80/16: Tožba, vložena 23. februarja 2016 – Shire Pharmaceuticals Ireland/EMA

text:
               18.4.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 136/37

         Tožba, vložena 23. februarja 2016 – Shire Pharmaceuticals Ireland/EMA
   (Zadeva T-80/16)
   (2016/C 136/52)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Shire Pharmaceuticals Ireland Ltd (Dublin, Irska) (zastopniki: D. Anderson, QC, M. Birdling, Barrister, G. Castle in S. Cowlishaw, Solicitors)

      Tožena stranka: Evropska agencija za zdravila

      Predloga

   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               Odločbo Evropske agencije za zdravila z dne 15. decembra 2015, ki je bila tožeči stranki vročena 18. decembra 2015 in s katero je zavrnjena potrditev vloge na podlagi Uredbe (ES) št. 141/2000 (1) za določitev kot zdravilo sirota, razglasi za nično; in

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v podporo tožbi navaja en tožbeni razlog, s katerim zatrjuje, da je bila v izpodbijani odločbi storjena napaka pri razlagi in izvajanju Uredbe (ES) št. 141/2000. Tožeča stranka trdi, da je tožena stranka:

               —

               napačno uporabila člen 5 Uredbe (ES) št. 141/2000, ker ni presojala procesne narave postopka potrjevanja;

               —

               napačno sklenila, da pogoji za določitev niso bili (ali ne bi mogli biti) izpolnjeni;

               —

               napačno ognila pojmoma, zdravilo‘ in, učinkovina‘ v nasprotju s členoma 3 in 5 Uredbe (ES) št. 141/2000;

               —

               napačno uporabila in se zanesla na Sporočilo Evropske komisije v zvezi z Uredbo (ES) št. 141/2000 (2);

               —

               napačno zanesla na dejstvo, da je tožeča stranka predhodno prejela pomoč pri pripravi protokola v skladu s členom 6 Uredbe (ES) št. 141/2000; in

               —

               onemogočila cilj Uredbe (ES) št. 141/2000, določen v členu 1 Uredbe (ES) št. 141/2000 in njenih uvodnih izjavah.

      (1)  Uredba (ES) št. 141/2000 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 1999 o zdravilih sirotah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 5, str. 21).

      (2)  Sporočilo Komisije (2003/C 178/02) v zvezi z Uredbo (ES) št. 141/2000 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 1999 o zdravilih sirotah (UL C 178, str. 2).


title: Zadeva T-48/17: Tožba, vložena 27. januarja 2017 – ADDE/Parlament

text:
               13.3.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 78/40

         Tožba, vložena 27. januarja 2017 – ADDE/Parlament
   (Zadeva T-48/17)
   (2017/C 078/55)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Alliance for Direct Democracy in Europe ASBL (Bruselj, Belgija) (zastopnica: L. Defalque, odvetnica)

      Tožena stranka: Evropski parlament

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               se ugotovi ničnost Odločbe Evropskega parlamenta z dne 21. novembra 2016 o financiranju za leto 2015 stranke ADDE, s katero je bila ugotovljena neprimernost zneska 500 615,55 EUR in zahtevano vračilo zneska 172 654,92 EUR,

               —

               se ugotovi ničnost Odločbe Evropskega parlamenta z dne 15. decembra 2016 v delu, v katerem omejuje predhodno financiranje za leto 2017 do 33 % maksimalno dodeljenega zneska in pogojuje plačilo zneska predhodnega financiranja s predložitvijo jamstva na prvi poziv, in posledično ničnost člena I.4.1 sklepa o dodelitvi sredstev FINS-2017-13, priloženega k tej odločbi;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe za razveljavitev Odločbe z dne 21. novembra 2016 navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev načela dobrega upravljanja in pravice do obrambe.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na več očitnih napak pri presoji, zaradi katerih so bili kršeni členi 7, 8 in 9 Uredbe (ES) št. 2004/2003 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o predpisih, ki urejajo delovanje političnih strank na evropski ravni, in pravilih glede njihovega financiranja (posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 4, str. 500)

               3.

               Tretji tožbeni razlog se nanaša na kršitev načela sorazmernosti in enakega obravnavanja.

         Tožeča stranka v utemeljitev tožbe za razveljavitev sklepa z dne 15. decembra 2016 navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev načela dobrega upravljanja in pravice do obrambe

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 134 finančne uredbe EU.

               3.

               Tretji tožbeni razlog se nanaša na kršitev načela sorazmernosti in enakega obravnavanja.


title: Zadeva C-170/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 7. aprila 2011 – Maurice Robert Josse Marie Ghislain Lippens in drugi proti Hendrikus Cornelis Kortekaas in drugim, druga stranka: Ageas NV, prej Fortis NV

text:
               18.6.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 179/12

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 7. aprila 2011 – Maurice Robert Josse Marie Ghislain Lippens in drugi proti Hendrikus Cornelis Kortekaas in drugim, druga stranka: Ageas NV, prej Fortis NV
   (Zadeva C-170/11)
   2011/C 179/22
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke v postopku v glavni stvari

   Tožeče stranke:

               Maurice Robert Josse Marie Ghislain Lippens

               Gilbert Georges Henri Mittler

               Jean Paul François Caroline Votron

         Tožene stranke:

               Hendrikus Cornelis Kortekaas

               Kortekaas Entertainment Marketing BV

               Kortekaas Pensioen BV

               Dirk Robbard De Kat

               Johannes Hendrikus Visch

               Euphemia Joanna Bökkerink

               Laminco GLD N-A

         Druga stranka: Ageas NV, prej Fortis NV

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba Uredbo ES o dokazovanju (1), zlasti njen člen 1(1), razlagati tako, da mora sodišče, ki želi zaslišati pričo, ki prebiva v drugi državi članici, za to obliko pridobivanja dokazov vselej uporabiti postopek, ki ga določa Uredba ES o dokazovanju, ali pa je upravičeno uporabiti postopek, ki ga določa njegovo nacionalno procesno pravo, kot je poziv priče pred to sodišče?

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1206/2001 z dne 28. maja 2001 o sodelovanju med sodišči držav članic pri pridobivanju dokazov v civilnih ali gospodarskih zadevah (UL L 174, str. 1).