title: Zadeva T-45/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 20. februarja 2018 – Kwang Yang Motor/EUIPO – Schmidt (CK1) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Evropske unije CK1 — Prejšnja figurativna znamka Evropske unije CK — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001))

text:
               9.4.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 123/18

         Sodba Splošnega sodišča z dne 20. februarja 2018 – Kwang Yang Motor/EUIPO – Schmidt (CK1)
   (Zadeva T-45/17) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Evropske unije CK1 - Prejšnja figurativna znamka Evropske unije CK - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)))
   (2018/C 123/24)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Kwang Yang Motor Co., Ltd (Kaohsiung, Tajvan) (zastopnika: A. González Hähnlein in A. Kleinheyer, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: J. Crespo Carrillo in D. Walicka, agenta)

      Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe pri EUIPO, intervenient v postopku pred Splošnim sodiščem: Udo Schmidt (Reken, Nemčija) (zastopnika: G. Rother in J. Vogtmeier, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 2. novembra 2016 (zadeva R 2193/2015-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med U. Schmidtom in družbo Kwang Yang Motor.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Kwang Yang Motor Co., Ltd se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 78, 13.3.2017.


title: Zadeva T-88/18: Tožba, vložena 19. februarja 2018 – Gruppo Armonie/EUIPO (ARMONIE)

text:
               16.4.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 134/29

         Tožba, vložena 19. februarja 2018 – Gruppo Armonie/EUIPO (ARMONIE)
   (Zadeva T-88/18)
   (2018/C 134/41)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Gruppo Armonie SpA (Casalgrande, Italija) (zastopnik: G. Medri, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Evropske unije ARMONIE – Zahteva za registracijo št. 16 430 068

      Izpodbijana odločba: Odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 15. decembra 2017 v zadevi R 2063/2017-5

      Tožbeni predlog

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe št. 2017/1001.


title: Zadeva C-557/16: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 14. marca 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Korkein hallinto-oikeus – Finska) – postopek, ki ga je sprožila Astellas Pharma GmbH (Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Direktiva 2001/83/ES — Zdravila za uporabo v humani medicini — Člena 28 in 29 — Decentralizirani postopek za dovoljenje za promet z zdravilom — Člen 10 — Generično zdravilo — Obdobje ekskluzivnosti podatkov o referenčnem zdravilu — Pravica pristojnih organov zadevnih držav članic, da določijo, kdaj začne teči obdobje ekskluzivnosti — Pristojnost sodišč zadevnih držav članic, da preverijo, kdaj začne teči obdobje ekskluzivnosti — Učinkovito sodno varstvo — Listina Evropske unije o temeljnih pravicah — Člen 47)

text:
               14.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 166/13

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 14. marca 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Korkein hallinto-oikeus – Finska) – postopek, ki ga je sprožila Astellas Pharma GmbH
   (Zadeva C-557/16) (1)

   ((Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Direktiva 2001/83/ES - Zdravila za uporabo v humani medicini - Člena 28 in 29 - Decentralizirani postopek za dovoljenje za promet z zdravilom - Člen 10 - Generično zdravilo - Obdobje ekskluzivnosti podatkov o referenčnem zdravilu - Pravica pristojnih organov zadevnih držav članic, da določijo, kdaj začne teči obdobje ekskluzivnosti - Pristojnost sodišč zadevnih držav članic, da preverijo, kdaj začne teči obdobje ekskluzivnosti - Učinkovito sodno varstvo - Listina Evropske unije o temeljnih pravicah - Člen 47))
   (2018/C 166/16)
   Jezik postopka: finščina

      Predložitveno sodišče

   Korkein hallinto-oikeus

      Stranke v postopku v glavni stvari

   Astellas Pharma GmbH

      ob udeležbi: Helm AG, Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus (Fimea)

      Izrek

               1.

               Člen 28 in člen 29(1) Direktive 2001/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2012/26/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012, je treba razlagati tako, da v okviru decentraliziranega postopka za izdajo dovoljenja za promet z generičnim zdravilom pristojni organ države članice, ki jo ta postopek zadeva, pri sprejemanju odločbe o dovoljenju za promet z generičnim zdravilom v tej državi članici na podlagi člena 28(5) te direktive ne more sam določiti, kdaj začne teči obdobje ekskluzivnosti podatkov o referenčnem zdravilu.

               2.

               Člen 10 Direktive 2001/83, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2012/26, v povezavi s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da sodišče države članice, ki jo zadeva decentralizirani postopek za izdajo dovoljenja za promet, pri katerem je imetnik dovoljenja za promet z referenčnim zdravilom vložil pravno sredstvo zoper odločbo o dovoljenju za promet z generičnim zdravilom v tej državi članici, ki jo je sprejel pristojni organ te države članice, pristojno, da preveri določitev začetka obdobja ekskluzivnosti podatkov o referenčnem zdravilu. Navedeno sodišče pa ni pristojno za preverjanje, ali je bilo prvotno dovoljenje za promet z referenčnim zdravilom, ki je bilo izdano v neki drugi državi članici, izdano v skladu s to direktivo.

      (1)  UL C 22, 23.1.2017.


title: Zadeva T-202/18: Tožba, vložena 23. marca 2018 – Bruel/Komisija

text:
               14.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 166/45

         Tožba, vložena 23. marca 2018 – Bruel/Komisija
   (Zadeva T-202/18)
   (2018/C 166/57)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Damien Bruel (Pariz, Francija) (zastopnik: H. Hansen, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               tožbo razglasi za dopustno in utemeljeno;

         posledično:

               —

               Sklep z dne 18. januarja 2018, naslovljen „Sklep generalnega sekretarja na podlagi člena 4 pravil za izvajanje Uredbe (ES) št. 1049/2001“, razglasi za ničen zaradi kršitev členov 4, 6 in 9 Uredbe št. 1049/2001, člena 47 Listine, člena 6 Evropske konvencije o človekovih pravicah, splošnega načela enakosti orožij in obveznosti obrazložitve;

         vsekakor:

               —

               toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov;

               —

               tožeči stranki pridrži vse preostale pravice, terjatve, tožbene razloge in pravna sredstva.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev členov 4 in 9 Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331)

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 6 Uredbe št. 1049/2001

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev splošnega načela enakosti orožij, člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člena 6 Evropske konvencije o človekovih pravicah

               4.

               Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 4(6) Uredbe št. 1049/2001, načela sorazmernosti in obveznosti obrazložitve


201805250691897372018/C 200/532212017TC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL20180424414111Zadeva T-221/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 24. aprila 2018 – Mémora Servicios Funerarios/EUIPO – Chatenoud (MEMORAME) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Evropske unije MEMORAME — Prejšnja figurativna znamka Evropske unije mémora in prejšnji nacionalni besedni znamki MÉMORA — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetno zmede — Podobnost proizvodov in storitev — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001))
 ---documentbreak--- C2002018SL4110120180424SL0053411411Sodba Splošnega sodišča z dne 24. aprila 2018 – Mémora Servicios Funerarios/EUIPO – Chatenoud (MEMORAME)
   (Zadeva T-221/17) (
         1
      )
   „(Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Evropske unije MEMORAME — Prejšnja figurativna znamka Evropske unije mémora in prejšnji nacionalni besedni znamki MÉMORA — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetno zmede — Podobnost proizvodov in storitev — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001))“2018/C 200/53Jezik postopka: španščina
      Stranke

      Tožeča stranka: Mémora Servicios Funerarios SLU (Zaragoza, Španija) (zastopnika: C. Marí Aguilar in J. Gallego Jiménez, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Georges Chatenoud (Thiviers, Francija)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 10. februarja 2017 (zadeva R 1308/2016-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbo Mémora Servicios Funerarios in G. Chatenoudom.

      Izrek

            1.

            Tožba se zavrne.

            2.

            Družbi Mémora Servicios Funerarios SLU se naloži plačilo stroškov.

      (
         1
      )	UL C 239, 24.7.2017.


201805250031897132018/C 200/021912016CJC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL201804102211Zadeva C-191/16: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 10. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Berlin – Nemčija) – Romano Pisciotti/Bundesrepublik Deutschland (Predhodno odločanje — Državljanstvo Unije — Člena 18 in 21 PDEU — Izročitev državljana države članice, ki je uresničeval svojo pravico do prostega gibanja, v Združene države Amerike — Sporazum o izročitvi med Evropsko unijo in to tretjo državo — Področje uporabe prava Unije — Prepoved izročitve, ki velja zgolj za nacionalne državljane — Omejitev prostega gibanja — Utemeljitev na podlagi preprečevanja nekaznovanosti — Sorazmernost — Podatek države članice izvora državljana Unije)
 ---documentbreak--- C2002018SL210120180410SL00022121Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 10. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Berlin – Nemčija) – Romano Pisciotti/Bundesrepublik Deutschland
   (Zadeva C-191/16) (
         1
      )
   „(Predhodno odločanje — Državljanstvo Unije — Člena 18 in 21 PDEU — Izročitev državljana države članice, ki je uresničeval svojo pravico do prostega gibanja, v Združene države Amerike — Sporazum o izročitvi med Evropsko unijo in to tretjo državo — Področje uporabe prava Unije — Prepoved izročitve, ki velja zgolj za nacionalne državljane — Omejitev prostega gibanja — Utemeljitev na podlagi preprečevanja nekaznovanosti — Sorazmernost — Podatek države članice izvora državljana Unije)“2018/C 200/02Jezik postopka: nemščina
      Predložitveno sodišče

   Landgericht Berlin

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Romano Pisciotti

      Tožena stranka: Bundesrepublik Deutschland

      Izrek

            1.

            Pravo Unije je treba razlagati tako, da v primeru, kakršen je ta v postopku v glavni stvari – v katerem je bil državljan Unije, v zvezi s katerim je bilo izdano zaprosilo za izročitev v Združene države Amerike, zaradi morebitne izvršitve tega zaprosila prijet v državi članici, ki ni država, katere državljan je – položaj tega državljana spada na področje uporabe tega prava, če je navedeni državljan uresničeval svojo pravico do prostega gibanja v Evropski uniji in če je bilo navedeno zaprosilo za izročitev izvršeno v okviru Sporazuma o izročitvi med Evropsko unijo in Združenimi državami Amerike z dne 25. junija 2003.

            2.

            V primeru, kakršen je ta v postopku v glavni stvari – v katerem je bil državljan Unije, v zvezi s katerim je bilo v okviru Sporazuma o izročitvi med Evropsko unijo in Združenimi državami Amerike z dne 25. junija 2003 izdano zaprosilo za izročitev v Združene države Amerike, zaradi morebitne izvršitve tega zaprosila prijet v državi članici, ki ni država, katere državljan je – je treba člena 18 in 21 PDEU razlagati tako, da ne nasprotujeta temu, da zaprošena država članica na podlagi ustavnopravne določbe razlikuje med svojimi državljani in državljani drugih držav članic ter da to izročitev odobri, medtem ko izročitve svojih državljanov ne dovoljuje, če je pristojnim organom države članice, katere državljan je ta državljan Unije, omogočila, da v okviru evropskega naloga za prijetje zahtevajo njegovo predajo, in če zadnjenavedena država ni sprejela nobenega ukrepa v zvezi s tem.

      (
         1
      )	UL C 270, 25.7.2016.


201805250191897592018/C 200/146452016CJC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL20180419121211Zadeva C-645/16: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 19. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Francija) – Conseils et mise en relations (CMR) SARL/Demeures terre et tradition SARL (Predhodno odločanje — Samozaposleni trgovski zastopniki — Direktiva 86/653/EGS — Pravica trgovskega zastopnika do nadomestila ali odškodnine po prenehanju veljavnosti pogodbe o trgovskem zastopanju — Člen 17 — Izključitev pravice do nadomestila v primeru naročiteljeve odpovedi pogodbe v poskusnem obdobju, določenem v pogodbi)
 ---documentbreak--- C2002018SL1210120180419SL0014121121Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 19. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Francija) – Conseils et mise en relations (CMR) SARL/Demeures terre et tradition SARL
   (Zadeva C-645/16) (
         1
      )
   „(Predhodno odločanje — Samozaposleni trgovski zastopniki — Direktiva 86/653/EGS — Pravica trgovskega zastopnika do nadomestila ali odškodnine po prenehanju veljavnosti pogodbe o trgovskem zastopanju — Člen 17 — Izključitev pravice do nadomestila v primeru naročiteljeve odpovedi pogodbe v poskusnem obdobju, določenem v pogodbi)“2018/C 200/14Jezik postopka: francoščina
      Predložitveno sodišče

   Cour de cassation

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Vlagateljica kasacijske pritožbe: Conseils et mise en relations (CMR) SARL

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Demeures terre et tradition SARL

      Izrek

   Člen 17 Direktive Sveta 86/653/EGS z dne 18. decembra 1986 o usklajevanju zakonodaje držav članic o samozaposlenih trgovskih zastopnikih je treba razlagati tako, da se ureditvi nadomestila in odškodnine, ki ju ta člen v odstavku 2 oziroma odstavku 3 določa v primeru prenehanja veljavnosti pogodbe o trgovskem zastopanju, uporabita, kadar do tega prenehanja pride v poskusnem obdobju, določenem v tej pogodbi.
   (
         1
      )	UL C 70, 6.3.2017.


201805250271897472018/C 200/032582016CJC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL201804123311Zadeva C-258/16: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 12. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Korkein oikeus – Finska) – Finnair Oyj/Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia (Predhodno odločanje — Zračni promet — Montrealska konvencija — Člen 31 — Odgovornost letalskih prevoznikov za oddano prtljago — Zahteve glede oblike in vsebine pisne reklamacije, naslovljene na letalskega prevoznika — Reklamacija, ki je vložena elektronsko in zabeležena v informacijskem sistemu letalskega prevoznika — Reklamacija, ki jo v imenu osebe, ki je upravičena za sprejem, vloži uslužbenec letalskega prevoznika)
 ---documentbreak--- C2002018SL310120180412SL00033131Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 12. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Korkein oikeus – Finska) – Finnair Oyj/Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia
   (Zadeva C-258/16) (
         1
      )
   „(Predhodno odločanje — Zračni promet — Montrealska konvencija — Člen 31 — Odgovornost letalskih prevoznikov za oddano prtljago — Zahteve glede oblike in vsebine pisne reklamacije, naslovljene na letalskega prevoznika — Reklamacija, ki je vložena elektronsko in zabeležena v informacijskem sistemu letalskega prevoznika — Reklamacija, ki jo v imenu osebe, ki je upravičena za sprejem, vloži uslužbenec letalskega prevoznika)“2018/C 200/03Jezik postopka: finščina
      Predložitveno sodišče

   Korkein oikeus

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Finnair Oyj

      Nasprotna stranka v postopku s pritožbo: Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia

      Izrek

            1.

            Člen 31(4) Konvencije o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz, ki je bila sklenjena 28. maja 1999 v Montrealu in ki je bila v imenu Evropske skupnosti odobrena s Sklepom Sveta 2001/539/ES z dne 5. aprila 2001, je treba razlagati tako, da je treba v rokih, predpisanih v odstavku 2 tega člena, reklamacijo podati v pisni obliki v skladu z odstavkom 3 tega člena, sicer je vsakršna tožba zoper prevoznika nedopustna.

            2.

            Reklamacija, kot je ta iz zadeve v glavni stvari, ki je vnesena v informacijski sistem letalskega prevoznika, izpolnjuje zahtevo po pisni obliki iz člena 31(3) Konvencije o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz, ki je bila sklenjena 28. maja 1999 v Montrealu.

            3.

            Člen 31(2) in (3) Konvencije o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz, ki je bila sklenjena 28. maja 1999 v Montrealu, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da se zahteva po pisni obliki šteje za izpolnjeno, če predstavnik letalskega prevoznika z vednostjo potnika reklamacijo zabeleži v pisni obliki bodisi na papir bodisi elektronsko in jo vnese informacijski sistem tega prevoznika, če lahko ta potnik preveri točnost besedila reklamacije, kot je bila dana v pisno obliko in vnesena v ta sistem, in jo, po potrebi, spremeni ali dopolni oziroma nadomesti pred iztekom roka iz člena 31(2) te konvencije.

            4.

            Člen 31 Konvencije o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz, ki je bila sklenjena 28. maja 1999 v Montrealu, je treba razlagati tako, da za reklamacije ne določa drugih vsebinskih zahtev, kot je ta, da se letalskega prevoznika seznani z nastalo škodo.

      (
         1
      )	UL C 260, 18.7.2016.


201805250511897052018/C 200/402882016TC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL20180426323322Zadeva T-288/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 26. aprila 2016 – Convivo/EUIPO – Porcesadora Nacional de Alimentos (M’Cooky) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija — Besedna znamka M’Cooky — Prejšnja nacionalna figurativna znamka MR.COOK — Relativni razlog za zavrnitev — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe 2017/1001) — Verjetnost zmede)
 ---documentbreak--- C2002018SL3220120180426SL0040322332Sodba Splošnega sodišča z dne 26. aprila 2016 – Convivo/EUIPO – Porcesadora Nacional de Alimentos (M’Cooky)
   (Zadeva T-288/16) (
         1
      )
   „(Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija — Besedna znamka M’Cooky — Prejšnja nacionalna figurativna znamka MR.COOK — Relativni razlog za zavrnitev — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe 2017/1001) — Verjetnost zmede)“2018/C 200/40Jezik postopka: angleščina
      Stranke

      Tožeča stranka: Convivo GmbH (Dunaj, Avstrija) (zastopnik: C. Düchs, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: L. Rampini in D. Walicka, agenta)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Porcesadora Nacional de Alimentos C.A. Pronaca (Quito, Ekvador)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora EUIPO za pritožbe z dne 7. marca 2016 (zadeva R 1039/2015-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Porcesadora Nacional de Alimentos C. A. Pronaca in Convivo.

      Izrek

            1.

            Tožba se zavrne.

            2.

            Družba Convivo GmbH nosi svoje stroške in stroške Urada Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO).

      (
         1
      )	UL C 260, 18.7.2016.


201805250181897442018/C 200/1582017CJC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL20180412121322Zadeva C-8/17: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 12. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supremo Tribunal de Justiça – Portugalska) – Biosafe – Indústria de Reciclagens SA/Flexipiso – Pavimentos SA (Predhodno odločanje — Davek na dodano vrednost (DDV) — Direktiva 2006/112/ES — Členi 63, 167, 168, od 178 do 180, 182 in 219 — Načelo davčne nevtralnosti — Pravica do odbitka DDV — Rok, ki je z nacionalno zakonodajo določen za uveljavljanje te pravice — Odbitek dodatnega DDV, ki je bil plačan državi in ki je bil predmet dokumentov, s katerimi so bili po naknadni odmeri davka popravljeni prvotni računi — Začetek teka roka)
 ---documentbreak--- C2002018SL1220120180412SL0015122132Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 12. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supremo Tribunal de Justiça – Portugalska) – Biosafe – Indústria de Reciclagens SA/Flexipiso – Pavimentos SA
   (Zadeva C-8/17) (
         1
      )
   „(Predhodno odločanje — Davek na dodano vrednost (DDV) — Direktiva 2006/112/ES — Členi 63, 167, 168, od 178 do 180, 182 in 219 — Načelo davčne nevtralnosti — Pravica do odbitka DDV — Rok, ki je z nacionalno zakonodajo določen za uveljavljanje te pravice — Odbitek dodatnega DDV, ki je bil plačan državi in ki je bil predmet dokumentov, s katerimi so bili po naknadni odmeri davka popravljeni prvotni računi — Začetek teka roka)“2018/C 200/15Jezik postopka: portugalščina
      Predložitveno sodišče

   Supremo Tribunal de Justiça

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Biosafe – Indústria de Reciclagens SA

      Tožena stranka: Flexipiso – Pavimentos SA

      Izrek

   Člene 63, 167, 168, od 178 do 180, 182 in 219 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost ter načelo davčne nevtralnosti je treba razlagati tako, da nasprotujejo ureditvi države članice, v skladu s katero se pravica do odbitka davka na dodano vrednost (DDV) v okoliščinah, kot so v postopku v glavni stvari, v katerih je bil državi po naknadni odmeri davka plačan dodatni DDV in v katerih je bil ta dodatni DDV predmet dokumentov, s katerimi so bili prvotni računi popravljeni več let po dobavi zadevnega blaga, zavrne, ker naj bi rok, ki je z navedeno ureditvijo določen za uveljavljanje te pravice, začel teči z izdajo navedenih prvotnih računov in naj bi se iztekel.
   (
         1
      )	UL C 95, 27.3.2017.


201805250071897482018/C 200/043162016CJC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL201804174521Združeni zadevi C-316/16 in C-424/16: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 17. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg, Supreme Court of the United Kingdom – Nemčija, Združeno kraljestvo) – – B/Land Baden-Württemberg (C-316/16), Secretary of State for the Home Department/Franco Vomero (C-424/16) (Predhodno odločanje — Državljanstvo Unije — Pravica do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic — Direktiva 2004/38/ES — Člen 28(3)(a) — Povečana stopnja varstva pred izgonom — Pogoji — Pravica do stalnega prebivališča — Prebivanje v državi članici gostiteljici deset let pred izdajo odločbe o izgonu z ozemlja zadevne države članice — Obdobje prestajanja zaporne kazni — Posledice za neprekinjenost desetletnega prebivanja — Razmerje s celovito presojo integracijske vezi — Trenutek izvedbe navedene presoje in merila, ki se morajo pri njej upoštevati)
 ---documentbreak--- C2002018SL410120180417SL00044152Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 17. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg, Supreme Court of the United Kingdom – Nemčija, Združeno kraljestvo) – – B/Land Baden-Württemberg (C-316/16), Secretary of State for the Home Department/Franco Vomero (C-424/16)
   (Združeni zadevi C-316/16 in C-424/16) (
         1
      )
   „(Predhodno odločanje — Državljanstvo Unije — Pravica do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic — Direktiva 2004/38/ES — Člen 28(3)(a) — Povečana stopnja varstva pred izgonom — Pogoji — Pravica do stalnega prebivališča — Prebivanje v državi članici gostiteljici deset let pred izdajo odločbe o izgonu z ozemlja zadevne države članice — Obdobje prestajanja zaporne kazni — Posledice za neprekinjenost desetletnega prebivanja — Razmerje s celovito presojo integracijske vezi — Trenutek izvedbe navedene presoje in merila, ki se morajo pri njej upoštevati)“2018/C 200/04Jezika postopka: nemščina in angleščina
      Predložitveno sodišče

   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg, Supreme Court of the United Kingdom

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: B (C-316/16), Secretary of State for the Home Department (C-424/16)

      Toženi stranki: Land Baden-Württemberg (C-316/16), Franco Vomero (C-424/16)

      Izrek

            1.

            Člen 28(3)(a) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EGS je treba razlagati tako, da je upravičenost do varstva pred izgonom z ozemlja iz navedene določbe pogojena s tem, da ima zadevna oseba pravico do stalnega prebivališča v smislu člena 16 in člena 28(2) te direktive.

            2.

            Člen 28(3)(a) Direktive 2004/38 je treba razlagati tako, da je lahko v primeru državljana Unije, ki prestaja zaporno kazen in zoper katerega je sprejeta odločba o izgonu, pogoj „prebiva[nja] v državi članici gostiteljici preteklih deset let“ iz te določbe izpolnjen, če je mogoče s celovito presojo položaja zadevne osebe ob upoštevanju vseh upoštevnih vidikov ugotoviti, da ne glede na navedeno prestajanje zaporne kazni integracijske vezi med zadevno osebo in državo članico gostiteljico niso bile pretrgane. Med te vidike med drugim spada trdnost integracijskih vezi, stkanih z državo članico gostiteljico pred začetkom prestajanja zaporne kazni zadevne osebe, narava kaznivega dejanja, na katerem temelji izvršena zaporna kazen, okoliščine, v katerih je bilo storjeno, in osebno obnašanje zadevne osebe med prestajanjem zaporne kazni.

            3.

            Člen 28(3)(a) Direktive 2004/38 je treba razlagati tako, da je treba vprašanje, ali oseba izpolnjuje pogoj „prebiva[nja] v državi članici gostiteljici preteklih deset let“ v smislu navedene določbe, presojati na datum sprejetja prvotne odločbe o izgonu.

      (
         1
      )	UL C 343, 19.9.2016.

      UL C 350, 26.9.2016.


201805250141897552018/C 200/16132017CJC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL20180412131311Zadeva C-13/17: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 12. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Francija) – Fédération des entreprises de la beauté/Ministre des Affaires sociales, de la Santé et des Droits des femmes, Ministre de l’Éducation nationale, de l’Enseignement supérieur et de la Recherche, Ministre de l'Économie et des Finances, prej Ministre de l'Économie, de l'Industrie et du Numérique (Predhodno odločanje — Približevanje zakonodaj — Kozmetični izdelki — Uredba (ES) št. 1223/2009 — Člen 10(2) — Ocena varnosti kozmetičnega izdelka — Usposobljenost ocenjevalca — Priznavanje enakovrednosti študija — Vede, ki so podobne farmaciji, toksikologiji ali medicini — Diskrecijska pravica držav članic)
 ---documentbreak--- C2002018SL1310120180412SL0016131131Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 12. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Francija) – Fédération des entreprises de la beauté/Ministre des Affaires sociales, de la Santé et des Droits des femmes, Ministre de l’Éducation nationale, de l’Enseignement supérieur et de la Recherche, Ministre de l'Économie et des Finances, prej Ministre de l'Économie, de l'Industrie et du Numérique
   (Zadeva C-13/17) (
         1
      )
   „(Predhodno odločanje — Približevanje zakonodaj — Kozmetični izdelki — Uredba (ES) št. 1223/2009 — Člen 10(2) — Ocena varnosti kozmetičnega izdelka — Usposobljenost ocenjevalca — Priznavanje enakovrednosti študija — Vede, ki so podobne farmaciji, toksikologiji ali medicini — Diskrecijska pravica držav članic)“2018/C 200/16Jezik postopka: francoščina
      Predložitveno sodišče

   Conseil d'État

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Fédération des entreprises de la beauté

      Tožene stranke: Ministre des Affaires sociales, de la Santé et des Droits des femmes, Ministre de l’Éducation nationale, de l’Enseignement supérieur et de la Recherche, Ministre de l'Économie et des Finances, prej Ministre de l'Économie, de l'Industrie et du Numérique

      Izrek

            1.

            Člen 10(2) Uredbe (ES) št. 1223/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. novembra 2009 o kozmetičnih izdelkih je treba razlagati tako, da se lahko priznavanje enakovrednosti študija, ki je predmet te določbe, nanaša na drug študij od tistega, ki je opravljen v tretjih državah.

            2.

            Člen 10(2) Uredbe št. 1223/2009 je treba razlagati tako, da je z njim vsaki državi članici dana pristojnost za določitev ved, ki so „podobne“ farmaciji, toksikologiji ali medicini, in ravni usposobljenosti, s katerimi so izpolnjene zahteve iz te uredbe, pod pogojem, da spoštuje cilje, ki so določeni v navedeni uredbi, zlasti zagotovitev, da ima ocenjevalec varnosti kozmetičnih izdelkov kvalifikacije, ki mu omogočajo zagotavljanje visoke ravni varovanja zdravja ljudi.

      (
         1
      )	UL C 95, 27.3.2017.


201805250161897562018/C 200/271242018CJC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL20180215212221Zadeva C-124/18 P: Pritožba, ki jo je Red Bull GmbH vložila 15. februarja 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 30. novembra 2017 v združenih zadevah T-101/15 in T-102/15, Red Bull GmbH/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino
 ---documentbreak--- C2002018SL2110120180215SL0027211222Pritožba, ki jo je Red Bull GmbH vložila 15. februarja 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 30. novembra 2017 v združenih zadevah T-101/15 in T-102/15, Red Bull GmbH/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino
   (Zadeva C-124/18 P)2018/C 200/27Jezik postopka: angleščina
      Stranke

      Pritožnica: Red Bull GmbH (zastopnika: A. Renck, odvetnik, S. Petivlasova, odvetnica)

      Druga stranka v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino, Znamke, Optimum Mark sp. z o.o.

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

            —

            razveljavi odločbo z dne 30. novembra 2017 v združenih zadevah T-101/15 in T-102/15,

            —

            razveljavi odločbi prvega odbora za pritožbe druge stranke v postopku z dne 2. decembra 2014 v zadevah R 2037/2013-1 in R 2036/2013-1, ter

            —

            odredi, da se stroški postopka naložijo drugi stranki v postopku.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica s prvim razlogom trdi, da je razlaga člena 7(1)(a) in (4) Uredbe o blagovni znamki EU (
         1
      ) Splošnega sodišča (v nadaljevanju: SS) glede barvnih znamk v nasprotju z načeli enakega obravnavanja in sorazmernosti. SS naj bi napačno naložilo novo in nesorazmerno zahtevo za grafično upodobitev barvnih znamk, ki naj bi temeljila na napačni predpostavki, da so take znamke po naravi manj natančne. Prvič, ta predpostavka nima pravne podlage in ne ustreza nobenemu namenu, določenemu v zakonodaji, ter učinkuje tako, da nezakonito in nesorazmerno diskriminira barvne znamke nasproti drugim vrstam znamk, kot so enobarvne znamke, besedne znamke, modeli in druge. Drugič, merilo, vzpostavljeno v izpodbijani odločbi je v nasprotju s naravo barvnih znamk kot takih, ki, kot je priznalo Sodišče v zadevi Libertel (
         2
      ), niso prostorsko omejene. Izpodbijana odločba dejansko omejuje barvne znamke kot take na barvne figurativne, pozicijske ali znamke z vzorcem. Tretjič, z izpodbijano določbo bi bilo več kot 85 % barvnih znamk, kot so izpodbijane znamke neveljavnih v registru druge stranke v postopku.
   Pritožnica z drugim razlogom trdi, da je SS kršilo člen 7(1)(a) in (4) Uredbe o blagovni znamki EU zaradi nepravilne in nedovoljene razlage sodbe Heidelberger Bauchemie (
         3
      ) s tem, da je naložilo tri kumulativne zahteve za grafično upodobitev barvnih znamk, in sicer (i) natančne odtenke zadevnih barv, (ii) razmerje zadevnih barv in (iii) prostorsko umestitev barv. Te zahteve za to odločbo niso bile bistvene in naj bi imele nesorazmeren močan učinek le na kategorijo ali razred znamk ali znakov, ki so barvni ali barvnih znakov kot takih. Poleg tega naj bi bila tretja in na novo postavljena kumulativna zahteva upravičena z zatrjevano „omejeno svojstveno sposobnostjo barv ponazoriti natančen pomen“. Vendar naj bi se slednja do sedaj presojala glede na to, ali je znamko mogoče registrirati in ne glede na zahtevo grafične ponazoritve, kar pomeni, da takoj povzroči ničnost registracije, ne da bi bilo mogoče dokazati pridobljen razlikovalni učinek ali ga drugače popraviti. Izpodbijana odločba je tudi v nasprotju s členom 4 Uredbe o blagovni znamki EU s tem, da zahteva „izrecni“ opis vrste zadevnih znamk in nezakonito zmanjšuje dejansko opredelitev takih znamk le na znamke s prostorsko (figurativno) umestitvijo, ki ustreza dejanski nadaljnji uporabi znamke.
   Pritožnica s tretjim razlogom trdi, da je SS kršilo načelo zaupanja v pravo s tem, da v odločbi ni presodilo in upošetvalo, da je bila zahteva glede prve sporne znamke vložena pred sodbo Heidelberger Bauchemie in tako ni upoštevalo morebitne uporabe načel iz sodb Sodišča v zadevah Lambretta (
         4
      ) in Cactus (
         5
      ). Prav tako naj bi kršilo to načelo s tem, da ni opravilo celovite presoje dovoljenih in zanesljivih virov, pravil in določb, ki se uporabljajo, sodne prakse EU in smernic druge stranke v postopku za določitev, ali bi bilo mogoče na podlagi vseh upoštevnih kumulativnih okoliščin v tej zadevi ugotoviti, da je druga stranka v postopku pritožnici dala natančna, brezpogojna in skladna zagotovila, na katera se je pritožnica opirala z njihovim spoštovanjem, kar je pri njej privedlo do upravičenega legitimnega pričakovanja.
   Pritožnica s četrtim razlogom trdi, da je SS kršilo načelo sorazmernosti s tem, da ni ugotovilo nesorazmernosti razveljavitve obeh spornih znamk v izjemnih okoliščinah tega primera. SS zlasti ni ugotovilo, da bi bila cilja natančnosti in jasnosti ter pravne varnosti lahko zakonito izpolnjena, če bi bila pritožnica pozvana in bi ji bilo omogočeno pojasniti opis obeh znamk, tako da bi ostali registrirani, namesto, da je obe registraciji razglasilo za nični.
   Pritožnica s petim razlogom trdi, da je SS kršilo postopkovna pravila s tem, da je napačno uporabilo člen 134(1) Poslovnika in pritožnici naložilo plačilo stroškov postopka. Izjemne okoliščine tega primera in načelo enakosti v skladu s členom 135(1) Poslovnika zahtevajo, da se pritožnici ne naloži plačila stroškov postopka (pač pa, da stroške postopka nosi druga stranka v postopku).
   (
         1
      )	Uredba (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2017 o blagovni znamki Evropske unije (UL 2017, L 154, str. 1).
   (
         2
      )	Sodba z dne 6. maja 2003, Libertel, C-104/01, EU:C:2003:244.
   (
         3
      )	Sodba z dne 24. junija 2004, Heidelberger Bauchemie, C-49/02, EU:C:2004:384.
   (
         4
      )	Sodba z dne 16. februarja 2017, Brandconcern BV/EUIPO in Scooters India (Lambretta), C-577/14 P, EU:C:2017:122.
   (
         5
      )	Sodba z dne 11. oktobra 2017, EUIPO/Cactus SA (Cactus), C-501/15 P, EU:C:2017:750.


201805250101897532018/C 200/053202016CJC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL201804105511Zadeva C-320/16: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 10. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal de grande instance de Lille – Francija) – kazenski postopek zoper Uber France SAS (Predhodno odločanje — Storitve na področju prevoza — Direktiva 2006/123/ES — Storitve na notranjem trgu — Direktiva 98/34/ES — Storitve informacijske družbe — Predpis o storitvah informacijske družbe — Pojem — Storitev posredovanja, ki omogoča, da se prek aplikacije za pametni telefon odplačno povezuje nepoklicne voznike, ki uporabljajo svoje lastno vozilo, z osebami, ki iščejo prevoz v mestu — Kazenske sankcije)
 ---documentbreak--- C2002018SL510120180410SL00055151Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 10. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal de grande instance de Lille – Francija) – kazenski postopek zoper Uber France SAS
   (Zadeva C-320/16) (
         1
      )
   „(Predhodno odločanje — Storitve na področju prevoza — Direktiva 2006/123/ES — Storitve na notranjem trgu — Direktiva 98/34/ES — Storitve informacijske družbe — Predpis o storitvah informacijske družbe — Pojem — Storitev posredovanja, ki omogoča, da se prek aplikacije za pametni telefon odplačno povezuje nepoklicne voznike, ki uporabljajo svoje lastno vozilo, z osebami, ki iščejo prevoz v mestu — Kazenske sankcije)“2018/C 200/05Jezik postopka: francoščina
      Predložitveno sodišče

   Tribunal de grande instance de Lille

      Stranki v postopku v glavni stvari

   Uber France SAS,

      ob udeležbi: Nabila Bensalema

      Izrek

   Člen 1 Direktive 98/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. junija 1998 o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov o storitvah informacijske družbe, kakor je bila spremenjena z Direktivo 98/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. julija 1998, in člen 2(2)(d) Direktive 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu je treba razlagati tako, da se nacionalna ureditev, ki za organizacijo sistema za povezovanje strank z osebami, ki zagotavljajo odplačno storitev cestnega prevoza oseb z vozili z manj kot desetimi sedeži, ne da bi za to imele dovoljenje, določa kazenske sankcije, nanaša na „storitve na področju prevoza“, saj se uporablja za storitev posredovanja prek aplikacije za pametni telefon, ki je sestavni del celotne storitve, katere glavni element je storitev prevoza. Taka storitev ne spada na področje uporabe teh direktiv.
   (
         1
      )	UL C 296, 16.8.2016.


201805250441897012018/C 200/542972017TC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL20180424424211Zadeva T-297/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 24. aprila 2018 – VSM/EUIPO (WE KNOW ABRASIVES) (Znamka Evropske unije — Prijava besedne znamke Evropske unije WE KNOW ABRASIVES — Znamka, sestavljena iz oglaševalskega slogana — Pristojnost odbora za pritožbe v primeru pritožbe, omejene na del storitev, na katere se nanaša zahteva za registracijo — Člen 64(1) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 71(1) Uredbe (EU) 2017/1001) — Absolutni razlog za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Člen 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009 (postal člen 7(1)(b) Uredbe 2017/1001)
 ---documentbreak--- C2002018SL4210120180424SL0054421421Sodba Splošnega sodišča z dne 24. aprila 2018 – VSM/EUIPO (WE KNOW ABRASIVES)
   (Zadeva T-297/17) (
         1
      )
   „(Znamka Evropske unije — Prijava besedne znamke Evropske unije WE KNOW ABRASIVES — Znamka, sestavljena iz oglaševalskega slogana — Pristojnost odbora za pritožbe v primeru pritožbe, omejene na del storitev, na katere se nanaša zahteva za registracijo — Člen 64(1) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 71(1) Uredbe (EU) 2017/1001) — Absolutni razlog za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Člen 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009 (postal člen 7(1)(b) Uredbe 2017/1001)“2018/C 200/54Jezik postopka: nemščina
      Stranki

      Tožeča stranka: VSM.Vereinigte Schmirgel- und Maschinen-Fabriken AG (Hannover, Nemčija) (zastopnik: M. Horak, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: W. Schramek in A. Söder, agenta)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe EUIPO z dne 6. marca 2017 (zadeva R 1595/2016-4) v zvezi z zahtevo za registracijo besednega znaka WE KNOW ABRASIVES kot znamke Evropske unije.

      Izrek

            1.

            Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 6. marca 2017 (zadeva R 1595/2016-4) se razveljavi v delu, v katerem je bila z njo zavrnjena zahteva za registracijo besednega znaka WE KNOW ABRASIVES za storitve iz razreda 35, ki ustrezajo temu opisu: „oglaševanje; storitve poslovnega upravljanja; administrativne storitve; storitve prodaje na debelo na področju kovinskih proizvodov za gradnjo; poslovna administracija“.

            2.

            Ostali predlogi VSM.Vereinigte Schmirgel- und Maschinen-Fabriken AG se zavrnejo.

            3.

            VSM.Vereinigte Schmirgel- und Maschinen-Fabriken in EUIPO nosita vsak svoje stroške.

      (
         1
      )	UL C 231, 17.7.2017.


201805250601897322018/C 200/413122016TC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL20180425333311Zadeva T-312/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 25. aprila 2018 – Walfood/EUIPO – Romanov Holding (CHATKA) (Znamka Evropske unije — Postopek za ugotovitev ničnosti — Mednarodna prijava, v kateri je imenovana Evropska unija — Besedna znamka CHATKA — Prejšnja mednarodna figurativna znamka CHATKA — Relativni razlog za zavrnitev — Člen 8(1)(b Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b)Uredbe (EU) 2017/1001) — Resna uporaba prejšnje znamke — Člen 42(2) in (3) Uredbe št. 207/2009 (postal člen 47(2) in (3) Uredbe št. 2017/1001))
 ---documentbreak--- C2002018SL3310120180425SL0041331331Sodba Splošnega sodišča z dne 25. aprila 2018 – Walfood/EUIPO – Romanov Holding (CHATKA)
   (Zadeva T-312/16) (
         1
      )
   „(Znamka Evropske unije — Postopek za ugotovitev ničnosti — Mednarodna prijava, v kateri je imenovana Evropska unija — Besedna znamka CHATKA — Prejšnja mednarodna figurativna znamka CHATKA — Relativni razlog za zavrnitev — Člen 8(1)(b Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b)Uredbe (EU) 2017/1001) — Resna uporaba prejšnje znamke — Člen 42(2) in (3) Uredbe št. 207/2009 (postal člen 47(2) in (3) Uredbe št. 2017/1001))“2018/C 200/41Jezik postopka: angleščina
      Stranke

      Tožeča stranka: Walfood SA (Luxembourg, Luksemburg) (zastopnik: E. Cornu, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka pred odborom EUIPO za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Romanov Holding, SL (La Moraleja, Španija) (zastopnici: S. García Cabezas in R. Fernández Iglesias, odvetnici)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo petega odbora EUIPO za pritožbe z dne 21. marca 2016 (zadeva R 2780/8014-5) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Romanov Holding in Walfood.

      Izrek

            1.

            Tožba se zavrne.

            2.

            Družba Walfood SA nosi stroške.

      (
         1
      )	UL C 305, 22.8.2016.


201805250211897262018/C 200/292082018CJC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL20180323232421Zadeva C-208/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Nejvyšší soud České republiky (Češka republika) 23. marca 2018 – Jana Petruchová/FIBO Group Holdings Ltd
 ---documentbreak--- C2002018SL2310120180323SL0029231242Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Nejvyšší soud České republiky (Češka republika) 23. marca 2018 – Jana Petruchová/FIBO Group Holdings Ltd
   (Zadeva C-208/18)2018/C 200/29Jezik postopka: češčina
      Predložitveno sodišče

   Nejvyšší soud České republiky

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Jana Petruchová

      Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: FIBO Group Holdings Ltd

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člen 17(1) Uredbe (EU) št. 1215/2012 (
         1
      ) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah razlagati tako, da je treba osebo, kot je pritožnica v postopku v glavni stvari, ki trguje na mednarodnem trgu za menjavo valut FOREX, tako da dejavno oddaja naročila, čeprav prek tretje osebe, ki svojo dejavnost opravlja poklicno, šteti za potrošnika v skladu s to določbo?
   (
         1
      )	UL L 351, 20.12.2012, str. 1.


201805250251897272018/C 200/302502018CJC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL20180411242521Zadeva C-250/18: Tožba, vložena 11. aprila 2018 – Evropska komisija/Republika Hrvaška
 ---documentbreak--- C2002018SL2410120180411SL0030241252Tožba, vložena 11. aprila 2018 – Evropska komisija/Republika Hrvaška
   (Zadeva C-250/18)2018/C 200/30Jezik postopka: hrvaščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: M. Mataija, E. Sanfrutos Cano, agenta)

      Tožena stranka: Republika Hrvaška

      Predlogi tožeče stranke

   Evropska komisija Sodišču predlaga, naj:

            —

            ugotovi, da Republika Hrvaška ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 5(1) Direktive 2008/98, (
                  1
               ) ker ni odločila, da je kameni agregat, odložen v Biljanah Donjih, odpadek, ne pa stranski proizvod, in da je treba z njim ravnati kot z odpadkom;

            —

            ugotovi, da Republika Hrvaška ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 13 Direktive 2008/98, ker ni sprejela vseh potrebnih ukrepov, da bi zagotovila, da se ravnanje z odpadki, odloženimi v Biljanah Donjih, izvaja na način, ki ne ogroža zdravja ljudi in ne škodi okolju;

            —

            ugotovi, da Republika Hrvaška ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 15(1) Direktive 2008/98, ker ni sprejela potrebnih ukrepov, da bi zagotovila, da imetnik odpadkov, odloženih v Biljanah Donjih, sam obdeluje odpadke ali da zanj obdelavo izvaja trgovec ali ustanova ali podjetje, ki obdeluje odpadke, ali da zanj obdelavo uredi zasebni ali javni zbiralec odpadkov;

            —

            Republiki Hrvaški naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   V zvezi s kršitvijo člena 5(1) Direktive:
   Člen 5(1) Direktive vsebuje kumulativne pogoje, ki morajo biti izpolnjeni, da se snov ali predmet, ki nastane v proizvodnem procesu, katerega glavni namen ni proizvodnja te snovi ali predmeta, ne šteje za odpadek, temveč za stranski proizvod. Republika Hrvaška je za odpadek, odložen v Biljanah Donjih, napačno uporabila člen 5(1), saj ni odločila, da gre za odpadek, ne pa za stranski proizvod, čeprav za ta odpadek ni zagotovljena nadaljnja uporaba v smislu člena 5(1)(a) Direktive.
   V zvezi s kršitvijo člena 13 Direktive:
   V skladu s členom 13 Direktive države članice sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da se ravnanje z odpadki izvaja na način, ki ne ogroža zdravja ljudi in ne škodi okolju. Čeprav so hrvaški organi ugotovili, da se odpadki v Biljanah Donjih nahajajo na lokaciji, ki ni določena ne urejena za odlaganje odpadkov, na zemljišču, brez kakršnih koli zaščitnih ukrepov pred širjenjem v vodo in zrak, nobeden od ukrepov, ki so jih hrvaški organi sprejeli glede odpadkov, do danes ni izvršen. Ta položaj ostaja nespremenjen že dolgo, kar nujno vodi k degradaciji okolja. Republika Hrvaška zato ni sprejela potrebnih ukrepov, da bi zagotovila, da se ravnanje z odpadki v Biljanah Donjih izvaja na način, ki ne ogroža zdravja ljudi in ne škodi okolju.
   V zvezi s kršitvijo člena 15(1) Direktive:
   V skladu s členom 15(1) Direktive države članice sprejmejo potrebne ukrepe za zagotovitev, da v skladu s členoma 4 in 13 vsak izvirni povzročitelj ali drug imetnik odpadkov sam obdela odpadke ali da zanj obdelavo izvaja trgovec ali ustanova ali podjetje, ki obdeluje odpadke, ali da zanj obdelavo uredi zasebni ali javni zbiralec odpadkov. To, da hrvaški organi niso zagotovili, da lastnik odpadkov obdela odpadke ali za njihovo obdelavo zadolži eno od oseb, navedenih v členu 15(1), izhaja iz dejstva, da so ti odpadki v trenutku vložitve tožbe še naprej nezakonito odloženi v Biljanah Donjih, kjer so že dolgo. Hrvaški organi niso sprejeli učinkovitih ukrepov, s katerimi bi se zagotovilo, da lastnik odpadkov sam ali prek oseb, navedenih v členu 15(1), odpadke obdela.
   (
         1
      )	Direktiva 2008/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 o odpadkih in razveljavitvi nekaterih direktiv (UL 2008, L 312, str. 3).


201805250471897152018/C 200/424262016TC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL20180425343411Zadeva T-426/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 25. aprila 2018 – Perfumes y Aromas Artesanales/EUIPO – Aromas Selective (Aa AROMAS artesanales) (Znamka Evropske Unije — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Evropske unije Aa AROMAS artesanales — Prejšnja figurativna znamka Evropske unije Aromas PERFUMARIA Beleza em todos os sentidos — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Enakost ali podobnost storitev — Podobnost znakov — Upoštevna javnost — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001))
 ---documentbreak--- C2002018SL3410120180425SL0042341341Sodba Splošnega sodišča z dne 25. aprila 2018 – Perfumes y Aromas Artesanales/EUIPO – Aromas Selective (Aa AROMAS artesanales)
   (Zadeva T-426/16) (
         1
      )
   „(Znamka Evropske Unije — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Evropske unije Aa AROMAS artesanales — Prejšnja figurativna znamka Evropske unije Aromas PERFUMARIA Beleza em todos os sentidos — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Enakost ali podobnost storitev — Podobnost znakov — Upoštevna javnost — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001))“2018/C 200/42Jezik postopka: španščina
      Stranke

      Tožeča stranka: Perfumes y Aromas Artesanales, SL (Arganda del Rey, Španija) (zastopnik: J. Botella Reyna, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: E. Zaera Cuadrado in A. Schifko, agenta)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Aromas Selective, SL (Dos Hermanas, Španija) (zastopnika: I. Temiño Ceniceros in J. Oria Sousa-Montes, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe EUIPO z dne 20. maja 2016 (zadeva R 766/2015-5) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Aromas Selective in Perfumes y Aromas Artesanales.

      Izrek

            1.

            Tožba se zavrne.

            2.

            Družbi Perfumes y Aromas Artesanales, SL, se naloži plačilo njenih stroškov ter stroškov Urada Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) in družbe Aromas Selective, SL, vključno s stroški, ki so zadnjenavedeni nastali v postopku pred odborom za pritožbe EUIPO.

      (
         1
      )	UL C 364, 3.10.2016.


201805250111897492018/C 200/191102017CJC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL20180412151511Zadeva C-110/17: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 12. aprila 2018 – Evropska komisija/Kraljevina Belgija (Neizpolnitev obveznosti države — Prosti pretok kapitala — Člen 63 PDEU — Člen 40 Sporazuma EGP — Davek od dohodka rezidentov Belgije — Določitev dohodka od nepremičnin — Uporaba dveh različnih metod izračuna glede na kraj, kjer je nepremičnina — Izračun na podlagi katastrske vrednosti za nepremičnine v Belgiji — Izračun na podlagi dejanske najemne vrednosti za nepremičnine v drugi državi članici Evropske unije ali Evropskega gospodarskega prostora (EGP) — Različno obravnavanje — Omejitev prostega pretoka kapitala)
 ---documentbreak--- C2002018SL1510120180412SL0019151151Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 12. aprila 2018 – Evropska komisija/Kraljevina Belgija
   (Zadeva C-110/17) (
         1
      )
   „(Neizpolnitev obveznosti države — Prosti pretok kapitala — Člen 63 PDEU — Člen 40 Sporazuma EGP — Davek od dohodka rezidentov Belgije — Določitev dohodka od nepremičnin — Uporaba dveh različnih metod izračuna glede na kraj, kjer je nepremičnina — Izračun na podlagi katastrske vrednosti za nepremičnine v Belgiji — Izračun na podlagi dejanske najemne vrednosti za nepremičnine v drugi državi članici Evropske unije ali Evropskega gospodarskega prostora (EGP) — Različno obravnavanje — Omejitev prostega pretoka kapitala)“2018/C 200/19Jezik postopka: francoščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: W. Roels in N. Gossement, agenta)

      Tožena stranka: Kraljevina Belgija (zastopniki: P. Cottin, M. Jacobs in L. Cornelis, agenti)

      Izrek

            1.

            Kraljevina Belgija s tem, da ohranja v veljavi določbe, na podlagi katerih se pri oceni dohodka od nepremičnin, ki niso dane v najem, ali nepremičnin, ki so dane v najem fizičnim osebam, ki jih ne uporabljajo za poklicne namene, ali pravnim osebam, ki jih dajejo na razpolago fizičnim osebam za zasebne namene, davčna osnova za nepremičnine na nacionalnem ozemlju izračuna na podlagi katastrske vrednosti, za nepremičnine v tujini pa na podlagi dejanske najemne vrednosti, ni izpolnila obveznosti iz člena 63 PDEU in člena 40 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru z dne 2. maja 1992.

            2.

            Kraljevini Belgiji se naloži plačilo stroškov.

      (
         1
      )	UL C 121, 18.4.2017.


201805250171897252018/C 200/074782016CJC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL201804197711Zadeva C-478/16 P: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 19. aprila 2018 – Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)/Group OOD, Kosta Iliev (Pritožba — Znamka Evropske unije — Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika neregistrirane znamke ali drugega znaka, ki se uporablja v gospodarskem prometu — Preizkus s strani odbora za pritožbe — Dodatni ali dopolnilni dokazi — Uredba (ES) št. 207/2009 — Člen 76(2) — Uredba (ES) št. 2868/95 — Pravilo 50(1), tretji pododstavek)
 ---documentbreak--- C2002018SL710120180419SL00077171Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 19. aprila 2018 – Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)/Group OOD, Kosta Iliev
   (Zadeva C-478/16 P) (
         1
      )
   „(Pritožba — Znamka Evropske unije — Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika neregistrirane znamke ali drugega znaka, ki se uporablja v gospodarskem prometu — Preizkus s strani odbora za pritožbe — Dodatni ali dopolnilni dokazi — Uredba (ES) št. 207/2009 — Člen 76(2) — Uredba (ES) št. 2868/95 — Pravilo 50(1), tretji pododstavek)“2018/C 200/07Jezik postopka: bolgarščina
      Stranke

      Pritožnik: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) (zastopniki: A. Folliard-Monguiral, P. Ivanov in D. Stoyanova- Valchanova, agenti)

      Drugi stranki v postopku: Group OOD (zastopnika: D. Dragiev in A. Andreev, odvetnika), Kosta Iliev (zastopnica: S. Ganeva, odvetnica)

      Izrek

            1.

            Pritožba se zavrne.

            2.

            Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) se naloži plačilo stroškov.

      (
         1
      )	UL C 78, 13.3.2017.


201805250131897402018/C 200/201482017CJC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL20180419161611Zadeva C-148/17: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 19. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Peek & Cloppenburg KG, Hamburg/Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (Predhodno odločanje — Pravo znamk — Direktiva 2008/95/ES — Člen 14 — Naknadno ugotavljanje neveljavnosti znamke ali razveljavitve blagovne znamke — Dan, ko morajo biti izpolnjeni pogoji za razveljavitev ali neveljavnost — Uredba (ES) št. 207/2009 — Znamka Evropske unije — Člen 34(2) — Zahteva po prednosti prejšnje nacionalne znamke — Učinki te zahteve na prejšnjo nacionalno znamko)
 ---documentbreak--- C2002018SL1610120180419SL0020161161Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 19. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Peek & Cloppenburg KG, Hamburg/Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf
   (Zadeva C-148/17) (
         1
      )
   „(Predhodno odločanje — Pravo znamk — Direktiva 2008/95/ES — Člen 14 — Naknadno ugotavljanje neveljavnosti znamke ali razveljavitve blagovne znamke — Dan, ko morajo biti izpolnjeni pogoji za razveljavitev ali neveljavnost — Uredba (ES) št. 207/2009 — Znamka Evropske unije — Člen 34(2) — Zahteva po prednosti prejšnje nacionalne znamke — Učinki te zahteve na prejšnjo nacionalno znamko)“2018/C 200/20Jezik postopka: nemščina
      Predložitveno sodišče

   Bundesgerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Peek & Cloppenburg KG, Hamburg

      Tožena stranka: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf

      Izrek

   Člen 14 Direktive 2008/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami v povezavi s členom 34(2) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki [Evropske unije] je treba razlagati tako, da nasprotuje razlagi nacionalne zakonodaje, na podlagi katere je mogoče neveljavnost ali razveljavitev prejšnje nacionalne znamke, katere prednost se zahteva za znamko Evropske unije, ugotoviti naknadno le, če so bili pogoji za to neveljavnost ali razveljavitev izpolnjeni ne le na dan odpovedi tej prejšnji nacionalni znamki ali na dan njenega prenehanja, temveč tudi na dan izdaje sodne odločbe o tej ugotovitvi.
   (
         1
      )	UL C 231, 17.7.2017.


201805250041897432018/C 200/085252016CJC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL201804197822Zadeva C-525/16: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 19. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão – Portugalska) – MEO – Serviços de Comunicações e Multimédia SA/Autoridade da Concorrência (Predhodno odločanje — Konkurenca — Zloraba prevladujočega položaja — Člen 102, drugi odstavek, točka (c), PDEU — Pojem „podrejen konkurenčni položaj“ — Diskriminatorne cene na trgu nižje v verigi — Združenje za upravljanje pravic, sorodnih avtorskim pravicam — Pristojbina, ki jo dolgujejo domači ponudniki plačljive storitve prenosa televizijskega signala in njegove vsebine)
 ---documentbreak--- C2002018SL720120180419SL00087282Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 19. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão – Portugalska) – MEO – Serviços de Comunicações e Multimédia SA/Autoridade da Concorrência
   (Zadeva C-525/16) (
         1
      )
   „(Predhodno odločanje — Konkurenca — Zloraba prevladujočega položaja — Člen 102, drugi odstavek, točka (c), PDEU — Pojem „podrejen konkurenčni položaj“ — Diskriminatorne cene na trgu nižje v verigi — Združenje za upravljanje pravic, sorodnih avtorskim pravicam — Pristojbina, ki jo dolgujejo domači ponudniki plačljive storitve prenosa televizijskega signala in njegove vsebine)“2018/C 200/08Jezik postopka: portugalščina
      Predložitveno sodišče

   Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: MEO – Serviços de Comunicações e Multimédia SA

      Tožena stranka: Autoridade da Concorrência

      ob udeležbi: GDA – Cooperativa de Gestão dos Direitos dos Artistas Intérpretes ou Executantes, CRL

      Izrek

   Pojem „podrejen konkurenčni položaj“ v smislu člena 102, drugi odstavek, točka (c), PDEU je treba razlagati tako, da se v primeru, v katerem podjetje s prevladujočim položajem za trgovinske partnerje na trgu nižje v verigi uporablja diskriminatorne cene, nanaša na položaj, v katerem to ravnanje lahko povzroči izkrivljanje konkurence med temi trgovinskimi partnerji. Za ugotovitev takega „podrejenega konkurenčnega položaja“ se ne zahteva dokaz o dejanskem in kvantitativno opredeljivem poslabšanju konkurenčnega položaja, temveč mora ta temeljiti na analizi vseh upoštevnih okoliščin primera, iz katere je mogoče sklepati, da tako ravnanje vpliva na stroške, dobičke ali druge upoštevne interese enega ali več navedenih partnerjev, tako da lahko to ravnanje vpliva na navedeni položaj.
   (
         1
      )	UL C 14, 16.1.2017.


201805250431897002018/C 200/553542017TC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL20180423424322Zadeva T-354/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 23. aprila 2018 – Genomic Health/EUIPO (ONCOTYPE DX GENOMIC PROSTATE SCORE) (Znamka Evropske unije — Prijava besedne znamke Evropske unije ONCOTYPE DX GENOMIC PROSTATE SCORE — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 7(1)(c) Uredbe (EU) št. 2017/1001) — Enako obravnavanje)
 ---documentbreak--- C2002018SL4220120180423SL0055422432Sodba Splošnega sodišča z dne 23. aprila 2018 – Genomic Health/EUIPO (ONCOTYPE DX GENOMIC PROSTATE SCORE)
   (Zadeva T-354/17) (
         1
      )
   „(Znamka Evropske unije — Prijava besedne znamke Evropske unije ONCOTYPE DX GENOMIC PROSTATE SCORE — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 7(1)(c) Uredbe (EU) št. 2017/1001) — Enako obravnavanje)“2018/C 200/55Jezik postopka: angleščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Genomic Health, Inc. (Redwood City, Kalifornija, Združene države) (zastopnik: A. Reid, solicitor)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: J. Ivanauskas in K. Sidat Humphreys, agenta)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo petega odbora EUIPO za pritožbe z dne 14. februarja 2017 (zadeva R 1682/2016-5), v zvezi z zahtevo za registracijo besednega znaka ONCOTYPE DX GENOMIC PROSTATE SCORE kot znamke Evropske unije.

      Izrek

            1.

            Pritožba se zavrne.

            2.

            Družbi Genomic Health, Inc. se naloži plačilo stroškov.

      (
         1
      )	UL C 249, 31.7.2017.


201805250531897072018/C 200/315542014TC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL20180426262611Zadeva T-554/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 26. aprila 2018 – Messi Cuccittini/EUIPO – J M.-E.V. e hijos (MESSI) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Evropske unije MESSI — Prejšnje besedne znamke Evropske unije MASSI — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001))
 ---documentbreak--- C2002018SL2610120180426SL0031261261Sodba Splošnega sodišča z dne 26. aprila 2018 – Messi Cuccittini/EUIPO – J M.-E.V. e hijos (MESSI)
   (Zadeva T-554/14) (
         1
      )
   „(Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Evropske unije MESSI — Prejšnje besedne znamke Evropske unije MASSI — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001))“2018/C 200/31Jezik postopka: španščina
      Stranke

      Tožeča stranka: Lionel Andrés Messi Cuccittini (Barcelona, Španija) (zastopniki: sprva J. L. Rivas Zurdo in M. Toro Gordillo, J.-B. Devaureix in J.-Y. Teindas Maillard, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: sprva O. Mondéjar Ortuño, nato S. Palmero Cabezas, agenta)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe pri EUIPO, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: J-M.-E.V. e hijos, SRL (Granollers, Španija) (zastopnika: J. Güell Serra in M. Ceballos Rodríguez, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 23. aprila 2014 (zadeva R 1553/2013-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbo J-M.-E.V. e hijos in L. A. Messijem Cuccittinijem.

      Izrek

            1.

            Odločba prvega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 23. aprila 2014 (zadeva R 1553/2013-1) se razveljavi.

            2.

            EUIPO nosi svoje stroške in naloži se mu plačilo stroškov Lionela Andrésa Messija Cuccittinija.

            3.

            J-M.-E.V. e hijos, SRL nosi svoje stroške.

      (
         1
      )	UL C 339, 29.9.2014.


201805250751897302018/C 200/562122018TC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL20180326434421Zadeva T-212/18: Tožba, vložena 26. marca 2018 – Romańska/Frontex
 ---documentbreak--- C2002018SL4310120180326SL0056431442Tožba, vložena 26. marca 2018 – Romańska/Frontex
   (Zadeva T-212/18)2018/C 200/56Jezik postopka: poljščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Karolina Romańska (Varšava, Poljska) (zastopnica: A. Tetkowska, odvetnica)

      Tožena stranka: Evropska agencija za mejno in obalno stražo

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

            —

            tožbo razglasi za dopustno in utemeljeno;

            —

            sklep Evropske agencije za mejno in obalno stražo s sedežem v Varšavi z dne 14. junija 2017 o odpovedi pogodbe, sklenjene s Karolino Romańsko, na podlagi člena 47 Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev razglasi za ničen;

            —

            ugotovi, da je Evropska agencija za mejno in obalno stražo nad Karolino Romańsko izvajala psihično nasilje in da jo je diskriminirala;

            —

            Evropski agenciji za mejno in obalno stražo naloži, da preneha izvajati psihično nasilje nad Karolino Romańsko in da jo preneha diskriminirati ter znotraj te agencije uvede politiko proti psihičnemu nasilju in diskriminaciji;

            —

            Evropski agenciji za mejno in obalno stražo naloži, naj Karolini Romański plača znesek, določen ex aequo et bono na 100000 EUR, kot odškodnino za utrpelo škodo;

            —

            Evropski agenciji za mejno in obalno stražo naloži, naj Karolini Romański plača 4402 PLN kot nadomestilo za povzročeno škodo;

            —

            Evropski agenciji za mejno in obalno stražo naloži plačilo vseh stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

            1.

            Nad tožečo stranko naj bi bilo v toženi agenturi izvajano psihično nasilje in v njej naj bi bila diskriminirana. V obdobju zaposlitve pri toženi agenciji naj bi tožeča stranka na svojem področju postala žrtev psihičnega nasilja, bila naj bi ponižana, pripisana naj bi ji bila krivda za napake drugih, javno naj bi se jo ponižalo in z njo neprimerno ravnalo, pri čemer naj nadrejeni, čeprav so bili s tem seznanjeni, ne bi posredovali.

            2.

            Zaradi psihičnega nasilja v toženi agenciji naj bi prišlo do zdravstvene motnje. Tožeča stranka naj bi aprila 2016 utrpela nenadno in resno zdravstveno motnjo, kar naj bi bilo potrjeno z zdravstveno dokumentacijo. Tožeča stranka naj bi bila od takrat nenehno na zdravljenju. Zdravniki naj bi ugotovili, da je zdravstvena težava povezana z razdraženostjo, zlasti zaradi psihičnega nasilja na delu in izgorelosti. Tožeči stranki naj bi nastali stroški zdravljenja, ki naj bi bili razvidni iz zdravstvene dokumentacije, ki je bila priložena tožbi.

            3.

            V zvezi s psihičnim nasiljem in diskriminacijo v toženi agenciji naj ji ne bi bila nudena nobena pomoč. Tožeča stranka naj bi toženo stranko zaradi psihičnega nasilja in diskriminacije v toženi agenciji prosila za pomoč, ki je določena v Kadrovskih predpisih za uradnike Evropske unije. Tožeči stranki naj bi predlagala več rešitev problemov, ki bi bile zanjo sprejemljive. Tožena stranka naj bi vprašanje zdravja tožeče stranke prezrla z molkom in ostala naj bi nedejavna, s čimer naj bi sprejela položaj, ki je za tožečo stranko škodljiv, in dopustila, da se ta položaj nadaljuje.

            4.

            Tožena stranka naj bi tožečo stranko diskriminirala zaradi spola, državljanstva in članstva v sindikatu. Tožeča stranka naj bi se v toženi agenciji večkrat potegovala za višja delovna mesta. Kljub obsežni usposobljenosti, znanju več tujih jezikov, odličnim ocenam in okoliščini, da se je stalno dodatno izobraževala, naj ne bi napredovala. Razlogi za to naj bi pomenili diskriminacijo. Tožena stranka naj bi tožeči stranki v odziv na to, da se je drugonavedena nanjo večkrat obrnila zaradi psihičnega nasilja in diskriminacije v njeno škodo, predlagala službeno potovanje, za katero je tožeča stranka izvedla vse priprave, vključno s tem, da se je tuj jezik naučila od osnov do ravni, ki omogoča komunikacijo; tožena stranka pa naj bi nato službeno potovanje štiri dni pred letom odpovedalo. Tožena stranka naj bi odpoved službenega potovanja utemeljilo s tem, da naj bi imela tožeča stranka stik s sindikatom.

            5.

            Tožeča stranka naj bi bila odpuščena brez razloga. Odpoved pogodbe, sklenjene s tožečo stranko, naj bi bila brez razloga, pri čemer naj ne bi bila podana nobena vsebinska obrazložitev. Odpoved naj bi bila izrečena, ker naj tožeča stranka ne bi sprejela, da se nad njo v toženi agenciji izvaja psihično nasilje in da se jo tam diskriminira.


201805250721897202018/C 200/434682016TC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL20180423343522Zadeva T-468/16: Splošnega sodišča z dne 23. aprila 2018 – Verein Deutsche Sprache/Komisija (Dostop do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Dokumenti v zvezi z odločitvijo Komisije o spremembi videza tiskovnega središča v stavbi Berlaymont v zvezi z omejitvijo obveščanja le na francoski in angleški jezik — Delna zavrnitev dostopa — Izjava Komisije v zvezi z neobstojem dokumentov — Domneva zakonitosti — Napačna uporaba prava — Obveznost obrazložitve)
 ---documentbreak--- C2002018SL3420120180423SL0043342352Splošnega sodišča z dne 23. aprila 2018 – Verein Deutsche Sprache/Komisija
   (Zadeva T-468/16) (
         1
      )
   „(Dostop do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Dokumenti v zvezi z odločitvijo Komisije o spremembi videza tiskovnega središča v stavbi Berlaymont v zvezi z omejitvijo obveščanja le na francoski in angleški jezik — Delna zavrnitev dostopa — Izjava Komisije v zvezi z neobstojem dokumentov — Domneva zakonitosti — Napačna uporaba prava — Obveznost obrazložitve)“2018/C 200/43Jezik postopka: nemščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Verein Deutsche Sprache eV (Dortmund, Nemčija) (zastopnik: W. Ehrhardt, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: F. Erlbacher in F. Clotuche-Duvieusart, agenta)

      Predmet

   Tožba na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti odločbe Komisije C(2016) 3714 final z dne 10. junija 2016 v zvezi z zahtevo za dostop, ki jo je tožeča stranka vložila na podlagi Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331), do nekaterih dokumentov v zvezi z odločitvijo Komisije o spremembi videza tiskovnega središča v stavbi Berlaymont v Bruslju v zvezi z omejitvijo obveščanja le na francoski in angleški jezik.

      Izrek

            1.

            Pritožba se zavrne.

            2.

            Verein Deutsche Sprache eV se naloži plačilo stroškov.

      (
         1
      )	UL C 371, 10.10.2016.


201805250091897392018/C 200/095322016CJC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL201804118811Zadeva C-532/16: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 11. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos/SEB bankas AB (Predhodno odločanje — Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) — Omejitev pravice do odbitka vstopnega davka — Popravek odbitka vstopnega davka — Dobava zemljišča — Napačna opredelitev„obdavčene dejavnosti“ — Navedba davka na prvotnem računu — Dobaviteljeva sprememba te navedbe)
 ---documentbreak--- C2002018SL810120180411SL00098181Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 11. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos/SEB bankas AB
   (Zadeva C-532/16) (
         1
      )
   „(Predhodno odločanje — Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) — Omejitev pravice do odbitka vstopnega davka — Popravek odbitka vstopnega davka — Dobava zemljišča — Napačna opredelitev„obdavčene dejavnosti“ — Navedba davka na prvotnem računu — Dobaviteljeva sprememba te navedbe)“2018/C 200/09Jezik postopka: litovščina
      Predložitveno sodišče

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Tožena stranka: SEB bankas AB

      Izrek

            1.

            Člen 184 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da se obveznost popravka neupravičenih odbitkov davka na dodano vrednost (DDV) iz tega člena uporablja tudi v primerih, v katerih začetni odbitek zakonsko ni bil mogoč, ker je bila transakcija, za katero je bil ta odbitek izveden, oproščena plačila DDV. Nasprotno pa je treba člene od 187 do 189 Direktive 2006/112 razlagati tako, da se mehanizem za popravek neupravičenih odbitkov DDV, določen v teh členih, v takih primerih ne more uporabiti, zlasti ne v položaju, kakršen je ta iz postopka v glavni stvari, v katerem začetni odbitek DDV ni bil upravičen, saj je šlo za dobavo zemljišč, torej transakcijo, ki je oproščena plačila DDV.

            2.

            Člen 186 Direktive 2006/112 je treba razlagati tako, da morajo države članice, kadar začetni odbitek davka na dodano vrednost (DDV) zakonsko ni bil mogoč, določiti datum, na katerega je nastala obveznost popravka neupravičenega odbitka DDV, in obdobje, za katero je treba izvesti ta popravek, in sicer ob spoštovanju načel prava Unije, zlasti načel pravne varnosti in varstva legitimnih pričakovanj. Nacionalno sodišče mora preveriti, ali sta bili v primeru, kakršen je ta iz postopka v glavni stvari, ti načeli spoštovani.

      (
         1
      )	UL C 6, 9.1.2017.


201805250291897022018/C 200/211522017CJC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL20180419161722Zadeva C-152/17: Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 19. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – Consorzio Italian Management, Catania Multiservizi SpA/Rete Ferroviaria Italiana SpA (Predhodno odločanje — Postopki za oddajo javnih naročil v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev — Direktiva 2004/17/ES — Obveznost spremembe cene po oddaji javnega naročila — Neobstoj take obveznosti v Direktivi 2004/17/ES ali ki bi izhajala iz splošnih načel, na katerih temeljita člen 56 PDEU in Direktiva 2004/17/ES — Storitve čiščenja in vzdrževanja, povezane z dejavnostjo železniškega prometa — Člen 3(3) PEU — Členi 26, 57, 58 in 101 PDEU — Neobstoj zadostnih pojasnil glede dejanskega okvira spora o glavni stvari in razlogov za utemeljitev potrebe po odgovoru na vprašanja za predhodno odločanje — Nedopustnost — Člen 16 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah — Določbe nacionalnega prava, s katerimi se pravo Unije ne izvaja — Nepristojnost)
 ---documentbreak--- C2002018SL1620120180419SL0021162172Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 19. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – Consorzio Italian Management, Catania Multiservizi SpA/Rete Ferroviaria Italiana SpA
   (Zadeva C-152/17) (
         1
      )
   „(Predhodno odločanje — Postopki za oddajo javnih naročil v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev — Direktiva 2004/17/ES — Obveznost spremembe cene po oddaji javnega naročila — Neobstoj take obveznosti v Direktivi 2004/17/ES ali ki bi izhajala iz splošnih načel, na katerih temeljita člen 56 PDEU in Direktiva 2004/17/ES — Storitve čiščenja in vzdrževanja, povezane z dejavnostjo železniškega prometa — Člen 3(3) PEU — Členi 26, 57, 58 in 101 PDEU — Neobstoj zadostnih pojasnil glede dejanskega okvira spora o glavni stvari in razlogov za utemeljitev potrebe po odgovoru na vprašanja za predhodno odločanje — Nedopustnost — Člen 16 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah — Določbe nacionalnega prava, s katerimi se pravo Unije ne izvaja — Nepristojnost)“2018/C 200/21Jezik postopka: italijanščina
      Predložitveno sodišče

   Consiglio di Stato

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnici: Consorzio Italian Management, Catania Multiservizi SpA

      Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Rete Ferroviaria Italiana SpA

      Izrek

   Direktivo 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (EU) št. 1251/2011 z dne 30. novembra 2011, in splošna načela, na katerih temelji, je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo pravilom nacionalnega prava, kot so ta iz zadeve v glavni stvari, ki ne določajo možnosti periodične spremembe cen po tem, ko je javno naročilo v sektorjih, na katere se nanaša ta direktiva, že oddano.
   (
         1
      )	UL C 213, 3.7.2017.


201805250581897292018/C 200/572262018TC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL20180402444521Zadeva T-226/18: Tožba, vložena 2. aprila 2018 – Global Silicones Council in drugi/Komisija
 ---documentbreak--- C2002018SL4410120180402SL0057441452Tožba, vložena 2. aprila 2018 – Global Silicones Council in drugi/Komisija
   (Zadeva T-226/18)2018/C 200/57Jezik postopka: angleščina
      Stranke

      Tožeče stranke: Global Silicones Council (Washington, Združene države Amerike), Wacker Chemie AG (München, Nemčija), Momentive Performance Materials GmbH (Leverkusen, Nemčija), Shin-Etsu Silicones Europea BV (Almere, Nizozemska), Elkem Silicones France SAS (Lyon, Francija) (zastopnik: M. Navin-Jones, solicitor)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

            —

            izpodbijani akt razglasi za ničnega na podlagi člena 263 PDEU;

            —

            ugotovi, da so Priloga XIII k Uredbi REACH in/ali upoštevne določbe te Priloge (zlasti Oddelka 1.1.2 in/ali 1.2.2) nezakonite in se v obravnavanem primeru na podlagi člena 277 PDEU ne uporabljajo, v delu, v katerem preprečujejo ali izkrivljajo veljavno oceno in/ali sklep glede lastnosti D4 in D5;

            —

            če: (a) mnenje Odbora držav članic Evropske agencije za kemikalije (ECHA) z aprila 2015; (b) mnenje Odbora za oceno tveganja ECHA-e z marca 2016; (c) mnenje Odbora Agencije za socialno-ekonomsko analizo ECHA-e z junija 2016; (d) ugotovitve/odločitve Strokovne skupine za PBT ECHA-e z novembra 2012; in/ali (e) upoštevne smernice ECHA-e – niso registrirani kot pripravljalni akti za sprejetje izpodbijanega akta – ugotovi, da so na podlagi člena 277 PDEU ti akti nezakoniti in se ne uporabljajo;

            —

            toženi stranki naloži plačilo stroškov tožečih strank v tem postopku;

            —

            po potrebi naj sprejme druge primerne ukrepe

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo enajst tožbenih razlogov.

            1.

            Prvi tožbeni razlog: nezakonitost, očitne napake v zvezi z dejanskim in pravnim stanjem, očitne napake pri oceni, kršitev načela pravne varnosti, samovoljno sprejemanje odločitev in pomanjkanje obrazložitve – glede ocene tveganja.

            2.

            Drugi tožbeni razlog: nezakonitost, očitne napake v zvezi z dejanskim in pravnim stanjem, očitne napake pri oceni, kršitev načela pravne varnosti in samovoljno sprejemanje odločitev – glede ocene nevarnosti. To vključuje ugovor nezakonitosti na podlagi člena 277 PDEU v zvezi z določbami iz upoštevne Priloge XIII REACH in/ali prejšnjih aktov in ukrepov.

            3.

            Tretji tožbeni razlog: nezakonitost, očitne napake v zvezi z dejanskim in pravnim stanjem, kršitev načela pravne varnosti, samovoljno sprejemanje odločitev in pomanjkanje ustrezne obrazložitve – glede ocene nevarnosti, zlasti določitev teže dokazov. To vključuje ugovor nezakonitosti na podlagi člena 277 PDEU v zvezi z določbami iz upoštevne Priloge XIII REACH in/ali prejšnjih aktov in ukrepov.

            4.

            Četrti tožbeni razlog: pomanjkanje pravne varnosti, kršitev načela dobrega upravljanja, pomanjkanje obrazložitve – glede ocene nevarnosti in tveganja, zlasti glede določitve teže dokazov.

            5.

            Peti tožbeni razlog: nespoštovanje varstva pravic do obrambe, vključno pravice do izjave; pomanjkanje ustrezne obrazložitve in poštenega sojenja – glede ocene nevarnosti in tveganja, zlasti glede določitve teže dokazov.

            6.

            Šesti tožbeni razlog: akt, ki očitno presega meje diskrecijskih pooblastil, očitna napaka pri izvajanju diskrecijskih pooblastil in kršitev načela institucionalnega ravnovesja – glede ocene nevarnosti in tveganja.

            7.

            Sedmi tožbeni razlog: nezakonitost, očitne napake v zvezi z dejanskim in pravnim stanjem, očitne napake pri izvajanju diskrecijskih pooblastil, očitna prekoračitev diskrecijskih pooblastil, kršitev načel pravne varnosti in varstva legitimnih pričakovanj, pomanjkanje obrazložitve – glede ocene nevarnosti in tveganja, ter očitne napake pri presoji upoštevnih dejstev in upoštevnih pravnih določb.

            8.

            Osmi tožbeni razlog: kršitev načel pravne varnosti in varstva legitimnih pričakovanj, pomanjkanje ustrezne obrazložitve, očitne napake v zvezi z dejanskim in pravnim stanjem – glede sprejetja, uporabe, pomena in obsega omejevanja v okviru uredbe REACH.

            9.

            Deveti tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti glede uporabe in obsega omejevanja v okviru uredbe REACH.

            10.

            Deseti tožbeni razlog: kršitev bistvenih postopkovnih zahtev, nezakonitost, očitne napake pri izvajanju diskrecijskih pooblastil, očitne napake v zvezi z dejanskim in pravnim stanjem, kršitev načel pravne varnosti in varstva legitimnih pričakovanj, kršitev načela dobrega upravljanja, neobstoj obrazložitve pred sprejetjem omejevanja v okviru uredbe REACH.

            11.

            Enajsti tožbeni razlog: upoštevne določbe Priloge XIII REACH in drugi upoštevni prejšnji akti in ukrepi, ki preprečujejo in/ali izkrivljajo veljavno oceno in/ali sklep glede lastnosti D4 in D5, se na podlagi člena 277 PDEU ne uporabljajo.


201805250711897192018/C 200/325612014TC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL20180423262722Zadeva T-561/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 23. aprila 2018 – One of Us in drugi/Komisija (Pravo institucij — Evropska državljanska pobuda — Raziskovalna politika — Javno zdravje — Razvojno sodelovanje — Financiranje dejavnosti, ki vključujejo uničenje človeških zarodkov, s strani Unije — Sporočilo Komisije v skladu s členom 10(1)(c) Uredbe (EU) št. 211/2011 — Ničnostna tožba — Sposobnost biti stranka v postopku — Izpodbojni akt — Delna nedopustnost — Sodni nadzor — Obveznost obrazložitve — Očitna napaka pri presoji)
 ---documentbreak--- C2002018SL2620120180423SL0032262272Sodba Splošnega sodišča z dne 23. aprila 2018 – One of Us in drugi/Komisija
   (Zadeva T-561/14) (
         1
      )
   „(Pravo institucij — Evropska državljanska pobuda — Raziskovalna politika — Javno zdravje — Razvojno sodelovanje — Financiranje dejavnosti, ki vključujejo uničenje človeških zarodkov, s strani Unije — Sporočilo Komisije v skladu s členom 10(1)(c) Uredbe (EU) št. 211/2011 — Ničnostna tožba — Sposobnost biti stranka v postopku — Izpodbojni akt — Delna nedopustnost — Sodni nadzor — Obveznost obrazložitve — Očitna napaka pri presoji)“2018/C 200/32Jezik postopka: angleščina
      Stranke

      Tožeče stranke: European Citizens’ Initiative One of Us in druge tožeče stranke, katerih imena so navedena v prilogi sodbe (zastopniki: sprva C. de La Hougue, nato J. Paillot, odvetnika, in nazadnje P. Diamond, barrister)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Laitenberger in H. Krämer, agenta)

      Intervenient v podporo tožečih stran: Republika Poljska (zastopniki: M. Szwarc, A. Miłkowska in B. Majczyna, agenti)

      Intervenienti v podporo tožene stranke: Evropski parlament (zastopniki: sprva U. Rösslein in E. Waldherr, nato U. Rösslein in R. Crowe, agenti) Svet Evropske unije (zastopnika: E. Rebasti in K. Michoel, agenta)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Sporočila Komisije COM(2014) 355 final z dne 28. maja 2014 v zvezi z evropsko državljansko pobudo „Uno di noi“.

      Izrek

            1.

            Tožba se zavrne.

            2.

            European Citizens’ Initiative One of Us in druge tožeče stranke, katerih imena so navedena v prilogi, nosijo svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

            3.

            Republika Poljska, Evropski parlament in Svet Evropske unije nosijo svoje stroške.

      (
         1
      )	UL C 409, 17.11.2004.


201805250331897512018/C 200/105412016CJC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL201804129911Zadeva C-541/16: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 12. aprila 2018 – Evropska komisija/Kraljevina Danska (Neizpolnitev obveznosti države — Uredba (ES) št. 1072/2009 — Člen 2, točka 6 — Člen 8 — Kabotaža — Pojem — Opredelitev v dokumentu „Vprašanja in odgovori“, ki ga je pripravila Evropska komisija — Pravna vrednost — Nacionalni izvedbeni ukrepi, s katerimi je omejeno število krajev nakladanja in razkladanja, ki jih lahko vključuje ena kabotaža — Polje proste presoje — Omejitev — Sorazmernost)
 ---documentbreak--- C2002018SL910120180412SL00109191Sodba Sodišča (peti senat) z dne 12. aprila 2018 – Evropska komisija/Kraljevina Danska
   (Zadeva C-541/16) (
         1
      )
   „(Neizpolnitev obveznosti države — Uredba (ES) št. 1072/2009 — Člen 2, točka 6 — Člen 8 — Kabotaža — Pojem — Opredelitev v dokumentu „Vprašanja in odgovori“, ki ga je pripravila Evropska komisija — Pravna vrednost — Nacionalni izvedbeni ukrepi, s katerimi je omejeno število krajev nakladanja in razkladanja, ki jih lahko vključuje ena kabotaža — Polje proste presoje — Omejitev — Sorazmernost)“2018/C 200/10Jezik postopka: danščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: J. Hottiaux, L. Grønfeldt in U. Nielsen, agenti)

      Tožena stranka: Kraljevina Danska (zastopniki: C. Thorning, J. Nymann-Lindegren in M. Søndahl Wolff, agenti)

      Izrek

            1.

            Tožba se zavrne.

            2.

            Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.

      (
         1
      )	UL C 6, 9.1.2017.


201805250401897232018/C 200/33432015TC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL20180423272821Zadeva T-43/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 23. aprila 2018 – CRM/Komisija (Zaščitena geografska označba — Piadina Romagnola ali Piada Romagnola — Postopek registracije — Razdelitev pristojnosti med Komisijo in nacionalnimi organi — Povezava med ugledom proizvoda in njegovim geografskim poreklom — Člen 5(2)(b) Uredbe (ES) št. 1151/2012 — Obseg nadzora, ki ga Komisija opravi v zvezi z zahtevo za registracijo — Člen 7(1)(f)(ii), člen 8(1)(c)(ii) in člen 50(1) Uredbe št. 1151/2012 — Učinki razveljavitve razpisne dokumentacije s strani nacionalnega sodišča na postopek pred Komisijo — Obveznost Komisije v zvezi s preiskavo — Načelo dobrega upravljanja — Učinkovito sodno varstvo)
 ---documentbreak--- C2002018SL2710120180423SL0033271282Sodba Splošnega sodišča z dne 23. aprila 2018 – CRM/Komisija
   (Zadeva T-43/15) (
         1
      )
   „(Zaščitena geografska označba — Piadina Romagnola ali Piada Romagnola — Postopek registracije — Razdelitev pristojnosti med Komisijo in nacionalnimi organi — Povezava med ugledom proizvoda in njegovim geografskim poreklom — Člen 5(2)(b) Uredbe (ES) št. 1151/2012 — Obseg nadzora, ki ga Komisija opravi v zvezi z zahtevo za registracijo — Člen 7(1)(f)(ii), člen 8(1)(c)(ii) in člen 50(1) Uredbe št. 1151/2012 — Učinki razveljavitve razpisne dokumentacije s strani nacionalnega sodišča na postopek pred Komisijo — Obveznost Komisije v zvezi s preiskavo — Načelo dobrega upravljanja — Učinkovito sodno varstvo)“2018/C 200/33Jezik postopka: italijanščina
      Stranke

      Tožeča stranka: CRM Srl (Modena, Italija) (zastopniki: sprva G. Forte, C. Marinuzzi in A. Franchi, nato G. Forte in C. Marinuzzi, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva D. Bianchi, J. Guillem Carrau in F. Moro, nato D. Bianchi, A. Lewis in F. Moro, agenti)

      Intervenienti v podporo tožene stranke: Republika Italija (zastopniki: G. Palmieri, agentka, skupaj z M. Scinom, avvocato dello Stato), Consorzio di Promozione e Tutela della Piadina Romagnola (Co.P.Rom) (Rimini, Italija) (zastopnika: A. Improda in P. Rodilosso, odvetnika)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 1174/2014 z dne 24. oktobra 2014 o vpisu imena v register zaščitenih označb porekla in zaščitenih geografskih označb (Piadina Romagnola/Piada Romagnola (ZGO)) (UL 2014, L 316, str. 3).

      Izrek

            1.

            Pritožba se zavrne.

            2.

            CRM srl nosi dve tretjini svojih stroškov in dve tretjini stroškov Evropske komisije v zvezi s tem postopkom.

            3.

            Komisija nosi tretjino svojih stroškov in tretjino stroškov CRM v zvezi s tem postopkom.

            4.

            CRM in Komisija nosita vsaka svoje stroške v zvezi s postopkom za izdajo začasne odredbe.

            5.

            Italijanska republika in Consorzio di Promozione e Tutela della Piadina Romagnola (Co.P.Rom) nosita svoje stroške.

      (
         1
      )	UL C 89, 16.3.2015.


201805250571897352018/C 200/447472016TC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL20180423353511Zadeva T-747/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 23. aprila 2018 – Vincenti/EUIPO (Javni uslužbenci — Uradniki — Socialna varnost — Odločitev invalidske komisije — Diskrecijska pravica OI — Člena 53 in 78 Kadrovskih predpisov — Napaka pri presoji — Obveznost obrazložitve)
 ---documentbreak--- C2002018SL3510120180423SL0044351351Sodba Splošnega sodišča z dne 23. aprila 2018 – Vincenti/EUIPO
   (Zadeva T-747/16) (
         1
      )
   „(Javni uslužbenci — Uradniki — Socialna varnost — Odločitev invalidske komisije — Diskrecijska pravica OI — Člena 53 in 78 Kadrovskih predpisov — Napaka pri presoji — Obveznost obrazložitve)“2018/C 200/44Jezik postopka: angleščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Guillaume Vincenti (Alicante, Španija) (zastopnik: H. Tettenborn, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: A. Lukošiūtė, agent)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 270 PDEU za razglasitev ničnosti sklepa EUIPO z dne 18. decembra 2015, s katerim ni priznana trajna popolna nezmožnost tožeče stranke za opravljanje nalog in je zavrnjena odreditev za njeno upokojitev.

      Izrek

            1.

            Tožba se zavrne.

            2.

            Guillaumu Vincentiju se naloži plačilo stroškov.

      (
         1
      )	UL C 14, 16.1.2017.


201805250681897362018/C 200/592402018TC20020180611SL01SLINFO_JUDICIAL20180416464722Zadeva T-240/18: Tožba, vložena 16. aprila 2018 – Polskie Linie Lotnicze „LOT“/Komisija
 ---documentbreak--- C2002018SL4620120180416SL0059462472Tožba, vložena 16. aprila 2018 – Polskie Linie Lotnicze „LOT“/Komisija
   (Zadeva T-240/18)2018/C 200/59Jezik postopka: poljščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Polskie Linie Lotnicze „LOT“ S.A. (Varšava, Poljska) (zastopnik: M. Jeżewski, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

            —

            Sklep Evropske komisije z dne 12. decembra 2017 v zadevi M.8672 (EASYJET/CERTAIN AIR BERLIN ASSETS) – C(2017) 8766 final razglasi za ničen;

            —

            Komisiji naloži plačilo stroškov iz postopka pred Splošnim sodiščem;

            —

            Komisiji naloži, naj se v odgovoru na tožbo opredeli o nekaterih vprašanjih tožeče stranke o poteku presoje vplivov zadevne koncentracije na konkurenco in predloži nekatere dokaze, na katerih temelji njena odločitev.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja šest tožbenih razlogov.

            1.

            Komisija naj bi s tem, da ni izvedla popolne preučitve škodljivih učinkov koncentracije v razmerju do konkurence, kršila določbe Pogodb Unije in predpise, ki so namenjeni njuni izvedbi, zlasti določbe Uredbe (ES) št. 139/2004. (
                  1
               )

            2.

            Komisija naj bi napačno ocenila vplive koncentracije na možnost opravljanja storitev potniškega zračnega prometa in na nekatera letališča, s čimer naj bi storila resno in očitno napako pri presoji koncentracije. Pravilno izvedena analitična preučitev koncentracije naj bi morala pripeljati do ugotovitve, da bi izvedba koncentracije povzročila nekatere negativne učinke na konkurenco, med drugim učinke na konkurenco, ki bi bili škodljivejši, kot bi bili tisti v alternativnem primeru, v katerem do koncentracije ne bi prišlo.

            3.

            Komisija naj bi s tem, da ni preučila, ali bi prednosti učinkovitosti, ki bi nastale s koncentracijo, nevtralizirale njene negativne učinke na konkurenco, kršila „Smernice o presoji horizontalnih združitev“.

            4.

            Komisija naj bi s tem, da družbi easyJet ni naložila sprejetja nobenih zavez, ki bi bile primerne za to, da bi se preprečila znatna ovira za učinkovito konkurenco, ki bi nastala zaradi koncentracije, kršila določbe Pogodb Unije in predpise, ki so namenjeni njuni izvedbi.

            5.

            Komisija naj bi s tem, da učinkov koncentracije na notranji trg ni preučila v zvezi z državno pomočjo, ki jo je pred tem družbi Air Berlin 15. avgusta 2017 dodelila Zvezna republika Nemčija v obliki posojila v višini 150 milijonov EUR, kršila določbe Pogodb Unije in predpise, ki so namenjeni njuni izvedbi. Ta državna pomoč naj bi bila odobrena s Sklepom Komisije z dne 4. septembra 2017 o državni pomoči Zvezne republike Nemčije v korist družbe Air Berlin – C(2017) 6080 final.

            6.

            Komisija naj bi s tem, da svojega sklepa ni zadostno obrazložila, kršila člen 296 PDEU, kar naj bi bilo med drugim razvidno iz tega, da naj ne bi bilo popolne analize dejanskega stanja, da naj ne bi bili upoštevani nekateri vidiki, ki naj bi bili nujni za temeljito preučitev vseh vplivov te operacije na konkurenco, in da naj ne bi bila izvedena presoja vplivov koncentracije na notranji trg v povezavi z državno pomočjo, ki je bila pred tem dodeljena družbi Air Berlin, pri čemer naj ne bi bil naveden noben razlog za opustitev take presoje.

      (
         1
      )	Uredba Sveta (ES) št. 139/2004 z dne 20. januarja 2004 o nadzoru koncentracij podjetij (Uredba ES o združitvah) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 3, str. 40).


201806080531931572018/C 221/122592018CJC22120180625SL01SLINFO_JUDICIAL20180411111111Zadeva C-259/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Mercantil de Madrid (Španija) 11. aprila 2018 – Sociedad Estatal Correos y Telégrafos, S.A./Asendia Spain, S.L.U.
 ---documentbreak--- C2212018SL1110120180411SL0012111111Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Mercantil de Madrid (Španija) 11. aprila 2018 – Sociedad Estatal Correos y Telégrafos, S.A./Asendia Spain, S.L.U.
   (Zadeva C-259/18)2018/C 221/12Jezik postopka: španščina
      Predložitveno sodišče

   Juzgado de lo Mercantil de Madrid

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Sociedad Estatal Correos y Telégrafos, S.A.

      Tožena stranka: Asendia Spain, S.L.U.

      Vprašanji za predhodno odločanje

            1.

            Ali člena […] (ni prevedeno) 7(1) in 8 Direktive 97/67/ES (
                  1
               ) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. decembra 1997 o skupnih pravilih za razvoj notranjega trga poštnih storitev v Skupnosti in za izboljšanje kakovosti storitve (Poštna direktiva) v različici, kakor izhaja iz Direktive 2008/6/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. februarja 2008 (
                  2
               ), nasprotujeta nacionalni zakonodaji, v skladu s katero lahko samo izvajalec poštnih storitev, pooblaščen za izvajanje univerzalne poštne storitve, na podlagi jamstva, ki mu je bilo podeljeno, distribuira druga frankirna sredstva, ki niso znamke?

            2.

            Če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen, ali je združljivo s poštno zakonodajo Evropske unije, da se od zasebnih izvajalcev poštnih storitev zahteva, da imajo na voljo dejanske objekte, ki so dostopni javnosti, da lahko distribuirajo in tržijo frankirna sredstva, ki niso znamke?

      (
         1
      )	UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 3, str. 71.
   (
         2
      )	Direktiva 2008/6/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. februarja 2008 o spremembi Direktive 97/67/ES glede popolnega oblikovanja notranjega trga poštnih storitev v Skupnosti /UL 2008, L 52, str. 3).


201806150721955032018/C 231/323872017TC23120180702SL01SLINFO_JUDICIAL20180516262611Zadeva T-387/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. maja 2018 – Triggerball/EUIPO (oblika žoge z več grbinami) (Znamka Evropske unije — Prijava tridimenzionalne znamke Evropske unije — Oblika žoge z več grbinami — Absolutni razlog za zavrnitev — Razlikovalni značaj — Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 7(1)(b) Uredbe (EU) št. 2017/1001))
 ---documentbreak--- C2312018SL2610120180516SL0032261261Sodba Splošnega sodišča z dne 16. maja 2018 – Triggerball/EUIPO (oblika žoge z več grbinami)
   (Zadeva T-387/17) (
         1
      )
   „(Znamka Evropske unije — Prijava tridimenzionalne znamke Evropske unije — Oblika žoge z več grbinami — Absolutni razlog za zavrnitev — Razlikovalni značaj — Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 7(1)(b) Uredbe (EU) št. 2017/1001))“2018/C 231/32Jezik postopka: nemščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Triggerball GmbH (Baiern-Piusheim, Nemčija) (zastopnik: H. Emrich, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnica: D. Walicka, agentka)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 20. aprila 2017 (zadeva R 376/2017-4), v zvezi z zahtevo za registracijo tridimenzionalnega znaka v obliki žoge z več grbinami kot znamke Evropske unije.

      Izrek

            1.

            Tožba se zavrne.

            2.

            Družbi Triggerball GmbH se naloži plačilo stroškov.

      (
         1
      )	UL C 256, 7.8.2017.