title: Zadeva T-153/06: Tožba, vložena  13. junija 2006  — European Association of Euro-Pharmaceutical Companies proti Komisiji Evropskih Skupnosti

text:
               29.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/38

         Tožba, vložena 13. junija 2006 — European Association of Euro-Pharmaceutical Companies proti Komisiji Evropskih Skupnosti
   (Zadeva T-153/06)
   (2006/C 178/68)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: (European Association of Euro-Pharmaceutical Companies (Bruselj, Belgija) (Zastopnika: W. Rehmann, M. Hartmann-Rüppel, lawyers)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih Skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               ničnostno tožbo naj se razglasi za dopustno;

               —

               Odločbo Komisije D/201953 z dne 10. aprila 2006, ki je zavrnila tri pritožbe EAEPC proti GlaxoSmithKline zaradi kršitev člena 82 ES, naj se razglasi za nično;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka zahteva razveljavitev odločbe Komisijie v zadevah COMP/38.181, 38.274 in 38.275 — EAEPC proti Glaxo Greece (Imigran, Lamictal, Severent) glede treh pritožb tožeče stranke, v katerih ta zatrjuje, da bi grška hčerinska družba družbe GlaxoSmithKline kršila člen 82 ES, če bi zavrnila dobavo treh proizvodov, to je Imigrana, Lamictala in Severenta, grškim farmacevtskim trgovcem na debelo in s tem omejevala vzporedno trgovino. Z izpodbijano odločbo se pritožnika obvešča, da zadevo obravnava grški organ, pristojen za konkurenco in zavrnejo pritožbe v skladu s členom 13 Uredbe Sveta št. 1/2003 (1).
   Tožeča stranka v podporo svoji tožbi zatrjuje, da je Komisija kršila dolžnost ustrezne obrazložitve. Tožeča stranka trdi, da samo sklicevanje na besedilo člena 13 Uredbe št. 1/2003 ne zadošča, da bi pritožnik lahko ocenil, ali je Komisija upoštevala vsa dejstva in okoliščine, in da bi sodni organ opravil nadzor.
   Tožeča stranka nadalje zatrjuje, da je Komisija kršila člena 211 in 85 ES in Uredbo št. 1/2003, ker od grškega organa, pristojnega za konkurenco, ni prevzela primera v skladu s členom 11(6) Uredbe 1/2003. Komisija po mnenju tožeče stranke ni upoštevala, da nacionalni postopek traja predolgo, da bi se dosegel ustrezen rezultat, da so bila s pritožbami izpostavljena nova in temeljna vprašanja prava Skupnosti o konkurenci, in problemi, ki se pojavljajo v več kot eni državi članici, in da mora Komisija zagotoviti učinkovito izvrševanje prava Skupnosti o konkurenci.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (Besedilo velja za EGP) (UL L 1, str. 1)


title: Zadeva T-306/09: Tožba, vložena 30. julija 2009 – Val’hor proti Komisiji

text:
               10.10.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 244/12

         Tožba, vložena 30. julija 2009 – Val’hor proti Komisiji
   (Zadeva T-306/09)
   2009/C 244/20
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Val’hor (Pariz, Francija) (zastopnika: V. Ledoux in B. Néouze, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

      Predloga tožeče stranke

               —

               izpodbijana odločba naj se v celoti razglasi za nično;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka s to tožbo predlaga razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2008) 7846 konč. (1) z dne 10. decembra 2008, s katero je Komisija ugotovila, da krovni program ukrepov – ki jih lahko izvajajo francoske medsektorske kmetijske organizacije (organisations interprofessionnelles agricoles françaises), ki zajema pomoči za tehnično pomoč, za pridelavo in trženje kakovostnih kmetijskih pridelkov, za raziskave in razvoj ter za oglaševanje v korist primarnih pridelovalcev in podjetij, ki se ukvarjajo s predelavo in trženjem kmetijskih pridelkov, in ki je financiran s prostovoljnimi prispevki, ki so z medresorskim odlokom postali obvezni in se pobirajo od članov teh medsektorskih organizacij – pomeni pomoč, ki je združljiva s skupnim trgom.
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve tožeče stranke so v bistvu enaki ali podobni tistim, ki so bili navedeni v okviru zadev T-293/09, CNIEL proti Komisiji, in T-302/09, CNIPT proti Komisiji.

      (1)  UL 2009, C 116, str. 14.


title: Zadeva C-215/11: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 13. decembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sąd Okręgowy we Wrocławiu – Poljska) – Iwona Szyrocka proti Siger Technologie GmbH (Uredba (ES) št. 1896/2006 — Postopek za evropski plačilni nalog — Vloga za nalog, ki ne izpolnjuje formalnih pogojev, ki so določeni v nacionalni zakonodaji — Izčrpnost pogojev, ki jih mora izpolnjevati vloga — Možnost zahtevanja obresti, ki so se natekle do dneva plačila glavnice)

text:
               9.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/5

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 13. decembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sąd Okręgowy we Wrocławiu – Poljska) – Iwona Szyrocka proti Siger Technologie GmbH
   (Zadeva C-215/11) (1)

   (Uredba (ES) št. 1896/2006 - Postopek za evropski plačilni nalog - Vloga za nalog, ki ne izpolnjuje formalnih pogojev, ki so določeni v nacionalni zakonodaji - Izčrpnost pogojev, ki jih mora izpolnjevati vloga - Možnost zahtevanja obresti, ki so se natekle do dneva plačila glavnice)
   2013/C 38/04
   Jezik postopka: poljščina

      Predložitveno sodišče

   Sąd Okręgowy we Wrocławiu

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Iwona Szyrocka

      Tožena stranka: Siger Technologie GmbH

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Sąd Okręgowy we Wrocławiu – Razlaga členov 4, 7, 8, 9 in 26 Uredbe (ES) št. 1896/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o uvedbi postopka za evropski plačilni nalog (UL L 399, str. 1) – Vloga za evropski plačilni nalog, ki ne izpolnjuje formalnih pogojev, ki so določeni v Uredbi in v nacionalni zakonodaji – Pravo, ki se uporablja v postopku za dopolnitev ali popravo vloge – Možnost zahtevanja obresti od dolga od datuma zapadlosti do dneva plačila

      Izrek

               1.

               Člen 7 Uredbe (ES) št. 1896/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o uvedbi postopka za evropski plačilni nalog je treba razlagati tako, da izčrpno ureja pogoje, ki jih mora izpolnjevati vloga za evropski plačilni nalog.
               Nacionalno sodišče lahko na podlagi člena 25 navedene uredbe in pod pogoji, določenimi v tem členu, samo določi znesek sodne takse po pravilih, ki jih določa nacionalno pravo, če ta pravila niso manj ugodna od tistih, ki urejajo podobne položaje v nacionalnem pravu, in če v praksi ne onemogočajo ali čezmerno otežujejo uresničevanja pravic, ki jih podeljuje pravo Unije.

               2.

               Člena 4 in 7(2)(c) Uredbe št. 1896/2006 je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta temu, da tožeča stranka v vlogi za evropski plačilni nalog zahteva obresti za obdobje od dneva njihove zapadlosti do dneva plačila glavnice.

               3.

               Kadar se toženi stranki odredi, da tožeči stranki plača obresti, ki so se natekle do dneva plačila glavnice, lahko nacionalno sodišče samo izbere konkreten način za izpolnitev obrazca za evropski plačilni nalog iz Priloge V k Uredbi št. 1896/2006, če tako izpolnjen obrazec toženi stranki na eni strani omogoča, da se brez kakršnega koli dvoma seznani z odločbo, po kateri mora tožeči stranki plačati obresti, ki so se natekle do dneva plačila glavnice, na drugi strani pa, da jasno ugotovi obrestno mero in dan, od katerega se te obresti zahtevajo.

      (1)  UL C 219, 23.7.2011.


title: Zadeva T-31/06: Tožba, vložena  24. januarja 2006  — Procter & Gamble proti UUNT

text:
               8.4.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/34

         Tožba, vložena 24. januarja 2006 — Procter & Gamble proti UUNT
   (Zadeva T-31/06)
   (2006/C 86/70)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Procter & Gamble Company (Cincinnati, ZDA) (zastopnik: G. Kuipers, lawyer)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Predlogi tožeče strank

               —

               razveljavitev odločbe prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 16. novembra 2005 (zadeva R 1183/2004-1), ki je bila P&G vročena dne 23. novembra 2005, kolikor ugotavlja, da znamka ne izpolnjuje pogojev iz člena 7(1)(b) Uredbe št. 40/94; in

               —

               UUNT naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: Tridimenzionalna znamka v obliki belega kvadrata z lila cvetom s petimi cvetnimi listi za proizvode iz razreda 3 (pripravki za beljenje in druge snovi za pranje; pripravki za čiščenje, poliranje, razmaščevanje in brušenje; pripravki za pranje, čiščenje in vzdrževanje posode; mila) — prijava št. 1 683 457
   Odločba preizkuševalca: Zavrnitev prijave
   Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe

      Tožbeni razlog: Kršitev člena 7(1)(b) Uredbe Sveta št. 40/94.


title: Zadeva F-47/10: Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 14. septembra 2011 – Hecq proti Komisiji (Javni uslužbenci — Uradniki — Socialna varnost — Poklicna bolezen — Člena 73 in 78 Kadrovskih predpisov — Pravilnost mnenja zdravniške komisije — Zavrnitev priznanja delne trajne invalidnosti)

text:
               10.12.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 362/24

         Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 14. septembra 2011 – Hecq proti Komisiji
   (Zadeva F-47/10) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Socialna varnost - Poklicna bolezen - Člena 73 in 78 Kadrovskih predpisov - Pravilnost mnenja zdravniške komisije - Zavrnitev priznanja delne trajne invalidnosti)
   2011/C 362/40
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Hecq (Chaumont-Gistoux, Belgija) (zastopnik: L. Vogel, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: J. Currall in D. Martin, zastopnika, skuapj z J.-L. Fagnartom, odvetnikom)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločb, s katerimi je Komisija tožeči stranki zavrnila priznanje delne trajne invalidnosti v smislu člena 73 Kadrovskih predpisov in ji naložila plačilo dela zdravstvenih stroškov in honorarjev, ki so nastali pri delu zdravniške komisije.

      Izrek

               1.

               Postopek v zvezi s predlogi za razglasitev ničnosti odločb Komisije z dne 7. septembra 2009, v delu, v katerem se s temi odločbami A. Hecqu nalaga plačilo stroškov in honorarjev zdravnika, ki ga je pooblastil za zastopanje pred zdravniško komisijo, in polovice stroškov in honorarjev tretjega zdravnika zdravniške komisije, ki je bil imenovan na podlagi dogovora, se ustavi.

               2.

               Predloge za razglasitev ničnosti odločb Komisije z dne 7. septembra 2009, v delu, v katerem je bilo s temi odločbami A. Hecqu zavrnjeno priznanje stopnje trajne invalidnosti, se zavrne kot neutemeljene.

               3.

               A. Hecq nosi vse stroške.

      (1)  UL C 221, 14.8.2010, str. 61.


title: Zadeva F-40/09: Tožba, vložena 7. aprila 2009 — Časta proti Komisiji

text:
               4.7.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 153/51

         Tožba, vložena 7. aprila 2009 — Časta proti Komisiji
   (Zadeva F-40/09)
   2009/C 153/99
   Jezik postopka: češčina

      Stranki

      Tožeča stranka: Radek Časta (Bruselj, Belgija) (zastopnik: L. Tahotná, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

      Predmet in opis spora

   Na eni strani tožba za razglasitev ničnosti odločbe EPSO, da se tožeča stranka ne pripusti k ustnem izpitu splošnega natečaja EPSO/AD/107/07-LAW zaradi neupoštevanja pogoja o triletnih izkušnjah na visokem vodstvenem položaju. Na drugi strani predlog, naj se toženi stranki naloži plačilo odškodnine tožeči stranki zaradi nastale premoženjske in nepremoženjske škode.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba OPI št. R/45715/08 z dne 22. decembra 2008 naj se razglasi za nično;

               —

               toženi stranki naj se naloži, naj tožeči stranki zaradi premoženjske in nepremoženjske škode plača znesek 20 000 EUR skupaj z zamudnimi obrestmi, ki tečejo od 9. junija 2008 do 15 dni po pravnomočnosti sodbe;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-246/15 P: Pritožba, ki jo Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG vložila 28. maja 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 17. marca 2015 v zadevi T-89/09, Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG/Evropska komisija

text:
               20.7.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 236/31

         Pritožba, ki jo Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG vložila 28. maja 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 17. marca 2015 v zadevi T-89/09, Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG/Evropska komisija
   (Zadeva C-246/15 P)
   (2015/C 236/42)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Pritožnica: Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG (zastopnika: J. Heithecker, J. Ylinen, odvetnika)

      Drugi stranki v postopku: Evropska komisija, Land Hessen

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               točko 2 izreka izpodbijane tožbe razveljavi v delu, v katerem je bil z njim zavrnjen tretji tožbeni razlog glede investicijskih subvencij in prodaje javnega zemljišča;

               —

               razveljavi točke od 3 do 5 izreka izpodbijane sodbe;

               —

               Komisiji in Land Hessen naloži plačilo stroškov postopka.

         Poleg tega mu predlaga, naj ugodi njenim predlogom, podanim na prvi stopnji, v delu, v katerem predlaga, naj,

               —

               se Odločba Komisije C (2008) 6017 final z dne 21. oktobra 2008, državna pomoč N 512/2007 – Nemčija, Abalon Hardwood Hessen GmbH razglasi za nično v delu, v katerem je z njo ugotovljeno, da je priglašena regionalna pomoč obstoječa pomoč v smislu člena 1(b)(ii) Uredbe št. 659/1999;

               —

               se Odločba Komisije C (2008) 6017 final z dne 21. oktobra 2008, državna pomoč N 512/2007 – Nemčija, Abalon Hardwood Hessen GmbH razglasi za nično v delu, v katerem je z njo ugotovljeno, da prodaja javnega zemljišča ne pomeni pomoči v smislu člena 87(1) ES;

               —

               se Komisiji naloži plačilo vseh stroškov postopka na prvi stopnji.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožba se nanaša na pogoje, pod katerimi lahko Komisija zavrne pritožbo v zvezi z državno pomočjo, ki jo vloži neposredni konkurent upravičenca do pomoči, ne da bi začela formalni postopek preiskave v skladu s členom 108(2) PDEU.
   Pritožnica meni, da bi moralo Splošno sodišče v izpodbijani sodbi sprejeti tretji tožbeni razlog, s katerim se je grajalo, da formalni postopek preiskave ni bil začet, ne samo – kot je storilo – v zvezi z grajanim ukrepom pomoči v obliki garancij, temveč tudi v zvezi z drugimi grajanimi ukrepi pomoči v obliki investicijskih subvencij in prodaje javnega zemljišča.
   Pritožnica navaja pet pritožbenih razlogov:

               1.

               Splošno sodišče naj bi v zvezi z investicijsko subvencijo napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da odločba z dne 6. decembra 2007 za presojo tretjega tožbenega razloga ni upoštevna, ker naj Komisija kljub opravi skrbne preiskave v upravnem postopku ne bi mogla vedeti za obstoj te odločbe in naj zato ta odločba ne bi mogla vplivati na rezultat preiskave Komisije.

               2.

               Splošno sodišče naj bi storilo očitno napako pri presoji in naj bi napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da iz izvedenskega mnenja glede vrednosti javnega zemljišča, ki je bilo odsvojeno upravičencu do pomoči, izhaja, da nimajo nepremičnine na tem zemljišču nobene vrednosti.

               3.

               Sodišče naj bi napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da je Komisija v upravnem postopku upravičeno predpostavila, da znesek v višini 1 4 00  000 EUR, ki je bil odštet od cene, ugotovljene v izvedenskem mnenju, ustreza tržni ceni rušenja vseh stavb na zemljišču, ki je bilo prodano upravičencu do pomoči.

               4.

               Sodišče naj bi napačno uporabilo pravo pri presoji člena 4(6) pogodbe o prodaji zemljišča, v katerem je določeno, da mora upravičenec do pomoči porušiti vse stavbe na zemljišču in prodajalcu izplačati nadomestilo, če v roku desetih let po prenosu lastninske pravice na zemljišču rušenje še ne bo opravljeno ali ne bo v celoti opravljeno oziroma če se bo izkazalo, da je bila tržna cena rušenja nižja od 1 4 00  000 EUR.

               5.

               Sodišče naj bi plačilo dela stroškov postopka neupravičeno naložilo pritožnici, saj naj bi bila tožba utemeljena glede treh od petih grajanih ukrepov pomoči, glede obeh drugih ukrepov pomoči pa naj bi pritožnica tožbo vložila le zato, ker v zvezi z njima ne dokumenti, ki so ji bili sporočeni med upravnim postopkom, niti odločba Komisije niso vsebovali podrobnih informacij.


title: Zadeva T-651/16: Tožba, vložena 14. septembra 2016 – Crocs/EUIPO – Gifi Diffusion (Footwear)

text:
               7.11.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 410/23

         Tožba, vložena 14. septembra 2016 – Crocs/EUIPO – Gifi Diffusion (Footwear)
   (Zadeva T-651/16)
   (2016/C 410/33)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Crocs, Inc. (Niwot, Kolorado, Združene države) (zastopniki: J. Guise, D. Knight, L. Cassidy, H. Seymour, Solicitors, M. Berger, N. Hadjadj Cazier, H. Haouideg, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Gifi Diffusion (Villeneuve-sur-Lot, Francija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Imetnik spornega modela: tožeča stranka

      Zadevni sporni model: model Skupnosti „Footwear“ – model Skupnosti št. 257001-0001

      Izpodbijana odločba: Odločba tretjega odbora EUIPO za pritožbe z dne 6. junija 2016 v zadevi R 853/2014-3

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo in ugotovi, da objava na spletu ni pomenila predhodnega razkritja v smislu člena 7; dodeli sporni model Skupnosti in zavrne predlog za razglasitev ničnosti;

               —

               o stroških odloči v njeno korist.

      Navajana tožbena razloga

               —

               Kršitev člena 63(1) Uredbe št. 6/2002;

               —

               Kršitev člena 7 Uredbe št. 6/2002.


title: Zadeva C-275/09: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 17. marca 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Raad van State van België – Belgija) – Brussels Hoofdstedelijk Gewest in drugi proti Vlaamse Gewest (Direktiva 85/337/EGS — Presoja vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje — Letališča z vzletno-pristajalno stezo najmanj 2100 metrov — Pojem „gradnja“ — Podaljšanje soglasja za obratovanje)

text:
               7.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/4

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 17. marca 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Raad van State van België – Belgija) – Brussels Hoofdstedelijk Gewest in drugi proti Vlaamse Gewest
   (Zadeva C-275/09) (1)

   (Direktiva 85/337/EGS - Presoja vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje - Letališča z vzletno-pristajalno stezo najmanj 2 100 metrov - Pojem „gradnja“ - Podaljšanje soglasja za obratovanje)
   2011/C 139/05
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Raad van State van België

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Brussels Hoofdstedelijk Gewest, P. De Donder, F. De Becker, K. Colenbie, Ph. Hutsebaut, B. Kockaert, VZW Boreas, F. Petit, V.S. de Burbure de Wezembeek, L. Van Dessel

      Tožena stranka: Vlaamse Gewest

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Raad van State van België – Razlaga točke 7(a) Priloge I k Direktivi Sveta 85/337/EGS z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (UL L 175, str. 40) – Gradnja letališč z vzletno-pristajalno stezo dolžine najmanj 2 100 metrov – Pojem „gradnja“

      Izrek

   Člen 1(2), druga alinea, in točko 7 Priloge I k Direktivi Sveta z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (85/337/EGS), kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 97/11/ES z dne 3. marca 1997, je treba razlagati tako, da:

               —

               podaljšanja veljavnega soglasja za obratovanje letališča, brez del ali posegov, ki bi spreminjali fizično stvarnost območja, ni mogoče opredeliti kot „projekt“ ali kot „gradnjo“ v smislu navedenih določb;

               —

               vendar pa mora predložitveno sodišče na podlagi nacionalnih predpisov, ki jih je treba uporabiti, in po potrebi ob upoštevanju kumulativnega učinka več del ali posegov, opravljenih po začetku veljavnosti navedene direktive, ugotoviti, ali to soglasje spada v okvir večfaznega postopka za izdajo soglasja, katerega končni cilj je izvedba dejavnosti, ki pomenijo projekt v smislu točke 13, prva alinea, Priloge II v povezavi s točko 7 Priloge I k navedeni direktivi. Ob neobstoju presoje vplivov teh del ali posegov v predhodni fazi postopka za izdajo soglasja mora predložitveno sodišče zagotoviti polni učinek Direktive, tako da poskrbi, da bo taka presoja opravljena vsaj v fazi izdaje soglasja za obratovanje.

      (1)  UL C 267, 7.11.2009.


title: Zadeva T-186/07: Tožba, vložena 29. maja 2007 – Ashoka proti UUNT (DREAM IT, DO IT!)

text:
               21.7.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 170/34

         Tožba, vložena 29. maja 2007 – Ashoka proti UUNT (DREAM IT, DO IT!)
   (Zadeva T-186/07)
   (2007/C 170/67)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Ashoka (Arlington, Združene države) (zastopnika: A. Link in A. Jaeger-Lenz, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 15. marca 2007 (zadeva R 635/2006-1) naj se razveljavi;

               —

               UUNT naj se naloži plačilo lastnih stroškov in stroškov tožeče stranke.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka „DREAM IT, DO IT!“ za storitve iz razredov 35, 36, 41 in 45 – prijava št. 3844792.

      Odločba preizkuševalca: Zavrnitev prijave.

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe.

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 7(1)(b) Uredbe Sveta št. 40/94, ker bo upoštevna javnost prijavljeno znamko zaznavala kot znamko določenega podjetja, saj v jezikovni rabi ali v praksi trgovanja ni postala običajna za označevanje storitev, ki jih pokriva.


title: Zadeva T-301/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 19. marca 2013 – in ‘t Veld proti Komisiji (Dostop do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Dokumenti v zvezi z osnutkom mednarodnega trgovinskega sporazuma za boj proti ponarejanju (ACTA) — Dokumenti v zvezi s pogajanji — Zavrnitev dostopa — Izjema, ki se nanaša na varstvo javnega interesa na področju mednarodnih odnosov — Očitna napaka pri presoji — Sorazmernost — Obveznost obrazložitve)

text:
               4.5.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/14

         Sodba Splošnega sodišča z dne 19. marca 2013 – in ‘t Veld proti Komisiji
   (Zadeva T-301/10) (1)

   (Dostop do dokumentov - Uredba (ES) št. 1049/2001 - Dokumenti v zvezi z osnutkom mednarodnega trgovinskega sporazuma za boj proti ponarejanju (ACTA) - Dokumenti v zvezi s pogajanji - Zavrnitev dostopa - Izjema, ki se nanaša na varstvo javnega interesa na področju mednarodnih odnosov - Očitna napaka pri presoji - Sorazmernost - Obveznost obrazložitve)
   2013/C 129/26
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Sophie in ‘t Veld (Bruselj, Belgija) (zastopnika: O. W. Brouwer in J. Blockx, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva C. Hermes in C. ten Dam, nato C. Hermes in F. Clotuche-Duvieusart, zastopniki)

      Predmet

   Razglasitev ničnosti Odločbe Komisije z dne 4. maja 2010, da se zavrne zahteva tožeče stranke za poln dostop do vseh dokumentov v zvezi s pogajanji o osnutku trgovinskega sporazuma o boju proti ponarejanju (ACTA).

      Izrek

               1.

               Odločba Komisije SG.E.3/HP/psi – Ares (2010) 234950 z dne 4. maja 2010 se razglasi za nično v delu, v katerem je bil z njo zavrnjen dostop do dokumentov št. 21 in št. 25 s seznama, priloženega k tej odločbi, in do zakritij v drugih dokumentih s tega seznama:

                           —

                           zadnji stavek drugega odstavka pod naslovom „Participants“ na strani 2 dokumenta št. 45;

                           —

                           zadnji stavek drugega odstavka pod naslovom „Participants“ na strani 1 dokumenta št. 47;

                           —

                           zadnji stavek drugega odstavka pod naslovom „1. Digital Environment (including Internet)“ na strani 2 dokumenta št. 47;

                           —

                           zadnji del povedi v odstavku v točki 4 na strani 2 dokumenta št. 48.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               S. in ’t Veld nosi polovico svojih stroškov in polovico stroškov, ki jih je priglasila Evropska Komisija.

               4.

               Komisija nosi polovico svojih stroškov in polovico stroškov, ki jih je priglasila S. in ’t Veld.

      (1)  UL C 260, 25.9.2010.


title: Zadeva C-356/04: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 19. septembra 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank van koophandel Brussel — Belgija) — Lidl Belgium GmbH & Co. KG proti Etablissementen Franz Colruyt NV (Direktivi 84/450/EGS in 97/55/ES — Zavajajoče oglaševanje — Primerjalno oglaševanje — Pogoji za dovoljeno oglaševanje — Primerjava splošne ravni cen v verigah velikih trgovin — Primerjava cen izbora proizvodov)

text:
               18.11.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 281/7

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 19. septembra 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank van koophandel Brussel — Belgija) — Lidl Belgium GmbH & Co. KG proti Etablissementen Franz Colruyt NV
   (Zadeva C-356/04) (1)

   (Direktivi 84/450/EGS in 97/55/ES - Zavajajoče oglaševanje - Primerjalno oglaševanje - Pogoji za dovoljeno oglaševanje - Primerjava splošne ravni cen v verigah velikih trgovin - Primerjava cen izbora proizvodov)
   (2006/C 281/12)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predložitveno sodišče
   Rechtbank van koophandel Brussel
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Lidl Belgium GmbH & Co. KG

      Tožena stranka: Etablissementen Franz Colruyt NV
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Rechtbank van koophandel Brussel — Razlaga člena 3a(1)(a), (b) in (c) Direktive Sveta 84/450/EGS z dne 10. septembra 1984 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic o zavajajočem oglaševanju (UL L 250, str. 17), ki je bil dodan z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 97/55/ES z dne 6. oktobra 1997 (UL L 290, str. 18) — Primerjalno oglaševanje — Primerjava splošne ravni cen oglaševalca s splošno ravnjo cen njegovih konkurentov brez navedbe proizvodov, katerih cene so bile primerjane.
   Izrek

               1)

               Pogoj za dovoljeno primerjalno oglaševanje iz člena 3a(1)(b) Direktive Sveta 84/450/EGS z dne 10. septembra 1984 na področju zavajajočega oglaševanja in primerjalnega oglaševanja, kot je bila spremenjena z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 97/55/ES z dne 6. oktobra 1997, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da se primerjalno oglaševanje nanaša skupno na izbor proizvodov dnevne potrošnje, ki jih tržita obe konkurenčni verigi velikih trgovin, če oba navedena izbora obsegata posamične proizvode, ki — gledano po parih — posamično izpolnjujejo zahtevo primerljivosti, ki jo postavlja navedena določba.

               2)

               Člen 3a(1)(c) Direktive 84/450, kot je bila spremenjena z Direktivo 97/55, je treba razlagati tako, da zahteva, naj oglaševanje „objektivno primerja“ značilnosti zadevnega blaga v primeru primerjave cen izbora primerljivih proizvodov dnevne potrošnje, ki jih tržita konkurenčni verigi velikih trgovin, ali splošne ravni cen teh verig za izbor primerljivih proizvodov, ki jih tržita, ne zajema tega, da so primerjani proizvodi in cene, in sicer tako proizvodi in cene oglaševalca kot proizvodi in cene vseh njegovih konkurentov, ki so primerjani, v reklamnem sporočilu izrecno in izčrpno našteti.

               3)

               Člen 3a(1)(c) Direktive 84/450, kot je bila spremenjena z Direktivo 97/55, je treba razlagati tako, da so v smislu te določbe „preverljive“ značilnosti blaga, ki ga prodajata dve konkurenčni verigi velikih trgovin:

                           —

                           cene navedenega blaga;

                           —

                           splošna raven cen takih verig velikih trgovin za njun izbor primerljivih proizvodov, in znesek prihrankov, ki jih lahko ustvari potrošnik, ki take proizvode kupuje pri eni in ne pri drugi od teh verig, če so zadevni proizvodi dejansko del izbora primerljivih proizvodov, na podlagi katerih je bila ugotovljena navedena splošna raven cen.

               4)

               Člen 3a(1)(c) Direktive 84/450, kot je bila spremenjena z Direktivo 97/55, je treba razlagati tako, da značilnost, omenjena v primerjalnem oglasu, izpolnjuje zahtevo preverljivosti iz te določbe, če elementi primerjave, na katerih temelji omemba te značilnosti, niso našteti v tem oglasu, samo če oglaševalec zlasti v vednost naslovnikom tega sporočila navede, kje in kako se lahko brez težav seznanijo s temi elementi, da bi preverili njihovo pravilnost in točnost zadevne značilnosti ali jih dali preveriti, če za to nimajo potrebne sposobnosti.

               5)

               Člen 3a(1)(a) Direktive 84/450, kot je bila spremenjena z Direktivo 97/55, je treba razlagati tako, da je primerjalno oglaševanje, ki hvali splošno raven nižjih cen oglaševalca v primerjavi s cenami njegovih glavnih konkurentov, pri čemer se je primerjava nanašala na vzorec proizvodov, lahko zavajajoče, če:

                           —

                           iz reklamnega sporočila ni razvidno, da se je primerjava nanašala samo na tak vzorec in ne na vse proizvode oglaševalca;

                           —

                           reklamno sporočilo ne podaja elementov izvedene primerjave oziroma naslovnika ne informira o viru informacij, pri katerem je taka identifikacija na voljo; ali

                           —

                           reklamno sporočilo vsebuje skupinsko sklicevanje na razpon prihrankov, ki jih lahko ustvari potrošnik, ki nakupuje pri oglaševalcu in ne pri njegovih konkurentih, ne da bi individualiziral splošno raven cen, ki jih zaračunava vsak od navedenih konkurentov, in zneska prihrankov, ki jih je mogoče ustvariti z nakupi pri oglaševalcu in ne pri katerem izmed njegovih konkurentov.

      (1)  UL C 273, 6.11.2004.


title: Zadeva C-365/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italija) 2. avgusta 2007 – Simesa SpA proti Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) in drugim

text:
               20.10.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 247/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italija) 2. avgusta 2007 – Simesa SpA proti Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) in drugim
   (Zadeva C-365/07)
   (2007/C 247/17)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predložitveno sodišče
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Simesa SpA

      Tožena stranka: Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) in drugi
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Po določbah členov 2 in 3 [Direktive 89/105/EGS (1)], ki urejajo razmerje med upravnimi organi države članice in farmacevtskimi podjetji – tako, da je določitev cene za zdravilo ali povišanje cene zdravila izvedeno na podlagi podatkov, ki jih zagotovijo [slednja], vendar le, če to odobrijo pristojni organi, torej na podlagi dialoga med podjetji samimi in organi, pristojnimi za nadzor nad izdatki za farmacevtske izdelke – je v členu 4(1) določena „zamrznitev cen vseh zdravil ali določenih kategorij zdravil“, ki je zamišljena kot splošen ukrep, da je treba vsaj enkrat na leto opraviti pregled, da se ugotovi, ali makroekonomske okoliščine upravičujejo nadaljevanje zamrznitve.
               Ta določba daje pristojnim organom rok 90 dni od začetka pregleda, v katerem morajo ti objaviti, kakšna bodo povišanja ali znižanja cen, če sploh.
               Ali se taka določba v delu, ki določa „znižanja cen, če sploh“, razlaga tako, da je poleg splošnega ukrepa zamrznitve cen vseh zdravil ali določenih kategorij zdravil dovoljen tudi drug splošen ukrep znižanja cen vseh zdravil ali določenih kategorij zdravil, ali se besede „znižanja cen, če sploh“ nanašajo izključno na zdravila, ki so že predmet zamrznitve cen?

               2.

               Ali se člen 4(1) v delu, kjer pristojnim organom države članice v primeru zamrznitve cen nalaga, da vsaj enkrat na leto opravijo pregled, da ugotovijo ali makroekonomske okoliščine upravičujejo nespremenjeno nadaljevanje zamrznitve, razlaga tako, da je mogoče tak ukrep, če je odgovor na prvo vprašanje, da je znižanje cen dovoljeno, uporabiti celo večkrat v enem samem letu in to ponavljati v več letih (od 2002 do 2010)?

               3.

               Ali je na podlagi zgoraj navedenega člena 4, če ga beremo v povezavi z uvodnimi izjavami, ki so usmerjene k prvotnemu cilju ukrepov, ki je „pospeševanje javnega zdravja z zagotavljanjem razpoložljivosti ustrezne preskrbe z zdravili po razumni ceni in preprečevanje odstopanj pri takšnih ukrepih, ki lahko ovirajo ali izkrivljajo promet z zdravili v Skupnosti“, dovoljeno sprejetje ukrepov, ki se sklicujejo bolj na ocenjeno ekonomsko vrednost izdatkov kot pa na določeno vrednost (vprašanje se nanaša na oba primera)?

               4.

               Ali se morajo zahteve, povezane s spoštovanjem zgornjih mej izdatkov za farmacevtske izdelke, za določitev katerih je pristojna vsaka država članica, nanašati izključno na izdatke za farmacevtske izdelke, ali imajo države članice diskrecijsko pravico, da upoštevajo tudi podatke v zvezi z drugimi izdatki za zdravstveno varstvo?

               5.

               Ali je treba načeli preglednosti in sodelovanja zadevnih podjetij pri ukrepih zamrznitve ali splošnega znižanja cen zdravil, ki izhajata iz Direktive, razlagati tako, da je vedno in za vsak primer treba določiti možnost odstopanja od cene, ki je določena, (člen 4(2) Direktive) in možnost konkretnega sodelovanja podjetja, ki zaprosi za odstopanje, pri čemer morajo posledično upravni organi obrazložiti morebitno zavrnitev?

      (1)  Direktiva Sveta 89/105/EGS z dne 21. decembra 1988 v zvezi s preglednostjo ukrepov, ki urejajo določanje cen zdravil za človeško uporabo in njihovo vključitev v področje nacionalnih sistemov zdravstvenega zavarovanja (UL L 40, str. 8).


title: Zadeva T-273/13: Tožba, vložena 17. maja 2013 – Sarafraz proti Svetu

text:
               20.7.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 207/48

         Tožba, vložena 17. maja 2013 – Sarafraz proti Svetu
   (Zadeva T-273/13)
   2013/C 207/79
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Mohammad Sarafraz (Teheran, Iran) (zastopnik: T. Walter, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predloga

   Tožeča stranka predlaga, naj se

               —

               Izvedbena uredba Sveta (EU) št. 206/2013 z dne 11. marca 2013 o izvajanju člena 12(1) Uredbe (EU) št. 359/2011 o omejevalnih ukrepih proti nekaterim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Iranu razglasi za nično v delu, v katerem zadeva Mohammada Sarafraza;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v podporo tožbi navaja štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: Kršitev pravice tožeče stranke do obrambe

                           —

                           Svet naj bi kršil pravico tožeče stranke do učinkovitega pravnega varstva in zlasti zahtevo po obrazložitvi s tem, da ni podal zadostne obrazložitve za vpis tožeče stranke v prilogo k izpodbijani izvedbeni uredbi;

                           —

                           Svet naj bi kršil pravico tožeče stranke do zaslišanja s tem, da tožeči stranki ni priznal možnosti, določene v členu 12(2) Uredbe (EU) št. 359/2011 (1), da poda stališča glede vpisa na seznam in s tem spodbuditi Svet k ponovni preučitvi svoje odločitve.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: Neobstoječa podlaga za vpis tožeče stranke na seznam sankcij

                           —

                           Razlogi, na katere se je Svet oprl pri vpisu tožeče stranke na seznam sankcij, naj ne bi dopuščali natančne ugotovitve, na katero pravno podlago e je institucija oprla;

                           —

                           Svet naj bi storil očitno napako pri presoji s tem, da je tožečo stranko vpisal na seznam iz priloge k sporni izvedbeni uredbi;

                           —

                           zlasti naj edini konkretni razlog, ki ga je Svet navedel v seznamu sankcij, ne bi upravičeval vpisa tožeče stranke na seznam sankcij.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: Kršitev načela dvojnega kaznovanja (ne bis in idem)

                           —

                           Edini konkretni razlog, ki ga je Svet navedel za vpis tožeče stranke na seznam sankcij, naj bi bil že predmet sankcije organa za nadzor medijev v Združenem kraljestvu;

                           —

                           Svet naj ne bi navajal, da kljub ali na podlagi te sankcije ne bi prišlo do drugih kršitev, ki bi upravičevale vpis na seznam.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: Kršitev temeljne pravice tožeče stranke do svobode radiodifuzije oz. mnenja, svobode gibanja in lastninske pravice

                           —

                           Vpis tožeče stranke na seznam sankcij naj bi pomenil neupravičen in nesorazmeren poseg v njeno medijsko svobodo in svobodo do mnenja, katere namen naj bi bil predvsem to, da se tožeči stranki oziroma izdajatelju radiodifuzijskih dejavnosti, ki jo vodi, prepreči poročanje iz Evrope ali v Evropo;

                           —

                           Vpis tožeče stranke na seznam sankcij naj bi bil neupravičen in nesorazmeren poseg v druge varovane temeljne pravice (lastninska pravica, svoboda izbire poklica, svoboda gibanja).

      (1)  Uredba Sveta (EU) št. 359/2011 z dne 12. aprila 2011 o omejevalnih ukrepih proti nekaterim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Iranu (UL L 100, str. 1).


title: Zadeva T-199/17: Tožba, vložena 29. marca 2017 – QD/EUIPO

text:
               22.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/38

         Tožba, vložena 29. marca 2017 – QD/EUIPO
   (Zadeva T-199/17)
   (2017/C 161/54)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: QD (zastopnik: H. Tettenborn, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo EUIPO z dne 2. junija 2016 o zavrnitvi drugega podaljšanja pogodbe tožeče stranke kot začasnega uslužbenca na podlagi člena 2(f) PZDU, ki je bila tožeči stranki vročena 3. junija 2016, in

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja šest tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev upoštevnih določb Kadrovskih predpisov in PZDU, in sicer člena 110 Kadrovskih predpisov ter členov 2(f) in 8 PZDU.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: EUIPO ni izpolnil dolžnosti lojalnosti in dolžnosti skrbnega ravnanja.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: EUIPO je kršil načelo dobrega upravljanja (člen 41 (1), (2) in (3) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina).

               5.

               Peti tožbeni razlog: EUIPO ni izpolnil zahtev iz Uredbe št. 45/2001 (1), zlasti člena 27(1) in (2)(b).

               6.

               Šesti tožbeni razlog: EUIPO je posegel v upravičena pričakovanja tožeče stranke.

      (1)  Uredba (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 26, str. 102).


title: Zadeva T-454/10: Tožba, vložena 30. septembra 2010 – Anicav proti Komisiji

text:
               4.12.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 328/39

         Tožba, vložena 30. septembra 2010 – Anicav proti Komisiji
   (Zadeva T-454/10)
   ()
   2010/C 328/66
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav) (Neapelj, Italija) (zastopniki: J. da Cruz Vilaça, S. Estima Martins in S. Carvalho de Sousa, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga tožeče stranke

               —

               Določbe člena 52 in Priloge VIII k Uredbi Komisije št. 1580/2007 (1), kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije št. 687/2010 (2), naj se razglasijo za nične; in

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka s to tožbo na podlagi člena 263 PDEU predlaga razglasitev delne ničnosti Uredbe Komisije št. 1580/2007, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije št. 687/2010.
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja te tožbene razloge:

               Prvič, tožeča stranka trdi, da sporni ukrep krši Uredbo Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode (Uredba o enotni SUT) (UL 2007 L 299, str. 1).

               Ker sporni ukrep (i) ne vključuje predelovalnih dejavnosti iz Priloge VIII k Uredbi Komisije št. 1580/2007 in (ii) iz vrednosti tržne proizvodnje proizvodov za predelavo izključuje dejavnosti priprave, pakiranja in naknadne predelave, krši Uredbo o enotni SUT, ker ta določa, da se določbe o organizacijah proizvajalcev, in sicer dodeljevanje pomoči, uporabljajo le za proizvode, ki jih pokriva skupna ureditev trga za sadje in zelenjavo.

               Drugič, tožeča stranka trdi, da sporni ukrep krši načelo prepovedi diskriminacije; sporni ukrep, s tem da organizacijam proizvajalcev dodeljuje pomoč, ki se nanaša na industrijske dejavnosti, ki jih opravljajo tudi zasebne industrije, krši načelo prepovedi diskriminacije, ki prepoveduje, da se primerljive situacije obravnavajo različno, razen če je taka obravnava objektivno upravičena.

               Končno, tožeča stranka trdi, da sporni ukrep krši načelo sorazmernosti; sporni ukrep, s tem da organizacijam proizvajalcev dodeljuje pomoč, ki se nanaša na industrijske dejavnosti, ki jih opravljajo tudi zasebne industrije, krši načelo sorazmernosti, ker presega tisto, kar je nujno potrebno za dosego hipotetičnega cilja Skupne kmetijske politike, povezanega z vertikalno integracijo organizacij proizvajalcev.

      (1)  Uredba Komisije (ES) št. 1580/2007 z dne 21. decembra 2007 o določitvi izvedbenih pravil za uredbe Sveta (ES) št. 2200/96, (ES) št. 2201/96 in (ES) št. 1182/2007 v sektorju sadja in zelenjave (UL L 350, str. 1).

      (2)  Uredba Komisije (EU) št. 687/2010 z dne 30. julija 2010 o spremembi Uredbe (ES) št. 1580/2007 o določitvi izvedbenih pravil za uredbe Sveta (ES) št. 2200/96, (ES) št. 2201/96 in (ES) št. 1182/2007 v sektorju sadja in zelenjave (UL L 199, str. 12).


title: Zadeva T-511/08: Sklep Splošnega sodišča z dne 13. aprila 2010 – Unity OSG FZE proti Svetu

text:
               19.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/56

      Sklep Splošnega sodišča z dne 13. aprila 2010 – Unity OSG FZE proti Svetu
      (Zadeva T-511/08) (1)

      (2010/C 161/90)

         Jezik postopka: angleščina

      Predsednik drugega senata je odredil izbris zadeve.

         (1)  UL C 32, 7.2.2009.


title: Zadeva C-520/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 18. novembra 2014 – Gemeente Borsele, Staatssecretaris van Financiën

text:
               16.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 56/5

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 18. novembra 2014 – Gemeente Borsele, Staatssecretaris van Financiën
   (Zadeva C-520/14)
   (2015/C 056/06)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Vložnika kasacijske pritožbe: Gemeente Borsele, Staatssecretaris van Financiën

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člena 2(1)(c) in 9(1) Direktive 2006/112/ES (1) razlagati tako, da je treba občino v zvezi s šolskim prevozom v skladu z ureditvijo, kakršna je ta v opisu obravnavane sodbe, v tem pogledu šteti za davčno zavezanko v smislu te direktive?

               2.

               Ali je pri odgovoru na to vprašanje treba upoštevati ureditev kot celoto ali pa je treba to presojo opraviti posebej za vsako prevozno storitev?

               3.

               Če velja zadnje: ali je treba v tem primeru razlikovati glede na to, ali gre za prevoz učencev v oddaljenosti med 6 in 20 kilometri oziroma v oddaljenosti več kot 20 kilometrov?

      (1)  Direktiva Sveta z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1).


title: Zadeva T-103/06: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. aprila 2010 – Esotrade proti UUNT – Segura Sánchez (YoKaNa) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti YoKaNa — Prejšnje skupnostne in nacionalne znamke YOKONO — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Podobnost znakov — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))

text:
               5.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/26

         Sodba Splošnega sodišča z dne 13. aprila 2010 – Esotrade proti UUNT – Segura Sánchez (YoKaNa)
   (Zadeva T-103/06) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti YoKaNa - Prejšnje skupnostne in nacionalne znamke YOKONO - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Podobnost znakov - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   2010/C 148/45
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Esotrade, SA (Madrid, Španija) (zastopnika: J. de Rivera Lamo de Espinosa in J. E. Astiz Suárez, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: J. García Murillo in O. Montalto, zastopnika)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Antonio Segura Sánchez (Alicante, Španija)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 10. januarja 2006 (zadeva R 217/2004-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med Antonio Segura Sánchez in Esotrade, SA.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Tožeča stranka nosi stroške.

      (1)  UL C 121, 20.5.2006.


title: Zadeva C-109/09: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 10. marca 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesarbeitsgericht – Nemčija) – Deutsche Lufthansa AG proti Gertraud Kumpan (Pogodba o zaposlitvi za določen čas — Direktiva 1999/70/ES — Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu — Vloga nacionalnega sodišča)

text:
               7.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/2

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 10. marca 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesarbeitsgericht – Nemčija) – Deutsche Lufthansa AG proti Gertraud Kumpan
   (Zadeva C-109/09) (1)

   (Pogodba o zaposlitvi za določen čas - Direktiva 1999/70/ES - Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu - Vloga nacionalnega sodišča)
   2011/C 139/02
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesarbeitsgericht

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Deutsche Lufthansa AG

      Tožena stranka: Gertraud Kumpan

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Bundesarbeitsgericht – Razlaga členov 1, 2(1) in 6(1) Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL L 303, str. 16) in določbe 5, točka 1, Priloge k Direktivi Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP (UL L 175, str. 43) – Prepoved diskriminacije na podlagi starosti – Nacionalna zakonodaja, ki kot edini pogoj za sklepanje pogodb o zaposlitvi za določen čas določa dejstvo, da je delavec presegel 58 let starosti – Skladnost te zakonodaje z navedenimi določbami – Pravne posledice morebitne neskladnosti

      Izrek

   Določbo 5, točka 1, okvirnega sporazuma o delu za določen čas, ki je bil sklenjen 18. marca 1999, iz Priloge k Direktivi Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP je treba razlagati tako, da se pojem „tesna objektivna zveza s predhodno pogodbo o zaposlitvi za nedoločen čas, ki je bila sklenjena z istim delodajalcem“ iz člena 14(3) zakona o delu s krajšim delovnim časom in o pogodbah o zaposlitvi za določen čas (Gesetz über Teilzeitarbeit und befristete Arbeitsverträge) z dne 21. decembra 2000 nanaša na primere, ko pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas ni neposredno nasledila pogodba o zaposlitvi za določen čas, ki je bila sklenjena z istim delodajalcem, in ti pogodbi loči obdobje več let, če se je v tem celotnem obdobju prvotno delovno razmerje, ki se je nanašalo na isto dejavnost, z istim delodajalcem neprekinjeno nadaljevalo z veriženjem pogodb o zaposlitvi za določen čas. Naloga predložitvenega sodišča je, da upoštevne določbe nacionalnega prava razlaga tako, da bodo kar najbolj skladne z omenjeno določbo 5, točka 1.

      (1)  UL C 141, 20.6.2009.


title: Zadeva T-153/15 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 20. maja 2015 – Hamcho in Hamcho International/Svet (Predhodna odločba — Omejevalni ukrepi proti Siriji — Zamrznitev sredstev ter omejitev vstopa na in tranzit prek ozemlja Unije — Predlog za odlog izvršitve — Neupoštevanje obličnostnih zahtev — Nedopustnost)

text:
               6.7.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 221/20

         Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 20. maja 2015 – Hamcho in Hamcho International/Svet
   (Zadeva T-153/15 R)
   ((Predhodna odločba - Omejevalni ukrepi proti Siriji - Zamrznitev sredstev ter omejitev vstopa na in tranzit prek ozemlja Unije - Predlog za odlog izvršitve - Neupoštevanje obličnostnih zahtev - Nedopustnost))
   (2015/C 221/28)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Mohamad Hamcho (Damas, Sirija); in Hamcho International (Damas) (zastopniki: A. Boesch, D. Amaudruz in M. Ponsard, odvetniki)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predmet

   Predlog za odlog izvršitve ukrepov, ki so bili tožečima strankama naloženi na podlagi Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2015/108 z dne 26. januarja 2015 o izvajanju Uredbe (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji (UL L 20, str. 2) in Izvedbenega sklepa Sveta (SZVP) 2015/117 z dne 26. januarja 2015 o izvajanju Sklepa 2013/255/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji (UL L 20, str. 85).

      Izrek

               1.

               Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrže.

               2.

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva T-505/09: Sklep Splošnega sodišča z dne 6. septembra 2010 – Carlyle proti UUNT – MRP Consult (CAFE CARLYLE)

text:
               23.10.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 288/66

      Sklep Splošnega sodišča z dne 6. septembra 2010 – Carlyle proti UUNT – MRP Consult (CAFE CARLYLE)
      (Zadeva T-505/09) (1)

      ()
      (2010/C 288/121)
      Jezik postopka: angleščina
      Predsednik šestega senata je odredil izbris zadeve.

         (1)  UL C 51, 27.2.2010.


title: Zadeva T-503/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 3. maja 2016 – Aranynektár/EUIPO – Naturval Apícola (Natür-bal) (Blagovna znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava besedne blagovne znamke Evropske unije Natür-bal — Prejšnja besedna blagovna znamka Evropske unije NATURVAL — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               20.6.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 222/18

         Sodba Splošnega sodišča z dne 3. maja 2016 – Aranynektár/EUIPO – Naturval Apícola (Natür-bal)
   (Zadeva T-503/15) (1)

   ((Blagovna znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava besedne blagovne znamke Evropske unije Natür-bal - Prejšnja besedna blagovna znamka Evropske unije NATURVAL - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2016/C 222/21)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Aranynektár Termékgyártó és Kereskedelmi KFT (Dunavarsány, Madžarska) (zastopnik: I. Molnár, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) (zastopnik: S. Palmero Cabezas, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe EUIPO, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Naturval Apícola, SL (Monserrat, Španija) (Zastopniki: I. Valdelomar Serrano, D. Gabarre Armengol, G. Hinarejos Mulliez, E. Bayo de Gispert, J. Rodríguez Fuensalida, odvetniki)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe EUIPO z dne 17. maja 2015 (zadeva R 1158/2014-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med Naturval Apícola in Aranynektár Termékgyártó és Kereskedelmi.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Aranynektár Termékgyártó és Kereskedelmi KFT se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 354, 26.10.2015.


title: Zadeva T-251/11: Tožba, vložena 18. maja 2011 – Republika Avstrija proti Komisiji

text:
               6.8.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 232/30

         Tožba, vložena 18. maja 2011 – Republika Avstrija proti Komisiji
   (Zadeva T-251/11)
   2011/C 232/55
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Republika Avstrija (zastopnik: C. Pesendorfer, zastopnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka predlaga:

               —

               razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2011) 1363 konč. z dne 8. marca 2011 o državni pomoči št. C 24/2009 Avstrije za energetsko intenzivna podjetja, v skladu z zakonom o obnovljivi električni energiji (Ökostromgesetz);

               —

               naložitev plačila stroškov Komisiji.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v podporo svoji tožbi navaja štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: napačna uporaba člena 107(1) PDEU – neobstoj državnih pomoči
               Po mnenju tožeče stranke omejitev stroškov, ki je določena v členu 22(c) avstrijskega zakona o obnovljivi električni energiji (Ökostromgesetz) BGBL. I št. 114/2008 (v nadaljevanju: ÖSG) za energetsko intenzivna podjetja, zaradi pomanjkljivega vložka „državnih sredstev“, ni državna pomoč.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: napačna uporaba člena 107(1) PDEU – pomanjkljiva selektivnost
               Po mnenju tožeče stranke ne gre niti za de iure niti za de facto selektivnost. Tudi če bi se izhajalo iz tega, da ima člen 22(c) ÖSG za posledico odstopanje od referenčnega sistema, se zdi, da je to odstopanje po logiki in notranji zgradbi sistema pospeševanja obnovljive električne energije upravičeno.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: napačna uporaba člena 107(1) PDEU – zloraba pooblastil
               Če bi se predvideni ukrep kljub temu štelo za državno pomoč, bi po mnenju tožeče stranke spadal na področje uporabe smernic Skupnosti za državne pomoči, namenjene varstvu okolja. V vsakem primeru naj bi obstajala analogija med prijavljenim nadomestilom v skladu s členom 22(c) ÖSG in pravili za preučitev znižanj energijskih davkov, ki jih ureja pravo Skupnosti, v skladu s poglavjem 4 smernic. Predpise o izravnavi bi bilo treba posledično dovoliti na podlagi tovrstne analogije. Poleg analogne uporabe smernic bi si bilo mogoče predstavljati analogijo k členu 25 Uredbe o skupinskih izjemah.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: neenako obravnavanje konkurenčno enakih dejanskih stanj s strani Evropske komisije
               Po mnenju tožeče stranke se postavlja vprašanje zakaj se konkurenčno primerljivi položaji – tukaj se opozarja na primerljivost med ÖSG in nemškim zakonom o obnovljivi električni energiji, zlasti glede ekonomskih in konkurenčnih učinkov – očitno obravnavajo različno. To naj bi bilo nezdružljivo s splošnim načelom enakega obravnavanja.


title: Zadeva T-49/04: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 12. julija 2006 — Hassan proti Svetu in Komisiji ( Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi za nekatere osebe in subjekte, povezane z Osamo bin Ladnom, mrežo Al Kaida in talibani — Zamrznitev sredstev — Temeljne pravice — Ius cogens — Sodni nadzor — Ničnostna in odškodninska tožba )

text:
               16.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 224/36

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 12. julija 2006 — Hassan proti Svetu in Komisiji
   (Zadeva T-49/04) (1)

   („Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi za nekatere osebe in subjekte, povezane z Osamo bin Ladnom, mrežo Al Kaida in talibani - Zamrznitev sredstev - Temeljne pravice - Ius cogens - Sodni nadzor - Ničnostna in odškodninska tožba“)
   (2006/C 224/77)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Faraj Hassan (Brixton, Združeno kraljestvo) (zastopnika: E. Grieves, barrister, in H. Miller, solicitor)

      Toženi stranki: Svet Evropske unije (zastopnika: S. Marquardt in E. Finnegan, zastopnika) in Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: J. Enegren in C. Brown, zastopnika)
   Predmet zadeve
   Na eni strani razglasitev ničnosti Uredbe Sveta (ES) št. 881/2002 z dne 27. maja 2002 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte, povezane z Osama bin Ladnom, mrežo Al-Kaida in talibani, in o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 467/2001 o prepovedi izvoza nekaterega blaga in storitev v Afganistan, o poostritvi prepovedi poletov in podaljšanju zamrznitve sredstev in drugih finančnih virov talibanov iz Afganistana (UL L 139, str. 9), kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 2049/2003 z dne 20. novembra 2003 o 25. spremembi Uredbe št. 881/2002 (UL L 303, str. 20), in na drugi strani, odškodninski zahtevek.
   Izrek sodbe

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Tožeči stranki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 94, 17.4.2004.


title: Zadeva C-490/10: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 6. septembra 2012 – Evropski parlament proti Svetu Evropske unije (Ničnostna tožba — Uredba (EU, Euratom) št. 617/2010 — Obveščanje Komisije o investicijskih projektih na področju energetske infrastrukture v Evropski uniji — Izbira pravne podlage — Člen 337 PDEU in člen 187 PESAE — Člen 194 PDEU)

text:
               27.10.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 331/2

      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 6. septembra 2012 – Evropski parlament proti Svetu Evropske unije
      (Zadeva C-490/10) (1)

      (Ničnostna tožba - Uredba (EU, Euratom) št. 617/2010 - Obveščanje Komisije o investicijskih projektih na področju energetske infrastrukture v Evropski uniji - Izbira pravne podlage - Člen 337 PDEU in člen 187 PESAE - Člen 194 PDEU)
      (2012/C 331/03)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Evropski parlament (zastopniki: M. Gómez-Leal, J. Rodrigues in L. Visaggio, zastopniki)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Simm in A. Lo Monaco, zastopnika)

         Intervenientki v podporo tožene stranke: Francoska republika (zastopnika: G. de Bergues in A. Adam, zastopnika), Evropska komisija (zastopnika: P. Oliver in O. Beynet, zastopnika)

         Predmet

      Ničnostna tožba – Uredba Sveta (EU, Euratom) št. 617/2010 z dne 24. junija 2010 o obveščanju Komisije o investicijskih projektih na področju energetske infrastrukture v Evropski uniji in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 736/96 (UL L 180, str. 7) – Izbira dvojne pravne podlage, člen 337 PDEU in člen 187 PESAE – Ukrepi v zvezi s posebnimi nalogami Unije na področju energetike, ki zahtevajo eno pravno podlago, člen 194 PDEU.

         Izrek

                  1.

                  Uredba Sveta (EU, Euratom) št. 617/2010 z dne 24. junija 2010 o obveščanju Komisije o investicijskih projektih na področju energetske infrastrukture v Evropski uniji in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 736/96 se razglasi za nično.

                  2.

                  Učinki Uredbe št. 617/2010 se ohranijo do začetka veljavnosti nove uredbe, ki se sprejme v razumnem roku od razglasitve te sodbe in na ustrezni pravni podlagi, in sicer členu 194(2) PDEU.

                  3.

                  Svet Evropske unije nosi stroške postopka, razen stroškov Francoske republike in Evropske komisije.

                  4.

                  Francoska republika in Evropska komisija nosita svoje stroške.

         (1)  UL C 13, 15.1.2011.


title: Izbris zadeve T-237/99

text:
               25.6.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/33

         Izbris zadeve T-237/99 (1)

   (2005/C 155/61)

      (Jezik postopka: nizozemščina)

   S sklepom z dne 11. aprila 2005 je predsednik drugega razširjenega senata Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti odločil o izbrisu zadeve pod opr. št. T-237/99: BP Nederland V.O.F., BP Direct V.O.F. in Actomat B.V., ob intervenciji Kraljevine Nizozemske, proti Komisiji Evropskih skupnosti.

      (1)  UL C 20, 22.1.2000.


title: Zadeva C-45/12: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 13. junija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour du travail de Bruxelles – Belgija) – Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés (ONAFTS) proti Radii Hadj Ahmed (Socialna varnost delavcev migrantov — Uredba (EGS) št. 1408/71 — Področje osebne uporabe — Dodelitev družinskih dajatev državljanu tretje države, ki ima pravico do prebivanja v državi članici — Uredba (ES) št. 859/2003 — Direktiva 2004/38/ES — Uredba (EGS) št. 1612/68 — Pogoj v zvezi s trajanjem prebivanja)

text:
               3.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 225/25

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 13. junija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour du travail de Bruxelles – Belgija) – Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés (ONAFTS) proti Radii Hadj Ahmed
   (Zadeva C-45/12) (1)

   (Socialna varnost delavcev migrantov - Uredba (EGS) št. 1408/71 - Področje osebne uporabe - Dodelitev družinskih dajatev državljanu tretje države, ki ima pravico do prebivanja v državi članici - Uredba (ES) št. 859/2003 - Direktiva 2004/38/ES - Uredba (EGS) št. 1612/68 - Pogoj v zvezi s trajanjem prebivanja)
   2013/C 225/40
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour du travail de Bruxelles

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés (ONAFTS)

      Tožena stranka: Radia Hadj Ahmed

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Cour du travail de Bruxelles – Razlaga člena 1(f) Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 35) – Razlaga členov 13(2) in 14 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 5, str. 46) – Razlaga člena 18 PDEU in členov 20 in 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – Dodelitev družinskih dajatev državljanki tretje države, ki je pridobila dovoljenje za prebivanje v državi članici, da bi se zunaj okvirov zakonske zveze ali registrirane partnerske skupnosti pridružila državljanu druge države članice – Obstoj drugega otroka z državljanstvom tretje države – osebno področje uporabe Uredbe št. 1408/71 – Pojem „družinski član“ – Nacionalna ureditev, ki za dodelitev družinskih dajatev določa pogoj v zvezi z dolžino prebivanja – Enako obravnavanje

      Izrek

               1.

               Uredbo Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti v različici po spremembi in posodobitvi z Uredbo Sveta (ES) št. 118/97 z dne 2. decembra 1996, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1992/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006, je treba razlagati tako, da državljanka tretje države ali njena hči, ki je prav tako državljanka tretje države, če sta v tem položaju:

                           —

                           ta državljanka tretje države je pred manj kot 5 leti pridobila dovoljenje za prebivanje v državi članici, da bi se zunaj okvirov zakonske zveze ali registrirane partnerske skupnosti pridružila državljanu druge države članice, s katerim ima otroka, ki ima državljanstvo te druge države članice;

                           —

                           samo ta državljan druge države članice ima status delavca;

                           —

                           navedena državljanka tretje države in navedeni državljan druge države članice sta medtem že prenehala skupno živeti in

                           —

                           oba otroka živita v gospodinjstvu matere,

                     ne spadata na področje osebne uporabe te uredbe, razen če ju je v skladu z nacionalnim zakonom in za njegovo uporabo mogoče šteti za „družinski članici“ tega državljana druge države članice ali, če to ni mogoče, če se lahko šteje, da ju ta „pretežno vzdržuje“.

               2.

               Člena 13(2) in 14 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC v povezavi s členom 18 PDEU je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta ureditvi države članice, s katero ta državljanu tretje države, če je v položaju, opisanem v točki 1 izreka te sodbe, za dodelitev zagotovljenih družinskih dajatev nalaga izpolnjevanje pogoja petletnega prebivanja, medtem ko za lastne državljane tega pogoja ne določa.

      (1)  UL C 109, 14.4.2012.


title: Zadeva F-73/14: Sklep Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 28. septembra 2015 – Kriscak/Europol (Javni uslužbenci — Uslužbenci Europol — Konvencija o Europolu — Kadrovski predpisi Europola — Priloga 1 h Kadrovskim predpisom Europola — Seznam delovnih mest, navedenih v odebeljenem tisku, ki jih lahko zasedejo le osebe, ki so jih zaposlili pristojni organi v smislu člena 2(4) Konvencije o Europolu — Omejena delovna mesta — Sklep Europola — Delovna mesta, ki jih lahko zasedejo le osebe, ki so jih zaposlili pristojni organi v smislu člena 3 Sklepa Europola — Uporaba Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev za uslužbence Europola — Nepodaljšanje pogodbe začasnega uslužbenca o zaposlitvi za določen čas — Zavrnitev odobritve pogodbe začasnega uslužbenca o zaposlitvi za nedoločen čas — Ničnostna tožba — Odškodninska tožba)

text:
               9.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 371/46

         Sklep Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 28. septembra 2015 – Kriscak/Europol
   (Zadeva F-73/14) (1)

   ((Javni uslužbenci - Uslužbenci Europol - Konvencija o Europolu - Kadrovski predpisi Europola - Priloga 1 h Kadrovskim predpisom Europola - Seznam delovnih mest, navedenih v odebeljenem tisku, ki jih lahko zasedejo le osebe, ki so jih zaposlili pristojni organi v smislu člena 2(4) Konvencije o Europolu - Omejena delovna mesta - Sklep Europola - Delovna mesta, ki jih lahko zasedejo le osebe, ki so jih zaposlili pristojni organi v smislu člena 3 Sklepa Europola - Uporaba Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev za uslužbence Europola - Nepodaljšanje pogodbe začasnega uslužbenca o zaposlitvi za določen čas - Zavrnitev odobritve pogodbe začasnega uslužbenca o zaposlitvi za nedoločen čas - Ničnostna tožba - Odškodninska tožba))
   (2015/C 371/48)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Christiana Kriscak (La Haye, Nizozemska) (zastopnik: M. Velardo, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski policijski urad Europol (zastopniki: D. Neumann, J. Arnould in C. Falmagne, agenti)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe o nepodaljšanju pogodbe tožeče stranke in zahtevek za domnevno nastalo nepremoženjsko in premoženjsko škodo.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne kot očitno neutemeljena.

               2.

               Evropski policijski urad nosi svoje stroške in tretjino stroškov, ki jih je priglasila C. Kriscak.

               3.

               C. Kriscak nosi dve tretjini svojih stroškov.

      (1)  UL C 380, 27.10.2014, str. 27.


title: Zadeva C-527/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 7. oktobra 2013 vložilo Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španija) – Lourdes Cachaldora Fernandez proti Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

text:
               11.1.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 9/17

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 7. oktobra 2013 vložilo Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španija) – Lourdes Cachaldora Fernandez proti Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
   (Zadeva C-527/13)
   2014/C 9/26
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Lourdes Cachaldora Fernandez

      Nasprotni stranki: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je nacionalno pravilo, kakršna je dodatna določba 7a(1)(3a)(b) španskega Ley General de la Seguridad Social, ki negativno vpliva v glavnem na žensko skupnost in v skladu s katero se zapolnjevanje obdobij neplačevanja prispevkov, ki obstajajo v obdobju izračuna pokojninske osnove za pokojnino za trajno invalidnost, ki se izplačuje na podlagi prispevkov, ta obdobja neplačevanja prispevkov pa so nastopila po zaposlitvi s krajšim delovnim časom, izračuna tako, da se vzame minimalne osnove za plačevanje prispevkov, ki so veljale v posameznih obdobjih in so znižane tako, da se upošteva koeficient krajšega delovnega časa za to zaposlitev pred obdobjem neplačevanja prispevkov, medtem ko pri zaposlitvi za polni delovni čas tega zmanjšanja ni, v nasprotju s členom 4 Direktive Sveta (1) z dne 19. decembra 1978 o postopnem izvajanju načela enakega obravnavanja [moških in žensk] v zadevah socialne varnosti (79/7/EGS)?

               2.

               Ali je nacionalno pravilo, kakršna je dodatna določba 7a(1)(3a)(b) španskega Ley General de la Seguridad Social, ki negativno vpliva v glavnem na žensko skupnost in v skladu s katero se zapolnjevanje obdobij neplačevanja prispevkov, ki obstajajo v obdobju izračuna pokojninske osnove za pokojnino za trajno invalidnost, ki se izplačuje na podlagi prispevkov, ta obdobja neplačevanja prispevkov pa so nastopila po zaposlitvi s krajšim delovnim časom, izračuna tako, da se vzame minimalne osnove za plačevanje prispevkov, ki so veljale v posameznih obdobjih in so znižane tako, da se upošteva koeficient krajšega delovnega časa za to zaposlitev pred obdobjem neplačevanja prispevkov, medtem ko pri zaposlitvi za polni delovni čas tega zmanjšanja ni, v nasprotju z določbo 5a(1)(a) Direktive Sveta 97/81/ES (2) z dne 15. decembra 1997 o okvirnem sporazumu o delu s krajšim delovnim časom, sklenjenim med UNICE, CEEP in ETUC?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 215.

      (2)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 267.


title: Zadeva C-427/09: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 28. julija 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Združeno kraljestvo) – Generics (UK) Ltd proti Synaptech Inc (Patentno pravo — Zdravila — Dodatni varstveni certifikat za zdravila — Uredba (EGS) št. 1768/92 — Člen 2 — Področje uporabe)

text:
               8.10.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 298/3

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 28. julija 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Združeno kraljestvo) – Generics (UK) Ltd proti Synaptech Inc
   (Zadeva C-427/09) (1)

   (Patentno pravo - Zdravila - Dodatni varstveni certifikat za zdravila - Uredba (EGS) št. 1768/92 - Člen 2 - Področje uporabe)
   2011/C 298/04
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Generics (UK) Ltd

      Tožena stranka: Synaptech Inc

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Razlaga člena 13(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 1768/92 z dne 18. junija 1992 o uvedbi dodatnega varstvenega certifikata za zdravila (UL L 182, str. 1) – Pojem prvega dovoljenja, da se izdelek da na trg – Upoštevanje le tistih dovoljenj, ki so bila izdana v skladu z Direktivo Sveta 65/65/EGS z dne 26. januarja 1965 o približevanju določb zakonov in drugih predpisov, ki se nanašajo na zdravila (UL L 22, str. 369) – Dovoljenje, ki je bilo izdano v skladu z zakonodajo, ki se je uporabljala v Avstriji pred pristopom Avstrije v EGP.

      Izrek

   Izdelek, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, ki je bil v Evropski skupnosti dan v promet kot zdravilo za uporabo v humani medicini, preden je bilo zanj izdano dovoljenje za promet v skladu z Direktivo Sveta 65/65/EGS z dne 26. januarja 1965 o približevanju določb zakonov in drugih predpisov, ki se nanašajo na zdravila, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 89/341/EGS z dne 3. maja 1989, in zlasti ne da bi bila zanj opravljena presoja varnosti in učinkovitosti, ne spada na področje uporabe Uredbe Sveta (EGS) št. 1768/92 z dne 18. junija 1992 o uvedbi dodatnega varstvenega certifikata za zdravila, kakor je bila spremenjena z Aktom o pogojih pristopa Republike Avstrije, Republike Finske in Kraljevine Švedske in o prilagoditvah pogodb, na katerih temelji Evropska unija, kakor je opredeljeno v členu 2 te uredbe, kakor je bila spremenjena, in ne more biti predmet dodatnega varstvenega certifikata.

      (1)  UL C 11, 16.1.2010.


title: Zadeva C-405/07 P: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 6. novembra 2008 – Kraljevina Nizozemska proti Komisiji Evropskih skupnosti (Pritožba – Člen 95(5) ES – Direktiva 98/69/ES – Ukrepi proti onesnaževanju zraka z emisijami iz motornih vozil – Nacionalna določba, ki pomeni odstopanje in vnaprej določa znižanje mejne vrednosti Skupnosti za emisije trdnih delcev iz določenih novih vozil na dizelski pogon – Zavrnitev Komisije – Specifičnost problema – Dolžnost skrbnosti in obveznost obrazložitve)

text:
               20.12.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 327/5

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 6. novembra 2008 – Kraljevina Nizozemska proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva C-405/07 P) (1)

   (Pritožba - Člen 95(5) ES - Direktiva 98/69/ES - Ukrepi proti onesnaževanju zraka z emisijami iz motornih vozil - Nacionalna določba, ki pomeni odstopanje in vnaprej določa znižanje mejne vrednosti Skupnosti za emisije trdnih delcev iz določenih novih vozil na dizelski pogon - Zavrnitev Komisije - Specifičnost problema - Dolžnost skrbnosti in obveznost obrazložitve)
   (2008/C 327/08)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Kraljevina Nizozemska (zastopnika: D.J.M. de Grave in C.M. Wissels, zastopnika)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: M. Patakia, H. van Vliet in A. Alcover San Pedro, zastopniki)
   Predmet
   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (četrti senat) z dne 27. junija 2007 v zadevi Kraljevina Nizozemska proti Komisiji Evropskih skupnosti (T-182/06), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo tožbo za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2006/372/ES z dne 3. maja 2006 o osnutku nacionalnih določb v zvezi z določitvijo mejnih vrednosti emisij trdnih delcev vozil na dizelski pogon, glede katerega je Kraljevina Nizozemska na podlagi člena 95(5) Pogodbe ES poslala uradno obvestilo (UL L 142, str. 16).
   Izrek

               1)

               Sodba Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 27. junija 2007 v zadevi Kraljevina Nizozemska proti Komisiji (T-182/06) se razveljavi.

               2)

               Odločba Komisije 2006/372/ES z dne 3. maja 2006 o osnutku nacionalnih določb v zvezi z določitvijo mejnih vrednosti emisij trdnih delcev vozil na dizelski pogon, glede katerega je Kraljevina Nizozemska na podlagi člena 95(5) ES poslala uradno obvestilo, se razglasi za nično.

               3)

               Komisiji Evropskih skupnosti se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 269, 10.11.2007.


title: Zadeva C-237/12: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 4. septembra 2014 – Evropska komisija proti Francoski republiki (Neizpolnitev obveznosti države – Direktiva 91/676/EGS – Člen 5(4) – Priloga II(A), točke od 1 do 3 in 5 – Priloga III(1), točke od 1 do 3, in (2) – Varstvo voda pred onesnaževanjem z nitrati iz kmetijskih virov – Obdobja vnosa v tla – Zmogljivost posod za skladiščenje živinskih gnojil – Omejitev vnosa v tla – Prepoved vnosa v tla na strmih pobočjih ali v tla, ki so zmrznjena ali pokrita s snegom – Neskladnost nacionalne ureditve)

text:
               10.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 395/3

      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 4. septembra 2014 – Evropska komisija proti Francoski republiki
      (Zadeva C-237/12) (1)

      ((Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 91/676/EGS - Člen 5(4) - Priloga II(A), točke od 1 do 3 in 5 - Priloga III(1), točke od 1 do 3, in (2) - Varstvo voda pred onesnaževanjem z nitrati iz kmetijskih virov - Obdobja vnosa v tla - Zmogljivost posod za skladiščenje živinskih gnojil - Omejitev vnosa v tla - Prepoved vnosa v tla na strmih pobočjih ali v tla, ki so zmrznjena ali pokrita s snegom - Neskladnost nacionalne ureditve))
      (2014/C 395/04)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: E. Manhaeve, B. Simon in J. Hottiaux, agenti)

         Tožena stranka: Francoska republika (zastopniki: G. de Bergues, S. Menez in D. Colas, agenti)

         Izrek

                  1.

                  Francoska republika s tem, da ni sprejela ukrepov, potrebnih za zagotovitev popolnega in pravilnega izvajanja vseh zahtev, ki so ji naložene s členom 5(4) Direktive Sveta 91/676/EGS z dne 12. decembra 1991 o varstvu voda pred onesnaževanjem z nitrati iz kmetijskih virov v povezavi s prilogama II(A), točke od 1 do 3 in 5, ter III(1), točke od 1 do 3, in (2) k tej direktivi, ni izpolnila obveznosti iz navedene direktive v delu, v katerem v skladu z nacionalno ureditvijo, sprejeto za prenos te direktive:

                              —

                              obdobja prepovedi vnosa gnojil vrste I v tla za poljščine, posejane jeseni, in za travinje, posejano več kot šest mesecev, niso določena;

                              —

                              je za poljščine, posejane spomladi, obdobje prepovedi vnosa gnojil vrste I v tla omejeno na julij in avgust;

                              —

                              je za poljščine, posejane jeseni, prepoved vnosa gnojil vrste II v tla omejena na obdobje od 1. novembra do 15. januarja in za iste posevke prepoved vnosa gnojil vrste III v tla ni podaljšana po 15. januarju;

                              —

                              za poljščine, posejane spomladi, obdobje prepovedi vnosa gnojil vrste II v tla ni podaljšano po 15. januarju;

                              —

                              je za travinje, posejano več kot šest mesecev, prepoved vnosa gnojil vrste II v tla določena le od 15. novembra in za navedeno travinje in hribovite regije prepoved vnosa gnojil vrste III v tla ni podaljšana do konca februarja;

                              —

                              se bo lahko pri izračunu zmogljivosti skladiščenja do 1. julija 2016 še vedno upošteval časovni razpored prepovedi vnosa gnojil v tla, ki ni v skladu z zahtevami iz navedene direktive;

                              —

                              je skladiščenje kompaktnega gnoja, pomešanega s slamo, na polju dovoljeno za desetmesečno obdobje;

                              —

                              ta ureditev ne zagotavlja, da bi bil kmetom in nadzornim organom omogočen pravilen izračun količine dušika, ki ga je mogoče vnesti v tla za zagotovitev ravnotežja pri gnojenju;

                              —

                              so za krave molznice vrednosti izpusta dušika določene na podlagi količine izločenega dušika, ki ne upošteva različnih stopenj mlečne proizvodnje, in na podlagi 30-odstotnega koeficienta izhlapevanja;

                              —

                              so za druge vrste goveda vrednosti izpusta dušika določene na podlagi 30-odstotnega koeficienta izhlapevanja;

                              —

                              za prašiče vrednosti izpusta dušika za trdna gnojila niso določene;

                              —

                              so za perutnino vrednosti izpusta dušika določene na podlagi napačnega 60-odstotnega koeficienta izhlapevanja;

                              —

                              so za ovce vrednosti izpusta dušika določene na podlagi 30-odstotnega koeficienta izhlapevanja;

                              —

                              so za koze vrednosti izpusta dušika določene na podlagi 30-odstotnega koeficienta izhlapevanja;

                              —

                              so za konje vrednosti izpusta dušika določene na podlagi 30-odstotnega koeficienta izhlapevanja;

                              —

                              so za zajce vrednosti izpusta dušika določene na podlagi 60-odstotnega koeficienta izhlapevanja;

                              —

                              navedena ureditev v zvezi s pogoji vnosa gnojil v tla na strmih pobočjih ne vsebuje jasnih, natančnih in objektivnih meril v skladu z zahtevami pravne varnosti in

                              —

                              so vnos gnojil vrste I in III v tla, zmrznjena v velikem obsegu, vnos gnojil vrste I v tla, pokrita s snegom, vnos gnojil v tla, ki so zmrznjena samo na površini kot posledica štiriindvajseturnega cikla zmrzovanja in odmrzovanja, ter raztrositev kompaktnega gnoja, pomešanega s slamo, in kompostiranih živinskih gnojil na tla, zmrznjena v velikem obsegu, dovoljeni.

                  2.

                  V preostalem se tožba zavrne.

                  3.

                  Francoski republiki se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 217, 21.7.2012.


title: Zadeva T-203/07: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 23. septembra 2008 – Cemex Polska proti Komisiji ( Ničnostna tožba – Direktiva 2003/87/ES – Sistem za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov – Nacionalni načrt razdelitve pravic do emisije za Poljsko za obdobje od 2008 do 2012 – Odločba Komisije o nenasprotovanju pod nekaterimi pogoji – Pristojnost držav članic pri posamični razdelitvi pravic do emisije – Neobstoj neposrednega navezovanja – Nedopustnost )

text:
               22.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/39

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 23. septembra 2008 – Cemex Polska proti Komisiji
   (Zadeva T-203/07) (1)

   („Ničnostna tožba - Direktiva 2003/87/ES - Sistem za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov - Nacionalni načrt razdelitve pravic do emisije za Poljsko za obdobje od 2008 do 2012 - Odločba Komisije o nenasprotovanju pod nekaterimi pogoji - Pristojnost držav članic pri posamični razdelitvi pravic do emisije - Neobstoj neposrednega navezovanja - Nedopustnost“)
   (2008/C 301/66)
   Jezik postopka: poljščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Cemex Polska sp. z o.o. (Varšava, Poljska) (zastopnika: F. Puel in M. Szpunar, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: U. Wölker in K. Herrmann, zastopnika)
   Predmet
   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2007) 1295 konč. z dne 26. marca 2007 o nacionalnem načrtu razdelitve pravic do emisije toplogrednih plinov, o katerem je Poljska za obdobje 2008-2012 obvestila Komisijo skladno z Direktivo 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES (UL L 275, str. 32).
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2)

               Cemex Polska sp. z o.o. nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Komisija.

      (1)  UL C 170, 21.7.2007.


title: Zadeva F-44/06: Tožba, vložena  26. aprila 2006  — C proti Komisiji

text:
               1.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 154/25

         Tožba, vložena 26. aprila 2006 — C proti Komisiji
   (Zadeva F-44/06)
   (2006/C 154/58)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: C (Bruselj, Belgija) (zastopnika: S. Orlandi in J.-N. Louis, avocats)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               za nično naj se razglasi odločba organa, pristojnega za imenovanja (OPI), z dne 13. junija 2005 o zavrnitvi sprejetja vsakršnega ukrepa za izvršitev sodbe Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 23. novembra 2004 v zadevi O proti Komisiji, T-376/02 (1);

               —

               za nično naj se razglasi odločba direktorice GD ADMIN/C „socialna politika, zaposleni v Luxembourgu, zdravje, higiena“ z dne 23. februarja 2006 o upokojitvi tožeče stranke in o upravičenosti tožeče stranke do invalidske pokojnine, določene v skladu z določbami člena 78, drugi pododstavek, Kadrovskih predpisov, in sicer z retroaktivnim učinkom od 1. februarja 2002;

               —

               toženi stranki naj se zaradi kršitve načela spoštovanja primernega roka naloži plačilo zneska, ocenjenega ex aequo et bono na 15 000 EUR;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka je po zgoraj navedeni sodbi O proti Komisiji vložila zahtevo, da naj OPI sprejme ukrepe za izvršitev navedene sodbe. Ker je bila ta zahteva zavrnjena, je tožeča stranka vložila pritožbo, ki je bila delno zavrnjena z odločbo z dne 11. januarja 2006. OPI je 23. februarja 2006 sprejel novo odločbo o upokojitvi tožeče stranke in o upravičenosti tožeče stranke do invalidske pokojnine, določene v skladu z določbami člena 78, drugi pododstavek, Kadrovskih predpisov, in sicer z retroaktivnim učinkom od 1. februarja 2002.
   Tožeča stranka v podporo svoji tožbi najprej zatrjuje, da ta zadnja odločba ne izvršuje v celoti zgoraj navedene sodbe, saj naj ne bi vzpostavila pravnega položaja tožeče stranke, kot ga je ta imela pred sprejetjem odločbe, ki jo je Sodišče prve stopnje razglasilo za nično.
   Poleg tega naj bi odločba z dne 23. februarja 2006 kršila člen 53 Kadrovskih predpisov, ki določa, da je treba uradnika — če invalidska komisija ugotovi, da izpolnjuje pogoje iz člena 78 Kadrovskih predpisov — po uradni dolžnosti upokojiti zadnji dan meseca, v katerem OPI sprejme odločbo o ugotovitvi njegove trajne nezmožnosti za delo.
   Tožeča stranka nazadnje zatrjuje kršitev načela spoštovanja primernega roka, saj je bila odločba z dne 23. februarja 2006 sprejeta petnajst mesecev po razglasitvi zgoraj navedene sodbe.

      (1)  RecueilFP, str. I-A-.349 in II-1595.


title: Zadeva T-10/17: Tožba, vložena 9. januarja 2017 – Proof IT/EIGE

text:
               13.3.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 78/35

         Tožba, vložena 9. januarja 2017 – Proof IT/EIGE
   (Zadeva T-10/17)
   (2017/C 078/49)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Proof IT SIA (Riga, Latvija) (zastopnici: J. Jerņeva in D. Pāvila, odvetnici)

      Tožena stranka: Evropski inštitut za enakost spolov (EIGE)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               se ugotovi ničnost Odločbe Evropskega inštituta za enakost med spoloma (EIGE), ki je bila sprejeta v okviru razpisa za dodelitve „Okvirnega naročila za spletne storitve“ EIGE/2016/OPER/03-Lot 1 in o kateri je bila tožeča stranka obveščena z dopisom z dne 28. oktobra 2016 ter s katero je bila ponudba tožeče stranke uvrščena na drugo mesto, okvirno naročilo pa je bilo dodeljeno za sklop 1 tretji družbi;

               —

               tožeči stranki dodeli odškodnino za izgubljeno priložnost in/ali izgubo naročila samega v znesku 72 270 EUR;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog temelji na kršitvi načel enakega obravnavanja in preglednosti, ker naj bi bilo merilo naročila nenatančno in postopek ocenjevanja ni bil pregleden, s čimer je imela tožena stranka neomejeno svobodo odločanja pri podelitvi zadevnega naročila.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na to, da je tožena stranka storil očitne napake pri presoji pri oceni ponudbe tožeče stranke; če bi bile te popravljene, bi to vodilo do drugačnega izida oddaje javnega naročila, kar pomeni, da bi bila ponudba tožeče stranke uvrščena na prvo mesto in bi bilo okvirno naročilo dodeljeno njej.

               3.

               Tretji tožbeni razlog se nanaša na kršitev načela enakega obravnavanja, ker se je merilo dodelitve razlagalo tako, da je zadevna tretja družba koristila znanje, ki ga je pridobila med opravljanjem prejšnjega, podobnega naročila z EIGE.


title: Zadeva C-298/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Fővárosi Bíróság Gazdasági Kollégiuma (Madžarska) 29. julija 2009 – RANI Slovakia s.r.o. proti Hankook Tire Magyarország Kft.

text:
               7.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 267/32

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Fővárosi Bíróság Gazdasági Kollégiuma (Madžarska) 29. julija 2009 – RANI Slovakia s.r.o. proti Hankook Tire Magyarország Kft.
   (Zadeva C-298/09)
   2009/C 267/58
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Fővárosi Bíróság Gazdasági Kollégiuma

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: RANI Slovakia s.r.o.

      Tožena stranka: Hankook Tire Magyarország Kft.

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali se uvodno izjavo 19 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 96/71/ES (1) z dne 16. decembra 1996 o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev – ob upoštevanju členov 3, točka (c), in 59 Rimske pogodbe – lahko razlaga tako, da lahko država članica v svojem nacionalnem pravu za dejavnost podjetji za začasno zaposlovanje svobodno določi pogoje, pod katerimi delodajalec (podjetje) lahko opravlja tako dejavnost na ozemlju zadevne države članice, in ali lahko v zvezi s tem nacionalno pravo omeji delovanje podjetji za začasno zaposlovanje na podjetja s sedežem na navedenem ozemlju?

               2.

               Ali se člen 1(4) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 96/71/ES lahko razlaga tako, da se podjetja s sedežem v državi članici glede dovoljenja za opravljanje dejavnosti lahko obravnava ugodneje kot podjetja s sedežem v drugi državi članici?

               3.

               Ali se člene 59, 62 in 63 Rimske pogodbe v medsebojni povezavi lahko razlaga tako, da se omejitve, ki so obstajale v trenutku pristopa k Evropski uniji, lahko ohranijo, ne da bi se štelo, da kršijo pravo Skupnosti, dokler Svet ne sprejme programa, s katerim določi pogoje za liberalizacijo te vrste storitev, ali direktive, s katero se zahteva izvršitev navedenega programa?

               4.

               Ali v primeru negativnega odgovora na prejšnja vprašanja obstaja splošni interes, s katerim se lahko upraviči omejitev, da lahko dejavnost podjetji za začasno zaposlovanje opravljajo le podjetja, ustanovljena v zadevni državi članici, in tako omogoča, da se navedeno omejitev šteje za združljivo s členoma 59 in 65 Rimske pogodbe?

      (1)  UL 1997 L 18, str. 1.