title: Sodba Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 2. marca 2010.#Evropaïki Dynamiki - Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE proti Agence européenne pour la sécurité maritime (EMSA).#Javna naročila storitev - Postopek javnega razpisa EMSA - Opravljanje informacijskih storitev - Zavrnitev ponudbe - Ničnostna tožba - Pristojnost Splošnega sodišča - Ponudba, ki ne izpolnjuje pogojev - Enako obravnavanje - Upoštevanje meril za oddajo, določenih v razpisni dokumentaciji ali obvestilu o javnem naročilu - Določitev podmeril v merilih za oddajo - Očitna napaka pri presoji - Obveznost obrazložitve.#Zadeva T-70/05.

text:
      Zadeva T-70/05
      Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE
      proti
      Evropski agenciji za pomorsko varnost (EMSA)
      „Javna naročila storitev – Postopek javnega razpisa EMSA – Opravljanje informacijskih storitev – Zavrnitev ponudbe – Ničnostna tožba – Pristojnost Splošnega sodišča – Ponudba, ki ne izpolnjuje pogojev – Enako obravnavanje – Upoštevanje meril za oddajo, določenih v razpisni dokumentaciji ali obvestilu o javnem naročilu – Določitev podmeril v merilih za oddajo – Očitna napaka pri presoji – Obveznost obrazložitve“
      Povzetek sodbe
      1.      Pravo Skupnosti – Načela – Pravica do učinkovitega pravnega varstva
      (člen 230 ES; člen 263, prvi odstavek, PDEU)
      2.      Javna naročila Evropskih skupnosti – Postopek javnega razpisa – Obveznost spoštovanja načela enakega obravnavanja ponudnikov
      (Uredba Sveta št. 1605/2002, člena 89(1) in 98(1); Uredba Komisije št. 2342/2002, člen 143(2))
      3.      Javna naročila Evropskih skupnosti – Postopek javnega razpisa – Oddaja javnih naročil – Ekonomsko najugodnejša ponudba – Merila
            za oddajo
      (Uredba Sveta št. 1605/2002, člen 97(1) in (2); Uredba Komisije št. 2342/2002, člen 138(2) in (3))
      4.      Javna naročila Evropskih skupnosti – Postopek javnega razpisa – Oddaja javnih naročil – Ekonomsko najugodnejša ponudba – Merila
            za oddajo
      (Uredba Sveta št. 1605/2002, člena 89(1) in 97; Uredba Komisije št. 2342/2002, člen 138(3))
      5.      Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Obseg – Odločba o nesprejetju ponudbe, izdana v okviru javnega razpisa
      (člen 253 ES; Uredba Sveta št. 1605/2002, člen 100(2); Uredba Komisije št. 2342/2002, člen 149)
      6.      Javna naročila Evropskih skupnosti – Oddaja naročila na podlagi javnega razpisa – Oddaja javnih naročil
      (Uredba Komisije št. 2342/2002, člena 146(1) in 147(3))
      1.      Evropska skupnost je skupnost, ki temelji na pravu, Pogodba pa je določila celovit sistem pravnih sredstev in postopkov, ki
         Sodišču omogočajo nadzor nad zakonitostjo aktov institucij. Sistem iz Pogodbe omogoča vložitev neposredne tožbe zoper predpise
         vseh institucij, ki naj bi imeli pravne učinke.

      Vsak akt organa, kot je Evropska agencija za pomorsko varnost (EMSA), s pravnimi učinki za tretje osebe je zato treba podrediti
         sodnemu nadzoru.

      Res je, da EMSA ni med institucijami, ki so navedene v členu 230 ES. Vendar imajo taki organi pooblastila za sprejetje aktov
         s pravnimi učinki za tretje osebe – kar je brez dvoma tako, če ti organi v postopkih oddaje javnih naročil sprejmejo odločbe
         o zavrnitvi ponudbe enega ponudnika in o oddaji javnega naročila drugemu ponudniku. V Skupnosti, ki temelji na pravu, torej
         ne more biti sprejemljivo, da taki akti niso podrejeni sodnemu nadzoru.

      Zato morajo biti odločbe, ki jih v postopkih oddaje javnega naročila sprejme EMSA in ki imajo pravne učinke za tretje osebe,
         izpodbojni akti. To rešitev poleg tega potrjuje člen 263, prvi odstavek, PDEU, na podlagi katerega je Sodišče pristojno za
         nadzor zakonitosti aktov organov, uradov ali agencij Unije s pravnim učinkom za tretje osebe.

      (Glej točke od 64 do 67 in 75.)
      2.      Naročnik je v vsaki fazi postopka javnega razpisa zavezan upoštevati načelo enakega obravnavanja in posledično enake možnosti
         vseh ponudnikov. Sistem neizkrivljene konkurence, kot ga predvideva Pogodba, je lahko zagotovljen le, če so različnim gospodarskim
         subjektom zagotovljene enake možnosti. Glede na to načelo naročniku ponudbe, ki jo je ponudnik predložil s poštno pošiljko
         in ki jo je naročnik prejel po roku, ki je bil določen, pri čemer pa ta pošiljka ni imela poštnega žiga niti ni bil predložen
         dokaz o priporočeni pošiljki, ni treba niti odpreti niti sprejeti, saj je treba za tako ponudbo šteti, da jo je naročnik prejel
         na dan prejema.

      Kršitev postopka povzroči ničnost odločbe v delu ali celoti le, če se ugotovi, da bi v primeru, ko do te kršitve ne bi prišlo,
         upravni postopek lahko vodil do drugačnega izida, in posledično bi izpodbijana odločba lahko imela drugačno vsebino. Če je
         ponudba, ki je predložena v okoliščinah, navedenih zgoraj, tista, ki jo na koncu sprejme naročnik, bi upravni postopek lahko
         očitno vodil do drugačnega rezultata, saj komisija za ocenjevanje ne bi ocenila navedene ponudbe, odločitev o oddaji naročila
         pa bi bila očitno drugačna.

      Poleg tega, če na koncu postopka oddaje javnega naročila ostane samo ena ponudba, naročnik – ker ne more več primerjati cen
         ali drugih značilnosti različnih ponudb, da bi oddal naročilo tisti, ki je ekonomsko najugodnejša – ni zavezan oddati naročilo
         edinemu ponudniku, za katerega je bilo ugotovljeno, da je sposoben sodelovati, in lahko razveljavi tako naročilo ter začne
         nov javni razpis.

      (Glej točke 85, 90, 92, 96, 99 in od 102 do 105.)
      3.      Če je naročilo oddano na podlagi merila ekonomsko najugodnejše ponudbe, mora naročnik v razpisni dokumentaciji določiti in
         opisati merila za oddajo, ki omogočajo ocenitev vsebine ponudb. Ta merila morajo biti poleg tega v skladu s členom 138(2)
         Uredbe št. 2342/2002 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje finančne uredbe odvisna od predmeta naročila. Naročnik mora
         v skladu z odstavkom 3 istega člena tudi v obvestilu o javnem naročilu ali v razpisni dokumentaciji določiti, kako se vrednotijo
         posamezna merila pri ocenjevanju ekonomsko najugodnejše ponudbe. Namen teh določb je zagotavljati upoštevanje načel enakega
         obravnavanja in preglednosti na stopnji ocenjevanja ponudb za oddajo naročila.

      Tako je cilj teh določb, da se vsem razumno obveščenim in običajno skrbnim ponudnikom omogoči, da enako razlagajo merila za
         oddajo in da imajo zato enake možnosti pri oblikovanju besedila svoje ponudbe.

      Čeprav je res, da merila, ki jih lahko uporabijo naročniki v členu 138(2) podrobnih pravil za izvajanje niso našteta taksativno
         in da torej ta določba naročniku prepušča izbiro meril za oddajo naročila, ki jih namerava uporabiti, pa se lahko ta izbira
         nanaša samo na merila, na podlagi katerih se določa ekonomsko najugodnejša ponudba.

      Poleg tega ni treba, da so merila, ki jih uporabi naročnik za določitev ekonomsko najugodnejše ponudbe, nujno kvantitativna
         in usmerjena izključno na cene. Tudi če so merila za oddajo, ki niso izražena kvantitativno, vključena v razpisno dokumentacijo,
         jih je mogoče uporabiti objektivno in enotno pri primerjavi ponudb in so očitno upoštevna za določitev ekonomsko najugodnejše
         ponudbe.

      (Glej točke od 129 do 132.)
      4.      V skladu s členom 97 Uredbe št. 1605/2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti in členom
         138(3) Uredbe št. 2342/2002 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje finančne uredbe mora naročnik, če je naročilo oddano
         na podlagi merila ekonomsko najugodnejše ponudbe, v obvestilu o javnem naročilu ali razpisni dokumentaciji navesti merila
         za oddajo, ki se bodo uporabila, in njihovo vrednotenje.

      Ti določbi v povezavi z načeloma enakega obravnavanja gospodarskih subjektov in preglednosti, ki sta navedena v členu 89(1)
         finančne uredbe, zahtevata, da so potencialni ponudniki pri pripravi ponudb seznanjeni z vsemi dejavniki, ki ji naročnik upošteva
         za določitev ekonomsko najugodnejše ponudbe, in njihovo relativno pomembnostjo.

      Zato naročnik ne more uporabiti podmeril k merilom za oddajo, če z njimi ni poprej seznanil ponudnikov.
      Vendar lahko naročnik po izteku rokov za predložitev ponudb določi ponderirane koeficiente za podmerila k predhodno določenim
         merilom za oddajo pod tremi pogoji, in sicer, da ta ex post določitev, prvič, ne spreminja meril za oddajo javnega naročila, ki so določena v razpisni dokumentaciji ali v obvestilu
         o naročilu, drugič, ne vsebuje elementov, ki bi, če bi bili znani ob pripravi ponudb, lahko vplivali na to pripravo, tretjič,
         ni bila sprejeta ob upoštevanju elementov, ki bi lahko diskriminatorno učinkovali na enega od ponudnikov.

      (Glej točke od 145 do 148.)
      5.      Naročnik na podlagi obveznosti obrazložitve odločbe o zavrnitvi ponudbe ni zavezan razpravljati o ocenah ponudbe enega ponudnika
         glede na ocene izbrane ponudbe.

      Iz člena 100(2) Uredbe št. 1605/2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti in člena 149
         Uredbe št. 2342/2002 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje finančne uredbe je razvidno, da naročnik na področju javnih
         naročil izpolni obveznost obrazložitve, če, najprej, obvesti vsakega ponudnika, čigar ponudba je zavrnjena, o razlogih za
         zavrnitev njegove ponudbe in nato ponudnikom, ki so predložili sprejemljivo ponudbo in ki so izrecno zahtevali, v petnajstih
         koledarskih dneh od prejema pisne zahteve sporoči značilnosti in relativne prednosti izbrane ponudbe in ime ponudnika, ki
         mu je bilo naročilo oddano.

      Tako ravnanje je v skladu z namenom obveznosti obrazložitve iz člena 253 ES, v skladu s katerim je treba jasno in nedvoumno
         prikazati ugotovitve avtorja akta, in sicer tako, da se omogoči, prvič, da se zadevne stranke zaradi sklicevanja na svoje
         pravice seznanijo z utemeljitvijo sprejetega ukrepa, in, drugič, da sodišče opravi nadzor.

      Spoštovanje obveznosti obrazložitve je treba presojati na podlagi informacij, ki jih je tožeča stranka imela na voljo ob vložitvi
         tožbe. Zahteva po obrazložitvi se mora presojati glede na okoliščine posameznega primera, zlasti glede na vsebino akta, lastnosti
         podanih razlogov in interesa za pojasnitev, ki ga lahko imajo naslovniki akta ali drugi, ki jih ta neposredno in posamično
         zadeva.

      (Glej točke od 166 do 171.)
      6.      Dokončno odločitev glede oddaje javnega naročila sprejme naročnik v skladu s členom 147(3) Uredbe št. 2342/2002 o podrobnih
         pravil za izvajanje Uredbe št. 1605/2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti.

      Odločitev komisije za ocenjevanje, ki jo imenuje odgovorni odredbodajalec in ki je v skladu s členom 146(1), drugi pododstavek,
         podrobnih pravil za izvajanje dolžna dati svetovalno mnenje o predlogu prihodnjega izvajalca in razlogih za izbiro, je lahko
         le kolegijska, saj se v končnem poročilu ne vidi ocena vsakega člana te komisije. Zato je lahko kakršna koli trditev, da obstaja
         očitna napaka pri presoji, usmerjena le zoper ocenjevalno poročilo, ki ga je sprejela komisija za ocenjevanje, in to samo
         takrat, ko končna odločitev naročnika dejansko temelji na tem poročilu.

      (Glej točke od 204 do 206.)
SODBA SPLOŠNEGA SODIŠČA (tretji senat)
      z dne 2. marca 2010(*)

      „Javna naročila storitev – Postopek javnega razpisa EMSA – Opravljanje informacijskih storitev – Zavrnitev ponudbe – Ničnostna tožba – Pristojnost Splošnega sodišča – Ponudba, ki ne izpolnjuje pogojev – Enako obravnavanje – Upoštevanje meril za oddajo, določenih v razpisni dokumentaciji ali obvestilu o javnem naročilu – Določitev podmeril v merilih za oddajo – Očitna napaka pri presoji – Obveznost obrazložitve“
      V zadevi T‑70/05,
      Evropaïki Dynamiki - Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE s sedežem v Atenah (Grčija), ki jo zastopa N. Korogiannakis, odvetnik,

      tožeča stranka,
      proti
      Evropski agenciji za pomorsko varnost (EMSA), ki jo zastopata W. de Ruiter in J. Menze, zastopnika, skupaj z J. Stuyckom, odvetnikom,

      tožena stranka,
      zaradi predloga za razglasitev ničnosti odločb EMSA, s katerima je zavrnila ponudbi, ki ju je predložila tožeča stranka v
         postopku javnih razpisov EMSA C-1/01/04 glede javnega naročila z naslovom „Validacija SafeSeaNet in prihodnji razvoj“ in EMSA
         C-2/06/04 glede javnega naročila z naslovom  „Specifikacija in razvoj podatkovne baze, omrežja in sistema za upravljanje v
         zvezi s pomorskimi nesrečami“, in oddala navedeni naročili drugima ponudnikoma,

      SPLOŠNO SODIŠČE (tretji senat),
      v sestavi J. Azizi, predsednik, E. Cremona (poročevalka), sodnica, in S. Frimodt Nielsen, sodnik,
      sodna tajnica: C. Kantza, administratorka,
      na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 20. januarja 2009,
      izreka naslednjo
      Sodbo
       Pravni okvir
      1        Evropska agencija za pomorsko varnost (EMSA) je bila ustanovljena z Uredbo (ES) št. 1406/2002 Evropskega parlamenta in Sveta
         z dne 27. junija 2002 (UL L 208, str. 1). Njena naloga je zagotavljati visoko, enotno in učinkovito stopnjo varnosti v pomorskem
         prometu in preprečevati onesnaževanje z ladij znotraj Evropske unije.

      2        V skladu s členom 5(1) te uredbe je EMSA organ Skupnosti in je pravna oseba.

      3        Člen 8 Uredbe št. 1406/2002 določa:

      „1. Pogodbeno odgovornost [EMSA] ureja pravo, ki se uporablja za zadevno pogodbo.
      2. Sodišče je pristojno za odločanje na podlagi katere koli arbitražne klavzule v pogodbi, ki jo sklene [EMSA].
      3. V primeru nepogodbene odgovornosti [EMSA] v skladu s splošnimi načeli, ki so skupn[a] vsem pravnim redom držav članic,
         poravna vso škodo, ki jo povzročijo njene službe ali osebje med opravljanjem njihovih nalog.

      4. V sporih glede nadomestila škode iz odstavka 3 je pristojno Sodišče.
      5. Osebno odgovornost uslužbencev do [EMSA] urejajo določbe kadrovskih predpisov in pogojev za zaposlitev, ki veljajo zanje.“
      4        Člen 185(1) Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun
         Evropskih skupnosti (UL L 248, str. 1, v nadaljevanju: finančna uredba), določa:

      „Komisija sprejme okvirno finančno uredbo za organe, ki jih ustanovijo Skupnosti in so pravne osebe, ki dejansko prejemajo
         donacije v breme proračuna. Finančna pravila teh organov ne smejo odstopati od okvirne uredbe, razen če tako ne zahtevajo
         posebni operativni razlogi in s predhodnim soglasjem Komisije.“

      5        Člen 74 Uredbe Komisije (ES, EURATOM) št. 2343/2002 z dne 19. novembra 2002 [23. decembra 2002] o okvirni finančni uredbi
         za organe iz člena 185 finančne uredbe (UL L 357, str. 72), kakor je veljal v času dejanskega stanja, določa:

      „Za javna naročila se uporabljajo ustrezne določbe splošne finančne uredbe in podrobne določbe [podrobna pravila] za izvajanje
         navedene uredbe.“

      6        Ta določba je vnesena v člen 74 finančne uredbe EMSA, ki jo je sprejel njen upravni odbor 3. julija 2003.

      7        Za oddajo javnih naročil za storitve organov iz člena 185 finančne uredbe torej veljajo določbe iz naslova V, del 1, finančne
         uredbe ter določbe Uredbe Komisije (ES, Euratom) št. 2342/2002 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje finančne uredbe (UL
         L 357, str. 1, v nadaljevanju: podrobna pravila za izvajanje). Te določbe so oblikovane po zgledu direktiv s tega področja
         in sicer glede naročil storitev zlasti Direktive Sveta 92/50/EGS z dne 18. junija 1992 o usklajevanju postopkov za oddajo
         javnih naročil storitev (UL L 209, str. 1), kakor je bila spremenjena.

      8        Člen 89(1) finančne uredbe določa:

      „Vsa javna naročila, ki se v celoti ali delno financirajo iz proračuna, morajo biti izvedena v skladu z načeli preglednosti,
         sorazmernosti, enakega obravnavanja in nediskriminacije.“

      9        Člen 97 finančne uredbe, kakor je veljal v času dejanskega stanja, določa:

      „1. Merila za ocenitev sposobnosti kandidatov ali ponudnikov in merila za ocenitev vsebine ponudbe se določijo vnaprej in
         so opisana v razpisu.

      2. Naročilo se lahko odda v avtomatskem postopku ali v postopku za ugotavljanje najugodnejše ponudbe.“
      10      V zvezi s tem člen 138 podrobnih pravil za izvajanje, kakor je veljal v času dejanskega stanja, določa:

      „ […]
      2. Ekonomsko najugodnejša ponudba je ponudba, ki ima najboljše razmerje med ceno in kakovostjo in hkrati ustreza merilom,
         ki so odvisna od predmeta naročila, kot so ponujena cena, tehnične prednosti, estetske in funkcionalne lastnosti, okoljske
         lastnosti, tekoči stroški, datum dobave ali končanja del, poprodajne storitve in tehnična pomoč.

      3. Naročnik v javnem naročilu ali v specifikacijah [obvestilu o javnem naročilu ali razpisni dokumentaciji] določi, kako se
         vrednotijo posamezna merila pri ocenjevanju ekonomsko najugodnejše ponudbe.

      Vrednotenje cene glede na druga merila ne sme povzročiti, da bi cena ne vplivala na izbiro izvajalca.
      Če je v izjemnih primerih vrednotenje tehnično nemogoče, zlasti zaradi narave predmeta pogodbe, naročnik samo navede merila,
         ki se bodo uporabljala, v vrstnem redu od najbolj do najmanj pomembnega.“

      11      Člen 98 finančne uredbe določa:

      „1. Izbira postopka za predložitev ponudb zagotavlja, da obstaja resnična konkurenca in da ostane vsebina ponudb zaupna, dokler
         se ponudbe hkrati ne odprejo.

      […]
      3. Razen pri naročilih za majhne zneske […], vloge in ponudbe odpira komisija za odpiranje, imenovana v ta namen. Vsaka ponudba
         ali vloga, za katero komisija ugotovi, da ne izpolnjuje pogojev, se zavrže.

      4. Vse vloge ali ponudbe, za katere komisija za odpiranje ugotovi, da izpolnjujejo pogoje, komisija, imenovana v ta namen,
         oceni na podlagi meril za ocenitev sposobnosti ali za ocenitev vsebine ponudbe, določenih v razpisni dokumentaciji, in pripravi
         predlog za oddajo naročila.“

      12      Člen 143(2) podrobnih pravil za izvajanje, kakor je veljal v času dejanskega stanja, določa:

      „Ponudniki lahko ponudbe predložijo:
      (a)      po pošti in v tem primeru mora biti v razpisu navedeno, da je veljavni datum oddaje s priporočeno pošto, ki je odtisnjen na
         poštnem žigu; ali

      (b)      ponudbo odda osebno v prostorih institucije ponudnik ali njegov zastopnik, vključno s kurirsko službo; za te namene je v povabilu
         k oddaji ponudbe poleg informacij iz točke (a) člena 130(2) navedena tudi služba, kateri ponudnik odda ponudbo proti potrdilu
         o oddaji, ki mora biti podpisano in opremljeno z datumom.“

      13      Člen 100(2) finančne uredbe določa:

      „Naročnik uradno obvesti vse kandidate ali ponudnike, katerih vloge ali ponudbe so bile zavržene [zavrnjene], o razlogih za
         zavrženje [zavrnitev] in vse ponudnike, katerih ponudbe so sprejemljive in ki pošljejo pisno zahtevo, o značilnostih in relativnih
         prednostih izbrane ponudbe in o imenu ponudnika, kateremu je bilo naročilo oddano.

      Razkritje določenih informacij pa se lahko opusti, če bi oviralo uporabo prava, če bi bilo v nasprotju z javnim interesom
         ali bi škodovalo zakonitim poslovnim interesom javnih ali zasebnih podjetij ali bi lahko povzročilo izkrivljanje poštene konkurence
         med njimi.“

      14      V zvezi s tem člen 149 podrobnih pravil za izvajanje, kot je veljal v času dejanskega stanja, določa:

      „1. Naročnik čim prej obvesti kandidate in ponudnike o sprejeti odločitvi v zvezi z oddajo naročila, vključno z razlogi za
         odločitev, da ne odda naročila, za katerega so bile oddane konkurenčne ponudbe, ali pa da ponovno začne postopek.

      2. Naročnik informacije iz člena 100(2) Finančne uredbe sporoči v največ petnajstih koledarskih dneh od datuma, na katerega
         je prejel pisno zahtevo.“

       Dejansko stanje
      15      Tožeča stranka, družba Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, je družba
         grškega prava, ki je dejavna na področju informacijske in komunikacijske tehnologije.

      16      Ta zadeva se nanaša na dva javna razpisa, in sicer o „[v]alidaciji SafeSeaNet in prihodnjem razvoju“ pod številko EMSA C‑1/01/04‑2004
         (v nadaljevanju: javni razpis C-1/01/04) in o „specifikaciji in razvoju podatkovne baze, omrežja in sistema za upravljanje
         v zvezi s pomorskimi nesrečami (informacijska platforma o pomorskih nesrečah)“ pod številko EMSA C-2/06/04 (v nadaljevanju:
         javni razpis C-2/06/04).

      1.     Postopek javnega razpisa EMSA C-1/01/04
      17      EMSA je z obvestilom o javnem naročilu z dne 1. julija 2004, ki je bil objavljen v Dodatku k Uradnemu listu Evropske unije (UL, S 126), pričela z javnim razpisom C-1/01/04. Rok za predložitev ponudb je bil 9. avgust 2004.

      18      Pod točko 13 razpisne dokumentacije z naslovom „Merila za oddajo naročila“ je zapisano:

      „Naročilo bo oddano ponudniku, ki bo predložil ekonomsko najugodnejšo ponudbo, ki se presodi na podlagi teh meril:
      (a)      Merila za tehnično ocenjevanje po pomembnosti, kakor so ovrednotena v odstotkih
      1. Predlagana metodologija pri projektu – kar vključuje podrobne predloge o tem, kako izpeljati projekt in ključne stopnje
         ter storitve, ki jih je treba opraviti (kakor so določeni v točki 3 [razpisne dokumentacije])(40 %).

      2. Razumevanje specifikacij v razpisni dokumentaciji in jedrnata predstavitev tega razumevanja (20%).
      3. Kakovost podpornih služb (Helpdesk) (10 %)
      (b)       Skupna cena (30 %)
      Pri oddaji naročila se upoštevajo le ponudbe, ki so dosegle najmanjši skupni odstotek 70 in za vsako merilo najmanjši odstotek
         60“.

      19      V razpisni dokumentaciji pod točko 3 z naslovom „Poročila in dokumentacija, ki jih je treba predložiti“ je glede prvega merila
         za oddajo bilo določeno, da mora ponudba vključevati podrobne podatke o načrtu izvedbe projekta (project implementation structure),
         o vsakem delovnem paketu (work package), kar mora biti jasno opredeljeno, in da mora načrt izvedbe projekta vsebovati (vsaj)
         te navedbe: horizontalne dejavnosti (točka 3.1); opis skupine za upravljanje projekta in odgovornosti (točka 3.2); nadzor
         kakovosti (točka 3.3); storitve glede upravljanja projekta (deliverables on project management level) (točka 3.4) in opis
         delovnih paketov in razmerja (work package description and relations) (točka 3.5) in drugi upoštevni podatki, ki se nanašajo
         na predložitev poročil (točka 3.6).

      20      1. julija 2004 sta bili tožeči stranki poslani povabilo k oddaji ponudbe in razpisna dokumentacija.

      21      Tožeča stranka trdi, da je po telefaksu z dne 31. julija 2004 poslala zahtevo o dodatnih informacijah EMSA. To zahtevo naj
         bi ponovila s telefaksom z dne 1. avgusta 2004.

      22      EMSA je z elektronskim sporočilom z dne 2. avgusta 2004 tožečo stranko obvestila, da prejet telefaks z dne 1. avgusta 2004
         z navedeno zahtevo o informacijah ni popoln, in jo pozvala, naj ponovno pošlje svoja vprašanja po elektronski pošti, kar je
         tožeča stranka še isti dan storila. Tožeča stranka je v tej elektronski pošti trdila, da je poskušala poslati telefaks 31.
         julija 2004 in znova 1. avgusta 2004, vendar je resnično nastala težava pri pošiljanju telefaksa. Zahtevala je torej obravnavo
         svoje zahteve, saj zadnji dan za njeno predložitev, se pravi sobota 31. julija 2004, ni bil delovni dan.

      23      EMSA je z elektronsko pošto z dne 3. avgusta 2004 tožečo stranko obvestila, da ne bo odgovorila na njena vprašanja, ker so
         bila glede na točko 8 povabila k oddaji ponudbe predložena prepozno. Tožeča stranka je v elektronski pošti z istega dne še
         enkrat poudarila, da je navedena dneva zaman poskušala poslati navedeno zahtevo o informacijah in da bi moral biti ne glede
         na to rok za predložitev vprašanj, ki se je iztekel v soboto 31. julija 2004, podaljšan do prvega naslednjega delovnega dneva,
         se pravi do ponedeljka 2. avgusta 2004.

      24      Tožeča stranka je 9. avgusta 2004 predložila ponudbo za javni razpis.

      25      EMSA jo je z dopisom z dne 6. decembra 2004 obvestila, da njena ponudba ni bila izbrana, ker je razmerje med kakovostjo in
         ceno nižje kot pri ponudbi izbranega ponudnika.

      26      Tožeča stranka je s telefaksom z dne 7. decembra 2004 od EMSA zahtevala, naj ji sporoči ime izbranega ponudnika, značilnosti
         in relativne prednosti ter ocene svoje ponudbe in ponudbe izbranega ponudnika glede vsakega merila za oddajo in pošlje kopijo
         poročila komisije za ocenjevanje in primerjavo med svojo finančno ponudbo in finančno ponudbo izbranega ponudnika.

      27      EMSA je z dopisom z dne 16. decembra 2004, za katerega tožeča stranka trdi, da ga je prejela šele 7. januarja 2005, tožečo
         stranko obvestila o ocenah, ki jih je ta pri vsakem merilu za oddajo prejela za svojo ponudbo in o skupni oceni izbrane ponudbe.
         EMSA je glede značilnosti izbrane ponudbe pojasnila:

      „Jasen pristop glede metodologije, ki jo je treba uporabiti za upravljanje celotnega projekta. Opis nalog je realističen (ter
         dobro dopolnjen s tabelami, v katerih so za te naloge navedeni delo in dodeljena sredstva, z Ganttovim diagramom in porazdelitvijo
         nalog); število predlaganih delovnih dni na osebo zadostuje; za vrsto naloge so bile določene storitve, ki jih je treba opraviti
         [‚deliverables have been assigned per type of task‘]; dobro razumevanje projekta in dober pristop pri načrtu upravljanja;
         predlagani sporazum o ravni storitve ustreza zahtevam projekta (‚Service Level Agreement‘).“

      28      Tožeča stranka je 5. januarja 2005 EMSA poslala telefaks, v katerem je trdila, da o rezultatih oddaje naročila v dveh javnih
         razpisih ni bila obveščena v rokih, ki jih določa finančna uredba. Pritožila se je tudi, ker je EMSA podpisala pogodbi z izbranima
         ponudnikoma in je ta podatek objavila v Uradnem listu.

      29      EMSA je odgovorila tako, da je k dopisu in telefaksu z dne 7. januarja 2005 priložila kopijo svojega dopisa z dne 16. decembra
         2004.

      30      Tožeča stranka je v telefaksu z dne 18. januarja 2005 poudarila zamudo, s katero je prejela dopis EMSA z dne 16. decembra
         2004. Poleg tega je EMSA očitala kršitev finančne uredbe, ker na zahtevo o informacijah ni odgovorila v roku, ker ji ni sporočila
         imena izbranega ponudnika, zneska njegove finančne ponudbe in tehnične ocene te ponudbe v primerjevi z njeno in ker se je
         odločila, da podpiše pogodbo. Trdila je tudi, da navedba EMSA v dopisu z dne 16. decembra 2004 o oceni, ki jo je ponudbi tožeče
         stranke glede vsakega merila za oddajo dala komisija za ocenjevanje, ni bila podrobna in ni vključevala utemeljitve odločitve.
         Nazadnje, zahtevala je več pojasnil glede presoje komisije za ocenjevanje.

      31      EMSA je tožeči stranki odgovorila s telefaksom z dne 9. februarja 2005, v katerem jo je obvestila o imenu izbranega ponudnika
         ter navedla, da je tožeča stranka že prejela oceno svoje ponudbe in da bi podrobnejše informacije, kot so finančni in ekonomski
         podatki o izbranem ponudniku, škodile njegovim legitimnim pričakovanjem in jih zato ni mogoče razkriti.

      2.     Postopek javnega razpisa EMSA C-2/06/04
      32      EMSA je z obvestilom o javnem naročilu z dne 3. julija 2004, ki je bil objavljen v Dodatku k Uradnemu listu Evropske unije (UL, S 128), pričela z javnim razpisom C-2/06/04. Rok za predložitev ponudb je bil 9. avgust 2004.

      33      Pod točko 13 razpisne dokumentacije z naslovom „Merila za oddajo naročila“ je zapisano:

      „Naročilo bo oddano ponudniku, ki bo predložil ekonomsko najugodnejšo ponudbo, ki se presodi na podlagi teh meril, kakor so
         ovrednotena v odstotkih:

      (a)      Merila za tehnično ocenjevanje: največ 70 %
      Merila za tehnično ocenjevanje po pomembnosti:
      - predlagana metodologija – ta mora vključevati podrobne predloge o tem, kako dobro opraviti vse naloge, in o vodilnih osebah
         (poimensko imenovane osebe) ter ključne stopnje in storitve, ki jih je treba opraviti (40 %);

      - razumevanje specifikacij v razpisni dokumentaciji in jedrnata predstavitev tega razumevanja in predhodne izkušnje pri podobnem
         delu (20%);

      - kakovost predlaganih orodij, programov in modulov (10 %).
      (b)      Skupna cena: (30 %)
      Pri oddaji naročila se upoštevajo le ponudbe, ki so dosegle najmanjši skupni odstotek 70 in za vsako merilo najmanjši odstotek
         60“.

      34      9. julija 2004 sta bili tožeči stranki poslani povabilo k oddaji ponudbe in razpisna dokumentacija.

      35      Odgovorni za projekt EMSA je vsem podjetjem, ki so pokazala interes za javni razpis, v elektronskem sporočilu z dne 26. julija
         2004 poslal določeno število dodatnih informacij o zadevnem javnem razpisu.

      36      Tožeča stranka trdi, kot je bilo navedeno v točki 21 zgoraj, da je s telefaksom z dne 31. julija 2004 poslala zahtevo o dodatnih
         informacijah, ki se je nanašala tudi na ta javni razpis.

      37      EMSA je navedeno zahtevo o informacijah prejela z elektronsko pošto z dne 2. avgusta 2004. Tožeča stranka v tej elektronski
         pošti trdi, da je poskušala poslati priložene dokumente 31. julija 2004 in znova 1. avgusta 2004, vendar je nastala težava
         pri pošiljanju telefaksa. Tako je zahtevala obravnavo priloženih zahtev, saj zadnji dan za njihovo predložitev, se pravi sobota
         31. julija 2004, ni bil delovni dan.

      38      EMSA je v elektronskem sporočilu z dne 3. avgusta 2004, v katerem je odgovorila na zahteve o pojasnilih določenih delov razpisne
         dokumentacije, tožeči stranki in drugim zainteresiranim podjetjem poslala dodatne informacije glede javnega razpisa C-2/06/04.

      39      EMSA je 5. avgusta 2004 tožečo stranko obvestila, da ne bo odgovorila na njena vprašanja, ker so bila glede na točko 8 povabila
         k oddaji ponudb predložena prepozno.

      40      Tožeča stranka je 9. avgusta 2004 predložila ponudbo za javni razpis C-2/06/04.

      41      Komisija za odpiranje ponudb – ki so jo sestavljale štiri osebe in ki jih je EMSA določila 16. julija 2004 – je 25. avgusta
         2004 odprla ponudbe in med drugim ugotovila, da je treba glede ponudbe, ki jo je predložila družba SSPA Sweden AB (v nadaljevanju:
         SSPA) in ki je prispela 10. avgusta 2004, se pravi dan po roku, določenem za predložitev ponudb, dobiti pisno potrdilo o oddani
         pošiljki, saj pisemska ovojnica, v kateri je bila ta ponudba, ni imela poštnega žiga.

      42      Predsednik komisije za odpiranje ponudb je 26. avgusta 2004 družbi SSPA poslal dopis, v katerem je od nje zahteval, naj predloži
         dokaz, da se je glede pošiljke ponudbe upoštevalo določen rok in pravila, ki so natančno določena v povabilu k oddaji ponudb.

      43      Komisija za odpiranje ponudb je po pregledu dokumentov, ki jih je predložila družba SSPA, 21. septembra 2004 odločila, da
         bo izbrala ponudbo te družbe.

      44      EMSA je z dopisom z dne 30. novembra 2004, za katerega tožeča stranka trdi, da ga je prejela šele 13. decembra 2004, tožečo
         stranko obvestila, da njena ponudba ni bila izbrana, ker je razmerje med kakovostjo in ceno nižje kot pri ponudbi izbranega
         ponudnika.

      45      Tožeča stranka je EMSA poslala telefaks z dne 7. decembra 2004 – pri čemer je bil njegov predmet javni razpis C-1/01/04 in
         se je nanj tudi nanašal – v katerem je od EMSA med drugim zahtevala, naj jo obvesti, ali je bila njena ponudba za javni razpis
         C-2/06/04 izbrana ali zavrnjena, in naj ji pošlje enake informacije, kot jih je zahtevala glede prvega javnega razpisa.

      46      Tožeča stranka je v telefaksu z dne 5. januarja 2005 EMSA obvestila, da informacij o rezultatih dveh javnih razpisov ni prejela
         v rokih, ki jih določa finančna uredba. Pritožila se je tudi, ker je EMSA podpisala pogodbi z izbranima ponudnikoma in je
         ta podatek objavila v Uradnem listu.

      47      EMSA je odgovorila z elektronsko pošto z dne 6. januarja 2005 – poslala je tudi telefaks 7. januarja 2005 – v kateri je poslala
         ocene, ki so bile dodeljene ponudbi tožeče stranke in skupno oceno izbrane ponudbe in kopijo obvestila o oddaji naročila,
         ki je bilo objavljeno v Uradnem listu in v katerem je bilo omenjeno ime izbranega ponudnika. EMSA je glede značilnosti ponudbe
         izbranega ponudnika navedla:

      „Ponudba izbranega ponudnika je kazala na zahtevane izkušnje in je bila predstavljena kot dobro premišljen predlog. Naloge
         in vloga vodje projekta so bile razmeroma dobro opisane. Vodja projekta bi vodil skupino, ki ima veliko izkušenj, pridobljenih
         na predhodnih projektih, ki se popolnoma ujemajo s projektom, ki je predmet javnega razpisa. Dokazano je bilo zelo dobro razumevanje
         projekta. Predlagana orodja so bila že uspešno uporabljena in so združljiva z informacijskim okvirom EMSA“.

      48      Tožeča stranka je v odgovor na to elektronsko sporočilo EMSA 18. januarja 2005 poslala telefaks, v katerem ji je očitala kršitev
         finančne uredbe, saj na zahtevo o informacijah ni odgovorila v določenem roku, saj ji ni sporočila imena izbranega ponudnika,
         zneska njegove finančne ponudbe in tehnične ocene te ponudbe v primerjevi z njeno in saj se je odločila, da podpiše pogodbo.
         Nazadnje, zahtevala je več pojasnil glede presoje komisije za ocenjevanje.

      49      EMSA je tožeči stranki odgovorila z dopisom z dne 9. februarja 2005, v katerem je navedla, da ima tožeča stranka že upoštevne
         informacije in da bi podrobnejše informacije, kot so finančni in ekonomski podatki o izbranem ponudniku, škodile njegovim
         legitimnim pričakovanjem in jih zato ni mogoče razkriti.

       Postopek in predlogi strank
      50      Tožeča stranka je 14. februarja 2005 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložila to tožbo.

      51      Na podlagi poročila sodnika poročevalca se je Splošno sodišče (tretji senat) odločilo začeti ustni postopek in v okviru ukrepov
         procesnega vodstva, ki so določeni v členu 64 njegovega Poslovnika, stranki pozvalo, naj predložita nekatere listine, EMSA
         pa je pozvalo, naj pisno odgovori na vprašanje. Stranki sta tem zahtevam ugodili v določenem roku.

      52      Stranki sta ustno podali stališča in odgovore na vprašanja Splošnega sodišča na obravnavi z dne 20. januarja 2009.

      53      Tožeča stranka je predlagala Splošnemu sodišču, naj:

      –        razglasi za nični odločbi EMSA, s katerima ni izbrala njenih ponudb in je oddala naročili izbranima ponudnikoma;
      –        razglasi za nične vse nadaljne odločbe EMSA o zadevnih javnih razpisih;
      –        naloži EMSA plačilo stroškov, tudi če zavrne predloga.
      54      EMSA je predlagala Splošnemu sodišču, naj:

      –        razglasi tožbo za nedopustno, ali podredno, jo zavrne kot neutemeljeno;
      –        naloži tožeči stranki plačilo stroškov.
       Dopustnost
      55      EMSA je, ne da bi se uradno sklicevala na ugovor nedopustnosti, izpostavila vidika nedopustnosti, ki se nanašata, prvič, na
         nepristojnost Splošnega sodišča za odločanje o tožbi zoper akt EMSA, ki je vložena na podlagi člena 230 ES, in drugič na formalno
         nepravilnost tožbe. Splošno sodišče bo najprej preučilo prvi vidik nedopustnosti.

      1.     Pristojnost Splošnega sodišča za odločanje o tožbi zoper akt EMSA, ki je vložena na podlagi člena 230 ES
       Trditve strank
      56      EMSA trdi, da zaradi statusa njenih aktov zoper njih ni mogoče vložiti tožbe na podlagi člena 230 ES. Ker v tem členu ni izrecnega
         ali implicitnega sklica na akte agencij ali organov Unije, razen na institucije, ki jih omenja, Splošno sodišče ne more nadzirati
         zakonitost teh aktov. Po njenem mnenju sodba Sodišča z dne 23. aprila 1986 v zadevi Les Verts proti Parlamentu, imenovana
         Les Verts, (294/83, Recueil, str. 1339), v obravnavani zadevi ne velja, saj se nanaša na sodni nadzor odločbe institucije
         in ne agencije.

      57      Člen 8 Uredbe št. 1406/2002, ki določa le, da je Sodišče pristojno za spore v primerih pogodbene in nepogodbene odgovornosti
         EMSA, naj bi nasprotno potrjeval, da niti Splošno sodišče niti Sodišče ni pristojno za nadzor zakonitosti teh aktov. Poleg
         tega, ker se v tej določbi sklicuje le na Sodišče, bi bilo treba sklepati, da če je sodišče pristojno za odločanje, potem
         bi to moralo biti Sodišče in ne Splošno sodišče.

      58      Poleg tega naj bi bila nedopustnost tožbe za razglasitev ničnosti odločbe, ki jo je sprejela agencija, potrjena s sodbo Sodišča
         z dne 15. marca 2005 v zadevi Španija proti Eurojustu (C‑160/03, ZOdl., str. I‑2077, točke od 35 do 37 in 40), in sklepom
         Splošnega sodišča z dne 8. junija 1998 v zadevi Keeling proti UUNT (T‑148/97, Recueil, str. II‑2217).

      59      Glede na to, da ta sodba in sklep uvajata dve merili za določanje uporabe člena 230 ES – in sicer omemba organa v navedenem
         členu in neobstoj učinkovitega pravnega varstva – naj bi to pomenilo, da morata biti ta pogoja izpolnjena, EMSA pa v obravnavani
         zadevi naj ne bi izpolnjevala prvega, saj ni omenjena v členu 230 ES. Tudi če bi zadoščal samo eden od pogojev, naj drugi
         ne bi bil izpolnjen, saj člen 8 Uredbe št. 1406/2002 dejansko določa sodni nadzor, pri čemer pa je njegov obseg omejen na
         spore o pogodbeni in nepogodbeni obveznosti EMSA.

      60      Tožeča stranka izpodbija ta vidik nedopustnosti.

       Presoja Splošnega sodišča
      61      Za uvod je treba ugotoviti, da agencije, kot je EMSA, ustanovljene na podlagi sekundarnega prava, niso med institucijami,
         naštetimi v členu 230, prvi odstavek, ES.

      62      Treba je tudi navesti, da Uredba št. 1406/2002 v členu 8 določa,  da je Sodišče pristojno v sporih s področja nepogodbene
         odgovornosti EMSA in da odloča na podlagi arbitražnih klavzul, ki so eventualno v pogodbah, ki jih je ta sklenila. Ta uredba
         pa ne določa, da je Sodišče pristojno odločati o ničnostnih tožbah zoper odločbe, ki jih je sprejela EMSA.

      63      Vendar te ugotovitve ne nasprotujejo temu, da Splošno sodišče nadzira zakonitost aktov, na katere se člen 8 Uredbe št. 1406/2002
         ne nanaša.

      64      Kot je Splošno sodišče navedlo v sodbi z dne 8. oktobra 2008 v zadevi Sogelma proti EAR (T-411/06, ZOdl., str. II-2771, točka
         36) in se ob tem sklicevalo na zgoraj v točki 56 navedeno sodbo Les Verts, je Evropska skupnost skupnost, ki temelji na pravu,
         Pogodba pa je določila celovit sistem pravnih sredstev in postopkov, ki Sodišču omogočajo nadzor nad zakonitostjo aktov institucij.
         Sistem iz Pogodbe omogoča vložitev neposredne tožbe zoper predpise vseh institucij, ki naj bi imeli pravne učinke. Na teh
         premisah je Sodišče v zgoraj v točki 56 navedeni sodbi Les Verts ugotovilo, da je mogoče ničnostno tožbo vložiti zoper akte
         Evropskega parlamenta, ki imajo pravne učinke za tretje osebe, čeprav določba Pogodbe v zvezi z ničnostno tožbo, in sicer
         v različici, ki je takrat veljala, navaja le akte Sveta in Komisije. Razlaga te določbe, ki bi namreč izključevala akte Evropskega
         parlamenta od tistih, ki jih je mogoče izpodbijati, bi po mnenju Sodišča bila v nasprotju s smislom Pogodbe, ki je izražen
         v členu 164 Pogodbe ES (postal člen 220 ES), in z njenim sistemom (glej v tem smislu zgoraj v točki 56 navedeno sodbo Les
         Verts, točke od 23 do 25).

      65      Iz te sodbe izhaja splošno načelo, da je treba vsak akt organa, kot je EMSA, s pravnimi učinki za tretje osebe podrediti sodnemu
         nadzoru.

      66      Res je, da so zgoraj v točki 56 navedeni sodbi Les Verts navedene le institucije, medtem ko EMSA, kot je bilo ugotovljeno
         v točki 61 zgoraj, ni med institucijami, ki so navedene v členu 230 ES. Vendar je položaj takih organov, ki imajo pooblastila
         za sprejetje aktov s pravnimi učinki za tretje osebe – kar je brez dvoma tako, če ti organi v postopkih oddaje javnih naročil
         sprejmejo odločbe o zavrnitvi ponudbe enega ponudnika in o oddaji javnega naročila drugemu ponudniku – enak kot v zadevi,
         v kateri je bila izdana zgoraj v točki 56 navedena sodba Les Verts. V Skupnosti, ki temelji na pravu, torej ne more biti sprejemljivo,
         da taki akti niso podrejeni sodnemu nadzoru (glej v tem smislu zgoraj v točki 64 navedeno sodbo Sogelma proti EAR, točka 37).

      67      Zato morajo biti odločbe, ki jih v postopkih oddaje javnega naročila sprejme EMSA in ki imajo pravne učinke za tretje osebe,
         izpodbojni akti.

      68      Tega sklepa ni mogoče omajati s sodno prakso, na katero se v podporo svoji argumentaciji glede nedopustnosti tožbe, sklicuje
         EMSA.

      69      Glede zgoraj v točki 58 navedene sodbe Španija proti Eurojust je res, da je Sodišče v njej ugotovilo, da izpodbijani akti
         niso na seznamu aktov, katerih zakonitost lahko presoja Sodišče na podlagi člena 230 ES (točka 37 te sodbe). Vendar je Sodišče
         v naslednji točki te sodbe ugotovilo, da člen 41 EU, ki velja v obravnavani zadevi, ne določa, da se člen 230 ES uporabi za
         določbe o policijskem in pravosodnem sodelovanju v kazenskih zadevah iz naslova VI Pogodbe o Evropski uniji, in da je pristojnost
         Sodišča na tem področju določena v členu 35 EU, na katerega napotuje člen 46(b) EU. Poleg tega je glede pravice do učinkovitega
         sodnega varstva Sodišče v točkah 41 in 42 iste sodbe tudi ugotovilo, da izpodbijani akti v navedeni zadevi niso bili izvzeti
         iz sodnega nadzora (glej v tem smislu zgoraj v točki 64 navedena sodba Sogelma proti EAR, točka 45).

      70      Splošno sodišče se v zgoraj v točki 58 navedenem sklepu Keeling proti UUNT ni omejilo na ugotovitev v točki 32, da Urad za
         usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) ni institucija Skupnosti, našteta v členu 4 Pogodbe ES (postal člen
         7 ES), niti ni predvidena v členu 173, prvi odstavek, Pogodbe ES (postal člen 230 ES), ampak je v točki 33 tudi ugotovilo,
         da je mogoče po potrebi uveljavljati druga pravna sredstva zoper izpodbijano odločitev predsednika UUNT, zlasti ob navedbi
         člena 179 Pogodbe ES (postal člen 236 ES). Ta sklep torej ni ovira za vložitev tožbe na podlagi člena 230 ES zoper odločbo
         organa Skupnosti, ki ni naveden v tem členu (glej v tem smislu zgoraj v točki 64 navedeno sodbo Sogelma proti EAR, točka 46).

      71      Sodna praksa, na katero se sklicuje EMSA, zato ne omaja ugotovitve, da je mogoče akt takega organa s pravnimi učinki za tretje
         osebe podrediti sodnemu nadzoru.

      72      Te rešitve poleg tega ni omogoče omajati z razlago zgoraj v točki 64 navedene sodbe Sogelma proti EAR, razlago, ki jo je na
         obravnavi predstavila EMSA, in sicer, da se njen položaj razlikuje od položaja Evropske agencije za obnovo (EAR), ker naj
         bi zadnjo Komisija v okviru izvajanja pomoči Skupnosti za Srbijo in Črno goro pooblastila za pripravo in presojo javnih razpisov
         in za oddajo javnih naročil. Iz te bi izhajalo, da odločbe, ki bi jih sprejela Komisija, ne morejo biti izvzete iz sodnega
         nadzora samo zato, ker je Komisija prenesla svoja pooblastila na EAR, saj bi v nasprotnem primeru nastala pravna praznina.

      73      EMSA pa se s svojo razlago ne ozira na točki 39 in 40 zgoraj v točki 64 navedene sodbe Sogelma proti EAR, iz katerih sledi,
         da je Splošno sodišče trditev o naravi pooblastil, na podlagi katerih EAR ravna, navedlo podredno in poskuša z njo le podpreti
         ugotovitev v točki 37 iste sodbe, v kateri se sklicuje na splošno načelo, da je treba vsak akt organov Skupnosti s pravnimi
         učinki za tretje osebe podrediti sodnemu nadzoru. V obravnavani zadevi v nasprotju s trditvami EMSA naj bi obstajalo enako
         tveganje za nastanek pravne praznine, če bi bilo treba šteti, da zadevni akti niso podrejeni sodnemu nadzoru.

      74      Nazadnje glede trditve EMSA, da bi lahko iz člena 8 Uredbe št. 1406/2002 sklepali – v katerem je le sklic na Sodišče – da
         če je v obravnavani zadevi pristojno sodišče, potem bi to moralo biti Sodišče in ne Splošno sodišče, zadostuje navesti, da
         je beseda „Sodišče“ tukaj uporabljena generično in določa institucijo, ki jo od sedaj sestavljajo Sodišče, Splošno sodišče
         in specializirano sodišče, Sodišče za javne uslužbence Evropske unije. Zato je treba sklic na „Sodišče“ iz člena 8 Uredbe
         št. 1406/2002 razumeti, kot da se nanaša na to institucijo in ne na eno od sodišč, ki jo sestavljajo (glej v tem smislu in
         po analogiji sodbo Sodišča z dne 17. marca 2005 v zadevi Komisija proti AMI Semiconductor Belgium in drugi, C-294/02, ZOdl.,
         str. I-2175, točka 49).

      75      Iz člena 230, prvi odstavek, ES, kot se ga razlaga ob upoštevanju zgoraj v točki 56 navedene sodbe Les Verts (od točke 23
         do 25) in zgoraj v točki 64 navedene sodbe Sogelma proti EAR (točki 36 in 37) tako sledi, da je ta tožba dopustna. To rešitev
         poleg tega potrjuje člen 263, prvi odstavek, PDEU, na podlagi katerega je Sodišče pristojno za nadzor zakonitosti  aktov organov,
         uradov ali agencij Unije s pravnim učinkom za tretje osebe. Zato je treba prvi vidik nedopustnosti, na katerega se sklicuje
         EMSA, le zavrniti.

      2.     O exceptio obscuri libelli
       Trditve strank
      76      EMSA z ugovorom nedopustnosti, ki se nanaša na nerazumljivo tožbo, v bistvu trdi, da tožeča stranka ne navede natančno, kateri
         razlog velja za kateri javni razpis in da zato navedena tožba, v kateri se zamenjujeta javna razpisa, ne vsebuje dovolj jasnega
         in natačnega povzetka tožbenih razlogov, na katere se sklicuje, kar pa krši Statut Sodišča, Poslovnik Splošnega sodišča in
         upoštevno sodno prakso.

      77      Tožeča stranka tej trditvi oporeka.

       Presoja Splošnega sodišča
      78      Treba je navesti, da morata v skladu s členom 21, prvi odstavek, Statuta Sodišča, ki se v skladu s členom 53, prvi odstavek,
         tega statuta in členom 44(1)(c) poslovnika Splošnega sodišča uporablja za postopek pred Splošnim sodiščem, biti v vsaki vlogi,
         s katero se postopek začne, navedena predmet spora in kratek povzetek tožbenih razlogov. Ta navedba mora biti dovolj jasna
         in natančna, da toženi stranki omogoči pripravo obrambe in Splošnemu sodišču, da opravi sodni nadzor, če je treba, brez dodatnih
         podatkov. Da bi se zagotovila pravna varnost in dobro delovanje sodnega organa, je treba v besedilu tožbe, da bi bila ta dopustna,
         navesti pomembne dejanske in pravne elemente, na katerih temelji, vsaj v obliki povzetka, vendar dosledno in razumljivo (glej
         v tem smislu sodbe Splošnega sodišča z dne 18. septembra 1996 v zadevi Asia Motor France in drugi proti Komisiji, T‑387/94,
         Recueil, str. II‑961, točki 106 in 107; z dne 11. januarja 2002 v zadevi Biret in Cie proti Svetu, T‑210/00, Recueil, str. II‑47,
         točka 34, in z dne 14. decembra 2005 v zadevi Honeywell proti Komisiji, T‑209/01, ZOdl., str. II‑5527, točki 55 in 56 in navedena
         sodna praksa).

      79      V obravnavani zadevi je treba poudariti, da tožba ustreza zahtevam, določenim v Poslovniku, saj omogoča toženi stranki in
         Splošnemu sodišču, da označita ravnanje, ki je očitano EMSA, ter dejstva in okoliščine spora. Poleg tega je iz spisa razvidno,
         da je EMSA pravilno pripravila obrambo in kot odgovor na vsak očitek tožeče stranke razvila podrobno argumentacijo.

      80      Ugovor nedopustnosti, ki se nanaša na formalno nepravilnost tožbe, je treba zato zavrniti.

       Utemeljenost
      81      Tožeča stranka se v podporo ničnostni tožbi sklicuje na štiri tožbene razloge. Prvi se nanaša na kršitev načel dobre vere,
         dobrega upravljanja in skrbnega ravnanja. Drugi temelji na kršitvi finančne uredbe, podrobnih pravil za izvajanje in Direktive
         92/50. Tretji se nanaša na to, da je EMSA storila očitne napake pri presoji. Četrti se nanaša na neobstoj upoštevnih informacij
         in pomanjkljivo obrazložitev. Poleg tega je tožeča stranka v repliki, po tem, ko je EMSA kot prilogo k svojemu odgovoru na
         tožbo vložila upravna spisa o dveh zadevnih postopkih javnih razpisov, razvila vrsto natančnih očitkov, ki podpirajo tožbene
         razloge v tožbi in ki se nanašajo na več domnevnih kršitev, ki naj bi bile razvidne iz navedenih upravnih spisov, ter glede
         postopka javnega razpisa C-2/06/04 predložila samostojni tožbeni razlog, ki se nanaša to, da ponudba izbranega ponudnika ne
         izpolnjuje pogojev v zvezi s pravili predložitve ponudb, ki so določena v točki 2 povabila k oddaji ponudb. Splošno sodišče
         bo najprej preučilo del ničnostne tožbe glede odločb, ki jih je sprejela EMSA v postopku javnega razpisa C-2/06/04.

      1.     Razglasitev ničnosti odločb, ki jih je EMSA sprejela v postopku javnega razpisa C-2/06/04
       Tožbeni razlog: ponudba, ki ne izpolnjuje pogojev in ki jo je predložil izbrani ponudnik
       Trditve strank
      82      Tožeča stranka v repliki navaja novi tožbeni razlog, ki se nanaša na to, da ponudbe izbranega ponudnika ni bilo mogoče šteti,
         kot da izpolnjuje pogoje iz točke 2(a) povabila k oddaji ponudb. Iz spisa naj bi namreč izhajalo, da je izbrani ponudnik,
         ki ni imel dokaza o pošiljki svoje ponudbe, preprosto naknadno predložil potrdilo uslužbenca švedske pošte z navedbami, da
         je bila ovojnica dejansko poslana v rokih. Tožeča stranka meni, da pismo zaposlenega na pošti ne more nadomestiti „poštnega
         žiga“ in „veljavnega datuma“; zato naj to ne bi bil zadosten dokaz. Po mnenju tožeče stranke lahko sprejetje take nepravilnosti
         pomeni nevaren precedens in povzroči negotovost glede upoštevanja rokov na področju javnih naročil.

      83      EMSA meni, da je bil cilj točke 2(a) navedenega povabila k oddaji ponudb vzpostaviti način, kako preveriti, ali so vsi ponudniki
         predložili svoje ponudbe pred iztekom roka. Odločitev komisije za ocenjevanje, da sprejme drug način dokazovanja, naj bi bila
         zato razumna, saj v obravnavani zadevi pošta, v nasprotju s svojo običajno prakso, ni odtisnila žiga na ovojnico.

       Presoja Splošnega sodišča
      84      Za uvod je treba navesti, da je tožbeni razlog, ki se nanaša na ponudbo ponudnika, ki je bila izbrana glede javnega razpisa
         C-2/06/04, in na neizpolnjevanje pogojev te ponudbe v zvezi s pravili predložitve ponudb, ki so določena v točki 2 povabila
         k oddaji ponudb – in ga je tožeča stranka navedla v repliki – nov tožbeni razlog. Vendar ga je na podlagi člena 48(2) Poslovnika
         mogoče sprejeti, saj ta razlog izhaja iz pravnih in dejanskih okoliščin, ki so se pojavile med postopkom, to pa je v zvezi
         s tem razpisom zapisnik komisije za odpiranje ponudb, ki ga je EMSA vložila v spis kot prilogo k njenemu odgovoru na tožbo.

      85      V skladu z ustaljeno sodno prakso je naročnik v vsaki fazi postopka javnega razpisa zavezan upoštevati načelo enakega obravnavanja
         in posledično enake možnosti vseh ponudnikov (glej v tem smislu sodbo Sodišča z dne 29. aprila 2004 v zadevi Komisija proti
         CAS Succhi di Frutta, C‑496/99 P, Recueil, str. I‑3801, točka 108; glej v tem smislu tudi sodbi Splošnega sodišča z dne 12. julija 2007
         v zadevi Evropaïki Dynamiki proti Komisiji, T‑250/05, neobjavljena v ZOdl., točka 45 in navedena sodna praksa, in z dne 12. marca 2008
         v zadevi European Service Network proti Komisiji, T‑332/03, neobjavljena v ZOdl., točka 122). Sistem neizkrivljene konkurence,
         kot ga predvideva Pogodba, je lahko zagotovljen le, če so različnim gospodarskim subjektom zagotovljene enake možnosti (zgoraj
         navedena sodba Evropaïki Dynamiki proti Komisiji, točka 46).

      86      Treba je tudi opozoriti, da v skladu s členom 98(1) finančne uredbe „[i]zbira postopka za predložitev ponudb zagotavlja, da
         obstaja resnična konkurenca in da ostane vsebina ponudb zaupna, dokler se ponudbe hkrati ne odprejo“.

      87      V obravnavani zadevi, in sicer v obvestilu o javnem naročilu, je bil rok za predložitev ponudb 9. avgust 2004. Poleg tega
         je bilo v točki 2 povabila k oddaji ponudb – v katerem morajo biti v skladu s členom 130(2)(a) podrobnih pravil za izvajanje
         „določ[ena] [najmanj] pravila, ki veljajo za predložitev ponudbe, predvsem zadnji rok [datum in ura] za oddajo ponudbe“ –
         navedeno, da je mogoče ponudbe na navedeni naslov poslati s priporočeno pošiljko, ki je oddana najpozneje 9. avgusta 2004
         (veljavni datum je odtisnjen s poštnim žigom), ali jih na navedenem naslovu osebno predložiti, kamor pa morajo prispeti najpozneje
         do 16.00 ure 9. avgusta 2004 in ob predložitvi ponudbe se v tem primeru izda potrdilo o prejemu, ki ga uradnik EMSA podpiše
         in opremi z datumom. V povabilu k oddaji ponudb je bilo navedeno tudi, da se bo vsaka predložitev ponudbe, ki ni priporočena
         pošiljka, vključno ko je ta dostavljena s „kurirsko službo“, štela za „osebno predloženo“.

      88      Ta podrobna pravila so v skladu s členom 143(2) podrobnih pravil za izvajanje, navedenem v točki 12 zgoraj, na podlagi katerega
         lahko „[p]onudniki […] ponudbe predložijo […] po pošti in v tem primeru mora biti v razpisu navedeno, da je veljavni datum
         oddaje s priporočeno pošto, ki je odtisnjen na poštnem žigu […] ali […] ponudbo odda osebno v prostorih institucije ponudnik
         ali njegov zastopnik, vključno s kurirsko službo […]; za te namene je v povabil[u] k oddaji ponudbe […] navedena […] služba,
         kateri ponudnik odda ponudbo proti potrdilu o oddaji [prejemu], ki mora biti podpisano in opremljeno z datumom“. V zvezi s
         tem je treba navesti, da v smislu člena 2(9) Direktive 97/67/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. decembra 1997 o skupnih
         pravilih za razvoj notranjega trga poštnih storitev v Skupnosti in za izboljšanje kakovosti storitve (UL L 15, 21.1.1998,
         str. 14) pomeni „priporočena pošiljka“ storitev, ki nudi po enotni tarifi garancijo proti izgubi, kraji ali poškodbi, in ki
         omogoča pošiljatelju, kadar ta to zahteva, dobiti dokaz, da je bila pošiljka izročena in/ali dostavljena naslovniku.

      89      Poleg tega bi bilo treba zaradi neizpolnjevanja navedenih formalnih pogojev iz točke 2 povabila k oddaji ponudb zavreči ponudbo
         v postopku odpiranja ponudb.

      90      Za ponudbo družbe SSPA – tista, ki je bila nato izbrana – glede na prvi zapisnik komisije za odpiranje ponudb z dne 25. avgusta
         2004 ni bilo dokaza o njeni pošiljki in, da bi bila razglašena, kot da izpolnjuje pogoje, je moral zato ponudnik predložiti
         pisno potrdilo o pošiljki. Iz drugega zapisnika z dne 21. septembra 2004 je razvidno, da je družba SSPA po dopisu komisije
         za odpiranje ponudb, v katerem je ta ponudnika pozvala, naj predloži navedeno pisno potrdilo, EMSA poslala izjavo uslužbenca
         švedske pošte, v kateri je potrdil, da je bila ponudba poslana v roku. Komisija za odpiranje ponudb je tako glede ponudbe
         družbe SSPA štela, da izpolnjuje pogoje.

      91      Dokumente, priložene k zadnjemu zapisniku, je EMSA vložila v spis kot odgovor na ukrep procesnega vodstva, ki ga je odredilo
         Splošno sodišče. Zlasti gre za kopije ovojnic – ki so vsebovale ponudbo, ki jo je poslala družba SSPA – kakor jih je prejela
         EMSA, kopije korespondence med njima in kopijo potrdila poštne poslovalnice Göteborg z dne 6. avgusta 2004 ter izjavo, ki
         jo je podpisal uslužbenec iste poštne poslovalnice, z dne 2. septembra 2004, v kateri je v bistvu trdil, da je navedena poštna
         poslovalnica dejansko poslala ovojnico, ki naj bi vsebovala zadevno ponudbo, 6. avgusta 2004.

      92      Prvič, iz teh dokumentov je razvidno, da je ponudba družbe SSPA prispela na EMSA 10. avgusta 2004, se pravi dan po izteku
         roka, določenega za predložitev ponudb, in da na ovojnicah, ki so vsebovale navedeno ponudbo, ni bilo nobenega poštnega žiga,
         pa naj bo to glede oddaje ali prejema poštne pošiljke.

      93      Drugič, treba je pripomniti, da čeprav je EMSA v dopisu, poslanemu družbi SSPA, z dne 26. avgusta 2004 navedla, da „na ovojnici
         ni označeno, da je bila poslana s priporočeno pošiljko, niti ni datuma oddaje v poštni poslovalnici“, in jo pozvala, naj ji
         predloži „vse naknadne dokaze, [da je bila ponudba oddana] v roku in v obliki, kot je določena v povabilu k oddaji ponudb“,
         ji je družba SSPA poslala le potrdilo poštne poslovalnice Göteborg.

      94      V zvezi s tem trditve EMSA na obravnavi, da navedeno potrdilo dokazuje vpis pisma – vpis, ki bi bil na nek način primerljiv
         s priporočeno pošiljko – ni mogoče sprejeti. Najprej, takega potrdila ni nikakor mogoče primerjati s potrdilom o oddaji priporočene
         pošiljke, ki je neodvisno od odtisa poštnega žiga na ovojnici praviloma izdano pošiljatelju kot dokaz o izročitvi pošiljke,
         kot je bilo razloženo v točki 88 zgoraj. Na tem potrdilu ni namreč niti imena pošiljatelja niti naslovnika niti ni namembnega
         kraja pošiljke ali kakršnega koli drugega podatka, ki potrjuje, da gre za priporočeno pošiljko. Poleg tega je iz spisa razvidno,
         da je EMSA glede ponudbe drugega ponudnika štela, da izpolnjuje pogoje šele, ko je ta na lastno pobudo predložil potrdilo
         o oddaji pošiljke, na katerem sta bila navedena datum priporočene pošiljke in številčna koda, ki sta bila povezana z ovojnico,
         ki je vsebovala ponudbo, medtem ko je bil ta ponudnik sprva izključen, ker je bil na ovojnici s ponudbo le žig z datumom prejema.
         Nato, iz spisa je jasno razvidno, da EMSA ni – nasprotno od tega, kar je poskušala prikazati na obravnavi – na podlagi navedenega
         potrdila dokončno štela, da ponudba družbe SSPA izpolnjuje pogoje, ampak na podlagi izjave uslužbenca švedske pošte, medtem
         ko je v primeru zgoraj omenjenega ponudnika štela, da je zadostni dokaz potrdilo o oddaji pošiljke, ki ga je ta predložil,
         ko je izvedel, da je njegova ponudba zavržena.

      95      Tretjič, treba je ugotoviti, da je v izjavi uslužbenca poštne poslovalnice Göteborg navedeno: „Po pregledu kopije potrdila,
         ki je priložena, […] in fotokopije dostavljene ovojnice, izjavljam […], da je 6. avgusta 2004 to ovojnico poslala navedena
         poštna poslovalnica.“ Uslužbenec švedske pošte je tako izjavil, da je 6. avgusta 2004 poslal ovojnico, ki naj bi vsebovala
         ponudbo družbe SSPA, vendar ni pojasnil, zakaj na navedeni ovojnici ni poštnega žiga, in ni navedel, ali je to bila priporočena
         pošiljka. Ko je bilo EMSA na obravnavi v zvezi s tem postavljeno vprašanje, ta ni mogla dokazati, da je bila pošiljka poslana
         priporočeno.

      96      Iz spisa torej ni razvidno, da je bila ponudba družbe SSPA poslana s priporočeno pošiljko.

      97      Zato se postavi vprašanje, najprej, ali je komisija za odpiranje ponudb smela odpreti ponudbo družbe SSPA, in, nato, ali jo
         je komisija za ocenjevanje smela pregledati, čeprav je na EMSA prispela dan po roku za predložitev ponudb.

      98      V zvezi s tem je treba navesti, da sta bila v obvestilu o javnem naročilu datum in ura za prejem ponudb 9. avgust 2004 do
         16.00. Iz točke 2 povabila k oddaji ponudb je razvidno, da morajo ponudbe praviloma na EMSA prispeti najpozneje do navedenega
         datuma in ure, pa naj bodo osebno predložene ali dostavljene s kurirsko službo in edina izjema od tega pravila je poštna pošiljka
         s priporočeno pošto, ki jo je treba oddati najpozneje pred navedenim datumom, prejem pa je lahko poznejši, pri čemer je veljavni
         datum pošiljke odtisnjen s poštnim žigom. Sledi, da je treba prejem ponudb in možnost, da te prispejo po določenem datumu
         in uri, kot izjemo načeloma razlagati ozko.

      99      Nato je treba navesti, da sta v točki 2(a) povabila k oddaji ponudb navedena različna formalna pogoja, ki ju mora ponudnik,
         ki ima namen predložiti svojo ponudbo s poštno pošiljko, upoštevati, in sicer rok, do katerega je ponudba poslana, in način
         pošiljanja je s priporočeno pošto. Čeprav se ta pogoja dopolnjujeta, sta posamezno pomembna pri presoji, ali je bila ponudba
         predložena v skladu z določbami iz povabila k oddaji ponudb in člena 143 podrobnih pravil za izvajanje.

      100    Upoštevanje teh dveh pogojev – EMSA je na pomembnost tega izrecno opozorila v dopisu, ki ga je 26. avgusta 2004 poslala družbi
         SSPA – mora torej preveriti naročnik, natančneje komisija za odpiranje ponudb, preden ponudbe odpre in pregleda. Komisija
         za odpiranje ponudb v zvezi s tem nima diskrecijske pravice: ko ugotovi, da ponudba, prejeta po roku, ni bila predložena v
         skladu z zahtevami iz povabila k oddaji ponudb in podrobnimi pravili za izvajanje, jo lahko le zavrže, kot je bilo navedeno
         v točki 86 zgoraj.

      101    Poleg tega je za postopek odpiranja ponudb – za katerega so pravila določena v členu 145 podrobnih pravil za izvajanje – značilna
         ravno njegova formalnost in njegov cilj je omogočiti komisiji, ki jo sestavljajo vsaj tri osebe, da presodi in zagotovi upoštevanje
         pravil, ki se nanašajo zlasti na način predložitve ponudb, ob upoštevanju pomembnosti teh pravil v postopkih oddaje javnih
         naročil. Člani te komisije zlasti parafirajo dokumente, ki dokazujejo datum in uro, ko je bila ponudba poslana, in podpišejo
         zapisnik o odpiranju prejetih ponudb, v katerem so določene ponudbe, ki izpolnjujejo in ne izpolnjujejo pogojev, in v katerem
         se obrazloži zavrženje ponudbe zaradi neizpolnjevanja pogojev glede na način oddaje iz člena 143 podrobnih pravil za izvajanje.
         Gre tako za formalnosti in njihovo upoštevanje je bistveno v postopku oddaje javnega naročila.

      102    Ob upoštevanju zgornjih ugotovitev in načela enakega obravnavanja ponudnikov, ki ga je treba, kot je bilo navedeno v točki
         85 zgoraj, zagotavljati v vsaki fazi postopka javnega razpisa, se ponudbe družbe SSPA v obravnavani zadevi ne bi smelo odpreti,
         niti je komisija za odpiranje ponudb ne bi smela sprejeti, saj bi bilo treba zaradi tega, ker ni bilo veljavnega datuma, odtisnjenega
         s poštnim žigom, in dokaza o priporočeni pošiljki, šteti, da je na EMSA prispela na dan prejema, in sicer 10. avgusta 2004,
         torej prepozno. Sledi, da ni bilo pravilno, da je komisija za odpiranje ponudb odprla ponudbo družbe SSPA in da jo je nato
         komisija za ocenjevanje pregledala in uvrstila na prvo mesto.

      103    Vendar v skladu s sodno prakso kršitev postopka povzroči ničnost odločbe v delu ali celoti le, če se ugotovi, da bi v primeru,
         ko do te kršitve ne bi prišlo, upravni postopek lahko vodil do drugačnega izida, in posledično bi izpodbijana odločba lahko
         imela drugačno vsebino (glej v tem smislu sodbo z dne 12. marca 2008 v zadevi Evropaïki Dynamiki proti Komisiji, T‑345/03,
         ZOdl., str. II‑341, točka 147, in zgoraj v točki 85 navedeno sodbo European Service Network proti Komisiji, točka 130 in navedena
         sodna praksa).

      104    Če v obravnavani zadevi EMSA ponudbe družbe SSPA ne bi upoštevala, ker ne bi izpolnjevala pogojev glede načina predložitve
         iz točke 2 povabila k oddaji ponudb in člena 143 podrobnih pravil za izvajanje, bi upravni postopek lahko očitno vodil do
         drugačnega rezultata, saj komisija za ocenjevanje ne bi ocenila ponudbe družbe SSPA, odločitev o oddaji naročila, ki temelji
         med drugim na primerjalnem pregledu ponudb, pa bi bila očitno drugačna.

      105    Ob upoštevanju tega, da sta bili v obravnavani zadevi le dve podjetji nad minimalnim pragom, navedenim v točki 13.1(b) razpisne
         dokumentacije, bi, če bi bila ponudba družbe SSPA zavržena v fazi odpiranja ponudb, v zadevnem postopku za oddajo javnega
         naročila ostala samo ena ponudba. V teh okoliščinah naročnik – ker ne more več primerjati cen ali drugih značilnosti različnih
         ponudb, da bi oddal naročilo tisti, ki je ekonomsko najugodnejša – ne bi bil zavezan oddati naročilo edinemu ponudniku, za
         katerega je bilo ugotovljeno, da je sposoben sodelovati (glej v tem smislu in po analogiji sodbo Sodišča z dne 16. septembra 1999
         v zadevi Fracasso in Leitschutz, C‑27/98, Recueil, str. I‑5697, točke od 31 do 33). Poleg tega to stališče izključuje, da
         bi lahko EMSA razveljavila zadevno naročilo, kot je priznala v odgovoru na vprašanje, ki ga je v tem smislu postavilo Splošno
         sodišče, in začela nov javni razpis. Zato je pravno zadostno dokazano, da bi lahko upravni postopek, če te kršitve ne bi bilo,
         vodil do drugačnega rezultata.

      106    Tako je treba odločbo EMSA o oddaji naročila izbranemu ponudniku razglasiti za nično, ker krši člen 143 podrobnih pravil za
         izvajanje in točko 2 povabila k oddaji ponudb, o drugih tožbenih razlogih, na katere se sklicuje tožeča stranka glede javnega
         razpisa C-2/06/04, pa ni treba odločati.

      107    Splošno sodišče bo tako preizkusilo le tožbene razloge in trditve, ki jih navaja tožeča stranka zoper odločitve EMSA o zavrnitvi
         ponudbe tožeče stranke in o oddaji naročila drugemu ponudniku na koncu postopka v zvezi z javnim razpisom C-1/01/04.

      2.     Razglasitev ničnosti odločb, ki jih je EMSA sprejela v postopku javnega razpisa C-1/01/04
      108    Tožeča stranka, kot je bilo navedeno v točki 81 zgoraj, v podporo ničnostni tožbi navaja štiri tožbene razloge, ki se nanašajo,
         prvič, na kršitev načel dobre vere, dobrega upravljanja in skrbnega ravnanja, drugič, na kršitev finančne uredbe, podrobnih
         pravil za izvajanje in Direktive 92/50, tretjič, na očitno napako pri presoji, in četrtič, na neobstoj upoštevnih informacij
         in pomanjkljivo obrazložitev. Splošno sodišče meni, da je treba najprej preizkusiti prvi tožbeni razlog, nato drugi, četrti,
         in, nazadnje, tretji tožbeni razlog.

       Prvi tožbeni razlog: kršitev načel dobre vere, dobrega upravljanja in skrbnega ravnanja
       Trditve strank
      109    Tožeča stranka meni, da je EMSA kršila načela dobre vere, dobrega upravljanja in skrbnega ravnanja, ker se je odzvala z veliko
         zamudo in ni ustrezno odgovorila na vprašanja, ki so jih pred predložitvijo svojih ponudb postavili ponudniki, kar bi lahko
         bil v skladu s sodno prakso razlog za razglasitev ničnosti odločbe, če bi bila ta odločba drugačna, če te kršitve ne bi bilo.

      110    Navaja, da je poslala EMSA vprašanja, vendar ta, ker naj ne bi bila postavljena v roku, torej pred 31. julijem 2004, nanje
         ni želela odgovoriti. V zvezi s tem poudarja, da je ta vprašanja zaman poskušala poslati s telefaksom 31. julija 2004 in da
         jih EMSA verjetno zaradi slabega delovanja njene telefaks naprave ni prejela, kar naj bi pa EMSA priznala v elektronski pošti
         z dne 2. avgusta 2004. Poleg tega poudarja, da je EMSA končno prejela vprašanja v nedeljo 1. avgusta 2004. Vsekakor bi morala
         EMSA rok za predložitev zahteve o dodatnih informacijah, glede na to, da se je iztekel v soboto, podaljšati do prvega naslednjega
         delovnega dneva, se pravi do ponedeljka 2. avgusta 2004. EMSA naj ne bi samo kršila načel dobre vere, dobrega upravljanja
         in skrbnega ravnanja, ker ni želela odgovoriti na vprašanja tožeče stranke, ampak naj bi ji tudi preprečila predložiti konkurenčnejšo
         ponudbo.

      111    Tožeča stranka nazadnje v nasprotju s tem, na kar namiguje EMSA, navaja, da glede na to, da so bili vsi odgovori na zahteve
         o dodatnih informacijah, kot trdi, poslani vsem ponudnikom, ni nikoli poskušala dobiti informacije, ki jih drugi ponudniki
         ne bi imeli. V zvezi s tem poudarja, da mora naročnik odgovoriti na zahteve o dodatnih informacijah, če je razpisna dokumentacija
         nejasna.

      112    Tožeča stranka je poleg tega na obravnavi prvič navedla, da je EMSA kršila člen 141 podrobnih pravil za izvajanje, ker naj
         bi v povabilu k oddaji ponudb določila rok za predložitev zahtev o dodatnih infomacijah, ki pa je krajši od tistega, ki je
         določen v navedenem členu 141.

      113    EMSA nasprotuje trditvam tožeče stranke.

       Presoja Splošnega sodišča
      114    Tožeča stranka trdi, da se je EMSA odzvala z veliko zamudo in da EMSA ni ustrezno odgovorila na zahteve ponudnikov, ki so
         se nanašale na dodatne informacije. Nato dodaja, da je 31. julija 2004 postavila vprašanja, da bi prejela pojasnila o delih
         v javnih razpisih, ki naj bi bili nejasni, in EMSA na njih ni želela odgovoriti.

      115    Najprej je treba ugotoviti, da tožeča stranka ni nikakor podprla trditve, da se je EMSA odzvala z zamudo in da ni ustrezno
         odgovorila na zahteve ponudnikov, in tudi ni navedla, kateri naj bi bili ti odgovori oziroma razlogi, zaradi katerih bi jih
         bilo treba šteti za neustrezne. Sledi, da je treba ta tožbeni razlog kljub dokaj nejasni formulaciji v bistvu razumeti tako,
         da tožeča stranka trdi, da EMSA ni odgovorila na njena vprašanja, čeprav jih je tožeča stranka postavila v rokih in da ji
         je to preprečilo predložiti konkurenčnejšo ponudbo tako s tehničnega kot s finančnega vidika.

      116    Prvič, v zvezi s tem je treba navesti, da tožeča stranka ni podprla svojih trditev. Tožeča stranka, čeprav se sklicuje na
         številne poskuse pošiljanja zahtev o informacijah v soboto 31. julija in nedeljo 1. avgusta 2004, namreč ni predložila nobenega
         poročila o prenosu, s katerim bi bilo mogoče dokazati, da so bili dokumenti poslani (popolno ali nepopolno) ali da je prišlo
         do napake pri njihovem pošiljanju. Tožeča stranka tudi ni razložila, kako bi lahko ta zatrjevana nepravilnost vplivala na
         odločbo o oddaji naročila.

      117    Drugič, ugotoviti je treba, da je bilo mogoče v skladu s točko 8 povabila k oddaji ponudbe pridobiti vsako dodatno informacijo
         na podlagi pisne zahteve, poslane najpozneje deset dni pred iztekom roka, določenega za predložitev ponudb. To točko pa je
         mogoče v nasprotju s trditvami tožeče stranke razlagati le tako, da se dneva predložitve ponudb ne sme upoštevati pri računanju
         roka. Ker je bil v točki 2 povabila k oddaji ponudbe ta rok 9. avgust 2004, je rok za predložitev zahtev o dodatnih informacijah
         zato potekel v petek 30. julija 2004 in ne, kot trdi tožeča stranka, v soboto 31. julija 2004.

      118    Tožeča stranka pa je, kot je pravilno poudarila EMSA, poskušala poslati svojo zahtevo o dodatnih informacijah od sobote 31.
         julija 2004 – kot je to priznala v svojih pisanjih – torej po izteku roka, določenega za predložitev te zahteve. Ker je bila
         ta zahteva prepozna, če jo je EMSA seveda prejela, ta upravičeno nanjo ni odgovorila.

      119    Nazadnje, Splošno sodišče glede zatrjevane kršitve člena 141(2) podrobnih pravil za izvajanje navaja, da se je na ta tožbeni
         razlog prvič sklicevalo v ustnem postopku. V skladu s členom 48(2), prvi pododstavek, Poslovnika navajanje novih razlogov
         med postopkom ni dovoljeno, razen če ti izhajajo iz pravnih in dejanskih okoliščin, ki so se pojavile med postopkom. Vendar
         tožbeni razlog ali trditev, ki pomeni razširitev razloga, ki je bil predhodno neposredno ali implicitno naveden v tožbi, s
         katero se je začel postopek, in je z njim v tesni zvezi, ni novi tožbeni razlog v smislu člena člena 48(2) Poslovnika (glej
         v tem smislu sodbi Splošnega sodišča z dne 28. novembra 2002 v zadevi Scan Office Design proti Komisiji, T‑40/01, Recueil,
         str. II‑5043, točka 96, in z dne 21. maja 2008 v zadevi Belfass proti Svetu, T‑495/04, ZOdl., str. II‑781, točka 87).

      120    V obravnavani zadevi je treba ugotoviti, da tožbenega razloga, ki se nanaša na kršitev člena 141(2) podrobnih pravil za izvajanje
         in na katerega se je tožeča stranka sklicevala na obravnavi, ni mogoče šteti, prvič, za očitek, ki temelji na dejanskih in
         pravnih okoliščinah, ki so se pojavile med pisnim postopkom, saj izhaja iz domnevne nezakonitosti, ki bi lahko bila znana
         in zatrjevana od vložitve tožbe, niti, drugič, za razširitev razloga, ki je bil predhodno naveden, ker se je tožeča stranka
         šele v ustnem postopku sklicevala na domnevno kršeno pravno pravilo in tako naveden ničnostni razlog ne izhaja niti neposredno
         ali implicitno iz tožbe, s katero se je začel postopek, saj se ta tožbeni razlog nanaša na kršitev načel dobre vere, dobrega
         upravljanja in skrbnega ravnanja (glej v tem smislu sodbo Sodišča z dne 30. septembra 1982 v zadevi Amylum proti Svetu, 108/81,
         Recueil, str. 3107, točka 25). Poleg tega tožeča stranka ni navedla nobene pravne ali dejanske okoliščine, ki bi se pojavila
         med postopkom in na kateri bi ta očitek lahko temeljil. Sledi, da je ta očitek nedopusten zaradi časovnega vidika v smislu
         člena 48(2), prvega pododstavka, Poslovnika.

      121    Ob upoštevanju navedenih stališč je treba skleniti, da je treba prvi tožbeni razlog, v delu, v katerem se nanaša na javni
         razpis C-1/01/04, zavrniti kot neutemeljen.

       Drugi tožbeni razlog: kršitev finančne uredbe, podrobnih pravil za izvajanje in Direktive 92/50
       Trditve strank
      122    Tožeča stranka s tem tožbenim razlogom v bistvu trdi, da je EMSA kršila finančno uredbo, podrobna pravila za izvajanje in
         Direktivo 92/50, ker je uporabila merila, ki so bila nejasna in ki v javnem razpisu niso bila pravilno določena. Poleg tega
         v repliki trdi, da ker je komisija za ocenjevanje odločila, da bo merila za oddajo delila na podmerila, je ta odkrito priznala,
         da navedena merila niso bila dobro določena in jih je bilo treba pojasniti in/ali nadomestiti – kar pa naj bi priznala tudi
         EMSA v odgovoru na tožbo – in tudi kršila finančno uredbo.

      123    Poleg tega tožeča stranka trdi, da nekateri elementi javnega razpisa, kot so resnično trajanje pogodbe, število držav članic,
         ki so že izvajale aplikacije, vloga posebnega tehničnega osebja (help desk), vsebina in trajanje njihovih storitev itd., ki
         so bili nujni za predložitev konkurenčne ponudbe, tudi niso bili navedeni jasno, kar pa krši člen 97(1) finančne uredbe in
         člen 17(1) Direktive 92/50. V podporo svojim trditvam se sklicuje na javne razpise institucij, v katerih naj bi bila dokumentacija
         bolj popolna in jasna.

      124    Tožeča stranka nazadnje trdi, da EMSA v dopisu z dne 16. decembra 2004 ni želela sporočiti imena izbranega ponudnika na podlagi
         določb o javnih naročilih, medtem ko jo je isti uslužbenec, ki je podpisal dopis, nekaj tednov pozneje poklical in predlagal
         osebno srečanje, na katerem bi se pogovorili o rezultatu javnega razpisa, vendar se srečanja tožeča stranka ni želela udeležiti.

      125    EMSA izpodbija trditve tožeče stranke.

       Presoja Splošnega sodišča
      126    Za uvod je treba navesti, da se tožeča stranka nepravilno sklicuje na kršitev člena 17 Direktive 92/50. Od 1. januarja 2003
         – začetek uporabe finančne uredbe – se na podlagi člena 105 navedene uredbe direktive o uskladitvi postopkov oddaje javnih
         naročil za blago, storitve in gradnje glede javnih naročil, ki jih oddajajo institucije in organi za svoj račun, uporabljajo
         le za vprašanja v zvezi z mejnimi vrednostmi, ki določajo način objave, izbiro postopkov in ustrezne roke. Glede javnega naročila
         storitev, ki ga je oddala agencija, kot je EMSA, je zato treba v obravnavani zadevi očitek tožeče stranke o merilih za oddajo
         spornega naročila preučiti – kot pravila veljajo za institucije – le ob upoštevanju določb finančne uredbe in podrobnih pravil
         za izvajanje.

      127    V zvezi s tem je treba navesti, da člen 97(1) finančne uredbe naročniku nalaga obveznost vnaprej določiti in opisati merila
         za oddajo v razpisu. Ta obveznost, s katero je zagotovljeno ustrezna javnost meril in pogojev, ki urejajo vsako naročilo,
         je nadalje natančneje določena v členu 138 podrobnih pravil za izvajanje.

      –       Očitek: nejasnost meril za oddajo
      128    Glede očitka tožeče stranke, da je EMSA kršila finančno uredbo in podrobna pravila za izvajanje, ker je uporabila merila,
         ki v razpisu niso bila pravilno določena, je treba najprej navesti, da se v skladu s členom 97(2) finančne uredbe in členom
         138(1) podrobnih pravil za izvajanje zadevno naročilo odda na podlagi merila ekonomsko najugodnejše ponudbe (glej točko 13
         razpisne dokumentacije, navedeno v točki 18 zgoraj).

      129    Če je naročilo oddano na podlagi merila ekonomsko najugodnejše ponudbe, mora naročnik v razpisni dokumentaciji določiti in
         opisati merila za oddajo, ki omogočajo ocenitev vsebine ponudb. Ta merila morajo biti poleg tega v skladu s členom 138(2)
         podrobnih pravil za izvajanje odvisna od predmeta naročila. Naročnik mora v skladu z odstavkom 3 istega člena tudi v obvestilu
         o javnem naročilu ali v razpisni dokumentaciji določiti, kako se vrednotijo posamezna merila pri ocenjevanju ekonomsko najugodnejše
         ponudbe. Namen teh določb je zagotavljati upoštevanje načel enakega obravnavanja in preglednosti na stopnji ocenjevanja ponudb
         za oddajo naročila (glej v tem smislu in po analogiji sodbi Sodišča z dne 20. septembra 1988 v zadevi Beentjes, 31/87, Recueil,
         str. 4635, točki 21 in 22, in z dne 12. decembra 2002 v zadevi Universale‑Bau in drugi, C‑470/99, Recueil, str. I‑11617, točke od 90 do 92;
         glej v tem smislu tudi sodbo Splošnega sodišča z dne 12. novembra 2008 v zadevi Evropaïki Dynamiki proti Komisiji, T‑406/06,
         neobjavljena v ZOdl., točka 85 in navedena sodna praksa).

      130    Tako je cilj teh določb, da se vsem razumno obveščenim in običajno skrbnim ponudnikom omogoči, da enako razlagajo merila za
         oddajo (glej v tem smislu in po analogiji sodbo Sodišča z dne 18. oktobra 2001 v zadevi SIAC Construction, C‑19/00, Recueil,
         str. I‑7725, točka 42) in da imajo zato enake možnosti pri oblikovanju besedila svoje ponudbe (glej v tem smislu in po analogiji
         zgoraj v točki 129 navedeno sodbo Universale‑Bau in drugi, točka 93).

      131    Čeprav je res, da merila, ki jih lahko uporabijo naročniki v členu 138(2) podrobnih pravil za izvajanje niso našteta taksativno
         in da torej ta določba naročniku prepušča izbiro meril za oddajo naročila, ki jih namerava uporabiti, pa se lahko ta izbira
         nanaša samo na merila, na podlagi katerih se določa ekonomsko najugodnejša ponudba (glej v tem smislu in po analogiji sodbo
         Sodišča z dne 24. januarja 2008 v zadevi Lianakis in drugi, C‑532/06, ZOdl., str. I‑251, točka 29 in navedena sodna praksa;
         glej v tem smislu tudi sodbi Splošnega sodišča z dne 25. februarja 2003 v zadevi Renco proti Svetu, T‑4/01, Recueil, str. II‑171,
         točka 66, in v zadevi Strabag Benelux proti Svetu, T‑183/00, Recueil, str. II‑135, točki 73 in 74).

      132    Poleg tega ni treba, da so merila, ki jih uporabi naročnik za določitev ekonomsko najugodnejše ponudbe, nujno kvantitativna
         in usmerjena izključno na cene. Tudi če so merila za oddajo, ki niso izražena kvantitativno, vključena v razpisno dokumentacijo,
         jih je mogoče uporabiti objektivno in enotno pri primerjavi ponudb in so očitno upoštevna za določitev ekonomsko najugodnejše
         ponudbe (glej v tem smislu zgoraj v točki 131 navedeno sodbo Renco proti Svetu, točki 67 in 68).

      133    EMSA je v obravnavani zadevi v točki IV.2 obvestila o javnem naročilu in v točki 13 razpisne dokumentacije navedla merila
         za oddajo, ki jih namerava uporabiti, da bi oddala naročilo ekonomsko najugodnejšemu ponudniku, in sicer, prvič, tri kvalitativna
         merila in kako namerava vrednotiti ta posamezna merila, ter drugič, kvantitativno merilo, se pravi skupno ceno ponudbe in
         kako se ta vrednoti glede na celotno ponudbo.

      134    Tri kvalitativna merila in njihovo vrednotenje so:

      „1. Predlagana metodologija pri projektu – kar vključuje podrobne predloge o tem, kako izpeljati projekt in ključne stopnje
         ter storitve, ki jih je treba opraviti (kakor so določeni v točki 3 [razpisne dokumentacije]) (40 %);

      2. Razumevanje specifikacij v razpisni dokumentaciji in jedrnata predstavitev tega razumevanja (20%);
      3. Kakovost podpornih služb (Helpdesk) (10 %)“.
      135    Tožeča stranka se sklicuje le na nejasnost navedenih meril in se sprašuje, kako je lahko EMSA pri vsakem od teh meril objektivno
         ocenila kakovost ponudb. Ne predloži nobenega dokaza v podporo teh trditev, ki bi omogočil sklep, da je EMSA ob določitvi
         teh meril kršila načela preglednosti, enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije.

      136    V zvezi s tem je treba navesti, da so lahko zadevna kvalitativna merila, kot so organizacija, predlagana metodologija za opravljanje
         storitev, dobro razumevanje specifikacij v razpisni dokumentaciji in kakovost zahtevanih storitev, v povezavi z njihovim kontekstom,
         se pravi ob upoštevanju pojasnil, navedenih v točki 3 razpisne dokumentacije (glej točko 19 zgoraj), pogoji za dobro dobavo
         storitev, ki jih je treba opraviti, in zato za vrednost samih ponudb. Zato so to upoštevna merila pri določitvi ekonomsko
         najugodnejše ponudbe. Poleg tega le to, da ta merila niso kvantitativna, kot je bilo navedeno v točki 132 zgoraj, ne zadostuje
         za sklep, da jih naročnik ni uporabil objektivno in enotno (glej v tem smislu zgoraj v točki 131 navedeno sodbo Renco proti
         Svetu, točki 67 in 68). Nazadnje je treba navesti, da je EMSA v skladu z veljavnimi določbami navedla, kolikšno vrednost,
         izraženo v odstotkih, bo dodelila posameznim kvalitativnim merilom in tako ponudnike obvestila o pomembnosti, ki jo namerava
         pri primerjalnem ocenjevanju ponudb pripisati posameznemu merilu.

      137    Noben dokaz v spisu v nasprotju s trditvami tožeče stranke ne omogoča, da bi se EMSA očitalo, da je pri izbiri in določitvi
         meril za oddajo, na podlagi katerih se določa ekonomsko najugodnejša ponudba, prekoračila meje, ki izhajajo iz navedenih zakonodajnih
         določb.

      138    Ob upoštevanju zgornjih ugotovitev je treba skleniti, da tožeča stranka ni pravno zadostno dokazala, da EMSA ni izpolnila
         svoje obveznosti določiti in opisati merila za oddajo v razpisu v skladu z načeli preglednosti, enakega obravnavanja in prepovedi
         diskriminacije.

      139    Tega sklepa ni mogoče ovreči s trditvijo tožeče stranke, s katero se sklicuje na besedilo, ki so ga druge institucije napisale
         v razpisih za druge postopke za oddajo javnih naročil.

      140    V zvezi s tem je treba navesti, da je zakonodajalec poskušal naročnikom, s tem ko jim je dal možnost, da prosto izbirajo merila
         za oddajo naročila, ki jih nameravajo uporabiti, omogočiti, da pri izbiri in oblikovanju meril za oddajo upoštevajo naravo,
         predmet in posebnosti, ki so značilni za vsako naročilo. Zato se tožeča stranka, da bi dokazala nejasnost meril za oddajo,
         ki so bila uporabljena v obravnavani zadevi, ne more koristno sklicevati na zapis meril za oddajo, ki so ga v drugih postopkih
         oddaje naročil izbrale nekatere institucije. Za ta namen sklicevanje na razspise v drugih postopkih za oddajo naročil ni niti
         upošteven niti zadosten dokaz.

      141    Nazadnje, glede trditve, da ker je komisija za ocenjevanje odločila, da bo merila za oddajo delila na podmerila, je ta odkrito
         priznala, da izbrana merila za oddajo niso bila dobro določena in jih je bilo treba pojasniti in/ali nadomestiti, je treba
         ne glede na vprašanje, ali se je v obravnavani zadevi zgodila taka delitev meril, navesti, da obstoj podmeril v zvezi z glavnim
         merilom nikakor ne dokazuje, da so glavna merila nejasna.

      142    Očitek, ki se nanaša na nejasnost meril za oddajo, je zato treba zavrniti kot neutemeljen.

      –       Očitek: nejasnost nekaterih elementov javnega razpisa
      143    Glede trditve o domnevni nejasnosti nekaterih elementov javnega razpisa je treba navesti, da morata biti v tožbi, kot je bilo
         navedeno v točki 78 zgoraj, navedena predmet spora in kratek povzetek tožbenih razlogov. Ta navedba mora biti dovolj jasna
         in natančna, da toženi stranki omogoči pripravo obrambe in Splošnemu sodišču, da odloči o tožbi, če je treba, brez dodatnih
         podatkov. V obravnavani zadevi pa se tožeča stranka le sklicuje na domnevno kršitev finančne uredbe, ki izhaja iz nejasnosti
         nekaterih elementov javnega razpisa, in ne razvije nobene argumentacije v podporo svoji tezi, zlasti pa ne določi javnega
         razpisa, na katerega se sklicuje. Glede na zgoraj navedena načela je zato treba trditev zavreči kot nedopustno.

      –       Očitek: nezakonitost delitve enega od meril za oddajo na podmerila
      144    Za uvod je treba navesti, da čeprav se je tožeča stranka na ta očitek sklicevala v repliki, ga je mogoče na podlagi člena
         48(2) Poslovnika sprejeti, saj izhaja iz pravnih in dejanskih okoliščin, ki so se pojavile med postopkom, in sicer iz poročila
         odredbodajalcu (Report to the authorising officer) z dne 19. novembra 2004 in tehničnih ocenjevalnih listov, ki jih je kot
         prilogo k odgovoru na tožbo v spis vložila EMSA.

      145    V skladu s členom 97 finančne uredbe in členom 138(3) podrobnih pravil za izvajanje, kot je bilo razloženo v točki 129 zgoraj,
         mora naročnik, če je naročilo oddano na podlagi merila ekonomsko najugodnejše ponudbe, v obvestilu o javnem naročilu ali razpisni
         dokumentaciji navesti merila za oddajo, ki se bodo uporabila, in njihovo vrednotenje.

      146    Ti določbi v povezavi z načeloma enakega obravnavanja gospodarskih subjektov in preglednosti, ki sta navedenav členu 89(1)
         finančne uredbe, zahtevata, da so potencialni ponudniki pri pripravi ponudb seznanjeni z vsemi dejavniki, ki ji naročnik upošteva
         za določitev ekonomsko najugodnejše ponudbe, in njihovo relativno pomembnostjo (glej v tem smislu in po analogiji sodbo Sodišča
         z dne 24. novembra 2005 v zadevi ATI EAC e Viaggi di Maio in drugi, C‑331/04, ZOdl., str. I‑10109, točka 24, in zgoraj v točki 131
         navedeno sodbo Lianakis in drugi, točka 36).

      147    Zato naročnik ne more uporabiti podmeril k merilom za oddajo, če z njimi ni poprej seznanil ponudnikov (glej v tem smislu
         in po analogiji zgoraj v točki 131 navedeno sodbo Lianakis in drugi, točka 38).

      148    Vendar lahko naročnik v skladu z dobro ustaljeno sodno prakso po izteku rokov za predložitev ponudb določi ponderirane koeficiente
         za podmerila k predhodno določenim merilom za oddajo pod tremi pogoji, in sicer, da ta ex post določitev, prvič, ne spreminja meril za oddajo javnega naročila, ki so določena v razpisni dokumentaciji ali v obvestilu o
         naročilu, drugič, ne vsebuje elementov, ki bi, če bi bili znani ob pripravi ponudb, lahko vplivali na to pripravo, tretjič,
         ni bila sprejeta ob upoštevanju elementov, ki bi lahko diskriminatorno učinkovali na enega od ponudnikov (glej v tem smislu
         in po analogiji zgoraj v točki 146 navedeno sodbo ATI EAC e Viaggi di Maio in drugi, točka 32, in zgoraj v točki 131 navedeno
         sodbo Lianakis in drugi, točki 42 in 43).

      149    V obravnavani zadevi je treba navesti, da je bilo v točki 13.1 razpisne dokumentacije kot prvo merilo za oddajo navedeno „predlagana
         metodologija pri projektu“ in da bi ta morala vključevati „podrobne predloge o tem, kako izpeljati projekt“, vključno z ključnimi
         stopnjami ter storitvami, ki jih je treba opraviti, kakor je določeno v točki 3 razspisne dokumentacije. To merilo je imelo
         v razpisni dokumentaciji 40 točk od 100-ih.

      150    V skladu s točko 3 razpisne dokumentacije so morali ponudniki v ponudbo vključiti podrobne podatke o načrtu izvedbe projekta,
         o vsakem delovnem paketu, kar mora biti jasno opredeljeno, in ta načrt mora vključevati vsaj določene informacije (glej točko
         19 zgoraj). Med njimi so zlasti informacije o horizontalnih dejavnostih (točka 3.1), opis skupine za upravljanje projekta
         in odgovornosti (točka 3.2), storitve glede upravljanja projekta (točka 3.4) in opis delovnih paketov in razmerja (točka 3.5).
         V točki 3.2, ki se nanaša na opis skupine za upravljanje projekta, je zlasti navedeno, da morajo ponudniki „v ponudbi jasno
         opredeliti natančne storitve in […] predložiti podrobne informacije glede odzivnega časa [in] k ponudbi priložiti podroben
         življenjepis vsakega člana osebja, ki je odgovoren za delo, vključno z njegovo izobrazbo, univerzitetno stopnjo in diplomami,
         strokovnimi izkušnjami, raziskovalnim delom, publikacijami in jezikovnimi sposobnostmi“. V točki 3.4, ki se nanaša na storitve
         glede upravljanja projekta, je med drugim navedeno, da mora ponudnik v ponudbo vključiti podroben opis pogojev, naštetih v
         tej točki, in Ganttov diagram o organizaciji projekta. Nazadnje, v točki 3.5 je pojasnjeno, da je treba za vsako delovno nalogo
         navesti celoten pregled števila delovnih dni na osebo in stroškov delovnih dni na osebo.

      151    Iz poročila odredbodajalcu z dne 19. novembra 2004 je razvidno, da je komisija za ocenjevanje odločila, da se prvo merilo,
         ki se nanaša na predlagano metodologijo pri projektu (in ki mora vključevati podrobne predloge o tem, kako izpeljati projekt
         in ključne stopnje ter storitve, ki jih je treba opraviti, kakor je določeno v točki 3 razpisne dokumentacije), deli na dve
         podmerili: „porazdelitev nalog, kakovost ponujene delovne sile in delovni dnevi na osebo (roadmap): 20 %; storitve, ki jih
         je treba opraviti: 20 %“.

      152    Komisija za ocenjevanje nasprotno od trditev tožeče stranke ni delila navedeno merilo za oddajo na podmerili, s katerima ponudniki
         predhodno ne bi bili seznanjeni. Ti podmerili namreč v bistvu ustrezata ob upoštevanju točke 3 razpisne dokumentacije opisu
         prvega merila, ki se nanaša na metodologijo, kot je podrobno zapisano v točki 13.1 razpisne dokumentacije (glej točki 149
         in 150 zgoraj). Zato je treba ugotoviti, da je komisija za ocenjevanje le razdelila 40 točk, ki jih je bilo mogoče dati za
         prvo merilo, tako da jih ji enakomerno razdelila med navedeni podmerili.

      153    Glede na te ugotovitve je treba ugotoviti, ali je komisija za ocenjevanje z določitvijo takega vrednotenja kršila finančno
         uredbo in njena podrobna pravila za izvajanje.

      154    Iz sodne prakse, navedene v točki 148 zgoraj, je razvidno, da naročnik ne more kršiti finančne uredbe in podrobnih pravil
         za izvajanje, kadar ob sestavljanju razpisne dokumentacije med podelementi vnaprej določenega merila za oddajo razdeli število
         točk, določenih pri tem merilu, če ta razdelitev ne spreminja meril za oddajo, ki so določena v razpisni dokumentaciji ali
         v obvestilu o naročilu, ne vsebuje elementov, ki bi, če bi bili znani ob pripravi ponudb, lahko vplivali na to pripravo, in
         ni bila sprejeta ob upoštevanju elementov, ki bi lahko diskriminatorno učinkovali na enega od ponudnikov.

      155    V obravnavani zadevi je treba ugotoviti, da ker se tožeča stranka le generično sklicuje na okoliščino, da je naročnik merilo
         delil na podmerili, ta ni dokazala, da je odločitev naročnika o taki razdelitvi povzročila spremembo meril za oddajo javnega
         naročila, ki so predhodno določena v razpisu, niti ni dokazala, da je ta odločitev vsebovala elemente, ki bi lahko vplivali
         na pripravo ponudb, niti da bi lahko diskriminatorno učinkovala na tožečo stranko ali enega od ponudnikov.

      156    Ob upoštevanju teh ugotovitev je treba ta očitek zavrniti kot neutemeljen.

      157    Nazadnje, glede očitka, ki se nanaša na prepozno sporočilo o imenu izbranega ponudnika – ki ga je EMSA namesto v skladu s
         členom 100(2) finančne uredbe v petnajstih dneh po zahtevi tožeče stranke razkrila šele nekaj tednov pozneje z obvestilom
         o oddaji javnega naročila, ki je bilo objavljeno v Uradnem listu, ki je bilo priloženo k dopisu EMSA z dne 6. januarja 2005
         – je treba ugotoviti, da ta zamuda, čeprav je obžalovanja vredna in je ni mogoče upravičiti, vendarle ni omejila možnosti
         tožeče stranke, da uveljavlja svoje pravice pred Splošnim sodiščem in sama ne more povzročiti ničnosti izpodbijane odločbe
         (glej v tem smislu in po analogiji sodbo Splošnega sodišča z dne 10. septembra 2008 v zadevi Evropaïki Dynamiki proti Komisiji,
         T‑465/04, neobjavljena v ZOdl., točka 52). Poleg tega tožeča stranka ne navaja, kako bi ta okoliščina lahko vplivala na zakonitost
         odločbe o oddaji niti kakšen bi bil konkreten vpliv te okoliščine na njeno pravico do obrambe.

      158    Ob upoštevanju vsega navedenega je treba skleniti, da je treba drugi tožbeni razlog, v delu, ki se nanaša na postopek javnega
         razpisa C-1/01/04, v celoti zavrniti.

       Četrti tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve in neobstoj upoštevnih informacij
       Trditve strank
      159    Tožeča stranka navaja, da odločitev EMSA, da zavrne njeno ponudbo in odda naročilo drugemu ponudniku, vsebuje napako, in sicer
         neobstoj ustrezne obrazložitve.

      160    Prvič, trdi, da ker ji EMSA ni odgovorila na vprašanja, ki jih je tožeča stranka postavila v rokih, in ker ji ni predložila
         pojasnil, ki jih je večrat pisno zahtevala, ji je odvzela možnost, da bi presodila zakonitost aktov EMSA.

      161    Drugič, navaja, da ji EMSA ni sporočila vseh zahtevanih informacij o razlogih za zavrnitev njene ponudbe. Glede tega navaja,
         da ima naročnik v skladu s členom 253 ES in členom 8 Direktive 92/50 obveznost, da zadostno obrazloži odločbo o zavrnitvi
         ponudbe ponudnika, če ta od njega zahteva, da ga obvesti o razlogih take zavrnitve, in to v naslednjih petnajstih dneh od
         te zahteve.

      162    V obravnavani zadevi EMSA naj ne bi jasno razložila, zakaj je zavrnila ponudbo tožeče stranke, ampak naj bi ji le sporočila
         – z znatno zamudo in samo zaradi opomnika – majhno število informacij, ki niso bile v skladu z določbami finančne uredbe niti
         s sodno prakso na področju javnih naročil. Ravno tako se ni sklicevala na primerjalne značilnosti in prednosti izbrane ponudbe
         in tožeči stranki zaradi tega odvzela možnost, da bi sestavila pomembne pripombe glede opravljene izbire in jo izpodbijala,
         in možnost, da bi morebiti dobila odškodnino.

      163    Tožeča stranka je v podporo svoji trditvi kot primer predložila kopijo poročila komisije za ocenjevanje, ki se nanaša na drug
         postopek oddaje javnega naročila in ki naj bi ji ga poslal generalni direktorat Komisije. Preprosta primerjava tega dokumenta
         z dopisom EMSA z dne 16. decembra 2004 naj bi zadostovala kot dokaz, da ta dopis ne izpolnjuje obveznosti obrazložitve, ki
         jo določa zakonodaja in sodna praksa na področju javnih naročil.

      164    Nato, tožeča stranka zavrača trditev EMSA, da lahko Splošno sodišče razglasi za nično le odločbo o neobrazložitvi in ne izpodbijanih
         odločb. Če bi se tako trditev sprejelo, bi pomenilo, da lahko naročniki sprejemajo arbitrarne odločbe, ne da bi jih obrazložili,
         in podpišejo pogodbo.

      165    EMSA izpodbija trditev tožeče stranke.

       Presoja Splošnega sodišča
      166    Najprej je treba ugotoviti, da tožeča stranka s prvim očitkom graja zavrnitev EMSA, da bi z njo razpravljala o ocenah njene
         ponudbe glede na ocene izbrane ponudbe. V zvezi s tem zadostuje navesti, da naročnik na podlagi obveznosti obrazložitve odločbe
         o zavrnitvi ponudbe ni zavezan tako razpravljati (glej v tem smislu sodbo Splošnega sodišča z dne 1. julija 2008 v zadevi
         AWWW proti FEACVT, T‑211/07, neobjavljena v ZOdl., točka 43). Poleg tega na podlagi te okoliščine, kot same, ni mogoče dvomiti
         o zakonitosti navedene odločbe (zgoraj v točki 85 navedena sodba z dne 12. julija 2007 v zadevi Evropaïki Dynamiki proti Komisiji,
         točka 78). Tožeča stranka zato ne more očitati EMSA, da ker ni želela odgovoriti na vprašanja in zahteve o pojasnilih, ki
         jih je tožeča stranka po prejemu dopisa z dne 16. decembra 2004 naslovila nanjo, ni izpolnila obveznosti obrazložitve.

      167    Glede drugega očitka, ki se nanaša na kršitev obveznosti obrazložitve – kot domneva tožeča stranka – ker ji EMSA ni sporočila
         zahtevanih informacij o razlogih za zavrnitev njene ponudbe, je treba pojasniti, da sta v postopku oddaje javnih naročil,
         kot je ta v obravnavani zadevi, zakonodajni določbi, ki določata vsebino obveznosti obraložitve, ki je naložena naročniku
         glede ponudnika, čigar ponudba ni bila izbrana, člen 100(2) finančne uredbe in člen 149 podrobnih pravil za izvajanje, in
         ne določbe direktive 92/50, kot to zatrjuje tožeča stranka (glej točko 126 zgoraj).

      168    Iz navedenih členov je razvidno, da naročnik na področju javnih naročil izpolni obveznost obrazložitve, če, najprej, obvesti
         vsakega ponudnika, čigar ponudba je zavrnjena, o razlogih za zavrnitev njegove ponudbe in nato ponudnikom, ki so predložili
         sprejemljivo ponudbo in ki so izrecno zahtevali, v petnajstih koledarskih dneh od prejema pisne zahteve sporoči značilnosti
         in relativne prednosti izbrane ponudbe in ime ponudnika, ki mu je bilo naročilo oddano (glej zgoraj v točki 85 navedeno sodbo
         z dne 12. julija 2007 v zadevi Evropaïki Dynamiki proti Komisiji, točka 68, in zgoraj v točki 157 navedeno sodbo z dne 10. septembra 2008
         v zadevi Evropaïki Dynamiki proti Komisiji, točka 47 in navedena sodna praksa).

      169    Tako ravnanje je v skladu z namenom obveznosti obrazložitve iz člena 253 ES, v skladu s katerim je treba jasno in nedvoumno
         prikazati ugotovitve avtorja akta, in sicer tako, da se omogoči, prvič, da se zadevne stranke zaradi sklicevanja na svoje
         pravice seznanijo z utemeljitvijo sprejetega ukrepa, in, drugič, da sodišče opravi nadzor (glej zgoraj v točki 157 navedeno
         sodbo z dne 10. septembra 2008 v zadevi Evropaïki Dynamiki proti Komisiji, točka 48 in navedena sodna praksa).

      170    Treba je dodati, da je spoštovanje obveznosti obrazložitve treba presojati na podlagi informacij, ki jih je tožeča stranka
         imela na voljo ob vložitvi tožbe (zgoraj v točki 131 navedena sodba Strabag Benelux proti Svetu, točka 58; zgoraj v točki 131
         navedena sodba Renco proti Svetu, točka 96, in zgoraj v točki 129 navedena sodba z dne 12. novembra 2008 v zadevi Evropaïki
         Dynamiki proti Komisiji, točka 50).

      171    Poleg tega je treba poudariti, da se mora zahteva po obrazložitvi presojati glede na okoliščine posameznega primera, zlasti
         glede na vsebino akta, lastnosti podanih razlogov in interesa za pojasnitev, ki ga lahko imajo naslovniki akta ali drugi,
         ki jih ta neposredno in posamično zadeva (glej sodbo Sodišča z dne 2. aprila 1998 v zadevi Komisija proti Sytraval in Brink’s France,
         C‑367/95 P, Recueil, str. I‑1719, točka 63 in navedena sodna praksa).

      172    Nazadnje je treba v obravnavani zadevi navesti, da so bila v točki 13.1 razpisne dokumentacije določena tri merila za oddajo
         z naslovi „Predlagana metodologija pri projektu“ – to merilo se neposredno sklicuje na točko 3 razpisne dokumentacije, v kateri
         je bilo navedeno določeno število podrobnih informacij, ki so jih morali predložiti ponudniki (glej točko 19 zgoraj) – „Razumevanje
         specifikacij v razpisni dokumentaciji“ in „Kakovost podpornih služb“. Za ocenjevanje ponudb na podlagi vsakega od teh treh
         meril za oddajo je bila določena točkovna ureditev. Določen je bil tudi najnižji točkovni prag za vsako merilo (60 %), zahtevan
         pa je bil skupni minimum 70 %. Pri oddaji javnega naročila so se morale upoštevati le ponudbe, ki so dosegle zahtevane najnižje
         točkovne pragove.

      173    Da bi se ugotovilo, ali je EMSA izpolnila zahtevo obrazložitve, določeno v finančni uredbi in v njenih podrobnih pravilih
         za izvajanje, je zato treba preučiti njen dopis z dne 6. decembra 2004 in dopis z dne 16. decembra 2004, ki je bil poslan
         kot odgovor na izrecno zahtevo tožeče stranke z dne 7. decembra 2004 za pridobitev dodatnih informacij o oddaji zadevnega
         javnega naročila in o zavrnitvi njene ponudbe.

      174    V zvezi s tem je treba ugotoviti, da je tožeča stranka z dopisom z dne 6. decembra 2004 izvedela, da na stopnji oddaje njena
         ponudba ni bila izbrana, ker je bilo razmerje med kakovostjo in ceno nižje kot pri ponudbi izbranega ponudnika. EMSA je v
         tem dopisu tožečo stranko tudi obvestila, da lahko zahteva dodatne informacije glede razlogov zavrnitve njene ponudbe, značilnosti
         in relativnih prednosti ponudbe izbranega ponudnika, in njegovo ime, kar pa je tožeča stranka storila s telefaksom z dne 7.
         decembra 2004.

      175    Glede dopisa EMSA z dne 16. decembra 2004 je treba najprej ugotoviti, da tožeča stranka trdi, da ga je prejela šele 7. januarja
         2005 – kot prilogo k telefaksu, ki ga je EMSA poslala istega dne – potem ko je tožeča stranka poslala telefaks z dne 5. januarja
         2005, v katerem se je pritožila, da ni prejela nobenega obvestila glede oddaje zadevnega javnega naročila. Splošno sodišče
         nima nobenih razlogov, da bi dvomilo, da je EMSA dejansko poslala naveden dopis z dne 16. decembra 2004 – okoliščina, ki je
         tožeča stranka poleg tega ne prereka – in meni, da EMSA na podlagi nobene določbe, ki ureja postopek oddaje zadevnega javnega
         naročila, ni bila zavezana upoštevati formalnosti v zvezi s pošiljko take vrste sporočila, ki bi ji omogočila preveriti, ali
         so jo ponudniki dejansko prejeli, čeprav je obžalovanja vredno, da ni menila, da bi bilo primerno uporabiti način sporočanja,
         ki bi ji tako preverjanje lahko omogočil (glej v tem smislu sklep Splošnega sodišča z dne 19. oktobra 2007 v zadevi Evropaïki
         Dynamiki proti EFSA, T‑69/05, neobjavljen v ZOdl., točka 56). Ta zamuda vsekakor ni omejila tožeče stranke pri sklicevanju
         na njene pravice pred Splošnim sodiščem in sama ne more povzročiti ničnosti izpodbijane odločbe. Iz spisa je namreč razvidno,
         da je tožeča stranka za vložitev te tožbe uporabila vse informacije iz tega dopisa.

      176    Nato je treba ugotoviti, da je EMSA v tem dopisu navedla število točk, ki so bile pri vsakem merilu za oddajo dodeljene ponudbi
         tožeče stranke ter končni rezultat razmerja med kakovostjo in ceno za njeno ponudbo, ki pa je bil 68,89 točk od 100-ih, medtem
         ko je bil končni rezultat za ponudbo izbranega ponudnika 79,33 točk od 100-ih. Dopis – njegova vsebina je navedena v točki
         27 zgoraj – vsebuje podrobno analizo ponudbe izbranega ponudnika.

      177    Iz spisa je razvidno, da se informacije, povezane  z metodologijo, ki jo je treba uporabiti, z opisom nalog, s predlaganim
         številom delovnih dni na osebo in s storitvami, ki jih je treba opraviti, nanašajo na ocenjevanje ponudbe izbranega ponudnika
         na podlagi prvega merila, medtem ko se informacije, povezane z razumevanjem projekta in predlaganim sporazumom o ravni storitve,
         nanašajo na drugo in tretje merilo za oddajo.

      178    Poleg tega je treba te informacije razumeti ob upoštevanju točke 3 razpisne dokumentacije, v kateri je našteto določeno število
         elementov, ki morajo biti pojasnjeni v ponudbi, med njimi pa so zlasti dodeljena sredstva, Ganttov diagram, porazdelitev nalog,
         število predlaganih delovnih dni na osebo in storitve, ki jih je treba opraviti, ki pa so določene glede na vrsto naloge (glej
         točko 150 zgoraj). Ker je tožeča stranka podrobno poznala razpisno dokumentacijo, kot to potrjuje njena sestavljena ponudba,
         je bila zato sposobna sklepati o relativnih prednostih izbrane ponudbe.

      179    Tožeča stranka –  ob upoštevanju vseh teh informacij in navedb glede števila točk, ki je bilo pri vsakem merilu dodeljeno
         njeni ponudbi – ne samo, da je lahko označila šibke dele svoje ponudbe in zaradi tega razloge za njeno zavrnitev, se pravi,
         da ni dosegla stopnje kakovosti, potrebne pri dveh merilih za oddajo, ampak je lahko tudi primerjala skupni rezultat pri presoji
         svoje ponudbe (68,69 točk od 100-ih) s skupnim rezultatom izbranega ponudnika (79,33 točk od 100-ih) (glej v tem smislu zgoraj
         v točki 85 navedeno sodbo z dne 12. julija 2007 v zadevi Evropaïki Dynamiki proti Komisiji, točka 75 in navedena sodna praksa).

      180    Iz vseh elementov v navedenem dopisu je poleg tega jasno razvidno, da ponudba tožeče stranke ni prejela najnižjega števila
         točk, ki je bilo zahtevano za prvo („predlagana metodologija pri projektu“) in tretje („kakovost podpornih služb“) merilo
         za oddajo, niti ni dosegla skupnega minimuma 70 točk od zahtevanih 100, medtem ko bi se na podlagi besedila razpisne dokumentacije
         pri oddaji zadevnega javnega naročila upoštevale le ponudbe, ki so dosegle zahtevani najnižji točkovni prag.

      181    Glede na vse ugotovitve je treba skleniti, da je taka obrazložitev tožeči stranki omogočila, da se pred Splošnim sodiščem
         sklicuje na svoje pravice, in Splošnemu sodišču, da opravi nadzor zakonitosti v zvezi z odločbo o zavrnitvi ponudbe. Ta tožbeni
         razlog je zato treba v delu, ki se nanaša na postopek javnega razpisa C-1/01/04, zavrniti kot neutemeljen.

       Tretji tožbeni razlog: očitne napake pri presoji, ki jih je storila EMSA

       Trditve strank
      182    Tožeča stranka v tožbi trdi, da je EMSA storila očitno napako pri presoji, ker ni pravilno in objektivno ocenila kakovosti
         njene ponudbe in je menila, da je bila ta manj kakovostna od ponudbe izbranega ponudnika.

      183    Poleg tega trdi, da ker EMSA ni uporabila objektivne metodologije, ki bi bila vnaprej določena in bi jo ponudniki poznali,
         je očitno, da je odločitev komisije za ocenjevanje temeljila na nepravilnih domnevah.

      184    Tožeča stranka v repliki izpodbija, najprej, trditev EMSA, da bi se lahko z opredelitvijo metodologije glede ocenjevanja dalo
         prednost nekaterim ponudnikom. Tožeča stranka meni, da jasna metodologija ne vpliva na pravice ponudnikov, ampak jim omogoča,
         da predložijo ponudbo z najboljšim razmerjem med kakovostjo in ceno ter Splošnemu sodišču, da opravi nadzor. Poleg tega naj
         bi celo dejstvo, da je komisija za ocenjevanje delila merila za oddajo na podmerila potrjevalo, da ta merila niso bila zadostno
         določena.

      185    Tožeča stranka se med drugim sklicuje na očitke v zvezi z dokumenti komisije za ocenjevanje, ki jih je kot prilogo k odgovoru
         na tožbo EMSA vložila v spis.

      186    Po njenem mnenju se je komisija za ocenjevanje zaradi svoje delitve prvega merila za oddajo na dve podmerili osredotočila
         na dva posebna vidika javnega razpisa, ki ju pred predložitvijo svojih ponudb ponudniki niso poznali.

      187    Glede poročila o ocenjevanju trdi, prvič, da čeprav je iz tega poročila razvidno, da je ponudba izbranega ponudnika vsebovala
         „manjše napake“, tožeča stranka ni imela možnosti, da se izreče o pomembnosti teh napak, saj v poročilu ni pojasnjeno, kakšne
         so te napake. Drugič, ocenjevanje šibkih delov njene ponudbe naj bi bilo nejasno in pripombe naj bi bile preveč splošne.

      188    Tožeča stranka graja tudi določene pripombe iz ocenjevalnih listov, ki jih je izpolnil vsak ocenjevalec. Glede ponudbe izbranega
         ponudnika poudarja, da obstaja nasprotovanje med trditvijo enega od ocenjevalcev, da je ponudba izbranega ponudnika vsebovala
         „manjše napake v zvezi s tokom informacij, ki jih mora sistem SafeSeaNet obdelati, in z vrsto informacij, ki jih lahko obdela“,
         in ugotovitvijo, da te napake niso „neposredno vplivale na razumevanje specifikacij“. Izpostavlja tudi dejstvo, da je po mnenju
         enega od ocenjevalcev izbrani ponudnik imel dobre izkušnje pri upravljanju pomorskih projektov, medtem ko izkušnje niso bile
         del meril za ocenjevanje.

      189    Izpodbija tudi nekatere pripombe ocenjevalcev pri ocenjevanju njene ponudbe. Glede prvega merila za oddajo, točka (a), gre
         natačneje za pripombo prvega ocenjevalca, da je številka 833,5 delovnih dni na osebo, pri tem se ne šteje Help Desk, pretirana,
         in za pripombi drugega ocenjevalca, ki sta povezani s pomanjkanjem jasnosti v Ganttovem diagramu in neobstojem razlikovanja
         med fazo A in fazo B navedenega diagrama, in za pripombo tretjega ocenjevalca, ki je povezana s prekomernim trajanjem analize
         in zasnove. Tožeča stranka trdi, da je bilo v njeni ponudbi jasno navedeno, da bi imela projektna skupina sredstva, ki so
         namenjena Help Desk, uporabljala pa bi tudi storitve specializiranih inženirjev, kar je vključeno v 833,5 delovnih dni na
         osebo. V njeni ponudbi naj bi bilo med drugim podrobno pojasnjeno delovanje Help Desk, njegova jasna metodologija, uporabljena
         informacijska platforma, upravljanje s spisi, uporaba zahtevane „pogodbe o ravni storitve“. Ker ocenjevalci niso upoštevali
         teh elementov, naj bi torej storili očitno napako pri presoji.

      190    Drugo očitno napako pri presoji naj bi storili ocenjevalci, ker so presodili, da je faza, ki se imenuje faza „analize in zasnove“
         in je opisana v ponudbi tožeče stranke, predolga. V zvezi s tem poudarja, da ker je razpisna dokumentacija zahtevala razvoj
         aplikacije, ki bi bila usmerjena v splet (web-oriented), je bilo treba na podlagi načel UML (Unified Modeling Language) razviti
         aplikacijo SSN, ki temelji na iterativnem modelu, kar pa mora biti v skladu z metodologijo, ki jo uporabljajo vse institucije
         in cel trg. Zato je tožeča stranka razložila „metodologijo informacijskega razvoja“ na 105-ih straneh v svoji ponudbi, pri
         čemer je v večjem delu podrobneje razložila načela UML. Ocenjevalci naj bi torej storili očitno napako pri presoji, ker niso
         primerno ocenili ponudbe tožeče stranke, niti niso upoštevali dejstva, da je bila uporabljena metodologija UML.

      191    Nato, glede pomanjkanja jasnosti v Ganttovem diagramu tožeča stranka navaja, da je Ganttov diagram razložen z uporabo UML
         in iterativnim pristopom pri procesu. Faza prevzema sistema bi morala, kot je to podrobno razložila v delu ponudbe, ki se
         nanaša na „metodologijo za prevzem“, trajati en mesec in validacija bi se morala začeti hkrati s prevzemom. Trije meseci bi
         tako bili več kot dovolj za validacijo. V tem obdobju bi tudi izvedla „analizo in zasnovo“ in s tem izkoristila povratne informacije
         iz faze validacije. Faza izvedbe bi se po mnenju tožeče stranke tudi začela ob istem času. V prvih dveh mesecih bi se skupina
         tožeče stranke zaradi vzpostvavitve okolja za izvedbo osredotočila na pripravljalno delo. Šlo naj bi za klasičen pristop,
         ki ga ocenjevalci ne morejo šteti za nenormalnega in so torej storili novo očitno napako pri presoji.

      192    Nazadnje, tožeča stranka glede neobstoja razlikovanja med fazo A in fazo B Ganttovega diagrama v ponudbi tožeče stranke, ki
         so ga ugotovili ocenjevalci, opozarja, da je bilo v razpisni dokumentaciji navedeno, da sta fazi povezani in da ju je treba
         šteti za en projekt. V zvezi s tem so ocenjevalci tudi storili očitno napako pri presoji.

      193    Tožeča stranka glede prvega merila za oddajo, točka (b), izpodbija pripombo prvega ocenjevalca, da ne obstaja konkretna metodologija,
         pripombo drugega, da tehnični sestanki niso natančni in pripombo tretjega, da ni jasnosti glede storitev, ki jih je treba
         opraviti. V zvezi s tem trdi, da so bili v njeni ponudbi navedeni vsi sestanki, ki bi jih bilo treba organizirati, predložen
         je bil jasen seznam storitev, ki jih je treba opraviti, in podrobneje je bila navedena metodologija, ki jo je predlagala za
         vsak vidik javnega razpisa, ter metodologija in pristop za vsakega od projektov, ki jih je treba izvesti. Zato naj bi bilo
         očitno, da so ocenjevalci storili še eno očitno napako pri presoji.

      194    Nazadnje, tožeča stranka glede tretjega merila za oddajo navaja, da je prvi ocenjevalec menil, da dejavnost Help Desk ni opredeljena
         funkcionalno in da ni nobenega konkretnega predloga o organizaciji in upravljanju Help Desk, medtem ko je drugi ocenjevalec
         menil, da število delovnih dni na osebo za Help Desk in podporo državam članicam ni zadostno in da ne obstaja jasna metodologija
         za upravljanje vhodnih klicev in za postopke zmanjšanja intervencijskega časa. V zvezi s tem tožeča stranka poudarja, da je
         bilo iz ponudbe jasno, da so Help Desk v delu namenjene storitve, ki so povezane z 833,5 delovnimi dnevi na osebo – komisija
         za ocenjevanje je menila, da je ta številka pretirana – in da je ponudba poleg tega imela jasen opis metodologije, ki temelji
         na najboljših postopkih in naprednih  informacijskih orodjih za upravljanje procesa.

      195    EMSA izpodbija trditve tožeče stranke.

       Presoja Splošnega sodišča
      196    Naročnik ima v skladu z dobro ustaljeno sodno prakso široko diskrecijsko pravico glede elementov, ki jih je treba upoštevati
         za sprejetje odločbe o oddaji naročila na podlagi javnega razpisa, nadzor Splošnega sodišča pa mora biti omejen na preverjanje
         neobstoja resne in očitne napake (sodba Sodišča z dne 23. novembra 1978 v zadevi Agence européenne d’intérims proti Komisiji,
         56/77, Recueil, str. 2215, točka 20; sodba Splošnega sodišča z dne 6. julija 2005 v zadevi TQ3 Travel Solutions Belgium proti
         Komisiji, T‑148/04, ZOdl., str. II‑2627, točka 47, in zgoraj v točki 119 navedena sodba Belfass proti Svetu, točka 63).

      197    V obravnavani zadevi je treba navesti, da se je tožeča stranka v svojih pisanjih pri oblikovanju argumentacije, da bi dokazala
         obstoj očitnih napak pri presoji, v bistvu oprla na tri glavne elemente.

      198    Prvič, sklicuje se na neobstoj objektivne metodologije, ki bi bila vnaprej določena in bi jo ponudniki poznali, pri sprejemanju
         končne razvrstitve. Sklicuje se tudi na to, da ponudniki niso vedeli za delitev meril na podmerila in da so bila merila za
         oddajo domnevno splošna in abstraktna,  in zato sklepa, da je bilo ocenjevanje ponudb lahko le subjektivno in je temeljilo
         na nepravilnih domnevah.

      199    Treba pa je ugotoviti, da tožeča stranka navaja le splošne trditve, ki jih noben dokaz ne dokazuje in ne podpira.  S to argumentacijo
         poskuša stranka v bistvu v tem tožbenem razlogu ponovno predstaviti argumentacijo, ki jo je že predložila za drugi tožbeni
         razlog, ki ga je Splošno sodišče zavrnilo. Poleg tega tožeča stranka ni nikakor dokazala, kako bi naročnika vse njegove domnevne
         neizpolnitve vodile do nepravilnih domnev in do subjektivnega ocenjevanja ponudb. Vsekakor je treba navesti, da je bila metodologija,
         ki jo je uporabila komisija pri ocenjevanju za končno razvrstitev ponudb, vnaprej določena in pojasnjena v točki IV.2 obvestila
         o javnem naročilu in točki 13 razpisne dokumentacije, v kateri je EMSA navedla merila, na podlagi katerih je treba opraviti
         izbiro med ponudbami ter vrednost, ki jo je treba dodeliti vsakemu od teh meril.

      200    Zato je treba skleniti, da ta prvi sklop trditev ne more utemeljiti tega tožbenega razloga.

      201    Drugič, tožeča stranka izpodbija presojo ponudbe izbranega ponudnika, ki jo je opravila komisija za ocenjevanje v svojem končnem
         poročilu, ker kljub obstoju manjših napak, odkritih v navedeni ponudbi, navedena komisija ni pojasnila, kakšne so  te napake.

      202    Splošno sodišče v zvezi s tem navaja, da je zgoraj omenjena pripomba komisije za ocenjevanje povezana z drugim merilom za
         oddajo in je taka: „[p]onudnik dokazuje dobro razumevanje projekta kljub manjšim napakam v diagramu SafeSeaNet“. Takšna pripomba
         sama pa ne more razkriti napake ali celo bistvenega nasprotja. Naročnik lahko namreč šteje, da je iz ponudbe kljub napakam,
         ki so opredeljene kot manjše, razvidno dobro razumevanje projekta. Tožeča stranka nikakor ni dokazala napačnost take pripombe,
         še manj pa, da bi ta domnevno napačna pripomba vodila do očitne napake pri presoji, ki bi bila storjena pri ocenjevanju ponudbe
         izbranega ponudnika.

      203    Tretjič, glede trditev, ki jih je tožeča stranka predložila, da bi izpodbijala točno določene pripombe o njeni ponudbi, ki
         so zapisane v tehničnih ocenjevalnih listih, ki jih je izpolnil vsak ocenjevalec, in sicer pri prvem merilu za oddajo, točki
         (a) in (b), in pri tretjem merilu za oddajo zadevnega javnega razpisa (glej točke od 188 do 194), je treba navesti, da te
         niso upoštevne.

      204    Treba je namreč navesti, da komisijo za ocenjevanje, ki jo sestavljajo vsaj tri osebe, imenuje odgovorni odredbodajalec in
         ta je v skladu s členom 146(1), drugi pododstavek, podrobnih pravil za izvajanje dolžna dati svetovalno mnenje. Komisija naredi
         zapisnik ocenjevanja, ki ga podpišejo vsi člani in ki zlasti vsebuje imena zavrnjenih ponudnikov in razloge za zavrnitev in
         ime predlaganega izvajalca in razloge za izbiro. Dokončno odločitev glede oddaje naročila sprejme naročnik v skladu s členom
         147(3) podrobnih pravil za izvajanje.

      205    Sledi, da tehnični ocenjevalni listi, ki imajo za namen zbiranje ocen različnih ocenjevalcev in očitno se lahko mnenja ocenjevalcev
         razhajajo, nimajo samostojne pravne narave. Zato tožeča stranka v obravnavani zadevi teh ocenjevalnih listov, če se upoštevajo
         samostojno, ne more uporabiti, da bi se oprla na nasprotja, ki morebiti obstajajo, med ocenami v enem in drugem, saj je komisija
         za ocenjevanje ponudb povzela te ocene in tako sprejela dokočno odločitev, ki je poleg tega za naročnika svetovalno mnenje.

      206    Odločitev navedene komisije glede predloga prihodnjega izvajalca in razlogih za izbiro je lahko le kolegijska, saj se v končnem
         poročilu ne vidi ocena vsakega člana te komisije. Zato je jasno, da mora biti kakršna koli trditev, da obstaja očitna napaka
         pri presoji, usmerjena le zoper ocenjevalno poročilo, ki ga je sprejela komisija za ocenjevanje, in samo takrat, ko končna
         odločitev naročnika dejansko temelji na tem poročilu.

      207    V obravnavani zadevi je treba vsekakor navesti, da tožeča stranka ni pokazala če in kako so se te pripombe, ki so jih na tehnične
         ocenjevalne liste posamezno podali ocenjevalci, odražale v končnem poročilu komisije za ocenjevanje in če in kako so te pripombe
         povzročile, da je naročnik storil očitno napako pri presoji njene ponudbe. V zvezi s tem bi morala tožeča stranka vsaj razložiti,
         kako so domnevno napačne pripombe vplivale na ocene, ki jih je njena ponudba prejela za prvo in tretje merilo za oddajo, ki
         pa sta merili, za kateri njena ponudba ni dosegla najmanjšega točkovnega praga, ki ga je zahtevala razpisna dokumentacija,
         in glede katerih je predložila očitke. Dovolj je ugotoviti, da tožeča stranka tega ni razložila.

      208    Ob upoštevanju teh ugotovitev je treba ta očitek tudi zavrniti.

      209    Zato je treba skleniti, da tožeča stranka ni niti pri ocenjevanju ponudbe izbranega ponudnika niti pri ocenjevanju njene dokazala
         obstoja očitnih napak pri presoji, ki jih je domnevno storil naročnik.

      210    Tretji tožbeni razlog, in sicer v delu, ki se nanaša na postopek javnega razpisa C-1/01/04, je treba zato zavrniti v celoti
         kot neutemeljen.

      3.     Del ničnostne tožbe glede nadaljnih odločb EMSA
      211    Tožeča stranka z drugim predlogom od Splošnega sodišča zahteva, naj razglasi za nične vse nadaljne odločbe EMSA o zadevnem
         javnem razpisu.

      212    V zvezi s tem je treba, spomniti, da, kot je že bilo navedeno v točki 78 zgoraj, morata biti v vsaki tožbi navedena predmet
         spora in kratek povzetek tožbenih razlogov. Ta navedba mora biti dovolj jasna in natančna, da toženi stranki omogoči pripravo
         obrambe in Splošnemu sodišču, da opravi sodni nadzor. Da bi se zagotovila pravna varnost in dobro delovanje sodnega organa,
         je treba v besedilu tožbe navesti pomembne dejanske in pravne elemente, na katerih temelji, vsaj v obliki povzetka, vendar
         dosledno in razumljivo.

      213    Tožeča stranka v obravnavani zadevi ne pojasni, na katere akte se nanaša njen drugi predlog in v podporo svoji zahtevi ne
         oblikuje nobene argumentacije.

      214    Zato je treba drugi predlog zavreči kot nedopusten.

       Zahteva za pripravljalne ukrepe
      215    Tožeča stranka v bistvu zahteva, naj Splošno sodišče pozove EMSA k predložitvi kopije poročila komisije za ocenjevanje in
         upoštevno dokumentacijo, ki se nanj navezuje.

      216    Ker je EMSA dokumente, ki jih je tožeča stranka zahtevala, kot prilogo k odgovoru na tožbo vložila v spis, in ker tožeča stranka
         v zvezi s tem ni predložila drugih stališč, se postopek glede te zahteve ustavi.

       Stroški
      217    V skladu s členom 87(3) Poslovnika lahko Splošno sodišče, če vsaka stranka uspe samo deloma, odloči, da se stroški delijo
         ali da vsaka stranka nosi svoje stroške. V obravnavani zadevi Splošno sodišče meni, da  bo zdeva pravično presojena, če se
         vsaki stranki naloži plačilo svojih stroškov.

      Iz teh razlogov je
      SPLOŠNO SODIŠČE (tretji senat)
      razsodilo:
      1.      Odločba Evropske agencije za pomorsko varnost (EMSA) o oddaji naročila izbranemu ponudniku v postopku javnega razpisa „EMSA
            C‑2/06/04“ se razglasi za nično.
      2.      V preostalem se tožba zavrne.
      3.      Vsaka stranka nosi svoje stroške.

               Azizi

                Cremona

                Frimodt Nielsen

         Razglašeno na javni obravnavi v Luxembourgu, 2. marca 2010.
      Podpisi
      Stvarno kazalo

      Pravni okvir
      Dejansko stanje
      1.  Postopek javnega razpisa EMSA C-1/01/04
      2.  Postopek javnega razpisa EMSA C-2/06/04
      Postopek in predlogi strank
      Dopustnost
      1.  Pristojnost Splošnega sodišča za odločanje o tožbi zoper akt EMSA, ki je vložena na podlagi člena 230 ES
      Trditve strank
      Presoja Splošnega sodišča
      2.  O exceptio obscuri libelli
      Trditve strank
      Presoja Splošnega sodišča
      Utemeljenost
      1.  Razglasitev ničnosti odločb, ki jih je EMSA sprejela v postopku javnega razpisa C-2/06/04
      Tožbeni razlog: ponudba, ki ne izpolnjuje pogojev in ki jo je predložil izbrani ponudnik
      Trditve strank
      Presoja Splošnega sodišča
      2.  Razglasitev ničnosti odločb, ki jih je EMSA sprejela v postopku javnega razpisa C-1/01/04
      Prvi tožbeni razlog: kršitev načel dobre vere, dobrega upravljanja in skrbnega ravnanja
      Trditve strank
      Presoja Splošnega sodišča
      Drugi tožbeni razlog: kršitev finančne uredbe, podrobnih pravil za izvajanje in Direktive 92/50
      Trditve strank
      Presoja Splošnega sodišča
      –  Očitek: nejasnost meril za oddajo
      –  Očitek: nejasnost nekaterih elementov javnega razpisa
      –  Očitek: nezakonitost delitve enega od meril za oddajo na podmerila
      Četrti tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve in neobstoj upoštevnih informacij
      Trditve strank
      Presoja Splošnega sodišča
      Tretji tožbeni razlog: očitne napake pri presoji, ki jih je storila EMSA
      Trditve strank
      Presoja Splošnega sodišča
      3.  Del ničnostne tožbe glede nadaljnih odločb EMSA
      Zahteva za pripravljalne ukrepe
      Stroški
      ** Jezik postopka: angleščina.