title: Zadeva C-201/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa High Court of Justice (Anglija in Wales), Chancery Division, z dne 18. marca 2005 v zadevi The Test Claimants in the CFC proti Dividend Group Litigation v Commissioners of Inland Revenue

text:
               23.7.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/27

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa High Court of Justice (Anglija in Wales), Chancery Division, z dne 18. marca 2005 v zadevi The Test Claimants in the CFC proti Dividend Group Litigation v Commissioners of Inland Revenue
   (Zadeva C-201/05)
   (2005/C 182/50)
   Jezik postopka: angleščina
   High Court of Justice (Anglija in Wales) je s sklepom z dne 18. marca 2005 v zadevi The Test Claimants in the CFC proti Dividend Group Litigation v Commissioners of Inland Revenue, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 6. maja 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložilo predlog za sprejem predhodne odločbe.
   High Court of Justice (Anglija in Wales) predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjih vprašanjih:

               1.

               Ali je v nasprotju s členoma 43 ali 56 Pogodbe ES, če država članica ohranja v veljavi in uporablja ukrepe:

                           (i)

                           po katerih so dividende, ki jih je prejela družba rezidentka v tej državi članici (v nadaljevanju: družba rezidentka) s strani drugih družb rezidentk, oproščene od davka od dobička pravnih oseb; vendar

                           (ii)

                           po katerih so dividende, ki jih je prejela družba rezidentka od druge družbe rezidentke v drugi državi in še posebej družbe, ki jo nadzoruje, rezidentke v drugi državi članici, podvržene davku od dobička pravnih oseb in podvržene nižji stopnji obdavčitve tam (v nadaljevanju: nadzorovana družba), po odobritvi dvojne davčne olajšave za vsak pri viru odtegnjeni davek, ki se ga plača na dividendo, in za osnovni davek, ki ga plača nadzirana družba na svoj dobiček?

               2.

               Ali členi 43, 49 ali 56 Pogodbe ES izključujejo nacionalno davčno zakonodajo, kot je zadevna v postopku v glavni stvari, po kateri, pred 1. julijem 1997:

                           (i)

                           so bile določene dividende, ki jih je prejela zavarovalniška družba rezidentka v državi članici od družbe rezidentke v drugi državi članici (v nadaljevanju: družba nerezidentka) zavezane za plačilo davka od dobička pravnih oseb; vendar

                           (ii)

                           je bilo zavarovalniški družbi rezidentki dovoljeno, da določi, da ustrezne dividende, prejete od družbe rezidentke v isti državi članici, ne bi smele biti zavezane za plačilo davka od dobička pravnih oseb, z nadaljnjo posledico, da družba, ki je to določila, ni mogla uveljavljati izplačila dobropisa, do katerega bi bila sicer upravičena?

               3.

               Ali členi 43, 49 ali 56 Pogodbe ES izključujejo nacionalno davčno zakonodajo v državi članici, kot je zadevna v postopku v glavni stvari, ki:

                           a)

                           določa v posebnih okoliščinah, da obračuna davek družbi rezidentki v zvezi z dobičkom nadzorovane družbe, ki je družba rezidentka v drugi državi članici, kot določeno v vprašanju 1(ii) zgoraj; in

                           b)

                           nalaga določene uskladitvene zahteve, kjer družba rezidentka ne zahteva ali ne more uveljavljati kakršnekoli oprostitve in plača davek na dobiček nadzorovane družbe; in

                           c)

                           nalaga nadaljnje uskladitvene zahteve, kjer družba rezidentka poskuša pridobiti oprostitev tega davka?

               4.

               Ali bi bil odgovor na vprašanja 1, 2 ali 3 drugačen, če bi bila nadzorovana družba (iz vprašanj 1 in 3) ali družba nerezidentka (iz vprašanja 2) rezidentka tretje države?

               5.

               Kjer je država članica pred 31. decembrom 1993 sprejela ukrepe, opisane v vprašanjih 1, 2 in 3, in po tem datumu te ukrepe spremenila na način, opisan v Delu C tega Razporeda, in če so ti ukrepi kot spremenjeni pomenili omejitve, prepovedane s členom 56 Pogodbe ES, ali je treba te omejitve šteti kot omejitve, ki niso obstajale 31. decembra 1993 v smislu člena 57 ES?

               6.

               V primeru, da je katerikoli izmed ukrepov iz vprašanj 1, 2 in 3 v nasprotju z navedenimi določbami Skupnosti, potem v okoliščinah, kjer družba rezidentka in/ali nadzorovana družba uveljavljata katerega od naslednjih zahtevkov:

                           (i)

                           zahtevek za vračilo (ali izgube uporabe denarja, plačanega kot) davka od dobička pravnih oseb, ki je družbi rezidentki obračunan nezakonito v okoliščinah iz vprašanj 1, 2 ali 3 zgoraj;

                           (ii)

                           zahtevek za vračilo in/ali nadomestilo za izgube, olajšave in izdatke, ki jih je družba rezidentka uporabila (ali so jih družbi rezidentki odstopile druge družbe v isti skupini rezidentk v isti državi članici) za odpravo ali znižanje davčne obremenitve, ki so jo povzročili ukrepi iz vprašanj 1, 2 in 3 zgoraj, kjer bi se lahko take izgube, olajšave in izdatke drugače uporabilo ali bi bile prenesene naprej;

                           (iii)

                           zahtevek za nadomestilo za stroške, izgube, izdatke in obveznosti, povzročene pri ravnanju v skladu z domačo zakonodajo iz vprašanja 3 zgoraj;

                           (iv)

                           kjer je nadzorovana družba razdelila rezerve družbi rezidentki, da bi izpolnila zahteve nacionalne zakonodaje kot alternativa temu, da je družba rezidentka podvržena bremenitvi iz vprašanja 3, in je nadzorovana družba s tem povzročila stroške, izdatke in obveznosti, čemur bi se lahko izognila, če bi lahko te rezerve dala v drugačno rabo, zahtevek za nadomestilo teh stroškov, izdatkov in obveznosti,

                     je treba take zahtevke obravnavati kot:

                           zahtevek za vračilo nezakonito obračunanih zneskov, ki so posledica, in dodatek, kršitve zgoraj omenjenih določb Skupnosti; ali

                           zahtevek za nadomestilo ali škodo, tako da morajo biti izpolnjeni pogoji, določeni v združenih zadevah C-46/93 in C-48/93 Brasserie du Pecheur in Factortame; ali

                           zahtevek za plačilo zneska, ki predstavlja nezakonito zavrnjeno ugodnost?

               7.

               V primeru, da je odgovor na katerikoli del vprašanja 6, da je zahtevek zahtevek za plačilo zneska, ki predstavlja nezakonito zavrnjeno ugodnost:

                           a)

                           ali so taki zahtevki posledica, in dodatek, pravice, podeljene z zgoraj navedenimi določbami Skupnosti; ali

                           b)

                           morajo biti izpolnjeni nekateri ali vsi pogoji za povračilo, določeni v združenih zadevah C-46/93 in C-48/93 Brasserie du Pecheur in Factortame; ali

                           c)

                           morajo biti izpolnjeni kateri drugi pogoji?

               8.

               Ali je vseeno, ali so kot predmet domačega prava zahtevki iz vprašanja 6 vloženi kot restitucijski zahtevki ali so vloženi, oziroma morajo biti vloženi, kot odškodninski zahtevki??

               9.

               Kakšne smernice, če sploh, so po mnenju Sodišča primerne v tej zadevi glede vprašanja, katere okoliščine naj nacionalno sodišče upošteva, ko je treba odločiti, ali gre za dovolj resno kršitev v smislu sodbe v združenih zadevah C-46/93 in C-48/93 Brasserie du Pecheur in Factortame, še posebej, ali je bila, glede na navedbe sodne prakse glede razlage upoštevnih določb Skupnosti, kršitev opravičljiva?

               10.

               Ali načeloma lahko obstaja neposredna vzročna zveza (v smislu sodbe v združenih zadevah C-46/93 in C-48/93 Brasserie du Pecheur in Factortame) med kakršnokoli kršitvijo členov 43, 49 in 56 ES in izgubami, ki spadajo v kategorije, določene v vprašanju 6(i) do (iv) zgoraj, glede katerih je zatrjevano, da izhajajo iz te kršitve? Če to drži, katere smernice, če sploh, so po mnenju Sodišča primerne glede vprašanja, katere okoliščine naj nacionalno sodišče upošteva pri presoji, ali taka neposredna vzročna zveza obstaja?

               11.

               Pri ugotovitvi izgube ali škode, za kateri je lahko odobrena povrnitev, ali je prepuščeno nacionalnemu sodišču, da obravnava vprašanje, ali so prizadete osebe pokazale dolžno skrbnost, da bi se izognile svoji izgubi ali jo omejile, še posebej če so se poslužile pravnih sredstev, s katerimi bi lahko dokazale, da nacionalne določbe niso (zaradi uporabe konvencij o dvojni obdavčitvi) vplivale na naložitev obveznosti, navedenih v vprašanjih 1, 2 in 3?

               12.

               Ali je za odgovor na vprašanje 11 zgoraj pomembno, kakšno je bilo prepričanje strank v zadevnem času glede učinkovanja konvencij o dvojni obdavčitvi?


title: Zadeva C-472/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 2. septembra 2013 vložilo Bayerisches Verwaltungsgericht München (Nemčija) – Andre Lawrence Shepherd proti Zvezni republiki Nemčiji

text:
               16.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 336/9

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 2. septembra 2013 vložilo Bayerisches Verwaltungsgericht München (Nemčija) – Andre Lawrence Shepherd proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Zadeva C-472/13)
   2013/C 336/19
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bayerisches Verwaltungsgericht München

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Andre Lawrence Shepherd

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 9(2)(e) Direktive 2004/83/ES (1) razlagati tako, da spadajo na področje zaščite le osebe, katerih konkretne vojaške dolžnosti zajemajo neposredno udeležbo v spopadih, torej oborožene operacije oziroma so pristojne za odreditev takih operacij (prva možnost), ali lahko pod zaščito te določbe spadajo tudi drugi člani vojaških sil, če so njihove dolžnosti omejene na logistično, tehnično podporo enoti zunaj dejanskega spopada in imajo le posredni vpliv na dejansko bojevanje (druga možnost)?

               2.

               Če je treba na prvo vprašanje odgovoriti v smislu druge možnosti:
               Ali je treba člen 9(2)(e) Direktive 2004/83/ES razlagati tako, da mora med služenjem vojaškega roka v (mednarodnem ali nacionalnem) spopadu pretežno ali sistematično prihajati do storitev kaznivih dejanj ali dejanj v smislu člena 12(2) Direktive 2004/83/ES (prva možnost), ali zadostuje, da prosilec za azil dokaže, da so bile s strani vojaških sil, katerim pripada, na posameznem območju, na katerem so se nahajale, v posameznih primerih storjene kršitve v smislu člena 12(2)(a) Direktive 2004/83/ES, bodisi zato ker so se posamezni ukazi za namestitev izkazali za kazniva dejanja v tem smislu, bodisi zato, ker je šlo za prestopke posameznikov (druga možnost)?

               3.

               Če je treba na drugo vprašanje odgovoriti v smislu druge možnosti:
               Ali se zaščita beguncev zagotovi le, če je tudi v prihodnosti z zahtevano stopnjo verjetnosti, onkraj razumnega dvoma, mogoče pričakovati, da bo prišlo do kršitev humanitarnega mednarodnega prava, ali zadostuje, če prosilec za azil opiše dejstva, glede na katera je v konkretnem spopadu (nujno ali najverjetneje) prišlo do tovrstnih kršitev in zato možnosti, da bi bil vanjo vpleten, ni mogoče izključiti?

               4.

               Ali nedopuščanje ali kaznovanje kršitev mednarodnega humanitarnega prava s strani vojaškega sodišča izključuje zaščito beguncev na podlagi člena 9(2)(e) Direktive 2004/83/ES, ali to dejstvo ne igra nobene vloge?
               Ali mora priti celo do kaznovanja s strani mednarodnega kazenskega sodišča?

               5.

               Ali dejstvo, da se namestitev vojaških sil oziroma okupacijski statut sankcionira s strani mednarodne skupnosti ali da temelji na pooblastilu Varnostnega sveta ZN, izključuje zaščito beguncev?

               6.

               Ali je za priznanje zaščite beguncev v skladu s členom 9(2)(e) Direktive 2004/83/ES potrebno, da bi bilo prosilca pri izpolnjevanju njegovih dolžnosti mogoče obsoditi na podlagi statuta mednarodnega kazenskega sodišča (prva možnost), ali se zaščita beguncev zagotovi, še preden je dosežen ta prag, in se tako prosilcu za azil ni treba bati kazenskopravne sankcije, pa mu kljub temu njegova vest ne dopušča služenja vojaškega roka (druga možnost)?

               7.

               Če je treba na šesto vprašanje odgovoriti v smislu druge možnosti:
               Ali dejstvo, da prosilec za azil ni izkoristil možnosti za uporabo rednega postopka priznanja ugovora vesti vojaški dolžnosti, čeprav je imel priložnost za to, izključuje zaščito beguncev na podlagi zgoraj navedenih predpisov, ali je zaščita beguncev mogoča tudi, če gre za dejansko odločitev, ki temelji na vesti?

               8.

               Ali pomeni nečastna odpustitev iz vojske, naložitev zaporne kazni in s tem povezano socialno izobčenje ter neugodnosti dejanje preganjanja v smislu člena 9(2)(b) ali (c) Direktive 2004/83/ES?

      (1)  Direktiva Sveta 2004/83/ES z dne 29. aprila 2004 o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 7, str. 96).


title: Zadeva C-571/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad Varna (Bolgarija) 14. novembra 2016 – Nikolay Kantarev/Balgarska narodna banka

text:
               6.2.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/9

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad Varna (Bolgarija) 14. novembra 2016 – Nikolay Kantarev/Balgarska narodna banka
   (Zadeva C-571/16)
   (2017/C 038/12)
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Administrativen sad Varna

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Nikolay Kantarev

      Tožena stranka: Balgarska narodna banka

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 4(3) PEU ter načeli enakovrednosti in učinkovitosti razlagati tako, da v primeru, da ni ustrezne nacionalne ureditve, dopuščajo, da se pristojno sodišče in postopek za odškodninske tožbe zaradi kršitve prava Unije določita glede na organ, ki je zagrešil kršitev, in glede na vrsto storitve/opustitve, s katero je prišlo do kršitve, če uporaba teh meril povzroči, da tožbe obravnavajo različna sodišča – splošna in upravna in sicer v skladu z različnimi procesnimi pravili – civilnim pravdnim postopkom [Grazhdansko-protsesualen kodeks, GPK] in upravnim postopkom [Administrativnoprotsesualen kodeks, APK], ki zahtevajo plačilo različnih pristojbin, namreč sorazmernih in enostavnih, in dokaz izpolnjevanja različnih pogojev, vključno krivde?

               2.

               Ali je treba člen 4(3) PEU in zahteve, ki jih je Sodišče določilo v sodbi Frankovich, razlagati tako, da nasprotujejo temu, da bi se odškodninske tožbe zaradi kršitve prava Unije [lahko] obravnavale po postopku, kakršen je postopek, določen v členih 45 in 49 zakona o obligacijskih razmerjih in pogodbah [zakon za zadalzheniata i dogovorite, v nadaljevanju: ZZD], ki zahteva plačilo sorazmerne pristojbine in dokazilo krivde, in tudi temu, da bi se obravnavale po postopku, kakršen je postopek, določen v členu 1 zakona o jamstvu države in občin za škodo [zakon za otgovornostta na darzhavata i obshtinite za vredi, v nadaljevanju: ZODOV], ki sicer določa objektivno odgovornost in posebna pravila, ki naj olajšajo dostop do sodišča, vendar pa se lahko uporablja le za škodo, ki je nastala na podlagi razveljavljenih nezakonitih aktov in nezakonite storitve/opustitve upravnega organa, in ne obsega kršitev prava Unije, ki so jih zakrivili drugi državni organi s pravnimi dejanji/opustitvami, ki v skladu z zadevnim postopkom niso bila/bile razveljavljena/razveljavljene?

               3.

               Ali je treba člena 1(3)(i) in 10(1) Direktive 94/19 (1) razlagati tako, da dopuščata zakonsko izhodišče, kakršno je bilo izbrano v členu 36(3) zakona o kreditnih institucijah [zakon za kreditnite institutsii, v nadaljevanju: ZKI] in členu 23(5) zakona o jamstvu bančnih vlog [zakon za garantirane na vlogovete v bankite, v nadaljevanju: ZGVB], v skladu s katerim je „pogoj, da kreditna institucija zaradi vzrokov, ki so neposredno povezani z njenim finančnim položajem, za zdaj ni sposobna vrniti vloge in tudi ni pričakovati, da bi to lahko storila,“ enak ugotovitvi insolventnosti institucije in preklicu njenega dovoljenja in v skladu s katerim sistem zajamčenih vlog posreduje od trenutka preklica bančne licence?

               4.

               Ali je treba člen 1(3) Direktive 94/19 razlagati tako, da je za opredelitev vloge kot „nerazpoložljive“ potrebno, da „pristojni organi“ po opravljeni presoji v skladu s točko (i) te določbe izrecno ugotovijo njeno nerazpoložljivost, oziroma ali dopušča, da se v primeru pravne praznine v nacionalnem pravu presoja in volja „pristojnega organa“ razbereta iz razlage drugih aktov tega organa – v obravnavanem primeru na primer odločbe št. 73 upravnega sveta BNB (upravitelen savet, v nadaljevanju: US) z dne 20. junija 2014, s katero je bil za „KTB“ AD odrejen posebni nadzor, ali pa se domnevata na podlagi okoliščin, kakršne so tiste v postopku v glavni stvari?

               5.

               Ali je treba v okoliščinah, kakršne so tiste v postopku v glavni stvari, če so bila z odločbo št. 73 upravnega sveta BNB z dne 20. junija 2014 ustavljena vsa plačila in vsi posli in vlagatelji v obdobju od 20. junija 2014 do 6. novembra 2014 niso mogli niti zahtevati izplačila niti niso imeli dostopa do svojih vlog, izhajati iz tega, da so vse krite, časovno neomejene vloge (s katerimi se lahko razpolaga brez predhodne napovedi in ki jih je treba v primeru poziva izplačati takoj) v smislu člena 1(3)(i) Direktive 94/19 postale nerazpoložljive, oziroma ali pogoj, da je vloga „sicer zapadla v plačilo in jo mora kreditna institucija plačati, vendar še ni plačana“, zahteva, da so morali vlagatelji od kreditne institucije zahtevati plačilo (z vlogo, pozivom), ne da bi bilo temu ugodeno?

               6.

               Ali je treba člena 1(3)(i) in 10(1) Direktive 94/19 ter uvodno izjavo 8 Direktive 2009/14 (2) razlagati tako, da je polje proste presoje „pristojnega organa“ pri presoji v skladu s členom 1(3)(i) vsekakor omejeno z rokom iz točke (i), drugi stavek, oziroma ali za namene posebnega nadzora, kakršni so tisti v členu 115 ZKI, dopuščajo, da vloge ostanejo nerazpoložljive dlje časa, kakor pa je to predvideno v zadevni direktivi?

               7.

               Ali imata člena 1(3)(i) in 10(1) Direktive 94/19 neposredni učinek in imetnikom vlog v banki, ki je vključena v sistem zajamčenih vlog, dodatno k njihovi pravici do odškodnine prek tega sistema do višine zneska iz člena 7(1) Direktive 94/19 priznavata tudi pravico, da uveljavljajo odgovornost države zaradi kršitve prava Unije, tako da proti organu, zavezanemu za ugotovitev nerazpoložljivosti vlog, vložijo tožbo za nadomestilo škode, ki je nastala zaradi prepoznega plačila zajamčenega zneska vloge, če je bila odločitev v skladu s členom 1(3)(i) sprejeta po izteku roka petih dni, določenega v zadevni direktivi, in je ta zamuda posledica učinka reorganizacijskega ukrepa, ki naj banko ščiti pred insolventnostjo in ga je odredil ta organ, ali pa v okoliščinah, kakršne so tiste iz postopka v glavni stvari, dopuščata nacionalno določbo, kakršna je tista v členu 79(8) ZKI, v skladu s katero BNB, njeni organi in osebe, ki so jih ti pooblastili, za škodo, ki je nastala ob opravljanju njihove nadzorne dejavnosti, odgovarjajo le tedaj, če je bila ta povzročena naklepno?

               8.

               Ali kršitev prava Unije, ki je v tem, da „pristojni organ“ ni sprejel odločitve v skladu s členom 1(3)(i) Direktive 94/19, pomeni „dovolj resno kršitev“, ki lahko sproži odgovornost države članice za škodo v smislu tožbe proti nadzornemu organu, pod katerimi pogoji je to mogoče in ali so v tej zvezi pomembne te okoliščine: a) da sklad za jamstvo bančnih vlog [Fond za garantirane na vlogovete v bankite, v nadaljevanju: FGVB] ni razpolagal z dovolj sredstvi, da bi lahko kril vse zajamčene vloge; b) da je bila kreditna institucija v obdobju, v katerem so bila plačila ustavljena, zaradi varstva pred insolventnostjo pod posebnim nadzorom; c) da je bila vloga tožeče stranke izplačana, po tem ko je BNB ugotovila, da reorganizacijski ukrepi niso bili uspešni; [d)] da je bila vloga tožeče stranke izplačana skupaj z zneskom obresti, izračunanim za obdobje od 20. junija 2014 do vključno 6. novembra 2014?

      (1)  Direktiva 94/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 1994 o sistemih zajamčenih vlog (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 2, str. 252).

      (2)  Direktiva 2009/14/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2009 o spremembah Direktive 94/19/ES o sistemih zajamčenih vlog glede stopnje kritja in rokov za izplačilo (Besedilo velja za EGP) (UL L 68, str. 3).


title: Zadeva C-177/08: Sklep predsednika Sodišča z dne 4. avgusta 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht – Nemčija) – Khoshnaw Abdullah proti Zvezni republiki Nemčiji

text:
               6.12.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 313/22

         Sklep predsednika Sodišča z dne 4. avgusta 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht – Nemčija) – Khoshnaw Abdullah proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Zadeva C-177/08) (1)

   (2008/C 313/39)

      Jezik postopka: nemščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 197, 2.8.2008.


title: Zadeva T-421/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 20. septembra 2012 – DEI proti Komisiji ( „Konkurenca — Zloraba prevladujočega položaja — Grški trgi dobave lignita in grosistične dobave električne energije — Odločba o uvedbi posebnih ukrepov za odpravo protikonkurenčnih učinkov kršitve člena 86(1) ES v povezavi s členom 82 ES, ugotovljene v prejšnji odločbi — Člen 86(3) ES — Razglasitev ničnosti prejšnje odločbe“ )

text:
               10.11.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 343/13

         Sodba Splošnega sodišča z dne 20. septembra 2012 – DEI proti Komisiji
   (Zadeva T-421/09) (1)

   (Konkurenca - Zloraba prevladujočega položaja - Grški trgi dobave lignita in grosistične dobave električne energije - Odločba o uvedbi posebnih ukrepov za odpravo protikonkurenčnih učinkov kršitve člena 86(1) ES v povezavi s členom 82 ES, ugotovljene v prejšnji odločbi - Člen 86(3) ES - Razglasitev ničnosti prejšnje odločbe)
   2012/C 343/19
   Jezik postopka: grščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (Atene, Grčija) (zastopnik: P. Anestis, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: T. Christoforou in A. Antoniadis, zastopnika, skupaj z A. Oikonomou, odvetnik)

      Intervenientka v podporo tožeče stranke: Helenska republika (zastopniki: P. Mylonopoulos in K. Boskovits, zastopnika, skupaj z M. Marinos, odvetnik)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije C(2009) 6244 final z dne 4. avgusta 2009 o uvedbi posebnih ukrepov za odpravo protikonkurenčnih učinkov kršitve, ugotovljene v odločbi Komisije z dne 5. marca 2008, s katero je bilo ugotovljeno, da je Helenska republika podelila ali ohranjala v veljavi v korist družbe DEI prednostne pravice do izkoriščanja nahajališč lignita.

      Izrek

               1.

               Odločba Komisije C(2009) 6244 final z dne 4. avgusta 2009 o uvedbi posebnih ukrepov za odpravo protikonkurenčnih učinkov kršitve, ugotovljene v odločbi Komisije z dne 5. marca 2008, s katero je bilo ugotovljeno, da je Helenska republika podelila ali ohranjala v veljavi v korist družbe Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) prednostne pravice do izkoriščanja nahajališč lignita, se razglasi za nično.

               2.

               Evropski Komisiji se poleg lastnih stroškov naloži plačilo stroškov, ki jih je priglasila družba DEI.

               3.

               Helenska republika nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 11, 16.1.2010.


title: Zadeva C-430/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 17. julija 2017 – Walbusch Walter Busch GmbH & Co. KG/Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV

text:
               16.10.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 347/9

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 17. julija 2017 – Walbusch Walter Busch GmbH & Co. KG/Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV
   (Zadeva C-430/17)
   (2017/C 347/09)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesgerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožena stranka in revidentka: Walbusch Walter Busch GmbH & Co. KG

      Tožeča stranka in nasprotna stranka v revizijskem postopku: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je pri uporabi člena 8(4) Direktive 2011/83/EU (1) odgovor na vprašanje, ali je pri sredstvu komuniciranja na daljavo (v obravnavanem primeru: prodajni prospekt s poštno naročilnico) za prikaz informacij na voljo samo omejena prostor ali čas, odvisen od tega,

                           a)

                           ali ima sredstvo komuniciranja na daljavo (v abstraktnem smislu) po svoji naravi na voljo samo omejena prostor ali čas,
                           ali od tega,

                           b)

                           ali ima sredstvo komuniciranja na daljavo (v konkretnem smislu) v obliki, ki jo je izbral trgovec, na voljo samo omejena prostor ali čas?

               2.

               Ali je to, da se v okviru informacij o pravici do odstopa od pogodbe v primeru omejenih možnosti za prikaz informacij v smislu člena 8(4) Direktive 2011/83/EU potrošniku zagotovi samo informacijo, da ima pravico odstopiti od pogodbe, v skladu s členoma 8(4) in 6(1)(h) Direktive 2011/83/EU?

               3.

               Ali mora biti v skladu s členoma 8(4) in 6(1)(h) Direktive 2011/83/EU pred sklenitvijo pogodbe, sklenjene na daljavo, tudi kadar so možnosti za prikaz informacij omejene, sredstvu komuniciranja na daljavo vedno obvezno priložen vzorčni odstopni obrazec iz Priloge I(B) k Direktivi 2011/83/EU?

      (1)  Direktiva 2011/83/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o pravicah potrošnikov, spremembi Direktive Sveta 93/13/EGS in Direktive 1999/44/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive Sveta 85/577/EGS in Direktive 97/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta, UL L 304, str. 64.


title: Zadeva C-502/16 P: Pritožba, ki jo je Monster Energy Company vložila 22. septembra 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 14. julija 2016 v zadevi T-567/15, Monster Energy/EUIPO – MAD CATZ INTERACTIVE (UPODOBITEV ČRNEGA KVADATA S ŠTIRIMI BELIMI ČRTAMI)

text:
               10.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/14

         Pritožba, ki jo je Monster Energy Company vložila 22. septembra 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 14. julija 2016 v zadevi T-567/15, Monster Energy/EUIPO – MAD CATZ INTERACTIVE (UPODOBITEV ČRNEGA KVADATA S ŠTIRIMI BELIMI ČRTAMI)
   (Zadeva C-502/16 P)
   (2017/C 112/21)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: Monster Energy Company (zastopnik: P. Brownlow, Solicitor)

      Druga stranka v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)
   Sodišče (deveti senat) je s sklepom z dne z dne 16. februarja 2017 razsodilo, da pritožba ni dopustna.


title: Zadeva C-396/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Avstrija) 3. julija 2017 – Martin Leitner/Landespolizeidirektion Tirol

text:
               16.10.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 347/6

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Avstrija) 3. julija 2017 – Martin Leitner/Landespolizeidirektion Tirol
   (Zadeva C-396/17)
   (2017/C 347/06)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesverwaltungsgericht

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnik: Martin Leitner

      Nasprotna stranka: Landespolizeidirektion Tirol

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.1.

               Ali je treba pravo Unije, zlasti člene 1, 2 in 6 Direktive 2000/78/ES (1) v povezavi s členom 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, ki zaradi odprave diskriminacije zaposlenih uradnikov vsebuje prehodne določbe o prerazporediti, v skladu s katerimi se prerazvrstitev iz dosedanjega dvoletnega sistema v nov (zaprt in za nove uslužbence nediskriminatoren) dvoletni sistem izvede na podlagi „prehodnega zneska“, ki je sicer izražen v denarju, vendar kljub temu ustreza določeni konkretno opredeljivi razvrstitvi, zaradi česar zaposleni uradniki v nezmanjšanem obsegu ostajajo še naprej diskriminirani zaradi starosti?

               1.2.

               Ali je treba pravo Unije, zlasti člen 17 Direktive 2000/78/ES in člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, ki preprečuje, da bi se, v skladu z razlago členov 9 in 16 Direktive 2000/78 v sodbi Sodišča Evropske unije z dne 11. novembra 2014 v zadevi Schmitzer (C 530/13), plačni položaj zaposlenih uradnikov s sklicevanjem na člen 2 Direktive 2000/78 določil pred prehodom v nov plačni sistem, tako da se ustrezne pravne podlage z začetkom veljavnosti njihovega zgodovinskega izvornega zakona razveljavijo z učinkom za nazaj, in zlasti ni mogoče upoštevati pretekle delovne dobe pred 18. rojstnim dnem?

               1.3.

               Če je odgovor na vprašanje 1.2 pritrdilen:
               Ali prednostna uporaba prava Unije, kot izhaja iz sodbe z dne 22. novembra 2005 v zadevi Mangold (C 144/04) in drugi, zahteva, da se določbe, ki so bile razveljavljene z učinkom za nazaj, še naprej uporabljajo za zaposlene uradnike v trenutku pred prehodom, tako da se lahko ti uradniki z učinkom za nazaj nediskriminatorno razvrstijo v prejšnji sistem in se nato nediskriminatorno prerazvrstijo v nov plačni sistem?

               1.4.

               Ali je treba pravo Unije, zlasti člene 1, 2 in 6 Direktive 2000/78/ES v povezavi s členoma 21 in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, ki obstoječo diskriminacijo zaradi starosti (glede upoštevanja delovne dobe pred 18. letom starosti) odpravlja zgolj deklaratorno, tako da določa, da dejansko dosežene delovne dobe v času diskriminacije ni več mogoče šteti kot diskriminatorne z učinkom za nazaj, čeprav diskriminacija v nespremenjeni obliki dejansko učinkuje še naprej?

      (1)  Direktiva Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu, UL L 303, str. 16.


title: Zadeva C-568/10: Sklep predsednika Sodišča z dne 22. novembra 2011 – Evropska komisija proti Republiki Avstriji

text:
               18.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 49/22

         Sklep predsednika Sodišča z dne 22. novembra 2011 – Evropska komisija proti Republiki Avstriji
   (Zadeva C-568/10) (1)

   2012/C 49/38
   Jezik postopka: nemščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 55, 19.2.2011.


title: Zadeva T-144/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 9. aprila 2014 – Comsa proti UUNT – COMSA (COMSA) ( „Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti COMSA — Prejšnja firma Comsa, SA — Relativni razlog za zavrnitev — Neobstoj uporabe v gospodarskem prometu znaka, ki je več kot zgolj lokalnega pomena — Podobnost storitev — Člen 8(4) Uredbe (ES) št. 207/2009“ )

text:
               10.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 175/36

         Sodba Splošnega sodišča z dne 9. aprila 2014 – Comsa proti UUNT – COMSA (COMSA)
   (Zadeva T-144/12) (1)

   ((„Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti COMSA - Prejšnja firma Comsa, SA - Relativni razlog za zavrnitev - Neobstoj uporabe v gospodarskem prometu znaka, ki je več kot zgolj lokalnega pomena - Podobnost storitev - Člen 8(4) Uredbe (ES) št. 207/2009“))
   2014/C 175/47
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Comsa, SA (Barcelona, Španija) (zastopnika: sprva M. Aznar Alonso, nato A. Gómez López, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: J. Crespo Carrillo, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe pri UUNT: Constructora de obras municipales, SA (COMSA) (Madrid, Španija)

      Predmet

   Tožba, vložena zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 10. januarja 2012 (združeni zadevi R 518/2011 2 in R 795/2011 2), v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Comsa, SA in Constructora de obras municipales, SA (COMSA).

      Izrek

               1.

               Odločba drugega odbora za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 10. januarja 2012 (združeni zadevi R 518/2011 2 in R 795/2011 2), v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Comsa, SA in Constructora de obras municipales, SA (COMSA) se razveljavi v delu, v katerem je bila z njo razveljavljena odločba oddelka za ugovore za storitve iz razreda 42 in dovoljena registracija znamke, ki je bila prijavljena za te iste storitve.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Družba Comsa nosi svoje stroške in tri četrtine stroškov, ki jih je priglasil UUNT. Zadnjenavedeni nosi četrtino svojih stroškov.

      (1)  UL C 194, 30.6.2012.


title: Zadeva F-32/16: Tožba, vložena 23. junija 2016 – ZZ/ECDC

text:
               16.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 296/47

         Tožba, vložena 23. junija 2016 – ZZ/ECDC
   (Zadeva F-32/16)
   (2016/C 296/60)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: V. Kolias, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni (ECDC)

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe z dne 21. septembra 2015, s katero je bilo končano ocenjevanje tožeče stranke za ocenjevalno obdobje 2011.

      Predloga tožeče stranke

               —

               Odločba drugostopenjskega ocenjevalca z dne 21. septembra 2015, s katero je bilo končano ocenjevanje tožeče stranke za ocenjevalno obdobje 2011, in odločba organa, pooblaščenega za sklepanje pogodb, z dne 20. aprila 2016 o zavrnitvi pritožbe tožeče stranke z dne 20. decembra 2015 v delu, v katerem je potrebno, naj se razglasita za nični;

               —

               ECDC naj se naloži, da nosi svoje stroške in stroške tožeče stranke v zvezi s temi postopki.


title: Zadeva C-186/07: Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 16. aprila 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Superior de Justicia de Canarias – Španija) – Club Náutico de Gran Canaria proti Comunidad Autónoma de Canarias (Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Šesta direktiva DDV – Oprostitve – Storitve, ki so povezane s športom ali telesno vzgojo – Veljavnost na Kanarskih otokih – Popolnoma notranji položaj – Predložitev – Očitno nedopusten predlog za sprejetje predhodne odločbe)

text:
               15.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/16

         Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 16. aprila 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Superior de Justicia de Canarias – Španija) – Club Náutico de Gran Canaria proti Comunidad Autónoma de Canarias
   (Zadeva C-186/07) (1)

   (Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Šesta direktiva DDV - Oprostitve - Storitve, ki so povezane s športom ali telesno vzgojo - Veljavnost na Kanarskih otokih - Popolnoma notranji položaj - Predložitev - Očitno nedopusten predlog za sprejetje predhodne odločbe)
   (2008/C 209/21)
   Jezik postopka: španščina
   Predložitveno sodišče
   Tribunal Superior de Justicia de Canarias
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Club Náutico de Gran Canaria

      Tožena stranka: Comunidad Autónoma de Canarias
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunal Superior de Justicia de Canarias – Razlaga sodbe Sodišča v zadevi C-124/96, s katero je bilo ugotovljeno, da nacionalna zakonodaja, ki za določene storitve, ki so tesno povezane s športnim udejstvovanjem ali telesno vzgojo, omejuje oprostitve od DDV, ni skladna s členom 13A(1)(m) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1) – Veljavnost za Kanarske otoke.
   Izrek
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je predložilo Tribunal Superior de Justicia de Canarias s sklepom z dne 26. novembra 2006, je nedopusten.

      (1)  UL C 129, 9.6.2007.


title: Zadeva C-630/13 P: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 21. aprila 2015 – Issam Anbouba/Svet Evropske unije (Pritožba — Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi, sprejeti proti Sirski arabski republiki — Ukrepi proti osebam in subjektom, ki izkoriščajo režim — Dokaz o utemeljenosti uvrstitve na seznam — Sklop indicev)

text:
               22.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/6

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 21. aprila 2015 – Issam Anbouba/Svet Evropske unije
   (Zadeva C-630/13 P) (1)

   ((Pritožba - Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi, sprejeti proti Sirski arabski republiki - Ukrepi proti osebam in subjektom, ki izkoriščajo režim - Dokaz o utemeljenosti uvrstitve na seznam - Sklop indicev))
   (2015/C 205/08)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožnik: Issam Anbouba (zastopniki: M.-A. Bastin, J.-M. Salva in S. Orlandi, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Svet Evropske unije (zastopniki: A. Vitro, R. Liudvinaviciute in M.-M. Joséphidès, agenti)

      Intervenientka v podporo tožene stranke: Evropska komisija (zastopnika: S. Pardo Quintillán in F. Castillo de la Torre, agenta)

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Issam Anbouba poleg svojih stroškov nosi stroške, ki jih je priglasil Svet Evropske unije.

               3.

               Evropska komisija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 45, 15.2.2014.


title: Zadeva C-527/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Midden-Nederland (Nizozemska) 5. oktobra 2015 – Stichting Brein/Jack Frederik Wullems, ki uporablja tudi ime Filmspeler

text:
               25.1.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/6

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Midden-Nederland (Nizozemska) 5. oktobra 2015 – Stichting Brein/Jack Frederik Wullems, ki uporablja tudi ime Filmspeler
   (Zadeva C-527/15)
   (2016/C 027/08)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Rechtbank Midden-Nederland

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Stichting Brein

      Tožena stranka: Jack Frederik Wullems, ki uporablja tudi ime Filmspeler

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 3(1) Direktive o avtorski pravici (1) razlagati tako, da gre za „priobčitev javnosti“ v smislu te določbe, če neka oseba prodaja izdelek (medijski predvajalnik), na katerega je ta oseba namestila programske dodatke, ki vsebujejo hiperpovezave na spletna mesta, na katerih so bila brez privoljenja imetnikov pravic neposredno dana na voljo javnosti avtorskopravno varovana dela, na primer filmi, serije in oddaje (v živo)?

               2.

               Ali v zvezi s tem na odgovor vpliva,

                           —

                           če avtorskopravno varovana dela pred tem sploh še niso bila objavljena na spletu ali pa so bila tam objavljena izključno prek naročniškega razmerja s privoljenjem imetnikov pravic?

                           —

                           če so programski dodatki, ki vsebujejo hiperpovezave na spletna mesta, na katerih so bila brez privoljenja imetnikov pravic neposredno dana na voljo javnosti avtorskopravno varovana dela, prosto dostopni in jih lahko uporabniki tudi sami namestijo na medijski predvajalnik?

                           —

                           če lahko javnost do spletnih mest in s tem do avtorskopravno varovanih del, ki so bila tam – brez privoljenja imetnikov pravic – dana na voljo javnosti, dostopa tudi brez medijskega predvajalnika?

               3.

               Ali je treba člen 5 Direktive o avtorski pravici (Direktiva 2001/29/ES) razlagati tako, da ne gre za „zakonito uporabo“ v smislu odstavka 1, točka (b), te določbe, če končni uporabnik pri pretočnem predvajanju avtorskopravno varovanega dela s spletnega mesta tretje osebe, na katerem se to avtorskopravno varovano delo ponuja brez privoljenja imetnika pravice oziroma imetnikov pravic, naredi začasno kopijo?

               4.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen: ali izdelava začasne kopije, ki jo končni uporabnik naredi pri pretočnem predvajanju avtorskopravno varovanega dela s spletnega mesta, na katerem se to avtorskopravno varovano delo ponuja brez privoljenja imetnika pravice oziroma imetnikov pravic, v tem primeru vzdrži „tristopenjski test“ v smislu člena 5(5) Direktive o avtorski pravici (Direktiva 2001/29/ES)?

      (1)  Direktiva 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi (posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 230).


title: Zadeva T-378/06: Tožba, vložena 14. decembra 2006 — IMI in drugi proti Komisiji

text:
               27.1.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 20/30

         Tožba, vložena 14. decembra 2006 — IMI in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-378/06)
   (2007/C 20/46)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeče stranke: IMI plc (Birmingham, Združeno kraljestvo), IMI Kynoch Ltd (Birmingham, Združeno kraljestvo), Yorkshire Fittings Limited (Leeds, Združeno kraljestvo), VSH Italia Srl (Bregnano, Italija), Aquatis France SAS (La Chapelle St. Mesmin, Francija) in Simplex Armaturen + Fittings GmbH & Co. KG (Ravensburg, Nemčija) (zastopnika: M. Struys in D. Arts, lawyers)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožečih strank

               —

               Člena 2(b)(1) in 2(b)(2) Odločbe Komisije z dne 20. septembra 2006, kot je bila spremenjena z odločbo Komisije z dne 29. septembra 2006 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 Pogodbe o ES in člena 53 Sporazuma EGP (Zadeva COMP/F-1/38.121 — Fitingi — C(2006) 4180 konč.) naj se razglasita za nična;

               —

               podredno naj se zmanjšajo globe, naložene tožečim strankam; in

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeče stranke predlagajo, naj se Odločba Komisije C(2006) 4180 konč. z dne 20. septembra 2006 v zadevi COMP/F-1/38.121 — Fitingi, s katero je Komisija ugotovila, da so tožeče stranke skupaj z drugimi podjetji s tem, da so določale cene, se sporazumevale o cenikih, popustih ter odbitkih, mehanizmih usklajevanja rasti cen, dodeljevale nacionalne trge ter stranke in izmenjevale druge informacije, kršile člen 81 ES in člen 53 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, delno razglasi nično.
   Tožeče stranke v utemeljitev svoje tožbe zatrjujejo, da je Komisija kršila načelo sorazmernosti in načelo prepovedi diskrimancije, ker je globa, naložena tožečim strankam v izpodbijani odločbi, glede na velikost tožečih strank in upoštevni trg v primerjavi s pristopom Komisije v prejšnjih odločbah prekomerna. Komisija je s tem, da je za presojo teže kršitve v velikost upoštevnega trga vključila prodajo fitingov, storila očitno napako pri presoji.
   Tožeče stranke nadalje navajajo, da je Komisija storila očitno napako pri presoji s tem, da je štela, da tožeče stranke niso predložile dokazov o povezavi med Združenim kraljestvom in panevropskimi dogovori. Komisija je v zvezi s tem podala neustrezno obrazložitev. Nadalje je Komisija s tem, da tožečim strankam ni odobrila zmanjšanja glob zaradi njihovega sodelovanja izven okvira Obvestila o prizanesljivosti (1), saj so te predložile dokaze o povezavi med Združenim kraljestvom in panevropskim omejevalnim sporazumom, medtem ko je družbi FRA.BO zmanjšala globo na isti podlagi, ker je ta predložila dokaze o nadaljevanju kršitve po inšekcijskih pregledih, kršila načelo enakega obravnavanja.
   Nadalje, tožeče stranke zatrjujejo, da je Komisija kršila člen 253 ES, ker v izpodbijani odločbi ni nikakršnih razlogov za naložitev dodatnega zneska 2.04 milijona evrov tožečima strankama Aquatis France in Simplex Amaturen + Fittings.
   Končno, tožeče stranke zatrjujejo, da je Komisija s tem, da je družbama Aquatis France in Simplex Amaturen + Fittings naložila ločeno globo poleg globe, ki jo je že naložila vsaki od njunih pravnih prednikov in trenutnima matičnima družbama, kršila načelo non bis in idem, v skladu s katerim ne sme biti nihče za isto kršitev obsojen dvakrat.

      (1)  Obvestilo Komisije o imuniteti pred globami in zmanjševanju glob v primerih kartelov (UL 2002, C 45, str. 3).


title: Zadeva T-590/15: Tožba, vložena 12. oktobra 2015 – Onix Asigurări/EIOPA

text:
               14.12.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 414/34

         Tožba, vložena 12. oktobra 2015 – Onix Asigurări/EIOPA
   (Zadeva T-590/15)
   (2015/C 414/45)
   Jezik postopka: romunščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Onix Asigurări SA (Bukarešta, Romunija) (zastopnik: M. Vladu, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski organ za zavarovanja in poklicne pokojnine (EIOPA)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da je tožena stranka opustila ukrepanje v smislu sprejetja odločbe glede napačne uporabe člena 40(6) Direktive Sveta 92/49/EGS s strani nadzornega organa za zavarovanja;

               —

               podredno, odločbo odbora za pritožbe BOA 2015 001 z dne 3. avgusta 2015 in odločbo predsednika EIOPA-14-267 z dne 6. junija 2014, ki je bila potrjena s stališčem EIOPA-14-653 z dne 24. novembra 2014, razglasi za nični;

               —

               ugotovi odgovornost tožene stranke za škodo, ki je nastala tožeči stranki, ker tožena stranka ni sprejela odločbe, kot je navedeno v prvi alinei, in ker je sprejela odločbi iz druge alinee.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi razlog: kršitev člena 17 Uredbe (EU) Evropskega parlamenta in Sveta št. 1094/2010:

                           —

                           tožena stranka ni sprejela zakonite odločbe o utemeljenosti in smotrnosti uvedbe preiskave;

                           —

                           odločba predsednika EIOPA-14-267 z dne 6. junija 2014 je bila sprejeta ne da bi bili izpolnjeni pogoji iz člena 39, od (1) do (3), Uredbe;

                           —

                           odločba predsednika EIOPA-14-267 z dne 6. junija 2014 ne obravnava vidikov v zvezi s smotrnostjo uvedbe preiskave, saj dejansko vsebuje navedbe o procesnih sredstvih, ki jih ima tožeča stranka na voljo proti odločbi italijanskega nacionalnega organa.

               2.

               Drugi razlog: bistvena kršitev postopka v zvezi z odločbo odbora za pritožbe BOA 2015 001 z dne 3. avgusta 2015 in z odločbo predsednika EIOPA-14-267 z dne 6. junija 2014:

                           —

                           odločba odbora za pritožbe je bila sprejeta, ne da bi se preučila zakonitost in utemeljenost odločbe predsednika EIOPA-14-267 z dne 6. junija 2014; odbor za pritožbe je odločil, ne da bi v celoti preučil trditve, ki so bile podane za razrešitev spora;

                           —

                           odločba predsednika EIOPA-14-267 z dne 6. junija 2014 je bila izdana, ne da bi bili izpolnjeni pogoji iz člena 39, od (1) do (3), Uredbe, in ni obrazložena, vsaj ne glede vidikov, ki so bistveni za preučitev.

               3.

               Tretji razlog: obstoj premoženjske škode in škode za ime tožeče stranke (upad prometa in dobička, negativen vpliv na ugled), ki jo je tožena stranka povzročila neposredno in namenoma zaradi opustitve sprejetja odločbe in zaradi sprejetja zgoraj navedenih odločb, ki sta nični.


title: Zadeva T-375/08 P: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 9. septembra 2009 – Nijs proti Računskemu sodišču ( Pritožba — Javni uslužbenci — Uradniki — Odločba Računskega sodišča, da svojemu generalnemu sekretarju mandat podaljša — Odločba, da pritožnik v napredovalnem obdobju 2004 ne napreduje — Pritožba, ki je delno očitno nedopustna, delno pa očitno neutemeljena )

text:
               7.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 267/65

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 9. septembra 2009 – Nijs proti Računskemu sodišču
   (Zadeva T-375/08 P) (1)

   („Pritožba - Javni uslužbenci - Uradniki - Odločba Računskega sodišča, da svojemu generalnemu sekretarju mandat podaljša - Odločba, da pritožnik v napredovalnem obdobju 2004 ne napreduje - Pritožba, ki je delno očitno nedopustna, delno pa očitno neutemeljena“)
   2009/C 267/117
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnik: Bart Nijs (Bereldange, Luksemburg) (zastopnika: F. Rollinger in A. Hertzog, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Računsko sodišče Evropskih skupnosti (zastopniki: T. Kennedy, J. M. Steiner in G. Corstens, zastopniki)

      Predmet

   Pritožba zoper sklep Sodišča za uslužbence Evropske unije (drugi senat) z dne 26. maja 2008 v zadevi Nijs proti Računskemu sodišču (F-108/07, še neobjavljen v ZOdl.), s katero se predlaga razveljavitev tega sklepa.

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrže.

               2.

               Bart Nijs nosi svoje stroške in stroške, ki jih je v tem postopku priglasilo Računsko sodišče Evropskih skupnosti.

      (1)  UL C 301, 22.11.2008.


title: Zadeva F-55/14: Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 25. junija 2015 – EE/Komisija Javni uslužbenci — Pogodbeni uslužbenec — Nepodaljšanje pogodbe za določen čas — Predlogi za razglasitev ničnosti — Postopek podaljšanja — Člen 41(2)(a) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah — Pravica do izjave — Nespoštovanje — Odškodninski predlogi — Nepremoženjska škoda)

text:
               3.8.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 254/24

         Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 25. junija 2015 – EE/Komisija
   (Zadeva F-55/14) (1)

   (Javni uslužbenci - Pogodbeni uslužbenec - Nepodaljšanje pogodbe za določen čas - Predlogi za razglasitev ničnosti - Postopek podaljšanja - Člen 41(2)(a) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah - Pravica do izjave - Nespoštovanje - Odškodninski predlogi - Nepremoženjska škoda))
   (2015/C 254/26)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: EE (zastopnika: L. Levi in A. Tymen, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Currall in T. S. Bohr, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe o nepodaljšanju pogodbe tožeče stranke, ki naj bi morala biti sklenjena za nedoločen čas.

      Izrek

               1.

               Odločba Evropske komisije o nepodaljšanju pogodbe pogodbenega uslužbenca EE, ki je bila ustno posredovana 14. oktobra 2013, potrjena z dopisom z dne 31. oktobra 2013 in obrazložena z dopisom z dne 13. decembra 2013, se razglasi za nično.

               2.

               Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov EE v znesku 10  000 EUR.

               3.

               Evropska komisija nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasil EE.

      (1)  UL C 421, 24.11.2014, str. 59.


title: Zadeva T-93/08: Tožba, vložena 22. februarja 2008 – Republika Ciper proti Komisiji

text:
               7.6.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 142/29

         Tožba, vložena 22. februarja 2008 – Republika Ciper proti Komisiji
   (Zadeva T-93/08)
   (2008/C 142/52)
   Jezik postopka: grščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Republika Ciper (zastopnik: P. Kliridis)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti obvestila EuropeAid /125671/C/SER/CY za oddajo javnega naročila, naslovljenega „Technical Assistance on Crop Husbandry and Irrigation“, ki je bilo objavljeno le v angleškem jeziku na spletni strani http://ec.europa.eu/europaid/tender/data/ 14. decembra 2007 ali okoli tega datuma oziroma razglasitev ničnosti členov 5 in 28.2 tega obvestila;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka trdi, da je sporno obvestilo nezakonito iz naslednjih razlogov:

               —

               prvič, Komisija je s tem, ko je objavila obvestilo, prekoračila pooblastila in/ali kršila pravno podlago, zlasti Uredbo Sveta (ES) št. 389/2006 z dne 27. februarja 2006 o oblikovanju instrumenta finančne podpore za spodbujanje gospodarskega razvoja turške skupnosti na Cipru in o spremembah Uredbe Sveta (ES) št. 2667/2000 o Evropski agenciji za obnovo (1),

               —

               drugič, ker je zadevno obvestilo v nasprotju in/ali ni v skladu s členom 229 ES, kot je bil spremenjen s členom 19 Akta o pogojih pristopa Češke republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Madžarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije in Slovaške republike (2) (v nadaljevanju: Akt o pristopu iz leta 2003) ter s protokolom št. 10 o Cipru k Aktu o pristopu iz leta 2003 (3),

               —

               tretjič, ker je obvestilo v nasprotju in/ali ni v skladu z obveznostmi iz zavezujočih določb mednarodnega prava in iz resolucij 541 (1983) in 550 (1984) Varnostnega sveta Združenih narodov,

               —

               četrtič, ker je obvestilo v nasprotju/ni skladno z načelom lojalnega sodelovanja med institucijami Evropske unije in državami članicami iz člena 10 ES, in

               —

               petič, ker obvestilo ni bilo objavljeno v Uradnem listu.

      (1)  UL L 65, 7.3.2006, str. 5

      (2)  UL L 236, 23.9.2003, str. 33.

      (3)  UL L 236, 23.9.2003, str. 955.


title: Zadeva T-574/12: Tožba, vložena 18. decembra 2012 – PAN Europe in Stichting Natuur en Milieu proti Komisiji

text:
               23.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 55/22

         Tožba, vložena 18. decembra 2012 – PAN Europe in Stichting Natuur en Milieu proti Komisiji
   (Zadeva T-574/12)
   2013/C 55/40
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Bruselj, Belgija) in Stichting Natuur en Milieu (Utrecht, Nizozemska) (zastopnica: F. Martens, odvetnica)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlog

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

               —

               sklep tožene stranke z dne 16. oktobra 2012, s katerim je zahtevi tožečih strank za revizijo Uredbe Komisije (ES) št. 149/2008 z dne 29. januarja 2008 o spremembi Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 396/2005 z uvedbo prilog II, III in IV, v katerih so določene mejne vrednosti ostankov pesticidov za živila, zajeta v Prilogi I k navedeni uredbi (UL L 58, str. 1) razglasila za dopustni vendar neutemeljeni, razglasi za ničen;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe kot edini tožbeni razlog navajata kršitev členov 11 PDEU, 168 PDEU, 169 PDEU in 191 PDEU, členov 7, 35 in 38 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, členov 1, 14(2), 22, 23, 24 in 25 Uredbe (ES) št. 396/2005 (1), členov 5 in 7 Uredbe (ES) št. 178/2002 (2) ter členov 4 in 10 Direktive 91/414/EGS (3).

               —

               Tožeči stranki prerekata, da so bile mejne vrednosti ostankov določene na najnižji možni ravni, ki je združljiva z dobro kmetijsko prakso.

               —

               Procesi naj ne bi bili temeljito preučeni. Členi od 22 do 25 Uredbe št. 396/2005 naj v okviru prve določitve začasnih mejnih vrednosti ostankov nikakor ne bi določali postopka za celovito ovrednotenje celotnega procesa.

               —

               Tako naj skupna obremenitev potrošnikov ne bi bila upoštevana.

               —

               Poleg tega naj bi veliko začasnih mejnih vrednosti ostankov presegalo zdravstveni standard.

      (1)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 396/2005 z dne 23. februarja 2005 o mejnih vrednostih ostankov pesticidov v ali na hrani in krmi rastlinskega in živalskega izvora ter o spremembi Direktive Sveta 91/414/EGS (UL L 70, str. 1).

      (2)  Uredba (ES) št. 178/2002 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2002 o določitvi splošnih načel in zahtevah živilske zakonodaje, ustanovitvi Evropske agencije za varnost hrane in postopkih, ki zadevajo varnost hrane (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 6, str. 463).

      (3)  Direktiva Sveta z dne 15. julija 1991 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet (91/414/EGS) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 11, str. 332).


title: Zadeva C-500/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) 16. septembra 2013 – Gmina Międzyzdroje proti Minister Finansów

text:
               14.12.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 367/23

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) 16. septembra 2013 – Gmina Międzyzdroje proti Minister Finansów
   (Zadeva C-500/13)
   2013/C 367/39
   Jezik postopka: poljščina

      Predložitveno sodišče

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka in vlagateljica kasacijske pritožbe: Gmina Międzyzdroje

      Tožena stranka in nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Minister Finansów

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali so ob upoštevanju členov 167, 187 in 189 Direktive Sveta 2006/112/ES (1) z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost in načela nevtralnosti dopustne določbe nacionalnega prava, kot je člen 91(7) in (7a) ustawa o podatku od towarów i usług (zakon o davku na blago in storitve) z dne 11. marca 2004 (Dz. U. 2011, št. 177, poz. 1054, kakor je bil pozneje spremenjen), zaradi katerih ob spremembi namena investicijskega blaga z uporabe za transakcije, ki ne utemeljujejo pravice do odbitka vstopnega davka, na uporabo za transakcije, ki tako pravico utemeljujejo, ni mogoče opraviti enkratnega popravka, temveč ga je treba opraviti v petih zaporednih letih, za zemljišča pa v desetih letih od leta, v katerem je bilo investicijsko blago izročeno v uporabo?

      (1)  UL L 347, str. 1.


title: Zadeva T-789/16: Tožba, vložena 8. novembra 2016 – InvoiceAuction B2B/EUIPO (INVOICE AUCTION)

text:
               16.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 14/50

         Tožba, vložena 8. novembra 2016 – InvoiceAuction B2B/EUIPO (INVOICE AUCTION)
   (Zadeva T-789/16)
   (2017/C 014/60)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: InvoiceAuction B2B GmbH (Frankfurt na Majni, Nemčija) (zastopnik: C. Jonas, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Evropske unije, ki vsebuje besedna elementa „INVOICE AUCTION“ – Prijava št. 13 821 095

      Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 3. avgusta 2016 v zadevi R 2201/2015-1

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov postopka.

      Navajana tožbena razloga

               —

               Kršitev člena 7(1)(c) Uredbe št. 207/2009;

               —

               Kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-471/11: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 6. septembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Augstākās tiesas Senāts – Latvija) – Cido Grupa SIA proti Valsts ieņēmumu dienests (Pristop novih držav članic — Prehodni ukrepi — Kmetijski proizvodi — Sladkor — Uredba (ES) št. 60/2004 — Stopnja in osnova dajatve na presežne zaloge)

text:
               27.10.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 331/11

      Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 6. septembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Augstākās tiesas Senāts – Latvija) – Cido Grupa SIA proti Valsts ieņēmumu dienests
      (Zadeva C-471/11) (1)

      (Pristop novih držav članic - Prehodni ukrepi - Kmetijski proizvodi - Sladkor - Uredba (ES) št. 60/2004 - Stopnja in osnova dajatve na presežne zaloge)
      (2012/C 331/16)
      Jezik postopka: latvijščina

         Predložitveno sodišče

      Augstākās tiesas Senāts

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Cido Grupa SIA

         Tožena stranka: Valsts ieņēmumu dienests

         Predmet

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Augstākās tiesas Senāts – Razlaga členov 4, točka 1, in 6(3) Uredbe Komisije (ES) št. 60/2004 z dne 14. januarja 2004 o prehodnih ukrepih v sektorju sladkorja zaradi pristopa Češke, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške (posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 42, str. 125) – Izračun dajatve za presežne zaloge sladkorja, ki jih imajo izvajalci – Pojma „zadevna količina“ in „zadevni proizvod“ v primeru sladkornega sirupa

         Izrek

      Člen 6(3), tretji pododstavek, Uredbe Komisije (ES) št. 60/2004 z dne 14. januarja 2004 o prehodnih ukrepih v sektorju sladkorja zaradi pristopa Češke, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1667/2005 z dne 13. oktobra 2005, je treba razlagati tako, da je osnova za dajatev na presežno zalogo sladkornega sirupa (oznaka KN 2106 90 59) količina belega sladkorja (KN 1701 99 10), ki je dejansko vsebovana v tem proizvodu, in stopnja te dajatve stopnja uvozne dajatve na beli sladkor, povečana za 1,21 EUR/100 kg.

         (1)  UL C 331, 12.11.2011.


title: Zadeva C-131/12: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 13. maja 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Audiencia Nacional – Španija) – Google Spain SL, Google Inc. proti Agencia de Protección de Datos (AEPD), Mariu Costeji Gonzálezu (Osebni podatki — Varstvo posameznikov pri obdelavi teh podatkov — Direktiva 95/46/ES — Členi 2, 4, 12 in 14 — Stvarno in ozemeljsko področje uporabe — Internetni iskalniki — Obdelava podatkov iz spletnih mest — Iskanje, indeksiranje in hranjenje teh podatkov — Odgovornost družbe, ki upravlja iskalnik — Poslovna enota na ozemlju države članice — Obseg obveznosti te družbe in pravic zadevne osebe — Listina Evropske unije o temeljnih pravicah — Člena 7 in 8)

text:
               7.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 212/4

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 13. maja 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Audiencia Nacional – Španija) – Google Spain SL, Google Inc. proti Agencia de Protección de Datos (AEPD), Mariu Costeji Gonzálezu
   (Zadeva C-131/12) (1)

   ((Osebni podatki - Varstvo posameznikov pri obdelavi teh podatkov - Direktiva 95/46/ES - Členi 2, 4, 12 in 14 - Stvarno in ozemeljsko področje uporabe - Internetni iskalniki - Obdelava podatkov iz spletnih mest - Iskanje, indeksiranje in hranjenje teh podatkov - Odgovornost družbe, ki upravlja iskalnik - Poslovna enota na ozemlju države članice - Obseg obveznosti te družbe in pravic zadevne osebe - Listina Evropske unije o temeljnih pravicah - Člena 7 in 8))
   2014/C 212/04
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Audiencia Nacional

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Google Spain SL, Google Inc.

      Toženi stranki: Agencia de Protección de Datos (AEPD), Mario Costeja González

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Audiencia Nacional (Španija) – Razlaga členov 2(b) in (d), 4(1)(a) in (c), 12(b) in 14(a) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 15, str. 355) in člena 8 Listina Evropske unije o temeljnih pravicah (UL 2000, C 364, str. 1) – Pojem poslovne enote na ozemlju države članice – Upoštevna merila – Pojem „uporaba opreme, ki se nahaja na ozemlju države članice“ – Začasno shranjevanje informacij, ki jih indeksira spletni iskalnik – Pravica do izbrisa in blokiranja podatkov

      Izrek

               1.

               Člen 2(b) in (d) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov je treba razlagati tako, da se po eni strani dejavnost iskalnika, ki poišče informacije, ki jih objavijo ali postavijo na internet tretje osebe, jih samodejno indeksira, začasno shrani in končno da na voljo internetnim uporabnikom po prednostnem vrstnem redu, šteje za „obdelavo osebnih podatkov“ v smislu tega člena 2(b), če te informacije vsebujejo osebne podatke, in da se po drugi strani družba, ki iskalnik upravlja, šteje za „upravljavca“ navedene obdelave v smislu navedenega člena 2(d).

               2.

               Člen 4(1)(a) Direktive 95/46 je treba razlagati tako, da se obdelava osebnih podatkov izvaja v okviru dejavnosti poslovne enote upravljavca na ozemlju države članice v smislu te določbe, če upravljavec iskalnika v eni od držav članic ustanovi podružnico ali hčerinsko družbo, ki se ukvarja s trženjem in prodajo oglasnega prostora na iskalniku, katerega dejavnost je usmerjena k prebivalcem tiste države članice.

               3.

               Člena 12(b) in 14, prvi odstavek, (a) Direktive 95/46 je treba razlagati tako, da mora upravljavec iskalnika zaradi spoštovanja pravic iz teh določb, in če so pogoji iz teh določb dejansko izpolnjeni, s seznama zadetkov, ki se prikaže po iskanju, opravljenem na podlagi imena osebe, odstraniti povezave na spletne strani, ki jih objavijo tretje osebe in ki vsebujejo podatke, ki se nanašajo na to osebo, tudi če to ime ali te informacije niso predhodno ali sočasno izbrisane s teh spletnih strani in tudi če je – če gre za tak primer – njihova objava na navedenih straneh sama po sebi zakonita.

               4.

               Člena 12(b) in 14, prvi odstavek, (a) Direktive 95/46 je treba razlagati tako, da je treba v okviru presoje pogojev za uporabo teh določb med drugim ugotoviti, ali ima zadevna oseba pravico, da zadevna informacija, ki se nanaša nanjo, zdaj ni več povezana z njenim imenom prek seznama zadetkov, ki se prikaže po iskanju, opravljenem na podlagi njenega imena, pri čemer ugotovitev obstoja take pravice ni odvisna od tega, da vključitev zadevne informacije na seznam zadetkov tej osebi povzroča škodo. Ker lahko zadevna oseba v skladu s temeljnimi pravicami, ki jih ima na podlagi členov 7 in 8 Listine, zahteva, da zadevna informacija ni več na voljo splošni javnosti prek vključitve na tak seznam zadetkov, imajo te pravice načeloma prednost ne le nad gospodarskim interesom upravljavca iskalnika, ampak tudi nad interesom te javnosti, da do navedene informacije dostopi z iskanjem na podlagi imena te osebe. Vendar ne bi bilo tako, če bi se izkazalo, da je zaradi posebnih razlogov, kot je vloga navedene osebe v javnem življenju, poseg v njene temeljne pravice upravičen zaradi prevladujočega interesa navedene javnosti, da ima prek te vključitve dostop do zadevne informacije.

      (1)  UL C 165, 9.6.2012.


title: Zadeva T-4/07: Tožba, vložena 5. januarja 2007 — Sanofi-Aventis proti UUNT — AstraZeneca (EXANTIN)

text:
               24.2.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 42/44

         Tožba, vložena 5. januarja 2007 — Sanofi-Aventis proti UUNT — AstraZeneca (EXANTIN)
   (Zadeva T-4/07)
   (2007/C 42/77)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Sanofi-Aventis SA (Pariz, Francija) (zastopnik: R. Gilbey, lawyer)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: AstraZeneca AB (Södertälje, Švedska)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               naj se razveljavi odločba prvega odbora za pritožbe z dne 10. oktobra 2006, zadeva R 1302/2005-1, in potrdi trditev tožeče stranke, da obstaja verjetnost zmede glede nasprotujočih si znamk;

               —

               naj se Uradu za usklajevanje na notranjem trgu naloži stroške tožeče stranke v tem postopku.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: AstraZeneca AB

      Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka „EXANTIN“ za proizvode iz razreda 5 — prijava št. 2 694 115

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Tožeča stranka

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Mednarodni in nacionalni besedni znamki „ELOXATIN“ in „ELOXATINE“ za proizvode iz razreda 5

      Odločba oddelka za ugovore: Zavrnitev ugovora

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: Odbor za pritožbe ni določil upoštevne javnosti v celoti in je napačno ugotovil hierarhijo pozornosti med deli upoštevne javnosti, ki jo je določil.
   Poleg tega odbor za pritožbe ni uporabil primernih meril pri primerjavi proizvodov in ni celovito primerjala znakov. Zato je odbor za pritožbe napačno razsodil, da ni bilo nobene verjetnosti zmede.


title: Zadeva C-377/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 18. julija 2011 vložilo Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Španija) – International Bingo Technology, S.A proti Tribunal Económico Regional de Cataluña (TEARC)

text:
               1.10.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 290/2

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 18. julija 2011 vložilo Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Španija) – International Bingo Technology, S.A proti Tribunal Económico Regional de Cataluña (TEARC)
   (Zadeva C-377/11)
   2011/C 290/03
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: International Bingo Technology, S.A.

      Tožena stranka: Tribunal Económico Regional de Cataluña (TEARC)

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali dejstvo, da igralci binga plačajo del cene kartic, ki ustreza nagradam, pomeni dejansko potrošnjo blaga ali storitev za namene nastanka obdavčljivega dogodka DDV?

               2.

               Ali je treba člen 11(A)(1)(a) v povezavi s členoma 17(5) in 19(1) Šeste direktive (1), za namene pravil glede imenovalca pri izračunu odstotka deleža razlagati tako, da določa tako stopnjo harmonizacije, ki preprečuje, da bi se v različnih državah članicah na zakonodajni ali sodni ravni sprejele različne rešitve, na primer da bi se v davčno osnovo DDV vključil del cene kartic, namenjen izplačilu nagrad?

               3.

               Ali je treba člen 11(A)(1)(a) v povezavi s členoma 17(5) in 19(1) Šeste direktive za namene določitve imenovalca pri izračunu odstotka deleža razlagati tako, da nasprotuje nacionalni sodni praksi, ki v primeru igre bingo v davčno osnovo DDV vključuje znesek, ki ustreza znesku nagrad, ki so ga vplačali igralci prek nakupa kartic?

      (1)  Šesta direktiva Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih - Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero, UL L 145, str. 1 – EE 09/01, str. 54.


title: Zadeva C-386/10 P: Pritožba, ki jo je Chalkor AE Epexergasias Metallon vložila 30. julija 2010 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 19. maja 2010 v zadevi T-21/05, Chalkor AE Epexergasias Metallon proti Evropski komisiji

text:
               23.10.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 288/21

      Pritožba, ki jo je Chalkor AE Epexergasias Metallon vložila 30. julija 2010 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 19. maja 2010 v zadevi T-21/05, Chalkor AE Epexergasias Metallon proti Evropski komisiji
      (Zadeva C-386/10 P)
      ()
      (2010/C 288/35)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnica: Chalkor AE Epexergasias Metallon (zastopnik: I. Forrester QC)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija

         Predlogi

      Pritožnica Sodišču predlaga naj:

                  —

                  v celoti ali deloma razveljavi sodbo Splošnega sodišča v delu, v katerem je zavrnjen predlog družbe Halcor za razglasitev ničnosti člena 1 zadevne odločbe;

                  —

                  odpravi ali bistveno zmanjša globo, ki je bila naložena družbi Halcor, ali glede tega sprejme druge primerne ukrepe, in

                  —

                  družbi Halcor odobri povračilo stroškov postopka, vključno s stroški postopka pred Splošnim sodiščem.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnica za razveljavitev izpodbijane sodbe navaja naslednje pritožbene razloge:

                  (a)

                  Splošno sodišče je storilo napako, ker je omejilo svoj sodni nadzor. Sodišče ni preizkusilo osnovnega vprašanja, ali je globa, ki je bila naložena družbi Halcor primerna, poštena in sorazmerna glede na težo in trajanje nezakonitega ravnanja;

                  (b)

                  Splošno sodišče je kršilo načelo enakega obravnavanja. Kljub temu, da je sodišče pravilno ugotovilo, da je Komisija, s tem ko je družbo Halcor in druge družbe brez objektivne utemeljitve obravnavala na enak način, kršila načelo enakega obravnavanja, tega načela v nadaljevanju ni upoštevalo;

                  (c)

                  Splošno sodišče je globo, ki je bila naložena družbi Halcor, prilagodilo na nerazumen in pristranski način, in

                  (d)

                  globa, ki je bila naložena družbi Halcor, v obrazložitvi izpodbijane sodbe ni ustrezno utemeljena.


title: Združeni zadevi C-387/15 in C-388/15: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 21. julija 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Raad van State – Belgija) – Hilde Orleans, Rudi Van Buel, Marina Apers (C-387/15) in Denis Malcorps, Myriam Rijssens, Guido Van De Walle (C-388/15)/Vlaams Gewest (Predhodno odločanje — Okolje — Direktiva 92/43/EGS — Ohranjanje naravnih habitatov — Posebna ohranitvena območja — Območje Natura 2000 „Ustje rek Escaut in Durme od nizozemske meje do Genta — Razvoj pristaniškega območja — Presoja posledic načrta ali projekta na varovano območje — Uresničitev negativnih posledic — Predhodni, a še nedokončani razvoj enakovrstnega območja, kot je uničeni del — Dokočnanje po presoji — Člen 6(3) in (4))

text:
               19.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 343/8

         Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 21. julija 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Raad van State – Belgija) – Hilde Orleans, Rudi Van Buel, Marina Apers (C-387/15) in Denis Malcorps, Myriam Rijssens, Guido Van De Walle (C-388/15)/Vlaams Gewest
   (Združeni zadevi C-387/15 in C-388/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Okolje - Direktiva 92/43/EGS - Ohranjanje naravnih habitatov - Posebna ohranitvena območja - Območje Natura 2000 „Ustje rek Escaut in Durme od nizozemske meje do Genta - Razvoj pristaniškega območja - Presoja posledic načrta ali projekta na varovano območje - Uresničitev negativnih posledic - Predhodni, a še nedokončani razvoj enakovrstnega območja, kot je uničeni del - Dokočnanje po presoji - Člen 6(3) in (4)))
   (2016/C 343/11)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Raad van State

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Hilde Orleans, Rudi Van Buel, Marina Apers (C-387/15) in Denis Malcorps, Myriam Rijssens, Guido Van De Walle (C-388/15)

      Tožena stranka: Vlaams Gewest

      ob udeležbi: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen

      Izrek

   Člen 6(3) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst je treba razlagati tako, da se ukrepi – ki so določeni v načrtu ali projektu, ki ni neposredno povezan z upravljanjem za Unijo pomembnega območja ali potreben zanj, in s katerimi se pred uresničitvijo negativnih posledic na naravni habitatni tip tega območja načrtuje razvoj območja takega tipa v prihodnosti, ki pa bo dokončan po presoji pomembnosti morebitnega škodovanja celovitosti navedenega območja – pri tej presoji ne smejo upoštevati. Taki ukrepi se lahko, če je potrebno, opredelijo kot „izravnalni ukrepi“ v smislu odstavka 4 tega člena, le če so izpolnjeni pogoji iz te določbe.

      (1)  UL C 354, 26.10.2015.


title: Zadeva T-146/11: Tožba, vložena 14. marca 2011 – Yoro proti Svetu

text:
               30.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 130/25

         Tožba, vložena 14. marca 2011 – Yoro proti Svetu
   (Zadeva T-146/11)
   2011/C 130/50
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Claude Yoro (Abidžan, Slonokoščena obala) (zastopnik: G. Collard, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predloga tožeče stranke

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da Uredba Sveta (ES) št. 25/2011 z dne 14. januarja 2011 in Sklep Sveta 2011/18/SZVP z dne 14. januarja 2011, objavljena 15. januarja 2011 v Uradnem listu Evropske unije, v delu, v katerem se nanašata na tožečo stranko, Clauda YORA, ne temeljita na dejstvih,

               —

               zato naj

                           —

                           razglasi za nična Uredbo Sveta (ES) št. 25/2011 z dne 14. januarja 2011 in Sklep Sveta 2011/18/SZVP z dne 14. januarja 2011;

                           —

                           podredno, določi, da naj se ime Clauda YORA izbriše iz seznamov, priloženih navedeni uredbi in navedenemu sklepu.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožbeni razlogi in glavni argumenti, ki jih navaja tožeča stranka, so v bistvenem enaki ali podobni tistim, ki so navedeni v okviru zadeve Guiai Bi Poin proti Svetu (T-137/11).


title: Zadeva F-119/14: Tožba, vložena 24. oktobra 2014 – ZZ/Komisija

text:
               12.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 7/56

         Tožba, vložena 24. oktobra 2014 – ZZ/Komisija
   (Zadeva F-119/14)
   (2015/C 007/71)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnika: L. Levi in A. Blot, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe Komisije, s katero se je končal postopek imenovanja tožeče stranke za uradnika, v katerem je bila ta vpisana na seznam primernih kandidatov po tem, ko je bila obveščena, da je zadevni GD podal soglasje k njeni zaposlitvi in po tem, ko je presodil, da njene poklicne izkušnje niso zadostne.

      Predlog tožeče stranke

               —

               Odločba z dne 17. decembra 2013, s katero je generalni direktorat za kadrovske zadeve (Direction générale des ressources humaines; „DG HR“) Evropske komisije, kot organ, pristojen za imenovanje (autorité investie du pouvoir de nomination; „AIPN“) zavrnil zaposlitev tožeče stranke kot uradnika pri generalnemu direktoratu za pravosodje in notranje zadeve (Direction générale Justice et affaires intérieures; „DG JUST“), naj se razglasi za nično;

               —

               odločba AIPN z dne 14. julija 2004, s katero je bil zavrnjen ugovor tožeče stranke zoper odločbo AIPN z dne 17. decembra 2013, naj se razglasi za nično;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo 26  132,85 EUR skupaj z zamudnimi obrestmi in plačilom prispevkov v pokojninski sistem od septembra 2013;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo 1 EUR zaradi nepremoženjske škode;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo vseh stroškov.


title: Zadeva T-131/05: Tožba Carlosa Andrésa in drugih proti Evropski centralni banki, vložena dne 21. marca 2005

text:
               28.5.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 132/32

         Tožba Carlosa Andrésa in drugih proti Evropski centralni banki, vložena dne 21. marca 2005
   (Zadeva T-131/05)
   (2005/C 132/58)
   Jezik postopka: francoščina
   Carlos Andrés, stanujoč v Frankfurtu na Majni, in osem drugih, ki jih zastopata Georges Vandersanden in Laure Levi, avocats, je dne 21. marca 2005 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložil tožbo proti Evropski centralni banki.
   Tožeče stranke Sodišču prve stopnje predlagajo, naj:

               —

               razglasi za ničnega plačilni list tožečih strank za julij 2004;

               —

               toženi stranki naloži plačilo odškodnine za škodo, ki so jo utrpele tožeče stranke, v višini 5.000 EUR vsaki tožeči stranki zaradi izgube kupne moči od dne 1. julija 2001, izostalih izplačil, ki ustrezajo povečanju plač tožečih strank za 1,86 % za obdobje od dne 1. julija 2001 do 30. junija 2002, 0,92 % za obdobje od dne 1. julija 2002 do 30. junija 2003 in 2,09 % za obdobje od dne 1. julija 2003 do 30. junija 2004, z obrestmi na znesek izostalih plač tožečih strank od njihove zapadlosti do dneva dejanskega izplačila. To obrestno mero je treba izračunati na osnovi stopenj, ki jih je določila Evropska centralna banka za glavne operacije refinanciranja, in se uporabi za zadevno obdobje, povečano za dve točki.

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Predmet te zadeve je povečanje plače, vsebovane na plačilnih listih tožečih strank za julij 2004, ki naj bi bilo določeno brez upoštevanja obveznosti posvetovanja z osebjem Evropske centralne banke (ECB), načinov izračuna glede splošnih izravnav plač, kot je določeno s sporazumom med socialnimi partnerji („memorandum of understanding“). Prav tako se izpodbija, da zadevno povečanje, ki se uporablja po sodbi Sodišča prve stopnje z dne 20. novembra 2003, izdani v zadevi T-63/02, Cerafogli in Poloni proti ECB (Recueil FP, str. IA-291 in II-1405), nima retroaktivnega učinka za leta 2001, 2002 in 2003.
   Tožeče stranke v utemeljitev svoje tožbe navajajo:

               —

               kršitev tako členov 45 in 46, kot tudi pogojev za uporabo „memorandum of understanding“, in načela dobre uprave,

               —

               kršitev obveznosti obrazložitve, kot tudi ugotovitev kršitve pooblastila za odločanje po prostem preudarku. Glede tega je pojasnjeno, da naj bi bili seznami, ki jih je banka določila za utemeljitev predloga o zadevnem povišanju plač, rezultat napačne uporabe metod izračunavanja,

               —

               kršitev legitimnih pričakovanj.


title: Zadeva T-403/06: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 9. aprila 2008 – Belgija proti Komisiji

text:
               7.6.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 142/37

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 9. aprila 2008 – Belgija proti Komisiji
   (Zadeva T-403/06) (1)

   (2008/C 142/69)

      Jezik postopka: francoščina

   Predsednik osmega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 42, 24.2.2007.


title: Zadeva C 586/12 P: Pritožba, ki jo je Koninklijke Wegenbouw Stevin BV vložil 13. decembra 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 27. septembra 2012 v zadevi T-357/06, Koninklijke Wegenbouw Stevin proti Komisiji

text:
               9.3.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 71/6

         Pritožba, ki jo je Koninklijke Wegenbouw Stevin BV vložil 13. decembra 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 27. septembra 2012 v zadevi T-357/06, Koninklijke Wegenbouw Stevin proti Komisiji
   (Zadeva C 586/12 P)
   2013/C 71/11
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Pritožnik: Koninklijke Wegenbouw Stevin BV (zastopnik: E. Pijnacker Hordijk, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga:

               —

               naj delno razveljavi izpodbijano sodbo v delu, v katerem je Splošno sodišče presodilo, da je Komisija pravno zadostno dokazala, da je imela družba KWS vlogo vodje pri omejevalnem sporazumu, ki ga je odkrila Komisija;

               —

               naj delno razglasi za ničen člen 1(j) izpodbijane odločbe (1) v delu, v katerem je Komisija naložila družbi KWS plačilo globe v višini 27,36 milijona EUR;

               —

               naj globo, ki je bila naložena družbi KWS, znova določi v višini  milijona EUR;

               —

               Komisiji naj naloži plačilo dela stroškov postopka družbe KWS na prvi stopnji in v pritožbenem postopku, ki ga naj Sodišče natančneje določi.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v utemeljitev svoje pritožbe navaja dva pritožbena razloga.
   Prvi pritožbeni razlog
   Pritožnica v okviru prvega pritožbenega razloga navaja, da je Splošno sodišče kršilo načelo enakega obravnavanja in temeljne zahteve neprotislovnosti sodnih odločb, ker je v izpodbijani sodbi brez obrazložitve – kaj šele s prepričljivo obrazložitvijo – na protisloven način upoštevalo iste dokaze v zvezi s posamezno tožečo stranko, namreč družbo KWS in družbo Shell Nederland Verkoop Maatschappij B.V. (v nadaljevanju: SNV) (tožba družbe SNV je predmet sodbe Sodišča z dne 27. septembra 2012, zadeva T-343/06), čeprav naj bi družbi KWS in SNV v skladu z izpodbijano odločbo imeli v okviru omejevalnega dogovora skupaj enako vlogo.

               —

               Presojo domnevne vloge pobudnic in vodij družb KWS in SNV s strani Splošnega sodišča bi naj bilo treba obravnavati v njuni povezanosti: Komisija naj bi v svoji odločbi ugotovila, da naj bi bili družbi KWS in SNV skupaj vodilni sili pri omejevalnem sporazumu.

               —

               Splošno sodišče naj bi dokazno moč nekaterih dokaznih predlogov, ki jih je Komisija navedla proti družbama KWS in SNV, presodila na pravno neutemeljen, protisloven način.

               —

               glede na navedeno naj ne bi bilo mogoče sprejeti mnenja, da je imela samo družba KWS vlogo vodje pri omejevalnem sporazumu dobaviteljev bitumna in graditeljev cest.

         Drugi pritožbeni razlog
   Pritožnica z drugim pritožbenim razlogom trdi, da je Splošno sodišče kršilo prepoved samovoljnega ravnanja, načelo enakega obravnavanja in načelo sorazmernosti, ker je v izpodbijani sodbi presodilo, da se lahko potrdi povečanje globe za 50 %, ki ga je Komisija uporabila proti družbi KWS zaradi vloge pobudnice in vodje, čeprav je ugotovilo, da ni zadostnega razloga za domnevo vloge vodje.

               —

               Ker naj ne bi bilo mogoče sprejeti mnenja, da naj bi bilo mogoče samo družbi KWS pripisati vlogo vodje, naj bi to veljalo tudi za povečanje globe.

               —

               Splošno sodišče naj bi Komisijo „nagradilo“ za nenatančne ugotovitve v izpodbijani odločbi, ker je potrdilo povečanje globe Komisije, čeprav ta za eno od dveh okoliščin za povečanje globe ni predložila zadostnih dokazov.

               —

               V nasprotju z načelom enakega obravnavanja in načelom sorazmernosti naj bi bilo, da je Splošno sodišče (predvsem v polnem obsegu) potrdilo povečanje globe za 50 % glede družbe KWS, čeprav je v vzporednem postopku s tožbo, v zadevi T-343/06, glede družbe SNV in drugih to povečanje razglasilo za nično.

               —

               Iz vsega navedenega izhaja, da povečanje globe, kot je bilo uporabljeno proti družbi KWS, naj ne bi moglo biti veljavno.

      (1)  Odločba Komisije C(2006) 4090 z dne 13. septembra 2006 v zvezi s postopkom po členu 81 [ES] (Zadeva št. COMP/F/38.456 – Bitumen (NL)).


title: Zadeva T-498/17: Tožba, vložena 4. avgusta 2017 – Álvarez de Linera Granda/Komisija in SRB

text:
               2.10.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 330/16

         Tožba, vložena 4. avgusta 2017 – Álvarez de Linera Granda/Komisija in SRB
   (Zadeva T-498/17)
   (2017/C 330/21)
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Pablo Álvarez de Linera Granda (Madrid, Španija) (zastopniki: E. Pastor Palomar, F. Arroyo Romero in N. Subuh Falero, odvetniki)

      Toženi stranki: Evropska komisija in Enotni odbor za reševanje

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               sklep Enotnega odbora za reševanje z dne 7. junija 2017 št. SRB/EES/2017/08, naslovljen na FROB, s katerim se potrjuje shema za reševanje za Banco Popular Español, razveljavi;

               —

               sklep Evropske komisije 2017/1246 z dne 7. junija 2017 o odobritvi sheme za reševanje za Banco Popular Español razveljavi in

               —

               v skladu z določbami člena 340 PDEU ugotovi nepogodbeno odgovornost SRB in Evropske komisije ter naloži popravilo škode, ki je bila povzročena tožeči stranki.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so podobni kot v zadevah Mutualidad de la Abogacía in Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Enotni odbor za reševanje (T-478/17), Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno in SFL/Enotni odbor za reševanje (T-481/17), Comercial Vascongada Recalde/Komisija in Enotni odbor za reševanje (T-482/17), García Suárez in drugi/Komisija in Enotni odbor za reševanje (T-483/17), Fidesban in drugi/Enotni odbor za reševanje (T-484/17) ter Sáchez del Valle in Calatrava Real State 2015/Komisija in Enotni odbor za reševanje (T-497/17).
   Tožeča stranka posebej očita Komisiji, da je v obravnavani zadevi zlorabila pooblastila.


title: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 13. aprila 2005 v zadevi T-2/03: Verein für Konsumenteninformation proti Komisiji Evropskih skupnosti (Dostop do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Prošnja za zelo veliko število dokumentov — Popolna zavrnitev dostopa — Obveznost konkretnega in posamičnega preizkusa — Izjeme)

text:
               25.6.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/14

      SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 13. aprila 2005
   v zadevi T-2/03: Verein für Konsumenteninformation proti Komisiji Evropskih skupnosti (1)

   (Dostop do dokumentov - Uredba (ES) št. 1049/2001 - Prošnja za zelo veliko število dokumentov - Popolna zavrnitev dostopa - Obveznost konkretnega in posamičnega preizkusa - Izjeme)
   (2005/C 155/27)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi T-2/03, Verein für Konsumenteninformation, s sedežem na Dunaju (Avstrija), ki ga zastopa A. Klauser, avocat, proti Komisiji Evropskih skupnosti (zastopnika: S. Rating in P. Aalto, z naslovom za vročanje v Luxembourgu), ob sodelovanju Bank für Arbeit und Wirtschaft AG, s sedežem na Dunaju, ki jo zastopa H.-J. Niemeyer, avocat, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, in Österreichische Volksbanken AG, s sedežem na Dunaju, ter Niederörsterreichische Landesbank-Hypothekenban AG, s sedežem v Sankt Pöltnu (Avstrija), ki ju zastopajo R. Roniger, A. Ablasser in W. Hemetsberger, avocats, zaradi predloga za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije z dne 18. decembra 2002, D(2002) 330472, o prošnji za dostop do upravne dokumentacije v zadevi COMP/36.571/D-1, Banques autrichiennes — „club Lombard“, je Sodišče prve stopnje (prvi razširjeni senat), v sestavi B. Vesterdorf, predsednik, M. Jaeger, P. Mengozzi, sodnika, M. E. Martins Ribeiro in I. Labucka, sodnici, sodni tajnik: H. Jung, dne 13. aprila 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Odločba D(2002) 330472 o prošnji za dostop do upravne dokumentacije v zadevi COMP/36.571/D-1, Banques autrichiennes — „club Lombard“ se razglasi za nično.

               2.

               Komisiji se naloži plačilo stroškov.

               3.

               Intervenienti nosijo lastne stroške.

      (1)  UL C 55, 8.3.2003.


               19.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 92/36

         Tožba Nadzornega organa Efte proti Islandiji, vložena 21. januarja 2015
   (Zadeva E-2/15)
   (2015/C 92/10)
   Nadzorni organ Efte, ki ga zastopata Xavier Lewis in Janne Tysnes Kaasin, zastopnika Nadzornega organa Efte, Rue Belliard 35, 1040 Bruselj, Belgija, je 21. januarja 2015 pri Sodišču Efte vložil tožbo proti Islandiji.
   Nadzorni organ Efte Sodišču Efte predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da Islandija – s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela potrebnih ukrepov, da bi v svoj pravni red prenesla akt iz točke 66he Priloge XIII k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 104/2013 z dne 4. februarja 2013 o spremembi Uredbe (EU) št. 185/2010 glede varnostnega pregledovanja potnikov in oseb, ki niso potniki, z napravami za zaznavanje sledi eksplozivov (ETD) v kombinaciji z detektorji kovin za ročno uporabo (HHMD)), kakor je bil navedenemu sporazumu prilagojen s Protokolom št. 1 k Sporazumu EGP – ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 7 Sporazuma EGP;

               2.

               Islandiji naloži plačilo stroškov postopka.

      Pravna podlaga in dejansko stanje ter navedeni tožbeni razlogi:

               —

               Ta tožba se nanaša na to, da Islandija do najpozneje 9. septembra 2014 ni ukrepala, da bi svojo zakonodajo uskladila z obrazloženim mnenjem Nadzornega organa Efte z dne 9. julija 2014, saj v svoj nacionalni pravni red ni prenesla Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 104/2013 z dne 4. februarja 2013 o spremembi Uredbe (EU) št. 185/2010 glede varnostnega pregledovanja potnikov in oseb, ki niso potniki, z napravami za zaznavanje sledi eksplozivov (ETD) v kombinaciji z detektorji kovin za ročno uporabo (HHMD) (akt), navedene v točki 66he Priloge XIII k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru in kakor je bila navedenemu sporazumu prilagojena s Protokolom št. 1 k Sporazumu EGP in s sektorskimi prilagoditvami Priloge XIII.

               —

               Nadzorni organ Efte ugotavlja, da Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela potrebnih ukrepov za prenos navedenega akta v svoj notranji pravni red, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 7 Sporazuma EGP.


title: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 27. januarja 2005 v zadevi C-125/04 (predlog za sprejem predhodne odločbe Commission de Litiges Voyages): Guy Denuit, Betty Cordonier proti Transorient - Mosaïque Voyages et Culture SA (Vprašanja za predhodno odločanje — Predložitev zadeve Sodišču — Nacionalno sodišče v smislu člena 234 ES — Arbitraža)

text:
               2.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/5

      SODBA SODIŠČA

   (četrti senat)
   z dne 27. januarja 2005
   v zadevi C-125/04 (predlog za sprejem predhodne odločbe Commission de Litiges Voyages): Guy Denuit, Betty Cordonier proti Transorient - Mosaïque Voyages et Culture SA (1)

   (Vprašanja za predhodno odločanje - Predložitev zadeve Sodišču - Nacionalno sodišče v smislu člena 234 ES - Arbitraža)
   (2005/C 82/10)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi C-125/04, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, naslovljen na Sodišče s sklepom collège d'arbitrage de la Commission de Litiges Voyages (Belgija) z dne 4. decembra 2003, ki je dospel na Sodišče dne 8. marca 2004, v postopku v glavni stvari, ki poteka med Guy Denuit, Betty Cordonier in Transorient -Mosaïque Voyages et Culture SA, je Sodišče (četrti senat), v sestavi K. Lenaerts, predsednik senata, N. Colneric, sodnica, in J. N. Cunha Rodrigues (poročevalec), sodnik, generalni pravobranilec: A. Tizzano, sodni tajnik: R. Grass, dne 27. januarja 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Sodišče ni pristojno za odločanje o vprašanjih, ki mu jih je predložil collège d'arbitrage de la Commission de Litiges Voyages.

      (1)  UL C 156, 12.6.2004.