title: Zadeva T-377/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 18. novembra 2013 – Preparados Alimenticios proti UUNT – Rila Feinkost-Importe (Jambo Afrika) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti Jambo Afrika — Prejšnje figurativne znamke Skupnosti JUMBO, JUMBO CUBE, JUMBO MARINADE, JUMBO NOKKOS, JUMBO ROF, JUMBO CHORBA MOUTON-MUTTON, JUMBO Aroma All purpose seasoning Condiment — Prejšnje nacionalne figurativne znamke JUMBO — Prejšnja neregistrirana besedna znamka JUMBO — Relativni razlog za zavrnitev — Neobstoj verjetnosti zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               11.1.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 9/22

         Sodba Splošnega sodišča z dne 18. novembra 2013 – Preparados Alimenticios proti UUNT – Rila Feinkost-Importe (Jambo Afrika)
   (Zadeva T-377/10) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti Jambo Afrika - Prejšnje figurativne znamke Skupnosti JUMBO, JUMBO CUBE, JUMBO MARINADE, JUMBO NOKKOS, JUMBO ROF, JUMBO CHORBA MOUTON-MUTTON, JUMBO Aroma All purpose seasoning Condiment - Prejšnje nacionalne figurativne znamke JUMBO - Prejšnja neregistrirana besedna znamka JUMBO - Relativni razlog za zavrnitev - Neobstoj verjetnosti zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2014/C 9/34
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Preparados Alimenticios, SA (Hospitalet de Llobregat, Španija) (zastopnik: D. Pellisé Urquiza, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: P. Geroulakos, zastopnik)

      Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe UUNT, intervenient v postopku pred Splošnim sodiščem: Rila Feinkost-Importe GmbH & Co. KG (Stemwede-Levern, Nemčija) (zastopnik: T. Weeg, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 9. junija 2010 (zadeva R 1144/2009-1), ki se nanaša na postopek z ugovorom med družbama Preparados Alimenticios, SA in Rila Feinkost-Importe GmbH & Co. KG.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Preparados Alimenticios, SA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 301, 6.11.2010.


title: Zadeva T-158/06: Tožba, vložena 20. junija 2006 — Adobe proti UUNT (FLEX)

text:
               12.8.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/25

         Tožba, vložena 20. junija 2006 — Adobe proti UUNT (FLEX)
   (Zadeva T-158/06)
   (2006/C 190/45)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Adobe Systems Inc. (San Jose, ZDA) (zastopnik: M. Graf, lawyer)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razveljavi naj se odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 11. aprila 2006 v zadevi R 1430/2005-2 Adobe Systems Incorporated proti UUNT (Flex) v delu, v katerem je zavrnila prijavo za druge proizvode, razen za proizvode „računalniška oprema; računalniške periferne enote in oprema za obdelavo informacij“ iz razreda 9 in storitve iz razreda 42.

               —

               Uradu naj se naloži plačilo njegovih stroškov in stroškov tožeče stranke.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka „FLEX“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 38 in 42 — prijava št. 3 795 011

      Odločba preizkuševalca: Zavrnitev prijave

      Odločba odbora za pritožbe: Delna zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe Sveta št. 40/94 in neupoštevanje prejšnjih nacionalnih registracij.


title: Zadeva T-161/11: Tožba, vložena 15. marca 2011 – High Tech proti UUNT – Vitra Collections (Oblika stola)

text:
               7.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/26

         Tožba, vložena 15. marca 2011 – High Tech proti UUNT – Vitra Collections (Oblika stola)
   (Zadeva T-161/11)
   2011/C 139/50
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: italijanščina

      Stranke

      Tožeča stranka: High Tech Srl (Milano, Italija) (zastopnika: G. Floridia in R. Floridia, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Vitra Collections AG

      Predlog tožeče stranke

   Tožeča stranka predlaga Splošnemu sodišču, naj:

               —

               Razveljavi izpodbijano odločbo in razglasi za nično znamko Skupnosti št. 2.298.420

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: Tridimenzinalna figurativna znamka v zvezi z „Alu chair“ (znamka Skupnosti št. 2 298 420) za proizvode iz razreda 20

      Imetnik znamke Skupnosti: Vitra Collections, AG

      Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: Tožeča stranka

      Obrazložitev zahteve za ugotovitev ničnosti: Kršitev člena 7(1)(e)(iii) Uredbe št. 207/2009. Tožeča stranka je uveljavljala ničnost znamke tudi zako, ker naj bi bil namen njene registracije izključitev tožeče stranke s trga oblikovalskih predmetov, ki spadajo v javno rabo, in torej ne gre za registracijo v dobri veri.

      Odločba oddelka za izbris: Zavrnitev zahteve za ugotovitev ničnosti

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: Nepravilna razlaga in uporaba členov 7(1)(e)(iii) in 52(1)(b) Uredbe št. 207/2009


title: Zadeva F-9/10: Tožba, vložena 29. januarja 2010 – AC proti Svetu

text:
               1.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/79

         Tožba, vložena 29. januarja 2010 – AC proti Svetu
   (Zadeva F-9/10)
   2010/C 113/116
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: AC (Bruselj, Belgija) (zastopnika: S. Rodriguez in C. Bernard-Glanz, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe, da se tožeče stranke ne uvrsti na seznam uradnikov, ki v napredovalnem obdobju 2009 napredujejo v naziv AD 13, in naložitev plačila nepremoženjske škode, ki jo je utrpela tožeča stranka, toženi stranki.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba organa, pristojnega za imenovanja (OPI), da se tožeče stranke ne uvrsti na seznam uradnikov, ki v napredovalnem obdobju 2009 napredujejo v naziv AD 13, kot izhaja iz obvestila uslužbencem št. 94/09 z dne 27. aprila 2009, naj se razglasi za nično;

               —

               odločba OPI o zavrnitvi pritožbe tožeče stranke naj se, če je potrebno, razglasi za nično;

               —

               toženi stranki naj se naloži, da naj tožeči stranki plača odškodnino za nepremoženjsko škodo v višini 5 000 EUR;

               —

               Svetu Evropske unije naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva F-95/05: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 13. decembra 2007 – N proti Komisiji (Javni uslužbenci – Začasni uslužbenci – Zaposlitev – Delovno mesto vodje predstavništva – Tretje države – Neugodno mnenje zdravniške službe)

text:
               26.1.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/52

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 13. decembra 2007 – N proti Komisiji
   (Zadeva F-95/05) (1)

   (Javni uslužbenci - Začasni uslužbenci - Zaposlitev - Delovno mesto vodje predstavništva - Tretje države - Neugodno mnenje zdravniške službe)
   (2008/C 22/98)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: N (Bruselj) (zastopniki: K.H. Hagenaar, odvetnik, nato J. van Drooghenbroeck in T. Demaseure, odvetnika, nazadnje I. Kletzlen, odvetnica)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: J. Curall in K. Hermann, zastopnika)
   Predmet zadeve
   Razglasitev ničnosti odločbe Komisije, s katero tožeča stranka zaradi neugodnega mnenja zdravniške službe ni dobila zaposlitve kot začasni uslužbenec na delovnem mestu vodje predstavništva v Gvineji (Conakry), in odškodninski zahtevek.
   Izrek sodbe

               1.

               Odločba direktorja direkcije K „Zunanja služba“ generalnega direktorata „Zunanji odnosi“ Komisije Evropskih skupnosti z dne 15. aprila 2005, s katero je bila tožeča stranka obveščena, da ne bo dobila zaposlitve kot vodja predstavnišva v Gvineji, se razglasi za nično.

               2.

               Tožba se v preostalem zavrne.

               3.

               Komisiji Evropskih skupnosti se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 10, 14.1.2006, str. 22 (zadeva najprej vpisana pri Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti pod opravilno številko T-377/05 in s sklepom z dne 15. decembra 2005 prenesena na Sodišče za uslužbence Evropske unije).


title: Zadeva T-595/11 P: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. decembra 2012 – A proti Komisiji ( „Pritožba — Javni uslužbenci — Uradniki — Socialna varnost — Poklicna bolezen — Popolna trajna invalidnost — Vpogled v posameznikov spis — Povrnitev potnih stroškov — Odškodninski zahtevek“ )

text:
               9.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/21

         Sodba Splošnega sodišča z dne 13. decembra 2012 – A proti Komisiji
   (Zadeva T-595/11 P) (1)

   (Pritožba - Javni uslužbenci - Uradniki - Socialna varnost - Poklicna bolezen - Popolna trajna invalidnost - Vpogled v posameznikov spis - Povrnitev potnih stroškov - Odškodninski zahtevek)
   2013/C 38/36
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnik: A (P., Francija) (zastopniki: B. Cambier, A. Paternostre in L. Levi, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnika: J. Currall in J. Baquero Cruz, zastopnika)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije (tretji senat) z dne 14. septembra 2011 v zadevi A proti Komisiji (F-12/09, še neobjavljena v ZOdl.), s katero se predlaga razveljavitev te sodbe.

      Izrek

               1.

               Ustavi se postopek v zvezi s pritožbo v delu, v katerem se nanaša na sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije (tretji senat) z dne 14. septembra 2011 v zadevi A proti Komisiji (F-12/09, še neobjavljena v ZOdl.) v delu, v katerem se ta nanaša na predlog za razglasitev ničnosti odločbe z dne 28. aprila 2008 v delu, v katerem se nanaša na zavrnitev plačila začasne odškodnine iz člena 19(4) skupnih pravil in uporabe določb člena 73(2)(b) Kadrovskih predpisov, in na predlog, naj Komisija plača znesek iz tega člena.

               2.

               V preostalem se pritožba zavrne.

               3.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 49, 18.2.2012.


               31.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 29/5

         Zahteva za svetovalno mnenje, ki jo je Sodišču Efte predložilo sodišče Héraðsdómur Reykjavíkur dne 14. septembra 2012 v zadevi Yngvi Harðarson proti Askar Capital hf.
   (Zadeva E-10/12)
   2013/C 29/06
   Okrožno sodišče v Reykjaviku (Héraðsdómur Reykjavíkur) je pri Sodišču Efte z dopisom z dne 14. septembra 2012, ki ga je vložišče sodišča prejelo 14. septembra 2012, vložilo zahtevo za svetovalno mnenje v zadevi Yngvi Harðarson proti Askar Capital hf. glede naslednjega vprašanja:
   Ali je treba Direktivo Sveta 91/553/EGS z dne 14. oktobra 1991 o obveznosti delodajalca, da zaposlene obvesti o pogojih, ki se nanašajo na pogodbo o zaposlitvi ali delovno razmerje, razlagati tako, da se nadomestilo zaposlenemu v primeru stečajnega postopka ali primerljive razdelitve podjetja z omejeno odgovornostjo določi na podlagi pisne pogodbe o zaposlitvi, če zaposleni ni prejel pisnega dokumenta o morebitnih začasnih ali trajnih spremembah bistvenih sestavin pogodbe o zaposlitvi ali delovnega razmerja med strankama v rokih iz člena 5 navedene direktive?


title: Zadeva C-7/09: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 12. novembra 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji (Neizpolnitev obveznosti — Direktiva 2006/86/ES — Zahteve po sledljivosti, obveščanju o hudih in neželenih reakcijah in pojavih ter nekaterih tehničnih zahtevah za kodiranje, predelavo, konzerviranje, shranjevanje in razdeljevanje človeških tkiv in celic — Nepravočasen prenos)

text:
               16.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 11/6

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 12. novembra 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji
   (Zadeva C-7/09) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti - Direktiva 2006/86/ES - Zahteve po sledljivosti, obveščanju o hudih in neželenih reakcijah in pojavih ter nekaterih tehničnih zahtevah za kodiranje, predelavo, konzerviranje, shranjevanje in razdeljevanje človeških tkiv in celic - Nepravočasen prenos)
   2010/C 11/10
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: C. Cattabriga in J. Sénéchal, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Belgija (zastopnik: D. Haven, zastopnik)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Opustitev pravočasnega sprejetja ali obvestitve o sprejetju predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2006/86/ES z dne 24. oktobra 2006 o izvajanju Direktive 2004/23/ES Evropskega parlamenta in Sveta o zahtevah po sledljivosti, obveščanju o hudih in neželenih reakcijah in pojavih ter nekaterih tehničnih zahtevah za kodiranje, predelavo, konzerviranje, shranjevanje in razdeljevanje človeških tkiv in celic (UL L 294, str. 32)

      Izrek

               1.

               Kraljevina Belgija, s tem da v roku, določenem v členu 11(1), prvi odstavek, Direktive Komisije 2006/86/ES z dne 24. oktobra 2006 o izvajanju Direktive 2004/23/ES Evropskega parlamenta in Sveta o zahtevah po sledljivosti, obveščanju o hudih in neželenih reakcijah in pojavih ter nekaterih tehničnih zahtevah za kodiranje, predelavo, konzerviranje, shranjevanje in razdeljevanje človeških tkiv in celic, ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z navedeno direktivo, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2.

               Kraljevini Belgiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 69, 21.3.2009.


title: Zadeva C-480/06: Tožba, vložena 24. novembra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji

text:
               27.1.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 20/10

         Tožba, vložena 24. novembra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Zadeva C-480/06)
   (2007/C 20/14)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: X. Lewis in B. Schima, Bevollmächtigte)

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               ugotovitev, da je Zvezna republika Nemčija s tem, da so upravne enote Rotenburg (Wümme), Harburg, Soltau-Fallingbostel und Stade sklenile pogodbo o izvajanju storitev ravnanja z odpadki neposredno s Mestnim čiščenjem Hamburg ter da ta pogodba o izvajanju storitev ni bila razpisana v javnem ali ne-javnem postopku na območju vse Skupnosti, kršila svojo obveznost iz člena 8 v povezavi z naslovi od III do VI Direktive Sveta 92/50/EGS z dne 18. junija 1992 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil storitev (1).

               —

               naložitev Zvezni republiki Nemčiji plačila stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Štiri spodnjesaške upravne enote so 18. decembra 1995 sklenile pogodbo o izvajanju storitev ravnanja z odpadki z Mestnim čiščenjem Hamburg, javnopravno ustanovo. Ta pogodba naj bi bila sklenjena ne da bi bil izveden postopek za oddajo javnih naročil in brez razpisa na področju Evrope.
   Upravne enote naj bi bile naročniki in obravnavana pogodba pisna odplačna pogodba o izvajanju storitev, ki presega prag in zato sodi v področje uporabe te direktive.
   Okoliščina, da naj bi bilo Mestno čiščenje Hamburg kot javnopravna ustanova samo naročnik v smislu Direktive 92/50/EGS, ne spremeni tega, da ta pogodba sodi v področje uporabe te direktive: kot naj bi Sodišče izrecno ugotovilo, naj bi se direktive vedno uporabljale za zakonodajo o naročilih, ko naročnik namerava z ustanovo, ki se uradno od njega razlikuje in ki ima v primerjavi z njim lastno pristojnost odločanja, skleniti pisno pogodbe z denarnim interesom.
   Razvidna naj ne bi bila nobena dejstva, ki bi utemeljevala postopek s pogajanji brez predhodne objave obvestila o naročilu.
   Komisija se tudi ne more pridružiti mnenju, ki ga zastopa zvezna vlada, da naj bi bila komunalna sodelovanja kot iztočišča za komunalno samoupravljanje, neodvisno od izbrane pravne oblike, odvzeta zakonodaji o naročilih. Pravica do komunalnega samoupravljanja naj namreč ne bi mogla voditi do tega, da bi bilo lokalnim območjem dopuščeno, da ne upoštevajo predpisov o oddaji javnih naročil. Če ta ozemlja z drugimi ustanovami, ki so tudi same naročniki, sklepajo pogodbe o izvajanju storitev, zanje velja zakonodaja o naročilih. Nemška vlada naj nadalje ne bi mogla dokazati, da je bila obravnavana pogodba o izvajanju storitev iz tehničnih razlogov lahko dodeljena le določenemu ponudniku storitev.
   Iz teh razlogov je Komisija sklenila, da naj bi Zvezna republika Nemčija s tem, da je sklenila pogodbo o izvajanju storitev ravnanja z odpadki, ne da bi izvedla postopek za oddajo javnih naročil in brez razpisa na področju Evrope, kršila Direktivo 92/50/EGS.

      (1)  UL L 209, str. 1.


title: Zadeva C-511/09 P: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 27. oktobra 2011 – Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd proti Svetu Evropske unije, Evropski komisiji, IML Industria Meccanica Lombarda Srl (Pritožba — Damping — Uvoz vzvodnih mehanizmov v obliki loka s poreklom iz Ljudske republike Kitajske — Uredba (ES) št. 1136/2006 — Določitev stopnje dampinga — Primerjava med normalno vrednostjo in izvozno ceno — Uredba (ES) št. 384/96 — Člen 2(7)(a) in (10))

text:
               17.12.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 370/10

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 27. oktobra 2011 – Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd proti Svetu Evropske unije, Evropski komisiji, IML Industria Meccanica Lombarda Srl
   (Zadeva C-511/09 P) (1)

   (Pritožba - Damping - Uvoz vzvodnih mehanizmov v obliki loka s poreklom iz Ljudske republike Kitajske - Uredba (ES) št. 1136/2006 - Določitev stopnje dampinga - Primerjava med normalno vrednostjo in izvozno ceno - Uredba (ES) št. 384/96 - Člen 2(7)(a) in (10))
   2011/C 370/14
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd (zastopnik: P Bentley, QC)

      Druge stranke v postopku: Svet Evropske unije (zastopniki: J.-P. Hix in B. Driessen, zastopnika, G. Berrisch, odvetnik), Evropska komisija (zastopnika: H. van Vliet in C. Clyne, zastopnika), IML Industria Meccanica Lombarda Srl (zastopnik: R. Bierwagen, odvetnik)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (sedmi senat) z dne 23. septembra 2009 v zadevi Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd proti Svetu (T-296/06), s katero je bil zavrnjen predlog za razglasitev delne ničnosti Uredbe Sveta (ES) št. 1136/2006 z dne 24. julija 2006 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz vzvodnih mehanizmov s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (UL L 205, str. 1) – Določitev stopnje dampinga

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Družbi Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co. Ltd se poleg plačila lastnih stroškov naloži tudi plačilo stroškov, ki sta jih priglasila Svet Evropske unije in družba IML Industria Meccanica Lombarda Srl.

               3.

               Evropska komisija nosi lastne stroške.

      (1)  UL C 37, 13.2.2010.


title: Zadeva C-382/05: Tožba Italijanske republike proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne  20. oktobra 2005

text:
               28.1.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/4

         Tožba Italijanske republike proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 20. oktobra 2005
   (Zadeva C-382/05)
   (2006/C 22/07)
   Jezik postopka: italijanščina
   Italijanska republika, ki jo zastopata A. Aresu in X. Lewis, zastopnika, je dne 20. oktobra 2005 na Sodišču Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Italijanska republika Sodišču predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da je Italijanska republika s tem, da je Presidenza del Consiglio dei Ministri — Dipartimento per la protezione civile — Uffico del Commissario delegato, ki je pristojen za izredne odpadke in zaščito voda na Siciliji, začel postopek za oddajo javnih naročil za uporabo ostankov gospodinjskih odpadkov v občini, ki ostanejo po ločenem zbiranju odpadkov, ki so nastali na območjih občin regije Sicilije, in je ta naročila oddal, pri čemer pa ni uporabil postopkov, ki so določeni z Direktivo Sveta 92/50/EGS (1) z dne 18. junija 1992 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil storitev, in predvsem ni objavil ustreznega javnega razpisa v Uradnem listu Evropske Unije, ni izpolnila obveznosti, določenih v tej Direktivi, in še posebej v členih 11, 15 in 17 te Direktive;

               2.

               Italijanski republiki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Kot trdi Komisija, analize dokumentov, ki se nanašajo na oddajanje spornih naročil kažejo, da je te treba opredeliti kot javna naročila storitev, ki jih ureja Direktiva 92/50/EGS.
   Posledično bi morala biti navedena naročila oddana ob upoštevanju predpisov o predhodni objavi in udeležbi, ki so določeni v naslovih III in IV te Direktive, in predvsem po objavi javnega naročila v UL EU, določeni v členih 15 in 17 te Direktive in po postopku, določenem v členu 11.
   V obravnavanem primeru obvestila, ki ga je objavil Commissario delegato, ni mogoče šteti kot takega, ki zadosti zahtevam o publiciteti, ki so določene v zgoraj navedenih predpisih. Ne le, da se vzorec obvestila, uporabljenega za objavo, nanaša na t. i. postopek predhodnih informacij in ne na oddajo naročil, ampak so predvsem informacije, ki ji vsebuje očitno nezadostne, če se jih primerja z zavezujočimi informacijami vzorca objave oddaje javnega naročila, ki je določen v nazadnje z Direktivo 92/50/EGS spremenjenimi prilogami k Direktivi 2001/78/ES.

      (1)  UL L 209, 24.7.1992, str. 1


title: Zadeva T-520/09: Tožba, vložena 24. decembra 2009 – TF1 in drugi proti Komisiji

text:
               27.3.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 80/30

         Tožba, vložena 24. decembra 2009 – TF1 in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-520/09)
   2010/C 80/51
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Télévision française 1 (TF1) (Boulogne Billancourt, Francija), Métropole télévision (M6) (Neuilly-sur-Seine, Francija), Canal + SA (Issy-Les-Moulineaux, Francija) (zastopnika: J.-P. Hordies in C. Smits, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi tožečih strank

               —

               Odločba Evropske komisije z dne 1. septembra 2009 v zadevi Državna pomoč C 27/09 (prej N 34/A/09 & N 34/B/09) – Proračunska pomoč za France Télévisions (2010-2012) naj se razglasi za nično, ker je Komisija štela, da je priglašena proračunska pomoč v znesku 450 milijonov EUR za leto 2009 za France Télévisions na podlagi člena 86(2) Pogodbe ES združljiva s to pogodbo;

               —

               Komisiji naj se naloži, naj uvede formalni postopek preiskave iz člena 108(2) PDEU;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo vseh stroškov na tej stopnji.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   S to tožbo se predlaga razglasitev ničnosti Odločbe C(2009) 6693 konč. z dne 1. septembra 2009, ki jo je sprejela Komisija po postopku iz člena 88(3) ES (postal člen 108 PDEU) in s katero je štela, da je proračunska pomoč v najvišjem znesku 450 milijonov EUR za leto 2009 za France Télévisions združljiva s skupnim trgom. Tožeče stranke v teh okoliščinah zahtevajo uvedbo formalnega postopka preiskave v skladu s členom 108(2) PDEU.
   Tožeče stranke v podporo svojemu predlogu navajajo en tožbeni razlog, in sicer da so obstajale resne težave, zaradi katerih je bila Komisija zavezana uvesti formalni postopek preiskave iz člena 88(2) ES (postal člen 108(2) PDEU) in pozvati zainteresirane stranke k predložitvi pripomb.
   Tožeče stranke trdijo, da obstajajo indici o resnih težavah, ki izhajajo iz okoliščin predhodnega postopka preučitve in vsebine izpodbijane odločbe.
   Prekomerno trajanje predhodnega postopka preučitve, potek postopka in visoka sporna dotacija naj bi kazali na obstoj resnih težav, kar izhaja iz okoliščin predhodnega postopka preučitve.
   Indici resnih težav, ki so razvidni iz vsebine izpodbijane odločbe, naj bi temeljili na dveh dejavnikih. Na eni strani naj bi izhajali iz nezadostnih podatkov, ali celo nepravilnih podatkov, ki naj bi jih Komisija imela v času izpodbijane odločbe, na drugi strani pa iz dejstva, da Komisija ob upoštevanju strukturnega tveganja čezmernega nadomestila v obravnavani zadevi in brez opravljene poglobljene analize ni bila v položaju, v katerem bi lahko odločila o združljivosti pomoči.


title: Zadeva C-235/15: Sklep predsednika Sodišča z dne 23. septembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Curtea de Apel Constanţa – Romunija) – Maria Bosneaga/Instituția Prefectului – județul Constanța – Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor

text:
               19.12.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 475/14

         Sklep predsednika Sodišča z dne 23. septembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Curtea de Apel Constanţa – Romunija) – Maria Bosneaga/Instituția Prefectului – județul Constanța – Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor
   (Zadeva C-235/15) (1)

   (2016/C 475/22)
   Jezik postopka: romunščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 270, 17.8.2015.


title: Zadeva T-595/11 P: Pritožba, ki jo je 24. novembra 2011 vložila A zoper sodbo Sodišča za uslužbence z dne 14. septembra 2011 v zadevi A proti Komisiji, F-12/09

text:
               18.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 49/25

         Pritožba, ki jo je 24. novembra 2011 vložila A zoper sodbo Sodišča za uslužbence z dne 14. septembra 2011 v zadevi A proti Komisiji, F-12/09
   (Zadeva T-595/11 P)
   2012/C 49/46
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnica: A (Port-Vendres, Francija) (zastopniki: B. Cambier, A. Paternostre in L. Levi, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnica Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije z dne 14. septembra 2011 v zadevi F-12/09;

               —

               ugodi predlogom pritožnice na prvi stopnji in zato,

                           —

                           razglasi za nične odločbe, s katerimi je Komisija pritožnici zavrnila izplačilo zneskov, ki jih dolguje na podlagi člena 73 Kadrovskih predpisov, in Komisiji naloži, naj pritožnici takoj izplača te zneske in dodatni znesek na podlagi občega prava iz naslova razlike med zneskom odškodnine za škodo, ki je bila dejansko utrpljena, in delom te odškodnine, plačane na podlagi člena 73 Kadrovskih predpisov;

                           —

                           Komisiji naloži, naj pritožnici plača zamudne obresti od decembra 2004, to je od datuma, ko bi morali biti priznani poklicni izvor bolezni, znesek odškodnine za nastalo škodo in stabilizirano zdravstveno stanje pritožnice;

                           —

                           Evropski komisiji naloži, naj pritožnici plača znesek, za katerega bo Splošno sodišče presodilo, da je ustrezen za povrnitev nepremoženjske škode, ki jo je pritožnica utrpela zaradi več napak in nepravilnosti služb Evropske komisije pri vodenju zdravstvenih postopkov v zvezi z njo;

                           —

                           toženi stranki naloži plačilo stroškov obeh postopkov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja tri pritožbene razloge.

               1.

               Prvi pritožbeni razlog se nanaša na kršitev pravice do upoštevanja razumnega roka, načela skrbnosti in načela legitimnega pričakovanja ter na izkrivljanje dokumentov.

               2.

               Drugi pritožbeni razlog se nanaša na kršitev pravice do celotne povrnitve nastale škode.

               3.

               Tretji pritožbeni razlog se nanaša na, prvič, kršitev členov 73 in 90 Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije ter načel dobrega upravljanja, gospodarnosti postopka, prepovedi retroaktivnosti, hierarhije norm in pojma stabilizacije poškodbe in, drugič, izkrivljanje dejstev in trditev pritožnice.


title: Zadeva C-645/15: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 24. novembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Nemčija) – Bund Naturschutz in Bayern e.V., Harald Wilde/Freistaat Bayern (Predhodno odločanje — Okolje — Presoja vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje — Direktiva 2011/92/EU — Projekt, ki je predmet presoje — Priloga I, točka 7 — Evropski sporazum o glavnih mednarodnih prometnih žilah (SGŽ) — Razširitev ceste s štirimi pasovi na dolžini manj kot 10 km)

text:
               30.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/13

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 24. novembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Nemčija) – Bund Naturschutz in Bayern e.V., Harald Wilde/Freistaat Bayern
   (Zadeva C-645/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Okolje - Presoja vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje - Direktiva 2011/92/EU - Projekt, ki je predmet presoje - Priloga I, točka 7 - Evropski sporazum o glavnih mednarodnih prometnih žilah (SGŽ) - Razširitev ceste s štirimi pasovi na dolžini manj kot 10 km))
   (2017/C 030/14)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Bund Naturschutz in Bayern e.V., Harald Wilde

      Tožena stranka: Freistaat Bayern

      ob udeležbi: Stadt Nürnberg

      Izrek

               1.

               Priloge I, točka 7(c), k Direktivi 2011/92/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje ni mogoče razlagati tako, da se ta določba nanaša na projekt rekonstrukcije ceste, pri katerem gre – čeprav kot v postopku v glavni stvari zadeva odsek, ki je krajši od 10 km – za razširitev ali rekonstrukcijo obstoječe ceste s štirimi ali več pasovi.

               2.

               Prilogo I, točka 7(b), k Direktivi 2011/92 je treba razlagati tako, da so „hitre ceste“ v smislu te določbe ceste, ki imajo take tehnične lastnosti, kot jih vsebuje opredelitev iz Priloge II, točka II. 3, k Evropskemu sporazumu o glavnih mednarodnih prometnih žilah (SGŽ), podpisanem 15. novembra 1975 v Ženevi, čeprav te ceste niso sestavni del omrežja glavnih mednarodnih prometnih žil, ki ga ureja ta sporazum, ali so na mestnem območju.

               3.

               Pojem „gradnja“ v smislu Priloge I, točka 7(b), k Direktivi 2011/92 je treba razlagati tako, da se nanaša na izvedbo objektov, ki pred tem niso obstajali, ali na spremembo prej obstoječih objektov v fizičnem smislu. Za presojo, ali je mogoče tako spremembo šteti za enakovredno taki gradnji glede na njeno razsežnost in način izvedbe, mora predložitveno sodišče upoštevati vse lastnosti zadevnega objekta in ne le njegovo dolžino ali ohranitev njegove prvotne trase.

      (1)  UL C 90, 7.3.2016.


title: Zadeva F-52/15: Tožba, vložena 7. aprila 2015 – ZZ proti Komisiji

text:
               8.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/38

         Tožba, vložena 7. aprila 2015 – ZZ proti Komisiji
   (Zadeva F-52/15)
   (2015/C 190/46)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnika: S. Rodrigues in A. Blot, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti sklepa Komisije, s katerim je ta zavrnila zahtevo tožeče stranke za podaljšanje delovnega razmerja in s tem potrdila njeno upokojitev z 31. oktobrom 2014, in odškodninski zahtevek z obrestmi za domnevno utrpljeno premoženjsko škodo ter simbolični znesek 1 EUR za povrnitev zatrjevane nepremoženjske škode.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti odločbe, ki jo je organ za imenovanja sprejel 25. junija 2014 in s katero je zavrnil zahtevo tožeče stranke za podaljšanje delovnega razmerja in s tem potrdil njeno obvezno upokojitev z 31. oktobrom 2014;

               —

               po potrebi razglasitev ničnosti odločbe o zavrnitvi ugovora tožeče stranke z dne 10. decembra 2014, ki ji je bila vročena 29. decembra 2014;

               —

               povrnitev premoženjske škode, ki jo je tožeča stranka utrpela zaradi izpodbijanih odločb;

               —

               dodelitev simboličnega zneska v višini 1 EUR tožeči stranki za povrnitev nepremoženjske škode;

               —

               naložitev plačila vseh stroškov toženi stranki.


title: Zadeva T-675/15: Tožba, vložena 20. novembra 2015 – Shanxi Taigang Stainless Steel/Komisija

text:
               1.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/65

         Tožba, vložena 20. novembra 2015 – Shanxi Taigang Stainless Steel/Komisija
   (Zadeva T-675/15)
   (2016/C 038/88)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Shanxi Taigang Stainless Steel Co. Ltd (Taiyuan, Kitajska) (zastopnika: F. Carlin, Barrister, in N. Niejahr, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi ničnost Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2015/1429 z dne 26. avgusta 2015 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz hladno valjanih ploščatih izdelkov iz nerjavnega jekla s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Tajvana (UL L 224, str. 10) v delu, v katerem so za izvoz tožeče stranke uvedene protidampinške dajatve in je določeno pobiranje začasnih dajatev, naloženih za tak izvoz; in

               —

               Komisiji naloži plačilo lastnih stroškov in stroškov tožeče stranke v zvezi s tem postopkom.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               S prvim tožbenim razlogom navaja, da je Komisija kršila drugi pododstavek člena 2(7)(a) Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009 (1) (v nadaljevanju: osnovna uredba), ker je Združene države Amerike (v nadaljevanju: ZDA) opredelila in izbrala kot ustrezno primerljivo državo v tem primeru. Ta izbira naj bi temeljila na napačni razlagi in uporabi drugega pododstavka člena 2(7)(a) osnovne uredbe ter na očitni napaki pri presoji dejstev. Podredno, Komisija naj bi očitno napačno uporabila člen 2(7)(a) osnovne uredbe, ker za normalno vrednost ni opravila nekaterih zahtevanih prilagoditev, kljub temu da je kot primerljivo državo izbrala ZDA.

               2.

               Z drugim tožbenim razlogom zatrjuje, da je Komisija kršila člen 2(10) osnovne uredbe, ker ni opravila zahtevane prilagoditve za interne stroške prevoza proizvajalca izvoznika iz ZDA v skladu s točko (k) te določbe.

               3.

               S tretjim tožbenim razlogom trdi, da je Komisija kršila člen 3(2), (6) in (7) osnovne uredbe. Komisija naj bi pri analizi nekaterih dejavnikov škode in vzročnosti storila očitne napake pri presoji in/ali to naj ne bi bilo v skladu z dolžnostjo Komisije, da skrbno in nepristransko preuči podatke.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL L 343, str. 51).


title: Zadeva T-264/04: Tožba World Wide Fund for Nature European Policy Programme proti Svetu Evropske unije, vložena dne 30. junija 2004

text:
               23.10.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 262/30

         Tožba World Wide Fund for Nature European Policy Programme proti Svetu Evropske unije, vložena dne 30. junija 2004
   (Zadeva T-264/04)
   (2004/C 262/58)
   Jezik postopka: angleščina
   World Wide Fund for Nature European Policy Programme, s sedežem v Bruslju, Belgija, ki ga zastopa R. Haynes, Barrister, je dne 30. junija 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložil tožbo proti Svetu Evropske unije.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, da:

               —

               razglasi za nično odločbo Sveta z dne 30. aprila 2004, ki ohranja v veljavi zavrnitev Sveta, razkriti dokumente, ki jih je označil kot pomembne za zahtevo tožeče stranke.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Tožeča stranka je na Svet s pismom z dne 23. februarja 2004 vložila prošnjo v skladu s členom 6 Uredbe 1049/2001 (1), Uradni list L 145, 31.05.2001, str. 43-48 in zahtevala informacije v zvezi s točko z naslovom „STO – Trajnost in trgovina po Cancunu“, ki je bila na dnevnem redu sestanka nadomestnih članov „Odbora iz člena 133 ES“ dne 19. decembra 2003. S pismom z dne 17. marca 2004 je Svet navedel, da je v zvezi s prošnjo tožeče stranke našel zabeležko Komisije, ki pokriva širok obseg vprašanj, ki se nanašajo na spremljanje konference v Cancunu, vendar je vseeno zavrnil njeno razkritje na osnovi, da bi to ogrozilo trgovinske interese Skupnosti in škodovalo ekonomskim odnosom s tretjimi državami. Nadalje je tožečo stranko obvestil, da zapisniki sestankov nadomestnih članov Odbora niso bili sestavljeni.
   Tožeča stranka je 5. aprila 2004 vložila potrdilno prošnjo v skladu s členom 7(2) Uredbe 1049/2001. S sporno odločbo je Svet iz že omenjenih razlogov zavrnitev ohranil v veljavi.
   V podporo svoji zahtevi za razglasitev ničnosti sporne odločbe tožeča stranka zatrjuje, da je Svet napačno ocenil občutljivost pomembnih informacij, ni navedel zadostnih razlogov za njeno zavrnitev in ni pravilno uporabil načela sorazmernosti pri ocenitvi možnosti delnega razkritja.

      (1)  Uredba (ES) št. 1049/2001 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije


title: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 30. septembra 2004 v zadevi T-313/02, David Meca-Medina, Igor Majcen proti Komisiji Evropskih skupnosti, (Konkurenca — Svoboda opravljanja storitev — Antidopinška ureditev, katero je sprejel Mednarodni olimpijski komite (MOK) — Izključno športna ureditev)

text:
               4.12.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 300/39

      SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 30. septembra 2004
   v zadevi T-313/02, David Meca-Medina, Igor Majcen proti Komisiji Evropskih skupnosti, (1)

   (Konkurenca - Svoboda opravljanja storitev - Antidopinška ureditev, katero je sprejel Mednarodni olimpijski komite (MOK) - Izključno športna ureditev)
   (2004/C 300/76)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi T-313/02, David Meca-Medina, stanujoč v Barceloni (Španija) in Igor Majcen, stanujoč v Ljubljani (Slovenija), ki ju zastopa J.-L. Dupont, avocat, proti Komisiji Evropskih skupnosti (zastopnika: O. Beynet in A. Bouquet, z naslovom za vročanje v Luksemburgu), ob intervenciji Republike Finske (zastopnica: T. Pynnä, z naslovom za vročanje v Luksemburgu), zaradi predloga za razglasitev ničnosti Komisije z dne 1. avgusta 2002, s katero je bila zavrnjena pritožba tožečih strank proti Mednarodnem olimpijskem komiteju (MOK) glede neskladnosti nekaterih pravnih predpisov, ki jih je sprejel MOK in jih je izvajala Mednarodna plavalna zveza ter določena dejanja dopinške kontrole s pravili Skupnosti glede konkurence in svobodnega opravljanja storitev (zadeva COMP/38158 – Meca-Medina in Majcen proti MOK, je Sodišče prve stopnje (četrti senat), v sestavi H. Legal, predsednik, V. Tiili, sodnica, in M. Vilaras, sodnik; sodni tajnik: J. Palacio González, glavni administrator, dne 30. septembra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Tožečim strankam se naloži plačilo lastnih stroškov in stroškov Komisije.

               3.

               Republika Finska nosi lastne stroške.

      (1)  UL C 259, 7.12.2002.


title: Zadeva T-134/10: Tožba, vložena 19. marca 2010 – FESI proti Svetu

text:
               5.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/36

         Tožba, vložena 19. marca 2010 – FESI proti Svetu
   (Zadeva T-134/10)
   2010/C 148/62
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Fédération européenne de l’industrie du sport (FESI) (Bruselj, Belgija) (zastopnika: E. Vermulst in Y. Van Gerven, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Izvedbena Uredba Sveta (EU) št. 1294/2009 z dne 22. decembra 2009 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Vietnama in s poreklom iz Ljudske Republike Kitajske, kakor je bila razširjena na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja, poslane iz Posebne upravne regije Macao, ne glede na to, ali je deklarirana kot izdelek s poreklom iz Posebne upravne regije Macao ali ne, na osnovi pregleda zaradi izteka ukrepov na podlagi člena 11(2) Uredbe Sveta (ES) št. 384/96 (1) naj se v celoti ali podredno v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko in njene člane, zlasti štiri vzorčene člane (Adidas AG, Nike European Operations BV, Puma AG and Timberland Europe BV), razglasi za nično;

               —

               Svetu naj se naloži razkritje podatkov o proizvodnji za vsakega od vzorčenih proizvajalcev Unije, ki so služili kot podlaga za določitev vzorca pri preiskavi, in podatkov o zaposlitvi za vsakega vzorčenega proizvajalca Unije;

               —

               Svetu naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   V podporo svojim trditvam tožeče stranka navaja sedem tožbenih razlogov.
   Prvič, navaja, da je Svet s tem, ko od proizvajalcev Evropske unije, pritožnikov, ni zahteval izpolnitve formularjev za vzorčenje, napačno uporabil člen 17(1) temeljne uredbe (2), napravil očitno napako pri presoji ter kršil pravice obrambe in načelo prepovedi diskriminacije. Tožeča stranka trdi zlasti, da institucije Evropske unije od proizvajalcev Evropske unije, pritožnikov, niso zahtevale izpolnitve formularjev za vzorčenje in da je bil zaradi tega vzorec proizvajalcev EU izbran brez potrebnih podatkov na podlagi omejenih – nepreverljivih – podatkov, ki so jih priskrbeli pritožniki. Tožeča stranka navaja, da slednji zaradi tega niso mogli preveriti primernosti izbranega vzorca. Dalje navaja, da so institucije EU zainteresirane stranke v primerljivih položajih obravnavale različno brez kakršnegakoli objektivnega razloga in kršile temeljno načelo prepovedi diskriminacije.
   Drugič, tožeča stranka trdi, da je pri izboru vzorca proizvajalcev EU Svet napravil očitno napako pri presoji in kršil člen 17(1) temeljne uredbe. Navaja, da vzorec proizvajalcev EU ni pomenil največjega reprezentativnega obsega proizvodnje ali prodaje, ki bi ga bilo mogoče dovolj dobro preiskati v času, ki je na razpolago, v skladu s členom 17(1) temeljne uredbe, poleg tega pa je bil vzorec pretežno izbran na podlagi meril, ki v tej določbi niso omenjena.
   Tretjič, tožeča stranka navaja, da je Svet kršil člen 6.10 Protidampinškega sporazuma Svetovne trgovinske organizacije, ker člena 17(1) temeljne uredbe ni uporabil v skladu s tem sporazumom. Svet ni izbral vzorca proizvajalcev EU, ki bi predstavljali najvišji odstotek obsega proizvodnje ali prodaje, kot to zahteva člen 6.10 Protidumpinškega sporazuma STO.
   Četrtič, tožeča stranka navaja, da je pri določitvi verjetnosti nadaljevanja škode Svet kršil člene 3(1), 3(2), 3(5) in 11(2) temeljne uredbe in napravil očitno napako pri presoji dejstev. Po mnenju tožeče stranke je Svet ob neobstoju ukrepov na podlagi ugotovitve o nadaljevanju škode v obdobju preiskave v zvezi s pregledom (v nadaljevanju: OPP) nepravilno ugotovil verjetnost nadaljevanja škode za industrijo EU na podlagi makroekonomskih podatkov, ki so vključevali podatke proizvajalcev, ki niso del industrije EU, in na podlagi nepreverjenih podatkov. Poleg tega so bili mikroekonomski kazalniki ovrednoteni na podlagi podatkov iz nereprezentativnega vzorca proizvajalcev EU.
   Petič, tožeča stranka navaja, da je s tem, ko je dovolil zaupno obravnavo identitete proizvajalcev EU, pritožnikov, Svet kršil člen 19(1) temeljne uredbe in kršil pravico do obrambe, saj je dovolil zaupno obravnavo brez upravičenega razloga in ne da bi temeljito preučil zahteve po zaupnosti.
   Šestič, navaja, da je Svet pri določitvi sistema kontrolne številke izdelka (v nadaljevanju: KŠI) za razvrstitev zadevnega izdelka, kršil člena 2(10) in 3(2) temeljne uredbe ter načelo vestnosti in dobrega upravljanja. Tožeče stranka meni, da je uporabljen sistem KŠI in prerazvrstitev določenih kategorij obutve med preiskavo onemogočila pošteno primerjavo med normalno vrednostjo in izvozno ceno. Poleg tega je to po mnenju tožeče stranke onemogočilo objektivno preverjanje tako obsega dampinškega uvoza in učinka dampinškega uvoza na cene na domačem trgu za podobne izdelke kot tudi posledičnega vpliva tega uvoza na domače proizvajalce teh izdelkov. Tožeča stranka poleg tega navaja, da Svet ni skrbno in nepristransko preučil vseh pomembnih elementov in ustrezno obrazložil razlogov, zaradi katerih je bilo treba spremeniti sistem KŠI, ki ga je predlagala tožeča stranka.
   Nazadnje, tožeča stranka trdi, da je pri izbiri primerljive države Svet kršil načelo vestnosti in dobrega upravljajna, napravil očitne napake pri presoji dejstev in kršil člen 2(7)(a) temeljne uredbe. Tožeča stranka meni, da je Svet pri izbiri Brazilije kot primerljive države storil resno procesno napako, saj ta izbor za to zadevo ni bil opravljen primerno in razumno.

      (1)  UL 2009 L 352, str. 1.

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 384/96 z dne 22. decembra 1995 o zaščiti proti dumpinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL 1996 L 56, str. 1).


title: Zadeva T-96/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 24. januarja 2016 – Solenis Technologies/EUIPO (Znamka Evropske unije — Prijava besedne znamke Evropske unije STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS. — Absolutni razlog za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Člen 7(1)(b) in (2) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               6.3.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 70/19

         Sodba Splošnega sodišča z dne 24. januarja 2016 – Solenis Technologies/EUIPO
   (Zadeva T-96/16) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Prijava besedne znamke Evropske unije STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS. - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) in (2) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2017/C 070/27)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Solenis Technologies LP (Wilmington, Združene države) (zastopnik: A. Sanz Cerralbo, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: M. Fischer in A. Kusturovic, agenta)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 3. decembra 2015 (zadeva R 613/2015-2) v zvezi z zahtevo za registracijo besedne znamke STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS. kot znamke Evropske unije.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Solenis Technologies LP se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 156, 2.5.2016.


title: Zadeva C-583/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 13. decembra 2010 vložilo Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Združene države Amerike proti Christine Nolan

text:
               19.3.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 89/4

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 13. decembra 2010 vložilo Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Združene države Amerike proti Christine Nolan
   (Zadeva C-583/10)
   2011/C 89/08
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Združene države Amerike

      Tožena stranka: Christine Nolan

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali delodajalčeva obveznost posvetovanja glede kolektivnih odpustov v skladu z Direktivo 98/59/ES (1) nastane: (i) ko delodajalec predlaga, vendar še ne sprejme strateške poslovne ali operativne odločitve, ki bo predvidoma ali neizogibno vodila h kolektivnim odpustom; ali (ii) šele, ko je odločitev dejansko sprejel in zato predlaga posledične odpuste?

      (1)  Direktiva Sveta 98/59/ES z dne 20. julija 1998 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi s kolektivnimi odpusti (UL L 225, str. 16).


title: Zadeva C-446/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Madžarska) 18. avgusta 2015 – Signum Alfa Sped Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság

text:
               16.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 381/15

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Madžarska) 18. avgusta 2015 – Signum Alfa Sped Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság
   (Zadeva C-446/15)
   (2015/C 381/18)
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Signum Alfa Sped Kft.

      Tožena stranka: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali se določbe Direktive 2006/112 (1) v zvezi z odbitkom DDV lahko razlagajo tako, da lahko davčni organ od davčnega zavezanca, ki želi uveljavljati svojo pravico do odbitka DDV, zato da davčni organ transakcije ne bi opredelil kot fiktivne, na splošno zahteva, da preveri, ali ima izdajatelj računa za storitve, v zvezi s katerimi želi uveljavljati pravico do odbitka, na voljo osebje in materialna sredstva, potrebna za opravljanje zadevne storitve, tako v trenutku opravljanja storitve kot tudi v trenutku dokazovanja, in da je izpolnil svoje obveznosti obračuna in plačila DDV, ali da ima poleg računa za transakcijo še druge dokumente, ki nimajo formalnih pomanjkljivosti, ter ali je treba zahtevati, da izdajatelj računa opravlja svojo gospodarsko dejavnost redno, ne samo v trenutku pravnega posla, ki je podlaga za pravico do odbitka DDV, temveč tudi v trenutku davčnega inšpekcijskega nadzora?

               2.

               Če davčni organ, upoštevajoč okoliščine, opisane v prvem vprašanju, ugotovi, da je sicer prišlo do transakcije, da pa vsebina računa ni verodostojna, saj navedena transakcija ni bila opravljena med strankama, navedenima na njem, ali se lahko zahteva, da davčni organ, upoštevajoč, da na splošno nosi dokazno breme, ugotovi tudi, med katerima strankama se je v takem primeru izvedel pravni posel in kdo je izdal račun, ali pa lahko davčni organ brez prepričljivega dokaza o navedenih dejstvih in brez podatkov ali okoliščin, iz katerih bi bilo razvidno ime tretje osebe ali njena vloga, zavrne pravico do odbitka DDV, ki jo želi uveljavljati davčni zavezanec, samo na podlagi svojih navedb v zvezi s tem?

               3.

               Ali je treba določbe Direktive 2006/112 v zvezi z odbitkom DDV razlagati tako, da lahko davčni organ, čeprav ne oporeka izvedbi transakcije, navedene na računu, ki formalnopravno izpolnjuje zakonske zahteve, zavrne uveljavljanje pravice do odbitka DDV, ne da bi moral preizkusiti, ali je bila izkazana potrebna skrbnost – v bistvu s tem, da bi zavrnitev utemeljil z objektivno odgovornostjo – s sklicevanjem na dejstvo, da ker transakcija ni bila izvedena med strankama, ki sta navedeni na računu, neverodostojnost vsebine računa per definitionem izključuje preizkus potrebne skrbnosti, ali pa mora v teh okoliščinah davčni organ, ki zavrne uveljavljanje pravice do odbitka DDV, dokazati tudi, da je davčni zavezanec, ki želi uveljavljati pravico do odbitka, vedel za protipravno ravnanje – ki je bilo morda namenjeno izogibanju plačilu davka – podjetja, s katerim je bil v pogodbenem razmerju, ali pa je celo sodeloval pri takem protipravnem ravnanju?

               4.

               V primeru pritrdilnega odgovora na prejšnje vprašanje, ali je z določbami Direktive 2006/112 v zvezi z odbitkom DDV in načeli davčne nevtralnosti, pravne varnosti in sorazmernosti, kakor jih je opredelilo Sodišče Evropske unije v svoji sodni praksi, združljiva razlaga, v skladu s katero je lahko potrebna skrbnost prejemnika računa predmet preizkusa samo, če je mogoče dokazati, da je prišlo do transakcije med strankama, z drugimi besedami, ali je bila transakcija izvedena med strankama tako, kakor je navedeno na računu, in če obstajajo samo druge vrste napake, na primer formalne napake, zlasti ob upoštevanju tega, da nacionalna davčna zakonodaja vsebuje določbe o računih s formalnimi napakami in računi, ki so bili izdani, ne da bi obstajala transakcija?

      (1)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1).


title: Zadeva T-107/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 19. novembra 2015 – Grčija/Komisija (EKUJS — Jamstveni oddelek — EKJS in EKSRP — Odhodki, izključeni iz financiranja — Uredba (ES) št.° 1782/2003 — Ureditev pravic do enotnega plačila — Nacionalna rezerva — Merila za dodelitev — Tveganje za sklad — Navzkrižna skladnost)

text:
               18.1.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 16/29

         Sodba Splošnega sodišča z dne 19. novembra 2015 – Grčija/Komisija
   (Zadeva T-107/14) (1)

   ((EKUJS - Jamstveni oddelek - EKJS in EKSRP - Odhodki, izključeni iz financiranja - Uredba (ES) št.o 1782/2003 - Ureditev pravic do enotnega plačila - Nacionalna rezerva - Merila za dodelitev - Tveganje za sklad - Navzkrižna skladnost))
   (2016/C 016/35)
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Helenska republika (zastopniki: sprva I. Chalkias, E. Leftheriotou in A. Vasilopoulou, nato M. Kanellopoulos, E. Leftheriotou in A. Vasilopoulou, agenti)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: P. Rossi in D. Triantafyllou, agenta)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Izvedbenega sklepa Komisije z dne 12. decembra 2013 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije (2013/763/EU) (UL L 338, p. 81) v delu, v katerem se nanaša na Helensko republiko.

      Izrek

               1.

               Izvedbeni sklep Komisije z dne 12. decembra 2013 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije (2013/763/EU) se razglasi za ničnega v delu, v katerem se z njim Helenski republiki nalaga pavšalni popravek glede dodelitve pravic iz nacionalne rezerve in v delu, v katerem je Evropska komisija za Helensko republiko za leto 2008 uporabila finančni popravek v zvezi z navzkrižno skladnostjo.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 129, 28.4.2014.


title: Zadeva T-508/15: Tožba, vložena 2. septembra 2015 – Republika Litva/Evropska komisija

text:
               9.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 371/29

         Tožba, vložena 2. septembra 2015 – Republika Litva/Evropska komisija
   (Zadeva T-508/15)
   (2015/C 371/32)
   Jezik postopka: litovščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Republika Litva (zastopniki: D. Kriaučiūnas, R. Krasuckaitė, M. Palionis in A. Petrauskaitė, agenti)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Izvedbeni sklep Komisije (EU) 2015/1119 z dne 22. junija 2015 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije razglasi za ničen v delu, v katerem je naslovljen na Republiko Litvo in v katerem se nanaša na shemo za predčasno upokojitev v okviru kmetijske proizvodnje (proračunska postavka: 6711);

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en razlog, ki se nanaša na kršitev prava EU:
   Komisija je s sprejetjem izpodbijanega sklepa kršila člen 52(2) Uredbe (EU) št. 1306/2013 (1) v povezavi z načelom sorazmernosti, ker:

               (1)

               je, ne da bi upoštevala naravo kršitve in finančno škodo, povzročeno Evropski uniji, uporabila pavšalni popravek, čeprav je bilo na podlagi informacij, ki so bile predložene po ex-post preverjanjih vseh zahtevkov, ki jih je Litva izvedla na ustrezen in razumen način, mogoče natančno določiti finančno škodo, ki je dejansko nastala Evropski uniji. Vlada Republike Litve trdi, da so ex-post preverjanja, ki so jih izvedli litovski organi, primeren način za določitev dejanske škode za sklad, ker:

                           —

                           so merila, izbrana za preverjanja, skladna s pojmom kmetijske proizvodnje;

                           —

                           je Komisija pojem kmetijske proizvodnje napačno povezala s pojmom delno samooskrbnih kmetij;

                           —

                           Komisija ni upoštevala ciljev Republike Litve in ukrepov, ki so bili jasno navedeni v dokumentih programa za razvoj podeželja.

               (2)

               Komisija je vsekakor napačno uporabila previsok finančni popravek v višini 5 %, ker je uporaba tega popravka predvidena zgolj za primere, ko je tveganje za izgubo v proračunu EU resno, medtem ko so preverjanja, ki jih je izvedla Republika Litva, in informacije, ki jih je predložila, pokazala, da bi lahko nastalo le majhno finančno tveganje za proračun EU.

      (1)  Uredba (EU) št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o financiranju, upravljanju in spremljanju skupne kmetijske politike in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 352/78, (ES) št. 165/94, (ES) št. 2799/98, (EC) No 814/2000, (ES) št. 1290/2005 in (ES) št. 485/2008 (UL 2013, L 347, str. 549).


title: Zadeva C-276/11 P: Pritožba, ki jo je Viega GmbH & Co. KG vložila 3. junija 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 24. marca 2011 v zadevi T-375/06, Viega GmbH & Co. KG proti Evropski komisiji

text:
               13.8.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 238/5

         Pritožba, ki jo je Viega GmbH & Co. KG vložila 3. junija 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 24. marca 2011 v zadevi T-375/06, Viega GmbH & Co. KG proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-276/11 P)
   2011/C 238/10
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Pritožnica: Viega GmbH & Co. KG (zastopniki: J. Burrichter, T. Mäger in M. Röhrig, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlog

   Pritožnica Sodišču predlaga:

               —

               naj razveljavi izpodbijano sodbo v delu, v katerem je bilo odločeno v njeno škodo,

               —

               naj Odločbo Komisije C(2006) 4180 konč. z dne 20. septembra 2006 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva št. COMP/F-1/38.121 – Pribor (fitingi)) razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša nanjo,
               ali, podredno, odpravi ali zmanjša globo, ki ji je bila naložena v členu 2(j) te odločbe,

               —

               naj, podredno, glede na predloge iz prve in druge alinee zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču,

               —

               naj toženi stranki v postopku na prvi stopnji naloži stroške celotnega sodnega spora.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožba je uperjena zoper sodbo Splošnega sodišča, s katero je to zavrnilo tožbo pritožnice zoper Odločbo Komisije C(2006) 4180 konč. z dne 20. septembra 2006 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva št. COMP/F-1/38.121 – Pribor (fitingi)).
   Pritožnica pritožbo opira na te pritožbene razloge:

               Splošno sodišče naj bi kršilo pravico pritožnice do izjave, načela, ki urejajo dokazni postopek, in obveznost obrazložitve zadevne odločbe. V izpodbijani sodbi naj bi bila utemeljitev o sodelovanju pritožnice pri omejevalnem sporazumu v glavnem oprta na z na roko napisane zabeležke ene same priče in na izjavo na podlagi obvestila o ugodni obravnavi, ne da bile kakorkoli obravnavane navedbe pritožnice v zvezi s temi dokumenti. Pritožnica naj bi izrecno omajala verodostojnost teh dokumentov (priča se naj ne bi udeleževala sestankov v nemščini in naj ne bi znala nemško).

               Splošno sodišče bi moralo preizkusiti pravilnost zabeležk priče in izjave na podlagi obvestila o ugodni obravnavi. Ker Splošno sodišče ni preizkusilo dokazne vrednosti teh zabeležk in izjave na podlagi obvestila o ugodni obravnavi, naj bi kršilo načela dokaznega postopka.

               Z izpodbijano sodbo naj bi bil kršen člen 81(1) ES, ker je Splošno sodišče ugotovilo, da je pritožnica 30. aprila 1999 sodelovala na sestanku s „protikonkurenčno naravo“. Poleg tega naj bi bil z izpodbijano sodbo kršen člen 23(1) Uredbe 1/2003, ker je bilo sodelovanje na tem sestanku upoštevano pri določitvi globe. Splošno sodišče naj bi v zvezi s tem sestankom ugotovilo samo, da dokazi kažejo „bolj“ na protikonkurenčen namen kot na namen, ki bi bil v skladu s pravili konkurence. Tako naj bi Splošno sodišče prekršilo merilo dokazanosti, ki si ga je samo postavilo, v skladu s katerim se zahteva gotov in nedvomen dokaz o kršitvi.

               Ugotovitev protikonkurenčne narave sestanka z dne 30. aprila 1999 naj bi vplivala na višino naložene globe. Vključitev tega sestanka naj bi služila kot dokaz za udeležbo pritožnice pri omejevalnem sporazumu s fitingi z nasedom. Na podlagi tega naj bi bil promet pritožnice s fitingi z nasedom pri določitvi izhodiščnega zneska globe določen v znesku, ki je za enajstkrat višji.

               Glede upoštevanja prometa s fitingi z nasedom naj sodba poleg tega ne bi bila dovolj utemeljena in naj bi bila nelogična. Naložitev globe v višini več kot 50 milijonov EUR naj bi bila v točki 85 izpodbijane sodbe nazadnje oprta le na dve navedbi, katerih povezava s fitingi z nasedom naj bi bila pojasnjena le v dveh delih stavkov in ugotovljena brez kakršnekoli presoje dokazne vrednosti. Splošno sodišče naj bi nato menilo, da je pritožnica na sestanku z dne 30. aprila 1999 sodelovala pri protikonkurenčnih dogovorih o fitingih z nasedom, čeprav naj bi obenem ugotovilo, da so se konkurenti še do julija 2000 dogovarjali o tem, ali naj bodo fitingi z nasedom (pri katerih je imela pritožnica monopol) sploh predmet omejevalnega sporazuma.

               Nazadnje naj bi bila izpodbijana sodba v nasprotju z načelom sorazmernosti. Komisija – s pristankom Splošnega sodišča – naj bi smernice o načinu določanja glob uporabljala tako: najprej je bil glede na promet s fitingi z nasedom določen izhodiščni znesek globe, čeprav so bili fitingi z nasedom tudi po ugotovitvah Splošnega sodišča lahko predmet omejevalnega sporazuma le v letih 2000 in 2001. Nato je bil na podlagi celotnega zatrjevanega obdobja sodelovanja pritožnice pri omejevalnem sporazumu (devet let in tri mesece) izhodiščni znesek globe povišan za 90 %. Ker naj bi bil torej promet s fitingi z nasedom določen na podlagi celotnega obdobja, in ne le na podlagi zadnjih petnajstih mesecev, ki naj bi bili edini upoštevni, naj bi bila določitev globe v nasprotju z načelom sorazmernosti.


title: Zadeva T-439/10 R: Sklep sodnika za izdajo začasne odredbe z dne 8. septembra 2011 – Fulmen proti Svetu ( Začasna odredba — Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi proti Iranu za preprečevanje širjenja jedrskega orožja — Zamrznitev sredstev in gospodarskih virov — Predlog za odlog izvršitve — Neobstoj nujnosti )

text:
               29.10.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/22

         Sklep sodnika za izdajo začasne odredbe z dne 8. septembra 2011 – Fulmen proti Svetu
   (Zadeva T-439/10 R)
   (Začasna odredba - Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi proti Iranu za preprečevanje širjenja jedrskega orožja - Zamrznitev sredstev in gospodarskih virov - Predlog za odlog izvršitve - Neobstoj nujnosti)
   2011/C 319/46
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Fulmen (Teheran, Iran) (zastopnik: A. Kronshagen, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bishop in R. Liudvinaviciute-Cordeiro, zastopnika)

      Intervenientka v podporo tožene stranke: Evropska komisija (zastopniki: M. Konstantinidis, T. Scharf in E. Cujo, zastopniki)

      Predmet

   Predlog za odlog izvršitve navedenih izpodbijanih aktov v delih, ki se nanašajo na tožečo stranko:

               —

               Sklepa Sveta 2010/413/SZVP z dne 26. julija 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Skupnega stališča 2007/140/SZVP (UL L 195, str. 39);

               —

               Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 668/2010 z dne 26. julija 2010 o izvajanju člena 7(2) Uredbe (ES) št. 423/2007 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 195, str. 25);

               —

               Sklepa Sveta 2010/644/SZVP z dne 25. oktobra 2010 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP (UL L 281, str. 81);

               —

               Uredbe Sveta (EU) št. 961/2010 z dne 25. oktobra 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 423/2007 (UL L 281, str. 1).

      Izrek

               1.

               Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

               2.

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva T-320/11: Sklep Splošnega sodišča z dne 18. decembra 2012 – Madžarska proti Komisiji (Ničnostna tožba — Rok za vložitev tožbe — Začetek teka — Nepravočasnost — Nedopustnost)

text:
               23.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 55/13

         Sklep Splošnega sodišča z dne 18. decembra 2012 – Madžarska proti Komisiji
   (Zadeva T-320/11) (1)

   (Ničnostna tožba - Rok za vložitev tožbe - Začetek teka - Nepravočasnost - Nedopustnost)
   2013/C 55/23
   Jezik postopka: madžarščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Madžarska (zastopniki: M. Fehér, K. Szíjjártó in K. Veres, zastopniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: G. von Rintelen in A. Sipos, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti sklepa Komisije 2011/192/EU z dne 28. marca 2011 o izključitvi nekaterih izdatkov, ki jih je imela leta 2004 Madžarska iz naslova programa za podporo predpristopnim ukrepom za kmetijstvo in razvoj podeželja (Sapard), iz financiranja EU (UL L 81, str. 14).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže.

               2.

               Madžarski se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 252, 27.8.2011.


title: Zadeva T-460/05: Tožba, vložena dne  29. decembra 2005  — S Bang & Olufsen proti UUNT

text:
               25.3.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 74/26

         Tožba, vložena dne 29. decembra 2005 — S Bang & Olufsen proti UUNT
   (Zadeva T-460/05)
   (2006/C 74/49)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: S Bang & Olufsen (Struer, Danska) (Zastopnik: K. Wallberg, lawyer)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 22. oktobra 2005 v primeru št. R0497/2005-1 naj se razveljavi in

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: Tridimenzionalna znamka oblike navpičnega zvočnika v obliki svinčnika na nizkem podstavku za proizvode iz razredov 9 in 20 — prijav št. 3 354 371

      Odločba preizkuševalca: Zavrnitev prijave za vse zahtevane proizvode

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: Znamka ima v skladu s členom 7(1)(b) Uredbe Sveta št. 40/94 razlikovalni učinek za vse proizvode iz te prijave, če pa temu ni tako, je razlikovalni učinek pridobila z uporabo v skladu s členom 7(3) Uredbe.


title: Zadeva C-521/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Hannover (Nemčija) 5. oktobra 2016 – Ralf-Achim Vetter, Susanne Glang-Vetter, Anna Louisa Vetter, Carolin Marie Vetter/Germanwings GmbH

text:
               30.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/16

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Hannover (Nemčija) 5. oktobra 2016 – Ralf-Achim Vetter, Susanne Glang-Vetter, Anna Louisa Vetter, Carolin Marie Vetter/Germanwings GmbH
   (Zadeva C-521/16)
   (2017/C 030/18)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Amtsgericht Hannover

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Ralf-Achim Vetter, Susanne Glang-Vetter, Anna Louisa Vetter, Carolin Marie Vetter

      Tožena stranka: Germanwings GmbH

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 5(3) Uredbe (ES) št. 261/2004 (1) razlagati tako, da se možnost izognitve nanaša samo na nastop izrednih razmer ali pa tudi na posledice izrednih razmer, in sicer odpoved leta ali veliko zamudo?

               2.

               Če bo Sodišče na prvo vprašanje odgovorilo, da se možnost izognitve nanaša na zamudo: če izredne razmere vplivajo na zrakoplov, ki je opravil predhodni let, ali mora dejanski letalski prevoznik že po nastopu izrednih razmer v okviru predhodnega leta poskrbeti za nadomestno letalo ali pa lahko s tem počaka, dokler se ne ugotovi, da bodo izredne razmere vplivale na nastanek znatne zamude pri naslednjem letu?

               3.

               Če bo Sodišče na prvo vprašanje odgovorilo, da se možnost izognitve nanaša na zamudo: ali je rezervacija nadomestnega letala (Subcharter) neprimerna, če stroški na primer presegajo trikratnik stroškov dejanskega leta?

      (1)  Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10)


title: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne  1. decembra 2005  v zadevi C-46/03: Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska proti Komisiji Evropskih skupnosti (Strukturni skladi — Prenehanje obveznosti za zneske — Pogoji — Program Manchester/Salford/Trafford 2 ( MST 2 )

text:
               11.2.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 36/2

      SODBA SODIŠČA

   (drugi senat)
   z dne 1. decembra 2005
   v zadevi C-46/03: Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska proti Komisiji Evropskih skupnosti (1)

   (Strukturni skladi - Prenehanje obveznosti za zneske - Pogoji - Program Manchester/Salford/Trafford 2 („MST 2“)
   (2006/C 36/02)
   Jezik postopka: angleščina
   V zadevi C-46/03, zaradi ničnostne tožbe na podlagi člena 230 ES, vložene 31. januarja 2003, Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska, (zastopniki: P. Ormond, R. Caudwell in K. Manji, skupaj z D. Lloyd-Jonesom, QC, in S. Lee, barrister) proti Komisiji Evropskih skupnosti (zastopnik: L. Flynn), ob intervenciji Sveta Evropske unije (zastopniki: M. Balta, F. Florindo Gijón in J. Carbery) je Sodišče (drugi senat), v sestavi C. W. A. Timmermans (poročevalec), predsednik senata, J. Makarczyk, sodnik, R. Silva de Lapuerta, sodnica, P. Kūris in G. Arestis, sodnika, generalna pravobranilka: C. Stix-Hackl, sodna tajnica: M. Ferreira, glavna administratorka, 1. decembra 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1)

               Odločba Komisije Evropskih skupnosti, ki je zajeta v dopisu z dne 22. novembra 2002, da preneha obveznost za znesek 11.632.600 evrov za stroške, izkazane pri operativnem programu Manchester/Salford/Trafford 2, se razglasi za nično.

               2)

               Komisiji Evropskih skupnosti se naloži plačilo stroškov.

               3)

               Svet Evropske unije nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 70, 22.3.2003.


title: Zadeva T-56/06 RENV II: Sodba Splošnega sodišča z dne 22. aprila 2016 – Francija/Komisija (Državne pomoči — Direktiva 92/81/EGS — Trošarine za mineralna olja — Mineralna olja, ki se uporabljajo kot gorivo pri proizvodnji aluminijevega oksida — Oprostitev plačila trošarine — Legitimno pričakovanje — Pravna varnost — Razumni rok)

text:
               6.6.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 200/18

         Sodba Splošnega sodišča z dne 22. aprila 2016 – Francija/Komisija
   (Zadeva T-56/06 RENV II) (1)

   ((Državne pomoči - Direktiva 92/81/EGS - Trošarine za mineralna olja - Mineralna olja, ki se uporabljajo kot gorivo pri proizvodnji aluminijevega oksida - Oprostitev plačila trošarine - Legitimno pričakovanje - Pravna varnost - Razumni rok))
   (2016/C 200/25)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Francoska republika (zastopniki: G. de Bergues, D. Colas in R. Coesme, agenti)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: V. Di Bucci, N. Khan, G. Conte, D. Grespan in K. Walkerová, agenti)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti člena 5 Odločbe Komisije z dne 7. decembra 2005 o oprostitvi plačila trošarine za mineralna olja, ki se uporabljajo kot gorivo pri proizvodnji aluminijevega oksida v regiji Gardanne, v regiji Shannon in na Sardiniji, ki se izvaja v Franciji, na Irskem in v Italiji (2006/323/ES) (UL 2006, L 119, str. 12), v delu, v katerem Francoski republiki nalaga, naj zagotovi vračilo s skupnim trgom nezdružljive državne pomoči, ki jo je med 3. februarjem 2002 in 31. decembrom 2003 dodelila tako, da je mineralna olja, ki se uporabljajo kot gorivo pri proizvodnji aluminijevega oksida v regiji Gardanne (Francija), oprostila plačila trošarine.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Francoski republiki se naloži, da nosi svoje stroške, tri četrtine stroškov Evropske komisije v zadevah T-56/06, T-56/06 RENV I in T-56/06 RENV II in tri dvajsetine stroškov Komisije v zadevah C-89/08 P in C-272/12 P.

               3.

               Komisija nosi četrtino svojih stroškov v zadevah T-56/06, T-56/06 RENV I in T-56/06 RENV II in petino svojih stroškov v zadevah C-89/08 P in C-272/12 P.

      (1)  UL C 96, 22.4.2006.


title: Zadeva T-697/13: Tožba, vložena 27. decembra 2013 – Kinnarps proti UUNT (MAKING LIFE BETTER AT WORK)

text:
               29.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 93/25

         Tožba, vložena 27. decembra 2013 – Kinnarps proti UUNT (MAKING LIFE BETTER AT WORK)
   (Zadeva T-697/13)
   2014/C 93/44
   Jezik postopka: švedščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Kinnarps AB (Falköping, Švedska) (zastopnik: M. Wahlin, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlogi

               —

               Odločba drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 28. oktobra 2013 v zadevi R 2272/2012-2 naj se razveljavi;

               —

               razglasi naj se, da ima znamka tožeče stranke MAKING LIFE BETTER AT WORK glede zadevnih proizvodov in storitev potreben razlikovalni učinek za registracijo kot znamke Skupnosti;

               —

               UUNT naj se naloži plačilo stroškov tožeče stranke postopka pred Splošnim sodiščem in pred UUNT.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavljena znamka Skupnosti: besedna znamka „MAKING LIFE BETTER AT WORK“ za proizvode in storitve iz razredov 16, 20, 35 in 42 – prijava znamke Skupnosti št. 10 887 982

      Odločitev preizkuševalca: zavrnitev vloge za registracijo

      Odločitev odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Tožbeni razlogi: neupoštevanje člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-119/10: Tožba, vložena 5. marca 2010 – Nizozemska proti Komisiji

text:
               1.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/77

         Tožba, vložena 5. marca 2010 – Nizozemska proti Komisiji
   (Zadeva T-119/10)
   2010/C 113/111
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Kraljevina Nizozemska (zastopniki: C. Wissels, Y. de Vries in J. Langer, zastopniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga tožeče stranke

               —

               razglasiti ničnost odločbe Evropske komisije C(2009) 10712 z dne 23. decembra 2009 o znižanju finančne pomoči za program pobude Skupnosti Interreg II/C „Poplavno varstvo Ren-Mozela“ v Kraljevini Belgiji, Zvezni republiki Nemčiji, Francoski republiki, Velikemu vojvodstvu Luksemburg in Kraljevini Nizozemski iz Evropskega sklada za regionalni razvoj (ESRR) na podlagi odločbe C(97) 3742 Komisije z dne 18. decembra 1997 ESRR št. 970010008;

               —

               Komisiji naložiti stroške postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   V utemeljitev svoje tožbe tožeča stranka navaja sedem tožbenih razlogov:

               —

               kršitev člena 24(2) Uredbe št 4253/88 (1), ker je bil finančni popravek določen na podlagi ekstrapolacije, čeprav ta določba takega izračuna ne omogoča;

               —

               kršitev člena 24(2) in (3) Uredbe št. 4253/88, ker je bil določen pavšalni finančni popravek, čeprav ta določba takega izračuna ne omogoča;

               —

               kršitev načela pravne varnosti, ker so bile eno od držav članic naložene obveznosti s sklicevanjem na sodno prakso Sodišča, ki je časovno mlajša od teh obveznosti, ki takrat za države članice niso bile jasne, natančne in predvidljive;

               —

               kršitev načela sorazmernosti, ker je bil določen finančni popravek v obsegu 25 % prijavljenih stroškov v povezavi z naročili, pri čemer niso bila upoštevana splošna načela, kot so načelo preglednost, prepoved diskriminacije in enakega obravnavanja;

               —

               kršitev načela sorazmernosti, ker je bil določen finančni popravek v obsegu 100 % prijavljenih stroškov v povezavi z naročili, ki presegajo vrednosti pragov iz direktiv 93/37/EGS (2), 93/36/EGS (3) ali 92/50/EGS (4) in so bila oddana brez konkurence;

               —

               kršitev obveznosti obrazložitve, ker ni obrazloženo, kako je določen obseg pavšalno določenega finančnega popravka;

               —

               kršitev obveznosti obrazložitve, ker so določena znižanja za glede na posebne projekte, ki niso zadostno obrazložena.

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 4253/88 z dne 19. decembra 1988 za izvedbo Uredbe (EGS) št. 2052/88 o usklajevanju intervencij različnih strukturnih skladov na eni strani ter med njimi in intervencijami Evropske investicijske banke in siceršnjih obstoječih finančnih instrumentov na drugi strani (UL L 374, str. 1).

      (2)  Direktiva Sveta 93/37/EGS z dne 14. junija 1993 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil za gradnje (UL L 199, str. 54, popravek v UL 1994 L 111, str. 115).

      (3)  Direktiva Sveta 93/36/EGS z dne 14. junija 1993 o usklajevanju postopkov oddaje javnih naročil blaga (UL L 199, str. 1).

      (4)  Direktiva Sveta 92/50/EGS z dne 18. junija 1992 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil storitev (UL L 209, str. 1).


title: Zadeva C-28/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Kúria (Madžarska) 18. januarja 2016 – Magyar Villamos Művek Zrt. (MVM)/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebviteli Igazgatósága

text:
               2.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 156/21

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Kúria (Madžarska) 18. januarja 2016 – Magyar Villamos Művek Zrt. (MVM)/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebviteli Igazgatósága
   (Zadeva C-28/16)
   (2016/C 156/30)
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Kúria

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Magyar Villamos Művek Zrt. (MVM)

      Tožena stranka: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebviteli Igazgatósága

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba šteti, da je holdinška družba, ki ima aktivno vlogo pri upravljanju nekaterih zadev odvisnih družb ali celotne skupine družb, vendar odvisnim družbam ne zaračunava storitev, ki jih opravlja v zvezi z dejavnostjo aktivnega holdinga, niti pripadajočega DDV, davčni zavezanec za DDV za navedene storitve?

               2.

               V primeru pritrdilnega odgovora na prvo vprašanje, ali lahko aktivna holdinška družba uveljavlja pravico do odbitka DDV, ki odpade na storitve, ki jih je uporabila in ki so neposredno povezane z obdavčljivo ekonomsko dejavnostjo nekaterih odvisnih družb, in, če to velja, kako?

               3.

               V primeru pritrdilnega odgovora na prvo vprašanje, ali lahko aktivna holdinška družba uveljavlja pravico do odbitka DDV, ki odpade na uporabljene storitve, ki so v korist celotne skupine družb, in, če to velja, kako?

               4.

               Ali so odgovori na zgornja vprašanja drugačni, če aktivna holdinška družba odvisnim družbam izda račun za navedene uporabljene storitve kot posredniške storitve, in če so, v kakšnem obsegu?


title: Zadeva C-77/05: Tožba Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska proti Svetu Evropske unije, vložena dne 17. februarja 2005

text:
               2.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/25

         Tožba Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska proti Svetu Evropske unije, vložena dne 17. februarja 2005
   (Zadeva C-77/05)
   (2005/C 82/50)
   Jezik postopka: angleščina
   Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska, ki ga zastopa Elizabeth O'Neill, zastopnica, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, je dne 17. februarja 2005 na Sodišče Evropskih skupnosti vložilo tožbo proti Svetu Evropske unije.
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               1.

               razglasi za nično Uredbo Sveta (ES) št. 2007/2004 z dne 26. oktobra 2004 o ustanovitvi Evropske agencije za upravljanje in operativno sodelovanje na zunanjih mejah držav članic Evropske unije (1),

               2.

               določi, na podlagi člena 233 ES, da po razglasitvi ničnosti Uredbe o agenciji za meje in do sprejetja novih določb še naprej veljajo določbe Uredbe o agenciji za meje, razen kolikor imajo učinek izključitve Združenega kraljestva od sodelovanja pri uporabi Uredbe agencije za meje,

               3.

               Svetu naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Združenemu kraljestvu je bila kršena pravica do sodelovanja pri sprejetju Uredbe Sveta (ES) št. 2007/2004 z dne 26. oktobra 2004 o ustanovitvi Evropske agencije za upravljanje in operativno sodelovanje na zunanjih mejah držav članic Evropske unije (Uredba o agenciji za meje) čeprav je, na podlagi člena 5(1) Protokola o vključitvi schengenskega pravnega reda v okvir Evropske unije (Schengenski Protokol) in člena 3(1) Protokola o stališču Združenega kraljestva Velike Britanije in Severne Irske, sporočila, da to želi. Razglasitev ničnosti Uredbe o agenciji za meje je utemeljena s tem, da izključitev Združenega kraljestva od njenega sodelovanja pri sprejetju pomeni bistveno kršitev določb postopka in/ali kršitev Pogodbe v smislu člena 230(2) ES.
   Bistvena navedba Združenega kraljestva je ta, da je Svet s tem, ko jo je izključil od sprejetja Uredbe o agenciji za meje, deloval na osnovi zmotne razlage povezave členov 5 in 4 Schengenskega Protokola. Še zlasti navaja:

               (a)

               razlagi Sveta, po kateri se pravica do sodelovanja, ki ji jo podeljuje člen 5 Schengenskega Protokola, nanaša samo na ukrepe, ki temeljijo na določbah schengenskega pravnega reda, v katerem je Združeno kraljestvo sodelovalo na podlagi Odločbe Sveta, sprejete na podlagi člena 4, nasprotuje s strukturo in besedilom teh členov, s samo naravo mehanizma člena 5 in z Izjavo o členu 5, ki je bila priložena Sklepni listini Amsterdamske pogodbe;

               (b)

               razlaga Schengenskega Protokola s strani Sveta se ne zahteva, da bi pravilo „brez vpliva na“ v členu 7 Protokola o stališču Združenega kraljestva Velike Britanije in Severne Irske, imelo polni učinek. Taka razlaga se tudi ne zahteva za ohranitev neokrnjenosti schengenskega pravnega reda. Kot sredstvo za ohranitev pravnega reda bi njegov nasprotni učinek na Združeno kraljestvo bil skrajno nesorazmeren;

               (c)

               glede na širok in nedoločen pojem ukrepov, izvedenih iz schengenskega pravnega reda, ki jih Svet uporablja v svoji praksi, bi mehanizem iz člena 5 Schengenskega Protokola, po razlagi Sveta, lahko učinkoval na način, ki krši načelo pravne varnosti in temeljna načela v zvezi z okrepljenim sodelovanjem.

         Podredno, Združeno kraljestvo navaja, da če bi razlaga Sveta o razmerja med členoma 5 in 4 Schengenskega Protokola bila pravilna, bi to nujno vodilo do ozke razlage pojma ukrepa, izvedenega iz schengenskega pravnega reda v smislu člena 5, kot ukrepa, ki je neločljivo povezan s pravnim redom; Uredba o agenciji za meje pa ni tak ukrep.

      (1)  UL L 349, str. 1.


title: Zadeva C-27/09 P: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 21. decembra 2011 – Francoska republika proti People's Mojahedin Organization of Iran, Svetu Evropske unije, Evropski komisiji ( „Pritožba — Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi, sprejeti za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu — Skupno stališče 2001/931/SZVP — Uredba (ES) št. 2580/2001 — Zamrznitev sredstev, ki se uporabi za skupino, vpisano na seznam, ki ga sestavi, pregleduje in spreminja Svet Evropske unije — Pravica do obrambe“ )

text:
               18.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 49/2

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 21. decembra 2011 – Francoska republika proti People's Mojahedin Organization of Iran, Svetu Evropske unije, Evropski komisiji
   (Zadeva C-27/09 P) (1)

   (Pritožba - Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi, sprejeti za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu - Skupno stališče 2001/931/SZVP - Uredba (ES) št. 2580/2001 - Zamrznitev sredstev, ki se uporabi za skupino, vpisano na seznam, ki ga sestavi, pregleduje in spreminja Svet Evropske unije - Pravica do obrambe)
   2012/C 49/02
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Francoska republika (zastopniki: E. Belliard, G. de Bergues in A. Adam, zastopniki)

      Druge stranke v postopku: People's Mojahedin Organization of Iran (zastopniki: J.-P. Spitzer, odvetnik, D. Vaughan QC in M.-E. Demetriou, Barrister), Svet Evropske unije, Evropska komisija (zastopnika: S. Boelaert in P. Aalto, zastopnika)

      Predmet

   Pritožba, vložena zoper sodbo Sodišča prve stopnje (zdaj Splošno sodišče) (sedmi senat) z dne 4. decembra 2008 v zadevi People's Mojahedin Organization of Iran proti Svetu (T-284/08), s katero je Splošno sodišče Sklep Sveta z dne 15. julija 2008 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu in razveljavitvi Sklepa 2007/868/ES (2008/583/ES) (UL L 188, str. 21) razglasilo za ničen v delu, v katerem se nanaša na People's Mojahedin Organization of Iran.

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Francoski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 82, 4.4.2009.


title: Zadeva F-16/09: Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 30. novembra 2009 – de Britto Patrício-Dias proti Komisiji (Javni uslužbenci — Uradniki — Ocenjevanje — Poročilo o kariernem napredovanju — Vmesno vrednotenje 2007 — Kršitev člena 43 Kadrovskih predpisov — Obrazložitev — Napaka pri presoji — Ocena dela v delu zadevnega obdobja)

text:
               30.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/77

         Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 30. novembra 2009 – de Britto Patrício-Dias proti Komisiji
   (Zadeva F-16/09) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Ocenjevanje - Poročilo o kariernem napredovanju - Vmesno vrednotenje 2007 - Kršitev člena 43 Kadrovskih predpisov - Obrazložitev - Napaka pri presoji - Ocena dela v delu zadevnega obdobja)
   2010/C 24/144
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Jorge de Britto Patrício-Dias (Bruselj, Belgija) (zastopnik: L. Massaux, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: C. Berardis-Kayser in G. Berscheid, zastopnika)

      Predmet zadeve

   Razglasitev ničnosti odločbe o zavrnitvi pritožbe tožeče stranke zoper odločbo o njeni oceni za leto 2007.

      Izrek sodbe

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Jorge de Britto Patrício-Dias se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 90, 18.4.2009, str. 41.


title: Izbris zadeve C-458/02

text:
               11.6.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 143/29

         Izbris zadeve C-458/02 (1)

   (2005/C 143/47)

      (Jezik postopka: angleščina)

   S sklepom z dne 22. marca 2005 je predsednik Sodišča Evropskih skupnosti odredil izbris zadeve pod opr. št. C-458/02: Komisija Evropskih skupnosti proti Združenemu kraljestvu Velike Britanije in Severne Irske.

      (1)  UL C 55, 8.3.2003.


title: Zadeva C-582/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 17. decembra 2014 — Patrick Breyer/Zvezna republika Nemčija

text:
               16.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 89/4

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 17. decembra 2014 — Patrick Breyer/Zvezna republika Nemčija
   (Zadeva C-582/14)
   (2015/C 089/05)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesgerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Patrick Breyer

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 2(a) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov (1) (v nadaljevanju: Direktiva o varstvu podatkov) razlagati tako, da naslov internetnega protokola (v nadaljevanju: IP-naslov), ki ga zbira ponudnik storitev pri dostopu do njegove spletne strani, za tega ponudnika pomeni datum, ki omogoča identifikacijo posameznika, že v primeru, če tretja stranka (tukaj: ponudnik dostopa) razpolaga z dodatnimi informacijami, potrebnimi za identifikacijo posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki?

               2.

               Ali člen 7(f) Direktive o varstvu podatkov nasprotuje nacionalnemu predpisu, v skladu s katerim lahko ponudnik osebne podatke brez privolitve uporabnika zbira in uporabi samo, če je to potrebno za omogočanje in zaračunavanje konkretnega dostopa do telekomunikacijskih storitev s strani zadevnega uporabnika, in po katerem cilj zagotavljanja splošnega delovanja telekomunikacijskih storitev ne upravičuje uporabe podatkov po zaključku postopka uporabe?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 15, str. 355.


title: Zadeva T-750/15: Sklep Splošnega sodišča z dne 22. septembra 2016 – Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft in drugi/Komisija (Ničnostna tožba — Državne pomoči — Obnovljivi viri energije — Pomoč na podlagi nekaterih določb spremenjenega nemškega zakona glede obnovljivih virov energije (zakon EEG iz leta 2014) — Podpora za elektriko iz obnovljivih virov energije in znižana dajatev EEG za energetsko intenzivne uporabnike — Sklep, s katerim je pomoč razglašena za združljivo z notranjim trgom — Ničnostna tožba — Neobstoj pravnega interesa — Nedopustnost)

text:
               7.11.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 410/20

         Sklep Splošnega sodišča z dne 22. septembra 2016 – Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft in drugi/Komisija
   (Zadeva T-750/15) (1)

   ((Ničnostna tožba - Državne pomoči - Obnovljivi viri energije - Pomoč na podlagi nekaterih določb spremenjenega nemškega zakona glede obnovljivih virov energije (zakon EEG iz leta 2014) - Podpora za elektriko iz obnovljivih virov energije in znižana dajatev EEG za energetsko intenzivne uporabnike - Sklep, s katerim je pomoč razglašena za združljivo z notranjim trgom - Ničnostna tožba - Neobstoj pravnega interesa - Nedopustnost))
   (2016/C 410/27)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH (Zeitz, Nemčija), RWE Power AG (Essen, Nemčija) in Vattenfall Europe Mining AG (Cottbus, Nemčija) (zastopniki: U. Karpenstein, K. Dingemann in M. Kottmann, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: K. Herrmann in T. Maxian Rusche, agenta)

      Predmet

   Predlog, na podlagi člena 263 PDEU, za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2014) 5081 final z dne 23. julija 2014 o shemi državne pomoči SA.38632 (2014/N) Zvezne republike Nemčije (EEG 2014 – Reforma zakona o obnovljivih virih energije).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne kot nedopustna.

               2.

               Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH, RWE Power AG in Vattenfall Europe Mining AG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 59, 15.2.2016.


title: Zadeva C-255/06 P: Sklep Sodišča z dne 5. julija 2007 – Yedaș Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AȘ proti Svetu Evropske Unije in Komisiji Evropskih skupnosti (Pritožba – Mednarodni sporazumi – Sporazum EGS-Turčija – Carinska unija med Evropsko unijo in Turčijo – Finančne pomoči za kompenzacijo)

text:
               8.12.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/19

         Sklep Sodišča z dne 5. julija 2007 – Yedaș Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AȘ proti Svetu Evropske Unije in Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva C-255/06 P) (1)

   (Pritožba - Mednarodni sporazumi - Sporazum EGS-Turčija - Carinska unija med Evropsko unijo in Turčijo - Finančne pomoči za kompenzacijo)
   (2007/C 297/31)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Pritožnica: Yedaș Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AȘ (zastopnik: R. Sinner, odvetnik)

      Drugi stranki v postopku: Svet Evropske Unije (zastopnika: M. Bishop in D. Canga Fano, zastopnika) in Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: X. Lewis in J. Hottiaux, zastopnika)
   Predmet
   Pritožba proti sodbi Sodišča prve stopnje (peti senat) z dne 30. marca 2006 v zadevi T-367/03, Yedas Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AS proti Svetu Evropske unije in Komisiji Evropskih skupnosti, s katero je Sodišče prve stopnje kot neutemeljeno zavrnilo odškodninsko tožbo za povračilo škode, ki jo je tožeča stranka domnevno utrpela, ker institucije, tožene stranke, niso spoštovale obveznosti, določenih v določbah, ki zadevajo carinsko unijo med Evropsko unijo in Turčijo in zlasti določbe o plačilu finančnih pomoči za kompenzacijo negativnih učinkov carinske unije na turško gospodarstvo.
   Izrek

               1)

               Pritožba se zavrne.

               2)

               Yedaș Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AȘ se naloži plačilo stroškov postopka.

      (1)  UL C 212, 2.9.2006.


title: Zadeva T-433/08 R: Sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 20. novembra 2008 – SIAE proti Komisiji ( Izdaja začasne odredbe – Odločba Komisije, s katero je naložena opustitev usklajenega ravnanja na področju kolektivnega upravljanja avtorskih pravic – Predlog za odložitev izvršitve – Neobstoj nujnosti )

text:
               7.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/36

         Sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 20. novembra 2008 – SIAE proti Komisiji
   (Zadeva T-433/08 R)
   („Izdaja začasne odredbe - Odločba Komisije, s katero je naložena opustitev usklajenega ravnanja na področju kolektivnega upravljanja avtorskih pravic - Predlog za odložitev izvršitve - Neobstoj nujnosti“)
   (2009/C 32/71)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Società Italiana degli Autori ed Editori (SIAE) (Rim, Italija) (zastopniki: M. Siragusa, M. Mandel, L. Vullo in S. Valentino, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: V. Di Bucci in F. Castillo de la Torre, zastopnika)
   Predmet
   Predlog za odložitev izvršitve člena 4(2) Odločbe Komisije C(2008) 3435 konč. z dne 16. julija 2008 o postopku iz člena 81 ES in člena 53 Sporazuma EGP (Zadeva COMP/C2/38.698 – CISAC)
   Izrek

               1)

               Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

               2)

               Odločitev o stroških se pridrži.