title: Zadeva C-389/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n° 2 de Vigo (Španija) 14. avgusta 2020 – CJ/Tesorería General de la Seguridad Social

text:
               7.12.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 423/22

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Vigo (Španija) 14. avgusta 2020 – CJ/Tesorería General de la Seguridad Social
      (Zadeva C-389/20)
      (2020/C 423/33)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Vigo

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: CJ

         Tožena stranka: Tesorería General de la Seguridad Social

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 4(1) Direktive Sveta 79/7/EGS z dne 19. decembra 1978 o postopnem izvrševanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zadevah socialne varnosti (1), ki se nanaša na enako obravnavanje in ki prepoveduje vsakršno diskriminacijo na podlagi spola, bodisi posredno ali neposredno, pri obveznosti plačevanja prispevkov za socialno varnost, in člen 5(b) Direktive 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu (2), ki vsebuje identično prepoved posredne ali neposredne diskriminacije na podlagi spola na področju uporabe sistemov socialne varnosti in pogojev dostopa do njih ter glede obveznosti v zvezi s prispevki in izračunavanjem prispevkov, razlagati tako, da nasprotujeta nacionalnemu predpisu, kot je člen 251(d) LGSS [Ley General de la Seguridad Social (splošni zakon o socialni varnosti)]: „(d) varstvo v okviru posebnega sistema za delavce v gospodinjstvu ne vključuje varstva za primer brezposelnosti.“?

                  2.

                  Če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen, ali je treba šteti, da je navedena zakonska določba primer prepovedane diskriminacije v skladu s členom 9(1)(e) in/ali (k) Direktive 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006, ker so naslovniki spornega predpisa, to je člena 251(d) LGSS, skoraj izključno ženske?

         (1)  UL 1979, L 6, str. 24.

         (2)  UL 2006, L 204, str. 23.


title: Zadeva C-392/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Rejonowy dla Warszawy-Mokotowa w Warszawie (Poljska) 12. avgusta 2020 – Evropska agencija za kemikalije/Miejskie Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej

text:
               7.12.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 423/23

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Rejonowy dla Warszawy-Mokotowa w Warszawie (Poljska) 12. avgusta 2020 – Evropska agencija za kemikalije/Miejskie Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej
      (Zadeva C-392/20)
      (2020/C 423/34)
      Jezik postopka: poljščina

         Predložitveno sodišče

      Sąd Rejonowy dla Warszawy-Mokotowa w Warszawie

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Predlagatelj v postopku za izdajo potrdila o izvršljivosti: Evropska agencija za kemikalije

         Dolžnik, ki je vložil pritožbo zoper sklep sodnega referenta: Miejskie Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 299 PDEU razlagati tako, da se uporablja le za odločbe, ki jih izdajo Svet, Komisija ali Evropska centralna banka, ali pa tako, da se uporablja tudi za odločitve Evropske agencije za kemikalije, izdane v zvezi z naložitvijo dodatne upravne takse?

                  2.

                  Ali je treba določbo člena 299 PDEU, v skladu s katero se potrdilo o izvršljivosti izda brez drugih formalnosti razen preveritve pristnosti odločbe, razlagati tako, da nacionalno sodišče pri tem, ko ob uporabi nacionalnih predpisov o civilnem postopku odloča o izdaji potrdila o izvršljivosti, ni pristojno za preverjanje, ali je terjatev, ugotovljena z izvršilnim naslovom, zastarala?


title: Zadeva C-393/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Rejonowy dla Krakowa-Śródmieścia w Krakowie (Poljska) 18. avgusta 2020 – T.B., D. sp. z. o. o./G. I. A/S

text:
               7.12.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 423/24

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Rejonowy dla Krakowa-Śródmieścia w Krakowie (Poljska) 18. avgusta 2020 – T.B., D. sp. z. o. o./G. I. A/S
      (Zadeva C-393/20)
      (2020/C 423/35)
      Jezik postopka: poljščina

         Predložitveno sodišče

      Sąd Rejonowy dla Krakowa-Śródmieścia w Krakowie

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: T.B., D. sp. z. o. o.

         Tožena stranka: G. I. A/S

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 13(2) v povezavi s členom 11(1)(b) Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1) razlagati tako, da se lahko nanj sklicuje oseba, ki je v zameno za storitve, opravljene za neposrednega oškodovanca v prometni nesreči v zvezi z nastalo škodo, pridobila zahtevek za izplačilo odškodnine, vendar ne opravlja poklicne dejavnosti na področju uveljavljanja odškodninskih zahtevkov od zavarovalnic in, ki je na sodišču, pristojnem za kraj, kjer ima svoj sedež, tožila zavarovatelja civilne odgovornosti povzročitelja prometne nesreče, ki ima sedež v drugi državi članici?

                  2.

                  Ali je treba člen 7(2) ali člen 12 Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah razlagati tako, da se nanj lahko sklicuje oseba, ki je na podlagi pogodbe o odstopu terjatve pridobila zahtevek od oškodovanca v prometni nesreči, da bi vložila tožbo zaradi civilne odgovornosti na sodišču države članice, ki je pristojno za kraj dogodka, proti zavarovalnici storilca prometne nesreče s sedežem drugi državi članici, kot je država članica, v kateri je prišlo do dogodka?

         (1)  UL L 2012, L 351, str. 1-32.


title: Zadeva C-396/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Kúria (Madžarska) 30. julija 2020 – CHEP Equipment Pooling NV/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               7.12.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 423/24

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Kúria (Madžarska) 30. julija 2020 – CHEP Equipment Pooling NV/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Zadeva C-396/20)
      (2020/C 423/36)
      Jezik postopka: madžarščina

         Predložitveno sodišče

      Kúria

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: CHEP Equipment Pooling NV

         Tožena stranka: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba člen 20(1) Direktive Sveta 2008/9/ES (1) z dne 12. februarja 2008 o podrobnih pravilih za vračilo davka na dodano vrednost, opredeljenih v Direktivi 2006/112/ES, davčnim zavezancem, ki nimajo sedeža v državi članici vračila, ampak v drugi državi članici (Direktiva 2008/9/ES) razlagati tako, da lahko država članica vračila tudi v primeru očitnih številčnih razhajanj – ne da bi se postavljalo vprašanje sorazmernega izračuna – med zahtevkom za vračilo in računom, ki jih je mogoče pripisati davčnemu zavezancu, šteje, da ni treba zaprositi za dodatne informacije in da ima na voljo dovolj ustreznih informacij za odločitev o vračilu?

         (1)  UL 2008, L 44, str. 23.


title: Zadeva C-406/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Köln (Nemčija) 28. avgusta 2020 – Phantasialand/Finanzamt Brühl

text:
               7.12.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 423/25

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Köln (Nemčija) 28. avgusta 2020 – Phantasialand/Finanzamt Brühl
      (Zadeva C-406/20)
      (2020/C 423/37)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Finanzgericht Köln

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Phantasialand

         Tožena stranka: Finanzamt Brühl

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je navedbo sejmov in zabavišč v kategoriji 7 Priloge III v povezavi s členom 98(2) Direktive 2006/112/ES (1) mogoče uporabiti za namene razlikovanja za obdavčitev zabaviščnega parka po splošni davčni stopnji, čeprav oznaka „zabavišče“ zajema tako podjetja, ki upravljajo stacionarna zabavišča, kot tista, ki upravljajo potujoča zabavišča?

                  2.

                  Ali se sodna praksa Sodišča Evropske unije, v skladu s katero lahko okvir različnih storitev povzroči, da te storitve niso podobne, lahko uporablja za opravljanje storitev upravljavcev potujočih zabavišč in podjetij, ki upravljajo stacionarna zabavišča v obliki zabaviščnih parkov?

                  3.

                  Če je odgovor na drugo vprašanje za predhodno odločanje nikalen:
                  Ali je „stališče povprečnega potrošnika“, ki je v skladu s sodno prakso Sodišča Evropske unije bistveni element načela nevtralnosti davka na dodano vrednost, „teoretični vidik“, ki ga ni mogoče ugotoviti s pridobivanjem dokazov na podlagi izvedenskega mnenja?

         (1)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006, L 347, str. 1).


title: Zadeva C-410/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Audiencia Provincial de La Coruña (Španija) 2. septembra 2020 – Banco Santander, S.A./J.A.C. in M.C.P.R.

text:
               7.12.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 423/25

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Audiencia Provincial de La Coruña (Španija) 2. septembra 2020 – Banco Santander, S.A./J.A.C. in M.C.P.R.
      (Zadeva C-410/20)
      (2020/C 423/38)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Audiencia Provincial de La Coruña

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnik v pritožbenem postopku: Banco Santander, S.A.

         Nasprotni stranki v pritožbenem postopku: J.A.C. in M.C.P.R.

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba v primeru, če so bile v okviru postopka reševanja in likvidacije finančne institucije delnice, na katere je bil razdeljen osnovni kapital, v celoti razveljavljene, člene 34(1)(a), 53(1) in (3) ter 60(2)(b) in (e) Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 (1) razlagati tako, da nasprotujejo temu, da lahko tisti, ki so kupili njene delnice nekaj mesecev pred začetkom postopka reševanja in likvidacije ob priložnosti povečanja kapitala z javno ponudbo za vpis, vložijo odškodninske tožbe oziroma tožbe z enakim učinkom, ki temeljijo na pomanjkljivih informacijah prospekta izdaje, zoper institucijo izdajateljico ali zoper institucijo, ki je nastala pozneje z združitvijo s prevzemom?

                  2.

                  Ali v istem primeru, na katerega se nanaša prejšnje vprašanje, členi 34(1)(a), 53(3) in 60(2)(b) Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 nasprotujejo temu, da se instituciji izdajateljici ali instituciji, ki je njena univerzalna naslednica, sodno naložijo obveznosti vračila protivrednosti vpisanih delnic ter plačilo obresti zaradi ugotovitve ničnosti pogodbe o vpisu delnic z retroaktivnim učinkom (ex tunc) na podlagi tožb, vloženih po reševanju in likvidaciji institucije?

         (1)  Direktiva 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o vzpostavitvi okvira za sanacijo ter reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij (UL 2014, L 173, str. 190).


title: Zadeva C-411/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Bremen (Nemčija) 2. septembra 2020 – S/Familienkasse Niedersachsen-Bremen der Bundesagentur für Arbeit

text:
               7.12.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 423/26

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Bremen (Nemčija) 2. septembra 2020 – S/Familienkasse Niedersachsen-Bremen der Bundesagentur für Arbeit
      (Zadeva C-411/20)
      (2020/C 423/39)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Finanzgericht Bremen

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: S

         Tožena stranka: Familienkasse Niedersachsen-Bremen der Bundesagentur für Arbeit

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba člen 24 Direktive 2004/38/ES (1) in člen 4 Uredbe (ES) št. 883/2004 (2) razlagati tako, da nasprotujeta ureditvi države članice, v skladu s katero državljan druge države članice, ki v zadevni državi vzpostavi stalno ali običajno prebivališče in ne dokaže, da ima domače dohodke iz kmetijstva, gozdarstva, poslovne dejavnosti, samozaposlitve ali zaposlitve, za prve tri mesece od vzpostavitve stalnega ali običajnega prebivališča ni upravičen do družinskih dajatev v smislu člena 3(1)(j) v povezavi s členom 1(z) Uredbe (ES) št. 883/2004, medtem ko je državljan zadevne države članice v enakem položaju do družinskih dajatev v smislu člena 3(1)(j) v povezavi s členom 1(z) Uredbe (ES) št. 883/2004 upravičen brez dokazila o domačih dohodkih iz kmetijstva, gozdarstva, poslovne dejavnosti, samozaposlitve ali zaposlitve?

         (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC (UL 2004, L 158, str. 77).

         (2)  Uredba (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti (UL 2004, L 166, str. 1).


title: Zadeva C-415/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Hamburg (Nemčija) 7. septembra 2020 – Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions GmbH/Hauptzollamt Hamburg

text:
               7.12.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 423/27

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Hamburg (Nemčija) 7. septembra 2020 – Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions GmbH/Hauptzollamt Hamburg
      (Zadeva C-415/20)
      (2020/C 423/40)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Finanzgericht Hamburg

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions GmbH

         Tožena stranka: Hauptzollamt Hamburg

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali obveznost držav članic, ki izhaja iz prava Unije, da dajatve, ki so jih pobrale v nasprotju s pravom Unije, povrnejo skupaj z obrestmi, velja tudi v primerih, v katerih razlog za povračilo ni ugotovitev Sodišča Evropske unije, da je zadevna pravna podlaga v nasprotju s pravom Unije, ampak razlaga tarifne (pod)številke kombinirane nomenklature, ki jo je podalo Sodišče?

                  2.

                  Ali je mogoče načela v zvezi z zahtevki za plačilo obresti na podlagi prava Unije, ki jih je oblikovalo Sodišče Evropske unije, uporabiti tudi v zvezi z izvoznimi nadomestili, katerih izplačilo je nacionalni organ v nasprotju s pravom Unije zavrnil?


title: Zadeva C-426/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Judicial da Comarca de Braga, Juízo do Trabalho de Barcelos (Portugalska) 10. septembra 2020 – GD, ES/Luso Temp – Empresa de Trabalho Temporário, S.A.

text:
               7.12.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 423/27

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Judicial da Comarca de Braga, Juízo do Trabalho de Barcelos (Portugalska) 10. septembra 2020 – GD, ES/Luso Temp – Empresa de Trabalho Temporário, S.A.
      (Zadeva C-426/20)
      (2020/C 423/41)
      Jezik postopka: portugalščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal Judicial da Comarca de Braga, Juízo do Trabalho de Barcelos

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: GD, ES

         Tožena stranka: Luso Temp – Empresa de Trabalho Temporário, S.A.

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali člena 3(1)(f) in 5(1) Direktive 2008/104/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 o delu prek agencij za zagotavljanje začasnega dela nasprotujeta pravilu, kot je to iz člena 185(6) zakonika o delovnih razmerjih (potrjenega z zakonom št. 7/2009 z dne 12. februarja), v skladu s katerim ima delavec, zaposlen pri agenciji za zagotavljanje začasnega dela, vedno pravico le do dopusta in regresa, ki sta sorazmerna z obdobjem opravljanja dela za podjetje uporabnika, tudi če ta delavec začne delo opravljati v nekem koledarskem letu in ga preneha opravljati dve koledarski leti ali več po tem, medtem ko se za delavca, ki pogodbo o zaposlitvi sklene neposredno s podjetjem uporabnikom in ki opravlja enake naloge v enakem obdobju, uporablja splošna ureditev dopusta, ki mu zagotavlja daljše obdobje dopusta in več pripadajočega regresa, ker ta dopust in regres nista sorazmerna z obdobjem opravljanja dela?

         (1)  UL 2008, L 327, str. 9.


title: Zadeva C-436/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana (Španija) 16. septembra 2020 – Asociación Estatal de Entidades de Servicios de Atención a Domicilio (ASADE)/Consejería de Igualdad y Políticas Inclusivas

text:
               7.12.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 423/28

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana (Španija) 16. septembra 2020 – Asociación Estatal de Entidades de Servicios de Atención a Domicilio (ASADE)/Consejería de Igualdad y Políticas Inclusivas
      (Zadeva C-436/20)
      (2020/C 423/42)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka/pritožnica: Asociación Estatal de Entidades de Servicios de Atención a Domicilio (ASADE)

         Tožena stranka/nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Consejería de Igualdad y Políticas Inclusivas

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 49 PDEU in člena 76 in 77 (v povezavi s členom 74 in prilogo XIV) Direktive 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 (1) razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni zakonodaji, v skladu s katero javni naročniki lahko z zasebnimi nepridobitnimi organizacijami – ne samo prostovoljnimi organizacijami – sklepajo dogovore o opravljanju vseh vrst socialnih storitev za osebe v zameno za povračilo stroškov, ne da bi uporabili postopke, predvidene v Direktivi o javnem naročanju, in ne glede na ocenjeno vrednost, in samo s tem, da se navedene dogovore predhodno opredeli kot nepogodbene?

                  2.

                  Če bi bil odgovor nikalen in bi torej bilo mogoče: ali je treba člen 49 PDEU in člena 76 in 77 (v povezavi s členom 74 in prilogo XIV) Direktive o javnem naročanju razlagati tako, da lahko javni naročniki v skladu z njimi z zasebnimi nepridobitnimi organizacijami (ne samo prostovoljnimi organizacijami) sklepajo dogovore o opravljanju vseh vrst socialnih storitev za osebe v zameno za povračilo stroškov, ne da bi uporabili postopke, predvidene v Direktivi o javnem naročanju, in ne glede na ocenjeno vrednost, in samo s tem, da se prej navedene dogovore opredeli kot nepogodbene, če navedena nacionalna zakonodaja poleg tega ne določa izrecno zahtev iz člena 77 Direktive, temveč napoti na nadaljnje izvedbene predpise, ne da bi v smernicah, ki jim morajo ti izvedbeni predpisi slediti, posebej določila, da morajo ti predpisi izrecno določiti zahteve iz člena 77 navedene direktive?

                  3.

                  Če bi bil odgovor prav tako nikalen in bi torej bilo mogoče: ali je treba člena 49 in 56 PDEU, člena 76 in 77 (v povezavi s členom 74 in prilogo XIV) Direktive o javnem naročanju ter člen 15(2) Direktive 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu (2) razlagati tako, da javnim naročnikom pri izbiri nepridobitne organizacije (ne samo prostovoljnih združenj), s katero bodo sklenili dogovor o opravljanju vseh vrst socialnih storitev za osebe – ki presegajo to, kar je določeno v členu 2(2)(j) navedene direktive –, omogoča, da med merila za izbor vključijo merilo, da se organizacija nahaja v kraju, kjer se bo storitev opravljala?

         (1)  Direktiva 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES (UL 2014, L 94, str. 65).

         (2)  UL L 376, str. 36.


title: Zadeva C-452/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 23. septembra 2020 – PJ/Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio dei monopoli per la Toscana, Ministero dell'Economia e delle Finanze

text:
               7.12.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 423/29

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 23. septembra 2020 – PJ/Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio dei monopoli per la Toscana, Ministero dell'Economia e delle Finanze
      (Zadeva C-452/20)
      (2020/C 423/43)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Consiglio di Stato

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: PJ

         Nasprotni stranki v pritožbenem postopku: Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio dei monopoli per la Toscana, Ministero dell'Economia e delle Finanze

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali člen 25, odstavek 2, r.d. 24 dicembre 1934, n. 2316 (kraljeva uredba št. 2316 z dne 24. decembra 1934), kot je bil nadomeščen s členom 24(3) d.lgs. n. 6 del 2016 (zakonska uredba št. 6 iz leta 2016) (o prenosu Direktive 2014/40/EU (1) o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic o proizvodnji, predstavitvi in prodaji tobačnih in povezanih izdelkov in razveljavitvi Direktive 2001/37/ES) – v delu, v katerem določa: „Osebi, ki proda ali priskrbi tobačne izdelke ali elektronske cigarete ali posodice za ponovno polnjenje z vsebnostjo nikotina ali nove tobačne izdelke osebam, mlajšim od 18 let, se naloži upravna denarna kazen v višini od 500,00 EUR do 3 000,00 EUR in začasni odvzem dovoljenja za opravljanje dejavnosti“ – krši skupnostna načela sorazmernosti in previdnosti, kot izhajajo iz člena 5 PEU, člena 23(3) Direktive 2014/40, in iz uvodnih izjav 21 in 60 te Direktive, ter omogočajo prevlado načela previdnosti, pri čemer ga ne ublažijo z načelom sorazmernosti, tako da nesorazmerno žrtvujejo interese gospodarskih subjektov v korist varstva pravice do zdravja, in ne zagotavljajo pravega ravnotežja med različnimi temeljnimi pravicami, in sicer tudi s sankcijami, ki s tem, da kršijo uvodno izjavo 8 Direktive, ne dosegajo učinkovito cilja odvračanja mladih od kajenja?

         (1)  UL 2014, L 127, str. 1.


title: Zadeva C-472/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Fővárosi Törvényszék (Madžarska) 30. septembra 2020 — Lombard Pénzügyi és Lízing Zrt./PN

text:
               7.12.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 423/29

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Fővárosi Törvényszék (Madžarska) 30. septembra 2020 — Lombard Pénzügyi és Lízing Zrt./PN
      (Zadeva C-472/20)
      (2020/C 423/44)
      Jezik postopka: madžarščina

         Predložitveno sodišče

      Fővárosi Törvényszék

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka in pritožnica: Lombard Pénzügyi és Lízing Zrt.

         Tožena stranka in nasprotna stranka v pritožbenem postopku: PN

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je polni učinek določb Direktive 93/13 (1) zagotovljen, če se usmeritev glede razglasitve veljavnosti ali učinkovanja pogodbe v primeru, da se nepošteni pogodbeni pogoj (neprimerno obvestilo o valutnem tveganju) nanaša na glavni predmet pogodbe, zaradi česar pogodba ne more nadalje obstajati in med strankama ni soglasja, hkrati pa ni dispozitivne določbe nacionalnega prava, poda v stališču, ki ga je sicer izdal najvišji sodni organ, vendar za nižja sodišča ni zavezujoče?

                  2.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali je vzpostavitev prejšnjega stanja mogoča, če pogodba zaradi nepoštenega pogoja v zvezi z njenim glavnim predmetom ne more nadalje obstajati, med strankama ni soglasja in ni mogoče upoštevati niti zgoraj navedenega stališča?

                  3.

                  Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen, ali je mogoče v primeru tožbe za ugotovitev neveljavnosti glede glavnega predmeta pogodbe za tovrstne pogodbe postaviti zakonsko zahtevo, v skladu s katero mora potrošnik hkrati vložiti tudi tožbo za razglasitev veljavnosti ali učinkovanja pogodbe?

                  4.

                  Če je odgovor na drugo vprašanje nikalen, ali se lahko, če prejšnjega stanja ni mogoče vzpostaviti, zaradi zagotovitve ravnotežja med strankama pogodbe razglasijo za veljavne ali učinkujoče z naknadno zakonodajo?

         (1)  Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288).


title: Zadeva C-474/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Vrhovni sud Republike Hrvatske (Hrvaška) 30. septembra 2020 – I. D./Z. b. d.d., Z.

text:
               7.12.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 423/30

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Vrhovni sud Republike Hrvatske (Hrvaška) 30. septembra 2020 – I. D./Z. b. d.d., Z.
      (Zadeva C-474/20)
      (2020/C 423/45)
      Jezik postopka: hrvaščina

         Predložitveno sodišče

      Vrhovni sud Republike Hrvatske (Hrvatska)

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: I. D.

         Tožena stranka: Z. b. d.d., Z.

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba Direktivo 93/13 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah (1) razlagati tako, da se njene določbe uporabljajo za kreditno pogodbo, ki je bila sklenjena pred pristopom Republike Hrvaške k Evropski uniji, vendar je bila po njenem pristopu k Uniji spremenjena na podlagi zakona, ki ga je Republika Hrvaška sprejela po vstopu v članstvo Evropske unije, in v povezavi s tem, ali je Sodišče Evropske unije pristojno za odgovor na drugo vprašanje?
                  Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, se postavlja naslednje vprašanje:

                  2.

                  Ali je treba člen 6(1) Direktive 93/13 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah razlagati tako, da nasprotuje nacionalnemu predpisu, kot je posebni zakon iz postopka v glavni stvari, ZID ZPK 2015, Zakon o konverziji (zakon o konverziji), ki na eni strani z zavezujočo določbo ponudnika storitev zavezuje, da potrošniku ponudi sklenitev dodatka h kreditni pogodbi na način, določen v tem zakonu, pri čemer pa se s tem dodatkom nekatera pogodbena določila, ki so bila v trenutku, ko je ta zakon začel veljati (določilo o možnosti enostranske spremembe obrestne mere) ali pozneje (določilo o valutni klavzuli v CHF) s sodno odločbo razglašena za nična, nadomestijo z veljavnimi pogodbenimi določili tako, da se šteje, da sta se stranki od začetka dogovorili to, kar je določeno z dodatkom, s čimer se zagotovi veljavnost pogodbe, na drugi strani pa določa, da se vplačila potrošnika, ki se je strinjal s sklenitvijo dodatka, ki so bila izvedena na podlagi nepoštenih pogodbenih pogojev, uporabijo za izpolnitev njegovih obveznosti, ki izhajajo iz določil veljavnega dodatka, z dogovorom o razpolaganju z morebitnim preplačilom ali vračilu vplačila potrošniku, kadar je preplačilo višje od vsote mesečnih obrokov glede na novi načrt plačil, vse to na način, kot je določen v tem zakonu?

         (1)  Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288).


title: Zadeva C-501/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Audiencia Provincial de Barcelona (Španija) 6. oktobra 2020 – M P A/LC D N M T

text:
               7.12.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 423/31

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Audiencia Provincial de Barcelona (Španija) 6. oktobra 2020 – M P A/LC D N M T
      (Zadeva C-501/20)
      (2020/C 423/46)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Audiencia Provincial de Barcelona

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: M P A

         Nasprotna stranka: LC D N M T

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Kako je treba razlagati pojem „običajno prebivališče“ iz člena 3 Uredbe št. 2201/2003 (1) in člena 3 Uredbe št. 4/2009 državljanov neke države članice, ki prebivajo v tretji državi zaradi nalog, ki so jim dodeljene kot pogodbenim uslužbencem EU, in ki jim je v tretji državi priznan status diplomatskih predstavnikov Evropske unije, če je njihovo prebivališče v navedeni državi vezano na izvajanje njihovih nalog, ki jih opravljajo za Unijo?

                  2.

                  Če bi bila za namene člena 3 Uredbe št. 2201/2003 in člena 3 Uredbe št. 4/2009 (2) določitev običajnega prebivališča zakoncev odvisna od njihovega statusa pogodbenih uslužbencev Evropske unije v tretji državi, kako bi to vplivalo na določitev običajnega prebivališča mladoletnih otrok v skladu s členom 8 Uredbe št. 2201/2003?

                  3.

                  Če bi se štelo, da mladoletniki nimajo običajnega prebivališča v tretji državi, ali se lahko za določitev običajnega prebivališča v skladu s členom 8 Uredbe št. 2201/2003 kot navezna okoliščina upošteva materino državljanstvo, njeno prebivališče v Španiji pred sklenitvijo zakonske zveze, špansko državljanstvo mladoletnih otrok in njihovo rojstvo v Španiji?

                  4.

                  Če se ugotovi, da običajno prebivališče staršev in mladoletnih ni v neki državi članici, ali glede na to, da v skladu z Uredbo št. 2201/2003 ni nobene druge države članice, pristojne za reševanje zahtevkov, okoliščina, da je tožena stranka državljan te države članice, preprečuje uporabo subsidiarnih določb členov 7 in 14 Uredbe št. 2201/2003?

                  5.

                  Če se ugotovi, da običajno prebivališče staršev in mladoletnikov ni v neki državi članici, kako je treba za določitev preživnine za otroke razlagati forum necessitatis iz člena 7 Uredbe št. 4/2009 in zlasti, kateri pogoji so potrebni za ugotovitev, da postopka v tretji državi, s katero je spor tesno povezan (v tem primeru Togu), ni mogoče uvesti ali izvesti v razumnih okvirih ali postopek tam ni mogoč? Ali mora stranka dokazati, da je v navedeni državi sprožila ali je nameravala sprožiti postopek neuspešno? In ali zadostuje državljanstvo ene od strank v sporu kot zadostna povezava z državo članico?

                  6.

                  Ali je v primeru, kakršen je obravnavani in v katerem sta zakonca tesno povezana z državama članicama (državljanstvo, predhodno prebivališče), če na podlagi določb navedenih uredb ni pristojna nobena država članica, to v nasprotju s členom 47 Listine o temeljnih pravicah?

         (1)  Uredba Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 243).

         (2)  Uredba Sveta (ES) št. 4/2009 z dne 18. decembra 2008 o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju in izvrševanju sodnih odločb ter sodelovanju v preživninskih zadevah (UL 2009, L 7, str. 1).


title: Zadeva C-584/20 P: Pritožba, ki jo je Evropska komisija 6. novembra 2020 vložila zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi razširjeni senat) z dne 23. septembra 2020 v zadevi T-411/17, Landesbank Baden-Württemberg/Enotni odbor za reševanje

text:
               7.12.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 423/32

      Pritožba, ki jo je Evropska komisija 6. novembra 2020 vložila zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi razširjeni senat) z dne 23. septembra 2020 v zadevi T-411/17, Landesbank Baden-Württemberg/Enotni odbor za reševanje
      (Zadeva C-584/20 P)
      (2020/C 423/47)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranke

         Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: D. Triantafyllou, A. Nijenhuis, A. Steiblytė, V. Di Bucci, agenti)

         Drugi stranki v postopku: Landesbank Baden-Württemberg, Enotni odbor za reševanje

         Predloga

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sodbo Splošnega sodišča razveljavi;

                  —

                  plačilo stroškov naloži nasprotni stranki v postopku s pritožbo.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnica meni, da je treba izpodbijano sodbo, s katero je Splošno sodišče Sklep Enotnega odbora za reševanje (EOR) z izvršne seje z dne 11. aprila 2017 o izračunu predhodnih prispevkov v Enotni sklad za reševanje za leto 2017 (SRB/ES/SRF/2017/05) razglasilo za ničen v delu, v katerem se nanaša na banko Landesbank Baden-Württemberg, razveljaviti iz teh razlogov:
      Prvič, opredelitev priloge k spornemu sklepu naj bi bila napačna v delu, v katerem je Splošno sodišče ugotovilo, da ta priloga s tem sklepom „ni neločljivo povezana“. Pri tem naj bi šlo za izkrivljanje dejstev. Poleg tega naj bi Splošno sodišče v zvezi s tem kršilo načelo kontradiktornosti postopka in pravico Enotnega odbora za reševanje do obrambe. Priloga k spornemu sklepu naj bi bila neločljiv sestavni del tega sklepa. Ta priloga naj bi bila skupaj z besedilom Sklepa elektronsko predložena na izvršni seji in na tej seji potrjena. Na spremnem listu za lastnoročni podpis Sklepa naj bi bila zadevna priloga navedena pod isto šifro. Splošno sodišče naj bi to spregledalo in naj Enotnemu odboru za reševanje ne bi nikakor omogočilo, da bi dokazal povezanost obeh dokumentov, čeprav je šlo za pravno napako, ki jo je Splošno sodišče preučilo po uradni dolžnosti.
      Drugič, Splošno sodišče naj bi ugovor nezakonitosti, ki je bil na prvi stopnji naveden zoper Delegirano uredbo 2015/63, (1) za dopusten štelo ob napačni uporabi prava in brez obrazložitve. Splošno sodišče naj ne bi upoštevalo, da naj bi domnevna nezakonitost Delegirane uredbe izhajala iz Uredbe (EU) št. 806/2014 (2) in Direktive 2014/59. (3) Ker pa zakonitost zadnjenavedenih dveh pravnih aktov ni bila sporna, naj Splošno sodišče ne bi smelo preizkusiti kršitve prava v Delegirani uredbi, ki naj bi končno temeljila na enem od obeh nadrejenih pravnih aktov. Splošno sodišče naj tudi ne bi obrazložilo, v kolikšnem obsegu je mogoče ugotovljene pravne napake v Delegirani uredbi pripisati nadrejenemu pravu.
      Tretjič, Splošno sodišče naj bi napačno razlagalo člena 69(1) in 70(2) Uredbe št. 806/2014 v zvezi s ciljno ravnjo in letnim zneskom. Splošno sodišče naj bi izhajalo iz tega, da naj bi bilo dopustno iti nad oziroma pod ciljno raven in letni znesek. Splošno sodišče pa naj bi pri tem spregledalo, da agencija, kot je Enotni odbor za reševanje, ne more imeti pooblastil za določanje takih zneskov. Zaradi fiksnega referenčnega zneska naj bi bila nujna sorazmerna delitev bremena na vse zavezance za plačilo prispevka.
      Četrtič, Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo s tem, da je štelo, da je Delegirana uredba, to je z njenimi členi od 4 do 7 in njenim členom 9 ter njeno Prilogo I, „soodvisna“, pri čemer naj bi pri opredelitvi prilagoditve prispevkov glede na profil tveganja napačno uporabilo pravo. Splošno sodišče naj bi svojo tezo „soodvisnosti“ prispevkov utemeljevalo s prilagoditvijo posamičnih prispevkov glede na profil tveganja institucij, ki morajo te prispevke plačati. Ta prilagoditev pa naj bi izhajala iz primerjave posameznih institucij z njihovimi konkurentkami, ki naj se je ne bi smelo zamenjevati s „soodvisnostjo“.
      Petič, Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo s tem, da je obveznost obrazložitve Evropske komisije iz člena 296 PDEU prekomerno razširilo. Splošno sodišče naj bi metodologijo za izračun prispevka ob pavšalni kritiki več določb Delegirane uredbe, upoštevanih skupaj, grajala kot nepregledno, čeprav naj bi priznalo zaupnost podatkov institucij, ki so med seboj v konkurenci. Po mnenju pritožnice pa bi moralo zadostovati, da se uporabljena metodologija, njen smisel in njen obseg v posameznem sklepu obrazložijo, tako da jo lahko vsak zavezanec za plačilo prispevka poveže z upoštevnimi podatki, ki se nanašajo nanj. Podatki njegovih številnih konkurentov naj pri tem ne bi bili upoštevni. V sodni praksi naj bi bilo več primerov, v katerih naj bi bila ohranjena zaupnost podatkov konkurenčnih oseb, ne da bi bile zadevne ureditve zavrnjene. Končno naj Splošno sodišče ne bi uporabilo svojih postopkovnih pravil glede dostopa do zaupnih podatkov.

         (1)  Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/63 z dne 21. oktobra 2014 o dopolnitvi Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s predhodnimi prispevki v sheme za financiranje reševanja (UL 2015, L 11, str. 44).

         (2)  Uredba (EU) št. 806/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. julija 2014 o določitvi enotnih pravil in enotnega postopka za reševanje kreditnih institucij in določenih investicijskih podjetij v okviru enotnega mehanizma za reševanje in enotnega sklada za reševanje ter o spremembi Uredbe (EU) št. 1093/2010 (UL 2014, L 225, str. 1).

         (3)  Direktiva 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o vzpostavitvi okvira za sanacijo ter reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij ter o spremembi Šeste direktive Sveta 82/891/EGS ter direktiv 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU in 2013/36/EU in uredb (EU) št. 1093/2010 ter (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (UL 2014, L 173, str. 190).


title: Zadeva T-51/19: Sodba Splošnega sodišča z dne 5. oktobra 2020 – Laboratorios Ern/EUIPO – SBS Bilimsel Bio Çözümler (apiheal) (Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Prijava figurativne znamke Evropske unije apiheal – Prejšnja nacionalna besedna znamka APIRETAL – Relativni razlog za zavrnitev – Neobstoj verjetnosti zmede – Neobstoj podobnosti proizvodov – Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 [postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001] – Neobstoj škodovanja ugledu – Člen 8(5) Uredbe št. 207/2009 (postal člen 8(5) Uredbe 2017/1001))

text:
               7.12.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 423/34

      Sodba Splošnega sodišča z dne 5. oktobra 2020 – Laboratorios Ern/EUIPO – SBS Bilimsel Bio Çözümler (apiheal)
      (Zadeva T-51/19) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije apiheal - Prejšnja nacionalna besedna znamka APIRETAL - Relativni razlog za zavrnitev - Neobstoj verjetnosti zmede - Neobstoj podobnosti proizvodov - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 [postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001] - Neobstoj škodovanja ugledu - Člen 8(5) Uredbe št. 207/2009 (postal člen 8(5) Uredbe 2017/1001))
      (2020/C 423/49)
      Jezik postopka: španščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Španija) (zastopnik: S. Correa Rodríguez, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: S. Palmero Cabezas in H. O’Neill, agenta)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe pri EUIPO, intervenientka pred Splošnim sodiščem: SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ (Carigrad, Turčija) (zastopnik: M. López Camba, odvetnik)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 19. novembra 2018 (zadeva R 1725/2017-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Laboratorios Ern in SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi Laboratorios Ern, SA se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 103, 18.3.2019.


title: Zadeva T-53/19: Sodba Splošnega sodišča z dne 5. oktobra 2020 – SBS Bilimsel Bio Çözümler/EUIPO – Laboratorios Ern (apiheal) („Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Prijava figurativne znamke Evropske unije apiheal – Prejšnja nacionalna besedna znamka APIRETAL – Relativni razlog za zavrnitev – Neobstoj verjetnosti zmede – Neobstoj podobnosti znakov – Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 [postal člen 8(1)(b) Uredbe (UE) 2017/1001]“)

text:
               7.12.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 423/34

      Sodba Splošnega sodišča z dne 5. oktobra 2020 – SBS Bilimsel Bio Çözümler/EUIPO – Laboratorios Ern (apiheal)
      (Zadeva T-53/19) (1)

      („Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije apiheal - Prejšnja nacionalna besedna znamka APIRETAL - Relativni razlog za zavrnitev - Neobstoj verjetnosti zmede - Neobstoj podobnosti znakov - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 [postal člen 8(1)(b) Uredbe (UE) 2017/1001]“)
      (2020/C 423/50)
      Jezik postopka: španščina

         Stranke

         Tožeča stranka: SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ (Carigrad, Turčija) (zastopnik: M. López Camba, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: S. Palmero Cabezas in H. O’Neill, agenta)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe pri EUIPO, intervenientka pred Splošnim sodiščem: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Španija) (zastopnik: S. Correa Rodríguez, odvetnik)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 19. novembra 2018 (zadeva R 1725/2017-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Laboratorios Ern in SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret.

         Izrek

                  1.

                  Odločba četrtega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 19. novembra 2018 (zadeva R 1725/2017-4) se razveljavi v delu, v katerem se nanaša na: farmacevtski in veterinarski pripravki za medicinske namene; kemični pripravki za medicinske in veterinarske namene, kemični reagenti za farmacevtske in veterinarske namene; prehranski dodatki za farmacevtske in veterinarske namene; prehranski dodatki; hranilni dodatki; zdravilni pripravki za hujšanje; hrana za dojenčke; zelišča in zeliščne pijače, prilagojene za medicinske namene; zeliščni dodatki; kreme iz zelišč za medicinske namene; zeliščne kreme za medicinske namene; zeliščni čaji za medicinske namene; tekoči zeliščni dodatki; materiali za plombiranje zob, dentalni voski, lepila za zobozdravstvene namene in materiali za popravilo zob; sanitarni pripravki za medicinske namene; menstruacijski vložki; tamponi; obliži, obvezilni material; materiali za obveze; plenice, vključno s papirnatimi in tekstilnimi plenicami; fungicidi; razkužila; antiseptiki; detergenti za medicinske namene“ iz razreda 5 in „propolis za človeško prehrano, propolis, propolis za človeško prehrano“ iz razreda 30.

                  2.

                  V preostalem se tožba zavrne.

                  3.

                  EUIPO nosi svoje stroške in stroške družbe SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ.

                  4.

                  Družba Laboratorios Ern, SA nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 103, 18.3.2019.


title: Zadeva T-87/19: Sodba Splošnega sodišča z dne 5. oktobra 2020 – Broughton/Eurojust (Javni uslužbenci – Začasni uslužbenci – Odlog povišanja v stopnji v obdobju šestih mesecev – Razglasitev ničnosti prerazvrstitve v višji naziv – Sposobnost za delov tretjem jeziku – Upravna preiskava – Dolžnost lojalnosti – Nepristranskost – Pravica do obrambe – Enakost orožij – Obveznost obrazložitve – Člena 11 in 12 Statuta)

text:
               7.12.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 423/35

      Sodba Splošnega sodišča z dne 5. oktobra 2020 – Broughton/Eurojust
      (Zadeva T-87/19) (1)

      (Javni uslužbenci - Začasni uslužbenci - Odlog povišanja v stopnji v obdobju šestih mesecev - Razglasitev ničnosti prerazvrstitve v višji naziv - Sposobnost za delov tretjem jeziku - Upravna preiskava - Dolžnost lojalnosti - Nepristranskost - Pravica do obrambe - Enakost orožij - Obveznost obrazložitve - Člena 11 in 12 Statuta)
      (2020/C 423/51)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Jon Broughton (Rotterdam, Nizozemska) (zastopnik: D. Coppens, odvetnik)

         Tožena stranka: Agencija Evropske unije za pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah (zastopniki: J. Jooma in A. Terstegen-Verhaag, agenta, skupaj z D. Waelbroeckom in A. Duronom, odvetnikoma)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 270 PDEU v bistvu, prvič, za razglasitev ničnosti odločb z dne 4. maja 2018, s katerimi je Eurojust začasno odložil napredovanja znotraj plačilnega razreda tožeče stranke za obdobje šestih mesecev, menil, da je bila francoščina njegov tretji jezik, razglasil ničnost njegove prerazvrstitve iz naziva AD9 v naziv AD10 v letu 2012 in zahteval vračilo zneskov, prejetih od tega leta dalje iz naslova prerazvrstitve, drugič, ugotovitev, da je francoščina njegov drugi jezik, nizozemščina pa njegov tretji jezik, tretjič, ugotovitev, da je zahteva za vračilo zneskov, ki jih je prejel zaradi prerazvrstitve v naziv, nezakonita, in nadomestilo zneskov, ki jih od njega zahteva Eurojust, in četrtič, ugotovitev, da jo mora Eurojust postaviti v pravni položaj, v katerem je bila pred tem.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Jonu Broughtonu se naloži, da poleg svojih stroškov nosi stroške Agencije Evropske unije za pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah (Eurojust).

         (1)  UL C 139, 15.4.2019.


title: Zadeva T-487/19: Sodba Splošnega sodišča z dne 5. oktobra 2020 – CU/Odbor regij (Javni uslužbenci – Uradniki – Osnovne mesečne plače uradnikov, zaposlenih pred 1. majem 2004 – Uporaba množitelja, ki je manjši od 1 – Zmanjšanje množitelja – Napačna uporaba prava – Enako obravnavanje – Legitimno pričakovanje)

text:
               7.12.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 423/36

      Sodba Splošnega sodišča z dne 5. oktobra 2020 – CU/Odbor regij
      (Zadeva T-487/19) (1)

      (Javni uslužbenci - Uradniki - Osnovne mesečne plače uradnikov, zaposlenih pred 1. majem 2004 - Uporaba množitelja, ki je manjši od 1 - Zmanjšanje množitelja - Napačna uporaba prava - Enako obravnavanje - Legitimno pričakovanje)
      (2020/C 423/52)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Tožeča stranka: CU (zastopnika: T. Martin in S. Orlandi, odvetnika)

         Tožena stranka: Odbor regij (zastopnika: B. Rentmeister, agentka, skupaj z A. Dal Ferroom, odvetnikom)

         Intervenientka v podporo tožene stranke: Evropska komisija (zastopniki: T. Bohr, T. Lilamand in B. Mongin, agenti)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 270 PDEU za razglasitev ničnosti sklepa Odbora regij z dne 18. oktobra 2018 o napredovanju tožeče stranke v razred AD 14, stopnja 1, v delu v katerem je bil določen množitelj 0,9589951.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  CU in Odbor regij nosita vsak svoje stroške.

                  3.

                  Evropska komisija nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 295, 2.9.2019.


title: Zadeva T-602/19: Sodba Splošnega sodišča z dne 5. oktobra 2020 – Eugène Perma France/EUIPO – SPI Investments Group (NATURANOVE) (Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Prijava besedne znamke Evropske unije NATURANOVE – Prejšnja besedna znamka Evropske unije NATURALIUM – Relativni razlog za zavrnitev – Verjetnost zmede – Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)

text:
               7.12.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 423/37

      Sodba Splošnega sodišča z dne 5. oktobra 2020 – Eugène Perma France/EUIPO – SPI Investments Group (NATURANOVE)
      (Zadeva T-602/19) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Evropske unije NATURANOVE - Prejšnja besedna znamka Evropske unije NATURALIUM - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)
      (2020/C 423/53)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Eugène Perma France (Saint-Denis, Francija) (zastopnica: S. Havard Duclos, odvetnica)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: J. Crespo Carrillo in V. Ruzek, agenta)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe pri EUIPO: SPI Investments Group, SL (Sant Just Desvern, Španija)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 1. julija 2019 (zadeva R 2161/2018-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama SPI Investments Group in Eugène Perma France.

         Izrek

                  1.

                  Odločba četrtega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 1. julija 2019 (zadeva R 2161/2018-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama SPI Investments Group in Eugène Perma France se razveljavi.

                  2.

                  EUIPO nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila tožeča stranka, vključno z nujnimi stroški, priglašenimi v zvezi s postopkom s pritožbo pred odborom za pritožbe.

         (1)  UL C 363, 28.10.2019.


title: Zadeva T-472/20: Tožba, vložena 15. oktobra 2020 – LC/Komisija

text:
               7.12.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 423/37

      Tožba, vložena 15. oktobra 2020 – LC/Komisija
      (Zadeva T-472/20)
      (2020/C 423/54)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: LC (zastopnik: L. Bôle-Richard, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi za ničen sklep Komisije C(2020) 3503 final z dne 28. maja 2020;

                  —

                  zadevo vrne Komisiji;

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: očitno napačna presoja interesa Unije, ki naj bi jo opravila Evropska komisija. Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da Komisija ni upoštevala pomembnosti in teže kršitve konkurenčnih pravil kot meril za presojo interesa Unije. Tožeča stranka dodaja, da so e-trgovci ter gospodarski subjekti, odgovorni za pošiljanje in logistiko, z goljufivim izkoriščanjem njenega portfelja patentov zadevni izum uporabljali, ne da bi njegovo uporabo ter iz njega izhajajoče prednosti in koristi razdelili na celotnem zadevnem trgu.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: Komisija pritožbe ni preizkusila skrbno in nepristransko. Tožeča stranka trdi, da v izpodbijanem sklepu zadeva in časovni okvir nista bila celovito predstavljena in da so v njem neprimerni pravni nasveti. Poleg tega naj bi bilo iz formulacije izpodbijanega sklepa razvidno, da Komisija ni analizirala dejanskih in pravnih dejavnikov, s katerimi je bila seznanjena.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: zloraba pooblastil, za katero je odgovorna Komisija, ker se je znašla v položaju navzkrižja interesov in ker je zoper tožečo stranko in njene trditve uporabila taktiko zavlačevanja. Tožeča stranka v utemeljitev tega tožbenega razloga navaja zlasti veze, s katerimi naj bi bili Komisija in družba Amazon povezani.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: napačna razlaga prava, ker Komisija ni ugotovila diskriminacije pri dostopu do postopka priprave norm ter do rezultatov in poročil iz teh postopkov. Tožeča stranka trdi, da ji je bil oviran dostop do postopka priprave normativnih okvirov tako pri GS1 in ISO kot tudi pri gospodarskih subjektih, ki so odgovorni za pošiljanje in logistiko ter podjetjih, ki so razvila svojo lastno sektorsko normo, temelječo na postopku, ki ga je patentirala tožeča stranka.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: napačna razlaga prava, ker Komisija ni ugotovila kršitve člena 101(1) PDEU. Tožeča stranka meni, da je dokazano, da so imeli zatrjevani kršitelji patenta na trgu pošiljanja in sledenja paketom protikonkurenčne sestanke, protikonkurenčno izključitev in da so ji poleg tega zavrnili dostop do postopka priprave normativnega okvira. Iz preizkusa sporazumov o horizontalnem sodelovanju naj bi ob upoštevanju domnev o skladnosti in neskladnosti nesporno izhajalo, da ti sporazumi niso v skladu s členom 101(1) PDEU. Tožeča stranka nazadnje opozarja, da v skladu s členom 101(3) PDEU pri sporazumih o horizontalnem sodelovanju, ki so predmet spora, ni mogoče dopustiti nobene izjeme.


title: Zadeva T-563/20: Tožba, vložena 9. septembra 2020 – Satabank/ECB

text:
               7.12.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 423/38

      Tožba, vložena 9. septembra 2020 – Satabank/ECB
      (Zadeva T-563/20)
      (2020/C 423/55)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Satabank plc (St. Julians, Malta) (zastopnik: O. Behrends, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska centralna banka (ECB)

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep ECB z dne 30. junija 2020, s katerim je bilo tožeči stranki preklicano dovoljenje kot kreditni ustanovi, razglasi za ničen;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva razloga.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: izpodbijani sklep vsebuje napake zaradi predhodnih ukrepov ECB in malteškega urada za finančne storitve ter zaradi neustreznega obravnavanja teh ukrepov s strani ECB v izpodbijanem sklepu.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: izpodbijani sklep vsebuje napake v zvezi z zatrjevanim neizpolnjevanjem zahtev, na katerem temelji.

                              —

                              V zvezi z domnevnimi vprašanji glede preprečevanja pranja denarja in boja proti financiranju terorizma se trdi, da v izpodbijanem sklepu ni navedeno nobeno tekoče neskladje s pravili o preprečevanju pranja denarja in boju proti financiranju terorizma ter da ECB ne navaja nobene ugotovitve pristojnih organov za preprečevanje pranja denarja in boj proti financiranju terorizma, da je tožeča stranka kršila tovrstne določbe v času sprejetja izpodbijanega sklepa;

                              —

                              tožeča stranka poleg tega trdi, da izpodbijani sklep vsebuje napake v zvezi z zatrjevanim neizpolnjevanjem regulativnih kapitalskih zahtev. V zvezi s tem tožeča stranka trdi, da so v izpodbijanem sklepu zgolj opisane posledice dejanj malteškega urada za finančne storitve in torej posredno dejanj same ECB.


title: Zadeva T-599/20: Tožba, vložena 22. septembra 2020 – YG/Komisija

text:
               7.12.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 423/39

      Tožba, vložena 22. septembra 2020 – YG/Komisija
      (Zadeva T-599/20)
      (2020/C 423/56)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: YG (zastopnika: S. Rodrigues in A. Champetier, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlog

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi za ničen Sklep Evropske komisije z dne 14. novembra 2019, da se tožeče stranke ne vključi na seznam uradnikov, ki napredujejo v letu 2019;

                  —

                  razglasi za ničen Sklep z dne 11. junija 2020, s katerim je bila zavrnjena pritožba, ki jo je tožeča stranka vložila zoper Sklep Evropske komisije z dne 14. novembra 2019, da se tožeče stranke ne vključi na seznam uradnikov, ki napredujejo; in

                  —

                  naloži povračilo pravnih stroškov, ki so nastali tožeči stranki.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

                  1.

                  S prvim tožbenim razlogom se zatrjuje kršitev člena 45 Kadrovskih predpisov – očitne napake pri presoji – neobstoj primerjalne ocene:

                              —

                              glede ocenjevalnega poročila in metode primerjalne ocene ((i) ob neobstoju primerjalne ocene in (ii) ob neustrezni primerjalni oceni z uslužbenci enakega razreda istega generalnega direktorata).

                  2.

                  Z drugim tožbenim razlogom se zatrjuje kršitev člena 25, druga alinea, Kadrovskih predpisov (obveznost obrazložitve).


title: Zadeva T-643/20: Tožba, vložena 23. oktobra 2020 – Ryanair/Komisija

text:
               7.12.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 423/40

      Tožba, vložena 23. oktobra 2020 – Ryanair/Komisija
      (Zadeva T-643/20)
      (2020/C 423/58)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Ryanair DAC (Swords, Irska) (zastopniki: F. Laprévote, V. Blanc, E. Vahida, S. Rating in I. Metaxas-Maranghidis, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlog

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi za ničen sklep Evropske komisije (EU) z dne 13. julija 2020 v zvezi z državno pomočjo SA. 57116 – Nizozemska – COVID-19: državno poroštvo za posojilo in državno posojilo družbi KLM in

                  —

                  Evropski komisiji naloži plačilo stroškov.

            Tožeča stranka je predlagala tudi, naj se njena tožba obravnava po hitrem postopku iz člena 23a Statuta Sodišča.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: Evropska komisija je storila napako, ker je pomoč družbi Air France izključila iz področja uporabe tega sklepa.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: Evropska Komisija je kršila nekatere določbe PDEU in splošna načela evropskega prava v zvezi s prepovedjo diskriminacije, s prostim pretokom storitev in svobodo ustanavljanja na katerih od konca osemdesetih let prejšnjega stoletja temelji liberalizacija letalskega prevoza v EU. Liberalizacija trga letalskih prevozov v EU je omogočila rast resnično vseevropskih nizkocenovnih letalskih družb. Pri tem, ko je Nizozemski dovolila, da pomoč omeji na družbo KLM, je Evropska komisija zanemarila škodo, ki jo je kriza v zvezi s COVID-19 povzročila vseevropskim letalskim družbam in njihovo vlogo pri zagotavljanju povezanosti Nizozemske. Člen 107(3)(b) PDEU določa izjemo od prepovedi državne pomoči, vsebovane v členu 107(1) PDEU, vendar ne določa izjeme od ostalih pravil in načel PDEU.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: Evropska komisija je napačno uporabila člen 107(3)(b) PDEU in storila očitno napako pri presoji, ker je štela, da je pomoč potrebna za odpravljanje resne motnje v gospodarstvu Nizozemske, in ker je kršila svojo obveznost, da koristi pomoči uravnoteži z negativnimi učinki na pogoje poslovanja in ohranjanje neizkrivljene konkurence (to je tako imenovano „tehtanje“) in zagotovi sorazmernost pomoči.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: Evropska komisija kljub obstoju resnih težav ni začela formalnega postopka preiskave in je kršila procesne pravice tožeče stranke.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: S sklepom je bila kršena obveznost obrazložitve, ki jo ima Evropska komisija.


title: Zadeva T-642/19: Tožba, vložena 25. septembra 2019 – JCDecaux Street Furniture Belgium/Komisija

text:
               11.11.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 383/75

      Tožba, vložena 25. septembra 2019 – JCDecaux Street Furniture Belgium/Komisija
      (Zadeva T-642/19)
      (2019/C 383/83)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: JCDecaux Street Furniture Belgium (Bruselj, Belgija) (zastopnika: A. Winckler in G. Babin, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  člen 1 izpodbijanega sklepa v delu, v katerem je ugotovljeno, da je pri izvajanju pogodbe iz leta 1984 šlo za nezdružljivo državno pomoč družbi JCDecaux, in člene od 2 do 4 tega sklepa v delu, v katerem je v teh členih Belgijski državi naloženo, da zagotovi, da ji družba JCDecaux to pomoč vrne, razglasi za nične;

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe zoper Sklep Komisije C(2019) 4466 final z dne 24. junija 2019 o državni pomoči SA.33078 (2015/C) (ex 2015/NN), ki jo je Belgija izvedla v korist družbe JC Decaux Belgium Publicité, navaja štiri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: Komisija je storila očitno napako pri presoji in napačno uporabila pravo s tem, da je menila, da izkoriščanje nekaterih oglaševalskih površin, zajetih s pogodbo z dne 16. julija 1984, po preteku roka, določenega za njihovo izkoriščanje, pomeni prednost.

                              —

                              Komisija je napačno ugotovila, da gre za ekonomsko prednost, kljub mehanizmu nadomestil, ki ga je izvajalo mesto Bruselj v skladu s svojo obveznostjo ohranjanja ekonomskega ravnotežja pogodbe.

                              —

                              Komisija je storila očitno napako pri presoji in napačno uporabila pravo s tem, da je menila, da je tožeča stranka imela korist v obliki prihrankov pri najemninah in davkih, ki pomenijo prednost.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog, podredno: hipotetična državna pomoč je združljiva z notranjim trgom ob upoštevanju sporočila Komisije o okviru za storitve splošnega gospodarskega pomena (1) in sklepa o storitvah splošnega gospodarskega pomena iz leta 2012 (2).

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog, podredno: Komisija je kršila obveznost obrazložitve glede določitve zneska, katerega vračilo je treba zagotoviti.

                              —

                              Komisija ni ustrezno odgovorila na stališča tožeče stranke, v sporočilu za javnost je prejudicirala znesek pomoči, ki jo je treba vrniti, in kršila svoja notranja postopkovna pravila.

                              —

                              Določitev zneska hipotetične pomoči ni bila mogoča in je pomenila oviro za zagotovitev njenega vračila.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog, podredno: Državna pomoč, na katero se nanaša izpodbijani sklep, je zastarala.

         (1)  Sporočilo Komisije – Okvir Evropske unije za državno pomoč v obliki nadomestila za javne storitve (2011) (UL 2012, C 8, str. 15).

         (2)  Sklep 2012/21/EU Komisije z dne 20. decembra 2011 o uporabi člena 106(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije za državno pomoč v obliki nadomestila za javne storitve, dodeljenega nekaterim podjetjem, pooblaščenim za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena (UL 2012, L 7, str. 3).


title: Zadeva T-643/19: Tožba, vložena 26. septembra 2019 – Dermavita/EUIPO – Allergan Holdings France (JUVEDERM ULTRA)

text:
               11.11.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 383/76

      Tožba, vložena 26. septembra 2019 – Dermavita/EUIPO – Allergan Holdings France (JUVEDERM ULTRA)
      (Zadeva T-643/19)
      (2019/C 383/84)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Dermavita Co. Ltd (Beirut, Libanon) (zastopnik: D. Todorov, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Allergan Holdings France (Courbevoie, Francija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Imetnik sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

         Zadevna sporna znamka: besedna znamka Evropske unije „ JUVEDERM ULTRA – Znamka Evropske unije št. 6 295 638

         Postopek pred EUIPO: postopek za razveljavitev

         Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 18. julija 2019 v združenih zadevah R 1655/2018-4 in R 1723/2018-4

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  deloma razveljavi izpodbijano odločbo, ki se nanaša na zavrnitev pritožbe R 1723/2018-4, in odločbo o nerazveljavitvi znamke Evropske unije št. 6 295 638 za blago iz razreda 5 in;

                  —

                  EUIPO in drugi stranki odredi, naj nosita svoje stroške in plačata stroške predlagatelju razveljavitve v vsaki fazi tožbe za razveljavitev in pritožbenega postopka vključno s stroški postopka pred EUIPO in Splošnim sodiščem.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  Napačna razlaga upoštevnega prava glede ocene narave blaga, za katerega je bila znamka uporabljana;

                  —

                  napačna razlaga nekaterih dokazov v postopku glede uporabe znamke s strani tretjih strank s soglasjem lastnika znamke Evropske unije;

                  —

                  pomanjkanje zadostnega dokaza soglasja lastnika znamke Evropske unije v smislu člena 18(2) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-644/19: Tožba, vložena 26. septembra 2019 – Linde Material Handling/EUIPO – Verti Aseguradora (VertiLight)

text:
               11.11.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 383/77

      Tožba, vložena 26. septembra 2019 – Linde Material Handling/EUIPO – Verti Aseguradora (VertiLight)
      (Zadeva T-644/19)
      (2019/C 383/85)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Linde Material Handling GmbH (Aschaffenburg, Nemčija) (zastopnika: J. Plate in R. Kaase, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Verti Aseguradora, Compañía de seguros y reaseguros, SA (Madrid, Španija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka pred Splošnim sodiščem

         Zadevna sporna znamka: prijava besedne znamke Evropske unije VertiLight – prijava št. 16 161 788

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 5. julija 2019 v zadevi R 1849/2018-5

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov.

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  Kršitev člena 8(5) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev obveznosti obrazložitve, določene v členu 94(1), prvi stavek, Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev pravice do izjave, določene v členu 94(1), drugi stavek, Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-646/19: Tožba, vložena 26. septembra 2019 – eSky Group IP/EUIPO – Gröpel (e)

text:
               11.11.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 383/78

      Tožba, vložena 26. septembra 2019 – eSky Group IP/EUIPO – Gröpel (e)
      (Zadeva T-646/19)
      (2019/C 383/86)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: a eSky Group IP sp. z o.o. (Varšava, Poljska) (zastopnik: P. Kurcman, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Gerhard Gröpel (Straubing, Nemčija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka pred Splošnim sodiščem

         Zadevna sporna znamka: prijava figurativne znamke Evropske unije e v turkizni, beli, temno modri, modri in svetlo roza barvi – Prijava št. 16 731 333

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 24. julija 2019 v zadevi R 223/2019-4

         Tožbeni predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi izpodbijano odločbo;

                  —

                  razglasi ničnost odločbe oddelka za ugovore z dne 29. novembra 2018, sprejeto v postopku z ugovorom št. B 2 957 168;

                  —

                  zadevo vrne v razsojanje EUIPO;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov postopka pred odborom za ugovore, odborom za pritožbe in Splošnim sodiščem.

         Navajan tožbeni razlog

                  —

                  Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-659/19: Tožba, vložena 30. septembra 2019 – FF Group Romania/EUIPO – KiK Textilien und Non-Food (_kix)

text:
               11.11.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 383/78

      Tožba, vložena 30. septembra 2019 – FF Group Romania/EUIPO – KiK Textilien und Non-Food (_kix)
      (Zadeva T-659/19)
      (2019/C 383/87)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: FF Group Romania SRL (Bukarešta, Romunija) (zastopnik: A. Căvescu, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: KiK Textilien und Non-Food GmbH (Bönen, Nemčija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka pred Splošnim sodiščem

         Zadevna sporna znamka: prijava figurativne znamke Evropske unije _kix v črni, beli in zeleni barvi – prijava št. 12 517 901

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 4. julija 2019 v zadevi R 353/2019-2

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov v zvezi s to tožbo.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev člena 94 Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev člena 95 Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev pravila 20(7)(c) Uredbe št. 2868/95 (zdaj člen 71(1) Delegirane uredbe (EU) št. 2018/625;

                  —

                  kršitev pravila 50(1) Uredbe št. 2868/95;

                  —

                  kršitev načel varstva legitimnih pričakovanj, prave varnosti, nepristranskosti in enakosti;

                  —

                  kršitev pravice do izjave in pravice do poštenega sojenja;

                  —

                  zloraba pooblastil.


title: Zadeva T-664/19: Tožba, vložena 30. septembra 2019 – Allergan Holdings France/EUIPO – Dermavita (JUVEDERM ULTRA)

text:
               11.11.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 383/79

      Tožba, vložena 30. septembra 2019 – Allergan Holdings France/EUIPO – Dermavita (JUVEDERM ULTRA)
      (Zadeva T-664/19)
      (2019/C 383/88)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Allergan Holdings France (Courbevoie, Francija) (zastopnik: J. Day, Solicitor)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Dermavita Co. Ltd (Beirut, Libanon)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Imetnik sporne znamke: tožeča stranka pred Splošnim sodiščem

         Zadevna sporna znamka: besedna znamka Evropske unije „JUVEDERM ULTRA“ – Znamka Evropske unije št. 6 295 638

         Postopek pred EUIPO: postopek za razveljavitev

         Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 18. julija 2019 v združenih zadevah R 1655/2018-4 in R 1723/2018-4

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi izpodbijano odločbo v delu, v katerem je znamka Evropske unije št. 6295638 JUVEDERM ULTRA razveljavljena za sporno blago;

                  —

                  EUIPO in družbi Dermavita Co. Ltd. odredi, naj nosita svoje stroške in plačata stroške tožeče stranke.

         Navajan tožbeni razlog

                  —

                  Kršitev členov 58(1) in 64(5) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva C-136/17: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 24. septembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Francija) – GC, AF, BH, ED/Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL) (Predhodno odločanje – Osebni podatki – Varstvo posameznikov pri obdelavi teh podatkov, ki so objavljeni na spletnih straneh – Direktiva 95/46/ES – Uredba (EU) 2016/679 – Internetni iskalniki – Obdelava podatkov, vsebovanih na spletnih straneh – Posebne vrste podatkov iz člena 8 te direktive ter členov 9 in 10 te uredbe – Uporaba teh členov za upravljavca iskalnika – Obseg obveznosti tega upravljavca glede na navedene člene – Objava podatkov na spletnih straneh zgolj v novinarske namene ali zaradi umetniškega ali literarnega izražanja – Vpliv na obravnavo zahteve za odstranitev povezav – Členi 7, 8 in 11 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah)

text:
               25.11.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 399/2

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 24. septembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Francija) – GC, AF, BH, ED/Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL)
      (Zadeva C-136/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Osebni podatki - Varstvo posameznikov pri obdelavi teh podatkov, ki so objavljeni na spletnih straneh - Direktiva 95/46/ES - Uredba (EU) 2016/679 - Internetni iskalniki - Obdelava podatkov, vsebovanih na spletnih straneh - Posebne vrste podatkov iz člena 8 te direktive ter členov 9 in 10 te uredbe - Uporaba teh členov za upravljavca iskalnika - Obseg obveznosti tega upravljavca glede na navedene člene - Objava podatkov na spletnih straneh zgolj v novinarske namene ali zaradi umetniškega ali literarnega izražanja - Vpliv na obravnavo zahteve za odstranitev povezav - Členi 7, 8 in 11 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah)
      (2019/C 399/02)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Conseil d'État

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: GC, AF, BH, ED

         Tožena stranka: Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL)

         Ob udeležbi: Premier ministre, Google LLC, pravna naslednica družbe Google Inc.

         Izrek

                  1.

                  Določbe člena 8(1) in (5) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov je treba razlagati tako, da se prepoved ali omejitve v zvezi z obdelavo posebnih vrst osebnih podatkov, na katere se te določbe nanašajo, ob upoštevanju izjem, določenih v tej direktivi, v okviru njegovih odgovornosti, pristojnosti in zmožnosti uporabljajo tudi za upravljavca iskalnika kot odgovorno osebo za obdelavo, ki se izvede med delovanjem tega iskalnika, kadar ta upravljavec pod nadzorom pristojnih nacionalnih organov na podlagi zahteve, ki jo vloži zadevna oseba, opravi preverjanje.

                  2.

                  Določbe člena 8(1) in (5) Direktive 95/46 je treba razlagati tako, da mora upravljavec iskalnika na njihovi podlagi – ob upoštevanju izjem, določenih v tej direktivi – načeloma ugoditi zahtevam za odstranitev povezav na spletne strani, na katerih so osebni podatki, ki spadajo v posebne vrste iz teh določb.
                  Člen 8(2)(e) Direktive 95/46 je treba razlagati tako, da lahko tak upravljavec iskalnika na njegovi podlagi zavrne zahtevo za odstranitev povezav, kadar ugotovi, da zadevne povezave vodijo do vsebin, ki vključujejo osebne podatke, ki spadajo med posebne vrste iz tega člena 8(1), vendar je njihova obdelava zajeta tudi z izjemo iz navedenega člena 8(2)(e), če ta obdelava izpolnjuje tudi vse druge pogoje glede zakonitosti iz te direktive in če posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, na podlagi člena 14, prvi odstavek, (a), te direktive nima pravice, da navedeni obdelavi ugovarja na podlagi zakonitih in nujnih razlogov, povezanih z njegovim posebnim položajem.
                  Določbe Direktive 95/46 je treba razlagati tako, da mora upravljavec iskalnika, kadar prejme zahtevo za odstranitev povezave do spletne strani, na kateri so objavljeni osebni podatki, ki spadajo v posebne vrste iz člena 8(1) in (5) te direktive, na podlagi vseh upoštevnih elementov posameznega primera in ob upoštevanju resnosti posega v temeljni pravici zadevne osebe do spoštovanja zasebnega življenja in varstva osebnih podatkov iz členov 7 in 8 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah z vidika razlogov bistvenega javnega interesa iz člena 8(4) navedene direktive in ob spoštovanju pogojev iz zadnjenavedene določbe preveriti, ali je vključitev te povezave na seznam zadetkov, ki se prikaže po iskanju, opravljenem na podlagi imena te osebe, nujno potrebna za varovanje svobode obveščanja internetnih uporabnikov, ki bi morda imeli interes za dostop do te spletne strani na podlagi takega iskanja, iz člena 11 Listine.

                  3.

                  Določbe Direktive 95/46 je treba razlagati tako, da:

                              —

                              na eni strani informacije v zvezi s sodnim postopkom glede fizične osebe in po potrebi z obsodbo, ki je sledila temu postopku, pomenijo podatke v zvezi s „prekrški“ in „kazenskimi obsodbami“ v smislu člena 8(5) te direktive, in

                              —

                              mora na drugi strani upravljavec iskalnika ugoditi zahtevi za odstranitev povezav do spletnih strani, na katerih so take informacije, kadar se te informacije nanašajo na prejšnjo fazo zadevnega sodnega postopka in glede na njegov potek ne ustrezajo več sedanjemu položaju, če se v okviru preverjanja razlogov bistvenega javnega interesa iz člena 8(4) navedene direktive ugotovi, da glede na vse okoliščine obravnavanega primera temeljne pravice zadevne osebe, zagotovljene s členoma 7 in 8 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, prevladajo nad pravicami potencialno zainteresiranih internetnih uporabnikov, ki so varovane s členom 11 te listine.

         (1)  UL C 168, 29.5.2017.


title: Zadeva C-bolgarščina: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 19. septembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rayonen sad Lukovit – Bolgarija) – kazenski postopek proti EP (Predhodno odločanje – Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah – Členi 6, 47 in 51(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – Direktiva 2012/13/EU – Člen 8(2) – Direktiva 2013/48/EU – Člen 12 – Direktiva (EU) 2016/343 – Člen 3 – Nacionalna ureditev, ki iz terapevtskih in varnostnih razlogov dopušča sprejem oseb, ki so v stanju neprištevnosti storile družbeno nevarna dejanja, v oddelek psihiatrične bolnišnice pod posebnim nadzorom – Pravica do obveščenosti o pravicah – Pravica dostopa do odvetnika – Pravica do učinkovitega pravnega sredstva – Domneva nedolžnosti – Ranljiva oseba)

text:
               25.11.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 399/14

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 19. septembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rayonen sad Lukovit – Bolgarija) – kazenski postopek proti EP
      (Zadeva C-bolgarščina) (1)

      (Predhodno odločanje - Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah - Členi 6, 47 in 51(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah - Direktiva 2012/13/EU - Člen 8(2) - Direktiva 2013/48/EU - Člen 12 - Direktiva (EU) 2016/343 - Člen 3 - Nacionalna ureditev, ki iz terapevtskih in varnostnih razlogov dopušča sprejem oseb, ki so v stanju neprištevnosti storile družbeno nevarna dejanja, v oddelek psihiatrične bolnišnice pod posebnim nadzorom - Pravica do obveščenosti o pravicah - Pravica dostopa do odvetnika - Pravica do učinkovitega pravnega sredstva - Domneva nedolžnosti - Ranljiva oseba)
      (2019/C 399/16)
      Jezik postopka: xxx

         Predložitveno sodišče

      Rayonen sad Lukovit

         Stranke v postopku v glavni stvari

      EP

         ob udeležbi: Rayonna prokuratura Lom, KM, HO

         Izrek

                  1.

                  Direktivo 2012/13/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2012 o pravici do obveščenosti v kazenskem postopku in Direktivo 2013/48/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2013 o pravici do dostopa do odvetnika v kazenskem postopku in v postopkih na podlagi evropskega naloga za prijetje ter pravici do obvestitve tretje osebe ob odvzemu prostosti in do komunikacije s tretjimi osebami in konzularnimi organi med odvzemom prostosti je treba razlagati tako, da se uporabljata za sodni postopek, kakršen je ta, ki ga določa nacionalna ureditev v postopku v glavni stvari, v katerem se iz terapevtskih in varnostnih razlogov odobri sprejem oseb, ki so v stanju neprištevnosti storile družbeno nevarna dejanja, v oddelek psihiatrične ustanove pod posebnim nadzorom. Direktivo 2012/13 je treba razlagati tako, da morajo biti osebe, osumljene storitve kaznivega dejanja, obveščene o svojih pravicah takoj, ko je to mogoče, od trenutka, ko sum glede teh oseb utemeljuje – v okoliščinah, ki niso izredne – da pristojni organi s prisilnimi ukrepi omejijo njihovo svobodo, najpozneje pa pred prvim uradnim zaslišanjem na policiji.

                  2.

                  Člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 8(2) Direktive 2012/13 in člen 12 Direktive 2013/48 je treba razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni ureditvi, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki določa sodni postopek, v katerem se iz terapevtskih in varnostnih razlogov odobri sprejem oseb, ki so v stanju neprištevnosti storile družbeno nevarna dejanja, v oddelek psihiatrične bolnišnice pod posebnim nadzorom, če ta ureditev pristojnemu sodišču ne omogoča, da preveri, ali so bile procesne pravice iz teh direktiv spoštovane v postopkih, ki so bili izvedeni pred postopkom, ki teče pred tem sodiščem, in ki niso predmet takega sodnega nadzora.

                  3.

                  Direktivo (EU) 2016/343 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 2016 o krepitvi nekaterih vidikov domneve nedolžnosti in krepitvi pravice biti navzoč na sojenju v kazenskem postopku in člen 51(1) Listine o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da se niti ta direktiva niti ta določba Listine o temeljnih pravicah ne uporabljata za sodni postopek za sprejem v psihiatrično bolnišnico v terapevtske namene, kakršen je ta iz člena 155 in naslednjih Zakon za zdraveto (zakon o zdravju) v postopku v glavni stvari, odrejen zaradi tveganja, da ob upoštevanju zdravstvenega stanja zadevne osebe ta ogroža svoje zdravje ali zdravje tretjih oseb.

                  4.

                  Načelo domneve nedolžnosti iz člena 3 Direktive 2016/343 je treba razlagati tako, da se z njim v okviru sodnega postopka za sprejem oseb, ki so v stanju neprištevnosti storile družbeno nevarna dejanja, v oddelek psihiatrične bolnišnice pod posebnim nadzorom iz terapevtskih in varnostnih razlogov, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, zahteva, da mora državno tožilstvo dokazati, da je oseba, za katero se predlaga sprejem, storilka dejanj, za katera se šteje, da pomenijo tako nevarnost.

         (1)  UL C 352, 1.10.2018.


title: Zadeva T-746/19: Tožba, vložena 5. novembra 2019 – GY/ECB

text:
               3.2.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 36/33

      Tožba, vložena 5. novembra 2019 – GY/ECB
      (Zadeva T-746/19)
      (2020/C 36/41)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: GY (zastopnika: L. Levi in A. Champetier, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska centralna banka (ECB)

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi ničnost sklepa ECB z dne 28. januarja 2019, s katerim je bil tožeči stranki zavrnjen gospodinjski dodatek za leto 2019;

                  —

                  po potrebi razglasi ničnost sklepov z dne 24. aprila 2019 in z dne 26. avgusta 2019, s katerima sta bili zavrnjeni zahteva tožeče stranke za upravni nadzor oziroma njena pritožba;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri razloge:

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev načela prepovedi diskriminacije.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev načela pridobljenih pravic.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: kršitev „effet utile“ (polnega učinka) gospodinjskega dodatka in člena 15 Pogojev za zaposlitev v ECB.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: kršitev načela skrbnega ravnanja.


title: Zadeva C-817/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour constitutionnelle (Belgija) 31. oktobra 2019 – Ligue des droits humains/Conseil des ministres

text:
               3.2.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 36/16

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour constitutionnelle (Belgija) 31. oktobra 2019 – Ligue des droits humains/Conseil des ministres
      (Zadeva C-817/19)
      (2020/C 36/21)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Cour constitutionnelle

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Ligue des droits humains

         Tožena stranka: Conseil des ministres

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 23 Uredbe (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Direktive 95/46/ES (Splošna uredba o varstvu podatkov – SUVP) (1) v povezavi s členom 2(2)(d) navedene uredbe razlagati tako, da se uporablja za nacionalno zakonodajo, kot je zakon z dne 25. decembra 2016 o obdelavi podatkov o potnikih, s katerim so prenesene Direktiva (EU) 2016/681 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o uporabi podatkov iz evidence podatkov o potnikih (PNR) za preprečevanje, odkrivanje, preiskovanje in pregon terorističnih in hudih kaznivih dejanj, (2) Direktiva Sveta 2004/82/ES z dne 29. aprila 2004 o obveznosti prevoznikov, da sporočajo podatke o potnikih, (3) ter Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2010/65/EU z dne 20. oktobra 2010 o formalnostih poročanja za ladje, ki priplujejo v pristanišča držav članic in/ali izplujejo iz njih, in o razveljavitvi Direktive 2002/6/ES? (4)

                  2.

                  Ali je Priloga I k Direktivi (EU) 2016/681 združljiva s členi 7, 8 in 52(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah glede na to, da so podatki, našteti v njej, zelo obširni – zlasti podatki iz točke 18 Priloge I k Direktivi 2016/681, ki presegajo podatke iz člena 3(2) Direktive 2004/82/ES – in glede na to, da bi lahko ti podatki, upoštevani skupaj, razkrili občutljive podatke in s tem kršili meje „nujno potrebnega“?

                  3.

                  Ali sta točki 12 in 18 Priloge I k Direktivi (EU) 2016/681 združljivi s členi 7, 8 in 52(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah glede na to, da so ob upoštevanju izraza „vključno z“ podatki, na katere se nanašata, navedeni primeroma in ne izčrpno, tako da se ne spoštuje zahteva po natančnosti in jasnosti pravil, s katerimi se posega v pravico do zasebnosti in pravico do varstva osebnih podatkov?

                  4.

                  Ali sta člen 3(4) Direktive (EU) 2016/681 in Priloga I k isti direktivi združljiva s členi 7, 8 in 52(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah glede na to, da se sistem splošnega zbiranja, pošiljanja in obdelave podatkov o potnikih, ki ga ti določbi uvajata, nanaša na vsako osebo, ki uporabi zadevni način prevoza, ne glede na kakršen koli objektiven element, zaradi katerega bi se lahko štelo, da ta oseba lahko pomeni tveganje za javno varnost?

                  5.

                  Ali je treba člen 6 Direktive (EU) 2016/681 v povezavi s členi 7, 8 in 52(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, kot je izpodbijani zakon, ki kot namen obdelave podatkov iz PNR priznava spremljanje zadevnih dejavnosti obveščevalno-varnostnih služb ter s tem ta namen vključuje v preprečevanje, odkrivanje, preiskovanje in pregon terorističnih in hudih kaznivih dejanj?

                  6.

                  Ali je člen 6 Direktive (EU) 2016/681 združljiv s členi 7, 8 in 52(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah glede na to, da se predhodno ocenjevanje, ki ga ureja, s povezovanjem z zbirkami podatkov in na podlagi vnaprej določenih meril sistematično in splošno uporablja za podatke o potnikih, ne glede na kakršen koli objektiven element, zaradi katerega bi se lahko štelo, da ti potniki lahko pomenijo tveganje za javno varnost?

                  7.

                  Ali je mogoče pojem „drug pristojen nacionalni organ“ iz člena 12(3) Direktive (EU) 2016/681 razlagati tako, da se nanaša na enoto za informacije o potnikih, ustanovljeno z zakonom z dne 25. decembra 2016, ki lahko zato dovoli dostop do podatkov iz PNR po izteku šestmesečnega obdobja v okviru posameznih poizvedb?

                  8.

                  Ali je treba člen 12 Direktive (EU) 2016/681 v povezavi s členi 7, 8 in 52(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, kot je izpodbijani zakon, ki določa splošno petletno obdobje hrambe podatkov ne glede na to, ali se za zadevne potnike v okviru predhodnega ocenjevanja izkaže, da lahko pomenijo tveganje za javno varnost?

                  9.

                              a)

                              Ali je Direktiva 2004/82/ES združljiva s členom 3(2) Pogodbe o Evropski uniji in členom 45 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah glede na to, da se obveznosti, ki jih uvaja, uporabljajo za lete znotraj Evropske unije?

                              b)

                              Ali je treba Direktivo 2004/82/ES v povezavi s členom 3(2) Pogodbe o Evropski uniji in členom 45 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, kot je izpodbijani zakon, ki za boj proti nezakonitemu priseljevanju in izboljšanje nadzora na mejah dovoljuje sistem zbiranja in obdelave podatkov o potnikih, „ki so namenjeni na nacionalno ozemlje, ki prihajajo z njega in ki so v tranzitu prek njega“, kar bi lahko posredno pomenilo ponovno vzpostavitev nadzora na notranjih mejah?

                  10.

                  Ali lahko Cour constitutionnelle (ustavno sodišče), če bi na podlagi odgovorov na navedena vprašanja za predhodno odločanje ugotovilo, da se z izpodbijanim zakonom, s katerim je med drugim prenesena Direktiva (EU) 2016/681, kršijo ena ali več obveznosti, ki izhajajo iz določb, omenjenih v teh vprašanjih, odloči, da se učinki zakona z dne 25. decembra 2016 o obdelavi podatkov o potnikih začasno ohranijo, da se prepreči pravna negotovost in da se omogoči, da se lahko prej zbrani in ohranjeni podatki še uporabljajo za cilje iz zakona?

         (1)  UL 2016, L 119, str. 1.

         (2)  UL 2016, L 119, str. 132.

         (3)  UL 2004, L 261, str. 24.

         (4)  UL 2010, L 283, str. 1.


title: Zadeva T-760/19: Tožba, vložena 8. novembra 2019 – Imperial Brands in drugi/Komisija

text:
               3.2.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 36/34

      Tožba, vložena 8. novembra 2019 – Imperial Brands in drugi/Komisija
      (Zadeva T-760/19)
      (2020/C 36/42)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeče stranke: Imperial Brands plc (Bristol, Združeno kraljestvo), Imperial Tobacco Ltd (Bristol), Imperial Tobacco Overseas Holdings Ltd (Bristol), Imperial Tobacco Holdings Ltd (Bristol), Imperial Tobacco Overseas Holdings (2) Ltd (Bristol) (zastopniki: D. Slater, odvetnik, in E. Burrows, N. Gardner in S. Mardell, Solicitors)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

                  —

                  izpodbijani sklep C(2019) 25 26 final z dne 2. aprila 2019 o državni pomoči SA.44896, ki jo je Združeno kraljestvo izvedlo v zvezi z odvisnimi tujimi družbami z izjemo pri financiranju skupin razglasi za ničen;

                  —

                  v vsakem primeru Komisiji naloži plačilo stroškov tožeče stranke v zvezi s tem postopkom.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo deset tožbenih razlogov:

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: Komisija ni navedla ustrezne obrazložitve in je napačno uporabila pravo in/ali storila očitno napako pri presoji kar zadeva uporabo člena 107(1) PDEU z ugotovitvijo, da so britanska pravila za odvisne tuje družbe (CFC) upošteven referenčni sistem. Komisija bi za referenčni okvir morala vzeti britanski sistem davka od dohodkov pravnih oseb.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: Komisija je napačno uporabila pravo pri uporabi člena 107(1) TFEU in/ali storila očitne napake pri presoji s sprejetjem napačnega pristopa k analizi pravil CFC. Komisija je določbe Poglavja 9, del 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 zakon o obdavčenju (mednarodnem in druge določbe) iz leta 2010, ki vsebuje izjemo pri financiranju skupin napačno obravnavala kot obliko odstopanja od splošne obdavčitve iz Poglavja 5, del 9A, zakona o obdavčenju (mednarodnem in druge določbe) iz leta 2010.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: Komisija je napačno uporabila pravo pri uporabi člena 107(1) TFEU z ugotovitvijo, da je bila izjema pri financiranju skupin selektivna, ker so bila podjetja v dejansko in pravno primerljivem položaju različno obravnavana.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: Komisija je napačno uporabila pravo z ugotovitvijo, da izjema pri financiranju skupin daje prednost v smislu člena 107(1) PDEU.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: Komisija ni navedla ustrezne obrazložitve za ugotovitev, da izjema pri financiranju skupin deloma ni bila upravičena in je zato kršila člen 296 PDEU.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: „polna“ oprostitev na podlagi oddelka 371IB zakona o obdavčenju (mednarodnem in druge določbe) iz leta 2010 je upravičena z naravo in celostno strukturo davčnega sistema.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog: 75-odstotna oprostitev na podlagi oddelka 371ID zakona o obdavčenju (mednarodnem in druge določbe) iz leta 2010 je upravičena z naravo in celostno strukturo davčnega sistema.

                  8.

                  Osmi tožbeni razlog: naložitev davčnega bremena na odvisnim tujim družbam, ki izpolnjujejo pogoje za izjemo pri financiranju skupin bi v nasprotju s členom 49 PDEU kršila svobodo ustanavljanja tožečih strank.

                  9.

                  Deveti tožbeni razlog: Komisija je napačno uporabila pravo, ko je analogno uporabila in se neustrezno opirala na določbe Direktive Sveta (EU) 2016/1164 (1), ki se ratione temporis ni uporabljala.

                  10.

                  Deseti tožbeni razlog: Komisija je s sprejetje izpodbijanega sklepa posegla v izključno suverenost Združenega kraljestva na področju neposredne obdavčitve in tako kršila člena 4 in 5 PEU in člen 114 PDEU.

         (1)  Direktiva Sveta (EU) 2016/1164 z dne 12. julija 2016 o določitvi pravil proti praksam izogibanja davkom, ki neposredno vplivajo na delovanje notranjega trga (UL L 193, 2016, str. 1).