title: Zadeva C-268/06: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 15. aprila 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Labour Court – Irska) – Impact proti Minister for Agriculture and Food, Minister for Arts, Sport and Tourism, Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Foreign Affairs, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Minister for Transport (Direktiva 1999/70/ES – Določbi 4 in 5 okvirnega sporazuma o delu za določen čas – Zaposlovanje za določen čas v javni upravi – Pogoji zaposlitve – Plačilo in pokojnine – Obnovitev pogodb o zaposlitvi za določen čas za obdobje do osmih let – Procesna avtonomija – Neposredni učinek)

text:
               7.6.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 142/4

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 15. aprila 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Labour Court – Irska) – Impact proti Minister for Agriculture and Food, Minister for Arts, Sport and Tourism, Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Foreign Affairs, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Minister for Transport
   (Zadeva C-268/06) (1)

   (Direktiva 1999/70/ES - Določbi 4 in 5 okvirnega sporazuma o delu za določen čas - Zaposlovanje za določen čas v javni upravi - Pogoji zaposlitve - Plačilo in pokojnine - Obnovitev pogodb o zaposlitvi za določen čas za obdobje do osmih let - Procesna avtonomija - Neposredni učinek)
   (2008/C 142/05)
   Jezik postopka: angleščina
   Predložitveno sodišče
   Labour Court
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Impact

      Tožene stranke: Minister for Agriculture and Food, Minister for Arts, Sport and Tourism, Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Foreign Affairs, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Minister for Transport
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Labour Court – Razlaga določb 4(1) (načelo prepovedi diskriminacije) in 5(1) (ukrepi za preprečevanje zlorab veriženja pogodb o zaposlitvi ali delovnih razmerij za določen čas) Priloge k Direktivi Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP (UL L 175, str. 43) – Pravno sredstvo, ki je utemeljeno na neposrednem učinku teh določb – Nepristojnost sodišča, ki odloča, na podlagi nacionalnega prava – Pristojnost na podlagi prava Skupnosti, zlasti načel enakovrednosti in učinkovitosti.
   Izrek

               1.

               Pravo Skupnosti, zlasti načelo učinkovitosti, zahteva, da se mora specializirano sodišče, ki mu je bila zadeva predložena v okviru pristojnosti, čeprav fakultativne, podeljene z zakonodajo, s katero je bila prenesena Direktiva Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP, za odločanje o zahtevi zaradi kršitve te zakonodaje, izreči za pristojno za odločanje tudi o zahtevah posameznika, ki temeljijo neposredno na tej direktivi za obdobje po poteku roka za njen prenos in pred začetkom veljavnosti navedene zakonodaje, če se izkaže, da bi obveznost za tega posameznika, da mora vzporedno pri rednem sodišču vložiti ločeno zahtevo, ki temelji neposredno na navedeni direktivi, povzročila takšne postopkovne težave, da bi bilo izvrševanje pravic, ki jih ima na podlagi pravnega reda Skupnosti, pretežko. Glede tega mora potrebno presojo opraviti nacionalno sodišče.

               2.

               Določba 4, točka 1, okvirnega sporazuma o delu za določen čas, ki je bil sklenjen 18. marca 1999 in ki je priloga k Direktivi 1999/70, je brezpogojna in dovolj natančna, da se posameznik lahko sklicuje nanjo pred nacionalnim sodiščem. Nasprotno pa to ne velja za določbo 5, točka 1, navedenega okvirnega sporazuma.

               3.

               Člena 10 ES in 249, tretji odstavek, ES ter Direktivo 1999/70 je treba razlagati tako, da organ države članice, ki nastopa kot delodajalec javnega sektorja, ni pooblaščen za sprejetje ukrepov, ki so v nasprotju s ciljem, zasledovanim z navedeno direktivo in okvirnim sporazumom o delu za določen čas, v zvezi s preprečevanjem zlorab pri uporabi pogodb o zaposlitvi za določen čas, to je obnovitev takšnih pogodb za neobičajno dolgo obdobje v obdobju po poteku roka za prenos te direktive in pred začetkom veljavnosti zakona za prenos.

               4.

               V primeru, da je v veljavnem nacionalnem pravu pravilo, ki izključuje retroaktivno uporabo zakona, razen v primerih, ko je jasno in nedvoumno navedeno nasprotno, mora nacionalno sodišče, ki mu je bila predložena zahteva zaradi kršitve določbe nacionalnega zakona, s katerim je bila prenesena Direktiva 1999/70, na podlagi prava Skupnosti priznati navedeni določbi retroaktiven učinek od dne poteka roka za prenos te direktive le, če obstaja v nacionalnem pravu takšna navedba, s katero je tej določbi podeljen takšen retroaktiven učinek.

               5.

               Določbo 4 okvirnega sporazuma o delu za določen čas je treba razlagati tako, da pogoji zaposlitve v smislu te določbe zajemajo pogoje v zvezi s plačilom in pokojninami, ki izhajajo iz delovnega razmerja, z izjemo pogojev v zvezi s pokojninami iz zakonskega sistema socialne varnosti.

      (1)  UL C 212, 2.9.2006.


title: Zadeva T-671/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 10. aprila 2013 – IPK International proti Komisiji (Finančna pomoč projektu ekološkega turizma — Vračilo plačanih zneskov — Odločba, ki je bila sprejeta, potem ko je Splošno sodišče razglasilo ničnost prejšnje odločbe o odvzemu pomoči — Kompenzacijske obresti — Zamudne obresti — Izračun)

text:
               25.5.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 147/18

         Sodba Splošnega sodišča z dne 10. aprila 2013 – IPK International proti Komisiji
   (Zadeva T-671/11) (1)

   (Finančna pomoč projektu ekološkega turizma - Vračilo plačanih zneskov - Odločba, ki je bila sprejeta, potem ko je Splošno sodišče razglasilo ničnost prejšnje odločbe o odvzemu pomoči - Kompenzacijske obresti - Zamudne obresti - Izračun)
   2013/C 147/32
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: IPK International – World Tourism Marketing Consultants GmbH (München, Nemčija) (zastopnik: C. Pitschas, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: F. Dintilhac, G. Wilms in G. Zavvos, zastopniki)

      Predmet

   Predlog za razglasitev delne ničnosti odločbe Komisije z dne 14. oktobra 2011 (ENTR/R1/HHO/lsa – entre.r.l(2011)1183091), v kateri je določeno, da se tožeči stranki vrne celotni znesek 720 579,90 EUR in znesek 158 618,27 EUR iz naslova kompenzacijskih obresti.

      Izrek

               1.

               Odločba Komisije z dne 14. oktobra 2011 (ENTR/R1/HHO/lsa – entre.r.l(2011)1183091) se razglasi za nično v delu, v katerem so družbi IPK International – World Tourism Marketing Consultants GmbH pripisane le obresti v višini 158 618,27 EUR.

               2.

               Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 65, 3.3.2012.


title: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 16. marca 2005 v zadevi T-112/03, L'Oréal SA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)(UUNT) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke FLEXI AIR — Prejšnja besedna znamka FLEX — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Dokaz o resni in dejanski uporabi — Člen 8(1)(b), člen 8(2)(a)(ii) in člen 43(2) Uredbe (ES) št. 40/94)

text:
               28.5.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 132/25

      SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 16. marca 2005
   v zadevi T-112/03, L'Oréal SA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)(UUNT) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke FLEXI AIR - Prejšnja besedna znamka FLEX - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Dokaz o resni in dejanski uporabi - Člen 8(1)(b), člen 8(2)(a)(ii) in člen 43(2) Uredbe (ES) št. 40/94)
   (2005/C 132/45)
   Jezik postopka: angleščina
   V zadevi T-112/03, L'Oréal SA, s sedežem v Parizu (Francija), ki jo zastopa X. Buffet Delmas d'Autane, avocat, proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)(UUNT) (zastopniki: B. Filtenborg, S. Laitinen in G. Schneider), druga stranka v postopku pred Odborom za pritožbe UUNT je bila Revlon (Švica) SA, s sedežem v Schlieren (Švica), katere predmet je pritožba proti odločbi Četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 15. januarja 2003 (zadeva R 396/2001-4), v postopku z ugovorom med L'Oréalom SA in Revlonom (Švica) SA, je Sodišče prve stopnje (drugi senat), v sestavi J. Pirrung, predsednik, A. W. H. Meij in I. Pelikánová, sodnika, sodni tajnik: B. Pastor, namestnica sodnega tajnika, dne 16. marca 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Tožeči stranki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 135, 7.6.2003.


title: Zadeva T-151/11: Tožba, vložena 11. marca 2011 – Telefónica de España in Telefónica Móviles España proti Komisiji

text:
               14.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 145/32

         Tožba, vložena 11. marca 2011 – Telefónica de España in Telefónica Móviles España proti Komisiji
   (Zadeva T-151/11)
   2011/C 145/53
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Telefónica de España, SA (Madrid, Španija), Telefónica Móviles España, SA (Madrid, Španija) (zastopnika: F. González Díaz, F. Salerno, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga tožečih strank

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

               —

               Sklep Evropske komisije z dne 20. julija 2010 v skladu s členom 263 PDEU razglasi za ničen;

               —

               Komisiji v vsakem primeru naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Ta tožba je vložena zoper Sklep Komisije z dne 20. julija 2010 o shemi državne pomoči C 38/09 (ex NN 58/09), ki jo Španija namerava izvajati za Corporación de Radio y Televisión Española (RTVE) (UL 2011, L 1, str. 9), s katerim je nov model financiranja javne radiotelevizije Corporación de Radio y Televisión Española, ki je bil vpeljan z zakonom 8/2009 z dne 28. avgusta, v skladu s členom 106(2) PDEU razglašen za združljiv s skupnim trgom.
   Tožeča stranka v utemeljitev svoje tožbe navaja pet razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog temelji na kršitvi člena 108(2) PDEU, ker Komisija v zvezi z ločenostjo financiranja RTVE od zadevnega ukrepa ni sprožila postopka, predvidenega v tej določbi.

               2.

               Drugi tožbeni razlog temelji na kršitvi člena 108 PDEU, ker je Komisija ugotovila ločenost financiranja RTVE od ukrepa in ker je kot novo pomoč napačno opredelila zgolj dodatno financiranje. Komisija s tem ni ravnala ne v skladu s sodno prakso ne v skladu s svojimi predhodnimi odločitvami.

               3.

               Tretji tožbeni razlog temelji na kršitvi člena 256 PDEU, ker Komisija v sklepu glede zaključka, da so trije fiskalni ukrepi, uvedeni ali spremenjeni s členi 4, 5 in 6 zakona 8/2009, ločeni od obstoječe sheme financiranja RTVE, ne podaja nobene obrazložitve.

               4.

               Napačna uporaba prava pri ločitvi vira financiranja od ukrepa, saj mora neskladnost virov financiranja s pravom Skupnosti nujno pomeniti njihovo neskladnost z določbami s področja državnih pomoči. Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da je pomoč, povezana z financiranjem, ki jo je sama Komisija v vzporednem postopku razglasila za nezdružljivo s pravom Unije, v izpodbijanem sklepu razglašena za združljivo.

               5.

               Kršitev člena 106(2) PDEU in/ali člena 256 PDEU zaradi nezadostne obrazložitve glede prekomernega nadomestila in vpliva ukrepa na konkurenco na notranjem trgu. Konkretno, s sklepom se po eni strani ni upoštevalo, da bodo bodoči dejanski stroški Corporación RTVE nižji od preteklih stroškov, po drugi strani pa je v njem za združljiv z notranjim trgom razglašen ukrep, ki zagotavlja zaščito „pred spremembami v prihodkih na oglaševalskem trgu“, čeprav poslovnega tveganja več ni.


title: Zadeva C-286/15: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 26. maja 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Augstākā tiesa - Latvija) – Valsts ieņēmumu dienests/SIA „Latvijas propāna gāze“ (Predhodno odločanje — Skupna carinska tarifa — Tarifna uvrstitev — Kombinirana nomenklatura — Tarifna številka 2711 — Naftni plini in drugi plinasti ogljikovodiki — Material, ki daje bistven značaj — Utekočinjen naftni plin)

text:
               18.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 260/11

         Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 26. maja 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Augstākā tiesa - Latvija) – Valsts ieņēmumu dienests/SIA „Latvijas propāna gāze“
   (Zadeva C-286/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Skupna carinska tarifa - Tarifna uvrstitev - Kombinirana nomenklatura - Tarifna številka 2711 - Naftni plini in drugi plinasti ogljikovodiki - Material, ki daje bistven značaj - Utekočinjen naftni plin))
   (2016/C 260/14)
   Jezik postopka: latvijščina

      Predložitveno sodišče

   Augstākā tiesa

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Valsts ieņēmumu dienests

      Tožena stranka: SIA „Latvijas propāna gāze“

      Izrek

               1.

               Pravili 2(b) in 3(b) splošnih pravil za razlago kombinirane nomenklature iz Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi v različicah, kot izhajata iz Uredbe Komisije (ES) št. 1031/2008 z dne 19. septembra 2008 in Uredbe Komisije (ES) št. 948/2009 z dne 30. septembra 2009, je treba razlagati tako, da če vse sestavine zmesi plina, kot je utekočinjen naftni plin iz postopka v glavni stvari, temu plinu skupaj dajejo bistven značaj, tako da ni mogoče ugotoviti, katera sestavina mu daje bistven značaj, in da nikakor ni mogoče ugotoviti točne količine vsake od sestavin zadevnega utekočinjenega naftnega plina, ni mogoče uporabiti domneve, v skladu s katero je sestavina, ki daje proizvodu bistven značaj v smislu pravila 3(b) teh splošnih pravil, tista, katere odstotek je v zmesi največji.

               2.

               Navedeno kombinirano nomenklaturo je treba razlagati tako, da utekočinjen naftni plin, kot je ta iz postopka v glavni stvari, ki vsebuje 0,32 % metana, etana in etilena, 58,32 % propana in propilena ter ne več kot 39,99 % butana in butilena in za katerega ni mogoče ugotoviti, katera od snovi, iz katerih sestoji, mu daje bistven značaj, spada pod tarifno podštevilko 2711 19 00 kot „Naftni plini in drugi plinasti ogljikovodiki, utekočinjeni, drugo“.

               3.

               Člen 218(1)(d) Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti je treba razlagati tako, da ne vsebuje obveznosti deklaranta utekočinjenega naftnega plina, kot je ta iz postopka v glavni stvari, da odstotek prevladujoče snovi, iz katere sestoji ta utekočinjen naftni plin, navede točno.

      (1)  UL C 270, 17.8.2015.


title: Zadeva F-103/07: Tožba, vložena 5. oktobra 2007 – Duta proti Sodišču Evropskih skupnosti

text:
               22.12.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 315/45

         Tožba, vložena 5. oktobra 2007 – Duta proti Sodišču Evropskih skupnosti
   (Zadeva F-103/07)
   (2007/C 315/88)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Radu Duta (Luxembourg, Luksemburg) (Zastopnik: F. Krieg, odvetnik)

      Tožena stranka: Sodišče Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               izpodbijane odločbe naj se razglasi za nične;

               —

               zadeva naj se vrne pristojnemu organu;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka s tožbo izpodbija zavrnitev njene kandidature za delovno mesto strokovnega sodelavca pri sodniku Sodišča prve stopnje Evropskih Skupnosti. Ta zavrnitev naj bi bila sporočena z okrožnico z dne 24. januarja 2007, čeprav naj bi zadevni sodnik predhodno izrazil veliko zanimanje za kandidaturo tožeče stranke.
   Prvič, tožeča stranka se sklicuje na ničnost odločbe o zavrnitvi njenega ugovora. To naj bi obravnavala „Komisija Sodišča prve stopnje, pristojna za odločanje o ugovorih“, katere sestava naj ne bi izpolnjevala zahtev po pravičnem postopku, kot so določene v členu 6(1) Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in svoboščin. Člani Sodišča prve stopnje, ki so odločali v tej zadevi, naj ne bi mogli odločati nepristransko o zadevah, ki se nanašajo na njihovega sodelavca.
   Drugič, tožeča stranka navaja, da je bila žrtev diskriminacije. Zadevni sodnik naj svoje diskrecijske pravice ne bi izvrševal razumno.
   Nazadnje, tožeča stranka meni, da naj bi izpodbijane odločbe vsekakor kršile splošna načela preglednosti, dobre vere in načela varstva zaupanja v pravo.


title: Zadeva T-46/06: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 28. avgusta 2007 – Galileo Lebensmittel proti Komisiji ( Ničnostna tožba – Izvajanje domene .eu najvišje ravni – Registracija domene galileo.eu – Uporaba, pridržana institucijam, organom in telesom Skupnosti – Procesno upravičenje – Nedopustnost )

text:
               20.10.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 247/35

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 28. avgusta 2007 – Galileo Lebensmittel proti Komisiji
   (Zadeva T-46/06) (1)

   („Ničnostna tožba - Izvajanje domene ‚.eu‘ najvišje ravni - Registracija domene ‚galileo.eu‘ - Uporaba, pridržana institucijam, organom in telesom Skupnosti - Procesno upravičenje - Nedopustnost“)
   (2007/C 247/57)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG (Trierweiler, Nemčija) (zastopnik: K. Bott, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: sprva E. Montaguti in T. Jürgensen, nato G. Braun in E. Montaguti, zastopniki)
   Predmet
   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije, da se ob uporabi člena 9 Uredbe Komisije (ES) št. 874/2004 z dne 28. aprila 2004 o pravilih javnega reda v zvezi z izvajanjem in funkcijami domene.eu najvišje ravni ter načelih, ki urejajo registracijo (UL L 162, str. 40), domeno „galileo.eu“ pridrži uporabi institucij, organov in teles Skupnosti.
   Izrek

               1)

               Tožba se kot nedopustna zavrže.

               2)

               Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Komisija.

      (1)  UL C 86, 8.4.2006.


title: Zadeva F-59/13: Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 9. aprila 2014 – Rouffaud proti ESZD (Javni uslužbenci — Pogodbeni uslužbenec za pomožne naloge — Sprememba pogodbe — Predhodni postopek — Pravila o skladnosti — Sprememba vsebine zahtevka)

text:
               26.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 159/39

         Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 9. aprila 2014 – Rouffaud proti ESZD
   (Zadeva F-59/13) (1)

   ((Javni uslužbenci - Pogodbeni uslužbenec za pomožne naloge - Sprememba pogodbe - Predhodni postopek - Pravila o skladnosti - Sprememba vsebine zahtevka))
   2014/C 159/53
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Thierry Rouffaud (Ixelles, Belgija) (zastopniki: sprva A. Coolen, É. Marchal, S. Orlandi in D. Abreu Caldas, odvetniki, nato S. Orlandi in D. Abreu Caldas, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska služba za zunanje delovanje (zastopnika: S. Marquardt in M. Silva, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe o zavrnitvi zahteve tožeče stranke, da se njene zaporedne pogodbe o zaposlitvi za določen čas spremenijo v pogodbo o zaposlitvi za nedoločen čas in da se obdobje zaposlitve, opravljene v vlogi pogodbenega uslužbenca za pomožne naloge, prizna kot obdobje zaposlitve, opravljene v vlogi pogodbenega uslužbenca.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže.

               2.

               T. Rouffaud nosi svoje stroške in plača stroške, ki jih je priglasila Evropska služba za zunanje delovanje.

      (1)  UL C 233, 10.8.2013, str. 14.


title: Zadeva C-596/15 P: Pritožba, ki jo je Bionorica SE vložila 13. novembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 16. septembra 2015 v zadevi T-619/14, Bionorica SE/Evropska komisija

text:
               18.1.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 16/24

         Pritožba, ki jo je Bionorica SE vložila 13. novembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 16. septembra 2015 v zadevi T-619/14, Bionorica SE/Evropska komisija
   (Zadeva C-596/15 P)
   (2016/C 016/30)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Pritožnica: Bionorica SE (zastopniki: M. Weidner, T. Guttau, N. Hußmann, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               opravi obravnavo;

               —

               sklep Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 16. septembra 2015 v zadevi T-619/14 razveljavi,

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v utemeljitev svoje pritožbe navaja dva razloga:

               —

               Prvi pritožbeni razlog zadeva napake postopka: Splošno sodišče naj bi se deloma oprlo na napačno dejansko stanje in naj bi tako sprejelo napačno odločitev, ki pritožnici škodi. Splošno sodišče naj bi napačno izhajalo iz tega, da je pritožnica proizvajalka živil, ki naj bi jo zadevale zgolj odložene zdravstvene trditve v smislu Uredbe (ES) št. 1924/2006 (1). Poleg tega naj bi Splošno sodišče svojo odločbo deloma nezadostno obrazložilo. Splošno sodišče naj ne bi dovolj podrobno upoštevalo dopisa Komisije, ki naj bi končeval nedelovanje, in naj bi tako sprejelo napačno odločitev.

               —

               Drugi pritožbeni razlog zadeva kršitev prava Unije: Splošno sodišče naj neupravičeno ne bi upoštevalo pogojev iz člena 265 PDEU, saj naj nedelovanje Komisije ne bi bilo končano. Poleg tega naj bi Splošno sodišče napačno presodilo Uredbo (ES) št. 1924/2006, zlasti njena člena 17 in 28. Odloženih in dovoljenih zdravstvenih trditev naj ne bi bilo mogoče izenačevati. Pravne posledice prehodnih določb naj ne bi bile zadostno predvidljive.

      (1)  Uredba (ES) št. 1924/2006 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o prehranskih in zdravstvenih trditvah na živilih (UL L 404, str. 9).


title: Zadeva T-161/07: Tožba, vložena 9. maja 2007 – Group Lottuss proti UUNT – Ugly (COYOTE UGLY)

text:
               7.7.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/37

         Tožba, vložena 9. maja 2007 – Group Lottuss proti UUNT – Ugly (COYOTE UGLY)
   (Zadeva T-161/07)
   (2007/C 155/67)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Group Lottuss Corp., SL (Barcelona, Španija) (zastopniki: J. Grau Mora, A. Angulo Lafora, M. Ferrándiz Avendaño in J. Arribas García, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: UGLY, INC.
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Delno naj se razveljavi odločba drugega odbora za pritožbe Urada z dne 2. marca 2007 v delu, v katerem se sklicuje na odločitev, s katero se zavrača zahteva za registracijo znamke Skupnosti št. 2.428.795 „COYOTE UGLY“ družbe GROUP LOTTUSS CORP. SL;

               —

               Uradu naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Tožeča stranka.

      Zadevna znamka Skupnosti: Figurativna znamka „COYOTE UGLY“ (prijava št. 2.428.795) za izdelke in storitve iz razredov 9, 41 in 42.

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Ugly, Inc.

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Besedna znamka Skupnosti „COYOTE UGLY“ za izdelke iz razredov 14, 16, 21, 25, 32 in 34 in prejšnje neprijavljene splošno znane besedne in figurativne znamke „COYOTE UGLY“ za izdelke in storitve iz razredov 14, 16, 21, 25, 32, 33, 34, 41 in 42.

      Odločba oddelka za ugovore: Delna ugoditev ugovoru v delu, s katerim se zavrne prijavo znamke Skupnosti v zvezi s storitvami iz razreda 42.

      Odločba odbora za pritožbe: Razveljavitev izpodbijane odločbe v delu, v katerem je zavrnila ugovor zoper „storitve za zabavo, diskoteke in prostori za zabavo“, prijavljene v razredu 41 in zavrača prijavo navedenih storitev.

      Navajani tožbeni razlogi: Nepravilna uporaba določb člena 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 o znamki Skupnosti.


title: Zadeva F-79/07: Tožba, vložena 31. julija 2007 – Braun-Neumann proti Parlamentu

text:
               6.10.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 235/31

         Tožba, vložena 31. julija 2007 – Braun-Neumann proti Parlamentu
   (Zadeva F-79/07)
   (2007/C 235/57)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Kurt-Wolfgang Braun-Neumann (Merzig, Nemčija) (zastopnik: P. Ames, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski parlament
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Toženi stranki naj se naloži, da tožeči stranki za nazaj od 1. avgusta 2004 izplača drugo polovico vdovske pokojnine po njegovi dne 25.7.2004 umrli ženi Giseli Mandt, rojeni Neumann, v višini 1 670,84 EUR mesečno, vključno z obrestmi v skladu z obrestno mero za odprto ponudbo mejnega posojanja Evropske centralne banke, zvišano za 3 odstotne točke,

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Evropski parlament je tožeči stranki kot vdovcu po gospe Giseli Mandt, rojeni Neumann, odobril 50 % vdovske pokojnine. Tožeča stranka zahteva prejemanje vdovske pokojnine v polni višini.
   Tožba je vložena zoper odločbo Parlamenta, v skladu s katero je treba upoštevati drugo zakonsko zvezo umrle, čeprav Bayerisches Oberstes Landesgericht v svojem sklepu z dne 11. oktobra 1999 ni priznalo sodbe o razvezi zakonske zveze Tribunal de première instance iz Namurja z dne 6. septembra 1995 glede prve zakonske zveze. Tožeča stranka navaja, da je tako edini „preživeli zakonec“, ker druga zakonska zveza umrle in gospoda Wolfganga Mandta pravno ni bila veljavna.


title: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne  13. decembra 2005  v zadevi C-78/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Aktionsgemeinschaft Recht und Eingentum eV (Pritožba — Pomoči nemških organov za pridobitev zemljišč — Program za privatizacijo zemljišč in prestrukturiranje kmetijstva v novih deželah)

text:
               11.2.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 36/2

      SODBA SODIŠČA

   (veliki senat)
   z dne 13. decembra 2005
   v zadevi C-78/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Aktionsgemeinschaft Recht und Eingentum eV (1)

   (Pritožba - Pomoči nemških organov za pridobitev zemljišč - Program za privatizacijo zemljišč in prestrukturiranje kmetijstva v novih deželah)
   (2006/C 36/03)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi C-78/03, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: J. Flett in V. Kreuschitz) drugi stranki v postopku sta: Zvezna republika Nemčija (zastopnik: M. Lumma), intervenient na prvi stopnji; Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum eV, s sedežem v Borknu (Nemčija), ki ga zastopa M. Pechstein, profesor, tožeča stranka v postopku na prvi stopnji, zaradi pritožbe na podlagi člena 56 Statuta Sodišča, vložene 19. februarja 2003, je Sodišče (veliki senat), v sestavi V. Skouris, predsednik, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, K. Schiemann in J. Makarczyk, predsedniki senatov, C. Gulmann (poročevalec), A. La Pergola, J.-P. Puissochet, P. Kūris, E. Juhász, E. Levits in A. Ó Caoimh, sodniki, generalni pravobranilec: F. G. Jacobs, sodni tajnik: R. Grass, 13. decembra 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Sodba Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 5. decembra 2002 v zadevi Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum proti Komisiji (T-114/00) se razveljavi.

               2.

               Tožba, ki jo je Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum eV vložilo pri Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti za razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 22. decembra 1999 o odobritvi državne pomoči v okviru določb členov 87 in 88 (prej členov 92 in 93) Pogodbe ES, se zavrže kot nedopustna.

               3.

               Aktionsgemeinschaft Recht und Eingentum eV se naloži plačilo stroškov obeh stopenj.

      (1)  UL C 101, 26.4.2003.


title: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 8. marca 2005 v zadevi T-277/03 Dionysia Vlachaki, soproga Petrosa Eleftheriadisa proti Komisiji Evropskih skupnosti (Nekdanji pomožni uslužbenci — Izterjava neupravičeno izplačanih osebnih prejemkov po izteku pogodbe — Zamudne obresti — Ničnostna tožba — Obrazložitev — Višja sila)

text:
               14.5.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 115/21

      SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 8. marca 2005
   v zadevi T-277/03 Dionysia Vlachaki, soproga Petrosa Eleftheriadisa proti Komisiji Evropskih skupnosti (1)

   (Nekdanji pomožni uslužbenci - Izterjava neupravičeno izplačanih osebnih prejemkov po izteku pogodbe - Zamudne obresti - Ničnostna tožba - Obrazložitev - Višja sila)
   (2005/C 115/39)
   Jezik postopka: grščina
   V zadevi 277/03, Dionysia Vlachaki, soproga Petrosa Eleftheriadisa, stanujoča v Polydrosu Amarousiou (Grčija), ki jo zastopa T. Sigalas, avocat, proti Komisiji Evropskih skupnosti (zastopnika: I. Dimitriou in G. Wilms, z naslovom za vročanje v Luxembourgu), zaradi predloga za razglasitev ničnosti oziroma za delno spremembo Odločbe Komisije K (2003) 738 konč., z dne 25. marca 2003 v zvezi z izterjavo neupravičeno izplačanih osebnih prejemkov tožeči stranki, nekadanji pomožni uslužbenki, je Sodišče prve stopnje (peti senat), v sestavi M. Vilaras, predsednik, F. Dehousse in D. Šváby, sodnika, sodni tajnik: I. Natsinas, administrator, dne 8. marca 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Vsaka stranka nosi lastne stroške.

      (1)  UL C 264, 1.11.2003.


title: Zadeva T-315/07: Tožba, vložena 22. avgusta 2007 – Grohe proti UUNT – Compañía Roca Radiadores (ALIRA)

text:
               6.10.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 235/26

         Tožba, vložena 22. avgusta 2007 – Grohe proti UUNT – Compañía Roca Radiadores (ALIRA)
   (Zadeva T-315/07)
   (2007/C 235/48)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Grohe AG (Hemer, Nemčija) (zastopnica: A. Lensing-Kramer, odvetnica)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Compañía Roca Radiadores, S.A.
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Naj se razveljavi odločba četrtega odbora za pritožbe z dne 19. junija 2007 v zadevi R 850/2006-4;

               —

               podredno, naj se izpodbijano odločbo razveljavi ali spremeni v delu, v katerem je ugotovljena podobnost med „kuhinjskimi pipami“ in „litoželeznimi banjami“ in s tem verjetnost zmede med nasprotujočima si znakoma;

               —

               podredno, naj se izpodbijano odločbo razveljavi ali spremeni v delu, v katerem je ugotovljena fonetična podobnost med prijavljeno znamko in znamko, navajano v postopku z ugovorom, v Španiji, s čimer se v zvezi s tem potrjuje verjetnost zmede med nasprotujočima si znakoma;

               —

               podredno, naj se izpodbijano odločbo razveljavi ali spremeni v delu, v katerem je ugotovljena neobstoj ugleda imena AKIRA za japonske stripe v Španiji, s čimer se v zvezi s tem potrjuje verjetnost zmede med spornima znakoma;

               —

               naj se Uradu za usklajevanje naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Tožeča stranka.

      Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka „ALIRA“ za proizvode iz razreda 11 (prijava št. 2 766 640).

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Compañía Roca Radiadores, S.A..

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Španska besedna znamka „AKIRA“ za proizvode iz razreda 11 (št. 2 045 604).

      Odločba oddelka za ugovore: Ugovor se sprejme in prijava zavrne.

      Odločba odbora za pritožbe: Pritožba se zavrne.

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (1), saj med spornima znamkama ni nevarnosti zmede.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL 1994, L 11, str. 1).


title: Zadeva C-84/12: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 19. decembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Berlin – Nemčija) – Rahmanian Koushkaki proti Bundesrepublik Deutschland (Območje svobode, varnosti in pravice — Uredba (ES) št. 810/2009 — Členi 21(1), 32(1) in 35(6) — Postopki in pogoji za izdajo enotnih vizumov — Obveznost izdaje vizuma — Ocena tveganja nezakonitega priseljevanja — Namen prosilca zapustiti ozemlje držav članic pred potekom zaprošenega vizuma — Upravičen dvom — Polje proste presoje pristojnih organov)

text:
               22.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 52/7

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 19. decembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Berlin – Nemčija) – Rahmanian Koushkaki proti Bundesrepublik Deutschland
   (Zadeva C-84/12) (1)

   (Območje svobode, varnosti in pravice - Uredba (ES) št. 810/2009 - Členi 21(1), 32(1) in 35(6) - Postopki in pogoji za izdajo enotnih vizumov - Obveznost izdaje vizuma - Ocena tveganja nezakonitega priseljevanja - Namen prosilca zapustiti ozemlje držav članic pred potekom zaprošenega vizuma - Upravičen dvom - Polje proste presoje pristojnih organov)
   2014/C 52/11
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Verwaltungsgericht Berlin

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Rahmanian Koushkaki

      Tožena stranka: Bundesrepublik Deutschland

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Verwaltungsgericht Berlin – Razlaga Uredbe (ES) št. 810/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o vizumskem zakoniku Skupnosti (UL L 243, str. 1) in zlasti njenih členov 21(1) ter 32(1) – Postopki in pogoji za izdajo vizumov – Pravica prosilca za izdajo vizuma, ki izpolnjuje pogoje za vstop, do izdaje vizuma – Ocena tveganja nezakonitega priseljevanja – Polje proste presoje zadevnih držav članic

      Izrek

               1.

               Člene 23(4), 32(1) in 35(6) Uredbe (ES) št. 810/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o vizumskem zakoniku Skupnosti (Vizumski zakonik) je treba razlagati tako, da lahko pristojni organi države članice po obravnavanju vloge za izdajo enotnega vizuma izdajo takega vizuma prosilcu zavrnejo le, če je zoper njega mogoče uveljavljati katerega od razlogov za zavrnitev izdaje vizuma, naštetih v teh določbah. Ti organi imajo pri obravnavanju te vloge široko polje proste presoje glede pogojev uporabe teh določb in ocenjevanja upoštevnih dejstev, da bi ugotovili, ali se lahko zoper prosilca uveljavlja kateri od teh razlogov za zavrnitev.

               2.

               Člen 32(1) Uredbe št. 810/2009 v povezavi s členom 21(1) te uredbe je treba razlagati tako, da je obveznost pristojnih organov države članice izdati enotni vizum pogojena s tem, da glede na splošni položaj v državi prebivališča prosilca in glede na njegove lastnosti, ugotovljene na podlagi informacij, ki jih je predložil, ni upravičenega dvoma glede namena prosilca, da bo zapustil ozemlje držav članic pred potekom zaprošenega vizuma.

               3.

               Uredbo št. 810/2009 je treba razlagati tako, da ne nasprotuje določbi iz zakonodaje države članice, kot je tista iz postopka v glavni stvari, ki določa, da če so pogoji za izdajo, določeni s tem zakonikom, izpolnjeni, pristojni organi prosilcu lahko izdajo enotni vizum, ne da bi bilo posebej določeno, da ta vizum morajo izdati, če je mogoče tako določbo razlagati skladno s členi 23(4), 32(1) in 35(6) navedene uredbe.

      (1)  UL C 133, 5.5.2012.


title: Zadeva T-689/13: Tožba, vložena 20. decembra 2013 – Bilbaina de Alquitranes in drugi proti Komisiji

text:
               22.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 85/21

         Tožba, vložena 20. decembra 2013 – Bilbaina de Alquitranes in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-689/13)
   2014/C 85/37
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Bilbaína de Alquitranes, SA (Luchana-Baracaldo, Vizcaya, Španija); Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Češka republika); Industrial Química del Nalón, SA (Oviedo, Španija); Koppers Denmark A/S (Nyborg, Danska); Koppers UK Ltd (Scunthorpe, Združeno kraljestvo); Koppers Netherlands BV (Uithoorn, Nizozemska); Rütgers basic aromatics GmbH (Castrop-Rauxel, Nemčija); Rütgers Belgium NV (Zelzate, Belgija); Rütgers Poland Sp. z o.o. (Kędzierzyn-Koźle, Poljska); Bawtry Carbon International Ltd (Doncaster, Združeno kraljestvo); Grupo Ferroatlántica, SA (Madrid, Španija); SGL Carbon GmbH (Meitingen, Nemčija); SGL Carbon GmbH (Bad Goisern am Hallstättersee, Avstrija); SGL Carbon (Passy, Francija); SGL Carbon, SA (La Coruña, Španija); SGL Carbon Polska S.A. (Racibórz, Poljska); and ThyssenKrupp Steel Europe AG (Duisburg, Nemčija) (zastopnika: K. Van Maldegem in C. Mereu, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               ugotovo, da je tožba dopustna in utemeljena;

               —

               izpodbijani akt razglasi za ničen v delu, v katerem sta smola, premogov katran, visokotemperaturna, uvrščena v kategoriji H400 in H410;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke predlagajo razglasitev ničnosti Uredbe Komisije (EU) št. 944/2013 z dne 2. oktobra 2013 o spremembi Uredbe (ES) št. 1272/2008 Evropskega Parlamenta in Sveta o razvrščanju, označevanju in pakiranju snovi ter zmesi z namenom njene prilagoditve tehničnemu in znanstvenemu napredku (v nadaljevanju: Uredba CLP) (UL L 261, str. 5), v delu v katerem sta z njo smola, premogov katran, visokotemperaturna, št. CAS 65996- 93-2 (CTPHT) opredeljena kot akutno strupena za vodno okolje 1 (H400) in kronično strupena za vodno okolje 1 (H410) (v nadaljevanju: izpodbijani akt).
   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo tri tožbene razloge:

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na nezakonitost izpodbijanega akta, ker so z njim kršene določbe uredb REACH in CLP v zvezi z uvrstitvijo snovi glede na njihovo strupenost za vodno okolje ter v zvezi s študijami, ki jih je treba sprejeti v ta namen, ter zato, ker je s tem aktom kršeno načelo enakega obravnavanja, saj je avtor tega akta zavrnil študije, ki so bile opravljene v skladu s smernicami uporabe uredbe REACH ter smernicami OECD, ter zahteval testiranje, ki ni temeljilo na nobeni sprejeti in standardizirani metodi.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na nezakonitost izpodbijanega akta, ker naj bi ta temeljil na očitni napaki pri presoji, saj njegov avtor ni upošteval nespremenljivih neločljivo povezanih lastnosti CTPHT, ki imajo med drugim velik vpliv na testiranje z UV žarki, in na uporabo metode seštevanja; M-faktorji za sestavine PAO so bili ugotovljeni brez ustreznega pregleda poskusov, na katere se je skliceval, informacije, ki so jih predložile tožeče stranke pa je zavrnil brez veljavne utemeljitve.

               3.

               Tretji tožbeni razlog se nanaša na nezakonitost izpodbijanega akta, ker naj bi bila z njim kršeni načeli preglednosti in pravice do obrambe, ki sta del prava Unije.


title: Sklep Sodišča (peti senat) z dne  23. septembra 2005  v zadevi C-357/04 P: Antonio Andolfi proti Komisiji Evropskih skupnosti (Pritožba — Program JOP — Načrt ustanovitve mešane italijansko-romunske družbe — Ukinitev prvotno dodeljene finančne pomoči — Pritožba, ki je delno očitno nedopustna in delno očitno neutemeljena)

text:
               11.3.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 60/12

      SKLEP SODIŠČA

   (peti senat)
   z dne 23. septembra 2005
   v zadevi C-357/04 P: Antonio Andolfi proti Komisiji Evropskih skupnosti (1)

   (Pritožba - Program JOP - Načrt ustanovitve mešane italijansko-romunske družbe - Ukinitev prvotno dodeljene finančne pomoči - Pritožba, ki je delno očitno nedopustna in delno očitno neutemeljena)
   (2006/C 60/25)
   Jezik postopka: italijanščina
   V zadevi C-357/04, Antonio Andolfi, s prebivališčem v Rimu (Italija), (zastopnik: S. Amato, avocat), proti Komisiji Evropskih skupnosti (zastopnik: E. Montaguti, skupaj z A. Dal Ferro, avocat), zaradi pritožbe na podlagi člena 56 Statuta Sodišča, vložene 17. avgusta 2004, je Sodišče (peti senat), v sestavi R. Silva de Lapuerta, predsednica senata, C. Gulmann in P. Kūris (poročevalec), sodnika, generalni pravobranilec: L. A. Geelhoed, sodni tajnik: R. Grass, 23. septembra 2005 razglasilo sklep, katerega izrek se glasi:

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Andolfiju se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 284, 20.11.2004.


title: Zadeva T-296/11 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 29. julija 2011 – Cementos Portland Valderrivas proti Komisiji (Začasna odredba — Konkurenca — Zahtevek za posredovanje podatkov — Člen 18(3) Uredbe (ES) št. 1/2003 — Predlog za odlog izvršitve — Neobstoj nujnosti)

text:
               24.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/24

         Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 29. julija 2011 – Cementos Portland Valderrivas proti Komisiji
   (Zadeva T-296/11 R)
   (Začasna odredba - Konkurenca - Zahtevek za posredovanje podatkov - Člen 18(3) Uredbe (ES) št. 1/2003 - Predlog za odlog izvršitve - Neobstoj nujnosti)
   2011/C 282/50
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Cementos Portland Valderrivas, SA (Pamplona, Španija) (zastopnik: L. Ortiz Blanco, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: F. Castilla Contreras, C. Urraca Caviedes in C. Hödlmayr, zastopniki, skupaj z J. Rivas, odvetnik)

      Predmet

   Predlog za odlog izvršitve sklepa Komisije C(2011) 2368 konč. z dne 30. marca 2011 v zvezi s postopkom na podlagi člena 18(3) Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 (zadeva COMP/39.520 – Cement in cementu sorodni proizvodi).

      Izrek

               1.

               Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

               2.

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva C-249/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court (Irska) 12. maja 2017 – Ryanair Ltd/The Revenue Commissioners

text:
               10.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 221/15

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court (Irska) 12. maja 2017 – Ryanair Ltd/The Revenue Commissioners
   (Zadeva C-249/17)
   (2017/C 221/19)
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   Supreme Court

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Ryanair Ltd

      Nasprotna stranka v postopku: The Revenue Commissioners

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali lahko prihodnji namen opravljanja storitev upravljanja za ciljno družbo prevzema v primeru njenega uspešnega prevzema zadostuje za dokazovanje, da morebitni prevzemnik opravlja gospodarsko dejavnost za namene člena 4 Šeste direktive o DDV (1), tako da je mogoče DDV, zaračunan morebitnemu prevzemniku od blaga in storitev, zagotovljenih za namene napredovanja zadevnega prevzema, šteti za vstopni DDV od predvidene gospodarske dejavnosti opravljanja takih storitev upravljanja?

               2.

               Ali lahko obstaja zadostna „neposredna in takojšnja povezava“, kot jo je opredelilo Sodišče v sodbi Cibo (2), med strokovnimi storitvami, opravljenimi v okviru takega morebitnega prevzema, in rezultati, ki so lahko opravljanje storitev upravljanja za ciljno družbo prevzema v primeru njenega uspešnega prevzema, ki omogoča odbitek DDV, plačan za navedene strokovne storitve?

      (1)  Šesta direktiva Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 23).

      (2)  Sodba z dne 27. septembra 2001, Cibo Participations SA/Directeur régional des impôts du Nord-Pas-de-Calais, C-16/00, EU:C:2001:495.


title: Zadeva T-561/11: Tožba, vložena 31. oktobra 2011 – Nycomed proti UUNT – Bayer Consumer Care (ALEVIAN DUO)

text:
               7.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/22

         Tožba, vložena 31. oktobra 2011 – Nycomed proti UUNT – Bayer Consumer Care (ALEVIAN DUO)
   (Zadeva T-561/11)
   2012/C 6/40
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Nycomed GmbH (Konstanz, Nemčija) (zastopnik: A. Ferchland, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Bayer Consumer Care AG (Basel, Švica)

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 21. julija 2011 (zadeva R 1953/2010-1) razveljavi in zavrne ugovor, in

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov in taks postopka pred oddelkom za ugovore in pritožbenih postopkov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „ALEVIAN DUO“ za izdelke iz razreda 5 – prijava znamke Skupnosti št. 6303201

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Navajana znamka ali znak: prijava znamke Skupnosti št. 786863 za besedno znamko „ALEVE“ za izdelke iz razreda 5

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora

      Odločba odbora za pritožbe: razveljavitev odločbe oddelka za ugovore

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009, ker naj bi odbor za pritožbe napačno menil, da glede nasprotujočih si znamk obstaja verjetnost zmede.


title: Zadeva T-460/07: Sodba Splošnega sodišča z dne 20. januarja 2010 – Nokia proti UUNT – Medion (LIFE BLOG) ( Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti LIFE BLOG — Prejšnja nacionalna besedna znamka LIFE — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009) — Delna zavrnitev registracije )

text:
               27.2.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 51/31

         Sodba Splošnega sodišča z dne 20. januarja 2010 – Nokia proti UUNT – Medion (LIFE BLOG)
   (Zadeva T-460/07) (1)

   („Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti LIFE BLOG - Prejšnja nacionalna besedna znamka LIFE - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009) - Delna zavrnitev registracije“)
   2010/C 51/59
   Jezik postopka: finščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Nokia Oyj (Helsinki, Finska) (zastopnik: J. Tanhuanpää, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, zastopnik)

      Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe UUNT, intervenientka pred Splošnim sodiščem: Medion AG (Essen, Nemčija) (zastopnik: P.-M. Weisse, odvetnik)

      Predmet

   Tožba proti odločbi drugega pritožbenega senata UUNT z dne 2. oktobra 2007 (Zadeva R 141/2007-2) v postopku z ugovorom med družbo Medion AG in družbo Nokia Oyj.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Nokia Oyj se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 51, 23.2.2008.


title: Zadeva T-226/09: Tožba, vložena 9. junija 2009 — British Telecommunication proti Komisiji

text:
               15.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 193/24

         Tožba, vložena 9. junija 2009 — British Telecommunication proti Komisiji
   (Zadeva T-226/09)
   2009/C 193/39
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: British Telecommunications plc (London, Združeno kraljestvo) (zastopnika: G. Robert in M. M. Newhouse, solicitors)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti izpodbijane odločbe;

               —

               naložitev plačila stroškov Komisiji.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2009) 685 konč. z dne 11. februarja 2009, s katero je kot nezdružljivo s skupnim trgom razglasila pomoč, ki so jo britanski organi odobrili v korist tožeče stranke na podlagi poroštva države pokojninskemu skladu BT (državna pomoč št.C 55/2007 (prej NN 63/2007, CP 106/2006)).
   Tožeča stranka v utemeljitev svojih predlogov navaja sedem tožbenih razlogov.
   Prvič, tožeča stranka trdi, da je Komisija s tem da je sklepala, da je imela tožeča stranka selektivno ekonomsko prednost, napačno uporabila pravo, s tem da je nepravilno uporabila člen 87(1) ES in pojem državne pomoči, pa storila očitno napako pri presoji. Tožeča stranka zatrjuje, da Komisija ni upoštevala vseh ekonomskih in dejanskih okoliščin, v katerih je delovala tožeča stranka.
   Drugič, tožeča stranka trdi, da je Komisija s tem da je sklepala, da ima tožeča stranka selektivno ekonomsko prednost, ker upravitelji (trustees) BT sistema pokojninskega zavarovanja (BTSPZ) ne prispevajo v pokojninski zaščitni sklad (PZS) za pokojnine zavarovancev BTSPZ, ki jih krije poroštvo države, storila očitno napako pri presoji, s tem da ni primerjala dejavnikov, ki bi jih lahko, pa kršila načelo enakega obravnavanja. Tožeča stranka meni, da Komisija ni upoštevala razlik med sistemom v zasebnem sektorju, ki ga krije PZS in sistemom v javnem sektorju, ki ga je nasledila tožeča stranka v času privatizacije.
   Tretjič, tožeča stranka trdi, da je Komisija napačno uporabila pravo in kršila načelo zaupanja v pravo, s tem da je opredelitev ukrepa, ki, ko je bil odobren, ni bil pomoč, spremenila iz „temeljnih razlogov“, iz katerih naj bi se dvajset let pozneje, ker je bil medtem sprejet zakonodajni ukrep, štel za državno pomoč,.
   Četrtič, tožeča stranka trdi, da je Komisija s tem da je zahtevala, da upravitelji (trustees) BTSPZ prispevajo k PZS, kršila načeli enakega obravnavanja in sorazmernosti.
   Petič, tožeča stranka zatrjuje, da je Komisija storila očitno napako pri presoji in ni raziskala, ali selektivna ekonomska prednost, ki jo navaja, izkrivlja konkurenco in prizadene trgovino med državami članicami v smislu člena 87(1) ES.
   Šestič, tožeča stranka trdi, da je Komisija napačno ugotovila dejansko stanje in napačno uporabila pravo s tem ko je sklepala, da je prišlo do prenosa državnih sredstev.
   Sedmič, tožeča stranka trdi, da je Komisija s tem da ni obrazložila izpodbijane odločbe, kršila člen 253 ES:


title: Zadeva T-223/16: Tožba, vložena 5. maja 2016 – Massive Bionics/EUIPO – Apple (DriCloud)

text:
               11.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 251/39

         Tožba, vložena 5. maja 2016 – Massive Bionics/EUIPO – Apple (DriCloud)
   (Zadeva T-223/16)
   (2016/C 251/45)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Massive Bionics, SL (Madrid, Španija) (zastopnica: M. Galindo Martens, odvetnica)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Apple, Inc. (Cupertino, Kalifornija, Združene države Amerike)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Imetnik sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Evropske unije, ki vsebuje besedni element „DriCloud“– Prijava št. 11 723 509

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 3. marca 2016 v zadevi R 339/2015-5

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-221/10: Tožba, vložena 18. maja 2010 – Iberdrola proti Komisiji

text:
               3.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 179/55

         Tožba, vložena 18. maja 2010 – Iberdrola proti Komisiji
   (Zadeva T-221/10)
   2010/C 179/94
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Iberdrola, S.A. (Bilbao, Španija) (zastopniki: J. Ruiz Calzado, M. Núñez Müller in J. Domínguez Pérez, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga tožeče stranke

               —

               Člen 1(1) Odločbe naj se razglasi za ničen,

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo vseh stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Odločba, ki je predmet tega spora, je enaka kot tista, ki se je izpodbijala v zadevi Autogrill España proti Komisiji, T-219/10.
   Tožbeni razlogi in glave trditve so podobne kot v tej zadevi. Tožeča stranka trdi predvsem:

               —

               da je Komisija storila očitno napako pri presoji s tem, ko je sklenila, da ukrep iz člena 12(5) TRLIS pomeni državno pomoč, ki ni združljiva z notranjim trgom, ker namreč ni upoštevala pozitivnih učinkov ukrepa in ker je prezrla ugoden učinek tega ukrepa na uresničitev drugih ciljev, ki jim sledijo drugi členi Pogodbe;

               —

               da je Komisija kršila načeli varstva legitimnih pričakovanj in enakega obravnavanja, ker je odstopila od smernic, določenih v obvestilu o neposrednem obdavčenju in od svoje upravne prakse, ki jo je sprejela v skladu s tem obvestilom;

               —

               da je Komisija kršila načelo dobre uprave, ki jo zavezuje, da skrbno, podrobno in nepristransko preuči vsa upoštevna dejstva v zadevi, ker ni izvedla postopka (kot je storila v zvezi s pridobitvami zunaj Skupnosti), da bi dokazala domnevno selektivnost ukrepa in preverila, preden bi podala sklep, točen obseg praktičnih omejitev za združitev znotraj Skupnosti;

               —

               da je Komisija kršila obveznost upoštevati sistematiko Pogodbe in zagotoviti dosledno uporabo predpisov o nadzoru nad državnimi pomočmi in predpisov o drugih načelih in svoboščinah iz Pogodbe, kot sta prosti pretok kapitala in oblikovanje notranjega trga;

               —

               da izpodbijana odločba ni dovolj obrazložena v zvezi z določenimi pomembnimi vidiki presoje Komisije glede selektivnosti ukrepa in njegovih učinkov na konkurenco in trgovino med državami članicami.


title: Zadeva T-502/13: Tožba, vložena 18. septembra 2013 – ASPA proti UUNT – Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (ARGENTARIA)

text:
               30.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 352/16

         Tožba, vložena 18. septembra 2013 – ASPA proti UUNT – Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (ARGENTARIA)
   (Zadeva T-502/13)
   2013/C 352/31
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Argenta Spaarbank NV (ASPA) (Antwerpen, Belgija) (zastopnika: K. De Winter in M. De Vroey, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA (Madrid, Španija)

      Predlog

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj

               —

               razveljavi odločbo četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 15. julija 2013 v zadevi R 1581/2011-4.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Registrirana znamka Skupnosti, katere razveljavitev se zahteva: besedna znamka „ARGENTARIA“ za proizvode in storitve iz razredov od 1 do 42 – blagovna znamka Skupnosti št. 159 707

      Imetnik znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Stranka, ki zahteva razveljavitev znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Odločba oddelka za izbris: ustavitev postopka za izbris po tem, ko se je imetnik znamke Skupnosti odpovedal spornim storitvam

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe kot nedopustne

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev členov 51(1)(a) in 80 Uredbe o blagovni znamki Skupnosti.


title: Zadeva T-62/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. decembra 2011 – Rintisch proti UUNT – Bariatrix Europe (PROTI SNACK) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti PROTI SNACK — Prejšnje nacionalne besedne in figurativne znamke PROTIPLUS, PROTI in PROTIPOWER — Prepozna predložitev dokumentov — Diskrecijska pravica, ki jo določa člen 74(2) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 76(2) Uredbe (ES) št. 207/2009) — Pojem „nasprotna določba“ — Pravilo 20(1) Uredbe (ES) št. 2868/95 — Pravilo 50(1) Uredbe št. 2868/95)

text:
               4.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/20

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. decembra 2011 – Rintisch proti UUNT – Bariatrix Europe (PROTI SNACK)
   (Zadeva T-62/09) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti PROTI SNACK - Prejšnje nacionalne besedne in figurativne znamke PROTIPLUS, PROTI in PROTIPOWER - Prepozna predložitev dokumentov - Diskrecijska pravica, ki jo določa člen 74(2) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 76(2) Uredbe (ES) št. 207/2009) - Pojem „nasprotna določba“ - Pravilo 20(1) Uredbe (ES) št. 2868/95 - Pravilo 50(1) Uredbe št. 2868/95)
   2012/C 32/37
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Bernhard Rintisch (Bottrop, Nemčija) (zastopnik: A. Dreyer, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: G. Schneider, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT: Bariatrix Europe Inc. SAS (Guilherand-Granges, Francija)

      Predmet

   Tožba za razveljavitev odločbe četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 15. decembra 2008 (zadeva R 740/2008-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med Bernhardom Rintischem in družbo Bariatrix Europe Inc. SAS.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Bernhardu Rintischu se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 102, 1.5.2009.


title: Zadeva T-280/07: Sklep Splošnega sodišča z dne 7. oktobra 2010 – Sepracor proti UUNT– Laboratorios Ern (LEVENIA)

text:
               4.12.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 328/57

         Sklep Splošnega sodišča z dne 7. oktobra 2010 – Sepracor proti UUNT– Laboratorios Ern (LEVENIA)
   (Zadeva T-280/07) (1)

   ()
   2010/C 328/88
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik drugega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 235, 6.10.2007.


title: Zadeva C-278/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de grande instance de Paris (Francija) 16. julija 2009 — Olivier Martinez, Robert Martinez proti Société MGN Ltd.

text:
               12.9.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 220/29

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de grande instance de Paris (Francija) 16. julija 2009 — Olivier Martinez, Robert Martinez proti Société MGN Ltd.
   (Zadeva C-278/09)
   2009/C 220/56
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal de grande instance de Paris

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Olivier Martinez, Robert Martinez

      Tožena stranka: Société MGN Limited

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člena 2 in 5(3) Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1) razlagati tako, kot da dajeta pristojnost sodišču neke države članice za odločanje o tožbi zaradi kršitve osebnostnih pravic, ki bi lahko bila povzročena zaradi objave informacij in/ali fotografij na internetni strani, ki jo v drugi državi članici objavi družba s sedežem v tej drugi državi — oziroma v tretji državi članici, ki je v vsakem primeru različna od prve —:

               —

               bodisi pod edinim pogojem, da je to internetno stran mogoče obiskati iz te prve države,

               —

               bodisi samo, če med škodnim dogodkom in ozemljem te prve države obstaja tesna, bistvena in pomembna povezava in, v tem drugem primeru, če ta povezava izhaja iz:

                           —

                           števila vzpostavljenih povezav s sporno stranjo iz te prve države članice kot absolutno število ali relativno glede na vse vzpostavljene povezave s to stranjo,

                           —

                           stalnega bivališča ali državljanstva osebe, ki uveljavlja kršitev svojih osebnostnih pravic, ali bolj splošno vpletenih oseb,

                           —

                           jezika, v katerem se prenaša sporna informacija, ali kakršnekoli druge okoliščine, ki lahko kaže na voljo urednika strani, da se obrača prav na javnost te prve države,

                           —

                           kraja, kjer so se odvili navedeni dogodki in/ali kjer so bili posneti fotografski negativi, ki so eventualno objavljeni,

                           —

                           drugih meril?

      (1)  UL 2001, L 12, str. 1.


title: Zadeva T-38/12: Sklep Splošnega sodišča z dne 26. novembra 2013 – Pips proti UUNT – s.Oliver Bernd Freier (ISABELLA OLIVER) (Znamka Skupnosti — Ugovor — Umik ugovora — Ustavitev postopka)

text:
               15.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/31

         Sklep Splošnega sodišča z dne 26. novembra 2013 – Pips proti UUNT – s.Oliver Bernd Freier (ISABELLA OLIVER)
   (Zadeva T-38/12) (1)

   (Znamka Skupnosti - Ugovor - Umik ugovora - Ustavitev postopka)
   2014/C 45/51
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Pips BV (Amsterdam, Nizozemska) (zastopnik: J. van den Berg, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: P. Geroulakos, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: s.Oliver Bernd Freier GmbH & Co. KG (Rottendorf, Nemčija) (zastopnika: S. Körber in D. Kämper, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora UUNT za pritožbe z dne 20. oktobra 2011 (zadeva R 2420/2010-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbami s.Oliver Bernd Freier GmbH & Co. KG in Pips BV.

      Izrek

               1.

               Postopek se ustavi.

               2.

               Tožeča stranka nosi svoje stroške in stroške tožene stranke. Intervenientka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 89, 24.3.2012.


title: Zadeva T-224/17: Tožba, vložena 19. aprila 2017 – Adapta Color/EUIPO – Coatings Foreign IP (Bio proof ADAPTA)

text:
               26.6.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 202/22

         Tožba, vložena 19. aprila 2017 – Adapta Color/EUIPO – Coatings Foreign IP (Bio proof ADAPTA)
   (Zadeva T-224/17)
   (2017/C 202/37)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Adapta Color, SL (Peñiscola, Španija) (zastopniki: G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal in E. Armero Lavie, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Coatings Foreign IP Co. LLC (Wilmington, Delaware, Združene države)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Imetnik sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Evropske unije, ki vsebuje besedne elemente „Bio proof ADAPTA“ — Znamka Evropske unije št. 4 368 239

      Postopek pred EUIPO: Postopek za ugotovitev ničnosti

      Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe EUIPO z dne 6. februarja 2017 v zadevi R 2521/2015-5

      Tožbeni predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               tej tožbi v celoti ugodi;

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               EUIPO in, če je to primerno, drugi stranki postopka, naloži plačilo stroškov, vključno s stroški postopka za ugotovitev ničnosti in postopka pred odborom za pritožbe EUIPO.

      Navajana tožbena razloga

   Tožbena razloga in bistvene trditve so enaki kot tisti, ki so navedeni v zadevi T-223/17.


title: Popravek obvestila v Uradnem listu v zadevi T-309/13 ( UL C 226, 3.8.2013, str. 23 )

text:
               9.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 325/53

         Popravek obvestila v Uradnem listu v zadevi T-309/13
   (
         Uradni list Evropske unije C 226 z dne 3. avgusta 2013, str. 23
      )
   2013/C 325/86
   Obvestilo v UL v zadevi Enosi Mastichoparagogon proti UUNT — Gaba International (ELMA), T-309/13, se glasi:

         „Tožba, vložena 7. junija 2013 — Enosi Mastichoparagogon proti UUNT — Gaba International (ELMA)
         (Zadeva T-309/13)
         2013/C 325/86
         Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

            Stranke

            Tožeča stranka: Enosi Mastichoparagogon Chiou (Chios, Grčija) (zastopnik: A. Malamis, odvetnik)

            Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

            Druga stranka pred odborom za pritožbe: Gaba International Holding AG (Therwil, Švica)

            Predlogi

         Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                     —

                     razveljavi odločbo četrtega odbora za pritožbe z dne 26. marca 2013 v zadevi R 1539/2012-4;

                     —

                     naloži UUNT in drugi stranki (vlagatelj ugovora v postopku pred oddelkom za ugovore in tožena stranka pred odborom za pritožbe UUNT) plačilo njunih stroškov in stroškov prijavitelja znamke Skupnosti (tožeča stranka).

            Tožbeni razlogi in bistvene trditve

            Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

            Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka ‚ELMA‘ za proizvode iz razreda 5 — mednarodna prijava znamke Skupnosti št. 900 845, ki označuje Evropsko skupnost

            Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe

            Navajana znamka ali znak: besedna znamka Skupnosti ‚ELMEX‘ za proizvode iz razredov 3, 5 in 21

            Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru

            Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

            Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009“


title: Zadeva F-16/09: Tožba, vložena 24. februarja 2009 – De Britto Patricio-Dias proti Komisiji

text:
               18.4.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 90/41

         Tožba, vložena 24. februarja 2009 – De Britto Patricio-Dias proti Komisiji
   (Zadeva F-16/09)
   2009/C 90/67
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Jorge De Britto Patricio-Dias (Bruselj, Belgija) (zastopnik: L. Massaux, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe o zavrnitvi pritožbe, ki jo je tožeča stranka vložila zoper odločbo o njenem ocenjevanju v letu 2007.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Za nično naj se razglasita odločba OPI z dne 21. novembra 2008 in, kolikor je to potrebno, karierno ocenjevalno poročilo za obdobje od 1. januarja 2007 do 31. decembra 2007;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-280/13: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 30. aprila 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de Primera Instancia n °4 de Palma de Mallorca – Španija) – Barclays Bank SA proti Sari Sánchez García, Alejandru Chacónu Barreri (Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Direktiva 93/13/EGS — Trinajsta uvodna izjava — Člen 1(2) — Potrošniške pogodbe — Hipotekarna kreditna pogodba — Postopek izvršbe na podlagi hipoteke — Nacionalni zakoni in predpisi — Pogodbeno ravnotežje)

text:
               24.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 194/8

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 30. aprila 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de Primera Instancia no 4 de Palma de Mallorca – Španija) – Barclays Bank SA proti Sari Sánchez García, Alejandru Chacónu Barreri
   (Zadeva C-280/13) (1)

   ((Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Direktiva 93/13/EGS - Trinajsta uvodna izjava - Člen 1(2) - Potrošniške pogodbe - Hipotekarna kreditna pogodba - Postopek izvršbe na podlagi hipoteke - Nacionalni zakoni in predpisi - Pogodbeno ravnotežje))
   2014/C 194/09
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Juzgado de Primera Instancia no 4 de Palma de Mallorca

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Barclays Bank SA

      Toženi stranki: Sara Sánchez García, Alejandro Chacón Barrera

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Juzgado de Primera Instancia de Palma de Mallorca – Razlaga Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih [nepoštenih] pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288) – Varstvo potrošnikov pri nepremičninskih posojilih – Pogodbeno ravnovesje – Načelo „v korist potrošnika“ – Nacionalna ureditev civilnega postopka, ki se uporablja za postopek realizacije hipoteke

      Izrek

   Direktivo Sveta št. 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih [nepoštenih] pogojih v potrošniških pogodbah in načeli prava Unije o varstvu potrošnikov in pogodbenem ravnotežju je treba razlagati tako, da so določbe zakonov in predpisov države članice, kakršne so te v zadevi iz postopka v glavni stvari, izključene z njihovega področja uporabe, če ne obstaja pogodbeni pogoj, ki bi spreminjal obseg ali področje uporabe teh določb zakonov in predpisov.

      (1)  UL C 226, 3.8.2013.


title: Zadeva C-542/10: Sklep predsednika petega senata Sodišča z dne 7. marca 2012 – Evropska komisija proti Republiki Poljski

text:
               4.8.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 235/11

         Sklep predsednika petega senata Sodišča z dne 7. marca 2012 – Evropska komisija proti Republiki Poljski
   (Zadeva C-542/10) (1)

   2012/C 235/22
   Jezik postopka: poljščina
   Predsednik petega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 30, 29.1.2011.


title: Zadeva C-181/04: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Symvoulio tis Epikrateias (Grčija) z dne 3. marca 2004 v zadevi ELMEKA N.E. proti Ypourgos Oikonomikon

text:
               26.6.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 168/2

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Symvoulio tis Epikrateias (Grčija) z dne 3. marca 2004 v zadevi ELMEKA N.E. proti Ypourgos Oikonomikon
   (Zadeva C-181/04)
   (2004/C 168/03)
   Symvoulio tis Epikrateias je s sklepom z dne 3. marca 2004 v zadevi ELMEKA N.E. proti Ypourgos Oikonomikon (grški Minister za finance), ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 19. aprila 2004, Sodišču Evropskih skupnosti predložilo predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Symvoulio tis Epikrateias predlaga Sodišču, da odloči o naslednjih vprašanjih:

               1)

               Ali je treba člen 15(4), točka a) Šeste Direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (Direktiva Sveta 77/388/EGS), na katerega napotuje člen 15(5) te direktive, razlagati tako, da se ta nanaša tako na plovila za plovbo na odprtem morju, ki opravljajo prevoz potnikov za plačilo, kot tudi na plovila, ki opravljajo komercialno, industrijsko ali ribiško dejavnost, ali pa samo na plovila za plovbo na odprtem morju, pri čemer bi bilo, v primeru druge predpostavke, področje uporabe člena 22(1), točka d) zakona 1642/1986, glede kategorije najetih plovil, širše od tistega, ki ga določa direktiva?

               2)

               Ali oprostitev iz člena 15(8) Šeste direktive zahteva, da se storitev opravi za ladjarja samega, ali pa se oprostitev odobri tudi v primeru, če je namenjena tretjemu, pod pogojem, da je opravljena za neposredne potrebe pomorskih plovil, naštetih v odstavku 5 tega člena, torej tistih, ki so tudi našteta pod točkama a) in b) odstavka 4 tega člena?

               3)

               Ali določbe in načela prava skupnosti, ki se nanašajo na davek na dodano vrednost dopuščajo – in pod kakšnimi pogoji - poznejšo zahtevo za plačilo davka, ki ga davčni zavezanec v preteklem obdobju ni prenesel na svojega sopogodbenika ter ga posledično ni izplačal davčni upravi, češ da ga je slednja s svojim vedenjem prepričala, da ni bil dolžan prenesti tega davka?


title: Zadeva C-43/14: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 26. februarja 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Nejvyšší správní soud – Češka republika) – ŠKO–ENERGO s. r. o./Odvolací finanční ředitelství (Predhodno odločanje — Varstvo ozonskega plašča — Sistem za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Evropski uniji — Metoda dodelitve pravic — Brezplačna dodelitev pravic — Obdavčitev take dodelitve z davkom na darila)

text:
               27.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 138/19

         Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 26. februarja 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Nejvyšší správní soud – Češka republika) – ŠKO–ENERGO s. r. o./Odvolací finanční ředitelství
   (Zadeva C-43/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Varstvo ozonskega plašča - Sistem za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Evropski uniji - Metoda dodelitve pravic - Brezplačna dodelitev pravic - Obdavčitev take dodelitve z davkom na darila))
   (2015/C 138/25)
   Jezik postopka: češčina

      Predložitveno sodišče

   Nejvyšší správní soud

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: ŠKO–ENERGO s. r. o.

      Tožena stranka: Odvolací finanční ředitelství

      Izrek

   Člen 10 Direktive 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES je treba razlagati tako, da nasprotuje uporabi davka na darila, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, ker se s tem davkom ne spoštuje zgornja meja 10 % odplačnih dodelitev pravic do emisije, določena v tem členu, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

      (1)  UL C 142, 12.5.2014.


title: Zadeva T-102/10: Tožba, vložena 3. marca 2010 – Südzucker in drugi proti Komisiji

text:
               1.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/69

         Tožba, vložena 3. marca 2010 – Südzucker in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-102/10)
   2010/C 113/102
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Südzucker AG Mannheim/Ochsenfurt (Mannheim, Nemčija), AGRANA Zucker GmbH (Dunaj, Avstrija), Südzucker Polska S.A. (Wroclav, Poljska), Raffinerie Tirlemontoise SA (Bruselj, Belgija), Saint Louis Sucre SA (Pariz, Francija) (zastopnika: H.-J. Prieß in B. Sachs, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga tožečih strank

               —

               Uredba Komisije (ES) št. 1193/2009 z dne 3. novembra 2009 o popravku uredb (ES) št. 1762/2003, (ES) št. 1775/2004, (ES) št. 1686/2005, (ES) št. 164/2007 in o določitvi zneskov za proizvodne dajatve v sektorju sladkorja za tržna leta 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005, 2005/2006 naj se razglasi za nično;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe uveljavljajo več tožbenih razlogov.
   S prvim tožbenim razlogom očitajo kršitev člena 233 ES (člen 266 PDEU) po analogiji, ker Komisija ni prenesla ugotovitev iz sodbe Sodišča z dne 8. maja 2008 v združenih zadevah Zuckerfabrik Jülich in drugi (C-5/06 in od C-23/06 do C-36/06, ZOdl., str. I-3231). Sodišče je v tej sodbi določilo, kako je treba pri izračunu proizvodnih dajatev v sektorju sladkorja za tržna leta od 2002/2003 do 2005/2006 določiti parametra „presežek, ki se izvozi“ in „skupna količina izvoznih obveznosti“. Tožeče stranke menijo, da je Komisija v izpodbijani uredbi spremenila tudi tretji parameter „skupni znesek nadomestil“, čeprav njihov izračun ni bil predmet sodbe Zuckerfabrik Jülich.
   Z drugim tožbenim razlogom zatrjujejo, da je Komisija kršila člen 15(1)(d) Uredbe (ES) št. 1260/2001 (1) ter tudi cilj te uredbe. V zvezi s tem so med drugim navedle, da je Komisija skupnemu znesku nadomestil prištela izvozna nadomestila, ki niso bila niti upoštevana niti plačana. Dalje naj bi pavšalno obravnavanje mesečnih izvozov vodilo k nepravilnostim pri izračunu. Tožeče stranke glede tega trdijo, da je Sodišče v sodbi Zuckerfabrik Jülich prepovedalo določitev zneska skupne izgube, ki bi bil višji od stroškov, povezanih z nadomestili.
   Tretjič, obstajala naj bi kršitev prepovedi retroaktivnega učinka, ker je Komisija z izpodbijano uredbo z retroaktivnim učinkom spremenila skupni znesek nadomestil.
   S četrtim tožbenim razlogom uveljavljajo kršitev obveznosti obrazložitve v skladu s členom 253 ES (člen 296(2) PDEU), ker je Komisija izpodbijano uredbo obrazložila s tem, da prenaša ugotovitve iz sodbe Zuckerfabrik Jülich, po mnenju tožečih strank pa je prekoračila določitve te sodbe.
   Nazadnje, tožeče stranke pod naslovom „druge pravne napake“ trdijo, da Komisija 3. novembra 2009 ni bila več pristojna za sprejetje uredbe o proizvodnih dajatvah v sektorju sladkorja za tržna leta od 2002/2003 do 2005/2006, ker je bila Uredba št. 1260/2001, ki jo je Komisija navedla kot pravno podlago, ob sprejetju izpodbijane uredbe že razveljavljena. Dalje, očitajo kršitev člena 37(2) ES, ker bi bilo treba na podlagi te določbe izbrati drug postopek za sprejetje izpodbijane uredbe.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1260/2001 z dne 19. junija 2001 o skupni ureditvi trgov za sladkor (UL L 178, str. 1).


title: Zadeva C-585/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad Sofia-grad (Bolgarija) 18. novembra 2016 – Serin Alheto/Zamestnik-predsedatel na Darzhavna agentsia za bezhantsite

text:
               13.2.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/14

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad Sofia-grad (Bolgarija) 18. novembra 2016 – Serin Alheto/Zamestnik-predsedatel na Darzhavna agentsia za bezhantsite
   (Zadeva C-585/16)
   (2017/C 046/17)
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Administrativen sad Sofia-grad (Bolgarija)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Serin Alheto

      Tožena stranka: Zamestnik-predsedatel na Darzhavna agentsia za bezhantsite

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali iz člena 12(1)(a) Direktive 2011/95 (1) v povezavi s členom 10(2) Direktive 2013/32 (2) in členom 78(2)(a) Pogodbe o delovanju Evropske unije izhaja, da:

                           A)

                           dopušča, da se prošnja za mednarodno zaščito, ki jo je vložila oseba brez državljanstva palestinskega rodu, registrirana kot begunec pri Agenciji Združenih narodov za pomoč in zaposlovanje palestinskih beguncev na Bližnjem vzhodu (UNRWA), ki je pred vložitvijo prošnje prebivala na območju, na katerem deluje ta agencija (v Gazi), obravnava kot prošnja v skladu s členom 1(A) Ženevske konvencije o statusu beguncev iz leta 1951 namesto kot prošnja za mednarodno zaščito v skladu s členom 1(D), drugi stavek, te konvencije, pod pogojem, da je bila pristojnost za obravnavo prošnje prevzeta iz drugih razlogov, kakor pa so razlogi sočutja ali humanitarnosti, in obravnavo prošnje ureja Direktiva 2011/95?

                           B)

                           dopušča, da se taka prošnja ne obravnava z vidika pogojev v skladu s členom 12(1)(a) Direktive 2011/95 in se posledično ne uporabi razlaga te določbe, ki jo je podalo Sodišče Evropske unije?

               2.

               Ali je treba člen 12(1)(a) Direktive 2011/95 v povezavi s členom 5 te direktive razlagati tako, da nasprotuje nacionalnim določbam, kakršne so tiste iz postopka v glavni stvari v členu 12(1), točka 4, zakona o azilu in beguncih (zakon za ubezhishteto i bezhantsite, v nadaljevanju: ZUB), ki v nobeni od upoštevnih različic ne vsebuje izrecne klavzule o samodejni zaščiti palestinskih beguncev in tudi ne pogoja, da je pomoč iz katerega koli razloga prenehala, ter tako, da je člen 12(1)(a) Direktive 2011/95 dovolj natančen in brezpogojen in ima zato neposredni učinek, tako da se uporabi tudi v primeru, ko se oseba, ki išče mednarodno zaščito, nanj ni izrecno sklicevala, če je treba prošnjo kot tako obravnavati v skladu s členom 1(D), drugi stavek, Ženevske konvencije o statusu beguncev?

               3.

               Ali iz člena 46(3) Direktive 2013/32 v povezavi s členom 12(1)(a) Direktive 2011/95 izhaja, da v pritožbenem postopku pred sodiščem, v katerem se izpodbija odločba o zavrnitvi prošnje za mednarodno zaščito, izdana v skladu s členom 10(2) Direktive 2013/32, ob upoštevanju položaja v postopku v glavni stvari dopušča, da sodišče prve stopnje prošnjo za mednarodno zaščito kot takšno obravnava v skladu s členom 1(D), drugi stavek, Ženevske konvencije o statusu beguncev in presojo opravi v skladu s členom 12(1)(a) Direktive 2011/95, če je prošnjo za mednarodno zaščito vložila oseba brez državljanstva palestinskega rodu, registrirana kot begunec pri UNRWA, ki je pred vložitvijo prošnje prebivala na območju, na katerem deluje ta agencija (v Gazi), in v odločbi o zavrnitvi prošnje za mednarodno zaščito ta prošnja ni bila obravnavana z vidika navedenih določb?

               4.

               Ali iz določb člena 46(3) Direktive 2013/32 glede pravice do učinkovitega pravnega sredstva v povezavi z zahtevo „podrobn[e] in ex nunc presoj[e] dejstev in pravnih vprašanj“, če se razlagajo v povezavi s členi 33 in 34 ter 35(2) te direktive in členom 21(1) Direktive 2011/95, v povezavi s členi 18, 19 in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah izhaja, da v pritožbenem postopku pred sodiščem, v katerem se izpodbija odločba o zavrnitvi prošnje za mednarodno zaščito, izdana v skladu s členom 10(2) Direktive 2013/32, dopuščajo:

                           A)

                           da o dopustnosti prošnje za mednarodno zaščito in vračanju osebe brez državljanstva v državo, v kateri je prebivala pred vložitvijo prošnje za mednarodno zaščito, prvič odloča sodišče prve stopnje, in sicer po tem, ko je organu za presojo naložilo, naj predloži za to potrebna dokazila, in je osebi omogočilo, da predstavi svoje mnenje glede dopustnosti prošnje, ali

                           B)

                           da sodišče prve stopnje zaradi bistvene kršitve postopka razveljavi odločbo in organu za presojo naloži, naj ob upoštevanju navodil glede razlage in uporabe zakona ponovno odloči o prošnji za mednarodno zaščito, pri čemer ta organ opravi tudi razgovor o dopustnosti, določen v členu 34 Direktive 2013/32, in odloči o vprašanju, ali je osebo brez državljanstva mogoče vrniti v državo, v kateri je prebivala pred vložitvijo prošnje za mednarodno zaščito?

                           C)

                           da sodišče prve stopnje presoja varnost v državi, v kateri je oseba prebivala v času ustne obravnave, oziroma, če je prišlo do bistvenih sprememb položaja, ki jih je treba v korist osebe upoštevati v odločbi, v času sprejetja sodbe?

               5.

               Ali je pomoč Agencije Združenih narodov za pomoč in zaposlovanje palestinskih beguncev na Bližnjem vzhodu (UNRWA) zadostna zaščita v smislu člena 35(1)(b) Direktive 2013/32 v konkretni državi na območju, na katerem deluje ta agencija, če ta država uporablja načelo nevračanja v smislu Ženevske konvencije o statusu beguncev iz leta 1951 v primeru oseb, ki jim navedena agencija nudi pomoč?

               6.

               Ali iz člena 46(3) Direktive 2013/32 v povezavi s členom 47 Listine o temeljnih pravicah izhaja, da pravica do učinkovitega pravnega sredstva v povezavi z določbo, v skladu s katero se „po potrebi […] potreb[a] po mednarodni zaščiti [presoja] v skladu z Direktivo 2011/95“, sodišče prve stopnje v okviru pritožbenega postopka proti odločbi, s katero je bila prošnja za mednarodno zaščito vsebinsko obravnavana in zavrnjena, zavezuje k sprejetju sodbe,

                           A)

                           ki poleg tega, da postane pravnomočna v delu, ki zadeva vprašanje zakonitosti zavrnitve, postane pravnomočna tudi v delu, ki zadeva potrebo vlagatelja prošnje po mednarodni zaščiti v skladu z Direktivo 2011/95, in sicer tudi tedaj, če lahko mednarodno zaščito v skladu z nacionalno zakonodajo zadevne države članice prizna le upravni organ z odločbo;

                           B)

                           o nujnosti priznanja mednarodne zaščite z ustrezno obravnavo prošnje za mednarodno zaščito, ne glede na kršitve postopka, ki jih je organ za presojo zagrešil pri obravnavi prošnje?

      (1)  Direktiva 2011/95/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da so upravičeni do mednarodne zaščite, glede enotnega statusa beguncev ali oseb, upravičenih do subsidiarne zaščite, in glede vsebine te zaščite (UL L 337, str. 9).

      (2)  Direktiva 2013/32/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o skupnih postopkih za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite (UL L 180, str. 60).


title: Zadeva C-58/07: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 14. februarja 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji (Neizpolnitev obveznosti države – Direktiva 2003/110/ES – Pomoč v primeru tranzita za namene repatriacije po zračni poti – Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)

text:
               29.3.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 79/7

         Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 14. februarja 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji
   (Zadeva C-58/07) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2003/110/ES - Pomoč v primeru tranzita za namene repatriacije po zračni poti - Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)
   (2008/C 79/11)
   Jezik postopka: španščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. Condou-Durande in A. Alcover San Pedro, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Španija (zastopnik: M. Muñoz Pérez, zastopnik)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države. – Nesprejetje zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Sveta 2003/110/ES z dne 25. novembra 2003 o pomoči v primeru tranzita za namene repatriacije po zračni poti, (UL L 321, str. 26) v predpisanem roku.
   Izrek

               1)

               Kraljevina Španija s tem, ko ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Sveta 2003/110/ES z dne 25. novembra 2003 o pomoči v primeru tranzita za namene repatriacije po zračni poti, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2)

               Kraljevini Španiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 69, 24.3.2006.


title: Zadeva C-671/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) 17. decembra 2013 – VĮ „Indėlių ir investicijų draudimas“ in Virgilijus Vidutis Nemaniūnas proti Vitoldasu Guliavičiusu in AB bankas „Snoras“ v stečaju

text:
               8.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 71/9

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) 17. decembra 2013 – VĮ „Indėlių ir investicijų draudimas“ in Virgilijus Vidutis Nemaniūnas proti Vitoldasu Guliavičiusu in AB bankas „Snoras“ v stečaju
      (Zadeva C-671/13)
      (2014/C 71/16)
      Jezik postopka: litovščina

         Predložitveno sodišče

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: VĮ „Indėlių ir investicijų draudimas“, Virgilijus Vidutis Nemaniūnas

         Toženi stranki: Vitoldas Guliavičius, AB bankas „Snoras“ v stečaju

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 7(2) Direktive 94/19 (1) v povezavi s točko 12 Priloge I k tej direktivi razumeti in razlagati tako, da je mogoče, kadar država članica iz jamstva izključi deponente kreditne institucije, ki so imetniki dolžniških vrednostnih papirjev (potrdil o vlogi), ki jih je izdala ta institucija, to izključitev uporabiti samo, če imajo navedena potrdila o vlogi vse značilnosti finančnega instrumenta v smislu Direktive 2004/39 (2) (ob upoštevanju tudi drugih aktov prava Unije, na primer Uredbe št. 25/2009 Evropske centralne banke), med drugim možnost prodaje na sekundarnem trgu?

                  2.

                  Ali je treba, če se zadevna država članica odloči, da bo direktivi 94/19 in 97/9 (3) v nacionalno pravo prenesla tako, da bodo sistemi za zaščito deponentov in vlagateljev določeni v istem zakonodajnem aktu (istem zakonu), člen 7(2) Direktive 94/19 v povezavi s točko 12 Priloge I k tej direktivi ter člen 2(2) Direktive 97/9 ob upoštevanju člena 2(3) Direktive 97/9 razumeti in razlagati tako, da imetniki potrdil o vlogi in obveznic ne morejo biti zajeti z nobenim od sistemov (jamstva) za namene zgoraj navedenih direktiv?

                  3.

                  Glede na to, da se v skladu z nacionalno zakonodajo nobeden od mogočih sistemov zaščite, ki ju določata direktivi 94/19 in 97/9, ne uporablja za imetnike potrdil o vlogi in obveznic, ki jih je izdala kreditna institucija:

                              (a)

                              ali so členi 3(1), 7(1) (kakor je bil spremenjen z Direktivo 2009/14) in 10(1) Direktive 94/19 v povezavi s členom 1, točka 1, te direktive, ki opredeljuje pojem vloge, dovolj jasni, natančni in nepogojni ter podeljujejo subjektivne pravice, tako da se posamezniki lahko nanje sklicujejo pred nacionalnim sodiščem v utemeljitev svojih odškodninskih zahtevkov proti jamstvenemu organu, ki ga je ustanovila država in je odgovoren za plačilo navedene odškodnine?

                              (b)

                              ali sta člena 2(2) in 4(1) Direktive 97/9 dovolj jasna, natančna in nepogojna ter podeljujeta subjektivne pravice, tako da se posamezniki lahko nanju sklicujejo pred nacionalnim sodiščem v utemeljitev svojih odškodninskih zahtevkov proti jamstvenemu organu, ki ga je ustanovila država in je odgovoren za plačilo navedene odškodnine?

                              (c)

                              če je odgovor na zgoraj navedena vprašanja (3(a) in 3(b)) pritrdilen, uporabo katerega od dveh mogočih sistemov zaščite mora nacionalno sodišče izbrati za odločanje o sporu med posameznikom in kreditno institucijo, v katerega je bil vključen jamstveni organ, ki ga je ustanovila država in je zadolžen za upravljanje sistemov zaščite deponentov in vlagateljev?

                  4.

                  Ali je treba določbe členov 2(2) in 4(2) Direktive 97/9 (v povezavi s Prilogo I k navedeni direktivi) razumeti in razlagati tako, da preprečujejo nacionalno ureditev, v skladu s katero se odškodninska shema za vlagatelje ne uporablja za vlagatelje, ki so imetniki dolžniških vrednostnih papirjev, ki jih je izdala kreditna institucija, zaradi vrste finančnih instrumentov (dolžniški vrednostni papirji) in ob upoštevanju tega, da zavarovatelj (kreditna institucija) sredstev ali vrednostnih papirjev vlagateljev ni prenesel ali uporabil brez njihovega soglasja? Ali je to, da je kreditna institucija, ki je izdala dolžniške vrednostne papirje – izdajatelj – hkrati depozitar teh finančnih instrumentov (posrednik) in da vložena sredstva niso ločena od drugih sredstev, s katerimi razpolaga kreditna institucija, upoštevno za razlago določb Direktive 97/9 v zvezi z zaščito vlagateljev?

         (1)  Direktiva 94/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 1994 o sistemih zajamčenih vlog (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 2, str. 252).

         (2)  Direktiva 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o trgih finančnih instrumentov in o spremembah direktiv Sveta 85/611/EGS, 93/6/EGS in Direktive 2000/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter o razveljavitvi Direktive Sveta 93/22/EGS (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 7, str. 263).

         (3)  Direktiva 97/9/ES Evropskega parlamenta In Sveta z dne 3. marca 1997 o odškodninskih shemah za vlagatelje (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 2, str. 311).


title: Zadeva T-292/12 RENV: Sodba Splošnega sodišča z dne 1. junija 2016 – Mega Brands/EUIPO – Diset (MAGNEXT) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Evropske unije MAGNEXT — Prejšnja nacionalna besedna znamka MAGNET 4 — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Podobnost znakov — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               11.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 251/21

         Sodba Splošnega sodišča z dne 1. junija 2016 – Mega Brands/EUIPO – Diset (MAGNEXT)
   (Zadeva T-292/12 RENV) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Evropske unije MAGNEXT - Prejšnja nacionalna besedna znamka MAGNET 4 - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Podobnost znakov - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2016/C 251/21)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug (Zug, Švica) (zastopnika: A. Nordemann in M. Maier, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: sprva V. Melgar, nato H. O’Neill, agenta)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe EUIPO: Diset, SA (Barcelona, Španija)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 24. aprila 2012 (zadeva R 1722/2011 4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Diset in Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug.

      Izrek

               1.

               Odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 24. aprila 2012 (zadeva R 1722/2011 4) se razveljavi.

               2.

               EUIPO nosi lastne stroške in stroške družbe Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug.

      (1)  UL C 273, 8.9.2012.