title: Zadeva C-50/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Korkein hallinto-oikeus z dne 4. februarja 2005 v zadevi Maija Terttu Inkeri Nikula

text:
               16.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 93/11

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Korkein hallinto-oikeus z dne 4. februarja 2005 v zadevi Maija Terttu Inkeri Nikula
   (Zadeva C-50/05)
   (2005/C 93/20)
   Jezik postopka: finščina
   Korkein hallinto-oikeus (Finska) je s sklepom z dne 4. februarja 2005 v zadevi Maija Terttu Inkeri Nikula, ki je v sodno tajništvo prispel dne 8. februarja 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe:
   Korkein hallinto-oikeus Sodišču predlaga, naj odloči o naslednjem vprašanju:

               Ali je treba člen 33(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene in samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (1) razlagati tako da je, v primeru, ko lahko upokojenec v skladu s členom 27 navedene uredbe, dajatve za bolezen in materinstvo zahteva samo od nosilca iz svoje države stalnega prebivanja in za njegov račun, način določitve prispevkov za zdravstveno zavarovanje, ki se uporablja v državi članici, v kateri prebiva imetnik pokojnine in ki v osnovo za prispevke poleg pokojnin, prejetih v državi stalnega prebivanja, všteva tudi pokojnine iz druge države članice, pod pogojem, da prispevek za zdravstveno zavarovanje ne presega zneska pokojnine, prejete v državi stalnega prebivanja, v nasprotju s to uredbo?

      (1)  UL L 149, 5.7.1971, str. 2.


title: Zadeva T-37/17: Tožba, vložena 23. januarja 2017 – Bank Tejarat/Svet

text:
               3.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 104/52

         Tožba, vložena 23. januarja 2017 – Bank Tejarat/Svet
   (Zadeva T-37/17)
   (2017/C 104/73)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Bank Tejarat (Teheran, Iran) (zastopniki: S. Zaiwalla, P. Reddy, K. Mittal, A. Meskarian, Solicitors, T. Otty, R. Blakeley, V. Zaiwalla, in H. Leith, Barristers)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Svetu naloži, naj tožeči stranki povrne škodo, ki jo je utrpela s tem, da ji je Svet naložil omejevalne ukrepe z naslednjimi akti; kar zadeva omejevalne ukrepe proti Iranu: Sklep Sveta 2012/35/SZVP z dne 23. januarja 2012 (UL 2012, L 19, str. 22), Izvedbena uredba Sveta (EU) št. 54/2012 z dne 23. januarja 2012 (UL 2012, L 19, str. 1), Uredba Sveta (EU) št. 267/2012 z dne 23. marca 2012 (UL 2012, L 88, str. 1), Izvedbena uredba Sveta (EU) št. 709/2012 z dne 2. avgusta 2012 (UL 2012, L 208, str. 2), Sklep Sveta (SZVP) 2015/556 z dne 7. aprila 2015 (UL 2015, L 92, str. 101), ter Izvedbena uredba (EU) št. 2015/549 (UL 2015, L 92, str. 12); tožeči stranki bi bilo treba plačati znesek 1 494 050 000,00 USD iz naslova premoženjske škode in znesek 1 000 000,00 EUR za nepremoženjsko škodo, skupaj z obrestmi na ta zneska;

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en tožbeni razlog.
   Tožeča stranka trdi, da je Svet, s tem, da je zanjo določil omejevalne ukrepe, dovolj resno kršil obveznosti, ki naj bi tožeči stranki podelile pravice, zaradi česar je podana nepogodbena odgovornost Unije. Ta kršitev je bila neposreden razlog za veliko premoženjsko in nepremoženjsko škodo, ki jo je utrpela tožeča stranka, zaradi česar je upravičena do odškodnine.


title: Zadeva T-248/05: Tožba MP Temporärpersonal GmbH proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), vložena dne 1. julija 2005

text:
               3.9.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 217/49

         Tožba MP Temporärpersonal GmbH proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), vložena dne 1. julija 2005
   (Zadeva T-248/05)
   (2005/C 217/104)
   Jezik, v katerem je bila vložena tožba: angleščina
   MP Temporärpersonal GmbH, s sedežem v Gradcu (Avstrija), ki ga zastopa M. Ciresa, lawyer, je dne 1. julija 2005 na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti vložil tožbo proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli).
   Manpower Inc, s sedežem v Milwaukeeju, Wisconsin (ZDA), je bil tudi stranka pred odborom za pritožbe.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo četrtega odbora za pritožbe z dne 5. aprila 2005 (R 124/2004-4);

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

               Registrirana znamka Skupnosti, ki je bila predmet zahteve za ugotovitev ničnosti:

               Besedna znamka I.T.@MANPOWER za proizvode in storitve iz razredov 9, 16, 35, 38, 41 in 42 — znamka Skupnosti št. 861 559

               Imetnik znamke Skupnosti:

               Manpower Inc.

               Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti:

               MP Temporärpersonal GmbH

               Pravica, ki jo ima stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti:

               Člen 51(1)(a) Uredbe Sveta št. 40/94 v zvezi s členom 7(1)(b), (c), (d) in (g) Uredbe Sveta št. 40/94

               Odločba oddelka za izbris:

               Zavrnitev zahteve za ugotovitev ničnosti

               Odločba odbora za pritožbe:

               Zavrnitev pritožbe

               Tožbeni razlogi:

               Kršitev člena 7(1)(b), (c), (d) in (g) Uredbe Sveta št. 40/94


title: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne  27. oktobra 2005  v zadevi C-234/03 (predlog za sprejem predhodne odločbe Audiencie Nacional): Contse SA in drugi proti Instituto Nacional de Gestión Sanitaria (Ingesa), nekdanji Instituto Nacional de la Salud (Insalud) (Svoboda ustanavljanja — Svoboda opravljanja storitev — Direktiva 92/50/EGS — Javna naročila storitev — Načelo prepovedi diskriminacije — Zdravstvene storitve respiratornih terapij na domu — Pogoj za udeležbo — Merila za ocenjevanje)

text:
               8.4.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/1

      SODBA SODIŠČA

   (tretji senat)
   z dne 27. oktobra 2005
   v zadevi C-234/03 (predlog za sprejem predhodne odločbe Audiencie Nacional): Contse SA in drugi proti Instituto Nacional de Gestión Sanitaria (Ingesa), nekdanji Instituto Nacional de la Salud (Insalud) (1)

   (Svoboda ustanavljanja - Svoboda opravljanja storitev - Direktiva 92/50/EGS - Javna naročila storitev - Načelo prepovedi diskriminacije - Zdravstvene storitve respiratornih terapij na domu - Pogoj za udeležbo - Merila za ocenjevanje)
   (2006/C 86/02)
   Jezik postopka: španščina
   V zadevi C-234/03, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, naslovljen na Sodišče z odločbo Audiencie Nacional (Španija) z dne 16. aprila 2003, ki je prispela na Sodišče 2. junija 2003, v postopku Contse SA, Vivisol Srl, Oxigen Salud SA proti Instituto Nacional de Gestión Sanitaria (Ingesa), nekdanji Instituto Nacional de la Salud (Insalud), ob sodelovanju Air Liquide Medicinal SL, Sociedad Española de Carburos Metálicos SA, je Sodišče (tretji senat) v sestavi A. Rosas (poročevalec), predsednik senata, J. Malenovský, J.-P. Puissochet, S. von Bahr in U. Lõhmus, sodniki, generalna pravobranilka: C. Stix-Hackl, sodni tajnik: M. Ferreira, glavna administratorka, 27. oktobra 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:
   Člen 49 ES nasprotuje temu, da naročnik v razpisni dokumentaciji za javno naročilo zdravstvenih storitev respiratornih terapij na domu in drugih tehnik pomoči pri dihanju določi, prvič, pogoj za udeležbo, ki podjetje, ki je ponudnik, zavezuje, da ima ob predložitvi ponudbe javno dostopen poslovni prostor v glavnem mestu province, v kateri se bo storitev opravljala, in, drugič, določi merila za ocenjevanje ponudb, ki z dodelitvijo dodatnih točk upoštevajo to, da ob predložitvi ponudbe obstajajo obrati za proizvodnjo, shranjevanje in polnjenje jeklenk kisika, ki so oddaljeni manj kot 1 000 kilometrov od omenjene province, ali javno dostopni poslovni prostori v njenih drugih določenih mestih, in da v primeru, da več ponudb doseže enako število točk, daje prednost podjetju, ki je že prej opravljalo zadevno storitev, če se ti elementi uporabljajo diskriminatorno, niso upravičeni z višjimi razlogi v javnem interesu, niso primerni za zagotovitev uresničitve cilja, ki ga zasledujejo, ali prekoračijo to, kar je potrebno za njegovo dosego, kar preveri nacionalno sodišče.

      (1)  UL C 184, 2.8.2003.


title: Zadeva C-528/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 17. oktobra 2016 – Confédération paysanne, Réseau Semences Paysannes, Les Amis de la Terre France, Collectif Vigilance OGM et Pesticides 16, Vigilance OG2M, CSFV 49, OGM: dangers, Vigilance OGM 33, Fédération Nature et Progrès/Premier ministre, Ministre de l’agriculture, de l’agroalimentaire et de la forêt

text:
               16.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 14/23

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 17. oktobra 2016 – Confédération paysanne, Réseau Semences Paysannes, Les Amis de la Terre France, Collectif Vigilance OGM et Pesticides 16, Vigilance OG2M, CSFV 49, OGM: dangers, Vigilance OGM 33, Fédération Nature et Progrès/Premier ministre, Ministre de l’agriculture, de l’agroalimentaire et de la forêt
   (Zadeva C-528/16)
   (2017/C 014/29)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Conseil d’État

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Confédération paysanne, Réseau Semences Paysannes, Les Amis de la Terre France, Collectif vigilance OGM et Pesticides 16, Vigilance OG2M, CSFV 49, OGM: dangers, Vigilance OGM 33, Fédération Nature et Progrès

      Toženi stranki: Premier ministre, Ministre de l’agriculture, de l’agroalimentaire et de la forêt

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali so organizmi, dobljeni z mutagenezo, gensko spremenjeni organizmi v smislu člena 2 Direktive [2001/18/ES] z dne 12. marca 2001 (1), čeprav na podlagi člena 3 Direktive in Priloge I B k tej direktivi zanje ne veljajo obveznosti, ki so določene za sproščanje gensko spremenjenih organizmov v okolje in njihovo dajanje v promet? Ali je zlasti tehnike mutageneze, med drugim nove tehnike usmerjene mutageneze, pri katerih se uporabljajo postopki genskega inženirstva, mogoče obravnavati kot tehnike, naštete v Prilogi I A, na katero napotuje člen 2 Direktive? Ali je treba posledično člena 2 in 3 Direktive 2001/18 z dne 12. marca 2001 ter prilogi I A in I B k tej direktivi razlagati tako, da s področja uporabe predvidenih previdnostnih ukrepov ter ukrepov ocenjevanja vplivov in sledljivosti izključujejo vse gensko spremenjene organizme in semena, dobljene z mutagenezo, ali le organizme, dobljene s konvencionalnimi metodami naključne mutageneze z ionizirajočimi sevanji ali izpostavljenostjo kemičnim mutagenom, ki so obstajale pred sprejetjem teh določb?

               2.

               Ali so sorte, dobljene z mutagenezo, gensko spremenjene sorte v smislu člena 4 Direktive 2002/53/ES z dne 13. junija 2002 o skupnem katalogu sort poljščin (2), ki naj ne bi bile oproščene obveznosti iz te direktive? Ali pa je, nasprotno, področje uporabe te direktive enako področju uporabe, ki izhaja iz členov 2 in 3 Direktive z dne 12. marca 2001 ter Priloge I B k tej direktivi, in ali so tudi sorte, dobljene z mutagenezo, oproščene obveznosti, ki so z Direktivo z dne 13. junija 2002 naložene za vpis gensko spremenjenih sort v skupni katalog sort poljščin?

               3.

               Ali člena 2 in 3 Direktive 2001/18/ES z dne 12. marca 2001 o namernem sproščanju gensko spremenjenih organizmov v okolje ter Priloga I B k tej direktivi, ker izključujejo mutagenezo s področja uporabe obveznosti iz Direktive, pomenijo ukrep popolne uskladitve, ki državam članicam prepoveduje, da določijo, da za organizme, dobljene z mutagenezo, veljajo vse ali del obveznosti iz Direktive ali katera koli druga obveznost, ali pa so imele države članice ob prenosu teh določb polje proste presoje za opredelitev ureditve, ki se lahko uporablja za organizme, dobljene z mutagenezo?

               4.

               Ali je veljavnost členov 2 in 3 Direktive 2001/18/ES z dne 12. marca 2001 ter prilog I A in I B k tej direktivi z vidika previdnostnega načela, določenega v členu 191(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije, ker te določbe za gensko spremenjene organizme, dobljene z mutagenezo, ne določajo previdnostnih ukrepov ter ukrepov ocenjevanja vplivov in sledljivosti, mogoče izpodbijati ob upoštevanju razvoja postopkov genskega inženirstva, pojava novih rastlinskih sort zaradi teh tehnik ter sedanje znanstvene negotovosti glede njihovih vplivov na okolje in morebitnih posledičnih tveganj za okolje ter zdravje ljudi in živali?

      (1)  Direktiva 2001/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. marca 2001 o namernem sproščanju gensko spremenjenih organizmov v okolje in razveljavitvi Direktive Sveta 90/220/EGS (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 6, str. 77).

      (2)  Direktiva Sveta 2002/53/ES z dne 13. junija 2002 o skupnem katalogu sort poljščin (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 36, str. 281).


title: Zadeva T-526/15: Tožba, vložena 7. septembra 2015 – HK Intertrade/Svet

text:
               9.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 371/36

         Tožba, vložena 7. septembra 2015 – HK Intertrade/Svet
   (Zadeva T-526/15)
   (2015/C 371/37)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: HK Intertrade Co. Ltd (Wanchai, Hong-Kong) (zastopniki: J. Grayston, P. Gjørtler, G. Pandey in D. Rovetta, odvetniki)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Sklep Sveta (SZVP) 2015/1008 z dne 25. junija 2015 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL 2015 L 161, str. 19) in Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2015/1001 z dne 25. junija 2015 o izvajanju Uredbe (EU) št. 267/2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL 2015 L 161, str. 1), razglasi za nične v delu, v katerem je v seznam oseb in subjektov, za katere se uporabijo ti omejevalni ukrepi, vključeno ime tožeče stranke,

               —

               Sklep Sveta z dne 26. junija 2015, naslovljen na odvetnika tožeče stranke v zvezi s pregledom seznama oseb in subjektov, uvrščenih v Prilogo II k Sklepu 2010/413/SZVP in Prilogo IX k Uredbi (EU) št. 267/2012, razglasi za ničen v delu, v katerem ta sklep pomeni zavrnitev izbrisa tožeče stranke iz seznama oseb in subjektov, za katere se uporabijo omejevalni ukrepi,

               —

               naloži Svetu plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: nezadostna obrazložitev

                           —

                           Sklep z dne 26. junija 2015 („izpodbijan sklep o pregledu“) je služil tudi kot obvestilo o Sklepu Sveta (SVZP) 2015/1008 in Izvedbeni uredbi Sveta (EU) 2015/1001 („izpodbijana akta“), vendar v dopisu o sprejetju izpodbijanih aktov ni bila navedena obrazložitev. Poleg tega obrazložitev, ki jo je podal Svet, ne izpolnjuje standard, opredeljenega v sodni praksi.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji

                           —

                           Tožeča stranka, čeprav v lasti NIOC, je ločen pravni subjekt s sedežem v Hong Kongu in je dejavna na ločenem azijskem trgu, ki je zelo oddaljen od vsakršnega zatrjevanega nadzora, ki ga ima NIOC nad dejavnostmi tožeče stranke.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev pravice do obrambe

                           —

                           Svet je s tem, da je neidentificirani državi članici dopustil, da mu da napotke za odločanje, ne da bi preveril kakršenkoli upošteven dokument ali dokaz v podporo, enostransko uvedel nov postopek odločanja, ki nima pravne podlage v členu 215 PDEU ali drugje v Pogodbah. Tako ravnanje ruši ravnotežje med preiskovalnimi pooblastili in pooblastili za odločanje, ki jih ima Svet ter pravico do sodnega varstva tožeče stranke.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: kršitev temeljne pravice do lastnine

                           —

                           Svet ni navedel nobenega vsebinskega razloga za omejitve, naložene tožeči stranki. Uvrstitev tožeče stranke na seznam, družbe s sedežem v Hong Kongu, dejavne na azijskem trgu, nikakor ne more prispevati k ohranitvi mednarodnega miru in varnosti, in Svet ne more dokazati nasprotno.


title: Zadeva C-162/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Monomeles Protodikeio Rethymnis 17. aprila 2008 – Georgios Lagoudakis proti G' Kentro Anoiktis Prostasias Ilikiomenon Dimou Rethymnis

text:
               5.7.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/19

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Monomeles Protodikeio Rethymnis 17. aprila 2008 – Georgios Lagoudakis proti G' Kentro Anoiktis Prostasias Ilikiomenon Dimou Rethymnis
   (Zadeva C-162/08)
   (2008/C 171/32)
   Jezik postopka: grščina
   Predložitveno sodišče
   Monomeles Protodikeio Rethymnis
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Georgios Lagoudakis

      Tožena stranka: G' Kentro Anoiktis Prostasias Ilikiomenon Dimou Rethymnis
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba določbi 5 in 8(1) in (3) okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sklenjenega med ETUC, UNICE in CEEP, ki je sestavni del Direktive Sveta 1999/70 (UL L 175, str. 43), razlagati tako, da pravo Skupnosti prepoveduje, da država članica (zaradi izvajanja navedenega okvirnega sporazuma) sprejme ukrepe, če: a) je pred začetkom veljavnosti direktive v notranjem pravnem redu že obstajal ustrezen pravni ukrep v smislu določbe 5(1) okvirnega sporazuma? b) sprejeti ukrepi za izvajanje okvirnega sporazuma povzročijo zniževanje splošne ravni zaščite delavcev, ki so zaposleni za določen čas?

               2.

               V primeru pritrdilnega odgovora na prvo vprašanje, ali je zniževanje zagotovljene zaščite povezano z izvajanjem okvirnega sporazuma in navedene direktive, če ne obstaja več zaporednih pogodb, ampak samo ena pogodba o zaposlitvi za določen čas, katere resnični namen je dejansko zaposlitev delavca za zadovoljitev „stalnih in trajnih“ in ne začasnih, izjemnih ali nujnih potreb? Ali je zato tako zniževanje prepovedano ali dovoljeno glede na pravo Skupnosti?

               3.

               V primeru pritrdilnega odgovora na prvo vprašanje, če je pred začetkom veljavnosti Direktive 1999/70/ES obstajal ustrezen ukrep v smislu določbe 5(1) okvirnega sporazuma, in sicer v okviru postopka v glavni stvari sporna določba člena 8(3) zakona št. 2112/1920, ali pomeni sprejetje pravnega ukrepa zaradi izvajanja okvirnega sporazuma – in sicer v tem primeru upoštevna določba člena 11 dekreta predsednika št. 164/2004 – v smislu določbe 8(1) in (3) okvirnega sporazuma nesprejemljivo zniževanje splošne ravni zaščite delavcev, ki so zaposleni za določen čas:

                           a)

                           če se naveden pravni ukrep za izvajanje okvirnega sporazuma uporablja zgolj v primeru nizanja pogodb o zaposlitvi ali delovnih razmerij za določen čas, pri čemer so izključeni delavci, ki so sklenili samo eno pogodbo (in ne več zaporednih pogodb) za določen čas za zadovoljitev „stalnih in trajnih“ potreb delodajalca, medtem ko je prej obstoječi pravni ukrep zajemal vse primere pogodb o zaposlitvi za določen čas, vključno s tistimi, ko je delavec sklenil le eno pogodbo za določen čas, katere dejanski namen je bil s storitvami delavca zadovoljiti potrebe, ki niso začasne, izjemne in nujne, ampak v resnici „stalne in trajne“?

                           b)

                           če naveden pravni ukrep za izvajanje okvirnega sporazuma kot pravni učinek, katerega namen je zaščita delavcev, ki so zaposleni za določen čas, in preprečevanje zlorab v smislu okvirnega sporazuma, določa spremembo ex nunc pogodb o zaposlitvi za določen čas v pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas, čeprav je prej obstoječi pravni ukrep določal spremembo pogodb o zaposlitvi za določen čas v pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas od prvega dne njihove sklenitve (ex tunc)?

               4.

               V primeru pritrdilnega odgovora na prvo vprašanje, če je že pred začetkom veljavnosti Direktive 1999/70/ES obstajal ustrezen ukrep v smislu določbe 5(1) okvirnega sporazuma o delu za določen čas, ki je sestavni del te direktive, in sicer v tem primeru sporna določba člena 8(3) zakona št. 2112/1920, ali izbira grškega zakonodajalca, da pri prenosu zgoraj omenjene direktive v grški pravni red izključi iz varstva zgoraj navedenega dekreta predsednika št. 164/2004 primere zlorab, v katerih je delavec sklenil samo eno pogodbo o zaposlitvi za določen čas, katere namen pa je dejansko vseeno bil ta, da se s storitvami delavca zadovoljijo „trajne in stalne“ in ne začasne, izjemne in nujne potrebe, ter, drugič, da grški zakonodajalec ni sprejel primerljivega ukrepa, ki bi se nanašal natanko na tak primer in bi bil učinkovit – ter bi imel pravne učinke, ki bi ščitili delavce v takšnih primerih zlorab in bi šli tudi dlje od zaščite v primeru zaposlitve na podlagi nične pogodbe, ki jo na splošno določa splošno grško delavno pravo (ne glede na to, ali obstaja zloraba v smislu okvirnega sporazuma), v skladu s katerim lahko delavec zahteva izplačilo svojih plač in odpravnino, ne glede na to, ali je bila pogodba veljavna ali ne, pomeni nesprejemljivo zniževanje splošne ravni zaščite delavcev, ki so zaposleni za določen čas, v notranjem pravu v smislu določbe 8(1) in (3) okvirnega sporazuma, če:

                           a)

                           obveznost plačati plačo in nadomestilo, obstaja v nacionalnem pravu za vsako delovno razmerje in ni namenjena posebej preprečevanju zlorab v smislu okvirnega sporazuma in

                           b)

                           je pravni učinek izvajanja prej obstoječega ustreznega pravnega ukrepa to, da se že ena pogodba o zaposlitvi za določen čas šteje za pogodbo za nedoločen čas?

               5.

               V primeru pritrdilnega odgovora na prejšnja vprašanja, ali nacionalno sodišče ne sme, ko razlaga svoje nacionalno pravo v skladu z Direktivo 1999/70/ES, uporabiti določbe zakonskega ukrepa, ki z njo niso združljive in ki so bile glede na obrazložitev sprejete zaradi izvajanja okvirnega sporazuma, ampak povzročijo v notranjem pravu zniževanje splošne ravni zaščite delavcev, ki so zaposleni za določen čas – in sicer določbe dekreta predsednika št. 164/2004, ki molče in posredno, vendar jasno izključujejo iz njihovega varstva primere zlorab, v katerih je delavec sklenil samo eno pogodbo o zaposlitvi za določen čas, katere namen pa je dejansko vseeno bil ta, da se s storitvami delavca zadovoljijo „trajne in stalne“ in ne začasne, izjemne in nujne potrebe – in mora namesto njih uporabiti določbe ustreznega nacionalnega pravnega ukrepa, ki je veljal pred začetkom veljavnosti direktive, in sicer določbe člena 8(3) zakona št. 2112/1920?

               6.

               Če nacionalno sodišče presodi, da se za določen spor glede dela za določen čas načeloma uporabi določba (v tem primeru člen 8(3) zakona št. 2112/1920), ki pomeni ustrezen pravni ukrep v smislu določbe 5(1) okvirnega sporazuma, ki je sestavni del Direktive 1999/70/ES in v skladu s katero ugotovitev, da je bila sklenjena pogodba, čeprav ena sama, za določen čas, ne da bi bila utemeljena z objektivnim razlogom v zvezi z naravo, vrsto ali značilnostmi opravljanega dela, privede do spremembe te pogodbe v pogodbo za nedoločen čas:

                           a)

                           ali je razlaga in uporaba nacionalnega prava s strani nacionalnega sodišča, v skladu s katerim je vsekakor objektivni razlog za sklenitev delovnih razmerij za določen čas, da se kot pravno podlago za sklenitev teh pogodb uporabi zakonski predpis o zaposlitvi za določen čas za zadovoljitev posebnih sezonskih, redno ponavljajočih, začasnih, izjemnih ali dodatnih socialnih potreb (v tem primeru na zakonu št. 3250/2004, FEK A` 124/ 7.7.2004), čeprav so te potrebe dejansko stalne in trajne, skladna s pravom Skupnosti?

                           b)

                           ali pravo Skupnosti nasprotuje razlagi in uporabi nacionalnega prava s strani nacionalnega sodišča, v skladu s katerim je treba določbo, ki prepoveduje spremembo pogodb o zaposlitvi za določen čas, ki so bile sklenjene v javnem sektorju, v pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas, razlagati tako, da je sprememba pogodbe za določen čas v pogodbo za nedoločen čas v javnem sektorju popolnoma prepovedana, čeprav je bila ta pogodba sklenjena za določen čas z zlorabo (in sicer ko so bile zadovoljene potrebe dejansko stalne in trajne), in da v takem primeru nacionalno sodišče ne more več preučiti dejanske narave spornega delovnega razmerja, da bi ga lahko opredelil kot pogodbo za nedoločen čas? Ali pa se mora zgoraj navedena prepoved omejiti samo na pogodbe za določen čas, ki so bile dejansko sklenjene za zadovoljitev začasnih, nepredvidenih, nujnih, izjemnih ali podobnih posebnih potreb, in ne le na pogodbe, ki so bile sklenjene za zadovoljitev stalnih in trajnih potreb?


title: Zadeva T-302/06: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 9. julija 2008 – Hartmann proti UUNT ( Znamka Skupnosti – Prijava besedne znamke Skupnosti E – Absolutni razlogi za zavrnitev – Neobstoj razlikovalnega značaja – Napačna uporaba prava – Opustitev konkretne presoje – Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 )

text:
               15.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/48

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 9. julija 2008 – Hartmann proti UUNT
   (Zadeva T-302/06) (1)

   („Znamka Skupnosti - Prijava besedne znamke Skupnosti E - Absolutni razlogi za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega značaja - Napačna uporaba prava - Opustitev konkretne presoje - Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94“)
   (2008/C 209/83)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Paul Hartmann AG (Heidenheim, Nemčija) (zastopnik: K. Gründig-Schnelle, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: G. Schneider, odvetnik)
   Predmet
   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 5. septembra 2006 (zadeva R 805/2006-4) glede prijave za registracijo besedne znamke E kot znamke Skupnosti.
   Izrek

               1)

               Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)(UUNT) z dne 5. septembra 2006 (zadeva R 805/2006-4) se razveljavi.

               2)

               UUNT nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila družba Paul Hartmann AG.

      (1)  UL C 310, 16.12.2006.


title: Zadeva T-70/15: Tožba, vložena 12. februarja 2015 – Trajektna luka Split/Komisija

text:
               13.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 118/37

         Tožba, vložena 12. februarja 2015 – Trajektna luka Split/Komisija
   (Zadeva T-70/15)
   (2015/C 118/47)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Trajektna luka Split (Split, Hrvaška) (zastopniki: M. Bauer, H. Freund in S. Hankiewicz, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi ničnost Sklepa Komisije C(2014) 9236 final z dne 28. novembra 2014 v zadevi AT.40199 Port of Split;

               —

               Komisiji naloži plačilo lastnih stroškov in stroškov tožeče stranke;

               —

               zadevo vrne Evropski komisiji v podrobno preučitev in sprejetje novega sklepa; in

               —

               sprejme druge ukrepe, če so potrebni.

      Tožbena razloga in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji in napačna uporaba prava, ker je Komisija kršila svojo obveznost pri obravnavi pritožbe s tem, da je nepravilno ocenila interes Evropske unije glede treh navedenih razlogov;

               2.

               Drugi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji in napačna uporaba prava, ker je Komisija kršila svojo obveznost pri obravnavi pritožbe s tem, da ni upoštevala vseh upoštevnih elementov dejanskega stanja in prava.


title: Zadeva C-586/15 P: Pritožba, ki jo je Lotte Co. Ltd vložila 12. novembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 15. septembra 2015 v zadevi T-483/12, Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH/Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

text:
               15.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 59/2

         Pritožba, ki jo je Lotte Co. Ltd vložila 12. novembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 15. septembra 2015 v zadevi T-483/12, Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH/Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-586/15 P)
   (2016/C 059/02)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Pritožnica: Lotte Co. Ltd (zastopnica: M. Knitter, odvetnica)

      Drugi stranki v postopku: Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH, Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj,

               —

               razveljavi sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 15. septembra 2015 (T-483/12) in zavrne tožbo zoper odločbo četrtega odbora Urada za usklajevanje na notranjem trgu z dne 3. septembra 2012 v zadevi R 2103/2010-4;

               —

               podredno, ob razveljavitvi izpodbijane sodbe Splošnega sodišča zadevo slednjemu vrne v ponovno odločanje;

               —

               tožeči stranki (Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH) naloži plačilo stroškov postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica očita kršitev člena (1)(a) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (v nadaljevanju: Uredba o blagovni znamki Skupnosti). Natančneje navaja tri primere napačne uporabe prava:

               1.

               Pritožnica graja uporabo napačnih meril pri presoji dopustnega odstopanja pri konkretni uporabi nasprotne znamke v skladu s členom 15(1)(a) Uredbe o blagovni znamki Skupnosti. Pritožnica v zvezi s tem navaja, da je Splošno sodišče sestavne dele nasprotne znamke, ki imajo razlikovalni učinek, pravno napačno opredelilo na podlagi meril o ugotovitvi verjetnosti zmede. Značaju oziroma prevladi sestavnih delov znotraj znamke, ki igra bistveno vlogo pri ugotovitvi verjetnosti zmede, ni mogoče pripisati enake teže pri presoji dopustnosti odstopajoče rabe znamke. V tej zvezi ne gre za to, da se ugotovi verjetnost zmede. Bolj gre za to ali oblika rabe registrirane znamke odstopa samo v manjši podrobnosti, tako da bi bilo mogoče oba znaka skupaj šteti kot enakovredna.

               2.

               Dalje, Splošno sodišče ni upoštevalo vseh bistvenih okoliščin glede določitve sestavnih delov nasprotne znamke, ki imajo razlikovalni učinek. Splošno sodišče naj bi pravno napačno prevzelo merila odbora za pritožbe, ne da bi samo naslovilo posamezne in številne sestavne dele kompleksne nasprotne znamke.

               3.

               Po mnenju pritožnice obstajajo nedoslednosti in logične napake v utemeljitvi Splošnega sodišča glede določitve oblike rabe. Splošno sodišče sicer trdi, da sme uporabljeni znak le „v zanemarljivih elementih“ odstopati od oblike, v kateri je bil registriran in da je treba uporabljene znake ter registrirano znamko upoštevati kot „na splošno enakovredno“, da bi se smelo potrditi, da raba znamke ohranja pravice. Splošno sodišče je bilo pri uporabi teh meril presoje nedosledno in je storilo napako pri logični presoji. Poleg tega je Splošno sodišče uporabilo tog preizkus ali se tri elementi, ki jih je upoštevalo kot razlikovalne, pojavijo v uporabljeni obliki. Na podlagi teh meril Splošno sodišče izhaja iz rabe, ki ohranja pravice in pri tem ne upošteva, da so bili v uporabljeni obliki dodani številni novi elementi, kar ima za posledico, da uporabljenega znaka in registrirane znamke ne bi bilo mogoče več šteti za „na splošno enakovredne“.


title: Zadeva T-247/08: Sodba Splošnega sodišča z dne 28. septembra 2010 – C-Content proti Komisiji (Nepogodbena odgovornost — Javna naročila storitev — Postopki oddaje javnega naročila Skupnosti — Storitve elektronske objave — Nepravilnosti in kršitve prava Skupnosti, ki naj bi jih storil Urad za publikacije — Zastaralni roki — Vzročna zveza)

text:
               20.11.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 317/27

         Sodba Splošnega sodišča z dne 28. septembra 2010 – C-Content proti Komisiji
   (Zadeva T-247/08) (1)

   (Nepogodbena odgovornost - Javna naročila storitev - Postopki oddaje javnega naročila Skupnosti - Storitve elektronske objave - Nepravilnosti in kršitve prava Skupnosti, ki naj bi jih storil Urad za publikacije - Zastaralni roki - Vzročna zveza)
   2010/C 317/48
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: C-Content BV (Bois-le-Duc, Nizozemska) (zastopnik: M. Meulenbelt, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva E. Manhaeve in N. Bambara, zastopnika, skupaj z O. Soudry, conseil, in A. Nucara, odvetnik, nato E. Manhaeve in N. Bambara, skupaj z O. Soudry in E. Petritsi)

      Predmet

   Odškodninska tožba se nanaša na povračilo škode, ki naj bi jo utrpela tožeča stranka zaradi nepravilnosti in kršitev prava Skupnosti, ki naj bi jih storil Urad za publikacije Evrospkih skupnosti v okviru več oddaj javnega naročila Skupnosti glede storitev elektronske objave.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne kot delno nedopustna in delno neutemeljena.

               2.

               C-Content Bvse naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 209, 15.8.2008.


title: Zadeva C-472/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Španija) 24. avgusta 2016 – Jorge Luís Colino Sigüenza/Ayuntamiento de Valladolid in IN-PULSO MUSICAL Sociedad Cooperativa

text:
               28.11.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 441/7

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Španija) 24. avgusta 2016 – Jorge Luís Colino Sigüenza/Ayuntamiento de Valladolid in IN-PULSO MUSICAL Sociedad Cooperativa
      (Zadeva C-472/16)
      (2016/C 441/10)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnik: Jorge Luís Colino Sigüenza

         Nasprotni stranki v postopku s pritožbo: Ayuntamiento de Valladolid in IN-PULSO MUSICAL Sociedad Cooperativa

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba šteti, da gre za prenos v smislu Direktive 2001/23/ES (1), če ima imetnik koncesije za občinsko glasbeno šolo, ki prejme vsa materialna sredstva od te občine (prostore, glasbila, dvorane, pohištvo), lastne zaposlene in nudi storitve med šolskim letom, preneha opravljati dejavnost 1. aprila 2013, to je dva meseca pred koncem šolskega leta 2012/2013, ter vrne vsa materialna sredstva občini, ki pa ne vzpostavi poslovanja za preostanek šolskega leta 2012/2013, ampak odda naročilo novemu izvajalcu, ki ponovno začne delovati septembra 2013, to je na začetku novega šolskega leta 2013/2014, občina pa mu ponovno preda potrebna materialna sredstva, ki jih je imel prej na voljo prejšnji izvajalec (prostori, glasbila, dvorane, pohištvo)?

                  2.

                  Če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen: ali je treba v opisanih okoliščinah, v katerih mora zaradi neizpolnitve obveznosti s strani glavnega podjetja (občina) prvi izvajalec prenehati opravljati dejavnost in odpovedati pogodbe o zaposlitvi vsem zaposlenim, nato pa to glavno podjetje prenese materialna sredstva na drugega izvajalca, ki nadaljuje z isto dejavnostjo, za namene člena 4(1) Direktive 2001/23/ES razumeti, da je prišlo do odpovedi pogodb o zaposlitvi delavcem prvega izvajalca zaradi „ekonomskih, tehničnih ali organizacijskih razlogov, zaradi katerih so potrebne kadrovske spremembe“, ali pa je bil razlog za to odpoved „prenos podjetja, obrata ali dela podjetja ali obrata“, ki je prepovedan z navedenim členom?

                  3.

                  Če je odgovor na prejšnje vprašanje, da je razlog za odpoved pogodbe o zaposlitvi prenos in je torej v nasprotju z Direktivo 2001/23/ES, ali je treba člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da preprečuje, da bi nacionalna zakonodaja prepovedala sodišču, da odloča o utemeljenosti trditev delavca, ki izpodbija odpoved lastne pogodbe o zaposlitvi v individualnem postopku, do katere je prišlo v okviru kolektivnega odpusta, zato da brani pravice, ki izhajajo iz uporabe Direktive Sveta 2001/23/ES z dne 12. marca 2001 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov in Direktive Sveta 98/59/ES (2) z dne 20. julija 1998 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi s kolektivnimi odpusti, ker je bila pred tem izdana pravnomočna sodba o kolektivnem odpustu v postopku, ki se ga delavec ni smel udeležiti, čeprav so oziroma so lahko sodelovali v podjetju ustanovljeni sindikati in/ali kolektivni zakoniti zastopniki delavcev?

         (1)  Direktiva Sveta 2001/23/ES z dne 12. marca 2001 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 98).

         (2)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 327.


title: Zadeva C-549/09: Tožba, vložena 23. decembra 2009 – Evropska komisija proti Francoski republiki

text:
               27.3.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 80/11

         Tožba, vložena 23. decembra 2009 – Evropska komisija proti Francoski republiki
   (Zadeva C-549/09)
   2010/C 80/18
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: E. Gippini Fournier in K. Walkerová, zastopnika)

      Tožena stranka: Francoska republika

      Predloga tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Francoska republika s tem, da ni izvršila Odločbe Komisije z dne 14. julija 2004 o nekaterih ukrepih pomoči, ki jih je Francija izvedla v korist ribogojcev in ribičev (1), ki ji nalaga, da od upravičencev izterja pomoči, ki so bile v členih 2 in 3 te odločbe razglašene za nezakonite in nezdružljive s skupnim trgom, in s tem, da Komisije ni obvestila o ukrepih za izvršitev te odločbe, ni izpolnila obveznosti iz člena 288, četrti odstavek, PDEU in členov 4 in 5 te odločbe;

               —

               Francoski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija v svoji tožbi tožeči stranki očita, da še ni sprejela potrebnih ukrepov, da bi od upravičencev „nemudoma“ izterjala pomoči, ki so bile razglašene za nezakonite in nezdružljive s skupnim trgom oziroma jih ni sporočila Komisiji.
   Francija bi morala namreč Komisijo v roku dveh mesecev od datuma uradnega obvestila o tej odločbi obvestiti o ukrepih, ki jih je sprejela za njeno izvršitev. Vendar pa je, odkar so francoski organi prejeli to odločbo, preteklo več kot pet let, ne da bi bilo izvršeno kakršnokoli vračilo dodeljenih pomoči.
   Tožeča stranka poleg tega opozarja, da je na podlagi ustaljene sodne prakse edini razlog, na katerega se lahko sklicuje država članica v primeru tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti iz člena 108(2) PDEU absolutna nezmožnost izvršitve. Vendar pa se francoski organi niso nikoli sklicevali na izjemne in nepredvidljive težave, ki bi onemogočile izvršitev odločbe. Sporočili so le, da nameravajo ustrezne ukrepe za izterjavo združiti z izterjavo nekih drugih nezdružljivih pomoči.

      (1)  Odločba Komisije z dne 14. julija 2004 o nekaterih ukrepih pomoči, ki jih je Francija izvedla v korist ribogojcev in ribičev (UL 2005, L 74, str. 49).


title: Zadeva T-404/05: Tožba, vložena  9. novembra 2005  — Helenska republika proti Komisiji Evropskih skupnosti

text:
               28.1.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/17

         Tožba, vložena 9. novembra 2005 — Helenska republika proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva T-404/05)
   (2006/C 22/32)
   Jezik postopka: grščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Helenska republika (zastopniki: Nikolaos Koroyiannakis, Nikolaos Keramidas, avocats, skupaj z Marijo Tassopoulou)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               za nično naj se razglasi Odločba Komisije št. C(2005) 3243 z dne 1. septembra 2005, ki zmanjšuje prispevke, ki jih je Kohezijski sklad podelil za projekt št. 95/09/65/040 (novo atensko mednarodno letališče v Spati) z Odločbo Komisije št. C(96) 1356 z dne 24. maja 1996,;

               —

               Komisiji naj se naloži povračilo zneska, po zakoniti obrestni meri, znesek ki ga je vplačala Helenska republika in ustreza zmanjšanju pomoči;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Komisija z izpodbijano odločbo zahteva povračilo neupravičeno izplačanega zneska v višini 12 781 410 evrov, zaradi nepravilnosti, ki zadevajo finančne prispevke, ki jih je vplačal Kohezijski sklad za projekt „novo atensko mednarodno letališče v Spati“.
   Helenska republika predlaga razglasitev ničnosti te odločbe in primarno navaja dejstvo, da izpodbijana odločba ni bila sprejeta v roku, ki ga določa člen 18(3) Uredbe (ES) št. 1386/2002 in s členom H Priloge II k Uredbi (ES) št. 1164/94.
   Podredno, Helenska republika izpodbija presojo Komisije, da ni upoštevala zneska v višini 48 000 000 evrov, ki ustreza letalski navigacijski opremi. Med drugim tudi ocenjuje, da je z določitvijo popravka v višini 2 % zaradi domnevnega nespoštovanja predpisane objave Komisija neupravičeno retroaktivno uporabila svojo Odločbo št. 455/96 za omenjen projekt, za katerega niso veljale njene določbe, saj je bil poznejši od te odločbe. Končno, Helenska republika meni, da sporen popravek krši načelo sorazmernosti in da je nezakonit in neupravičen.


title: Zadeva T-71/15: Tožba, vložena 12. februarja 2015 – Jaguar Land Rover/UUNT – Nissan Jidosha (Land Glider)

text:
               13.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 118/38

         Tožba, vložena 12. februarja 2015 – Jaguar Land Rover/UUNT – Nissan Jidosha (Land Glider)
   (Zadeva T-71/15)
   (2015/C 118/48)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Jaguar Land Rover Ltd (Coventry, Združeno kraljestvo) (zastopnik: R. Ingerl, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Nissan Jidosha KK (Yokohama-shi, Kanagawa-ken, Japonska)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Prijavitelj: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Skupnosti „Land Glider“ – Znamka Skupnosti št. 8 3 24  196

      Postopek pred UUNT: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 9. decembra 2014 v zadevi R 1415/2013-4

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov, ki so nastali tožeči stranki.

      Navajana tožbena razloga

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009

               —

               Kršitev člena 8(5) Uredbe št. 207/2009


title: Zadeva C-490/11: Sklep predsednika Sodišča z dne 19. aprila 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hajdú-Bihar Megyei Bíróság – Madžarska) – IBIS Srl proti PARTIUM ’70 Műanyagipari Zrt

text:
               4.8.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 235/12

         Sklep predsednika Sodišča z dne 19. aprila 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hajdú-Bihar Megyei Bíróság – Madžarska) – IBIS Srl proti PARTIUM ’70 Műanyagipari Zrt
   (Zadeva C-490/11) (1)

   2012/C 235/27
   Jezik postopka: madžarščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 370, 17.12.2011.


title: Zadeva T-630/11 P: Pritožba, ki jo je 6. decembra 2011 vložil Peter Strobl zoper sodbo, ki jo je 29. septembra 2011 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F-56/05, Strobl proti Komisiji

text:
               18.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 49/28

         Pritožba, ki jo je 6. decembra 2011 vložil Peter Strobl zoper sodbo, ki jo je 29. septembra 2011 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F-56/05, Strobl proti Komisiji
   (Zadeva T-630/11 P)
   2012/C 49/51
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Pritožnik: Peter Strobl (Besozzo, Italija) (zastopnik: H.-J. Rüber, odvetnik)

      Drugi stranki v postopku: Evropska komisija, Svet Evropske unije

      Predlogi

   Pritožnik predlaga, naj se:

               —

               sodba Sodišča za uslužbence z dne 29. septembra 2011 v zadevi Strobl proti Komisiji razveljavi,

               —

               odločba o razvrstitvi, ki jo je sprejela tožena strank in je del imenovanja z dne 7. oktobra 2004, razglasi za nepravilno in razglasi za nično,

               —

               toženi stranki naloži, da preneha z diskriminacijo zoper tožečo stranko in da ji povrne škodo za utrpelo zapostavljenost,

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov celotnega postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnik v utemeljitev svoje pritožbe navaja, da so v izpodbijani sodbi te napake:

               1.

               Sodišče za uslužbence je napačno ugotovilo dejansko stanje glede poklicnih izkušenj, ki so zahtevane za delovno mesto pritožnika;

               2.

               Sodišče za uslužbence je napačno ugotovilo dejansko stanje ter protislovno razlagalo dokaze glede razvrstitve pritožnika in v zvezi s tem kršilo obveznost obrazložitve;

               3.

               Sodišče za uslužbence je kršilo obveznost obrazložitve v zvezi z zavrnitvijo nekaterih očitkov pritožnika;

               4.

               Sodišče za uslužbence je kršilo obveznost obrazložitve glede preučitve plačilnega razreda pritožnika;

               5.

               Sodišče za uslužbence ni izpolnilo obveznosti obrazložitve glede uporabe upoštevne sodne prakse.


title: Zadeva C-487/06: Pritožba, ki jo je vložila British Aggregates Association 27. novembra 2006 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi razširjeni senat), razglašeno 13. septembra 2006 v zadevi British Aggregates Association proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-210/02

text:
               24.2.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 42/8

         Pritožba, ki jo je vložila British Aggregates Association 27. novembra 2006 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi razširjeni senat), razglašeno 13. septembra 2006 v zadevi British Aggregates Association proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-210/02
   (Zadeva C-487/06)
   (2007/C 42/14)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Pritožnica: Aggregates Association (zastopnika: C. Pouncey, Solicitor, L. Van den Hende, odvetniki)

      Drugi stranki v postopku: Komisija Evropskih skupnosti, Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska
   Predlogi pritožnice:

               —

               razveljavitev sodbe Sodišča prve stopnje z dne 13. septembra 2006 v zadevi T-210/02;

               —

               razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2002) 1478 konč. z dne 24. aprila 2002 („državna pomoč N. 863/01- Združeno kraljestvo/Aggregates Levy“, razen v delu, ki zadeva oprostitev za Severno Irsko; in

               —

               naložitev Komisiji plačila stroškov pritožnice v tem postopku in v postopku pred Sodiščem prve stopnje v zadevi T-210/01.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožnica zatrjuje, da je izpodbijano sodbo Sodišča prve stopnje treba razveljaviti iz naslednjih razlogov:

               —

               Sodišče prve stopnje je storilo napako pri presoji s tem, da ni objektivno presodilo obstoj državne pomoči.

               —

               Sodišče prve stopnje je napačno uporabilo pravo s tem, da je pri presoji selektivnosti razlikovalo med položajem AGL in položajem, ki se je obravnaval v zadevi Adria-Wien Pipeline (1).

               —

               Sodišče prve stopnje je napačno uporabilo pravo s tem, da je priznalo, da okoljska dajatev ni selektivna, ker se uporablja za specifični sektor, ne da bi zahtevalo ali predložilo jasno definicijo tega sektorja.

               —

               Sodišče prve stopnje je napačno uporabilo pravo s tem, da je uporabilo neustrezno „merilo nadzora“ nad odločbo Komisije.

               —

               Sodišče prve stopnje je storilo napako pri presoji „narave in splošne sheme“ AGL in v zvezi z vprašanjem izvozne oprostitve.

               —

               Sodišče prve stopnje je napačno uporabilo pravo s tem, da je potrdilo, da Komisija ni imela obveznosti uvedbe formalnega postopka preiskave.

               —

               Sodišče prve stopnje je napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da je izpodbijana odločba zadostno obrazložena.

      (1)  Sodba Sodišča z dne 8. novembra 2001 (C-143/99, Recueil, str. I-8365).


title: Zadeva T-78/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 8. oktobra 2015 – Benediktinerabtei St. Bonifaz/UUNT – Andechser Molkerei Scheitz (Genuß für Leib & Seele KLOSTER Andechs SEIT 1455) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti Genuß für Leib & Seele KLOSTER Andechs SEIT 1455 — Prejšnja figurativna znamka Skupnosti SEIT 1908 ANDECHSER NATUR in prejšnja nacionalna figurativna znamka ANDECHSER NATUR — Relativni razlog za zavrnitev — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               30.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 398/42

         Sodba Splošnega sodišča z dne 8. oktobra 2015 – Benediktinerabtei St. Bonifaz/UUNT – Andechser Molkerei Scheitz (Genuß für Leib & Seele KLOSTER Andechs SEIT 1455)
   (Zadeva T-78/14) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti Genuß für Leib & Seele KLOSTER Andechs SEIT 1455 - Prejšnja figurativna znamka Skupnosti SEIT 1908 ANDECHSER NATUR in prejšnja nacionalna figurativna znamka ANDECHSER NATUR - Relativni razlog za zavrnitev - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2015/C 398/53)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Benediktinerabtei St. Bonifaz Körperschaft des öffentlichen Rechts (München, Nemčija) (zastopnika: G. Würtenberger in R. Kunze, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: A. Poch in S. Hanne, agenta)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Andechser Molkerei Scheitz GmbH (Andechs, Nemčija) (zastopnik: S. Jackermeier, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 14. novembra 2013 (zadeva R 1272/2012-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbo Andechser Molkerei Scheitz GmbH in Benediktinerabtei St. Bonifaz Körperschaft des öffentlichen Rechts.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Benediktinerabtei St. Bonifaz Körperschaft des öffentlichen Rechts se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 135, 5.5.2014.


title: Zadeva T-283/11: Tožba, vložena 23. maja 2011 – Fon Wireless proti UUNT – nfon (nfon)

text:
               4.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/26

         Tožba, vložena 23. maja 2011 – Fon Wireless proti UUNT – nfon (nfon)
   (Zadeva T-283/11)
   2012/C 32/54
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Fon Wireless Ltd (London, Združeno kraljestvo) (zastopnik: F. Brandolini Kujman, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: nfon AG (München, Nemčija)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               tožbo skupaj z dokumenti in ustreznimi kopijami razglasi za dopustno;

               —

               dovoli izvedbo predlaganih dokazov;

               —

               odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 18. marca 2011 v zadevi R 1017/2009-4 razglasi za nično in zato zavrne registracijo znamke Skupnosti št. 6 206 321„nfon“;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: nfon AG

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „nfon“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 35 in 38

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Navajana znamka ali znak: nacionalna figurativna in besedna znamka ter figurativna in besedna znamka Skupnosti „fon“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 38 in 42

      Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru

      Odločba odbora za pritožbe: ugoditev pritožbi

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009, ker naj bi bili nasprotujoči si znamki podobni, in kršitev člena 8(5) Uredbe (ES) št. 207/2009, ker se je želela družba nfon AG okoristiti z ugledom, ki so si ga pridobile prejšnje znamke.


title: Zadeva C-80/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Združeno kraljestvo) 14. februarja 2014 – Union of Shop, Distributive and Allied Workers (USDAW), B. Wilson proti WW Realisation 1 Ltd (v stečaju), Ethel Austin Ltd, Secretary of State for Business, Innovation and Skills

text:
               19.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 151/10

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Združeno kraljestvo) 14. februarja 2014 – Union of Shop, Distributive and Allied Workers (USDAW), B. Wilson proti WW Realisation 1 Ltd (v stečaju), Ethel Austin Ltd, Secretary of State for Business, Innovation and Skills
   (Zadeva C-80/14)
   2014/C 151/13
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Union of Shop, Distributive and Allied Workers (USDAW), B. Wilson

      Tožene stranke: WW Realisation 1 Ltd (v likvidaciji), Ethel Austin Ltd, Secretary of State for Business, Innovation and Skills

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

                           (a)

                           Ali se besedna zveza „najmanj 20“ iz člena 1(1)(a)(ii) Direktive 98/59/ES z dne 20. julija 1998 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi s kolektivnimi odpusti (1) (v nadaljevanju: Direktiva) nanaša na število odpustov v vseh poslovnih enotah delodajalca, v katerih pride do teh odpustov v obdobju 90 dni, ali se nanaša na število odpustov v vsaki posamezni poslovni enoti?

                           (b)

                           Če se člen 1(1)(a)(ii) nanaša na število odpustov v posamezni poslovni enoti, kako je treba razlagati pojem „podjetje [poslovna enota]“? Natančneje, ali je treba pojem „podjetje [poslovna enota]“ razlagati tako, da pomeni celotno zadevno podjetje za prodajo na drobno, ker je enotna ekonomska poslovna enota, ali tisti del podjetja, ki namerava odpuščati, in ne enota, kamor je delavec razporejen, da opravlja svoje delo, kot je vsaka posamezna trgovina?

               2.

               Ali se lahko država članica, kadar delavec predlaga, naj se zasebnemu delodajalcu naloži plačilo varstvene odškodnine, sklicuje na to ali zatrjuje, da Direktiva ne podeljuje pravic z neposrednim učinkom proti delodajalcu v okoliščinah, v katerih:

                           (i)

                           bi moral zasebni delodajalec, ker se ni posvetoval v skladu z Direktivo, delavcu izplačati varstveno odškodnino, če bi država članica pravilno prenesla to direktivo; in

                           (ii)

                           bi morala država članica ob upoštevanju katerih koli omejitev odgovornosti, naloženih jamstveni ustanovi države članice v skladu s členom 4 Direktive 2008/94/ES z dne 22. oktobra 2008 o varstvu delavcev v primeru plačilne nesposobnosti delodajalca, (2) ker je ta delodajalec insolventen, v primeru, v katerem se zasebnemu delodajalcu naloži plačilo varstvene odškodnine, ki je ta ne izplača, in se pri državi članici vloži zahteva za izplačilo te odškodnine, delavcu izplačati tako odškodnino v skladu z nacionalnimi predpisi, s katerimi je bila prenesena ta direktiva?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 327.

      (2)  UL L 283, str. 36.


title: Zadeva T-597/10: Tožba, vložena 27. decembra 2010 – Biodes proti UUNT – Manasul International (BIESUL)

text:
               12.3.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 80/21

         Tožba, vložena 27. decembra 2010 – Biodes proti UUNT – Manasul International (BIESUL)
   (Zadeva T-597/10)
   2011/C 80/40
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Biodes, SL (Madrid, Španija) (zastopnik: Sr. E. Manresa Medina, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Manasul International, SL (Ponferrada, Španija)

      Predlog tožeče stranke

               —

               Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 23. septembra 2010 v zadevi R 1519/2009-1 naj se razveljavi, in

               —

               toženi stranki in potencialnim intervenientom na njeni strani naj se naloži plačilo vseh stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: Figurativna znamka, ki vsebuje besedni element „BIESUL“ za proizvode iz razredov 5, 30 in 31.

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Manasul International, SL

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Nacionalne figurativne znamke, ki vsebujejo besedna elementa „MANASUL“ in „MANASUL ORO“, za proizvode iz razredov 5, 30 in 31.

      Odločba oddelka za ugovore: Zavrnitev ugovora.

      Odločba odbora za pritožbe: Ugoditev pritožbi in zavrnitev registracije prijavljene znamke.

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) in (5) Uredbe (ES) št. 207/2009 (1), ker naj ne bi obstajala podobnost med nasprotujočima si znamkama in ker naj Odbor za pritožbe ne bi analiziral dokazov o uporabi prejšnjih znamk

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).


title: Zadeva T-68/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 3. maja 2016 – Post Bank Iran/Svet (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi proti Iranu zaradi preprečitve širjenja jedrskega orožja — Zamrznitev sredstev — Ugovor nezakonitosti — Člen 46(2) Uredbe št. 267/2012 — Člen 215 PDEU — Člen 20(1)(c) Sklepa, 2010/413/SZVP, kakor je bil spremenjen s členom 1, točka 7, Sklepa 2012/35/SZVP — Člen 23(2)(d) Uredbe št. 267/2012 — Temeljne pravice — Člen 2 PEU, člen 21 PEU in 23 PEU — Člena 17 in 52 Listine o temeljnih pravicah — Napaka pri presoji — Enako obravnavanje — Prepoved diskriminacije — Načelo dobrega upravljanja — Obveznost obrazložitve — Zloraba pooblastil — Zaupanje v pravo — Sorazmernost)

text:
               20.6.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 222/14

         Sodba Splošnega sodišča z dne 3. maja 2016 – Post Bank Iran/Svet
   (Zadeva T-68/14) (1)

   ((Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi proti Iranu zaradi preprečitve širjenja jedrskega orožja - Zamrznitev sredstev - Ugovor nezakonitosti - Člen 46(2) Uredbe št. 267/2012 - Člen 215 PDEU - Člen 20(1)(c) Sklepa, 2010/413/SZVP, kakor je bil spremenjen s členom 1, točka 7, Sklepa 2012/35/SZVP - Člen 23(2)(d) Uredbe št. 267/2012 - Temeljne pravice - Člen 2 PEU, člen 21 PEU in 23 PEU - Člena 17 in 52 Listine o temeljnih pravicah - Napaka pri presoji - Enako obravnavanje - Prepoved diskriminacije - Načelo dobrega upravljanja - Obveznost obrazložitve - Zloraba pooblastil - Zaupanje v pravo - Sorazmernost))
   (2016/C 222/15)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Post Bank Iran (Teheran, Iran) (zastopnik: D. Luff, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: I. Rodios in M. Bishop, agenta)

      Intervenientka v podporo tožene stranke: Evropska komisija (zastopnika: F. Castillo de la Torre in D. Gauci, agenta)

      Predmet

   Na eni strani predlog za razglasitev ničnosti, na podlagi člena 263 PDEU in 275 PDEU, Sklepa Sveta 2013/661/SZVP z dne 15. novembra 2013, s katerim je bil spremenjen sklep 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 306, str. 18), in Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 1154/2013 z dne 15. novembra 2013 o izvajanju Uredbe (EU) št. 267/2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 306, str. 3) v delu, ki se nanaša na tožečo stranko, in na drugi strani predlog za ugotovitev neuporabljivosti za tožečo stranko, na podlagi člena 277 PDEU, člena 20(1)(c) Sklepa Sveta 2010/413/SZVP z dne 26. julija 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Skupnega stališča 2007/140/SZVP (UL L 195, str. 39), kakor je bil spremenjen s členom 1, točka 7, Sklepa Sveta 2012/35/SZVP z dne 23. januarja 2012 (UL L 19, str. 22), ter člena 23(2)(d) in člena 46(2) Uredbe Sveta št. 267/2012 z dne 23. marca 2012, o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 961/2010 (UL L 88, str. 1).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Post Bank Iran se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 129, 28.4.2014.


title: Zadeva T-238/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 20. oktobra 2011 – Scatizza proti UUNT – Jacinto (Horse Couture) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti Horse Couture — Prejšnja nacionalna figurativna znamka HORSE — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Podobnost znakov — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))

text:
               3.12.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 355/18

         Sodba Splošnega sodišča z dne 20. oktobra 2011 – Scatizza proti UUNT – Jacinto (Horse Couture)
   (Zadeva T-238/10) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti Horse Couture - Prejšnja nacionalna figurativna znamka HORSE - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Podobnost znakov - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   2011/C 355/32
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Stephanie Scatizza (Breganzona, Švica) (zastopnika: P. Perani in P. Pozzi, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: S. Schäffner, zastopnik)

      Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe UUNT: Manuel Jacinto, Lda (São Paio de Oleiros, Portugalska)

      Predmet

   Tožba, vložena zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 5. marca 2010 (zadeva R 723/2009 2), v zvezi s postopkom z ugovorom med Manuelom Jacintom, Lda in Stephanie Scatizzo.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Stephanie Scatizzi se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 209, 31.7.2010.


title: Zadeva C-414/04: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 28. novembra 2006 — Evropski parlament proti Svetu Evropske unije (Uredba (ES) št. 1228/2003 — Pogoji za dostop do omrežja za čezmejne izmenjave električne energije — Uredba (ES) št. 1223/2004 — Začasna odstopanja v korist Slovenije — Pravna podlaga)

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 331/4

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 28. novembra 2006 — Evropski parlament proti Svetu Evropske unije
   (Zadeva C-414/04) (1)

   (Uredba (ES) št. 1228/2003 - Pogoji za dostop do omrežja za čezmejne izmenjave električne energije - Uredba (ES) št. 1223/2004 - Začasna odstopanja v korist Slovenije - Pravna podlaga)
   (2006/C 331/07)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Evropski parlament (zastopnika: A. Baas in U. Rösslein, zastopnika)

      Intervenientka na strani tožeče stranke: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: J. Sack in P. Van Nuffel, zastopnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: A. Lopes Sabino in M. Bishop, zastopnika)

      Intervenientki na strani tožene stranke: Republika Estonija (zastopnik: L. Uibo, zastopnik), Republika Poljska (zastopniki: M. Węglarz, T. Nowakowski in T. Krawczyk, zastopniki)
   Predmet
   Razglasitev ničnosti Uredbe Sveta (ES) št. 1223/2004 z dne 28. junija 2004 o spremembah Uredbe (ES) št. 1228/2003 Evropskega parlamenta in Sveta glede datuma uporabe nekaterih določb za Slovenijo (UL L 233, str. 3) — Pravna podlaga
   Izrek

               1)

               Uredba Sveta (ES) št. 1223/2004 z dne 28. junija 2004 o spremembah Uredbe (ES) št. 1228/2003 Evropskega parlamenta in Sveta glede datuma uporabe nekaterih določb za Slovenijo se razglasi za nično.

               2)

               Uredba št. 1223/2004 učinkuje do takrat, ko bo v razumnem roku sprejeta nova uredba, ki bo temeljila na ustrezni pravni podlagi, vendar pa ti učinki ne smejo trajati dlje kot do 1. julija 2007.

               3)

               Svetu Evropske unije se naloži plačilo stroškov.

               4)

               Republika Poljska, Republika Estonija in Komisija Evropskih skupnosti nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 273, 6.11.2004.


title: Zadeva C-109/13: Sklep predsednika Sodišča z dne 18. decembra 2013 – Evropska komisija proti Republiki Finski, ob intervenciji: Kraljevine Švedske, Češke republike, Zvezne republike Nemčije, Republike Poljske, Kraljevine Nizozemske, Francoske republike, Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska, Republike Estonije

text:
               7.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 102/29

         Sklep predsednika Sodišča z dne 18. decembra 2013 – Evropska komisija proti Republiki Finski, ob intervenciji: Kraljevine Švedske, Češke republike, Zvezne republike Nemčije, Republike Poljske, Kraljevine Nizozemske, Francoske republike, Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska, Republike Estonije
   (Zadeva C-109/13) (1)

   2014/C 102/41
   Jezik postopka: finščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 123, 27.4.2013.


title: Zadeva C-160/07: Tožba, vložena 22. marca 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki

text:
               9.6.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/6

         Tožba, vložena 22. marca 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki
   (Zadeva C-160/07)
   (2007/C 129/09)
   Jezik postopka: portugalščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: K. Simonsson in P. Andrade)

      Tožena stranka: Portugalska republika
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da je Portugalska republika s tem, da člena 7b v povezavi z delom B št. 3 Priloge XI, 9(2) in 12(1) v povezavi s Prilogo VII k navedeni Direktivi 95/21/ES z njenimi naknadnimi spremembami (zlasti z Direktivo 2001/106/ES (1)) ni prenesla v svoj pravni red, ni izpolnila obveznosti iz Direktive 95/21/ES (2), ki je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 2002/84/ES (3);

               —

               Portugalski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos Direktive 95/21/ES se je iztekel 30. junija 1996, za Direktivo 2001/106/ES 22. julija 2003 in za Direktivo 2002/84/ES 23. novembra 2003.

      (1)  Direktiva 2001/106/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. decembra 2001 (UL L 19, str. 17).

      (2)  Direktiva Sveta 95/21/ES z dne 19. junija 1995 o uveljavitvi mednarodnih standardov za varnost ladij, preprečevanje onesnaževanja ter pogoje za življenje in delo na ladjah, ki uporabljajo pristanišča Skupnosti in plujejo v vodah v pristojnosti držav članic (pomorska inšpekcija) (UL L 157, str. 1).

      (3)  Direktiva 2002/84/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. novembra 2002 o spremembi direktiv o varnosti v pomorskem prometu in o preprečevanju onesnaževanja z ladij (UL L 324, str. 53).


title: Zadeva C-517/15 P: Pritožba, ki so jo AGC Glass Europe, AGC Automotive Europe, AGC France, AGC Flat Glass Italia Srl, AGC Glass UK Ltd, AGC Glass Germany GmbH vložile 25. septembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 15. julija 2015 v zadevi T-465/12, AGC Glass Europe in drugi/Evropska komisija

text:
               30.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 398/20

         Pritožba, ki so jo AGC Glass Europe, AGC Automotive Europe, AGC France, AGC Flat Glass Italia Srl, AGC Glass UK Ltd, AGC Glass Germany GmbH vložile 25. septembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 15. julija 2015 v zadevi T-465/12, AGC Glass Europe in drugi/Evropska komisija
   (Zadeva C-517/15 P)
   (2015/C 398/25)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnice: AGC Glass Europe, AGC Automotive Europe, AGC France, AGC Flat Glass Italia Srl, AGC Glass UK Ltd, AGC Glass Germany GmbH (zastopniki: L. Garzaniti, A. Burckett St Laurent in F. Hoseinian, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlog

   Pritožnice Sodišču predlagajo, naj:

               —

               razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 15. julija 2015 v zadevi T-465/12 AGC Glass Europe SA in drugi proti Evropski komisiji;

               —

               odločbo Komisije C(2012) 5719 final z dne 6. avgusta 2012 (sporna odločba), s katero je bila deloma zavrnjena zahteva družbe AGC za zaupno obravnavo nekaterih informacij, vsebovanih v odločbi v zadevi COMP/39. 125 – Car glass, razglasi za nično oziroma naj podredno zadevo vrne v ponovno odločanje Splošnemu sodišču; in

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnice se opirajo na tri pritožbene razloge in glavne trditve:

               1.

               Splošno sodišče je napačno ugotovilo, da pristojnost pooblaščenca za zaslišanje na podlagi Sklepa predsednika Komisije 2011/695/EU z dne 13. oktobra 2011 o funkciji in mandatu pooblaščenca za zaslišanje v nekaterih postopkih o konkurenci (1), ne zajema presoje načel zaupanja v pravo in enakega obravnavanja. Poleg tega naj bi bila v sodbi izkrivljena dejstva s tem, ko je navedeno, da je pooblaščenec za zaslišanje presodil trditve pritožnic glede načel zaupanja v pravo in enakega obravnavanja.

               2.

               Splošno sodišče je napačno ugotovilo, da sporna odločba ni kršila načel zaupanja v pravo in enakega obravnavanja. Ker so bile pritožnice edini prosilci za prizanesljivost, imajo pravico, da se njihove zaupne informacije ne objavijo, ker bi take informacije tretjim osebam omogočile ugotoviti vir samoobtoževalnih izjav, podanih Komisiji v okviru programa prizanesljivosti.

               3.

               V sodbi ni podana zadostna obrazložitev glede pristojnosti pooblaščenca za zaslišanje ter glede uporabe načel zaupanja v pravo in enakega obravnavanja. Splošno sodišče je zato kršilo obveznost iz člena 296 PDEU in iz členov 36 in 53 Statuta Sodišča. Splošno sodišče zlasti ne navaja razlogov, zaradi katerih se je oddaljil od ustaljene sodne prakse, na katero se sklicujejo pritožnice.

      (1)  UL L 275, str. 29.


title: Zadeva T-538/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. januarja 2014 – Optilingua proti UUNT – Esposito (ALPHATRAD) (Znamka Skupnosti — Postopek za ugotovitev ničnosti — Figurativna znamka Skupnosti ALPHATRAD — Resna in dejanska uporaba znamke — Obseg uporabe — Člena 15(1), drugi pododstavek, točka a, in 51(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               22.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 52/36

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. januarja 2014 – Optilingua proti UUNT – Esposito (ALPHATRAD)
   (Zadeva T-538/12) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek za ugotovitev ničnosti - Figurativna znamka Skupnosti ALPHATRAD - Resna in dejanska uporaba znamke - Obseg uporabe - Člena 15(1), drugi pododstavek, točka a, in 51(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2014/C 52/69
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Optilingua Holding SA (Épalinges, Švica) (zastopnik: S. Rizzo, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: S. Pétrequin in A. Folliard-Monguiral, zastopnika)

      Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe, intervenientka pred Splošnim sodiščem: Michele Esposito (Cava de’ Tirreni, Italija) (zastopnik: R. Stella, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 8. oktobra 2012 (zadeva R 444/2011-1) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med Michelejem Espositom in družbo Optilingua Holding SA.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Optilingua Holding SA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 38, 9.2.2013.


title: Zadeva C-149/12 P: Pritožba, ki sta jo 27. marca 2012 vložili Xeda International SA in Pace International LLC zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 19. januarja 2012 v zadevi T-71/10, Xeda International SA, Pace International LLC proti Evropski komisiji

text:
               9.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 165/13

         Pritožba, ki sta jo 27. marca 2012 vložili Xeda International SA in Pace International LLC zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 19. januarja 2012 v zadevi T-71/10, Xeda International SA, Pace International LLC proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-149/12 P)
   2012/C 165/21
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnici: Xeda International SA, Pace International LLC (zastopnika: K. Van Maldegem, C. Mereu, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnici Sodišču predlagata, naj:

               —

               razveljavi sodbo Splošnega sodišča v zadevi T-71/10; in

               —

               razglasi ničnost odločbe o nevključitvi difenilamina v Prilogo I k Direktivi Sveta 91/414/EGS in o naložitvi državam članicam, da do 30 maja 2010 prekličejo registracije fitofarmacevtskih sredstev, ki vsebujejo difenilamin; oziroma

               —

               podredno, zadevo vrne Splošnemu sodišču, da razsodi o predlogu pritožnic za razveljavitev; in

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka (vključno s stroški pred Splošnim sodiščem).

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnici trdita, da je Splošno sodišče s tem, da je zavrnilo njuno tožbo za razglasitev ničnosti odločbe o nevključitvi difenilamina v Prilogo I k Direktivi Sveta 91/414/EGS in o naložitvi državam članicam, da do 30 maja 2010 prekličejo registracije fitofarmacevtskih sredstev, ki vsebujejo difenilamin, kršilo pravo Unije. Natančneje, pritožnici trdita, da je Splošno sodišče storilo več napak pri razlagi dejanskega stanja pravnega okvira, ki se uporablja za položaj pritožnic. Zato je večkrat napačno uporabilo pravo, zlasti:

               —

               ko je ugotovilo, da vprašanje morebitnega nastajanja nitrozaminov ni bilo glavna podlaga za sprejetje Komisijine odločbe, pri čemer iz preudarkov Splošnega sodišča iz sodbe izhaja nasprotno stališče;

               —

               ko je zamešalo dve stopnji v postopku pregleda za difenilamin v skladu z Uredbo št. 1490/2002 (1), kot je bila spremenjena z Uredbo št. 10/95/2007 (2), zaradi česar je Splošno sodišče nepravilno ugotovilo, da pravica do obrambe pritožnic ni bila kršena;

               —

               ko je ugotovilo, da se je vprašanje morebitnega nastajanja nitrozaminov izpostavilo junija 2008, ne pa januarja 2008, kot to jasno izhaja iz dokazov iz spisa, kar je povzročilo neustreznost odločitve Splošne sodišča o tem, da zamuda v postopku Evropske agencije za varnost hrane ni v ničemer pritožnicama onemogočila njune pravice za preklic podpore za vključitev difenilamina v Prilogo I k Direktivi Sveta 91/414/EGS.

         Zato pritožnici trdita, da je treba sodbo Splošnega sodišča v zadevi T-71/10 razveljaviti in da je treba Komisijino odločbo o nevključitvi difenilamina v Prilogo I k Direktivi Sveta 91/414/EGS in o naložitvi državam članicam, da do 30 maja 2010 prekličejo registracije fitofarmacevtskih sredstev, ki vsebujejo difenilamin, razglasiti za nično.

      (1)  Uredba Komisije (ES) št. 1490/2002 z dne 14. avgusta 2002 o nadaljnjih podrobnih pravilih za izvajanje tretje faze delovnega programa iz člena 8(2) Direktive Sveta 91/414/EGS in o spremembi Uredbe (ES) št. 451/2000 (UL L 224, str. 23).

      (2)  Uredba Komisije (ES) št. 1095/2007 z dne 20. septembra 2007 o spremembi Uredbe (ES) št. 1490/2002 o nadaljnjih podrobnih pravilih za izvajanje tretje faze delovnega programa iz člena 8(2) Direktive Sveta 91/414/EGS ter Uredbe (ES) št. 2229/2004 o določitvi nadaljnjih podrobnih pravil za izvajanje četrte faze delovnega programa iz člena 8(2) Direktive Sveta 91/414/EGS (UL L 246, str. 19).


title: Zadeva T-216/05: Tožba Mebrom NV proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 31. maja 2005

text:
               23.7.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/44

         Tožba Mebrom NV proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 31. maja 2005
   (Zadeva T-216/05)
   (2005/C 182/81)
   Jezik postopka: angleščina
   Mebrom NV, s sedežem v Rieme-Ertvelde (Belgija), je dne 31. maja 2005 vložila tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti. Zastopnika tožeče stranke sta C. Mereu in K. Van Maldegem, lawyers.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi odločbo Komisije A(05)4338 — D/6176 z dne 11. aprila 2005 za nično.

               —

               naloži Komisiji Evropskih skupnosti, da tožeči stranki, v skladu s členom 7 Uredbe 2037/2000 dodeli dvanajstmesečno kvoto; in

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naloži plačilo vseh stroškov tega postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka uvaža metilbromid (MBr) v EU. Metilbromid je nadzorovana snov v smislu Uredbe (ES) št. 2037/2000 Evropskega parlamenta in Sveta, z dne 29. junija 2000 o snoveh, ki tanjšajo ozonski plašč (1). S to vlogo želi tožeča stranka razglasitev ničnosti odločbe Komisije, s katero ta zavrača prošnjo tožeče stranke za kvoto za uvoz metilbromida v Evropsko unijo zaradi nujne uporabe v letu 2005.
   Tožeča stranka v podporo svoji vlogi navaja, da naj bi Komisija tožeči stranki odvzela pravico dodelitve dvanajstmesečne uvozne kvote za uvoz metilbromida v EU v letu 2005. Tožeča stranka trdi, da naj bi Komisija očitno napačno uporabila veljavni pravni okvir. Glede na stališče tožeče stranke naj bi Komisija nadalje kršila člen 7 Uredbe (ES) št. 2037/2000, ki naj bi, po mnenju tožeče stranke, določal posebno pravico pridobitve dvanajstmesečne kvote za metilbromid za leto 2005. Poleg tega tožeča stranka trdi, da naj bi Komisija prekoračila svoje pristojnosti iz člena 7 Uredbe (ES) št. 2037/2000. Na koncu, tožeča stranka uveljavlja kršitev načela pravne varnosti, ker naj Komisija ne bi vzpostavila predvidljivega sistema uvoznih kvot za tiste, ki so mu podvrženi ter naj bi kršila načelo zaupanja v pravo tožeče stranke za pridobitev uvoznih kvot, na podlagi člena 7 Uredbe (ES) št. 2037/2000, obvestila Komisije uvoznikom julija 2004 (2) in elektronskega sporočila tožene stranke z dne 10. decembra 2004, naslovljenega na tožečo stranko, v katerem naj bi bilo potrjeno, da mu bo njena uvozna kvota za leto 2005 sporočena.

      (1)  UL L 244, str. 1.

      (2)  Obvestilo uvoznikom nadzorovanih snovi, ki tanjšajo ozonski plašč, v Evropsko unijo v letu 2005 glede Uredbe (ES) št. 2037/2000 Evropskega parlamenta in Sveta o snoveh, ki tanjšajo ozonski plašč (UL 2004 C 187, str. 11).


title: Zadeva T-260/08: Tožba, vložena 3. julija 2008 – Indo Internacional proti UUNT – Visual (VISUAL MAP)

text:
               30.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/54

         Tožba, vložena 3. julija 2008 – Indo Internacional proti UUNT – Visual (VISUAL MAP)
   (Zadeva T-260/08)
   (2008/C 223/96)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Indo Internacional, SA (Sant Cugat del Vallės, Španija) (zastopnika: X. Fàbrega Sabaté in M. Curell Aguilà, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Visual SA (Saint Apollinaire, Francija)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Naj se razveljavi odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke ali modeli) z dne 15. aprila 2008 v zadevi R 700/2007 1; in

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Tožeča stranka.

      Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka „VISUAL MAP“ za storitve iz razreda 44 – prijava št. 3932936.

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Druga stranka pred odborom za pritožbe.

      Navajana znamka ali znak: Francoska registracija št. 043 303 854 besedne znamke „VISUAL“ za storitve iz razreda 44.

      Odločba oddelka za ugovore: Zavrnitev prijave znamke Skupnosti v celoti.

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe.

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1) Uredbe Sveta št. 40/94, ker med nasprotujočima si znamkama ni verjetnosti zmede.


title: Zadeva C-253/06: Sklep predsednika Sodišča z dne 27. februarja 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji

text:
               28.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/28

         Sklep predsednika Sodišča z dne 27. februarja 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Zadeva C-253/06) (1)

   (2007/C 96/55)

      Jezik postopka: nemščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 273, 30.9.2006.


title: Zadeva C-52/11 P: Pritožba, ki jo je Fernando Marcelino Victoria Sánchez vložil 4. februarja 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 17. novembra 2010 v zadevi T-61/10

text:
               2.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 103/17

         Pritožba, ki jo je Fernando Marcelino Victoria Sánchez vložil 4. februarja 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 17. novembra 2010 v zadevi T-61/10
   (Zadeva C-52/11 P)
   2011/C 103/31
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Pritožnik: Fernando Marcelino Victoria Sánchez (zastopnik: P. Suarez Plácido, odvetnik)

      Drugi stranki v postopku: Evropski parlament in Evropska komisija

      Predlog

               —

               Razveljavi naj se sklep Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 17. novembra 2010 in v njem vsebovana obsodba na plačilo stroškov ter naj se ugotovi, da je tožba zaradi nedelovanja, ki jo je vložil F. M. Victoria Sánchez, dopustna in da ni očitno neutemeljena.

               —

               Posledično naj Sodišče tožbo vsebinsko obravnava ali jo, podredno, ko ugotovi njeno dopustnost in utemeljenost, odstopi v obravnavo Splošnemu sodišču in toženima institucijama naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnik navaja naslednje pritožbene razloge:

               1.

               Kršitev določbe člena 44 Poslovnika Splošnega sodišča, ker tožba, s katero se je začel postopek, vsebuje predmet spora in kratek povzetek tožbenih razlogov in, končno, tožbene predloge, pri čemer so slednji jasno izraženi v predlogu, kjer je navedeno: „Ugotovi naj se, da je opustitev ukrepanja Evropskega parlamenta in Evropske komisije, s tem da nista odgovorila na pisno peticijo z dne 6. oktobra 2009, v nasprotju s pravom Skupnosti, in tema institucijama naj se naloži, da to stanje popravita.“.

               2.

               Kršitev člena 20(2)(d) Pogodbe o delovanju Evropske Unije (prej člen 17 PES), člena 24 PDEU (prej člen 21 PES) in člena 227 PDEU (prej člen PES) v povezavi s členom 58 Statuta Sodišča Evropske unije, v zvezi s peticijo, ki jo je F. M. Victoria Sánchez naslovil na Evropski parlament leta 2008, v katerem je opozoril na tveganje, ki mu je izpostavljen španski državljan, ki si drzne prijaviti politično korupcijo in davčno prevaro v tej državi članici. Skupaj s peticijo je bila Parlamentu poslana pogodba, podpisana s strani pomembnih oseb njegove države – vključno z odvetnikom, po katerem je poimenovana največja odvetniška pisarna Španije in Portugalske – in iz katere je razvidno, kako so vsi goljufali javni proračun in državljane preko navideznih in netransparentnih družb. Peticija je bila arhivirana brez nadaljnje obravnave in nobeden od španskih evroposlancev ni odgovoril na zaporedne prošnje za podporo, ki jih je – v desetih elektronskih sporočilih – pošiljal pritožnik, in v katerih je prosil za sodelovanje svojih predstavnikov, da bi mu pred prejetimi grožnjami zagotovili osebno celovitost.

               3.

               Kršitev temeljnih pravic, določenih v členu 6 PEU, členih 20 in 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, s strani toženih institucij zaradi opustitve delovanja Evropske komisije v zvezi z dopisom z dne 6. oktobra 2009, ki pomeni grobo kršitev člena 6 PEU, saj mora ta institucija zagotoviti prostor za demokratično sobivanje vseh Evropejcev, spoštovati enakopraven dostop državljanov do institucij Unije in zagotavljati učinkovito sodno varstvo, glede na to, da davčna goljufija ni dejanski stan, v zvezi s katerim bi se moralo izreči Evropsko sodišče za človekove pravice, ki davčnega zavezanca smatra za posrednega oškodovanca. Pritožnik ravno tako opozarja na pravno negotovost v skupnostnem pravu, ki jo povzročajo zaporedne španske sodne odločbe, ki zanemarjajo opozorila pritožnikovih pravnih zastopnikov, da je treba zagotoviti skladnost z evropsko zakonodajo, konkretno s sodbami Sodišča Evropskih skupnosti v zadevah C-570/07 in C-571/07 (1) v zvezi s svobodo ustanavljanja v lekarnah v Španiji.

               4.

               Kršitev določb členov 265 in 266 PDEU, ker je bilo v postopku pred Splošnim sodiščem zahtevano, da se ugotovi, da je opustitev delovanja Parlamenta in Komisije v zvezi z odgovorom na zahtevo z dne 6. oktobra 2009 v nasprotju s skupnostnim pravom, in da se navedenima organoma naloži odprava kršitve, saj bi moral ob uporabi določbe člena 266 PDEU organ, iz katerega sfere izhaja ničen akt ali ugotovljena opustitev delovanja v nasprotju s pogodbami, ex lege sprejeti potrebne ukrepe za izvršitev sodbe Sodišča Evropske unije, v tem primeru odpraviti kršitev, ki je bila storjena z opustitvijo odgovora na peticijo iz dopisa z dne 6. oktobra 2009.

      (1)  Sodba z dne 1. junija 2010, še neobjavljena v ZOdl.


title: Zadeva C-329/07: Sklep predsednika Sodišča z dne 11. januarja 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki

text:
               29.3.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 79/24

         Sklep predsednika Sodišča z dne 11. januarja 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki
   (Zadeva C-329/07) (1)

   (2008/C 79/44)

      Jezik postopka: francoščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 211, 8.9.2007.


title: Zadeva C-159/08 P: Pritožba, ki sta jo Isabella Scippacercola in Ioannis Terezakis 15. aprila 2008 vložila zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti senat) z dne 16. januarja 2008 v zadevi Isabella Scippacercola in Ioannis Terezakis proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-306/05

text:
               5.7.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/18

         Pritožba, ki sta jo Isabella Scippacercola in Ioannis Terezakis 15. aprila 2008 vložila zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti senat) z dne 16. januarja 2008 v zadevi Isabella Scippacercola in Ioannis Terezakis proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-306/05
   (Zadeva C-159/08 P)
   (2008/C 171/31)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Pritožnici: Isabella Scippacercola, Ioannis Terezakis (zastopnik: B. Lombart, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi pritožnic
   Pritožnici Sodišču predlagata, naj:

               —

               razveljavi sodbo Sodišča prve stopnje v zadevi Isabella Scippacercola in Ioannis Terezakis proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-306/05, s katero je bil zavrnjen njun predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 2. maja 2005, ki je bila sprejeta na podlagi člena 7(2) Uredbe Komisije (ES) št. 773/2004 (1), pritožnicama vročena 6. februarja 2008 in s katero je bil zavrnjen začetek poglobljene preiskave v zvezi s previsokimi taksami, ki jih obračunava novo atensko mednarodno letališče v Spati (AIA), ki ima prevladujoči položaj glede na:

                           (a)

                           varnostno takso

                           (b)

                           takso za naprave potniških terminalov

                           (c)

                           takse za storitve parkirišč,

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov tega postopka in postopka pred Sodiščem prve stopnje.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožnici trdita, da Sodišče prve stopnje ni ugotovilo, da je Komisija, s tem ko je zavrnila preučitev taks AIA v zvezi z varnostjo, napravami potniških terminalov in storitvami parkirišč glede na njihove stroške ter je navedla neprepričljive primerjave taks AIA s taksami, ki jih zaračunavajo druga evropska letališča, ki ne opravljajo konkurenčnih storitev v smislu člena 82 ES, kršila pravo Skupnosti, določeno v sodbi United Brands proti Komisiji (27/76), in da je Sodišče prve stopnje kršilo pravo Skupnosti, s tem ko je ugotovilo, da, prvič, Komisija ni preučila vseh upoštevnih dejstev, ki so obstajala ob sprejetju izpodbijane odločbe, kot je bilo zahtevano v sodbi Ufex in drugi proti Komisiji (C-119/97), in, drugič, je njena izpodbijana odločba temeljila na vsebinsko napačnih ugotovitvah dejanskega stanja, tako da vsebuje izpodbijana odločba očitno napako pri presoji in gre pri njej za zlorabo pooblastil.
   Pritožnici trdita, da je Sodišče prve stopnje napačno uporabilo pravo, s tem ko ni ugotovilo, da je Komisija storila napako pri presoji, s tem ko je menila, da varnostne kontrole ne pomenijo gospodarske dejavnosti in da storitve parkirišč ne pomenijo upoštevnega trga v smislu člena 82 ES.
   V zvezi z zatrjevano napačno uporabo prava pri presoji okoliščine, da se potnikom na letih znotraj Skupnosti in mednarodnih letih naložijo višje takse za naprave potniških terminalov kot potnikom na notranjih letih ter da se potnikom na rednih letih naložijo takse za naprave potniških terminalov in varnostne takse, potnikom na čarterskih letih pa ne, pritožnici Sodišču prve stopnje očitata, da ni ugotovilo, da Komisija ni skrbela za zagotovitev tega, da s praksami AIA ne bo kršeno načelo prepovedi diskriminacije.
   Nazadnje, pritožnici trdita, da Sodišče prve stopnje ni odločilo, da je Komisija odstopila od veljavnih pravic in postopkov, prvič, s tem ko ni upoštevala številčnih podatkov pritožnic, ki izvirajo od uradnih virov in dokazujejo, da je AIA postavila previsoke takse, drugič, s tem ko je navedla primerjavo med taksami Spate in taksami drugih evropskih letališč, ki niso bila upoštevna za namene člena 82 ES, in, tretjič, s tem ko je AIA poslala zahtevo za podatke, v kateri med drugim ni preučila stroškov za gradnjo tega letališča ter ustanovitvenih izdatkov in stroškov postavitve AIA.

      (1)  Uredba Komisije (ES) št. 773/2004 z dne 7. aprila 2004 v zvezi z vodenjem postopkov Komisije v skladu s členoma 81 in 82 Pogodbe ES o ustanovitvi Evropske skupnosti (UL L 123, str. 18).


title: Zadeva T-204/13 P: Pritožba, ki jo je 8. aprila 2013 vložil Luigi Marcuccio zoper sklep, ki ga je 28. januarja 2013 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F-95/12, Marcuccio proti Komisiji

text:
               1.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 156/52

         Pritožba, ki jo je 8. aprila 2013 vložil Luigi Marcuccio zoper sklep, ki ga je 28. januarja 2013 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F-95/12, Marcuccio proti Komisiji
   (Zadeva T-204/13 P)
   2013/C 156/96
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Pritožnik: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastopnik: G. Cipressa, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnik Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               v celoti in brez vsakršne izjeme razveljavi izpodbijani sklep;

               —

               zadevo vrne Sodišču za uslužbence.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožbeni razlogi in bistvene trditve so enaki kot tisti, ki so že navedeni v zadevi T-204/13 P, Marcuccio proti Komisiji.


title: Zadeva C-679/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Korkein hallinto-oikeus (Finska) 30. decembra 2016 – A

text:
               20.3.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/16

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Korkein hallinto-oikeus (Finska) 30. decembra 2016 – A
   (Zadeva C-679/16)
   (2017/C 086/20)
   Jezik postopka: finščina

      Predložitveno sodišče

   Korkein hallinto-oikeus

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnik: A

      Druga stranka v postopku: Espoon kaupungin sosiaali- ja terveyslautakunnan yksilöasioiden jaosto

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali dajatev, kot je osebna pomoč iz zakona o storitvah za invalide, pomeni „dajatev za bolezen“ v smislu člena 3(1) Uredbe št. 883/2004 (1)?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen: Ali gre za omejitev pravice prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki jo imajo državljani Unije na podlagi členov 20 in 21 PDEU, če ni posebne ureditve za dodelitev dajatve, kot je osebna pomoč iz zakona o storitvah za invalide, v tujini in se pogoji za dodelitev dajatve razlagajo tako, da osebne pomoči ni mogoče dodeliti v drugi državi članici, v kateri zadevna oseba zaključi triletni študij, ki se zaključi z diplomo?

                           —

                           Ali je za presojo zadeve pomembno, da se lahko dajatev, kot je osebna pomoč, zadevni osebi na Finskem dodeli v občini, ki ni njena občina stalnega prebivališča, na primer, če študira v drugi finski občini?

                           —

                           Ali so pravice, ki izhajajo iz Člena 19 Konvencije Združenih narodov o pravicah invalidov, pomembne za presojo zadeve na podlagi prava Unije?

               3.

               Če bi Sodišče pri odgovoru na drugo vprašanje za predhodno odločanje ugotovilo, da razlaga nacionalnega prava, kakršna je bila v obravnavani zadevi, pomeni omejitev pravice prostega gibanja in prebivanja: Ali je lahko taka omejitev vendarle utemeljena z nujnimi razlogi v splošnem interesu, ki izhajajo iz dolžnosti občine, da nadzoruje zagotavljanje osebne pomoči, možnosti občine, da izbere primeren način zagotavljanja pomoči, ter ohranitve skladnosti in učinkovitosti sistema osebne pomoči na podlagi zakona o storitvah za invalide?

      (1)  Uredba (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 5, str. 72).