title: Zadeva C-447/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa cour d'appel de Paris z dne  18. novembra 2005  v zadevi Société Thomson Multimedia Sales Europe proti Administration des Douanes et Droits Indirects

text:
               25.2.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/16

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa cour d'appel de Paris z dne 18. novembra 2005 v zadevi Société Thomson Multimedia Sales Europe proti Administration des Douanes et Droits Indirects
   (Zadeva C-447/05)
   (2006/C 48/31)
   Jezik postopka: francoščina
   Cour d'appel de Paris je s sklepom z dne 18. novembra 2005 v zadevi Société Thomson Multimedia Sales Europe proti Administration des Douanes et Droits Indirects, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 16. decembra 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložilo predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Cour d'appel de Paris predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjem vprašanju:
   Ali je Priloga 11 k Uredbi Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 (1) neveljavna kot v nasprotju s členom 24 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (2), ker bi lahko pomenila, da bi se za televizijski sprejemnik, proizveden na Poljskem, pod pogoji, določenimi v postopku, lahko štelo, da je korejskega porekla?

      (1)  Uredba Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL L 253, str. 1).

      (2)  UL L 302, str. 1.


title: Zadeva C-101/10: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 7. julija 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission – Avstrija) – Gentcho Pavlov, Gregor Famira proti Ausschuss der Rechtsanwaltskammer Wien (Zunanji odnosi — Pridružitveni sporazumi — Nacionalni predpisi, po katerih so bili bolgarski državljani pred pristopom Republike Bolgarije k Evropski uniji izključeni iz vpisa v imenik odvetniških pripravnikov — Skladnost takih predpisov s prepovedjo vsakršne diskriminacije na podlagi državljanstva v zvezi z delovnimi pogoji iz pridružitvenega sporazuma ES-Bolgarija)

text:
               10.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/12

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 7. julija 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission – Avstrija) – Gentcho Pavlov, Gregor Famira proti Ausschuss der Rechtsanwaltskammer Wien
   (Zadeva C-101/10) (1)

   (Zunanji odnosi - Pridružitveni sporazumi - Nacionalni predpisi, po katerih so bili bolgarski državljani pred pristopom Republike Bolgarije k Evropski uniji izključeni iz vpisa v imenik odvetniških pripravnikov - Skladnost takih predpisov s prepovedjo vsakršne diskriminacije na podlagi državljanstva v zvezi z delovnimi pogoji iz pridružitvenega sporazuma ES-Bolgarija)
   2011/C 269/18
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnika: Gentcho Pavlov, Gregor Famira

      Tožena stranka: Ausschuss der Rechtsanwaltskammer Wien

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission – Razlaga člena 38(1), prva alinea, Evropskega sporazuma o pridružitvi med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani ter Republiko Bolgarijo na drugi strani (UL L 358, 31.12.1994, str. 3) – Prepoved vsakršne diskriminacije na podlagi državljanstva v zvezi z delovnimi pogoji – Skladnost nacionalnih predpisov, na podlagi katerih so bili pred pristopom Bolgarije k Evropski uniji bolgarski državljani izključeni iz vpisa v imenik odvetniških pripravnikov, s tem členom – Neposredni učinek te določbe

      Izrek

   Načelo prepovedi diskriminacije iz člena 38(1), prva alinea, Evropskega sporazuma o pridružitvi med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani ter Republiko Bolgarijo na drugi strani, ki je bil v imenu Skupnosti sklenjen in potrjen s Sklepom Sveta in Komisije z dne 19. decembra 1994 (94/908/ESPJ, ES, Euratom) je treba razlagati tako, da pred pristopom Republike Bolgarije k Evropski uniji ni nasprotovalo temu, da je država članica s predpisi, kot so tisti iz člena 30(1) in (5) avstrijskega zakona o odvetništvu (Österreichische Rechtsanwaltsordnung), v različici, ki se uporablja za postopek v glavni stvari, določila, da se bolgarski državljani zaradi pogoja državljanstva, določenega v teh predpisih, ne morejo vpisati v imenik odvetniških pripravnikov in zato tudi ne morejo pridobiti potrdila o upravičenju za zastopanje pred sodišči.

      (1)  UL C 134, 22.5.2010.


title: Zadeva C-170/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italija) 2. aprila 2010 – Mirko De Filippo proti Ministero dell'Interno

text:
               19.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/31

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italija) 2. aprila 2010 – Mirko De Filippo proti Ministero dell'Interno
      (Zadeva C-170/10)
      (2010/C 161/44)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Mirko De Filippo

         Tožena stranka: Ministero dell'Interno

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je s členoma 43 ES in 49 ES združljiva nacionalna zakonodaja (uvedena z Bersanijevo uredbo-zakonom št. 223 z dne 4.7.2006, ki je postala zakon št. 248 z dne 4.8.2006), to je „nacionalna ureditev […], ki med drugim določa:

                  (a)

                  obstoj splošne usmeritve, ki ščiti imetnike koncesij, podeljenih v predhodnem obdobju na podlagi postopka, ki je nezakonito izključil nekatere gospodarske subjekte iz sodelovanja;

                  (b)

                  obstoj določb, ki dejansko zagotavljajo ohranjanje tržnih položajev, pridobljenih na podlagi postopka, ki je nezakonito izključeval nekatere gospodarske subjekte iz sodelovanja (na primer prepoved odpiranja novih prodajnih mest v bližini obstoječih prodajnih mest, ki velja za nove koncesionarje, oziroma obveznost, da pri tem spoštujejo določeno najkrajšo razdaljo);

                  (c)

                  okoliščine odvzema koncesije in unovčitve zelo visokih varščin, pri čemer med te okoliščine spada tudi neposredno ali posredno opravljanje čezmejnih igralniških dejavnosti, izenačenih s tistimi, ki so predmet koncesije?“


title: Zadeva C-512/10: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 30. maja 2013 – Evropska komisija proti Republiki Poljski (Neizpolnitev obveznosti države — Promet — Direktiva 91/440/EGS — Razvoj železnic Skupnosti — Direktiva 2001/14/ES — Dodeljevanje železniških infrastrukturnih zmogljivosti — Člen 6(2) in (3) Direktive 2001/14 — Dolgotrajno finančno neravnotežje — Člena 6(1) ter 7(3) in (4) Direktive 91/440 — Neobstoj spodbud za upravljavca železniške infrastrukture — Člena 7(3) in 8(1) Direktive 2001/14 — Izračun uporabnin za minimalni dostop)

text:
               3.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 225/2

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 30. maja 2013 – Evropska komisija proti Republiki Poljski
   (Zadeva C-512/10) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Promet - Direktiva 91/440/EGS - Razvoj železnic Skupnosti - Direktiva 2001/14/ES - Dodeljevanje železniških infrastrukturnih zmogljivosti - Člen 6(2) in (3) Direktive 2001/14 - Dolgotrajno finančno neravnotežje - Člena 6(1) ter 7(3) in (4) Direktive 91/440 - Neobstoj spodbud za upravljavca železniške infrastrukture - Člena 7(3) in 8(1) Direktive 2001/14 - Izračun uporabnin za minimalni dostop)
   2013/C 225/03
   Jezik postopka: poljščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: H. Støvlbæk in K. Herrmann, agenta)

      Tožena stranka: Republika Poljska (zastopniki: M. Szpunar, K. Bożekowska-Zawisza in M. Laszuk, agenti)

      Intervenientki v podporo tožene stranke: Češka republika (zastopniki: M. Smolek, T. Müller in J. Očková, agenti), Italijanska republika (zastopnika: G. Palmieri, agentka, skupaj s S. Fiorentinom, avvocato dello Stato)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje vseh določb, potrebnih za uskladitev s členom 6(3) Direktive Sveta 91/440/EGS z dne 29. julija 1991 o razvoju železnic Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 251) in Prilogo II k tej direktivi ter členi 4(2), 6 od (1) do (3), 7(3), 8(1) in 14(2) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2001/14/ES z dne 26. februarja 2001 o dodeljevanju železniških infrastrukturnih zmogljivosti, naložitvi uporabnin za uporabo železniške infrastrukture in podeljevanju varnostnega spričevala (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 5, str. 404), v predpisanem roku

      Izrek

               1.

               Republika Poljska s tem, da ni sprejela ukrepov, namenjenih spodbujanju upravljavca železniške infrastrukture k znižanju stroškov zagotavljanja infrastrukture in višine uporabnin za dostop, in s tem, da je dopustila, da se pri izračunu uporabnin za minimalni paket storitev dostopa do infrastrukture in za dostop do objektov po tirih upoštevajo stroški, za katere ni mogoče šteti, da nastanejo neposredno pri izvajanju železniške storitve, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi členov 6(2) in 7(3) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2001/14/ES z dne 26. februarja 2001 o dodeljevanju železniških infrastrukturnih zmogljivosti in naložitvi uporabnin za uporabo železniške infrastrukture, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2004/49/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Evropska komisija, Republika Poljska, Češka republika in Italijanska republika nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 30, 29.1.2011.


title: Zadeva T-227/07: Sodba Splošnega sodišča z dne 28. oktobra 2010 – Španija proti Komisiji (EKUJS — Jamstveni oddelek — Izdatki, izključeni iz financiranja Skupnosti — Pomoči za proizvodnjo, namenjene predelovalcem paradižnika — Nenapovedani pregledi v ustreznih obdobjih — Sorazmernost)

text:
               18.12.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 346/39

         Sodba Splošnega sodišča z dne 28. oktobra 2010 – Španija proti Komisiji
   (Zadeva T-227/07) (1)

   (EKUJS - Jamstveni oddelek - Izdatki, izključeni iz financiranja Skupnosti - Pomoči za proizvodnjo, namenjene predelovalcem paradižnika - Nenapovedani pregledi v ustreznih obdobjih - Sorazmernost)
   2010/C 346/76
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Kraljevina Španija (zastopnik: M. Muñoz Pérez, abogado del Estado)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: sprva T. van Rijn nato F. Jimeno Fernández, zastopnika)

      Predmet

   Razglasitev delne ničnosti Odločbe Komisije 2007/243/CE z dne 18. aprila 2007 o izključitvi nekaterih izdatkov držav članic iz naslova Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) iz financiranja Skupnosti (UL L 106, str. 55).

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Kraljevini Španiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 211, 8.9.2007.


title: Zadeva T-57/12: Tožba, vložena 9. februarja 2012 – Good Luck Shipping proti Svetu

text:
               14.4.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 109/23

         Tožba, vložena 9. februarja 2012 – Good Luck Shipping proti Svetu
   (Zadeva T-57/12)
   2012/C 109/49
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Good Luck Shipping LLC (Dubaj, Združeni arabski emirati) (zastopniki: F. Randolph in M. Lester, Barristers, ter M. Taher, Solicitor)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               Sklep Sveta 2011/783/SZVP z dne 1. decembra 2011 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 319, 2.12.2011, str. 71) in Izvedbena uredba Sveta (EU) št. 1245/2011 z dne 1. decembra 2011 o izvajanju Uredbe (EU) št. 961/2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 319, 2.12.2011, str. 11) naj se v delih, v katerih se nanašata na tožečo stranko, razglasita za nična;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge, v katerih zatrjuje, da Svet pri tem, ko je njeno ime vključil na seznama, priložena k izpodbijanima sklepu in uredbi:

               —

               ni podal ustrezne ali zadostne obrazložitve;

               —

               ni izpolnil meril za vključitev na seznam in/ali je storil očitno napako pri presoji, ker je odločil, da so bila v zvezi s tožečo stranko ta merila izpolnjena in/ali je tožečo stranko vključil brez ustrezne pravne podlage za tako vključitev;

               —

               ni spoštoval pravic obrambe tožeče stranke in pravice do učinkovitega sodnega nadzora, in

               —

               je brez utemeljitve ali sorazmernosti kršil temeljne pravice tožeče stranke, vključno z njeno pravico do varstva njenega premoženja, poslovanja in ugleda.


title: Zadeva C-465/05: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki, vložena dne  23. decembra 2005

text:
               11.3.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 60/24

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki, vložena dne 23. decembra 2005
   (Zadeva C-465/05)
   (2006/C 60/46)
   Jezik postopka: italijanščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata E. Traversa in E. Montaguti, zastopnika, je 23. decembra 2005 na Sodišče Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Italijanski republiki.
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               1)

               ugotovi, da Italijanska republika s tem, da je določila naslednje:

                           —

                           dejavnost zasebnega varnostnika je mogoče opravljati samo, če se priseže zvestobo Italijanski republiki;

                           —

                           dejavnost zasebnega varovanja je mogoče opravljati samo z dovoljenjem prefekture;

                           —

                           zgoraj omenjeno dovoljenje ima samo omejeno ozemeljsko veljavo in pri njegovi izdaji se upošteva število in velikost podjetij za varovanje, ki že delujejo na istem ozemlju;

                           —

                           podjetja za zasebno varovanje morajo imeti poslovne prostore v vseh provincah, v katerih opravljajo svojo dejavnost;

                           —

                           osebje teh podjetij mora imeti osebno dovoljenje za opravljanje dejavnosti varovanja;

                           —

                           podjetja za varovanje morajo imeti minimalno in/ali maksimalno število zaposlenih, da dobijo dovoljenje;

                           —

                           podjetja za zasebno varovanje morajo plačati varščino pri Cassa depositi e prestiti locale;

                           —

                           cene storitev zasebnega varovanja odobri prefektura v okviru določenih omejitev;

                     ni izpolnila obveznosti na podlagi členov 43 in 49 ES.

               2)

               Italijanski republiki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Dejavnost zasebnega varnostnika ne pomeni neposrednega in posebnega sodelovanja pri izvajanju javne oblasti. Zato zanjo ne velja odstopanje od pravice do ustanavljanja in svobode opravljanja storitev iz členov 45 in 55 Pogodbe.

               1)

               Obveznost prisege predstavlja oviro, ki ni ne utemeljena ne sorazmerna z zasledovanim ciljem in z vrsto poklicne dejavnosti zasebnih varnostnikov. Formalna prisega otežuje ustanavljanje in subjektom iz Skupnosti na splošno otežuje dostop do italijanskega trga storitev zasebnega varovanja do take mere, da od opravljanja storitev popolnoma odvrne priložnostne izvajalce takih storitev.

               2)

               Dejstvo, da se v Italiji od subjekta, ki želi opravljati storitve zasebnega varovanja, zahteva licenca, brez upoštevanja enakih obveznosti, ki jih mora ponudnik takih storitev že izpolnjevati v državi članici, v kateri ima sedež, predstavlja neupravičeno oviro za svobodno opravljanje storitev.

               3)

               Podjetje tega sektorja iz Skupnosti, ki se želi ustanoviti v Italiji in delovati na določenem ozemlju mora pridobiti toliko licenc, kot je provinc, v katerih namerava opravljati dejavnost (v Italiji je 104 provinc). Poleg tega pristojni organ (prefektura) lahko zavrne izdajo licence ob upoštevanju števila in velikosti podjetij, ki že delujejo na istem ozemlju.

               4)

               Podjetje, ki se želi ustanoviti v Italiji, si mora priskrbeti toliko poslovnih prostorov, kolikor licenc je pridobilo in kolikor provinc pokriva, ne da bi bilo to potrebno za opravljanje storitve. Poleg tega je taka obveznost glede poslovnih prostorov enaka zavrnitvi svobodnega opravljanja storitev, ker so za to potrebne osebe, ki delujejo v sistemu čezmejnega opravljanja takih storitev.

               5)

               V primeru priložnostnega opravljanja storitev varovanja italijanski zakon v vseh primerih zahteva, da ima vsak zaposleni osebno dovoljenje za opravljanje svoje dejavnosti v Italiji, in ne upošteva nadzora, ki se izvaja nad vsakim posameznim zapriseženim varnostnikom v državi članici izvora.

               6)

               Licence, ki jih izdajo prefekture lahko vsebujejo minimalno in/ali maksimalno število zaposlenih. Posledica nespoštovanja teh omejitev je odvzem licence. Take določbe so ovira za svobodo ustanavljanja in svobodo opravljanja storitev, ki lahko zlasti malim podjetjem povsem preprečijo dostop do trga.

               7)

               Dolžnost plačila varščine pri Cassa depositi e prestiti, ki jo podjetjem za opravljanje storitev zasebnega varovanja nalaga italijanska zakonodaja, ne upošteva dolžnosti, ki so glede njihovega cilja primerljive in jih ima subjekt že v državi članici, kjer ima sedež.

               8)

               Omejitev prostega določanja cenikov je dodatna ovira tako za svobodo ustanavljanja kot tudi za svobodo opravljanja storitev. Novi subjekt, ki želi vstopiti na dani trg, mora tako izstopati od svojih konkurentov, in cena storitev je dejavnik, ki je za pridobivanje strank bistvenega pomena.


title: Zadeva C-126/05: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska, vložena dne 21. marca 2005

text:
               28.5.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 132/13

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska, vložena dne 21. marca 2005
   (Zadeva C-126/05)
   (2005/C 132/26)
   Jezik postopka: angleščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopa N. Yerrell, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, je dne 21. marca 2005 na Sodišče Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska.
   Komisija Evropskih skupnosti Sodišču predlaga, naj:

               1)

               ugotovi, da Združeno kraljestvo ni izpolnilo svojih obveznosti na podlagi Pogodbe ES s tem, da ni sprejelo vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2000/34/ES (1) z dne 22. junija 2000, o spremembah Direktive Sveta 93/104/ES (2) o določenih vidikih organizacije delovnega časa, s katerimi se vključijo sektorji in dejavnosti, ki so iz te direktive izključeni, in/ali o tem ni obvestilo Komisije,

               2)

               Združenemu kraljestvu naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok, določen za prenovo direktive, se je iztekel 1. avgusta 2003.

      (1)  UL L 195, 1.8.2000, str. 41.

      (2)  UL L 307, 13.12.1993, str. 18.


title: Zadeva C-352/12: Sklep Sodišča (deseti senat) z dne 20. junija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Ammistrativo Regionale per l'Abruzzo – Italija) – Consiglio Nazionale degli Ingegneri proti Comune di Castelvecchio Subequo, Comune di Barisciano (Člen 99 Poslovnika — Javna naročila — Direktiva 2004/18/ES — Člen 1(2)(a) in (d) — Storitve — Podporne dejavnosti v zvezi z izdelavo načrta za obnovo nekaterih delov ozemlja občine, ki jo je prizadel potres — Sporazum, ki sta ga sklenila dva javna organa, pri čemer je eden od njiju univerza — Javni organ, ki ga je mogoče opredeliti kot gospodarski subjekt — Izjemne okoliščine)

text:
               3.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 225/47

         Sklep Sodišča (deseti senat) z dne 20. junija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Ammistrativo Regionale per l'Abruzzo – Italija) – Consiglio Nazionale degli Ingegneri proti Comune di Castelvecchio Subequo, Comune di Barisciano
   (Zadeva C-352/12) (1)

   (Člen 99 Poslovnika - Javna naročila - Direktiva 2004/18/ES - Člen 1(2)(a) in (d) - Storitve - Podporne dejavnosti v zvezi z izdelavo načrta za obnovo nekaterih delov ozemlja občine, ki jo je prizadel potres - Sporazum, ki sta ga sklenila dva javna organa, pri čemer je eden od njiju univerza - Javni organ, ki ga je mogoče opredeliti kot gospodarski subjekt - Izjemne okoliščine)
   2013/C 225/81
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale Ammistrativo Regionale per l'Abruzzo

      Stranke

      Tožeča stranka: Consiglio Nazionale degli Ingegneri

      Tožena stranka: Comune di Castelvecchio Subequo et Comune di Barisciano

      Ob udeležbi: Università degli Studi Chieti Pescara – Dipartirnento Scienze e Storia den' Architettura et Scuola di Architettura e Design Vittoria (SAD) dell'Università degli Studi di Camerino

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunale Amministrativo Regionale per l’Abruzzo – Razlaga člena 1(2)(a) in (d), ter člena 2 in 28 in Priloge II, kategoriji št. 8 in 12, k Direktivi 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (UL, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 6, zvezek 7, str. 132) – Oddaja naročila brez uporabe postopkov oddaje javnih naročil določenih v Direktivi – Sporazum, ki sta ga sklenila dva javna organa, pri čemer je ponudnik storitev univerza in druga stranka ni očitno neprofitna – Opravljanje storitev, ki pomenijo študijo, analizo in projekt za obnovo starih mestnih jeder dveh občinah, ki ju je uničil potres – Načini oddaje naročila, ki jih upravičujejo posebni javni interesi, povezani s potresi

      Izrek

   Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/18/ES z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1177/2009 z dne 30. novembra 2009, nasprotuje nacionalni ureditvi, ki dovoljuje, da se brez javnega razpisa sklene pogodba, s katero organi javne uprave vzpostavijo medsebojno sodelovanje, če – kar mora preveriti predložitveno sodišče – predmet take pogodbe ni zagotavljanje izvajanja javnih nalog, skupnih tem subjektom, ta pogodba ni izključno urejena z vidiki in zahtevami, ki se nanašajo na uresničevanje ciljev javnega interesa, ali je take narave, da zasebnega ponudnika storitev postavi v ugodnejši položaj glede na njegove konkurente. Dejstvo, da je bil ta sporazum sklenjen v izjemnih okoliščinah, se lahko upošteva samo, če naročnik ugotovi, da so izpolnjeni pogoji za uporabo člena 31(1)(c) te Direktive.

      (1)  UL C 295, 29.9.2012.


title: Zadeva T-246/09 R: Sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 2. julija 2009 — Insula proti Komisiji ( Začasna odredba — Opomini — Predlog za odložitev izvršitve — Neupoštevanje obličnostnih zahtev — Nedopustnost )

text:
               29.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/39

         Sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 2. julija 2009 — Insula proti Komisiji
   (Zadeva T-246/09 R)
   („Začasna odredba - Opomini - Predlog za odložitev izvršitve - Neupoštevanje obličnostnih zahtev - Nedopustnost“)
   2009/C 205/72
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Conseil scientifique international pour le développement des îles (Insula) (Pariz, Francija) (zastopnika: P. Marsal in J.-D. Simonet, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

      Predmet

   Predlog za odložitev izvršitve dveh opominov za vrnitev denarnih zneskov, izplačanih tožeči stranki v okviru pogodbe o donacijah.

      Izrek

               1)

               Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

               2)

               Stroški se pridržijo.


title: Zadeva C-477/04: Sklep predsednika Sodišča z dne  12. januarja 2006  — Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki

text:
               1.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 154/13

         Sklep predsednika Sodišča z dne 12. januarja 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki
   (Zadeva C-477/04) (1)

   (2006/C 154/30)

      Jezik postopka: italijanščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 31, 5.2.2005.


title: Zadeva T-81/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. julija 2011 – Grčija proti Komisiji ( „ESRR — Zmanjšanje finančne pomoči — Operativni program za cilj št. 1 (1994-1999), ‚Cestni dostop in cestni sistemi‘ v Grčiji — Prenos pomožnih nalog s Komisije na tretje osebe — Poslovna tajnost — Stopnja finančnega popravka — Prosta presoja Komisije — Sodni nadzor“ )

text:
               10.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/46

         Sodba Splošnega sodišča z dne 13. julija 2011 – Grčija proti Komisiji
   (Zadeva T-81/09) (1)

   (ESRR - Zmanjšanje finančne pomoči - Operativni program za cilj št. 1 (1994-1999), ‚Cestni dostop in cestni sistemi‘ v Grčiji - Prenos pomožnih nalog s Komisije na tretje osebe - Poslovna tajnost - Stopnja finančnega popravka - Prosta presoja Komisije - Sodni nadzor)
   2011/C 269/101
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Helenska republika (zastopniki: sprva M. Tassopoulou, zastopnik, skupaj s C. Meïdanisom in E. Lampadariosom, odvetnika, nato P. Mylonopoulos in K. Boskovits, zastopnika, skupaj z G. Michailopoulosom, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. Steiblytė in D. Triantafyllou, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2008) 8573 z dne 15. decembra 2008 o zmanjšanju finančne pomoči iz Evropskega sklada za regionalni razvoj (ESRR), ki je bila dodeljena Grčiji v znesku 30 104 470,47 EUR v okviru operativnega programa „Cestni dostop in cestni sistemi“ z Odločbo Komisije C(94) 3579 z dne 16. decembra 1994 o potrditvi pomoči ESRR.

      Izrek

               1.

               Odločba Komisije C(2008) 8573 z dne 15. decembra 2008 o zmanjšanju finančne pomoči iz Evropskega sklada za regionalni razvoj (ESRR), ki je bila dodeljena Grčiji, se razglasi za nično v delu, v katerem določa popravek zneska 506 303 EUR v okviru projekta „Isthmos – Galota“ in popravek zneska 684 343 EUR v okviru projekta „Križišče v Polymylosu (pogodba 928).

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Helenska republika nosi svoje stroške in 80 % stroškov Evropske komisije.

               4.

               Komisija nosi 20 % svojih stroškov.

      (1)  UL C 129, 6.6.2009.


title: Zadeva T-480/07: Tožba, vložena 17. decembra 2007 – SIMSA proti Komisiji

text:
               8.3.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 64/43

         Tožba, vložena 17. decembra 2007 – SIMSA proti Komisiji
   (Zadeva T-480/07)
   (2008/C 64/71)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Società imballaggi metallici Salerno Srl (SIMSA) (Salerno, Italija) (zastopnik: M. A. Calabrese, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti Odločbe Komisije z dne 17. oktobra 2007 SG/E/3/MIB/mbp D(2007) 8992;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so podobni tistim v zadevi Lodato Gennaro & Co, T-417/07.


title: Zadeva C-127/13 P: Pritožba, ki jo je Guido Strack vložil 15. marca 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 15. januarja 2013 v zadevi T-392/07, Guido Strack proti Evropski komisiji

text:
               25.5.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 147/14

         Pritožba, ki jo je Guido Strack vložil 15. marca 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 15. januarja 2013 v zadevi T-392/07, Guido Strack proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-127/13 P)
   2013/C 147/24
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Pritožnik: Guido Strack (zastopnik: H. Tettenborn, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

               1.

               Razveljavitev sodbe Splošnega sodišča Evropske unije (četrti senat) z dne 15. januarja 2013 v zadevi T-392/07 v delu, v katerem zahtevam tožeče stranke ni bilo oziroma ni bilo v celoti ugodeno.

               2.

               Ugoditev predlogom tožeče stranke, vloženih v okviru zadeve T-392/07.

               3.

               Naložitev vseh procesnih stroškov Komisiji.

               4.

               Podredno, razveljavitev odločitve predsednika Splošnega sodišča Evropske unije, da se zadevo T-392/07 dodeli v odločanje četrtemu senatu Splošnega sodišča.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnik svojo pritožbo opira na devet pritožbenih razlogov:

               1.

               Nepristojnost senata sodnikov, ter v tej zvezi obstoječi postopkovni napaki in napačni utemeljitvi, ter s tem povezano kršitev člena 6(1) EKČP, člena 47(2) Listine EU o temeljnih pravicah, člena 50, drugi pododstavek, Poslovnika Sodišča in člena 12 ter člena 13(1) Poslovnika Splošnega sodišča, ter drugih pravnih predpisov s tako imenovano ponovno dodelitvijo senatu med postopkom;

               2.

               Kršitve postopkovnih pravil in kršitev Uredbe št. 1049/2001 (1), členov 6 in 13 EKČP in člena 47 Listine EU o temeljnih pravicah, načel učinkovitega pravnega varstva, načelo kontradiktornosti in poštenega postopka, v povezavi s pomanjkljivo utemeljitvijo in izkrivljanjem dejstev, ki se nanašajo na neobravnavanje zadeve po pospešenem postopku; nedopustne omejitve možnosti podati izjavo tožeče stranke in nesprejetje dopisa za zapisnik o popravku; nezadostni sodni preizkus dokumentov in zavrnitev zadevnih zahtev tožeče stranke za preizkus vseh dokumentov za zaprtimi vrati; izkrivljanje dejstev, nezadostni sodni preizkus in kršitev temeljnih načel porazdelitve dokaznih bremen in poštenega postopka glede na vprašanje popolnosti količine dokumentov in števila dejansko postavljenih potrdilnih prošenj po Uredbi št. 1049/2001; predolgo trajanje postopka in protipravno obravnavanje zadevnih zahtevkov za plačilo odškodnine;

               3.

               Napačna uporaba, manjkajoča odločnost in nezadostna utemeljitev glede na formulacijo in razširitev točke 1 izreka – in delov sodbe, na katerih ta temelji – v povezavi z izkrivljanjem dejstev, med drugim ob neupoštevanju obstoja pravovarstvenega interesa tožeče stranke;

               4.

               Izkrivljanje dejstev, nezadostna utemeljitev in kršitev temeljnih načel razlage, glede na obseg zahtevka tožeče stranke za dostop do dokumentov v zadevi T-110/04;

               5.

               Pravna napaka, izkrivljanje dejstev in nezadostna obrazložitev, v povezavi z uporabo in razlago člena 4(1)(b) in člena 4(4) Uredbe št. 1049/2001, v povezavi s predpisi glede varstva podatkov;

               6.

               Pravna napaka, izkrivljanje dejstev in nezadostna utemeljitev v povezavi z uporabo in razlago člena 4(2) Uredbe št. 1049/2001;

               7.

               Pravna napaka in nezadostna obrazložitev v povezavi z zavrnitvijo zahteve za nadomestilo škode iz tožbe, zlasti kršitev temeljnih načel zbiranja dokazov in učinkovitega pravnega varstva

               8.

               Kršitev temeljnega načela učinkovitega pravnega varstva v okviru zavrnitve zahtevka tožeče stranke v točki 90 sodbe T-392/07;

               9.

               Pravne napake in nezadostna obrazložitev v povezavi z odločbo o stroških.

      (1)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331).


title: Združene zadeve T-178/10, T-263/10 in T-265/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 21. junija 2012 – Španija proti Komisiji ( „Operativni programi Koheziskega sklada in ESRR, ki jih upravlja Španija — Zahtevek za vmesno plačilo — Obstoj dokazov, na podlagi katerih je mogoče sklepati o veliki pomanjkljivostih v delovanju sistemov upravljanja in nadzora — Ukrepi prekinitve teka roka za plačilo — Ničnostna tožba — Dopustnost — Revizijska strategija — Pravna varnost — Legitimno pričakovanje — Sorazmernost“ )

text:
               28.7.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 227/17

         Sodba Splošnega sodišča z dne 21. junija 2012 – Španija proti Komisiji
   (Združene zadeve T-178/10, T-263/10 in T-265/10) (1)

   (Operativni programi Koheziskega sklada in ESRR, ki jih upravlja Španija - Zahtevek za vmesno plačilo - Obstoj dokazov, na podlagi katerih je mogoče sklepati o veliki pomanjkljivostih v delovanju sistemov upravljanja in nadzora - Ukrepi prekinitve teka roka za plačilo - Ničnostna tožba - Dopustnost - Revizijska strategija - Pravna varnost - Legitimno pričakovanje - Sorazmernost)
   2012/C 227/25
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Kraljevina Španija (zastopnik: N. Díaz Abad, zastopnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: C. Urraca Caviedes in B. Conte, ter, v zadevi T-178/10, A. Steiblytė, zastopniki)

      Predmet

   Tožbe zoper odločbe Komisije z dne 12. februarja 2010 (T-178/10) z dne 8. aprila 2010 (T-263/10) in z dne 15. aprila 2010 (T-265/10), s katerimi so bili španski organi obveščeni o prekinitvi teka roka za poplačilo nekaterih zahtevkov za vmesna plačila, ki jih je vložila Kraljevina Španija.

      Izrek

               1.

               Zadeve T-178/10, T-263/10 in T-265/10 so združene za izdajo sodbe.

               2.

               Tožbe se zavrnejo.

               3.

               Kraljevini Španiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 161, 19.6.2010.


title: Zadeva C-173/12 P: Sklep Sodišča z dne 17. januarja 2013 – Verenigde Douaneagenten BV proti Evropski komisiji (Pritožba — Člen 220(2) carinskega zakonika — Naknadna izterjava uvoznih dajatev — Navedba napačnih dejstev — Uvoz surovega trsnega sladkorja)

text:
               13.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 108/10

         Sklep Sodišča z dne 17. januarja 2013 – Verenigde Douaneagenten BV proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-173/12 P) (1)

   (Pritožba - Člen 220(2) carinskega zakonika - Naknadna izterjava uvoznih dajatev - Navedba napačnih dejstev - Uvoz surovega trsnega sladkorja)
   2013/C 108/20
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Pritožnik: Verenigde Douaneagenten BV (zastopnik: S. Moolenaar, odvetnik)

      Druga stranka: Evropska komisija (zastopnika: B. Burggraaf in L. Keppenne, agenta)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča – Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 10. februarja 2012 v zadevi Verenigde Douaneagenten proti Komisiji (T-32/11), s katero je Splošno sodišče delno zavrnilo predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C (2010) 6754 final z dne 1. oktobra 2010, s katerim je bilo ugotovljeno, da je naknadna vknjižba uvoznih dajatev utemeljena in da zmanjšanje teh dajatev v tem primeru (REC 02/09) ni upravičeno.

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Verenigde Douaneagenten BV se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 184, 23.6.2012.


title: Zadeva C-38/10: Tožba, vložena 22. januarja 2010 – Evropska komisija proti Portugalski republiki

text:
               27.3.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 80/18

         Tožba, vložena 22. januarja 2010 – Evropska komisija proti Portugalski republiki
   (Zadeva C-38/10)
   2010/C 80/33
   Jezik postopka: portugalščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: R. Lyal in G. Braga da Cruz, zastopnika)

      Tožena stranka: Portugalska republika

      Predloga tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da Portugalska republika ni izpolnila obveznosti iz člena 49 Pogodbe o delovanju Evropske unije in člena 31 Sporazuma EGP s tem, da je sprejela in v veljavi ohranila določbe členov 76.°-A, 76.°-B in 76.°-C portugalskega zakona o davku od dohodkov pravnih oseb (Código do Imposto sobre o Rendimento das pessoas Colectivas, v nadaljevanju: CIRC), v skladu s katerimi ob prenosu sedeža in dejanskega vodstva portugalskega podjetja v drugo državo članico ali ob prenehanju dejavnosti stalne poslovne enote na Portugalskem ali prenosu njenega premoženja s Portugalske v drugo državo članico:

                           —

                           davčna osnova v obdobju, v katerem se je zgodil ta dogodek, vključuje vsa nerealizirana povečanja vrednosti v zvezi z zadevnim premoženjem, nerealizirana povečanja vrednosti iz izključno nacionalnih transakcij pa niso vključena v davčno osnovo;

                           —

                           imetniki deležev družbe, ki prenese sedež in dejansko vodstvo v tujino, morajo plačati davek, katerega osnova je razlika med vrednostjo čistega premoženja družbe (izračunano na dan prenosa in po tržnih cenah) in nakupno ceno ustreznih delnic oziroma deležev družbe;

               —

               Portugalski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija meni, da so lahko navedeni členi CIRC ovira za svobodo ustanavljanja iz člena 49 PDEU.
   V skladu z navedeno portugalsko zakonodajo so nerealizirana povečanja vrednosti obdavčena le, če družba prenese sedež in dejansko vodstvo v tujino ali če prenese posamezno premoženje na stalno poslovno enoto v drugi državi članici, podobni prenosi sedeža na portugalskem ozemlju ali premoženja s sedeža družbe na podružnico v isti državi članici pa nimajo nikakršnih neposrednih davčnih posledic.
   Komisija ne izpodbija pravic držav članic do obdavčenja v zvezi s povečanji vrednosti, ki nastanejo pri osebi, ki je obdavčena glede univerzalnega dohodka kot davčni zavezanec rezident. Vendar Komisija meni, da bi portugalska zakonodaja morala uporabiti isto pravilo in da bi morali biti dejavniki nastanka davčne obveznosti isti – zlasti vnovčenje aktive ali drug dejavnik, ki povzroči prilagoditev amortizacije – ne glede na to, ali se sedež, dejansko vodstvo ali premoženje prenese v tujino ali pa ostane na portugalskem ozemlju.
   Komisija meni, da morajo imeti družbe pravico do prenosa sedeža ali posameznega premoženja v drugo državo članico, ne da bi morale uporabiti preveč zapletene in drage postopke, in da neposredna izterjava davkov na nerealizirana povečanja vrednosti ob prenosu sedeža in dejanskega vodstva portugalske družbe v drugo državo članico ali ob prenehanju dejavnosti stalne poslovne enote na portugalskem ozemlju ali prenos njenega premoženja na Portugalskem v drugo državo članico ni utemeljena, če ne obstaja taka obdavčitev v primerljivih nacionalnih položajih.
   Nujnost zagotoviti posebno varstvo pravic nekaterih subjektov, zlasti upnikov, manjšinskih delničarjev in davčnih organov, je treba upoštevati vendar v skladu z načelom sorazmernosti, kot ga razlaga Sodišče.
   V tem okviru bi lahko Portugalska republika na primer določila vrednost nerealiziranih povečanj vrednosti, v zvezi s katerimi ohranja svojo davčno pristojnost, vendar to ne bi smelo biti povezano s takojšnjim plačilom davka ali določitvijo drugih pogojev za odlog njegovega plačila.
   Legitimni cilj zagotoviti učinkovit davčni nadzor in boriti se proti davčnim utajam se lahko doseže tudi z manj omejevalnimi metodami, pri čemer se lahko uporabi mehanizme iz Direktive Sveta z dne 19. decembra 1977 o medsebojni pomoči pristojnih organov držav članic na področju neposredne obdavčitve (77/799/EGS) (1) ali Direktive Sveta 2008/55/ES z dne 26. maja 2008 o vzajemni pomoči pri izterjavi terjatev za določene prelevmane, carine, davke in druge ukrepe (2).
   Komisija meni, da portugalska zakonodaja presega to, kar je nujno za doseganje zasledovanih ciljev, in sicer zagotovitev učinkovitosti davčnega sistema. Zato meni, da bi morala portugalska zakonodaja določiti isto ureditev ne glede na to, ali se sedež, dejansko vodstvo ali premoženje prenese v tujino ali ostane na portugalskem ozemlju: davek bi moral biti pobran šele po realizaciji povečanja vrednosti premoženja.

      (1)  UL L 336, str. 15.

      (2)  UL L 150, str. 28.


title: Zadeva C-223/12 P: Pritožba, ki jo je 14. maja 2012 Republika Avstrija vložila zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 28. februarja 2012 v združenih zadevah T-268/08 in T-281/08, Land Burgenland in Republika Avstrija proti Evropski komisiji

text:
               30.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 194/17

         Pritožba, ki jo je 14. maja 2012 Republika Avstrija vložila zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 28. februarja 2012 v združenih zadevah T-268/08 in T-281/08, Land Burgenland in Republika Avstrija proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-223/12 P)
   2012/C 194/26
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Pritožnica: Republika Avstrija (zastopnica: C. Pesendorfer, zastopnica)

      Drugi stranki v postopku: Evropska komisija, Land Burgenland

      Predlogi pritožnice

   Pritožnica predlaga:

               —

               sodba splošnega sodišča z dne 28. februarja 2012 v združenih zadevah T-268/08 in T-281/08 naj se razveljavi;

               —

               dokončno naj se odloči o sporu in za nično razglasi Odločbo Komisije 2008/719/ES z dne 30. aprila 2008 o državni pomoči Avstrije št. C 56/06 (nekdanja NN 77/2006) za privatizacijo Bank Burgenland (UL L 239, str. 32) ter Komisiji naloži stroške pred Splošnim sodiščem in Sodiščem;

               —

               podredno, glede drugega predloga, zadevo vrne v odločanje Splošnemu sodišču, da to odloči v skladu s pravno presojo sodbe Sodišča ter pridrži odločitev o stroških.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica s pritožbo izpodbija sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 28. februarja 2012 v združenih zadevah T-268/08 in T-281/08, s katero je bila zavrnjena tožba pritožnice zoper Odločbo Komisije 2008/719/ES z dne 30. aprila 2008 o državni pomoči Avstrije za privatizacijo Bank Burgenland.
   Pritožnica navaja dva pritožbena razloga:
   1.   Kršitev člena 107(1) PDEU, ker je Splošno sodišče ugotovilo, da dejstvo, da Komisija ni upoštevala tveganj za Land Burgenland, povezanih z garancijo za izpolnjevanje obveznosti, ki je namenjena javnim posojilnim ustanovam (Ausfallhaftung), ne pomeni kršitve

   Splošno sodišče se je tudi napačno opiralo na sodno prakso, ki v obravnavani zadevi ni uporabljiva, ali, če se uporablja vsaj načeloma, ni v skladu s preudarki Splošnega sodišča.
   Splošno sodišče poleg tega ni upoštevalo drugih sodnih precedensov, ki so v nasprotju z njegovimi trditvami.
   Nazadnje, Splošno sodišče je napačno menilo, da tveganja, povezanja z Ausfallhaftung ni treba upoštevati, čeprav je Ausfallhaftung obstoječa pomoč in torej zakonita.
   2.   Kršitev člena 107(1) PDEU ker je Splošno sodišče ugotovilo, da Komisija s tem, da je ugotovila, da niti rezultat niti trajanje postopka pred nadzornim organom za finančne trge (v nadaljevanju: FMA) nista upravičila prodaje banke Bank Burgenland zavarovalnici Grazer Wechselseitige Versicherung, ni storila napake

   Splošno sodišče je štelo, da Komisija ni storila napake s tem, da je ugotovila neobstoj elementov, ki kažejo na to, da je FMA zavrnila nakup s strani konzorcija, čeprav je napačno menila, da podatki, ki jih je predložila pritožnica glede postopka odobritve pri FMA niso bili upoštevni in jih ta ni upošteval.
   Poleg tega Splošno sodišče s tem, da je ugotovilo, da ni izgledalo, da bi trajanje postopka pred FMA močno ogrozilo možnosti za privatizacijo Bank Burgenland, ni upoštevalo konkretnih dokazov, ki jih je predložila pritožnica.
   Nazadnje, Splošno sodišče naj bi uporabilo napačno merilo nadzora.


title: Zadeva T-293/07 P: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 18. decembra 2008 – Lofaro proti Komisiji ( Pritožba – Javni uslužbenci – Začasni uslužbenci – Pritožbeni rok – Datum vložitve pritožbe – Prejem s strani uprave – Načelo pravne varnosti )

text:
               21.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 44/46

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 18. decembra 2008 – Lofaro proti Komisiji
   (Zadeva T-293/07 P) (1)

   („Pritožba - Javni uslužbenci - Začasni uslužbenci - Pritožbeni rok - Datum vložitve pritožbe - Prejem s strani uprave - Načelo pravne varnosti“)
   (2009/C 44/79)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Alessandro Lofaro (Bruselj, Belgija) (zastopnik: J.-L. Laffineur, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: J. Currall in K. Herrmann, zastopnika)
   Predmet
   Pritožba zoper sklep Sodišča za uslužbence Evropske unije (tretji senat) z dne 24. maja 2007 v zadevi Lofaro proti Komisiji (F-27/06 in F-75/06, še neobjavljen v ZOdl.), s katero se predlaga razveljavitev tega sklepa.
   Izrek

               1)

               Pritožba se zavrne.

               2)

               Alessandro Lofaro nosi svoje stroške in stroške, ki jih je v tem postopku priglasila Komisija.

      (1)  UL C 223, 22.9.2007.


title: Zadeva C-531/12 P: Pritožba, ki sta jo Commune de Millau in Société d'économie mixte d'équipement de l'Aveyron (SEMEA) vložili 23. novembra 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 19. septembra 2012 v združenih zadevah T-168/10 in T-572/10, Evropska komisija proti SEMEA in Commune de Millau

text:
               2.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/6

         Pritožba, ki sta jo Commune de Millau in Société d'économie mixte d'équipement de l'Aveyron (SEMEA) vložili 23. novembra 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 19. septembra 2012 v združenih zadevah T-168/10 in T-572/10, Evropska komisija proti SEMEA in Commune de Millau
   (Zadeva C-531/12 P)
   2013/C 32/08
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožnici: Commune de Millau, Société d'économie mixte d'équipement de l'Aveyron (SEMEA) (zastopnik: F. Bleykasten, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

               —

               Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 19. septembra 2012 naj se razveljavi;

         Pri ponovnem odločanju:

               —

               naj se ugotovi, da Splošno sodišče ni pristojno za obravnavo tožbe, ki jo je Komisija vložila proti Commune de Millau v zadevi T-572/10;

               —

               naj se Komisijo napoti k vložitvi pritožbe pri pristojnem francoskem sodišču;

               —

               naj se ugotovi, da tožba, ki jo je Komisija vložila proti družbi SEMEA v zadevi T-168/10, ni dopustna;

         Glede utemeljenosti:

               —

               naj se ugotovi, da je obveznost, na kateri temelji zahteva Komisije, na podlagi francoskega prava zastarala;

               —

               naj se zahteve, ki jih je Komisija navedla proti Commune de Millau in proti družbi SEMEA, zavrnejo;

         Podredno:

               —

               naj se ugotovi, da je Komisija kršila načeli pravne varnosti in dobrega upravljanja;

               —

               naj se ugotovi, da je zato vzpostavljena nepogodbena odgovornost Unije v zvezi s Commune de Millau in družbo SEMEA;

               —

               naj se Komisiji naloži, naj Commune de Millau in družbi SEMEA plača znesek 41 012 EUR in obresti ter dodatke, ki se izračunajo na podlagi francoskega prava od trenutka izdaje sodbe v tej zadevi;

         Vsekakor:

               —

               naj se Komisiji naloži plačilo stroškov, nastalih na tej stopnji.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnici zoper sodbo Splošnega sodišče navajata štiri pritožbene razloge.
   Prvič: Commune de Millau trdi, da Splošno sodišče ni pristojno za obravnavo tožbe, ki je bila vložena proti njej. Po mnenju pritožnice pravna oseba francoskega javnega prava ne more skleniti arbitražne klavzule na podlagi pogodbene določbe v korist tretjega. Pritožnica meni, da pogodba, s katero bi Commune de Millau lahko sklenila arbitražno klavzulo v korist Komisije, ne obstaja.
   Drugič: Družba SEMEA trdi, da je s tem, da je prenesla svoje premoženje na družbenika, ki je pravna oseba javnega prava in ki je še vedno plačilno sposobna (Commune de Millau), medtem ko je sama plačilno nesposobna, veljavno poravnala pravice in obveznosti družbe.
   Tretjič: Pritožnici navajata, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da ni upoštevalo zakonske določbe glede zastaranja, ki bi jo bilo treba uporabiti. Sporna terjatev naj bi nastala pri poslu med družbo SEMEA in Komisijo. Po mnenju pritožnic je kljub temu, da spada pogodba med družbo SEMEA in Komisijo na področje upravnega prava, pravilo glede zastaranja, ki ga je treba uporabiti, člen 189a – postal člen 110-4 – francoskega trgovinskega zakonika. Pritožnici torej menita, da je terjatev Komisije zastarala.
   Četrtič: Pritožnici Splošnemu sodišču očitata, da ni ugotovilo odgovornosti Komisije, čeprav naj bi bilo to, da Komisija v obdobju 12 let ni terjala poplačila svoje terjatve, krivdno ravnanje in naj bi pomenilo kršitev člena 41(3) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Višina obresti, ki jih zahteva Komisija, naj bi bila posledica njene nedejavnosti glede poplačila terjatve, tako da naj bi bila podana vzročna zveza med zatrjevano škodo in ravnanjem Komisije. Pritožnici nazadnje navajata, da je škoda posledica tega, da nista imeli možnosti pravočasno ukrepati in se soočiti z zahtevami Komisije.


title: Zadeva C-371/10: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 29. novembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe veliki senat – Gerechtshof te Amsterdam – Nizozemska) – National Grid Indus BV proti Inspecteur van de Belastingdienst Rijnmond/kantoor Rotterdam (Prenos sedeža dejanske uprave družbe v državo članico, ki ni država njene ustanovitve — Svoboda ustanavljanja — Člen 49 PDEU — Obdavčitev nerealiziranega kapitalskega dobička, ki se nanaša na sredstva družbe, ki prenese sedež iz ene države članice v drugo državo članico — Določitev zneska davka ob prenosu sedeža — Takojšnja izterjava davka — Sorazmernost)

text:
               4.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/9

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 29. novembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe veliki senat – Gerechtshof te Amsterdam – Nizozemska) – National Grid Indus BV proti Inspecteur van de Belastingdienst Rijnmond/kantoor Rotterdam
   (Zadeva C-371/10) (1)

   (Prenos sedeža dejanske uprave družbe v državo članico, ki ni država njene ustanovitve - Svoboda ustanavljanja - Člen 49 PDEU - Obdavčitev nerealiziranega kapitalskega dobička, ki se nanaša na sredstva družbe, ki prenese sedež iz ene države članice v drugo državo članico - Določitev zneska davka ob prenosu sedeža - Takojšnja izterjava davka - Sorazmernost)
   2012/C 32/14
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Gerechtshof te Amsterdam

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: National Grid Indus BV

      Tožena stranka: Inspecteur van de Belastingdienst Rijnmond/kantoor Rotterdam

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Gerechtshof te Amsterdam – Razlaga člena 43 ES (zdaj člen 49 PDEU) – Nacionalna davčna ureditev, ki predvideva takojšnjo izstopno obdavčitev za družbe, ki svoj sedež ali sredstva prenesejo v drugo državo članico

      Izrek

               1.

               Družba, ki je ustanovljena po pravu ene države članice in ki prenese sedež dejanske uprave v drugo državo članico – ne da bi ta prenos sedeža vplival na status te družbe kot družbe prve države članice – se za izpodbijanje zakonitosti obdavčitve s strani prve države članice ob navedenem prenosu sedeža lahko sklicuje na člen 49 PDEU.

               2.

               Člen 49 PDEU je treba razlagati tako, da:

                           —

                           ne nasprotuje zakonodaji države članice, v skladu s katero se davek na nerealizirani kapitalski dobiček, ki se nanaša na sredstva družbe, dokončno odmeri – ne da bi se upošteval kapitalski dobiček ali kapitalske izgube, do katerih bi lahko prišlo pozneje – takrat, ko družba zaradi prenosa sedeža dejanske uprave v drugo državo članico preneha pridobivati dobiček, ki je obdavčljiv v prvi državi članici. V zvezi s tem ni pomembno, da se obdavčeni nerealizirani kapitalski dobiček nanaša na tečajni dobiček, ki ga v državi članici gostiteljici glede na njen veljavni davčni sistem ni mogoče izkazati;

                           —

                           nasprotuje zakonodaji države članice, ki nalaga takojšnjo izterjavo davka na nerealizirani kapitalski dobiček, ki se nanaša na premoženje družbe, ki prenese sedež dejanske uprave v drugo državo članico, ob navedenem prenosu.

      (1)  UL C 328, 4.12.2010.


title: Zadeva F-123/07: Sklep Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 23. januarja 2008 – De Fays proti Komisiji

text:
               8.3.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 64/71

         Sklep Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 23. januarja 2008 – De Fays proti Komisiji
   (Zadeva F-123/07)
   (2008/C 64/119)

      Jezik postopka: francoščina

   Predsednik prvega senata je zaradi sporazumne rešitve spora odredil izbris zadeve.


title: Zadeva T-479/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 1. februarja 2017 – Kendrion/Evropska unija (Nepogodbena odgovornost — Popolnost tožbe — Dopustnost — Člen 47 Listine o temeljnih pravicah — Razumni rok sojenja — Premoženjska škoda — Obresti na znesek neplačane globe — Stroški bančne garancije — Nepremoženjska škoda — Vzročna zveza)

text:
               13.3.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 78/18

         Sodba Splošnega sodišča z dne 1. februarja 2017 – Kendrion/Evropska unija
   (Zadeva T-479/14) (1)

   ((Nepogodbena odgovornost - Popolnost tožbe - Dopustnost - Člen 47 Listine o temeljnih pravicah - Razumni rok sojenja - Premoženjska škoda - Obresti na znesek neplačane globe - Stroški bančne garancije - Nepremoženjska škoda - Vzročna zveza))
   (2017/C 078/24)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Kendrion NV (Zeist, Nizozemska) (zastopnika: sprva P. Glazener in T. Ottervanger, nato T. Ottervanger, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije (zastopniki: sprva A. Placco, nato J. Inghelram in E. Beysen, agenti)

      Intervenientka v podporo tožene stranke: Evropska komisija (zastopniki: T. Christoforou, S. Noë in P. Van Nuffel, agenti)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 268 PDEU za povrnitev škode, ki naj bi jo tožeča stranka domnevno utrpela zaradi trajanja postopka pred Splošnim sodiščem v zadevi, v kateri je bila izdana sodba z dne 16. novembra 2011, Kendrion/Komisija (T 54/06, neobjavljena, EU:T:2011:667).

      Izrek

               1.

               Evropski uniji, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije, se naloži, naj družbi Kendrion plača odškodnino v višini 588 769,18 EUR za povrnitev premoženjske škode, ki jo je ta družba utrpela zaradi kršitve razumnega roka sojenja v zadevi, v kateri je bila izdana sodba z dne 16. novembra 2011, Kendrion/Komisija (T 54/06, neobjavljena, EU:T:2011:667).

               2.

               Uniji, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije, se naloži, naj plača družbi Kendrion odškodnino v višini 6 000 EUR za povrnitev nepremoženjske škode, ki jo je ta družba utrpela zaradi kršitve razumnega roka sojenja v zadevi T-54/06.

               3.

               Odškodnini iz točk 1 in 2 zgoraj se povečata za zamudne obresti od razglasitve te sodbe dalje do popolnega plačila po obrestni meri, ki jo Evropska centralna banka (ECB) določi za svoje operacije glavnega refinanciranja, povečani za tri in pol odstotne točke.

               4.

               V preostalem delu se tožba zavrne.

               5.

               Uniji, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije, se naloži, da poleg svojih stroškov nosi stroške, ki so nastali družbi Kendrion in so povezani z ugovorom nedopustnosti, v zvezi s katerim je bil izdan sklep z dne 6. januarja 2015, Kendrion/Evropska unija (T-479/14, neobjavljen, EU:T:2015:2).

               6.

               Družba Kendrion na eni strani in Unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije, na drugi nosijo svoje stroške, povezane s tožbo, v zvezi s katero je bila izdana ta sodba.

               7.

               Evropska komisija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 253, 4.8.2014.


title: Zadeva C-304/10: Sklep predsednika Sodišča z dne 18. januarja 2011 – Evropska komisija proti Republiki Poljski

text:
               16.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 120/10

         Sklep predsednika Sodišča z dne 18. januarja 2011 – Evropska komisija proti Republiki Poljski
   (Zadeva C-304/10) (1)

   2011/C 120/24
   Jezik postopka: poljščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 246, 11.9.2010.


title: Zadeva T-654/16: Tožba, vložena 13. septembra 2016 – Foshan Lihua Ceramic/Komisija

text:
               21.11.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 428/19

         Tožba, vložena 13. septembra 2016 – Foshan Lihua Ceramic/Komisija
   (Zadeva T-654/16)
   (2016/C 428/21)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Foshan Lihua Ceramic Co. Ltd (Foshan City, Kitajska) (zastopnika: B. Spinoit in D. Philippe, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Izvedbeni sklep Komisije C(2016) 2136 z dne 11. julija 2016 o zavrnitvi zahtevka za delni vmesni pregled, omejen na dampinške vidike protidampinških dajatev, ki so bile z Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 917/2011 uvedene na uvoz keramičnih ploščic s poreklom iz Kitajske, razglasi za ničen;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v podporo tožbi navaja en sam tožbeni razlog, s katerim zatrjuje, da je tožena stranka kršila člen 17(3) Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (1) v povezavi s členom 11(3) in (5) te uredbe.

      (1)  UL L 343, str. 51.


title: Zadeva C-62/14: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 16. junija 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverfassungsgericht – Nemčija) – Peter Gauweiler in drugi/Deutscher Bundestag (Predhodno odločanje — Ekonomska in monetarna politika — Sklepi Sveta Evropske centralne banke (ECB) o nekaterih tehničnih podrobnostih dokončnih transakcij Eurosistema na sekundarnem trgu državnih obveznic — Člena 119 PDEU in 127 PDEU — Pristojnosti ECB in Evropskega sistema centralnih bank — Mehanizem transmisije monetarne politike — Ohranjanje stabilnosti cen — Sorazmernost — Člen 123 PDEU — Prepoved denarnega financiranja držav članic euroobmočja)

text:
               24.8.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/12

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 16. junija 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverfassungsgericht – Nemčija) – Peter Gauweiler in drugi/Deutscher Bundestag
   (Zadeva C-62/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Ekonomska in monetarna politika - Sklepi Sveta Evropske centralne banke (ECB) o nekaterih tehničnih podrobnostih dokončnih transakcij Eurosistema na sekundarnem trgu državnih obveznic - Člena 119 PDEU in 127 PDEU - Pristojnosti ECB in Evropskega sistema centralnih bank - Mehanizem transmisije monetarne politike - Ohranjanje stabilnosti cen - Sorazmernost - Člen 123 PDEU - Prepoved denarnega financiranja držav članic euroobmočja))
   (2015/C 279/14)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesverfassungsgericht

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožniki: Peter Gauweiler, Bruno Bandulet, Wilhelm Hankel, Wilhelm Nölling, Albrecht Schachtschneider, Joachim Starbatty, Roman Huber in drugi, Johann Heinrich von Stein in drugi, Fraktion DIE LINKE im Deutschen Bundestag

      Nasprotna stranka v postopku: Deutscher Bundestag

      ob udeležbi: Bundesregierung

      Izrek

   Člene 119 PDEU, 123(1) PDEU ter 127(1) in (2) PDEU ter člene od 17 do 24 Protokola (št. 4) o statutu Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke je treba razlagati tako, da Evropski sistem centralnih bank (ESCB) na njihovi podlagi lahko sprejme program odkupa državnih obveznic na sekundarnem trgu, kot je napovedan v sporočilu za javnost in naveden v zapisniku 340. seje Sveta Evropske centralne banke (ECB) z dne 5. in 6. septembra 2012.

      (1)  UL C 129, 28.4.2014.


title: Zadeva C-146/08 P: Sklep Sodišča z dne 26. marca 2009 — Efkon AG proti Evropskemu parlamentu, Svetu Evropske unije, Komisiji Evropskih skupnosti (Pritožba — Direktiva 2004/52/ES — Interoperabilnost elektronskih cestninskih sistemov v Skupnosti — Pritožba, ki je očitno nedopustna ali očitno neutemeljena)

text:
               29.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/14

         Sklep Sodišča z dne 26. marca 2009 — Efkon AG proti Evropskemu parlamentu, Svetu Evropske unije, Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva C-146/08 P) (1)

   (Pritožba - Direktiva 2004/52/ES - Interoperabilnost elektronskih cestninskih sistemov v Skupnosti - Pritožba, ki je očitno nedopustna ali očitno neutemeljena)
   2009/C 205/25
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Efkon AG (zastopnik: M. Novak, odvetnik)

      Tožene stranke: Evropski parlament (zastopnika: U. Rösslein in A. Neergaard, zastopnika), Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bauer in E. Karlsson, zastopnika), Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: N. Yerrell in G. Braun, zastopnika)

      Predmet

   Pritožba zoper sklep Sodišča prve stopnje (peti senat) z dne 22. januarja 2008 v zadevi Efkon proti Parlamentu in Svetu (T-298/04), s katerim je Sodišče prve stopnje kot nedopustno zavrglo tožbo na razglasitev ničnosti Direktive 2004/52/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o interoperabilnosti elektronskih cestninskih sistemov v Skupnosti (UL L 166, str. 124) — Obveznost biti neposredno zadevan s strani izpodbijanega akta — Pravica do izjave v postopku — Trajanje postopka pred Sodiščem prve stopnje

      Izrek

               1)

               Pritožba se zavrne.

               2)

               Efkon AG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 171, 5.7.2008.


title: Zadeva C-104/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Ireland 24. februarja 2010 – Patrick Kelly proti National University of Ireland

text:
               22.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 134/19

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Ireland 24. februarja 2010 – Patrick Kelly proti National University of Ireland
   (Zadeva C-104/10)
   2010/C 134/29
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   High Court of Ireland

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Patrick Kelly

      Tožena stranka: National University of Ireland

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali daje člen 4(1) Direktive 97/80/ES (1) prijavitelju za program poklicnega usposabljanja, ki meni, da mu je bil zavrnjen dostop do poklicnega usposabljanja, ker se zanj ni uporabilo načelo enakega obravnavanja, pravico do informacij o usposobljenosti preostalih prijaviteljev za sporni program in zlasti prijaviteljev, ki jim dostop do poklicnega usposabljanja ni bil zavrnjen, tako da lahko prijavitelj „predloži sodišču ali drugemu pristojnemu organu dejstva, na podlagi katerih je mogoče sklepati, da je prišlo do neposredne ali posredne diskriminacije“?

               2.

               Ali daje člen 4 Direktive 76/207/EGS (2) prijavitelju za program poklicnega usposabljanja, ki meni, da mu je bil zavrnjen dostop do poklicnega usposabljanja „na podlagi enakih meril“ in da je bil pri dostopu do poklicnega usposabljanja diskriminiran „na podlagi spola“, pravico do informacij, ki jih ima izvajalec programa, glede usposobljenosti preostalih prijaviteljev za sporni program in zlasti prijaviteljev, ki jim dostop do poklicnega usposabljanja ni bil zavrnjen?

               3.

               Ali daje člen 3 Direktive 2002/73/ES (3), ki prepoveduje „neposredno ali posredno diskriminacijo zaradi spola“ pri „dostopu“ do poklicnega usposabljanja, prijavitelju za program poklicnega usposabljanja, ki trdi, da je bil pri dostopu do poklicnega usposabljanja diskriminiran „na podlagi spola“, pravico do informacij, ki jih ima izvajalec programa, glede usposobljenosti preostalih prijaviteljev v sporni program in zlasti prijaviteljev, ki jim dostop do poklicnega usposabljanja ni bil zavrnjen?

               4.

               Ali je narava obveznosti iz člena 267(3) PDEU drugačna v državi članici s kontradiktornim pravnim sistemom (v nasprotju z inkvizitornim), in če je, kako?

               5.

               Ali lahko na katerokoli upravičenje do informacij na podlagi prej omenjenih direktiv vpliva izvajanje nacionalne ali evropske zakonodaje, ki ureja zaupnost?

      (1)  Direktiva Sveta 97/80/ES z dne 15. decembra 1997 o dokaznem bremenu v primerih diskriminacije zaradi spola
   UL L 14, str. 6.

      (2)  Direktiva Sveta 76/207/EGS z dne 9. februarja 1976 o izvrševanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zvezi z dostopom do zaposlitve, poklicnega usposabljanja in napredovanja ter delovnih pogojev
   UL L 39, str. 40.

      (3)  Direktiva 2002/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. septembra 2002 o spremembi Direktive Sveta 76/207/EGS o izvrševanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zvezi z dostopom do zaposlitve, poklicnega usposabljanja in napredovanja ter delovnih pogojev
   UL L 269, str. 15.


title: Zadeva F-47/11: Tožba, vložena 15. aprila 2011 – ZZ proti Komisiji

text:
               27.8.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 252/56

         Tožba, vložena 15. aprila 2011 – ZZ proti Komisiji
   (Zadeva F-47/11)
   2011/C 252/123
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: W. Bode, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe o izključitvi tožeče stranke iz splošnega javnega natečaja EPSO AST/100/09 in zahteva za dostop do informacij glede poteka izbirnega postopka.

      Predlogi tožeče stranke

   Tožeča stranka predlaga, naj se ugotovi:

               —

               Tožena stranka je zavezana tožeči stranki dati obsežne informacije o dosedanjem poteku javnega natečaja in posameznih preizkusov, vključno s postopkom ocenjevanja preizkusov, predvsem – vendar ne izključno – tako, da

                           —

                           ji odobri vpogled v vso dokumentacijo, s katero tožena stranka razpolaga in se nanaša na udeležbo tožeče stranke na javnem natečaju, vključno z dokumenti, ki zadevajo ocenjevanje preizkusov tožeče stranke.

                           —

                           ji posreduje obsežne informacije o tem, kako je tožeča stranka dosegla 12 točk na praktičnem preizkusu (a).

                           —

                           ji posreduje informacije o poteku javnega natečaja na splošno, vključno s podatki o številu kandidatov, ki so se udeležili ustnega in praktičnega preizkusa, o številu kandidatov, ki so uspešno opravili ustni preizkus, o številu kandidatov, ki so uspešno opravili praktični preizkus (a), o merilih, ki jih je natečajna komisija določila za ocenjevanje, na primer ocenjevalna tabela, o merilih, po katerih se določen del točk dodeli določenemu delu posameznih delov preizkusa ali določenim ocenjevalnim merilom, o številu točk, ki so jih dosegli ostali kandidati pri praktičnih testih (a) in (b), ter podatke o tem, kako so te točke dosegli.

               —

               Odločba tožene stranke z dne 28. septembra 2010 ter potrditvena odločba z dne 5. aprila 2011 naj se razglasita za nični z učinkom, da je tožeča stranka še naprej udeležena v postopku javnega natečaja, pri čemer je treba predvsem kot prvi korak popraviti praktični preizkus (b) tožeče stranke.

               —

               Tožena stranka mora tožeči stranki povrniti zunajsodne stroške, ki so nastali zaradi treh upravnih pritožb in te tožbe.


title: Zadeva T-488/08: Tožba, vložena 14. novembra 2008 – Galileo International Technology proti UUNT – GALILEO SISTEMAS Y SERVICIOS (GSS GALILEO SISTEMAS Y SERVICIOS)

text:
               24.1.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 19/32

         Tožba, vložena 14. novembra 2008 – Galileo International Technology proti UUNT – GALILEO SISTEMAS Y SERVICIOS (GSS GALILEO SISTEMAS Y SERVICIOS)
   (Zadeva T-488/08)
   (2009/C 19/61)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Galileo International Technology LLC (Bridgetown, Barbados) (zastopniki: S. Malynicz, Barrister, K. Gilbert in M. Blair, Solicitors)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Galileo Sistemas y Servicios, SL (Tres Cantos, Španija)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 28. avgusta 2008 v zadevi R 403/2006-4 naj se razveljavi; in

               —

               Toženi stranki in drugi stranki v postopku pred odborom za pritožbe naj se naloži plačilo svojih stroškov in stroškov tožeče stranke.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna znamka Skupnosti: Figurativna znamka „GSS GALILEO SISTEMAS Y SERVICIOS“ za proizvode in storitve iz razredov 9 in 38.

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Tožeča stranka.

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Prijava znamke Skupnosti št. 170 167 za besedno znamko „GALILEO“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 39, 41 in 42; registracija znamke Skupnosti št. 2 157 501 za besedno znamko „GALILEO“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 16, 35, 38, 39, 41 in 42; registracija znamke Skupnosti št. 516 799 figurativne znamke „powered by Galileo“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 16, 35, 38, 39, 41 in 42; registracija znamke Skupnosti št. 330 084 figurativne znamke „GALILEO INTERNATIONAL“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 39, 41 in 42; registracija znamke Skupnosti št. 2 159 069 figurativne znamke „GALILEO INTERNATIONAL“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 16, 35, 38, 39, 41 in 42; prejšnji znaki, ki so bili zaščiteni v različnih državah članicah, zlasti neregistrirana znamka in znak, uporabljena v okviru trgovanja s določenimi proizvodi in storitvami.

      Odločba oddelka za ugovore: Ugoditev ugovoru zoper sporne proizvode in storitve.

      Odločba odbora za pritožbe: Razveljavitev Odločbe oddelka za ugovore.

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 40/94 ker: (i) odbor za pritožbe ni opravil celovite presoje zadevne znamke Skupnosti v povezavi z besedno znamko za „GALILEO“; (ii) je odbor za pritožbe napačno ocenil znamko Skupnosti v povezavi s prejšnjimi sestavljenimi znamkami z besedo „GALILEO“; in (iii) je odbor za pritožbe napačno ocenil podobnost proizvodov; kršitev člena 63(2) Uredbe Sveta št. 40/94, ker odbor za pritožbe zadeve ni vrnil oddelku za ugovore za odločitev v skladu s členom 8(4) in (5) Uredbe Sveta št. 40/94.


title: Zadeva T-366/08: Sklep Splošnega sodišča z dne 14. februarja 2012 – Federcoopesca in drugi proti Komisiji ( „Ničnostna tožba — Uredba (ES) št. 530/2008 — Obnova staleža modroplavutega tuna — Določitev TAC za leto 2008 — Splošni akt — Neobstoj posamične zadevnosti — Nedopustnost“ )

text:
               14.4.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 109/12

         Sklep Splošnega sodišča z dne 14. februarja 2012 – Federcoopesca in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-366/08) (1)

   (Ničnostna tožba - Uredba (ES) št. 530/2008 - Obnova staleža modroplavutega tuna - Določitev TAC za leto 2008 - Splošni akt - Neobstoj posamične zadevnosti - Nedopustnost)
   2012/C 109/27
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Federazione Nazionale delle Cooperative della Pesca (Federcoopesca) (Rim, Italija) in osem drugih tožečih strank, katerih imena so navedena v prilogi k sklepu (zastopniki: P. Cavasola, V. Cannizzaro, G. Micucci, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: K. Banks in D. Nardi, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Uredbe Komisije (ES) št. 530/2008 z dne 12. junija 2008 o sprejemu nujnih ukrepov glede ribolova na navadnega tuna z zapornimi plavaricami v Atlantskem oceanu vzhodno od zemljepisne dolžine 45° Z in v Sredozemskem morju (UL L 155, str. 9).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2.

               Federazione Nazionale delle Cooperative della Pesca (Federcoopesca) in osmem drugih tožečih strank, katerih imena so navedena v prilogi, nosijo lastne stroške in plačajo stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

      (1)  UL C 301, 22.11.2008.


title: Zadeva T-577/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 10. januarja 2017 – Gascogne Sack Deutschland GmbH in Gascogne/Evropska unija (Nepogodbena odgovornost — Popolnost tožbe — Zastaranje — Dopustnost — Člen 47 Listine o temeljnih pravicah — Razumen rok sojenja — Premoženjska škoda — Nastala izguba — Obresti na znesek neplačane globe — Stroški bančne garancije — Izguba možnosti — Nepremoženjska škoda — Vzročna zveza)

text:
               20.2.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 53/27

         Sodba Splošnega sodišča z dne 10. januarja 2017 – Gascogne Sack Deutschland GmbH in Gascogne/Evropska unija
   (Zadeva T-577/14) (1)

   ((Nepogodbena odgovornost - Popolnost tožbe - Zastaranje - Dopustnost - Člen 47 Listine o temeljnih pravicah - Razumen rok sojenja - Premoženjska škoda - Nastala izguba - Obresti na znesek neplačane globe - Stroški bančne garancije - Izguba možnosti - Nepremoženjska škoda - Vzročna zveza))
   (2017/C 053/33)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Gascogne Sack Deutschland GmbH (Wieda, Nemčija) in Gascogne (Saint–Paul–les–Dax, Francija) (zastopniki: F. Puel, E. Durand in L. Marchal, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije (zastopniki: sprva A. Placco, nato J. Inghelram in S. Chantre, agenti)

      Intervenientka v podporo tožene stranke: Evropska komisija (zastopniki: N. Khan, V. Bottka in P. van Nuffel, agenti)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 268 PDEU za povrnitev škode, ki naj bi jo tožeči stranki domnevno utrpeli zaradi trajanja postopka pred Splošnim sodiščem v zadevah, v katerih sta bili izdani sodbi z dne 16. novembra 2011, Groupe Gascogne/Komisija (T-72/06, neobjavljena, EU:T:2011:671), in z dne 16. novembra 2011, Sachsa Verpackung/Komisija (T-79/06, neobjavljena, EU:T:2011:674).

      Izrek

               1.

               Evropski uniji, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije, se naloži, naj družbi Gascogne plača odškodnino v višini 47 064,33 EUR za povrnitev premoženjske škode, ki jo je ta družba utrpela zaradi kršitve razumnega roka sojenja v zadevah, v katerih sta bili izdani sodbi z dne 16. novembra 2011, Groupe Gascogne/Komisija (T 72/06, neobjavljena, EU:T:2011:671), in z dne 16. novembra 2011, Sachsa Verpackung/Komisija (T 79/06, neobjavljena, EU:T:2011:674). Ta odškodnina se poveča za kompenzacijske obresti od 4. avgusta 2014 dalje do razglasitve te sodbe po letni stopnji inflacije, ki jo je Eurostat (Statistični urad Evropske unije) za zadevno obdobje ugotovil v državi članici, v kateri ima ta družba sedež.

               2.

               Uniji, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije, se naloži, naj plača družbi Gascogne Sack Deutschland GmbH odškodnino v višini 5 000 EUR in družbi Gascogne odškodnino v višini 5 000 EUR za povrnitev nepremoženjske škode, ki sta jo ti družbi utrpeli zaradi kršitve razumnega roka sojenja v zadevah T-72/06 in T-79/06.

               3.

               Odškodnini iz točk 1 in 2 zgoraj se povečata za zamudne obresti od razglasitve te sodbe dalje do popolnega plačila po obrestni meri, ki jo Evropska centralna banka (ECB) določi za svoje operacije glavnega refinanciranja, povečani za dve odstotni točki.

               4.

               V preostalem delu se tožba zavrne.

               5.

               Uniji, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije, se naloži, da poleg svojih stroškov nosi stroške, ki so nastali družbama Gascogne Sack Deutschland in Gascogne ter so povezani z ugovorom nedopustnosti, v zvezi s katerim je bil izdan sklep z dne 2. februarja 2015, Gascogne Sack Deutschland in Gascogne/Evropska unija (T-577/14, neobjavljen, EU:T:2015:80).

               6.

               Družbi Gascogne Sack Deutschland in Gascogne na eni strani ter Unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije, na drugi nosijo svoje stroške, povezane s tožbo, v zvezi s katero je bila izdana ta sodba.

               7.

               Evropska komisija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 351, 6.10.2014.


title: Zadeva C-585/12 P: Pritožba, ki so jo družbe Shell Petroleum NV, The Shell Transport and Trading Company Ltd, Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV vložile 12. decembra 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 27. septembra 2012 v zadevi T-343/06, Shell Petroleum NV, The Shell Transport and Trading Company Ltd, Shell Nederland BV proti Evropski komisiji

text:
               23.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 55/6

         Pritožba, ki so jo družbe Shell Petroleum NV, The Shell Transport and Trading Company Ltd, Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV vložile 12. decembra 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 27. septembra 2012 v zadevi T-343/06, Shell Petroleum NV, The Shell Transport and Trading Company Ltd, Shell Nederland BV proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-585/12 P)
   2013/C 55/08
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnice: Shell Petroleum NV, The Shell Transport and Trading Company Ltd, Shell Nederland BV (zastopniki: O. W. Brouwer, W. Knibbeler, A. A. J. Pliego Selie, P. D. van den Berg, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnice predlagajo Sodišču, naj:

               —

               razveljavi točke sodbe, kot je predlagano v pritožbi,

               —

               dokončno odloči in razglasi ničnost izpodbijane odločbe ali zmanjša globo, kot je predlagano v pritožbi, ali podrejeno, zadevo vrne Splošnemu sodišču v ponovno odločanje, naj odloči v skladu s sodbo Sodišča, in

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnice navajajo dva pritožbena razloga. Splošno sodišče je v izpodbijani sodbi delno zavrnilo predlog pritožnic za razglasitev delne ničnosti odločbe Evropske Komisije z dne 13. septembra 2006 C(2006) 4090 final v zvezi s postopkom po členu 81 ES (Zadeva COMP/F/38.456 – Bitumen).
   Pritožnice s prvim pritožbenim razlogom zatrjujejo, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo in ni zadostno ali ustrezno obrazložilo ugotovitve, da je v izpodbijani odločbi pravno zadostno dokazano, da je isto podjetje storilo ponovne kršitve. Splošno sodišče je prav tako napačno uporabilo pravo in ni zadostno ali ustrezno obrazložilo ugotovitve, da je bilo merilo, določeno v sodbi Michelin, T-203/01, izpolnjeno. Na koncu, Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je dokazno breme prevalilo na pritožnice.
   Z drugim pritožbenim razlogom pritožnice navajajo, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo in ni zadostno ali ustrezno obrazložilo ugotovitve, da je Evropska komisija smela v izračun globe vključiti prodajo izdelka Mexphalte C. Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo tudi s tem, da ni preučilo nekaterih argumentov, ki so jih izpostavile pritožnice. Dalje, Splošno sodišče ni zadostno ali ustrezno obrazložilo, zakaj se ni izreklo o neskladnosti, ki izhaja iz dejstva, da je bil industrijski bitumen izključen iz izračuna globe. Splošno sodišče je tudi izkrivilo smisel bistvenega dokaza s tem, da se je oprlo na nepravilno razlago ključnega dokumenta za ugotovitev v zvezi z Mexphalte C, ki je očitno ni bilo mogoče izpeljati iz tega dokumenta. Splošno sodišče je dalje napačno uporabilo pravo in ni podalo zadostne ali ustrezne obrazložitve glede nadzoru zneska globe na podlagi svoje neomejene pristojnosti. Nazadnje, Splošno sodišče je kršilo postopek in pravila v zvezi z dokaznim bremenom, ker ni preiskalo, ali je Evropska komisija kršila načelo enakega obravnavanja s tem, ko je v izračun globe, naložene pritožnicam, vključila prodajo Mexphalte C.


title: Zadeva C-343/04: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Oberster Gerichtshof z dne 21. julija 2004 v zadevi Land Oberösterreich proti ČEZ, a.s.

text:
               9.10.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 251/8

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Oberster Gerichtshof z dne 21. julija 2004 v zadevi Land Oberösterreich proti ČEZ, a.s.
   (Zadeva C-343/04)
   (2004/C 251/14)
   Oberster Gerichtshof je s sklepom z dne 21. julija 2004 v zadevi Land Oberösterreich proti ČEZ, a.s., ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 10. avgusta 2004, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Oberster Gerichtshof predlaga Sodišču, da odloči o naslednjem vprašanju:
   Ali se frazo „Tožbe, katerih predmet so stvarne pravice na nepremičninah…“ iz člena 16, št. 1, tč. a Konvencije o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah z dne 27. septembra 1968 lahko razlaga tako, da zajame tudi (preventivne) opustitvene tožbe, s katerimi se v skladu s členom 364(2) avstrijskega Občega državljanskega zakonika (ODZ) zahteva prepoved imisij z zemljišča, ki leži v sosednji državi, ki ni članica Evropske unije (in casu: učinki ionizirajočih sevanj, ki izvirajo iz jedrske elektrarne v Češki republiki), na nepremičnino, katere lastnik je tožeča stranka?


title: Zadeva C-395/05: Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 6. marca 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Viterbo – Italija) – kazenski postopek zoper Antonella D'Antonia, Alessandra D'Antonia, Rodolfa Ramierija (Člen 104(3), prvi pododstavek, Poslovnika – Svoboda ustanavljanja – Svoboda opravljanja storitev – Konkurenčna pravila, ki se uporabljajo za podjetja – Razlaga členov 31 ES, 43 ES, 49 ES in 86 ES – Igre na srečo – Pobiranje stav za športne dogodke – Obvezna koncesija – Izključitev subjektov, organiziranih v določenih oblikah kapitalskih družb – Obvezno dovoljenje policije – Kazenske sankcije)

text:
               28.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/20

         Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 6. marca 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Viterbo – Italija) – kazenski postopek zoper Antonella D'Antonia, Alessandra D'Antonia, Rodolfa Ramierija
   (Zadeva C-395/05) (1)

   (Člen 104(3), prvi pododstavek, Poslovnika - Svoboda ustanavljanja - Svoboda opravljanja storitev - Konkurenčna pravila, ki se uporabljajo za podjetja - Razlaga členov 31 ES, 43 ES, 49 ES in 86 ES - Igre na srečo - Pobiranje stav za športne dogodke - Obvezna koncesija - Izključitev subjektov, organiziranih v določenih oblikah kapitalskih družb - Obvezno dovoljenje policije - Kazenske sankcije)
   (2007/C 96/34)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predložitveno sodišče
   Tribunale di Viterbo
   Stranke v postopku v glavni stvari
   Antonello D'Antonio, Alessandro D'Antoni, Rodolfo Ramieri
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunale di Viterbo – Razlaga členov 31, 43, 49 in od 81 do 86 ES – Nacionalni zakon, ki za opravljanje dejavnosti pobiranja stav zahteva pridobitev dovoljenja.
   Izrek

               1)

               Nacionalna ureditev, ki brez koncesije ali dovoljenja policije, ki ju izda zadevna država članica, prepoveduje opravljanje dejavnosti pobiranja, sprejemanja, vpisa in prenosa stavnih predlogov, še posebej za športne dogodke, pomeni omejitev svobode do ustanavljanja in svobode opravljanja storitev, ki sta določeni v členih 43 ES in 49 ES.

               2)

               Predložitveno sodišče je pristojno, da preveri, ali je resnični cilj nacionalne ureditve – če omejuje število subjektov, ki delujejo v sektorju iger na srečo – preprečevanje izkoriščanja dejavnosti v tem sektorju v kriminalne ali goljufive namene.

               3)

               Člena 43 ES in 49 ES je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi, kot je ta, ki se obravnava v postopkih v glavni stvari, ki izključi in še naprej izključuje iz sektorja iger na srečo subjekte, ki so organizirani v obliki kapitalskih družb, katerih delnice kotirajo na organiziranem trgu.

               4)

               Člena 43 ES in 49 ES je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi, kot je ta, ki se obravnava v postopku v glavni stvari, ki določa kazensko sankcijo za osebe, kot so obtoženci v postopku v glavni stvari, ki so opravljali organizirano dejavnost pobiranja stav brez koncesije ali dovoljenja policije, ki ga zahteva nacionalna zakonodaja, če te osebe niso mogle pridobiti koncesij ali dovoljenj, ker jim jih zadevna država članica, v nasprotju s pravom Skupnosti, ni odobrila.

      (1)  UL C 10, 14.1.2006.


title: Zadeva C-203/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Varhoven administrativen sad na Republika Balgaria (Bolgarija) 26. aprila 2010 – Namestnik direktorja direktorata „Izpodbijanje in uprava izvršbe“ centralne uprave nacionalne agencije za prihodke proti Auto Nikolovi OOD

text:
               17.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 195/5

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Varhoven administrativen sad na Republika Balgaria (Bolgarija) 26. aprila 2010 – Namestnik direktorja direktorata „Izpodbijanje in uprava izvršbe“ centralne uprave nacionalne agencije za prihodke proti Auto Nikolovi OOD
   (Zadeva C-203/10)
   2010/C 195/09
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Varhoven administrativen sad na Republika Balgaria

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Vložnik kasacijske pritožbe: Namestnik direktorja direktorata „Izpodbijanje in uprava izvršbe“ centralne uprave nacionalne agencije za prihodke

      Nasprotna stranka v postopku kasacijske pritožbe: Auto Nikolovi OOD

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali pojem „rabljeni predmeti“, ki je opredeljen v členu 311(1), točka 1, Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 23. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1), zajema tudi rabljeno premično blago, ki ni tako individualizirano (z znamko, modelom, serijsko številko, letom izdelave itd.), da bi se razlikovalo od drugega blaga iste vrste, temveč je določeno le po značilnostih vrste?

               2.

               Ali besede „kot določijo države članice“, ki jih vsebuje člen 311(1), točka 1, Direktive Sveta 2006/112/ES državam članicam dovoljujejo, da same opredelijo pojem „rabljeno blago“, ali se mora opredelitev tega pojma iz Direktive strogo prenesti v nacionalni zakon?

               3.

               Ali zahteva, navedena v nacionalni določbi, da so rabljeni predmeti individualno določeni, ustreza vsebini in smislu opredelitve „rabljeno blago“ iz prava Skupnosti?

               4.

               Ali se glede na cilje, navedene v uvodni izjavi 51 Direktive Sveta 2006/112/ES, lahko domneva, da besede iz člena 314(1) Direktive 2006/112/ES „če mu to blago v Skupnosti dobavi […]“ zajema tudi uvoz rabljenega blaga, ki ga je uvozil obdavčljivi preprodajalec?

               5.

               Če se maržna ureditev uporablja tudi za dobavo rabljenih predmetov, ki jih je obdavčljivi preprodajalec sam uvozil: ali morajo osebe, od katerih je obdavčljivi preprodajalec to blago prejel, spadati v skupino oseb, ki je navedena v členu 314, točke od (a) do (d)?

               6.

               Ali je naštevanje blaga v členu 320(1) Direktive 2006/112/ES taksativno?

               7.

               Ali je treba člen 320(1), prvi pododstavek, in (2) Direktive Sveta 2006/112/ES razlagati tako, da nasprotuje nacionalni določbi, v skladu s katero pravica do odbitka davka, ki ga je obdavčljivi preprodajalec, ki je uvozil rabljeno blago, plačal kot vstopni davek, nastane in se izvršuje v obdobju, v katerem se je to blago dobavilo v okviru nadaljnje obdavčljive dobave, za katero je obdavčljivi preprodajalec uporabil splošno ureditev obdavčitve?

               8.

               Ali imata člena 314, točke od (a) do (d), in 320(1), prvi pododstavek, ter (2) Direktive 2006/112/ES neposredni učinek in ali se nacionalno sodišče v primeru, kakršen je ta, lahko neposredno sklicuje nanju?

      (1)  UL L 347, str. 1.


title: Zadeva T-740/16: Tožba, vložena 25. oktobra 2016 – Stips/Komisija

text:
               19.12.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 475/21

         Tožba, vložena 25. oktobra 2016 – Stips/Komisija
   (Zadeva T-740/16)
   (2016/C 475/32)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Adolf Stips (Besozzo, Italija) (zastopnika: S. Orlandi in T. Martin, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo popolne odškodnine za škodo, ki je tožeči stranki nastala zaradi zamude pri organizaciji prerazvrstitve za leto 2013,

               —

               in Komisiji v vsakem primeru naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbi navaja en tožbeni razlog, ki se nanaša na škodo, ki naj bi ji nastala izključno zaradi tega, ker Komisija ni izpolnila svojih dolžnosti, ki izhajajo iz pravice do dobrega upravljanja iz člena 41 Listine o temeljnih pravicah. Tožeča stranka trdi, prvič, da Komisija seznama prerazvrščenih uslužbencev ni sprejela v razumnem roku, to je pred 31. decembrom 2013. Dodaja, drugič, da je premoženjska škoda, ki naj bi jo utrpela, dejanska in določljiva in, tretjič, da med nepravilnim ravnanjem Komisije in škodo, ki naj bi jo utrpela, obstaja vzročna zveza.


title: Zadeva C-252/06: Tožba, vložena  6. junija 2006  — Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji

text:
               29.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/27

         Tožba, vložena 6. junija 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Zadeva C-252/06)
   (2006/C 178/44)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki:

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: G. Braun, zastopnik, N. Yerrell, zastopnica)

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija
   Tožeča stranka predlaga Sodišču, naj:

               —

               ugotovi, da Zvezna republika Nemčija s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2002/92/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. decembra 2002 o zavarovalnem posredovanju, oziroma s tem, da o teh predpisih ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               —

               Zvezni republiki Nemčiji naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos direktive je potekel 15. januarja 2005.

      (1)  UL L 9, str. 3.


title: Zadeva T-315/14: Tožba, vložena 5. maja 2014  – Hipp proti UUNT – Nestlé Nutrition (Praebiotik)

text:
               7.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 212/37

         Tožba, vložena 5. maja 2014 – Hipp proti UUNT – Nestlé Nutrition (Praebiotik)
   (Zadeva T-315/14)
   2014/C 212/48
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Hipp & Co. (Sachseln, Švica) (zastopniki: M. Kinkeldey, A. Wagner in S. Brandstätter, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Nestlé Nutrition GmbH (Frankfurt na Majni, Nemčija)

      Predloga

   Tožeča stranka pradlaga,

               —

               naj se odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 26. februarja 2014 v zadevah R 1171/2012-4 in R 1326/2012-4 razveljavi;

               —

               naj se toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Registrirana znamka Skupnosti, katere razveljavitev se zahteva: besedna znamka „Praebiotik“ za proizvode iz razredov 5, 29 in 32 – znamka Skupnosti št. 3 83  919

      Imetnik znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Stranka, ki zahteva razveljavitev znamke Skupnosti: Nestlé Nutrition GmbH

      Odločba oddelka za izbris: delna ugoditev zahtevi za ugotovitev ničnosti

      Odločba odbora za pritožbe: izpodbijana odločba se razveljavi v delu, v katerem je bila izpodbijana znamka v celoti razveljavljena. Pritožba družbe Hipp & Co. se zavrne.

      Navajani tožbeni razlogi:

               —

               kršitev člena 75 Uredbe št. 207/2009;

               —

               kršitev člena 51(1)(b) Uredbe št. 207/2009;

               —

               kršitev člena 78 Uredbe št. 207/2009