title: Zadeva C-425/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Symvoulio tis Epikrateias (Grčija) 28. oktobra 2009 – Vasileios Alexandrou Giankoulis proti Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton

text:
               30.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/21

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Symvoulio tis Epikrateias (Grčija) 28. oktobra 2009 – Vasileios Alexandrou Giankoulis proti Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton
   (Zadeva C-425/09)
   2010/C 24/38
   Jezik postopka: grščina

      Predložitveno sodišče

   Symvoulio tis Epikrateias (Grčija)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Vasileios Alexandrou Giankoulis.

      Tožena stranka: Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton

      Vprašanje za predhodno odločanje

   „Ali pojem ‚poklicne izkušnje‘ iz člena 4(1)(b) Direktive 89/48/EGS o splošnem sistemu priznavanja visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta (UL L 19), kakor je bila spremenjena s členom 1(3) Direktive 2001/19/ES (UL L 206) in preden je bila razveljavljena s členom 62 Direktive 2005/36/ES (UL L 255), ustreza pojmu ‚poklicne izkušnje‘ iz člena 1(e) iste direktive in lahko pomeni izkušnje, ki imajo kumulativno te lastnosti: a) zainteresirana oseba jih je pridobila po diplomi, ki ji zagotavlja dostop do nekega reguliranega poklica v državi članici izvora, b) pridobljene so bile v okviru opravljanja enakega poklica, za katerega je zainteresirana oseba vložila prošnjo na podlagi Direktive 89/48/EGS (glej izraze ‚the profession concerned‘, ‚la profession concernée‘, ‚des betreffenden Berufs‘, ki so uporabljani v angleški, francoski in nemški različici Direktive), in c) navedena poklicna dejavnost je bila opravljana zakonito, to je ob upoštevanju rokov in pogojev upoštevne zakonodaje države članice, v kateri se je opravljala, tako da se ne upoštevajo izkušnje, pridobljene pri opravljanju zadevnega poklica v državi članici gostiteljici pred ugoditvijo prošnji, ker se v državi članici gostiteljici poklic ne more zakonito opravljati pred ugoditvijo prošnji (razen seveda na podlagi člena 5 Direktive, ki pod nekaterimi pogoji – za pridobitev poklicnih izkušenj zunaj države članice izvora – omogoča opravljanje poklica v državi članici gostiteljici ob mentorstvu usposobljenega strokovnjaka)?“


title: Zadeva T-308/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 18. novembra 2014 – Repsol proti UUNT – Adell Argiles (ELECTROLINERA) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti ELECTROLINERA — Prejšnja nacionalna besedna znamka ELECTROLINERA — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               12.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 7/33

         Sodba Splošnega sodišča z dne 18. novembra 2014 – Repsol proti UUNT – Adell Argiles (ELECTROLINERA)
   (Zadeva T-308/13) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti ELECTROLINERA - Prejšnja nacionalna besedna znamka ELECTROLINERA - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2015/C 007/36)
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Repsol, SA (Madrid, Španija) (zastopnika: J.-B. Devaureix in L. Montoya Terán, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: J. Crespo Carrillo in V. Melgar, zastopnika)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Josep María Adell Argiles (Madrid, Španija) (Zastopnika: M. García Jiménez in A. Zuazo Araluze, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 7. marca 2013 (zadeva R 1565/2012-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med J. M. Adellom Argilesom in družbo Repsol, SA.

      Izrek

               1.

               Odločba prvega odbora za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 7. marca 2013 (zadeva R 1565/2012-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med J. M. Adellom Argilesom in družbo Repsol, SA se razveljavi v delu, ki se nanaša na „industrijska olja in masti; maziva; goriva (vključno goriva za motorje)“ iz razreda 4 v smislu Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji proizvodov in storitev zaradi registracije znamk z dne 15. junija 1957, kakor je bil revidiran in spremenjen.

               2.

               Tožba se v preostalem zavrne.

               3.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 226, 3.8.2013.


title: Zadeva C-441/02: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne  27. aprila 2006  — Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji (Neizpolnitev obveznosti države — Člena 8 A in 48 Pogodbe ES (po spremembi člena 18 ES in 39 ES) — Direktive 64/221/EGS, 73/148/EGS in 90/364/EGS — Uredba (EGS) št. 1612/68 — Prosto gibanje državljanov držav članic — Javni red — Pravica do spoštovanja družinskega življenja — Nacionalna zakonodaja na področju prepovedi prebivanja in izgona — Upravna praksa — Kazenska obsodba — Izgon)

text:
               17.6.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 143/2

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 27. aprila 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Zadeva C-441/02) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Člena 8 A in 48 Pogodbe ES (po spremembi člena 18 ES in 39 ES) - Direktive 64/221/EGS, 73/148/EGS in 90/364/EGS - Uredba (EGS) št. 1612/68 - Prosto gibanje državljanov držav članic - Javni red - Pravica do spoštovanja družinskega življenja - Nacionalna zakonodaja na področju prepovedi prebivanja in izgona - Upravna praksa - Kazenska obsodba - Izgon)
   (2006/C 143/05)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: C. O'Reilly in W. Bogensberger, zastopnika)

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija (zastopnika: W.-D. Plessing in A. Tiemann, zastopnika)

      Intervenientka: Italijanska republika (zastopnika: I. M. Braguglia, zastopnik, skupaj z M. Fiorillijem, avocat)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države — Člena 8A in 48 Pogodbe EU (po spremembi postala člena 18 in 39 ES) — Člena 3 in 9 Direktive Sveta 64/221/EGS z dne 25. februarja 1964 o usklajevanju posebnih ukrepov, ki zadevajo gibanje in prebivanje tujih državljanov, utemeljenih z javno politiko, javno varnostjo ali zdravjem prebivalstva (UL L 56, str. 850) — Člen 1 Uredbe Sveta (EGS) št. 1612/68 z dne 15. oktobra 1968 o prostem gibanju delavcev v Skupnosti (UL L 257, str. 2) — Členi 1, 4, 5, 8 in 10 Direktive Sveta 73/148/EGS z dne 21. maja 1973 o odpravi omejitev gibanja in bivanja v Skupnosti za državljane držav članic v zvezi z ustanavljanjem in opravljanjem storitev (UL L 172, str. 14) — Člena 1 in 2 Direktive Sveta 90/364/EGS z dne 28. junija 1990 o pravici do prebivanja (UL L 180, str. 26) — Nacionalna zakonodaja na področju prepovedi prebivanja in izgona iz razlogov javnega reda, zlasti v zvezi s kazenskimi obsodbami — Upravna praksa
   Izrek

               1)

               Zvezna republika Nemčija s tem, da v člen 12(1) zakona o prebivanju državljanov držav članic Evropske skupnosti (Gesetz über Einreise und Aufenthalt von Staatsangehörigen der Mitgliedstaaten der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft) z dne 21. januarja 1980 ni dovolj jasno prenesla pogojev prava Skupnosti na področju omejevanja prostega gibanja, ni izpolnila obveznosti iz členov 39 ES, 3 Direktive Sveta 64/221/EGS z dne 25. februarja 1964 o usklajevanju posebnih ukrepov, ki zadevajo gibanje in prebivanje tujih državljanov, utemeljenih z javno politiko, javno varnostjo ali zdravjem prebivalstva, in 10 Direktive Sveta 73/148/EGS z dne 21. maja 1973 o odpravi omejitev gibanja in bivanja v Skupnosti za državljane držav članic v zvezi z ustanavljanjem in opravljanjem storitev.

               2)

               V preostalem se tožba zavrne.

               3)

               Komisiji Evropskih skupnosti se naloži plačilo stroškov.

               4)

               Italijanska republika nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 31, 8.2.2003.


title: Zadeva C-531/12 P: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 19. junija 2014 – Commune de Millau in Société d'économie mixte d'équipement de l'Aveyron (SEMEA) proti Evropski komisiji (Pritožba — Arbitražna klavzula — Pogodba o subvenciji, ki se nanaša na lokalni razvojni projekt — Povračilo dela vnaprej izplačanih zneskov — Prevzem dolga — Pristojnost Splošnega sodišča — Zastaranje — Odgovornost Komisije)

text:
               25.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/6

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 19. junija 2014 – Commune de Millau in Société d'économie mixte d'équipement de l'Aveyron (SEMEA) proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-531/12 P) (1)

   ((Pritožba - Arbitražna klavzula - Pogodba o subvenciji, ki se nanaša na lokalni razvojni projekt - Povračilo dela vnaprej izplačanih zneskov - Prevzem dolga - Pristojnost Splošnega sodišča - Zastaranje - Odgovornost Komisije))
   2014/C 282/08
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožnici: Commune de Millau in Société d'économie mixte d'équipement de l'Aveyron (SEMEA) (zastopnika: L. Hincker in F. Bleykasten, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopniki: S. Lejeune in D. Calciu, agentki, skupaj z E. Bouttierom, odvetnikom)

      Izrek

               1.

               Sodba Splošnega sodišča Evropske unije v zadevi Komisija proti družbi SEMEA in Commune de Millau (T-168/10 in T-572/10) se razveljavi, ker je bilo na podlagi nasprotnega zahtevka Commune de Millau in Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) ugotovljeno, da med ravnanjem Evropske komisije in domnevno škodo, nastalo z naložitvijo plačila zamudnih obresti, ni bilo neposredne vzročne zveze.

               2.

               Nasprotnemu zahtevku Commune de Millau in Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) se deloma ugodi in Evropski komisiji se naloži plačilo treh četrtin zneska, ki ustreza zamudnim obrestim po letni zakonski obrestni meri, veljavni v Franciji, ki so zapadle med 27. aprilom 1993 in 18. novembrom 2005.

               3.

               Pritožba se v preostalem zavrne.

               4.

               Evropski komisiji se naloži, da poleg svojih stroškov, nastalih v postopku na prvi stopnji in v postopku s pritožbo, nosi četrtino stroškov, ki sta jih priglasili Commune de Millau in Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) v obeh postopkih.

               5.

               Commune de Millau in Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) nosita tri četrtine svojih stroškov, nastalih v postopku na prvi stopnji in v postopku s pritožbo.

      (1)  UL C 32, 2.2.2013.


title: Zadeva T-58/12: Tožba, vložena 9. februarja 2012 – Nabipour in drugi proti Svetu

text:
               14.4.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 109/23

         Tožba, vložena 9. februarja 2012 – Nabipour in drugi proti Svetu
   (Zadeva T-58/12)
   2012/C 109/50
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Ghasem Nabipour (Tehran, Iran), Mansour Eslami (Madliena, Malta), Mohamad Talai (Hamburg, Nemčija), Mohammad Moghaddami Fard (Tehran), Alireza Ghezelayagh (Singapur, Republika Singapur), Gholam Hossein Golparvar (Tehran), Hassan Jalil Zadeh (Tehran), Mohammad Hadi Pajand (London, Združeno kraljestvo), Ahmad Sarkandi (Združeni arabski emirati), Seyed Alaeddin Sadat Rasool (Tehran) in Ahmad Tafazoly (Shanghai, Ljudska republika Kitajska) (zastopniki: S. Kentridge, QC (Queen’s Counsel), M. Lester, Barrister, in M. Taher, Solicitor)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               razglasi ničnost Sklepa Sveta 2011/783/SZVP z dne 1. decembra 2011 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 319, 12.2011, str. 71) in Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 1245/2011 z dne 1. decembra 2011 o izvajanju Uredbe (EU) št. 961/2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 319, 2.12.2011, str. 11), v delih, v katerih se nanašata na tožeče stranke;

               —

               odloči, da se prepoved potovanja ne uporabi za nobeno od njih;

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo štiri tožbene razloge. Trdijo, da Svet s tem, da je njihova imena vključil na seznam, ki je priloga k izpodbijanemu sklepu oziroma izpodbijani uredbi:

               —

               ni posredoval ustrezne in zadostne obrazložitve;

               —

               ni spoštoval meril, ki se uporabljajo za oblikovanje seznamov in/ali je zagrešil očitno napako pri presoji, ker je ugotovil, da so bila ta merila spoštovana v zvezi s tožečimi strankami;

               —

               je neupravičeno in nesorazmerno kršil temeljne pravice tožečih strank, vključno z njihovo pravico do varstva lastnine, poklicne dejavnosti in ugleda, kot tudi do zasebnega in družinskega življenja; in

               —

               ni zaščitil pravice tožečih strank do obrambe in njihove pravice do učinkovitega sodnega nadzora.


title: Zadeva F-153/12: Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 6. maja 2014 – Forget proti Komisiji (Javni uslužbenci — Uradnik — Plača — Družinski dodatki — Gospodinjski dodatek — Pogoj za dodelitev — Registrirana partnerska skupnost luksemburškega prava — Stalni zunajzakonski par, ki ima pravno možnost za poroko — Uradnik, ki ne izpolnjuje pogojev iz člena 1(2)(c)(iv) Priloge VII h Kadrovskim predpisom)

text:
               24.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 421/49

         Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 6. maja 2014 – Forget proti Komisiji
   (Zadeva F-153/12) (1)

   ((Javni uslužbenci - Uradnik - Plača - Družinski dodatki - Gospodinjski dodatek - Pogoj za dodelitev - Registrirana partnerska skupnost luksemburškega prava - Stalni zunajzakonski par, ki ima pravno možnost za poroko - Uradnik, ki ne izpolnjuje pogojev iz člena 1(2)(c)(iv) Priloge VII h Kadrovskim predpisom))
   2014/C 421/67
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Claude Forget (Steinfort, Luksemburg) (zastopnik: M. Kerger, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Currall in G. Gattinara, zastopnika)

      Intervenient v podporo tožene stranke: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bauer in A. Bisch, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe, s katero sta ji bila zavrnjena gospodinjski dodatek in družinska pokojnina za partnerja tožeče stranke.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               C. Forget nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

               3.

               Svet Evropske unije nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 55, 23.2.2013, str. 26.


title: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 14. decembra 2004 v zadevi C-434/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Verwaltungsgericht Minden): Arnold André GmbH & Co. KG proti Landrat des Kreises Herford (Direktiva 2001/37/ES — Izdelava, predstavitev in prodaja tobačnih izdelkov — Člen 8 — Prepoved dajanja tobačnih izdelkov za oralno uporabo v promet — Veljavnost)

text:
               19.2.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/4

      SODBA SODIŠČA

   (veliki senat)
   z dne 14. decembra 2004
   v zadevi C-434/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Verwaltungsgericht Minden): Arnold André GmbH & Co. KG proti Landrat des Kreises Herford (1)

   (Direktiva 2001/37/ES - Izdelava, predstavitev in prodaja tobačnih izdelkov - Člen 8 - Prepoved dajanja tobačnih izdelkov za oralno uporabo v promet - Veljavnost)
   (2005/C 45/06)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi C-434/02, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, naslovljen na Sodišče s sklepom Verwaltungsgericht Minden (Nemčija) z dne 14. novembra 2002, ki je prispel na Sodišče dne 29. novembra 2002, v postopku Arnold André GmbH & Co. KG proti Landrat des Kreises Herford, je Sodišče (veliki senat) v sestavi V. Skouris, predsednik, P. Jann, C. W. A. Timmermans in K. Lenaerts, predsedniki senatov, C. Gulmann in J.-P. Puissochet, sodnika, N. Colneric, sodnica, S. von Bahr in J. N. Cunha Rodrigues (poročevalec), sodnika, generalni pravobranilec: L. A. Geelhoed, sodni tajnik: H. von Holstein, namestnik sodnega tajnika, nato M.-F. Contet, glavna administratorka, dne 14. decembra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:
   Pri obravnavi zastavljenega vprašanja ni bil ugotovljen noben element, ki bi vplival na veljavnost člena 8 Direktive 2001/37/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. junija 2001 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic o izdelavi, predstavitvi in prodaji tobačnih izdelkov.

      (1)  UL C 44, 22.2.2003.


title: Zadeva F-128/12: Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 12. marca 2014 – CR proti Parlamentu (Javni uslužbenci — Osebni prejemki — Družinski dodatek — Otroški dodatek — Povračilo neupravičeno izplačanih zneskov — Namerno zavajanje uprave — Dokaz — Nemožnost sklicevanja na to, da uprava zahtevka za povračilo neupravičeno izplačanih sredstev ni vložila v roku petih let — Ugovor nezakonitosti — Predhodni postopek — Pravilo o ujemanju — Ugovor nezakonitosti, ki se je prvič navajal v tožbi — Dopustnost)

text:
               28.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/36

         Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 12. marca 2014 – CR proti Parlamentu
   (Zadeva F-128/12) (1)

   ((Javni uslužbenci - Osebni prejemki - Družinski dodatek - Otroški dodatek - Povračilo neupravičeno izplačanih zneskov - Namerno zavajanje uprave - Dokaz - Nemožnost sklicevanja na to, da uprava zahtevka za povračilo neupravičeno izplačanih sredstev ni vložila v roku petih let - Ugovor nezakonitosti - Predhodni postopek - Pravilo o ujemanju - Ugovor nezakonitosti, ki se je prvič navajal v tožbi - Dopustnost))
   2014/C 129/43
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: CR (zastopnika: A. Salerno in B. Cortese, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropski parlament (zastopnika: V. Montebelle-Demegeot in E. Taneva, zastopnika)

      Intervenient v podporo tožene stranke: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bauer in A. Bisch, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe, da se na podlagi člena 85(2) Kadrovskih predpisov izterjajo vsi otroški dodatki za vzdrževanega otroka, ki jih je tožeča stranka neupravičeno prejela, in ne samo tisti, ki jih je neupravičeno prejela v zadnjih petih letih.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               CR nosi svoje stroške in stroške Evropskega parlamenta.

               3.

               Svet Evropske unije, intervenient, nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 26, 26.1.2013, str. 73.


title: Zadeva C-534/10 P: Pritožba, ki sta jo Brookfield New Zealand Ltd in Elaris SNC vložili 17. decembra 2010 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 13. septembra 2010 v zadevi T-135/08: Schniga proti OCVV – Elaris in Brookfield New Zealand (Gala Schnitzer)

text:
               5.2.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/2

         Pritožba, ki sta jo Brookfield New Zealand Ltd in Elaris SNC vložili 17. decembra 2010 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 13. septembra 2010 v zadevi T-135/08: Schniga proti OCVV – Elaris in Brookfield New Zealand (Gala Schnitzer)
   (Zadeva C-534/10 P)
   2011/C 38/03
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnici: Brookfield New Zealand Ltd in Elaris SNC (zastopnik: M. Eller, odvetnik)

      Drugi stranki v postopku: Urad Skupnosti za rastlinske sorte in Schniga GmbH

      Predlog

   Pritožnici Sodišču predlagata, naj:

               —

               razveljavi sodbo Splošnega sodišča

               —

               zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču, oziroma podredno, s končno razsodbo zavrne tožbo družbe Schniga GmbH in posledično potrdi odločbo odbora za pritožbe CPVO z dne 21. novembra 2007 v zadevah A-003/2007 in A-004/2007

               —

               odredi povrnitev stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnici navajata razloge za razveljavitev izpodbijane sodbe, in sicer:
   I.   Nedopustnost tretjega tožbenega razloga, ki ga uveljavlja družba Schniga GmbH. Nelegitimna presoja dejanskega stanja, kot jo je opravil odbor za pritožbe. Kršitev člena 73(2) Uredbe št. 2100/94 (1) (v nadaljevanju: CR).

               —

               Tretji tožbeni razlog, ki ga je uveljavljala družba Schniga GmbH v utemeljitev tožbe za razglasitev ničnosti odločbe odbora za pritožbe in kateremu je bilo ugodeno z izpodbijano sodbo, bi moral biti razglašen za nedopustnega, ker je obsegal presojo dejstev, ki na podlagi člena 73(2) CR ni dovoljena.

               —

               Splošno sodišče je kršilo člen 73(2) CR s tem da je nelegitimno obravnavalo dejanske ugotovitve odbora za pritožbe glede dejanske vsebine posamezne zahteve v smislu člena 55(4) CR in to, kako jih je razumela tožeča stranka.

         II.   Kršitev člena 55(4) v povezavi s členom 61(1)(b) in členom 80 Uredbe št. 2100/94 (v nadaljevanju CR)

               —

               Splošno sodišče je zmotno trdilo (oziroma implicitno domnevalo) da člen 55(4) CR pooblašča Urad, da vloži zahtevo v posameznih primerih, katere neupoštevanje zahteva zavrnitev vloge, v skladu s členom 61(1)(b) CR, ne le glede kakovosti materiala, ki ga je treba predložiti v določenem roku ampak tudi glede dokazov o taki kakovosti.

               —

               Splošno sodišče je zmotno trdilo (oziroma implicitno domnevalo) da člen 55(4) CR pooblašča Urad, da razdeli zahteve v posameznih primerih na dve samostojni in neodvisni zahtevi, pri čemer se ena nanaša na sam material in druga na dokumentarne dokaze o kakovosti, katerih neupoštevanje zahteva zavrnitev vloge, v skladu s členom 61(1)(b) CR.

               —

               Splošno sodišče je tudi zmotno trdilo (oziroma implicitno domnevalo) da člen 55(4), v povezavi s členom 61(1)(b) CR, pooblašča Urad, da dovoli novo predložitev materiala, v okoliščinah, ko je prejšnji rok za predložitev materiala določene kakovosti že potekel, zgolj zato, ker še ni potekel rok za pošiljanje dokumentarnih dokazov o kakovosti takega materiala.

               —

               Splošno sodišče je zmotno trdilo (oziroma implicitno domnevalo) da člen 55(4), v povezavi s členom 61(1)(b) CR, pooblašča Urad, da dovoli novo predložitev materiala brez virusa, potem ko je rok za predložitev navedenega materiala potekel in ko je bilo dokončno jasno, da navedeni material ni bil brez virusa.

               —

               Splošno sodišče je tudi zmotno trdilo (oziroma implicitno domnevalo) – ob dejstvu, da je bil predloženi material okužen z virusom, in da zato ni bilo mogoče poslati zdravstvenega potrdila za ta material in ni bil nikoli poslan – da izraza „čim prej ko je mogoče“, s sklicevanjem na poziv, da naj pošljejo manjkajoče zdravstveno potrdilo za že predloženi material, ni mogoče razlagati kot rok in v vsakem primeru ne kot potek roka, s sklicevanjem na posamezno zahtevo v smislu člena 55(4) CR, ki vodi k zavrnitvi vloge v skladu s členom 61(1)(b) CR.

               —

               Splošno sodišče je zmotno trdilo (oziroma implicitno domnevalo) da člen 55(4) CR daje Uradu polno diskrecijsko pravico, da se prepriča, brez kakršnegakoli nadaljnjega hierarhičnega ali sodnega nadzora, o pravni pravilnosti ali jasnosti njegovih zahtev v posameznih primerih, katerega kršitev zahteva zavrnitev vloge v skladu s členom 61(1)(b) CR, in poleg tega trdilo (oziroma implicitno domnevalo) da se taka diskrecijska ocena Urada lahko opravi a) če je ali če ni prosilec formalno in pravočasno zaprosil za vrnitev v prejšnje stanje na podlagi člena 80 CR, in b) brez upoštevanja, kako je prosilec dejansko razumel tako zahtevo oziroma upoštevanja njegove dobre ali slabe vere pri razlagi take zahteve.

      (1)  UL L 227, str. 1.


title: Zadeva C-523/14: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 22. oktobra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank Gelderland – Nizozemska) – Aannemingsbedrijf Aertssen NV, Aertssen Terrassements SA/VSB Machineverhuur BV, Van Someren Bestrating BV, Jos van Someren (Predhodno odločanje — Območje svobode, varnosti in pravice — Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah — Uredba (ES) št. 44/2001 — Člen 1 — Področje uporabe — Predlog za pregon z uveljavljanjem premoženjskopravnega zahtevka — Člen 27 — Litispendenca — Predlog, vložen pred sodiščem druge države članice — Sodna preiskava, ki poteka — Člen 30 — Dan, na katerega se šteje, da je sodišče začelo postopek)

text:
               14.12.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 414/10

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 22. oktobra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank Gelderland – Nizozemska) – Aannemingsbedrijf Aertssen NV, Aertssen Terrassements SA/VSB Machineverhuur BV, Van Someren Bestrating BV, Jos van Someren
   (Zadeva C-523/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Območje svobode, varnosti in pravice - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Uredba (ES) št. 44/2001 - Člen 1 - Področje uporabe - Predlog za pregon z uveljavljanjem premoženjskopravnega zahtevka - Člen 27 - Litispendenca - Predlog, vložen pred sodiščem druge države članice - Sodna preiskava, ki poteka - Člen 30 - Dan, na katerega se šteje, da je sodišče začelo postopek))
   (2015/C 414/13)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Rechtbank Gelderland

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Aannemingsbedrijf Aertssen NV, Aertssen Terrassements SA

      Tožene stranke: VSB Machineverhuur BV, Van Someren Bestrating BV, Jos van Someren

      Izrek

               1.

               Člen 1 Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da predlog za pregon z uveljavljanjem premoženjskopravnega zahtevka, ki je bil vložen pri preiskovalnem sodniku, spada na področje uporabe te uredbe, saj je njegov predmet denarna odškodnina za škodo, ki naj bi nastala vlagatelju predloga.

               2.

               Člen 27(1) Uredbe št. 44/2001 je treba razlagati tako, da postopek teče v smislu te določbe, kadar je bil pri preiskovalnem sodniku vložen predlog za pregon z uveljavljanjem premoženjskopravnega zahtevka, čeprav preiskava v obravnavani zadevi še ni končana.

               3.

               Člen 30 Uredbe št. 44/2001 je treba razlagati tako, da je treba – kadar oseba vloži predlog za pregon z uveljavljanjem premoženjskopravnega zahtevka pri preiskovalnem sodniku z vložitvijo akta, ki ga po nacionalnem pravu, ki se uporabi, ni treba vročiti pred to vložitvijo – šteti, da se je pred tem sodnikom začel postopek na dan vložitve tega predloga.

      (1)  UL C 34, 2.2.2015.


title: Zadeva T-908/16: Tožba, vložena 20. decembra 2016 – Starbucks (HK)/EUIPO – Now Wireless (nowwireless)

text:
               13.2.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/28

         Tožba, vložena 20. decembra 2016 – Starbucks (HK)/EUIPO – Now Wireless (nowwireless)
   (Zadeva T-908/16)
   (2017/C 046/32)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Starbucks (HK) Ltd (Hong Kong, Kitajska) (zastopnik: P. Kavanagh, solicitor)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Now Wireless Ltd (Whyteleafe, Združeno kraljestvo)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: – figurativna znamka Evropske unije, ki vsebuje besedni element „nowwireless“ – zahteva za registracijo št. 6 782 569

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 17. Oktobra 2016 v zadevi R 662/2016-4

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo in odločbo oddelka za ugovore razveljavi;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) in (5) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-127/16 P: Pritožba, ki jo je SNCF Mobilités (SNCF) vložila 26. februarja 2016 zoper sodbo Spošnega sodišča (sedmi senat) z dne 17. decembra 2015 v zadevi T-242/12, SNCF/Komisija

text:
               25.4.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 145/25

         Pritožba, ki jo je SNCF Mobilités (SNCF) vložila 26. februarja 2016 zoper sodbo Spošnega sodišča (sedmi senat) z dne 17. decembra 2015 v zadevi T-242/12, SNCF/Komisija
   (Zadeva C-127/16 P)
   (2016/C 145/32)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožnica: SNCF Mobilités (SNCF) (zastopniki: P. Beurier, O. Billard, G. Fabre, V. Landes, odvetniki)

      Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Francoska republika, Mory SA, v stečaju, Mory Team, v stečaju

      Predlogi

               —

               Pritožba naj se razglasi za dopustno in utemeljeno;

               —

               sodbo Splošnega sodišča z dne 17. decembra 2015 v zadevi T-242/12, Société nationale des chemins de fer français (SNCF)/Komisija, naj se razveljavi;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v podporo pritožbi navaja več pritožbenih razlogov.
   Prvič, Splošno sodišče je s tem, ko je izkrivilo določbe člena 3(2) Odločbe Sernam 2 o prenosu sredstev družbe Sernam v svežnju, na več mestih nepravilno uporabilo pravo in ni izpolnilo svoje obveznosti obrazložitve.
   Drugič, Splošno sodišče je s tem, ko je menilo, da je iz zahtev odprtja in transparentnosti, ki se nanašajo na javni razpis, določenega v členu 3(2) Odločbe Sernam 2, nujno izhajalo, da je izbrani kandidat kot tak in avtonomno v postopku sodeloval od začetka, nepravilno uporabilo pravo.
   Tretjič, Splošno sodišče je s tem, ko je menilo, da je bila ponudba ekipe vodstva Sernam veliko manj v korist prodajalcu kot predhodne ponudbe drugih kandidatov, izkrivilo dejstva in nepravilno uporabilo pravo.
   Četrtič, Splošno sodišče je s tem, ko je menilo, da Komisija v ničemer ni pomešala med predmetom in ceno prodaje sredstev Sernam v svežnju, nepravilno uporabilo pravo, ni izpolnilo obveznosti obrazložitve in je odločilo na podlagi nasprotujočih si razlogov.
   Petič, Splošno sodišče je s tem, ko je menilo, da vpis terjatve za znesek pomoči v višini 41 milijonov EUR v pasivo stečajne mase družbe Serznam S.A. ni bil v skladu s členom 4 Odločbe Sernam 2, nepravilno uporabilo pravo in izkrivilo določbo Odločbe Sernam 2.
   Šestič, Splošno sodišče je s tem, ko je menilo, da se načelo zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu ne uporablja za prenos sredstev družbe Sernam v svežnju, nepravilno uporabilo pravo, ni izpolnilo obveznosti obrazložitve in je izkrivilo določbo Odločbe Sernam 2.


title: Zadeva C-112/06: Sklep predsednika Sodišča z dne 2. oktobra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki

text:
               21.3.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 69/30

         Sklep predsednika Sodišča z dne 2. oktobra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki
   (Zadeva C-112/06) (1)

   (2009/C 69/55)

      Jezik postopka: grščina.

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 121, 20.5.2006.


title: Zadeva C-255/07: Sklep predsednika Sodišča z dne 21. februarja 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji

text:
               24.5.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 128/28

         Sklep predsednika Sodišča z dne 21. februarja 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji
   (Zadeva C-255/07) (1)

   (2008/C 128/57)

      Jezik postopka: španščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 183, 4.8.2007.


title: Zadeva T-353/05: Tožba, vložena dne 20. septembra 2005 — Kubanski proti Komisiji

text:
               12.11.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 281/32

         Tožba, vložena dne 20. septembra 2005 — Kubanski proti Komisiji
   (Zadeva T-353/05)
   (2005/C 281/59)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Giancarla Sharon Kubanski (Leggiuno, Italija) (zastopnika: Massimo Condinanzi in Devis Bono, avvocati)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasitev ničnosti Odločbe Komisije z dne 14. junija 2005 o zavrnitvi pritožbe tožeče stranke št. R/170/05 z dne 16. februarja 2005, in v nadaljevanju razglasitev ničnosti Odločbe D(2002)34440 z dne 16. decembra 2004;

               —

               naložitev Komisiji plačila razlike med izplačilom z dne 16. januarja 2005 do dejanske ponovne uvrstitve tožeče stranke v plačilno kategorijo B IV, plačilni razred 2, katere višina se določi med potekom postopka, po potrebi tudi na podlagi izvedenskega mnenja;

               —

               naložitev Komisiji plačila stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka v obravnavani zadevi izpodbija odločbo, s katero je tožena stranka odpovedala pogodbo z začasnim uslužbencem, sklenjeno dne 4. oktobra 2004 za določen čas. Razlog za odpoved pogodbe je po mnenju Komisije v tem, da tožeča stranka predvidoma naj ne bi izpolnjevala zahtev po členu 5 Kadrovskih predpisov. Predvsem naj bi strokovni naziv tožeče stranke (diplomirani turistični delavec) ne zadoščal, da bi ji bilo mogoče zagotoviti uvrstitev v plačilno skupino B*4, plačilni razred 2, kot je bilo dogovorjeno v pogodbi.
   V podporo svojim predlogom, tožeča stranka uveljavlja:

               —

               dejstvo, da med zahtevami razpisa COM/2004/5352/R, ki je podlaga za zaposlitev tožeče stranke in obravnavanega postopka, ni bilo omenjenega določenega strokovnega naziva, s katerim naj kandidat razpolaga.

               —

               kršitev in napačno uporabo člena 5(3)(a)(ii) in (iii) Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske skupnosti. Na eni strani je diploma tožeče stranke dokaz o zaključku triletnega sekundarnega študijskega cikla, ki potrjuje strokovno usposobljenost in kot strokovni naziv omogoča dostop do visokošolskega izobraževanja, po drugi strani pa je tožeča stranka od 1. maja 2001 do 30. aprila 2004 v Skupnem raziskovalnem središču v Ispri opravljala popolnoma enake naloge, kot so predmet obravnavanega razpisanega delovnega mesta.

               —

               kršitev členov 14 in 47 do 51a Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev ES.

               —

               kršitev načela zaupanja v pravo.

               —

               nezakonito ravnanje uprave v smislu kršitve načela pravne varnosti in neenakega obravnavanja.


title: Zadeva F-29/13: Tožba, vložena 28. marca 2013 – ZZ proti EMA

text:
               20.7.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 207/57

         Tožba, vložena 28. marca 2013 – ZZ proti EMA
   (Zadeva F-29/13)
   2013/C 207/95
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopniki: S. Orlandi, J.-N. Louis, D. Abreu Caldas, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska agencija za zdravila

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe o nepodaljšanju pogodbe začasnega uslužbenca tožeči stranki in odškodninski zahtevek.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba z dne 30. avgusta 2012 o nepodaljšanju pogodbe tožeči stranki, o prekinitvi delovnega razmerja 30. avgusta 2013 in o napotitvi na obvezni dopust naj se razglasi za nično;

               —

               odločba z dne 26. februarja 2013, s katero je bila zavrnjena prošnja za podaljšanje pogodbe, naj se razglasi za nično;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov in plačilo 25 000,00 EUR tožeči stranki za nastalo nepremoženjsko škodo.


title: Zadeva C-421/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundespatentgericht (Nemčija) 24. julija 2013 – Apple Inc. proti Deutsches Patent- und Markenamt

text:
               26.10.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 313/8

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundespatentgericht (Nemčija) 24. julija 2013 – Apple Inc. proti Deutsches Patent- und Markenamt
   (Zadeva C-421/13)
   2013/C 313/15
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundespatentgericht

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Apple Inc.

      Druga stranka: Deutsches Patent- und Markenamt

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 2 Direktive (1) razlagati tako, da varstvo „oblike blaga“ vključuje tudi obliko, v kateri se predstavlja storitev?

               2.

               Ali je treba člena 2 in 3(1) Direktive razlagati tako, da je mogoče znak, ki odraža obliko, v kateri se predstavlja storitev, registrirati kot znamko?

               3.

               Ali je treba člen 2 Direktive razlagati tako, da je zahteva grafične predstavljivosti izpolnjena že z znakovno upodobitvijo oziroma z dopolnitvijo kot opisom oblike ali absolutnih navedb glede velikosti v metrih ali relativnih navedbah glede dimenzij?

               4.

               Ali je treba člen 2 Direktive razlagati tako, da se obseg varstva maloprodajne storitvene znamke razteza tudi na samostojno proizvedeno blago?

      (1)  Direktiva 2008/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (UL L 299, str. 25)


title: Zadeva C-223/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe het College van Beroep voor het bedrijfsleven z dne 17. maja 2005 v zadevi H. de Rooy st. in H. de Rooy ml. proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               6.8.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 193/13

         Predlog za sprejem predhodne odločbe het College van Beroep voor het bedrijfsleven z dne 17. maja 2005 v zadevi H. de Rooy st. in H. de Rooy ml. proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Zadeva C-223/05)
   (2005/C 193/22)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Het College van Beroep voor het bedrijfsleven je s sodbo z dne 17. maja 2005 v zadevi H. de Rooy st. in H. de Rooy ml. proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit, ki jo je sodno tajništvo prejelo dne 20. maja 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Het College van Beroep voor het bedrijfsleven predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjih vprašanjih:

               1.

               Ali v pravu Skupnosti obstaja dolžnost uradov po uradni dolžnosti preizkusiti razloge, ki imajo podlago v Direktivi 85/511/EGS (1)- vendar niso temelj spora?

               2.

               Če je odgovor na vprašanje 1 pritrdilen:
               Ali ima obveznost držav članic, da pri uporabi določb člena 11(1), prva alineja, v zvezi s členom 13 (1), druga alineja, Direktive 85/511/EGS, zagotovijo, da laboratorijsko testiranje, s katerim se ugotovi prisotnosti slinavke in parkljevke, izvaja nacionalni laboratorij, določen v prilogi B k tej direktivi, neposredni učinek?

               3.

                           a)

                           Ali je treba člen 11(1) Direktive 85/511/EGS razlagati tako, da je treba pravne posledice vezati na dejstvo, da prisotnost slinavke in parkljevke ugotovi laboratorij, ki ni naveden v prilogi B k tej direktivi?

                           b)

                           Če je odgovor na vprašanje pod točko a) pritrdilen:
                           Ali je namen člena 11(1) Direktive 85/511/EGS varovanje interesov posameznikov, kot so tožniki v postopku v glavni stvari? Če ne, ali se lahko ti posamezniki sklicujejo na morebitno kršitev obveznosti, ki jo storijo organi držav članic, ki jo imajo na podlagi te določbe?

                           c)

                           Če iz odgovora na vprašanje pod točko b) izhaja, da se lahko posamezniki sklicujejo na člen 11(1) direktive 85/511/EGS:
                           Kakšne pravne posledice je treba pripisati ugotovitvi o prisotnosti slinavke in parkljevke, do katere pride laboratorij, ki ni določen v Prilogi B k tej direktivi?

               4.

               Ali je treba prilogo B k Direktivi 85/511/EGS, upoštevaje določbe členov 11 in 13 te direktive, razlagati tako, da lahko navedba „Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad“ vključuje tudi ID-Lwlystad B.V.?

               5.

               Če iz odgovorov na predhodna vprašanja izhaja, da se lahko slinavka in parkljevka ugotovi v laboratoriju, ki ni določen v Prilogi B Direktive 85/511/EGS, ali da se mora priloga B direktive 85/511/EGS razlagati tako da se lahko ali mora omemba „Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad“ nanašati tudi na ID-Lwlystad B.V.:
               Ali je treba Direktivo 85/511/EGS razlagati tako, da določa, da je nacionalni upravni organ, pristojen za odločanje, vezan na rezultate testiranj, ki jih je izvedel laboratorij, naveden v Prilogi B k tej direktivi oziroma, če iz odgovora na tretje vprašanje pod točko a) izhaja, da lahko ta organ svoje ukrepe za izkoreninjenje slinavke in parkljevke prav tako utemelji na rezultatih, ki jih pridobi od laboratorija, ki ni vpisan v Prilogi B k Direktivi, z rezultati zadnjega laboratorija, ali pa se odločitev organa nanaša na postopkovno avtonomijo države članice na način, da sodnik, ki odloča v postopku v glavni stvari, mora preveriti ali se pravila na tem področju uporabljajo neodvisno od tega, ali se laboratorijske preiskave opravljajo na podlagi prava Skupnosti ali nacionalnega prava, in če uporaba nacionalnega pravnega okvira uporabe pravil Skupnosti pretirano ne otežuje oziroma praktično ne onemogoča?

               6.

               Če iz odgovora na peto vprašanje izhaja, da Direktiva 85/511/EGS ureja način, na katerega so nacionalni organi vezani na laboratorijske rezultate:
               Ali so nacionalni organi brezpogojno vezani na rezultate, s katerimi se dokažeta slinavka in parkljevka? Če ne, kakšen prostor proste presoje jim pušča direktiva 85/511/EGS?

      (1)  Direktiva 85/511/EGS Sveta z dne 18. novembra 1985 o uvedbi ukrepov Skupnosti za obvladovanje slinavke in parkljevke (UL L 315, str. 11)


title: Zadeva C-120/11: Sklep predsednika Sodišča z dne 13. julija 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Santa Maria Capua Vetere – Italija) – Procura della Repubblica proti Yeboah Kwadwo

text:
               8.10.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 298/18

         Sklep predsednika Sodišča z dne 13. julija 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Santa Maria Capua Vetere – Italija) – Procura della Repubblica proti Yeboah Kwadwo
   (Zadeva C-120/11) (1)

   2011/C 298/33
   Jezik postopka: italijanščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 145, 14.5.2011.


title: Zadeva C-317/10 P: Pritožba, ki jo je 2. julija 2010 vložila Union Investment Privatfonds GmbH zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 27. aprila 2010 v združenih zadevah T-303/06 in T-337/06, UniCredito Italiano SpA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) in Union Investment Privatfonds GmbH

text:
               11.9.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 246/25

         Pritožba, ki jo je 2. julija 2010 vložila Union Investment Privatfonds GmbH zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 27. aprila 2010 v združenih zadevah T-303/06 in T-337/06, UniCredito Italiano SpA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) in Union Investment Privatfonds GmbH
   (Zadeva C-317/10 P)
   ()
   2010/C 246/43
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Pritožnica: Union Investment Privatfonds GmbH (zastopnik: J. Zindel, odvetnik)

      Drugi stranki v postopku: UniCredito Italiano SpA in Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Predlogi

               —

               Sodba z dne 27. aprila 2010 v združenih zadevah T-303/06 in T-337/06 naj se v celoti razveljavi;

               —

               tožbi naj se zavrneta;

               —

               odločba odbora za pritožbe UUNT z dne 5. septembra 2006 v zadevi R 156/2005-2 naj se razveljavi in naj se ugodi ugovorom intervenientke zoper registracijo znamke Skupnosti 2 236 164„UNIWEB“ za storitev „nepremičninskih poslov“;

               —

               odločba odbora za pritožbe UUNT z dne 25. septembra 2006 v zadevi R 502/2005-2 naj se razveljavi in naj se ugodi ugovorom intervenientke zoper registracijo znamke Skupnosti 2 330 066„UniCredit Wealth Management“ za storitev „nepremičninskih poslov“.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pri izpodbijanju se navaja napačna uporaba člena 8(1)(b), zadnja vrstica, Uredbe (ES) št. 40/94 (1). Poleg tega pritožnica trdi, da je bila izpodbijana odločba sprejeta na podlagi nepopolno ugotovljenega dejanskega stanja, ki deloma ne ustreza dejstvom.
   Splošno sodišče – napačno in v nasprotju z UUNT, ki je v bistvu ugodil pritožbama pritožnice – ni priznalo, da znamki, ki sta predmet postopka, spadata v veliko družino znamk. Pritožnica trdi, da je za vse znamke, ki spadajo v navedeno družino, značilen skupen začetni zlog, ki je brez presledka združena s pojmom s področja investicij. Tudi znamke tožeče stranke vsebujejo enake razlikovalne znake te vrste. S potvorjenjem dejanskega stanja je Splošno sodišče sklenilo, da se nasprotujoče si znamke strukturno razlikujejo, saj je v znamkah tožeče stranke začetni zlog združen s sestavnim delom v angleškem jeziku, medtem ko je v znamkah pritožnice ta začetni znak združen z delom v nemškem jeziku. Vendar Splošno sodišče ni ustrezno upoštevalo dejstva, da je treba pri uporabi člena 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 zaradi vključenosti v družino znamk upoštevati vse znamke iz družine znamk. V tem smislu pritožnica trdi, da je treba pojasniti, da tudi pritožnica uporablja sestavne dele v angleškem jeziku, zato je nasprotno stališče Splošnega sodišča objektivno napačno.
   Pritožnica poleg tega trdi, da je Splošno sodišče, spet napačno, izhajalo iz predpostavke, da pritožnica znamke za poimenovanje investicijskih skladov vedno uporablja skupaj z navedbo družbe za upravljanje. To je bilo zanikano na podlagi dokazov, ki jih je pritožnica predložila že UUNT, iz česar izhaja, kot že pojasnjeno, da se ime družbe za upravljanje v časopisnih člankih in pri investicijskem svetovanju ne navaja.
   Pritožnica zatrjuje, da je izpodbijana sodba pomanjkljivo obrazložena, ker ni razvidno, kako je Splošno sodišče ugotovilo zorni kot nemške javnosti, ki je odločilen za presojo verjetnosti zmede.
   Ugotovitev tega zornega kota je vsekakor potrebna ob upoštevanju dejstva, da je pritožnica s predložitvijo več odločb nemškega urada za patente in znamke (DPMA) in nemških sodišč dokazala, da DPMA in nemška sodišča izhajajo iz predpostavke, da prihaja pri nemški javnosti do zmede, če tretje osebe registrirajo ali uporabljajo določene znamke, ki vsebujejo enak začetni zlog kot vrsta znamk pritožnice, za označevanje storitev v finančnem sektorju.
   Nazadnje pritožnica trdi, da Splošno sodišče tako kot že UUNT ni uvidelo, da obstaja verjetnost zmede zaradi sorodnosti storitev s področja „nepremičninskih poslov“. Glede nepremičninskih skladov, ki jih označujejo znamke pritožnice, ta navaja, da se povečanje vrednosti, ki ga pričakuje vlagatelj, doseže z upravljanjem, oddajanjem, pa tudi s prodajo nepremičnin. Trdi torej, da sta tako UUNT kot Splošno sodišče izhajala iz napačne predpostavke, da je upravljanje nepremičninskega sklada omejeno na zbiranje kapitala. Ker je UUNT storitvam „nepremičninskih poslov“ pripisal le dejavnosti posredništva, ni ustrezno upoštevano dejstvo, da je pojem „nepremičninskih poslov“ veliko širši.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti – UL L 11, str. 1.


title: Zadeva T-128/07: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 12. marca 2008 – Suez proti UUNT (Delivering the essentials of life) ( Znamka skupnosti – Prijava besedne znamke Skupnosti Delivering the essentials of life – Absolutni razlog za zavrnitev – Neobstoj razlikovalnega učinka – Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 )

text:
               26.4.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 107/25

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 12. marca 2008 – Suez proti UUNT (Delivering the essentials of life)
   (Zadeva T-128/07) (1)

   („Znamka skupnosti - Prijava besedne znamke Skupnosti Delivering the essentials of life - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94“)
   (2008/C 107/42)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Suez (Paris, Francija) (zastopnika: P. Combeau in D. Régnier, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, zastopnik)
   Predmet
   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 2. februarja 2007 (zadeva R 811/2006-1), v zvezi s prijavo znamke „Delivering the essentials of life“ za znamko Skupnosti.
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Suez se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 140, 23.6.2007.


title: Zadeva C-300/08 P: Pritožba, ki jo je vložila Leche Celta, SL 7. julija 2008 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (tretji senat) z dne 23. aprila 2008 v zadevi Leche Celta proti UUNT, T-35/07

text:
               30.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/36

         Pritožba, ki jo je vložila Leche Celta, SL 7. julija 2008 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (tretji senat) z dne 23. aprila 2008 v zadevi Leche Celta proti UUNT, T-35/07
   (Zadeva C-300/08 P)
   (2008/C 223/57)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Pritožnica: Leche Celta, SL (zastopnika: Calderón Chavero, odvetnik, T. Villate Consonni, odvetnica)

      Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Celia SA
   Predlogi pritožnice:

               —

               Sodba tretjega senata Sodišča prve stopnje z dne 23. aprila 2008 v zadevi T-35/07 naj se razveljavi, ker obstaja očitna nezdružljivost med znamkama CELIA/CELTA;

               —

               naložitev stroškov.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožnica s pritožbo v bistvu izpodbija presojo Sodišča prve stopnje o podobnosti med zadevnima znamkama. Po mnenju Sodišča prve stopnje je namreč podobnost med znamkama takšna, da upoštevna javnost ne bi mogla zaznati razlike med njima in to še toliko bolj, ker so proizvodi, ki jih označujeta enaki. Sodišče prve stopnje naj bi zato storilo več napak pri presoji, s tem ko je razsodilo, da je stopnja besedne in konceptualne podobnosti med nasprotujočima si znamkama majhna.


title: Zadeva T-269/05: Tožba Raffaeleja Dalmassa proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 8. julija 2005

text:
               17.9.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 229/30

         Tožba Raffaeleja Dalmassa proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 8. julija 2005
   (Zadeva T-269/05)
   (2005/C 229/65)
   Jezik postopka: francoščina
   Raffaele Dalmasso, stanujoč v Schaerbeeku (Belgija), ki ga zastopa Lucas Vogel, avocat, je dne 8. julija 2005 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložil tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično odločbo, ki jo je dne 21. marca 2005 sprejel organ, pooblaščen za sklepanje pogodb o zaposlitvi (OPSP), s katero je bila zavrnjena zahteva, spremenjena v ugovor, ki ga je vložila tožeča stranka dne 7. decembra 2004 zoper odločbo, ki določa razporeditev in plačilo tožeče stranke kot pogodbenega uslužbenca na podlagi pogodbe, ki je stopila v veljavo dne 16. septembra 2004;

               —

               če je potrebno, prav tako razglasi za nično prvotno odločbo, s katero sta bila določena razporeditev in plačilo tožeče stranke kot pogodbenega uslužbenca na podlagi sporazuma, ki je stopil v veljavo dne 16. septembra 2004;

               —

               toženi stranki naloži plačilo odškodnine 25.000 evrov z izrecnim pridržkom naknadnega povišanja, znižanja ali natančnejše določitve;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so enaki tistim, ki so navedeni v okviru zadeve T-253/05, Fernandez Tunon proti Komisiji.


title: Združene zadeve od C-235/10 do C-239/10: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 3. marca 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg – Luksemburg) – David Claes proti Landsbanki Luxembourg SA, v likvidaciji (Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Socialna politika — Direktiva 98/59/ES — Kolektivni odpusti — Takojšnje prenehanje pogodbe o zaposlitvi zaradi sodne odločbe o odreditvi prenehanja in likvidacije delodajalca kot pravne osebe — Neposvetovanje s predstavniki delavcev — Obravnavanje likvidacijskega upravitelja kot delodajalca)

text:
               30.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 130/8

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 3. marca 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg – Luksemburg) – David Claes proti Landsbanki Luxembourg SA, v likvidaciji
   (Združene zadeve od C-235/10 do C-239/10) (1)

   (Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Socialna politika - Direktiva 98/59/ES - Kolektivni odpusti - Takojšnje prenehanje pogodbe o zaposlitvi zaradi sodne odločbe o odreditvi prenehanja in likvidacije delodajalca kot pravne osebe - Neposvetovanje s predstavniki delavcev - Obravnavanje likvidacijskega upravitelja kot delodajalca)
   2011/C 130/14
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: David Claes (C-235/10), Sophie Jeanjean (C-236/10), Miguel Rémy (C-237/10), Volker Schneider (C-238/10), Xuan-Mai Tran (C-239/10)

      Tožena stranka: Landsbanki Luxembourg SA, v likvidaciji

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Cour de cassation (Luksemburg) – Razlaga členov 1, 2 in 3 Direktive Sveta 98/59/ES z dne 20. julija 1998 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi s kolektivnimi odpusti (UL L 225, str. 16) – Nacionalne določbe, ki določajo takojšnje prenehanje pogodbe o zaposlitvi na podlagi sodne odločbe o stečaju zaradi prenehanje dejavnosti – Neposvetovanje s predstavniki delavcev pred izvedbo takšnega odpusta – Obravnavanje likvidacijskega upravitelja kot delodajalca

      Izrek

               1.

               Člene od 1 do 3 Direktive Sveta 98/59/ES z dne 20. julija 1998 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi s kolektivnimi odpusti je treba razlagati tako, da se uporabljajo za prenehanje dejavnosti institucije kot delodajalca zaradi sodne odločbe, s katero sta bila odrejena njeno prenehanje in likvidacija zaradi insolventnosti, tudi če v primeru takega prenehanja nacionalna zakonodaja določa prenehanje pogodb o zaposlitvi delavcev s takojšnjim učinkom.

               2.

               Obveznosti iz členov 2 in 3 Direktive 98/59 morajo biti izpolnjene, dokler pravna osebnost institucije, katere prenehanje in likvidacija sta bila odrejena, dokončno ne preneha obstajati. Obveznosti, naložene delodajalcu na podlagi teh členov, mora izpolniti vodstvo zadevnega podjetja, če ostane na položaju, čeprav z omejenimi pooblastili glede upravljanja tega podjetja, ali likvidacijski upravitelj, če je v celoti prevzel upravljanje tega podjetja.

      (1)  UL C 209, 31.7.2010.


title: Zadeva C-204/04: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji, vložena dne 7. maja 2004

text:
               7.8.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 201/7

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji, vložena dne 7. maja 2004
   (Zadeva C-204/04)
   (2004/C 201/14)
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata Nicola Yerell, članica pravne službe Komisije in Horstpeter Kreppel, sodnik na delovnem sodišču, razporejen na Komisijo v okviru izmenjave z nacionalnimi uradniki, zastopnika, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, je dne 7. maja 2004 na Sodišče Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Zvezni republiki Nemčiji.
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, da:

               1)

               ugotovi, da Zvezna republika Nemčija ni izpolnila obveznosti iz načela enakega obravnavanja moških in žensk, kakor ga določajo členi 1, 2 in 5 Direktive 76/207/EGS in določbe 4 priloge Direktive 97/81/ES z dne 15. decembra 1997 o okvirnem sporazumu o delu s krajšim delovnim časom, sklenjenim med UNICE, CEEP in ETUC s tem,
               da posredno diskriminira ženske, ki predstavljajo veliko večino zaposlenih s krajšim delovnim časom v nemškem javnem sektorju, ki delajo s tedenskim delovnim časom krajšim od manj kot 18 ur na teden, ker je izključila pasivno volilno pravico za volitve v telesa zastopnikov delojemalcev:

                           (a)

                           v skladu s členom 14(2) Bundespersonalvertretungsgesetz (zvezni zakon o zastopnikih delojemalcev v javnem sektorju) in tem predpisom ustrezajočimi deželnimi ureditvami v zveznih deželah

                                       —

                                       Bavarska,

                                       —

                                       Berlin,

                                       —

                                       Bremen,

                                       —

                                       Hessen

                                 zaposlenih s krajšim delovnim časom, ki so redno zaposleni manj kot 18 ur tedensko oz.

                           (b)

                           v zveznih deželah

                                       —

                                       Mecklenrurg – Vorpommern,

                                       —

                                       Saška,

                                       —

                                       Schleswig – Holstein,

                                       —

                                       Thüringen

                                 zaposlenih z manj kot polovičnim rednim tedenskim delovnim časom,

                           (c)

                           v zveznih deželah

                                       —

                                       Baden – Würtemberg,

                                       —

                                       Brandenburg,

                                       —

                                       Rheinland – Pfalz,

                                       —

                                       Sachsen – Anhalt

                                 zaposlenih z manj kot tretjino rednega tedenskega delovnega časa,

                           (d)

                           v zvezni deželi Nordrhein – Westphalen
                           zaposlenih z manj kot 2/5 rednega tedenskega delovnega časa,

                           (e)

                           v zvezni deželi Spodnja Saška (Niedersachsen)
                           zaposlenih s krajšim delovnim časom, ki so znotraj enega leta v obdobju do dveh mesecev zaposleni manj kot 15 ur na teden.

               2)

               Zvezni republiki Nemčiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Izključitev pasivne volilne pravice za volitve v telesa zastopnikov delojemalcev federacije, kakor tudi skoraj vseh zveznih dežel za zaposlene v javnem sektorju s krajšim delovnim časom, z rednim delovnim časom manj kot 18 ur (obseg delovnega časa je v nekaterih zveznih deželah nekoliko nižji) predstavlja posredno diskriminacijo žensk, ker te predstavljajo veliko večino zaposlenih s krajšim delovnim časom. Gre torej za kršitev Direktive 76/207/EGS. Poleg tega taka ureditev tudi ni združljiva z direktivo 97/81/ES, po kateri se zaposlenih s krajšim delovnim časom ne sme obravnavati manj ugodno, kot zaposlenih s polnim delovnim časom, razen če je različno obravnavanje utemeljeno iz stvarnih razlogov.
   Stvarni razlogi za izključitev pasivne volilne pravice naj ne bi obstajali. Omejena prisotnost zadevnega osebja na delovnem mestu se lahko izravna s bolj fleksibilnim oblikovanjem delovnega časa in modernimi sredstvi sporočanja. Betriebverfassungsgesetz (nemški zakon o sodelovanju delavcev pri upravljanju), ki se uporablja za volitve delavskih direktorjev v privatnem gospodarstvu, ne vsebuje take omejitve. Delavski direktorji pa imajo enako vlogo kot telesa zastopnikov delojemalcev v javnem sektorju. Zastopanje izključene skupine v telesih zastopnikov delojemalcev je potrebno zaradi njenih specifičnih interesov, ki bi se drugače ne upoštevali.


title: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 15. junija 2005 v zadevi T-17/02: Fred Olsen, SA, proti Komisiji Evropskih skupnosti (Državne pomoči — Pomorski promet — Obstoječe pomoči — Nove pomoči — Storitev splošnega gospodarskega interesa)

text:
               20.8.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/17

      SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 15. junija 2005
   v zadevi T-17/02: Fred Olsen, SA, proti Komisiji Evropskih skupnosti (1)

   (Državne pomoči - Pomorski promet - Obstoječe pomoči - Nove pomoči - Storitev splošnega gospodarskega interesa)
   (2005/C 205/29)
   Jezik postopka: španščina
   V zadevi T-17/02, Fred Olsen, SA, s sedežem v Santa Cruz de Tenerife (Španija), ki jo zastopata R. Marín Correa in F. Marín Riaño, avocats, proti Komisiji Evropskih skupnosti (zastopnik: J. Buendía Sierra, z naslovom za vročanje v Luxembourgu), ob intervenciji Kraljevine Španije (zastopnik: N. Díaz Abad, abogado del Estado, z naslovom za vročanje v Luxembourgu), zaradi predloga za razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 25. julija 2001 zadevi glede državnih pomoči NN 48/2001 — Španija — Pomoči pomorski družbi Trasmediterránea (UL 2002, C 96, str. 4), je Sodišče prve stopnje (drugi razširjeni senat), v sestavi J. Pirrung, predsednik, A. W. H. Meij, N. J. Forwood, sodniki, I. Pelikánová, sodnica, in S. S. Papasavvas, sodnik, sodni tajnik: J. Palacio González, glavni administrator, dne 15. junija 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Tožeči stranki se naloži plačilo svojih stroškov in stroškov, ki jih je priglasila Komisija.

               3.

               Kraljevina Španija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 97, 20.4.2002.


title: Zadeva C-10/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sodbe Cour administrative (Grand-duché de Luxembourg) z dne 11. januarja 2005 v zadevi Cynthia Mattern in Hajrudin Cikotic proti Ministre du travail et de l'empoi

text:
               19.3.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 69/7

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sodbe Cour administrative (Grand-duché de Luxembourg) z dne 11. januarja 2005 v zadevi Cynthia Mattern in Hajrudin Cikotic proti Ministre du travail et de l'empoi
   (Zadeva C-10/05)
   (2005/C 69/15)
   Jezik postopka: francoščina
   Cour administrative (Grand-duché de Luxembourg) je s sodbo z dne 11. januarja 2005 v zadevi Cynthia Mattern in Hajrudin Cikotic proti Ministre du travail et de l'empoi, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 14. januarja, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Cour administrative (Grand-duché de Luxembourg) predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjem vprašanju:
   Ali se pravila Skupnosti glede prostega gibanja delavcev uporabijo za položaj državljana tretje države, poročenega z državljanom Skupnosti, ki je v drugi državi članici opravil poklicno in strokovno usposabljanje in, ali iz tega razloga oseba, ki ne pripada Skupnosti, na podlagi določb, ki zagotavljajo pripadnikom Skupnosti in njihovim družinskim članom iz tretje države pravico do prostega gibanja delavcev, ne potrebuje delovnega dovoljenja?


title: Zadeva T-250/05: Tožba European Dynamics S.A. proti Uradu za uradne publikacije Evropskih skupnosti, vložena dne 24. junija 2005

text:
               3.9.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 217/50

         Tožba European Dynamics S.A. proti Uradu za uradne publikacije Evropskih skupnosti, vložena dne 24. junija 2005
   (Zadeva T-250/05)
   (2005/C 217/106)
   Jezik postopka: angleščina
   European Dynamics S.A., s sedežem v Atenah (Grčija), ki jo zastopa N. Korogiannakis, lawyer, je dne 24. junija 2005 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Uradu za uradne publikacije Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično odločbo OPOCE, s katero je bila ponudba tožeče stranke ocenjena kot neuspešna in naročilo dodeljeno uspešnemu izvajalcu;

               —

               OPOCE naloži plačilo pravnih in ostalih stroškov in izdatkov tožeče stranke, ki so nastali v povezavi s tožbo, tudi v primeru, da se le-ta zavrne.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka je ponudbo vložila v odgovor na javni razpis OPOCE št. 6019-1 za opravljanje storitev v zvezi z zbiranjem, produkcijo in distribucijo elektronskih publikacij, zlasti Dodatka k Uradnemu listu Evropske unije. Z izpodbijano odločbo je bila ponudba tožeče stranke zavrnjena in naročilo dodeljeno drugemu ponudniku.
   V podporo svoji tožbi tožeča stranka trdi, da je bila izpodbijana odločba sprejeta v nasprotju z načelom enakega obravnavanja s tem, da OPOCE ni preiskal in odpravil problema, na katerega ga je opozorila tožeča stranka, namreč da naj bi le zelo omejeno število proizvajalcev CD- ROM-ov, ki imajo sedež, približno dve uri oddaljen od Luxembourga, lahko dobavilo zahtevano količino v okviru, določenim z javnim razpisom, ter da naj bi bili na ta način ponudniki dolžni predložiti ponudbe v sodelovanju s temi podjetji, s katerimi bi bili tako povezani glede cene in kakovosti. Po mnenju tožeče stranke naj bi obstajale številne druge možnosti, vendar OPOCE ni ukrepal, kar naj bi pripeljalo do situacije, v kateri bi bila lahko kot ponudba, ki izpolnjuje tehnična merila ocene, sprejeta le ena.
   Tožeča stranka se nadalje sklicuje na dve domnevno očitni napaki presoje ocenjevalnega poročila in sicer na zmotno mišljenje, da naj bi bila cena, ki jo je ponudila tožeča stranka, nekaj 800.000 evrov višja kot je dejansko bila in prav tako napačna navedba, da naj proizvodnja ne bi bila izvedljiva ter da naj razpis ne bi vseboval podatkov glede CD-ROM-a.
   Končno tožeča stranka navaja, da naj bi bila izpodbijana odločba neveljavna, ker naj ne bi vsebovala ustreznih podatkov in obrazložitve.


title: Zadeva T-479/11: Tožba, vložena 9. septembra 2011 – Francija proti Komisiji

text:
               19.11.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 340/26

         Tožba, vložena 9. septembra 2011 – Francija proti Komisiji
   (Zadeva T-479/11)
   2011/C 340/54
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Francoska republika (zastopniki: E. Belliard, G. de Bergues, B. Beaupère-Manokha in J. Gstalter, zastopniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnem sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo v celoti razglasi za nično;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka s tožbo Splošnemu sodišču predlaga, naj razglasi za nično odločbo Evropske komisije C (2011) 4483 konč. z dne 29. junija 2011 o državni pomoči št. C 35/2008, ki jo je Francija odobrila javnemu industrijskemu in trgovinskemu podjetju „Institut Français du Pétrole“.
   V utemeljitev tožbe tožeča stranka navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava, ker naj Komisija ne bi pravno zadostno dokazala obstoja državne pomoči. Tožeča stranka namreč meni, da Komisija pri odločanju o obstoju državne pomoči, ni upoštevala dokaznih pravil na področju državnih pomoči glede dokaznega bremena in dokaznega standarda.

               2.

               Drugi tožbeni razlog, ki je razdeljen na štiri dele, se nanaša na dejanske in pravne napake, ker naj bi Komisija izhajala iz neomejenega neizrecnega poroštva za podjetje Institut Français du Pétrole. Tožeča stranka trdi, da:

                           —

                           iz francoskega prava ni mogoče sklepati, da obstaja načelo državnega poroštva za dolgove podjetja Institut Français du Pétrole;

                           —

                           neuporaba postopkov prisilne poravnave in stečaja za podjetje Institut Français du Pétrole ne pomeni, da naj bi se upniki tega podjetja znašli v ugodnejšem položaju kot upniki podjetja, za katero se uporablja gospodarsko pravo;

                           —

                           mehanizmov, ki omogočajo, da se sklicuje na odgovornost države, ni mogoče šteti za enake mehanizmu neomejenega poroštva in

                           —

                           morebitna ohranitev določenih terjatev, povezanih z obveznostmi javnega podjetja Institut Français du Pétrole ni povezana s statutom podjetja.

               3.

               Tretji tožbeni razlog, ki ga sestavljata dva dela, se nanaša na napačno razlago pojma prednosti v smislu člena 107(1) PDEU, ker naj bi:

                           —

                           Komisija napačno sklepala, da je obstoj poroštva, če štejemo, da je dokazano, ustvaril prednost za Institut Français du Pétrole in

                           —

                           podredno, Komisija napačno razlagala pojem prednosti, ker je menila, da je bila domnevna prednost, ki naj bi jo zaradi svojega statutarnega poroštva imelo podjetje Institut Français du Pétrole, prenesena na njegovi hčerinski družbi zasebnega prava Axens in Prosernat.


title: Zadeva T-244/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 8. maja 2012 – Tsakiris-Mallas proti UUNT – Seven (7 Seven Fashion Shoes) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti 7 Seven Fashion Shoes — Prejšnji nacionalni figurativni znamki Seven in 7seven — Delna zavrnitev registracije — Relativni razlogi za zavrnitev — Verjetnost zmede — Podobnost znakov — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               23.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 184/10

         Sodba Splošnega sodišča z dne 8. maja 2012 – Tsakiris-Mallas proti UUNT – Seven (7 Seven Fashion Shoes)
   (Zadeva T-244/10) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti 7 Seven Fashion Shoes - Prejšnji nacionalni figurativni znamki Seven in 7seven - Delna zavrnitev registracije - Relativni razlogi za zavrnitev - Verjetnost zmede - Podobnost znakov - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2012/C 184/16
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Tsakiris-Mallas AE (Atene, Grčija) (zastopnik: N. Simantiras, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: J. Crespo Carrillo, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Seven SpA (Leinì, Italija) (zastopnik: D. Sindico, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 22. marca 2010 (R 1045/2009-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Seven SpA in Tsakiris-Mallas AE.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Tsakiris-Mallas AE se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 221, 14.8.2010.


title: Zadeva C-224/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa College van Beroep voor het bedrijfsleven z dne 17. maja 2005 v zadevi 1. Maatschap H. en J. van 't Oever, 2. Maatschap F. van 't Oever en W. Fien, 3. B. van 't Oever, 4. Maatschap A. en J. Fien, 5. Maatschap K. Koers en J. Stellingswerf, 6. H. Koers, 7. Maatschap K. en G. Polinder, 8. G. van Wijhe proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               6.8.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 193/14

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa College van Beroep voor het bedrijfsleven z dne 17. maja 2005 v zadevi 1. Maatschap H. en J. van 't Oever, 2. Maatschap F. van 't Oever en W. Fien, 3. B. van 't Oever, 4. Maatschap A. en J. Fien, 5. Maatschap K. Koers en J. Stellingswerf, 6. H. Koers, 7. Maatschap K. en G. Polinder, 8. G. van Wijhe proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Zadeva C-224/05)
   (2005/C 193/23)
   Jezik postopka: nizozemščina
   College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemska) je s sklepom z dne 17. maja 2005 v zadevi 1. Maatschap H. en J. van 't Oever, 2. Maatschap F. van 't Oever en W. Fien, 3. B. van 't Oever, 4. Maatschap A. en J. Fien, 5. Maatschap K. Koers en J. Stellingswerf, 6. H. Koers, 7. Maatschap K. en G. Polinder, 8. G. van Wijhe proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 20. maja 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   College van Beroep voor het bedrijfsleven predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjih vprašanjih:

               1.

               Ali po pravu Skupnosti obstaja obveznost po uradni dolžnosti preizkusiti razloge, to pomeni izvesti preizkus razlogov, ki niso podlaga pravnega spora, vendar izhajajo iz Direktive Sveta 85/511/EGS (1)?

               2.

               Ali ima obveznost držav članic, da pri uporabi določb člena 11(1), prva alinea, v zvezi s členom 13(1), druga alinea, Direktive Sveta 85/511/EGS, zagotovijo, da laboratorijsko testiranje, s katerim se ugotovi prisotnost slinavke in parkljevke, izvaja nacionalni laboratorij, določen v Prilogi B k tej direktivi, neposredni učinek?

               3.

                           a)

                           Ali je treba člen 11(1) Direktive 85/511/EGS razlagati tako, da je treba pravne posledice vezati na dejstvo, da prisotnost slinavke in parkljevke ugotovi laboratorij, ki ni naveden v Prilogi B k tej direktivi?

                           b)

                           Če je odgovor na drugo vprašanje pod točko a) pritrdilen:
                           Ali je namen člena 11(1) Direktive 85/511/EGS varovanje interesov posameznikov, kot so tožeče stranke v postopku v glavni stvari? Če ne, ali se lahko ti posamezniki sklicujejo na morebitno kršitev obveznosti, ki jo storijo organi držav članic, ki jo imajo na podlagi te določbe?

                           c)

                           Če iz odgovora na drugo vprašanje pod točko b) izhaja, da se lahko posamezniki sklicujejo na člen 11(1) Direktive 85/511/EGS:
                           Kakšne pravne posledice je treba pripisati ugotovitvi o prisotnosti slinavke in parkljevke, do katere pride laboratorij, ki ni določen v Prilogi B k tej direktivi?

               4.

               Ali je treba Prilogo B k Direktivi 85/511/EGS, upoštevajoč določbe členov 11 in 13 te direktive, razlagati tako, da se lahko nanaša ali se mora nanašati navedba „Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad“ tudi na ID-Lelystad B.V.?

               5.

               Če iz zgornjih odgovorov izhaja, da prisotnost parkljevke in slinavke ugotovi laboratorij, ki ni določen v Prilogi B Direktive 85/511/EGS ali da je treba Prilogo B Direktive 85/511/EGS razlagati v smislu, da se lahko nanaša ali se mora nanašati navedba „Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad“ tudi na ID-Lelystad B.V.:
               Ali je treba Direktivo 85/511/EGS razlagati tako, da določa, da je nacionalni upravni organ, pristojen za odločanje, vezan na rezultate testiranj, ki jih je izvedel laboratorij, naveden v Prilogi B k tej direktivi oziroma, če iz odgovora na drugo vprašanje pod točko a) izhaja, da lahko ta organ svoje ukrepe za izkoreninjenje slinavke in parkljevke prav tako utemelji na rezultatih, ki jih pridobi od laboratorija, ki ni vpisan v Prilogi B k Direktivi, z rezultati zadnjega laboratorija, ali pa se odločitev organa nanaša na postopkovno avtonomijo države članice na način, da sodnik, ki odloča v postopku v glavni stvari, mora preveriti, ali se pravila na tem področju uporabljajo neodvisno od tega, ali se laboratorijske preiskave opravljajo na podlagi prava Skupnosti ali nacionalnega prava, in če uporaba nacionalnega pravnega okvira uporabe pravil Skupnosti pretirano ne otežuje oziroma praktično ne onemogoča?

               6.

               Če iz odgovora na četrto vprašanje izhaja, da Direktiva 85/511/EGS ureja način, na katerega so nacionalni organi vezani na laboratorijske rezultate:
               Ali so nacionalni organi brezpogojno vezani na rezultate, s katerimi se dokažeta slinavka in parkljevka? Če ne, kakšen prostor proste presoje jim pušča Direktiva 85/511/EGS?

      (1)  Direktiva Sveta 85/511/EGS z dne 18. novembra 1985 o uvedbi ukrepov Skupnosti za obvladovanje slinavke in parkljevke (UL L 315, str. 11).


title: Zadeva T-457/04: Tožba CAMAR S.r.l. proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 22. novembra 2004

text:
               5.2.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 31/28

         Tožba CAMAR S.r.l. proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 22. novembra 2004
   (Zadeva T-457/04)
   (2005/C 31/53)
   Jezik postopka: italijanščina
   CAMAR S.r.l., ki jo zastopajo Wilma Viscardini, Simonetta Donà in Mariano Paolin, avvocati, je dne 22. novembra 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično zavrnitev izvršitve točke 1 izreka sodbe z dne 8. junija 2000 v združenih zadevah T-79/96, T-260/97 in T-117/98 s strani Komisije, vsebovane v dopisu Generalnega direktorja za kmetijstvo z dne 10. septembra 2004 (št. D(2004) 29695 A/25707), prejet dne 20. septembra 2004;

               —

               naloži Komisiji izvršitev točke 1 izreka te sodbe v denarni protivrednosti vrednosti licenc, ki bi jih morala izdati na podlagi navedene sodbe, ki pa jih ni izdala, v znesku 5.065.600,00 EUR, ali drugem znesku, ki naj ga določi Sodišče prve stopnje, povečanem za denarno revalorizacijo in obresti, preračunane po stopnji, ki naj jo določi Sodišče prve stopnje od dne 8. junija 2000, do datuma plačila;

               —

               naloži Komisiji plačilo nepremoženjske škode – ki naj jo po pravičnosti določi Sodišče prve stopnje – ki jo je utrpela tožeča stranka oz. njeni družbeniki zaradi neizvršitve sodbe z dne 8. junija 2000;

               —

               naloži Komisiji povrnitev nagrad in stroškov v zvezi s to tožbo družbi Camar.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   V utemeljitev svojih zahtevkov tožeča stranka navaja, da nedejavnost Komisije – ne samo, da ni sprejela nobenega konkretnega ukrepa, temveč družbi Camar tudi ni predlagala nobenih ustreznih ukrepov za izvršitev sodbe v zadevi T-79/96 (nedejavnost od dne 8. junija 2000) – in izrecna zavrnitev izvršitve navedene sodbe, vsebovana v dopisu z dne 10. septembra 2004, pomenita grobo kršitev člena 233 ES.
   Ker licenc, ki bi jih Komisija morala prenesti na tožečo stranko v okviru izvršitve te sodbe – ker kratko rečeno uvoz banan iz tretjih držav ne bo več predmet količinskih omejitev, ampak bo popolnoma liberaliziran - ni več mogoče izdati, družba Camar predlaga nadomestno izvršitev, in sicer v obliki denarnega nadomestila, ki je na podlagi stalne sodne prakse dopustna, če izvršitev sodbe v specifični obliki ni več mogoča.
   Med drugim, tožeča stranka zahteva primerno odškodnino za nepremoženjsko škodo, ki ji je bila povzročena zaradi neizvršitve sodbe z dne 8. junija 2000. V bistvu je, glede na stalno sodno prakso, ta okoliščina že sama po sebi razlog za odškodnino, kolikor krši načelo zaupanja v pravo. Sicer pa je v obravnavanem primeru kršitev načela zaupanja v pravo še toliko hujša zaradi dejstva, da se je družba Camar zanesla na izjavo Komisije, posredovano v dopisu z dne 20. maja 2003, da namerava sodbo izvršiti, od česar pa je sedaj odstopila.


title: Zadeva C-308/04 P: Pritožba SGL Carbon AG zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (drugi senat) z dne 29. aprila 2004 v združenih zadevah Tokai in drugi proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-236/01, T-239/01, T-244/01 do T-246/01, T-251/01 in T-252/01, v zvezi z zadevo T-239/01, vložena dne 19. julija 2004

text:
               23.10.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 262/14

         Pritožba SGL Carbon AG zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (drugi senat) z dne 29. aprila 2004 v združenih zadevah Tokai in drugi proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-236/01, T-239/01, T-244/01 do T-246/01, T-251/01 in T-252/01, v zvezi z zadevo T-239/01, vložena dne 19. julija 2004
   (Zadeva C-308/04 P)
   (2004/C 262/26)
   SGL Carbon AG, ki jo zastopata dr. Martin Klusmann in dr. Kirsten Beckmann, Rechtsanwälte, Freshfields Bruckhaus Deringer, Freiligrathstr. 1, D-40479 Düsseldorf, je dne 19. julija 2004 pred Sodiščem Evropskih skupnosti vložila pritožbo zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (drugi senat) z dne 29. aprila 2004 v združenih zadevah Tokai in drugi proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-236/01, T-239/01, T-244/01 do T-246/01, T-251/01 in T-252/01, v zvezi z zadevo T-239/01.
   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               1.

               ob ohranitvi na prvi stopnji postavljenih zahtevkov, delno razveljavi sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti v zadevi T-239/01 (1) in sicer v tistem delu, v katerem zavrača tožbo, kolikor ta nasprotuje členoma 3 in 4 odločbe tožene stranke z dne 18. julija 2001;

               2.

               podredno, primerno zmanjša globo, izrečeno tožeči stranki v členu 3 odločbe COMP/E-1/36.490, kakor tudi v členu 4 odločbe v povezavi z dopisom tožene stranke z dne 23.7.2001 (SG 2001) D/290091 izrečene obresti za čas visečnosti pravde in zamudne obresti;

               3.

               naprej podredno, vrne zadevo v ponovno odločanje Sodišču prve stopnje ob upoštevanju pravnega mnenja Sodišča;

               4.

               naloži toženi stranki plačilo stroškov postopka.

         Pritožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Pritožnica si prizadeva s skupno sedmimi pritožbenimi razlogi doseči razglasitev ničnosti členov 3 in 4 odločbe Komisije v obliki prvostopenjske sodbe:

               1.

               Najprej trdi, da je bilo kršeno načelo ne bis in idem zaradi neupoštevanja že pred izdajo sporne odločbe Komisije v Severni Ameriki izvršene kazni za ista dejanja. Navaja, da bi morala biti zaradi identičnih materialnih ciljev varstva, ki jih zasledujejo prepovedne norme s ciljem zaščite konkurence v Evropi in Severni Ameriki, vsaj vračunana sankcija, ki je bila že prej izrečena v isti zadevi. To izhaja bodisi neposredno iz načela ne bis in idem v njegovi široki razlagi, ki se ga uporabi v razmerju med pravom Skupnosti in pravom tretjih držav, ali pa iz načela „natural justice“, ki je še širši pojem in velja od odločitve v zadevi „Walt Wilhelm“. Poleg tega je Sodišče že v svoji sodbi v zadevi Boehringer potrdilo načelno obveznost vračunavanja sankcij Združenih držav, kadar se pojavi idem, kar je prvostopenjsko sodišče spregledalo.

               2.

               Glede na ugotovitve sodišča o določitvi izhodiščnih zneskov glob pritožnica trdi, da sodišče neupravičeno ni z znižanjem prilagodilo izhodiščnih zneskov, čeprav bi to moralo storiti, če naj bi bila zagotovljena nediskriminatorna uporaba od sodišča določenih odločilnih kriterijev za odmero.

               3.

               S tretjim pritožbenim razlogom pritožnica navaja nedopustnost specifičnega zvišanja izhodiščnega zneska globe za 25 % zaradi opozoril pred začetkom pregleda Komisije. Ta opozorila naj bi bila brezpredmetna in, v nasprotju s stališčem sodišča, jih ni mogoče upoštevati kot oteževalne okoliščine v okviru izračuna globe po členu 15(2) Uredbe 17, ne da bi bilo kršeno načelo nulla poena sine lege. Od sodišča citirana sodna praksa v pravni zadevi Sarrió, ki jo je sodišče navedlo v podkrepitev nasprotnega stališča, ni relevantna, ker so bile pri opredelitvi dejanskega stanja v tej zadevi ugotovljene in upoštevane oteževalne okoliščine v zvezi s storitvijo kaznivega dejanja, ki so vplivale na višino globe, ne pa tudi kasnejša ravnanja, ki so pripomogla k odkritju kaznivega dejanja in bi naknadno morala vplivati oziroma bi lahko vplivala na znižanje zneska globe. Poleg tega je sodišče v obravnavani zadevi špekulativno uporabilo notranja dejstva v škodo pritožnice, s čimer naj bi kršilo pravila o dokazovanju.

               4.

               Nadalje pritožnica glede določitve višine globe ugovarja prekoračitvi v členu 15(2) Uredbe 17 določene zgornje meje sankcije, ki znaša 10 % letnega prometa koncerna. Če bi se Komisija ravnala po relevantnem prometu iz leta 2000 ali iz leta 1999, bi morala izračunani znesek globe znižati na 10 % letnega prometa koncerna pred uporabo pravila kronske priče. Gledano v celoti je sodišče vprašanje neupravičeno pustilo odprto v zmotni domnevi, da naj ne bi igralo nobene vloge pri zavrnitvi zadevnega ugovora.

               5.

               Nadalje pritožnica opozarja na pomanjkljivo upoštevanje pomena dokumentov, ki ji v okviru nepopolnega vpogleda v spis niso bili predloženi. Pritožnica dodatno k njenim argumentom na prvi stopnji navaja, da je celo Sodišče prve stopnje v sodbi prvič uporabilo nove in obremenjujoče dokumente, ki jih ni poznala in glede katerih se ni imela priložnosti izjasniti.

               6.

               Pritožnica nadalje opozarja na kategorično neupoštevanje njene nesporno zmanjšane finančne sposobnosti v okviru določitve zneska globe, kar predstavlja kršitev načela sorazmernosti in kršitev pravice do lastnine. Pravne sankcije, izrečene v kartelnih zadevah, ne smejo ogroziti obstoja naslovnika sankcije; merilo za ocenitev primernosti in pravičnosti sankcije v posameznem primeru naj bi bilo konkretno podjetje. Ugotavljanje, katere dele podjetja je po nastopu plačilne nesposobnosti, nastale zaradi plačila globe, še mogoče rešiti, je na splošno nedopustno. Pri vsaki odmeri sankcije je treba paziti, da ne bi bile izrečene gospodarske „smrtne obsodbe“.

               7.

               Nazadnje pritožnica, spričo na koncu zavrnjenega večstopenjskega pravnega ugovora, opozarja na nepojasnjenost meril za določitev zamudnih obresti in obresti za čas visečnosti pravde. Sodišče naj neupravičeno ne bi upoštevalo, da ni nikakršne pravne podlage za določitev obresti kot tudi ne za izrečeno višino obresti v tem primeru. Tudi če bi priznali, da je določitev obresti na splošno dopustna s ciljem, da se preprečijo zlorabljajoče tožbe, bi za dosego tega cilja v vsakem primeru zadostovale bistveno nižje obresti. To naj bi veljalo predvsem spričo drastično povečanega nivoja sankcij, ki je pripeljal do prav tako drastično povečanega nivoja izrečenih obresti. V izpodbijani sodbi naj ne bi bili obravnavani materialni ugovori; namesto tega naj bi bil sprejet ugovor, ki ga pritožnica ni navedla.

      (1)  Še ni objavljeno v Uradnem listu Evropskih skupnosti.


title: Zadeva F-83/11: Tožba, vložena 26. avgusta 2011 – ZZ proti Komisiji

text:
               19.11.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 340/41

         Tožba, vložena 26. avgusta 2011 – ZZ proti Komisiji
   (Zadeva F-83/11)
   2011/C 340/86
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopniki: S. Rodrigues, A. Blot in C. Bernard-Glanz, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe predsednika komisije natečaja EPSO/AST/112/10 – Strokovno-tehnični uslužbenci (AST 3) o nepripustitvi tožeče stranke k preizkusom v ocenjevalnem centru.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Primarno:

                           —

                           Odločba, ki je bila sprejeta 17. maja 2011 in s katero je bila tožeči stranki zavrnjena pravica do sodelovanja pri preizkusih v ocenjevalnem centru v okviru natečaja EPSO/AST/112/10 – Strokovno-tehnični uslužbenci z nazivom AST 3, naj se razglasi za nično;

                           —

                           posledično naj se ugotovi, da je treba tožečo stranko znova vključiti v postopek zaposlovanja, uveden z navedenim natečajem, po potrebi z organiziranjem novih preizkusov v ocenjevalnem centru.

               —

               Podredno, če ne bo ugodeno primarnemu zahtevku, quod non, naj se ji plača odškodnina, začasno in pravično določena na 20 000 EUR, za premoženjsko škodo skupaj z zamudnimi obrestmi po zakoniti obrestni meri od sodbe, ki bo izdana;

               —

               vsekakor naj se ji plača odškodnina, začasno in pravično določena na 20 000 EUR, za nepremoženjsko škodo skupaj z zamudnimi obrestmi po zakoniti obrestni meri od sodbe, ki bo izdana;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva T-858/16: Tožba, vložena 6. decembra 2016 – Dow Corning in Dow Corning Europe/Komisija

text:
               13.2.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/20

         Tožba, vložena 6. decembra 2016 – Dow Corning in Dow Corning Europe/Komisija
   (Zadeva T-858/16)
   (2017/C 046/23)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Dow Corning Corporation (Midland, Michigan, Združene države Amerike) in Dow Corning Europe (Seneffe, Belgija) (zastopniki: S. Verschuur, M. Stroungi in L. Mélia)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi ničnost členov od 1 do 4 Sklepa Komisije z dne 11. januarja 2016 o shemi državne pomoči v zvezi z oprostitvijo presežnega dobička SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), ki jo je izvedla Belgija (v nadaljnjem besedilu: izpodbijani sklep) (1);

               —

               podredno, razglasi ničnost člena 2(1) izpodbijanega sklepa;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: Komisija je kršila člen 1(d) Uredbe št. 2015/1589 (2) s tem, da je stališča o presežnem dobičku napačno opredelila kot shemo, s čimer je z mnogih vidikov napačno uporabila pravo, napačno ugotovila dejansko stanje in opravila napačno presojo ter podala nezadostno obrazložitev.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: Komisija je kršila člen 107(1) PDEU s tem, da je očitno napačno uporabila materialno pravo in storila očitno napako pri presoji pri razlagi in uporabi referenčnega sistema za presojo, ali je bila s stališči o presežnem dobičku dana selektivna prednost.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: Komisija je kršila člen 107(1) s tem, da je nepravilno navedla, da je bila s stališči o presežnem dobičku dana selektivna prednost, s čimer je večkrat očitno napačno ugotovila dejansko stanje in opravila napačno presojo, ker ni opravila skrbne in nepristranske preiskave in ker ni podala zadostne obrazložitve.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: Komisija je kršila člen 16 Uredbe št. 2015/1589 in več načel prava Evropske unije s tem, da je napačno uporabila materialno pravo in storila očitno napako pri presoji ter podala nezadostno obrazložitev pri določitvi metodologije za količinsko opredelitev domnevne pomoči.

      (1)  Sklep Komisije (EU) 2016/1699 z dne 11. januarja 2016 o shemi državne pomoči v zvezi z oprostitvijo presežnega dobička SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), ki jo je izvedla Belgija (notificirano pod dokumentarno številko C(2015) 9837) (UL L 260, 2016, str. 61).

      (2)  Uredba Sveta (EU) 2015/1589 z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije (UL L 248, 2015, str. 9).


title: Zadeva T-431/07: Sklep Splošnega sodišča z dne 15. decembra 2011 – Gebr. Heller Maschinenfabrik proti UUNT – Fernández Martinez (HELLER) ( „Znamka Skupnosti — Ugovor — Umik ugovora — Ustavitev postopka“ )

text:
               11.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 39/13

         Sklep Splošnega sodišča z dne 15. decembra 2011 – Gebr. Heller Maschinenfabrik proti UUNT – Fernández Martinez (HELLER)
   (Zadeva T-431/07) (1)

   (Znamka Skupnosti - Ugovor - Umik ugovora - Ustavitev postopka)
   2012/C 39/25
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Gebr. Heller Maschinenfabrik GmbH (Nürtingen, Nemčija) (zastopnika: W. Keßler in S. Baur, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: sprva S. Schäffner, nato R. Pethke, zastopnika)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenient v postopku pred Splošnim sodiščem: Fernández Martinez (Elche, Španija)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 11. septembra 2007 (zadeva R 974/2006-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med Manuelom Fernándezom Martinezom in Gebr. Heller Maschinenfabrik GmbH.

      Izrek

               1.

               Postopek se ustavi.

               2.

               Tožeči stranki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 37, 9.2.2008.


title: Zadeva C-448/13 P: Pritožba, ki jo je Delphi Technologies, Inc. 7. avgusta 2013 vložila zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 6. junija 2013 v zadevi T-515/11, Delphi Technologies, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

text:
               26.10.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 313/10

         Pritožba, ki jo je Delphi Technologies, Inc. 7. avgusta 2013 vložila zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 6. junija 2013 v zadevi T-515/11, Delphi Technologies, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)
   (Zadeva C-448/13 P)
   2013/C 313/19
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: Delphi Technologies, Inc. (zastopnika: C. Albrecht, J. Heumann, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo Splošnega sodišča T-515/11 z dne 6. junija 2013, izpodbijano odločbo razglasi za nično v delu, v katerem je zavrnjena pritožba, ki jo je pritožnica vložila zoper odločbo preizkuševalca z dne 25. avgusta 2010, in naj UUNT naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožba je vložena zoper odločbo T-515/11 šestega senata Splošnega sodišča Evropske unije o zavrnitvi tožbe za razveljavitev odločbe drugega odbora za pritožbe, s katero je bila potrjena zavrnitev prijave znamke Skupnosti „INNOVATION FOR THE REAL WORLD“.
   Pritožba temelji na treh pritožbenih razlogih:

               1.

               Splošno sodišče je kršilo člen 7(1)(b) Uredbe o blagovni znamki Skupnosti, (1) ker ni pravilno opredelilo upoštevne javnosti in njene stopnje ozaveščenosti. Proizvodi so namenjeni izključno profesionalnim uporabnikom z visoko stopnjo ozaveščenosti o oglaševalskih sloganih.

               2.

               Dalje, Splošno sodišče je kršilo člen 7(1)(b) Uredbe o blagovni znamki Skupnosti, ker je uporabilo prestrog preizkus pri presoji, ali ima prijavljena znamka razlikovalni učinek. Natančneje, Splošno sodišče je napačno presodilo smernice, postavljene z novejšo sodno prakso, zlasti v zadevi Audi proti UUNT, C-398/08 P.

               3.

               Tretjič, Splošno sodišče je kršilo splošni načeli enakega obravnavanja in dobrega upravljanja, ki sta osnovni načeli učinkovitega upravljanja EU. To, da je UUNT v preteklosti registriral slogane z enako strukturo, ki so vsebovali besedo „INNOVATION“, bi bilo treba upoštevati, čeprav prejšnje odločbe niso zavezujoče.

         Pritožnica navaja, da bi izpodbijana odločba zato morala biti razveljavljena, razlikovalni učinek slogana „INNOVATION FOR THE REAL WORLD“ pa potrjen.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).