title: Zadeva C-265/05: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 16. januarja 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation — Chambre civile — Francija) — José Perez Naranjo proti Caisse régionale d'assurance maladie Nord-Picardie (Uredba (EGS) št. 1408/71 — Členi 4(2a)10a in 95b — Dopolnilni dodatek za starost — Nacionalna zakonodaja, ki za dodelitev tega dodatka določa pogoj stalnega prebivališča — Posebna dajatev, za katero se ne plačujejo prispevki — Vpis v Prilogo IIa k Uredbi št. 1408/71)

text:
               24.2.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 42/5

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 16. januarja 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation — Chambre civile — Francija) — José Perez Naranjo proti Caisse régionale d'assurance maladie Nord-Picardie
   (Zadeva C-265/05) (1)

   (Uredba (EGS) št. 1408/71 - Členi 4(2a)10a in 95b - Dopolnilni dodatek za starost - Nacionalna zakonodaja, ki za dodelitev tega dodatka določa pogoj stalnega prebivališča - Posebna dajatev, za katero se ne plačujejo prispevki - Vpis v Prilogo IIa k Uredbi št. 1408/71)
   (2007/C 42/09)
   Jezik postopka: francoščina
   Predložitveno sodišče
   Cour de cassation — Chambre civile
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: José Perez Naranjo

      Tožena stranka: Caisse régionale d'assurance maladie Nord-Picardie
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Cour de cassation — Chambre civile — Pariz — Razlaga členov 4(2)a, 10a, 19(1) in 95b Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (UL L 149, str. 2) kot je bila spremenjena — Nacionalna zakonodaja, ki za dodelitev dopolnilnega dodatka iz nacionalnega sklada socialne varnosti določa pogoj stalnega prebivališča — Pojem posebne dajatve, za katero se ne plačujejo prispevki — Vpis dodatka v Prilogo IIa Uredbe (EGS) št. 1408/71
   Izrek
   Taka dajatev, kot je dopolnilni dodatek, naveden v prilogi IIa, pod naslovom „Francija“, k Uredbi Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, za samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, kot je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo Sveta (ES) št. 118/97 z dne 2. decembra 1996, je posebna dajatev. Na podlagi preizkusa načina financiranja dopolnilnega dodatka na podlagi podatkov iz spisa, predloženega Sodišču, se zdi, da ni zadosti prepoznavne povezave med splošnim socialnim prispevkom in zadevno dajatvijo, zaradi česar je treba ugotoviti, da se za dopolnilni dodatek ne plačujejo prispevki. Vendar mora predložitveno sodišče preveriti točnost podatkov, navedenih v točkah od 48 do 52 te sodbe, da se dokončno ugotovi, ali se za to dajatev plačujejo prispevki ali ne.

      (1)  UL C 217, 3.9.2005.


title: Zadeva T-513/10: Tožba, vložena 1. novembra 2010 – Hamberger Industriewerke proti UUNT (Atrium)

text:
               15.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 13/29

         Tožba, vložena 1. novembra 2010 – Hamberger Industriewerke proti UUNT (Atrium)
   (Zadeva T-513/10)
   ()
   2011/C 13/57
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Hamberger Industriewerke GmbH (Stephanskirchen, Nemčija) (zastopnik: T. Schmidpeter, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predloga tožeče stranke

               —

               Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 26. avgusta 2010 v zadevi R 291/2010-4 naj se razveljavi;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški, nastalimi med pritožbenim postopkom.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „Atrium“ za proizvode iz razredov 19 in 27

      Odločba preizkuševalca: zavrnitev prijave

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe št. 207/2009 (1), saj naj bi zadevna znamka imela razlikovalni učinek in naj ne bi bila le opisna.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).


title: Zadeva T-660/14: Tožba, vložena 12. septembra 2014 – SV Capital/EBA

text:
               1.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 431/29

         Tožba, vložena 12. septembra 2014 – SV Capital/EBA
   (Zadeva T-660/14)
   (2014/C 431/52)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: SV Capital OÜ (Talin, Estonija) (zastopnik: M. Greinoman, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski bančni organ (EBA)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               za nično v celoti razglasi odločbo EBA z dne 21. februarja 2014 št. EBA C 2013 002;

               —

               za nično razglasi odločbo pritožbenega odbora evropskih nadzornih organov št. BoA 2014-CI-02 v delu, v katerem je bila pritožba zavrnjena;

               —

               zadevo vrne pristojnemu organu EBA v meritorno odločanje o pritožbi, ki jo je vložila družba SV Capital OÜ 24. oktobra 2012 (kakor je bila dopolnjena);

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka pri Splošnem sodišču vključno s stroški izvršitve sodbe ali sklepa Splošnega sodišča.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

               1.

               S prvim tožbenim razlogom zatrjuje napačno ugotovljeno dejansko stanje v izpodbijani odločbi št. EBA C 2013 002, v kateri je navedeno, da „niti ga. [RR] niti g. [OP] nista bila vodji podružnice družbe Nordea Bank Finland ali nosilca ključnih funkcij v smislu smernic EBA“, čeprav je odbor za pritožbe sprejel dokaz tožeče stranke o nasprotnem.

               2.

               Z drugim tožbenim razlogom zatrjuje, da tožena stranka ni bila diskretna, ker ni upoštevala dejstva, i) da je družba Nordea na seznamu Odbora za finančno stabilnost 29 globalno sistematično pomembnih finančnih institucij, ii) da je finančni konglomerat, iii), da je njena estonska podružnica pomembna in iv) da so zatrjevane kršitve hude.

               3.

               S tretjim tožbenim razlogom zatrjuje kršitev člena 39(1) uredbe o EBA (1) in člena 16 Kodeksa o dobrem upravljanju (2), ker tožeči stranki ni bila dana možnost, da izrazi svoja stališča o razlogovanju in trditvah o dejstvih tožene stranke, preden je bila sprejeta izpodbijana odločba EBA C 2013 002, saj tožena stranka ni obvestila tožeče stranke o njenem namenu, da ne začne zahtevane preiskave družbe Nordea Bank Finland in za to ni podala utemeljitve.

               4.

               S četrtim tožbenim razlogom zatrjuje kršitev členov 3(3) (4) in (5) notranjih pravil EBA (3), ker namestnik predsednika ni bil obveščen na podlagi anonimne informacije o nameravani odločitvi, da se preiskava ne izvede.

               5.

               S petim tožbenim razlogom zatrjuje zlorabo pravic in nerazumno ravnanje EBA, ker je bila tožena stranska pristranska in, upoštevajoč čas in trud, ki ga je tožena stranka porabila za pritožbo in njeno dopustnost, ni bilo razloga, da bi se odločanje o zadevi opustilo, ne da bi bilo o njej meritorno odločeno.

      (1)  Uredba (EU) št. 1093/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o ustanovitvi Evropskega nadzornega organa (Evropski bančni organ) in o spremembi Sklepa št. 716/2009/ES ter razveljavitvi Sklepa Komisije 2009/78/ES (UL L 331, str. 12).

      (2)  Sklep DC 006 upravnega odbora z dne 12. januarja 2011 o Kodeksu EBA o dobrem upravljanju.

      (3)  Sklep DC 054 odbora nadzornikov z dne 5. julija 2012 o Notranjih pravilih EBA o preiskovanju kršitev prava Unije.


title: Zadeva C-179/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Fővárosi Törvényszék (Madžarska) 21. aprila 2015 – Daimler AG/Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft.

text:
               13.7.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 228/4

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Fővárosi Törvényszék (Madžarska) 21. aprila 2015 – Daimler AG/Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft.
   (Zadeva C-179/15)
   (2015/C 228/05)
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Fővárosi Törvényszék

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Daimler AG

      Tožena stranka: Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft.

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člen 5(1)(b) Prve Direktive Sveta z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (89/104/EGS) (1) razlagati tako, da ima imetnik znamke pravico vložiti pravno sredstvo proti tretji osebi, ki se pojavlja v oglasu na spletu, v katerem je ponazorjen znak, ki ga je mogoče zamenjati z blagovno znamko in ki se nanaša na storitev navedene tretje osebe, ki je enaka proizvodom ali storitvam, za katere je znamka registrirana, tako da je mogoče pri javnosti ustvariti napačen vtis o tem, da obstaja uradno poslovno razmerje med podjetjem te tretje osebe in imetnikom znamke, tudi če oglasa ni na splet dala oseba, ki se pojavlja v njem, niti ni bil dan v njenem imenu, oziroma je mogoče do tega oglasa na spletu dostopati kljub temu, da je v njem navedena oseba ravnala, kot je od nje mogoče razumno zahtevati, da bi se oglas izbrisal, ni pa tega dosegla?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 92.


title: Zadeva C-590/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Winsen (Luhe) (Nemčija) 17. decembra 2012 – Andrea Merten proti ERGO Lebensversicherung AG

text:
               16.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/17

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Winsen (Luhe) (Nemčija) 17. decembra 2012 – Andrea Merten proti ERGO Lebensversicherung AG
   (Zadeva C-590/12)
   2013/C 46/31
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Amtsgericht Winsen (Luhe)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Andrea Merten

      Tožena stranka: ERGO Lebensversicherung AG

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člen 15(1), prvi stavek, Direktive 90/619/EGS (1) ob upoštevanju člena 31(1) Direktive 92/96/EGS (2), kakor ga spreminjata člen 35 in 36 v povezavi s členom 32 Direktive 2002/83/ES (3), razlagati tako, da nasprotuje določbi – kot je člen 5a(2), četrti stavek, Versicherungsvertragsgesetz (zakon o zavarovalnih pogodbah) v različici Drittes Gesetz zur Durchführung versicherungsrechtlicher Richtlinien des Rates der Europäischen Gemeinschaften (tretji zakon za prenos direktiv Sveta Evropskih skupnosti s področja zavarovanja) z dne 21. julija 1994 – v skladu s katero ugasne pravica do odstopa ali ugovora najkasneje eno leto po plačilu prve zavarovalne premije, tudi če zavarovalec ni bil zadostno poučen o pravici do odstopa ali ugovora?

      (1)  Druga direktiva Sveta 90/619/EGS z dne 8. novembra 1990 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o neposrednem življenjskem zavarovanju, o določbah za olajšanje učinkovitega uresničevanja svobode opravljanja storitev in o spremembah Direktive 79/267/EGS (druga direktiva o življenjskem zavarovanju) (UL L 330, str. 50).

      (2)  Direktiva Sveta 92/96/EGS z dne 10. novembra 1992 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o neposrednem življenjskem zavarovanju, ki spreminja direktivi 79/267/EGS in 90/619/EGS (tretja direktiva o življenjskem zavarovanju) (UL L 360, str. 1).

      (3)  Direktiva 2002/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. novembra 2002 o življenjskem zavarovanju (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 6, str. 3).


title: Zadeva F-19/08: Sklep predsednika Sodišča za uslužbence z dne 25. aprila 2008 – Bennett in drugi proti UUNT (Javni uslužbenci – Postopek za izdajo začasne odredbe – Predlog za odlog izvršitve akta – Obvestilo o natečaju – Nujnost – Neobstoj)

text:
               21.6.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 158/24

         Sklep predsednika Sodišča za uslužbence z dne 25. aprila 2008 – Bennett in drugi proti UUNT
   (Zadeva F-19/08)
   (Javni uslužbenci - Postopek za izdajo začasne odredbe - Predlog za odlog izvršitve akta - Obvestilo o natečaju - Nujnost - Neobstoj)
   (2008/C 158/43)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeče stranke: Kelly-Marie Bennett (Alicante, Španija) in drugi (zastopnik: G. Vandersanden, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT), (zastopnika: I. de Medrano Caballero in E. Maurage, zastopnika)
   Predmet zadeve
   Predlog za odlog izvršitve obvestil o natečajih OHIM/AD/02/07 in OHIM/AST/02/07 do odločitve o temelju, tako da tožečim strankam ne bi bilo treba sodelovati v teh natečajih, njihovih pogodb pa ne bi bilo mogoče odpovedati na podlagi tega, da niso vpisane na čakalne sezname.
   Izrek sklepa

               1.

               Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

               2.

               Stroški se pridržijo.


title: Zadeva F-47/08: Tožba, vložena 30. aprila 2008 – Buschak proti Evropski fundaciji za izboljšanje življenjskih in delovnih razmer

text:
               5.7.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/52

         Tožba, vložena 30. aprila 2008 – Buschak proti Evropski fundaciji za izboljšanje življenjskih in delovnih razmer
   (Zadeva F-47/08)
   (2008/C 171/104)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Willy Buschak (Bonn, Nemčija) (zastopnika: L. Lévi in C. Ronzi, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska fundacija za izboljšanje življenjskih in delovnih razmer
   Predmet in opis spora
   Zahteva za ugotovitev ničnosti odločbe, s katero se spreminja opis delovnih nalog tožeče stranke in naložitev plačila kompenzacije za materialno in nematerialno škodo, ki je nastala tožeči stranki, toženi stranki.
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Ugotoviti naj se ničnosti odločbe, ki jo je izdal direktor Evropske fundacije za izboljšanje življenjskih in delovnih razmer tožeči stranki 4. julija 2007, s katero je bil spremenjen opis njenih delovnih nalog;

               —

               če je potrebno, naj se ugotovi ničnost odločb z dne 29. ali 30. januarja 2008, s katerimi je bila zavrnjena pritožba tožeče stranke;

               —

               naj se naloži plačilo kompenzacije za utrpelo škodo v višini 50 000 eurov Evropski fundaciji za izboljšanje življenjskih in delovnih razmer;

               —

               Evropski fundaciji za izboljšanje življenjskih in delovnih razmer naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva T-229/02: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 3. aprila 2008 – PKK proti Svetu ( Skupna zunanja in varnostna politika – Omejevalni ukrepi za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu – Zamrznitev sredstev – Ničnostna tožba – Obrazložitev )

text:
               7.6.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 142/23

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 3. aprila 2008 – PKK proti Svetu
   (Zadeva T-229/02) (1)

   („Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu - Zamrznitev sredstev - Ničnostna tožba - Obrazložitev“)
   (2008/C 142/40)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Osman Ocalan v imenu Kurdistan Workers' Party (PKK) (zastopniki: M. Muller, QC, E. Grieves in P. Moser, barristers, in J. G. Pierce, solicitor)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopniki: sprva M. Vitsentzatos in M. Bishop, nato M. Bishop in E. Finnegan, zastopniki)

      Intervenienta v podporo tožene stranke: Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopniki: sprva R. Caudwell, nato E. Jenkinson, zastopnika, skupaj s S. Lee, barrister), in Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: sprva P. Kuijper in C. Brown, nato P. Hetsch in P. Aalto, zastopniki)
   Predmet
   Na eni strani razglasitev ničnosti Sklepa Sveta 2002/460/ES z dne 17. junija 2002 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu in o razveljavitvi Sklepa 2002/334/ES (UL L 160, str. 26) in na drugi strani odškodninski zahtevek.
   Izrek

               1.

               Del Sklepa Sveta 2002/460/ES z dne 17. junija 2002 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu in o razveljavitvi Sklepa 2002/334/ES, ki se nanaša na Kurdistan Workers' Party (PKK), se razglasi za ničnega.

               2.

               Svet nosi svoje stroške in stroške, ki jih je v imenu Kurdistan Workers' Party (PKK) priglasil Osman Ocalan pred Sodiščem prve stopnje in pred Sodiščem.

               3.

               Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska in Komisija Evropskih skupnosti nosita vsaka svoje stroške.

      (1)  UL C 233, 28.9.2002.


title: Zadeva C-449/16: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 21. junija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte d'appello di Genova – Italija) – Kerly Del Rosario Martinez Silva/Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), Comune di Genova (Predhodno odločanje — Socialna varnost — Uredba (ES) št. 883/2004 — Člen 3 — Družinske dajatve — Direktiva 2011/98/EU — Člen 12 — Pravica do enakega obravnavanja — Državljani tretjih držav, ki so imetniki enotnega dovoljenja)

text:
               21.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 277/19

         Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 21. junija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte d'appello di Genova – Italija) – Kerly Del Rosario Martinez Silva/Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), Comune di Genova
   (Zadeva C-449/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Socialna varnost - Uredba (ES) št. 883/2004 - Člen 3 - Družinske dajatve - Direktiva 2011/98/EU - Člen 12 - Pravica do enakega obravnavanja - Državljani tretjih držav, ki so imetniki enotnega dovoljenja))
   (2017/C 277/26)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Corte d'appello di Genova

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Kerly Del Rosario Martinez Silva

      Nasprotni stranki: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), Comune di Genova

      Izrek

   Člen 12 Direktive 2011/98/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o enotnem postopku obravnavanja vloge za enotno dovoljenje za državljane tretjih držav za prebivanje in delo na ozemlju države članice ter o skupnem nizu pravic za delavce iz tretjih držav, ki zakonito prebivajo v državi članici je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, v skladu s katero državljan tretje države, ki je imetnik enotnega dovoljenja v smislu člena 2(c) te direktive, ne more biti upravičen do dodatka za družine z najmanj tremi mladoletnimi otroki, ki je bil uveden z legge n. 448 – Misure di finanza pubblica per la stabilizzazione e lo sviluppo (zakon št. 448 o javnofinančnih določbah za stabilizacijo in razvoj) z dne 23. decembra 1998.

      (1)  UL C 410, 7.11.2016.


title: Zadeva T-396/15: Sklep Splošnega sodišča z dne 30. marca 2017 – Herm. Sprenger/EUIPO – web2get (oblika členastega stremena) (Znamka Evropske unije — Predlog za ugotovitev ničnosti — Umik predloga za ugotovitev ničnosti — Ustavitev postopka)

text:
               28.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 283/48

         Sklep Splošnega sodišča z dne 30. marca 2017 – Herm. Sprenger/EUIPO – web2get (oblika členastega stremena)
   (Zadeva T-396/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Predlog za ugotovitev ničnosti - Umik predloga za ugotovitev ničnosti - Ustavitev postopka))
   (2017/C 283/74)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Herm. Sprenger GmbH & Co. KG (Iserlohn, Nemčija) (zastopnik: V. Schiller, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: A. Söder in A. Schifko, agenta)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe pri EUIPO: web2get GmbH & Co. KG (Dülmen, Nemčija)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 22. aprila 2015 (zadeva R 520/2014-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama web2get GmbH & Co. KG et Herm. Sprenger GmbH & Co. KG.

      Izrek

               1.

               Postopek se ustavi.

               2.

               Družbi Herm. Sprenger GmbH & Co. KG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 302, 14.9.2015.


title: Zadeva T-34/11: Sklep Splošnega sodišča z dne 16. septembra 2014  – Canon Europa proti Komisiji (Ničnostna tožba — Carinska unija — Skupna carinska tarifa — Tarifna in statistična nomenklantura — Uvrstitev v kombinirano nomenklaturo — Tarifne podštevilke — Carinske dajatve, ki se nanašajo na blago, uvrščeno pod te tarifne podštevilke — Regulativni akt, ki vključuje izvedbene ukrepe — Nedopustnost)

text:
               17.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 409/38

         Sklep Splošnega sodišča z dne 16. septembra 2014 – Canon Europa proti Komisiji
   (Zadeva T-34/11) (1)

   ((Ničnostna tožba - Carinska unija - Skupna carinska tarifa - Tarifna in statistična nomenklantura - Uvrstitev v kombinirano nomenklaturo - Tarifne podštevilke - Carinske dajatve, ki se nanašajo na blago, uvrščeno pod te tarifne podštevilke - Regulativni akt, ki vključuje izvedbene ukrepe - Nedopustnost))
   2014/C 409/54
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Canon Europa NV (Amsterdam, Nizozemska) (zastopnika: P. De Baere in P. Muñiz, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: R. Lyal in L. Keppenne, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev delne ničnosti Priloge Uredbe Komisije (EU) št. 861/2010 z dne 5. oktobra 2010 o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 284, str. 1).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2.

               Postopek v zvezi s predlogoma za intervencijo, ki sta ju vložili družbi Konica Minolta Business Solutions Europe GmbH in Olivetti SpA, se ustavi.

               3.

               Družbi Canon Europa NV se naloži plačilo lastnih stroškov in stroškov Evropske komisije.

      (1)  UL C 80, 12.3.2011.


title: Zadeva T-6/08: Tožba, vložena 4. januarja 2008 – Nestlé proti UUNT – Master Beverage Industries (Golden Eagle Deluxe)

text:
               8.3.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 64/55

         Tožba, vložena 4. januarja 2008 – Nestlé proti UUNT – Master Beverage Industries (Golden Eagle Deluxe)
   (Zadeva T-6/08)
   (2008/C 64/89)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Société des Produits Nestlé SA (Vevey, Švica) (zastopnik: A. von Mühlendahl, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Master Beverage Industries Pte Ltd (Singapur, Singapur)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 1. oktobra 2007, zadeva R 568/2006 2 (CTM 3 156 924) naj se razveljavi;

               —

               izpodbijano prijavo CTM št. 3 156 924, ki predstavlja rdečo skodelico z napisom „Golden Eagle Deluxe“ in design z orlom, naj se zavrne;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški tožeče stranke pred odborom za pritožbe;

               —

               Master Beverage, drugi stranki v postopku pred odborom za pritožbe, naj se naloži plačilo stroškov postopka; vključno s stroški tožeče stranke pred odborom za pritožbe, če bi postala intervenient v tej zadevi.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Master Beverage Industries Pte Ltd

      Zadevna znamka Skupnosti: Figurativna znamka „Golden Eagle Deluxe“ za proizvode iz razreda 30 – prijava št. 3 156 924

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Tožeča stranka

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Nacionalni, mednarodni in skupnostni besedni in figurativni znamki „Red Cup“, „Gold Blend“ ter prikaz skodelice za inter alia kavo

      Odločba oddelka za ugovore: Zavrnitev ugovora v celoti

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev členov 8(1)(b) in 8(5) Uredbe Sveta št. 40/94, saj naj bi imele sporne znamke visoko stopnjo vidne podobnosti, zaradi enake postavitve devetih elementov, ki so prisotni tako pri znamki, za katero se zahteva prijava, kot pri večini predhodnih znamk, ki imajo razlikovalni učinek.


title: Zadeva T-244/15: Tožba, vložena 15. maja 2015 – Klyuyev/Svet

text:
               13.7.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 228/23

         Tožba, vložena 15. maja 2015 – Klyuyev/Svet
   (Zadeva T-244/15)
   (2015/C 228/29)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Andriy Klyuyev (Donetsk, Ukrajina) (zastopnik: R. Gherson, Solicitor)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi Sklep Sveta (SZVP) 2015/364 z dne 5. marca 2015 o spremembi Sklepa 2014/119/SZVP o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL 2015 L 62, str. 25) in Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2015/357 z dne 5. marca 2015 o izvajanju Uredbe (EU) št. 208/2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL 2015 L 62, str. 1) v delu, v katerem se nanašata na tožečo stranko;

               —

               podredno, ugotovi, da sta člen 1(1) Sklepa Sveta 2014/119/SZVP z dne 5. marca (kakor je bil spremenjen) in člen 3(1) Uredbe Sveta (EU) št. 208/2014 z dne 5. marca 2014 (kakor je bil spremenjen) glede tožeče stranke neveljavna, ker sta nezakonita.

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja sedem tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na to, da Sklep Sveta 2014/119/SZVP z dne 5. marca 2014, kakor je bil spremenjen, (v nadaljevanju: sklep) v delu, v katerem so z njim proti tožeči stranki sprejeti omejevalni ukrepi, ni v skladu s cilji, ki so v njem izrecno navedeni (zlasti demokracija; pravna država; spoštovanje človekovih pravic), in ne sovpada z načeli in cilji skupne zunanje in varnostne politike (v nadaljevanju: SZVP), ki so določeni v členu 21 PEU. Pogoji za uporabo člena 29 PEU torej s sklepom niso izpolnjeni. Ker je bil ta sklep neveljaven se Svet ni mogel opreti na člen 215(2) PDEU za sprejetje Uredbe (EU) št. 208/2014 z dne 5. marca 2014, kakor je bila spremenjena (v nadaljevanju: uredba). Nedavni dogodki kažejo na to, da tožeča stranka ne bo deležna pravične, neodvisne in pristranske obravnave s strani ukrajinskih preiskovalnih in sodnih organov.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na to, da tožeča stranka ni izpolnjevala meril za vključitev v prilogi k sklepu in uredbi (v nadaljevanju: izpodbijana akta). Tožeča stranka na dan vpisa na seznam ni bila oseba, zoper katero bi ukrajinski organi vodili kazenski postopek zaradi odtujitve javnih sredstev ali drugega premoženja ali zlorabe položaja, ki bi povzročil zmanjšanje ukrajinskih javnih sredstev ali premoženja.

               3.

               Tretji tožbeni razlog se nanaša na to, da je Svet tožeči stranki kršil pravico do obrambe in pravico do učinkovitega sodnega varstva. Tožeči stranki ni bil predložen noben resen, verodostojen ali konkreten dokaz, ki bi upravičeval naložitev omejevalnih ukrepov proti njej. Natančneje, nobenega dokaza ni za to, da je bil opravljen skrben ali nepristranski preizkus vprašanja, ali so navedeni razlogi, ki naj bi upravičevali nov vpis, utemeljeni glede na navedbe tožeče stranke.

               4.

               Četrti tožbeni razlog se nanaša na to, da Svet tožeči stranki ni navedel zadostnih razlogov, ki bi utemeljevali njeno vključitev na seznam. Obrazložitev ne vsebuje nobenih podrobnosti, temveč le splošno stereotipno navedbo.

               5.

               Peti tožbeni razlog se nanaša na to, da je Svet kršil temeljno lastninsko pravico in ugled tožeče stranke. Omejevalni ukrepi niso bili „določeni z zakonom“; naloženi so bili brez ustreznih jamstev, ki bi tožeči stranki omogočila, da učinkovito predstavi svoje stališče Svetu; niso bili omejeni na specifično lastnino, ki naj bi predstavljala nezakonito prilaščena javna sredstva, niti ne na znesek sredstev, ki naj bi bila nezakonito prilaščena; obravnavani so bili kot znak krivde, ki je vodila k sprejetju ukrepov s strani drugih sodnih organov, s katerimi je bila tožeči stranki povzročena škoda.

               6.

               Šesti tožbeni razlog se nanaša na to, da se je Svet oprl na vsebinsko neresnična dejstva. Trditev, da je tožeča stranka oseba, zoper katero ukrajinski organi vodijo kazenski postopek zaradi odtujitve javnih sredstev ali drugega premoženja ali zlorabe položaja, ki je povzročil izgubo ukrajinskih javnih sredstev ali premoženja, ali da bi lahko bila spoznana za krivo storitve teh dejanj, je očitno napačna.

               7.

               Sedmi tožbeni razlog je naveden v podporo ugotovitvi nezakonitosti, ki izhaja iz tega, da če bi bilo treba člen 1(1) sklepa in člen 3(1) uredbe razlagati tako, da se nanašata na (a) vsako preiskavo ukrajinskih organov, ne glede na to, ali obstaja odločba, na kateri ta preiskava temelji oziroma na podlagi katere se to preiskavo nadzira; in/ali (b) na vsako neupravičeno „zlorabo pooblastil nosilca javnih funkcij z namenom pridobitve koristi“, ne glede na to, ali se zatrjuje, da so bila javna sredstva nezakonito prilaščena, bi bilo merilo za uvrstitev na seznam – glede na obstoj samovoljnosti pri določitvi obsega in področja uporabe, ki bi bila posledica take razlage – brez ustrezne pravne podlage in/ali nesorazmerna glede na cilje sklepa in uredbe. Merilo za vpis bi torej bilo nezakonito.


title: Zadeva C-96/12: Sklep Sodišča (deseti senat) z dne 21. marca 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal da Relação de Guimarães – Portugalska) – Domingos Freitas, Maria Adília Monteiro Pinto proti Companhia de Seguros Allianz Portugal SA (Člen 99 Poslovnika — Zavarovanje avtomobilske odgovornosti — Direktive 72/166/EGS, 84/5/EGS in 90/232/EGS — Pravica do odškodnine iz obveznega zavarovanja avtomobilske odgovornosti — Civilna odgovornost zavarovanca — Prispevek oškodovanca k škodi — Izključitev ali omejitev pravice do odškodnine)

text:
               3.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 225/43

         Sklep Sodišča (deseti senat) z dne 21. marca 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal da Relação de Guimarães – Portugalska) – Domingos Freitas, Maria Adília Monteiro Pinto proti Companhia de Seguros Allianz Portugal SA
   (Zadeva C-96/12) (1)

   (Člen 99 Poslovnika - Zavarovanje avtomobilske odgovornosti - Direktive 72/166/EGS, 84/5/EGS in 90/232/EGS - Pravica do odškodnine iz obveznega zavarovanja avtomobilske odgovornosti - Civilna odgovornost zavarovanca - Prispevek oškodovanca k škodi - Izključitev ali omejitev pravice do odškodnine)
   2013/C 225/74
   Jezik postopka: portugalščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal da Relação de Guimarães

      Stranke

      Tožeči stranki: Domingos Freitas, Maria Adília Monteiro Pinto

      Tožena stranka: Companhia de Seguros Allianz Portugal SA

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunal da Relação de Guimarães – Razlaga Direktive Sveta z dne 24. aprila 1972 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in o izvajanju obveznosti zavarovanja takšne odgovornosti (72/166/EGS) (UL, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 6, zvezek 1, str. 10), Druge Direktive Sveta z dne 30. decembra 1983 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil (84/5/EGS) (UL, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 6, zvezek 7, str. 3), Tretje Direktive Sveta z dne 14. maja 1990 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil (90/232/EGS) (UL, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 6, zvezek 1, str. 249; zlasti njenega člena 1a), Direktive 2000/26/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. maja 2000 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju avtomobilske odgovornosti, ki spreminja Direktivi Sveta 73/239/EGS in 88/357/EGS (Četrta direktiva o zavarovanju avtomobilske odgovornosti) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 3, str. 331) in Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/14/ES z dne 11. maja 2005 o spremembi direktiv Sveta 72/166/EGS, 84/5/EGS, 88/357/EGS in 90/232/EGS ter Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/26/ES o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil (UL L 149, str. 14) – Nacionalne določbe, ki omogočajo izključitev ali omejitev pravice žrtve do odškodnine v primeru nesreče na podlagi presoje njenega prispevka k nastanku lastne škode – Nesreča med voznikom avtomobila in kolesarjem, ki jo je povzročil slednji.

      Izrek

   Direktivo Sveta 72/166/EGS z dne 24. aprila 1972 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in o izvajanju obveznosti zavarovanja takšne odgovornosti, Drugo Direktivo Sveta 84/5/EGS z dne 30. decembra 1983 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in Tretjo Direktivo Sveta 90/232/EGS z dne 14. maja 1990 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo nacionalnim določbam, ki spadajo v pravo civilne odgovornosti in omogočajo, da se pravica oškodovanca nesreče, da zahteva odškodnino iz naslova zavarovanja civilne odgovornosti voznika motornega vozila, udeleženega v nesreči, izključi ali omeji na podlagi posamične presoje izključnega ali delnega prispevka tega oškodovanca k lastni škodi.

      (1)  UL C 138, 12.5.2012.


title: Zadeva F-88/08 RENV: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 30. aprila 2014 – Michel proti ETF

text:
               16.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 184/47

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 30. aprila 2014 – Michel proti ETF
   (Zadeva F-88/08 RENV)
   2014/C 184/80
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednica drugega senata je odredila izbris zadeve.


title: Zadeva T-194/04: Tožba The Bavarian Lager Company proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 27. maja 2004

text:
               7.8.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 201/21

         Tožba The Bavarian Lager Company proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 27. maja 2004
   (Zadeva T-194/04)
   (2004/C 201/44)
   Jezik postopka: angleščina
   The Bavarian Lager Company, s sedežem v Clitheroe, Združeno kraljestvo, ki jo zastopata J. Pearson in C. Bright, solicitors, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, je dne 27. maja 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložil tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da je Komisjia s tem, da je sprejela spremembe člena 7(2)(a) Supply of Beer (Tied Estate) Order 1989 (S.I. 1989 No 2390) („določba o gostujočem pivu“) s strani vlade Združenega kraljestva, kršila člen 28 (tedaj člen 30) Pogodbe o ES,

               —

               ugotovi, da Komisija ne bi smela sprejeti prej omenjene spremembe in da je s tem, Komisija sama prekršila člen 28 (tedaj člen 30) Pogodbe o ES,

               —

               razglasi za nično odločbo Komisije z dne 18. marca 2004&nbsp2;s katero je zavrnila razkritje določenih dokumentov tožeči stranki,

               —

               Komisiji odredi, da predloži celoten seznam imen oseb, ki so se udeležile sestanka z dne 11. oktobra 1996, kjer so bili prisotni uradniki generalnega direktorata za notranji trg, uslužbenci vladnega Urada za trgovino in industrijo Združenega kraljestva in predstavniki Conféderation des Brasseurs du Marché Commun,

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Tožeča stranka je dne 28. maja 1992 ustanovila podjetje, za uvoz nemškega piva zaradi prodaje v točilnicah Združenega kraljestva. Leta 1993 se je tožeča stranka pritožila glede domnevne kršitve člena 28 (tedaj člena 30 Pogodbe o ES) v zvezi z „določbo o gostujočem pivu“ v zakonodaji Združenega kraljestva. V skladu s to določbo morajo pivovarne točilnicam, ki so na njih vezane s sporazumi o izključni nabavi, dopustiti da le te ponujajo „gostujoče“ pivo iz druge pivovarne. Gostujoče pivo je bilo pivo, ki je podvrženo fermentaciji v sodu, iz katerega je bil prodajano, vrsta piva, ki se proizvaja skoraj izključno v Združenem kraljestvu. Pivo, ki ga prodaja tožeča stranka, kot tudi večina piv, proizvedenih izven Združenega kraljestva, ni spadalo pod to določbo in tožeča stranka je menila, da je to ukrep z enakim učinkom kot količinska omejitev. V dopisu z dne 21. aprila 1997 je Komisija obvestila tožečo stranko, da je bil glede na predvideno spremembo določbe o gostujočem pivu postopek proti Združenem kraljestvu prekinjen in da bo zaključen takoj, ko bodo spremembe sprejete.
   Dne 5. decembra 2003 je tožeča stranka na podlagi Uredbe 1049/2001 (1) Komisijo zaprosila za odobritev popolnega dostopa do zapisnikov sestanka o tej zadevi, ki je potekal dne 11. oktobra med predstavniki Komisije, vlade Združenega kraljestva in pivovarn. Tožeča stranka je predvsem prosila Komisijo, da razkrije identiteto določenih oseb, katerih imena so bila izbrisana v zapisnikih, ki so bili pred tem predloženi tožeči stranki. Komisija je zavrnila prošnjo tožeče stranke in potrdila svojo zavrnitev v dopisu generalnemu sekretarju tožeče stranke, datiranim z 18. marcem 2004. V utemeljitev svoje zavrnitve je navedla potrebo po zaščiti osebnih podatkov oseb prisotnih na sestanku, kot tudi morebitno nevarnost za zmožnost Komisije izvajati preiskave v tovrstnih zadevah, če bi morala razkriti identiteto oseb, ki Komisiji posredujejo informacije.
   Tožeča stranka v tožbi predlaga ugotovitev zoper odločbo Komisije o prekinitvi postopka proti Združenem kraljestvu. V zvezi s tem se tožeča stranka sklicuje na kršitev členov 28 in 12 ES.
   Glede zavrnitve Komisije, da odobri dostop do zahtevanih dokumentov, tožeča stranka navaja, da člen 2 uredbe 1049/2001 zahteva, da Komisija popolnoma razkrije osebe, ki so se udeležile zadevnega sestanka in da ne velja nobena od izjem iz člena 4. Nadalje tožeča stranka navaja, da naj se ne upošteva izjema iz člena 4(3), ker obstaja ogromen javni interes za razkritje.

      (1)  Uredba (ES) št. 1049/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije, UL L 145, z 31. maja 2001, str. 43 do 48.


title: Zadeva T-200/14: Tožba, vložena 27. marca 2014 – Ben Ali proti Svetu

text:
               30.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 202/23

         Tožba, vložena 27. marca 2014 – Ben Ali proti Svetu
   (Zadeva T-200/14)
   2014/C 202/30
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali (Saint-Étienne-du-Rouvray, Francija) (zastopnik: A. de Saint Remy, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               sprejme ukrep procesnega vodstva na podlagi člena 64 Poslovnika, da bi Komisija razkrila „vse dokumente v zvezi s sprejetjem“ izpodbijane uredbe;

               —

               Sklep Sveta 2014/49/SZVP z dne 30. januarja 2014 o spremembi Sklepa 2011/72/SZVP o omejevalnih ukrepih proti nekaterim osebam in subjektom ob upoštevanju razmer v Tuniziji ter Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 81/2014 z dne 30. januarja 2014 o izvajanju Uredbe (EU) št. 101/2011 o omejevalnih ukrepih zoper nekatere osebe, subjekte in organe glede na razmere v Tuniziji razglasi za nična;

               —

               Svetu Evropske unije naloži, naj ji plača skupni znesek 1 00  000 eurov za povračilo vseh vrst škode;

               —

               Svetu Evropske unije naloži, naj ji plača znesek 30  000 eurov za stroške obrambe v obravnavani tožbi v skladu s členom 91 Poslovnika in za stroške obrambe, ki se povrnejo;

               —

               Svetu Evropske unije naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v podporo tožbi navaja sedem tožbenih razlogov, ki so v bistvenem enaki ali podobni tožbenim razlogom, navedenim v okviru zadeve Ben Ali proti Svetu, T-301/11 (1).

      (1)  UL 2011, C 226, str. 29.


title: Združeni zadevi C-629/15 P in C-630/15 P: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 28. junija 2017 – Novartis Europharm Ltd/Evropska komisija, Teva Pharma BV (C-629/15 P), Hospira UK Ltd (C-630/15 P) (Pritožba — Zdravila za uporabo v humani medicini — Dovoljenje za promet z zdravilom — Uredba (EGS) št. 2309/93 — Centralizirani postopek na ravni Unije — Razvoj zdravila, za katerega je bilo izdano dovoljenje za promet z zdravilom za druge terapevtske indikacije — Ločeno dovoljenje za promet in novo tržno ime — Direktiva 2001/83/ES — Člen 6(1), drugi pododstavek, in člen 10(1) — Pojem„skupno dovoljenje“ — Obdobje zakonskega varstva podatkov)

text:
               28.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 283/4

         Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 28. junija 2017 – Novartis Europharm Ltd/Evropska komisija, Teva Pharma BV (C-629/15 P), Hospira UK Ltd (C-630/15 P)
   (Združeni zadevi C-629/15 P in C-630/15 P) (1)

   ((Pritožba - Zdravila za uporabo v humani medicini - Dovoljenje za promet z zdravilom - Uredba (EGS) št. 2309/93 - Centralizirani postopek na ravni Unije - Razvoj zdravila, za katerega je bilo izdano dovoljenje za promet z zdravilom za druge terapevtske indikacije - Ločeno dovoljenje za promet in novo tržno ime - Direktiva 2001/83/ES - Člen 6(1), drugi pododstavek, in člen 10(1) - Pojem„skupno dovoljenje“ - Obdobje zakonskega varstva podatkov))
   (2017/C 283/05)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnik: Novartis Europharm Ltd (zastopnik: C. Schoonderbeek, odvetnik)

      Druge stranke v postopku: Evropska komisija (zastopniki: K. Mifsud-Bonnici, A. Sipos in M. Šimerdová, agenti), Teva Pharma BV (zastopniki: K. Bacon, QC, po pooblastilu M. C. Firtha, solicitor) (C-629/15 P), Hospira UK Ltd (zastopniki: J. Stratford, QC, po pooblastilu E. Vickersa in N. Stoata, solicitors) (C-630/15 P)

      Izrek

               1.

               Pritožbi v zadevah C-629/15 P in C-630/15 P se zavrneta.

               2.

               Družba Novartis Europharm Ltd nosi svoje stroške in stroške, ki so jih v zadevah C-629/15 P in C-630/15 priglasile Evropska komisija ter družbi Teva Pharma BV in Hospira UK Ltd.

      (1)  UL C 38, 1.2.2016.


title: Zadeva F-56/05: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 29. septembra 2011 – Strobl proti Komisiji (Javni uslužbenci — Uradniki — Imenovanje — Kandidati, vpisani na rezervni seznam pred začetkom veljavnosti novih Kadrovskih predpisov — Razvrstitev v naziv na podlagi novih, manj ugodnih pravil — Člen 12 priloge XIII h Kadrovskim predpisom — Zaupanje v pravo — Načelo enakosti — Diskriminacija na podlagi starosti)

text:
               12.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 138/21

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 29. septembra 2011 – Strobl proti Komisiji
   (Zadeva F-56/05) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Imenovanje - Kandidati, vpisani na rezervni seznam pred začetkom veljavnosti novih Kadrovskih predpisov - Razvrstitev v naziv na podlagi novih, manj ugodnih pravil - Člen 12 priloge XIII h Kadrovskim predpisom - Zaupanje v pravo - Načelo enakosti - Diskriminacija na podlagi starosti)
   2012/C 138/38
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Peter Strobl (Greifenberg-Beuern, Nemčija) (zastopnik: H.-J. Rüber, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska Komisija (zastopniki: sprva J. Currall in H. Krämer, zastopnika, nato J. Currall, zastopnik, B. Wägenbaur, odvetnik)

      Intervenient v podporo tožene stranke: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Simm in I. Šulce, zastopnika)

      Predmet

   Razglasitev ničnosti odločbe Komisije o razvrstitvi tožeče stranke, vpisane na rezervni seznam pred začetkom veljavnosti novih kadrovskih predpisov, na podlagi manj ugodnih določb teh predpisov (člen 12 Priloge XIII k Uredbi (ES, Euratom) št. 723/2004 o spremembi Kadrovskih predpisov za uradnike)

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

               3.

               Svet Evropske unije, intervenient, nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 229, 17.9.2005, str. 28 (zadeva najprej vložena na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti pod št. T-260/05 in odstopljena na Sodišče za uslužbence Evropske unije s sklepom z dne 15.12.2005).


title: Zadeva F-34/13: Tožba, vložena 16. aprila 2013 – ZZ proti Komisiji

text:
               20.7.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 207/58

         Tožba, vložena 16. aprila 2013 – ZZ proti Komisiji
   (Zadeva F-34/13)
   2013/C 207/97
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: R. Duta, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe natečajne komisije natečaja EPSO/AD/231/12 o neprepustitvi tožeče stranke k opravljanju preizkusov tega natečaja.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba z dne 31. januarja 2013, sprejeta na podlagi pritožbe tožeče stranke z dne 25. septembra 2012, naj se razglasi za nično;

               —

               odločbi z dne 28. junija 2012 in 16. julija 2012, s katerimi je bila tožeča stranka obveščena, da je zavrnjeno njeno sodelovanje v fazi predizbora, imenovani „Ocenjevalni center“, v okviru natečaja EPSO/AD/230-231/12, ki se ga je udeležila, naj se razglasita za nični;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-316/11 P: Pritožba, ki jo je Longevity Health Products, Inc. vložila 22. junija 2011 zoper sklep Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 15. aprila 2011 v zadevi T-96/11: Longevity Health Products, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

text:
               10.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/28

         Pritožba, ki jo je Longevity Health Products, Inc. vložila 22. junija 2011 zoper sklep Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 15. aprila 2011 v zadevi T-96/11: Longevity Health Products, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)
   (Zadeva C-316/11 P)
   2011/C 269/52
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: Longevity Health Products, Inc. (zastopnik: J. Korab, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlogi

   Pritožnica predlaga Sodišču, naj:

               —

               pritožbo, ki jo je vložila družba Longevity Health Products, Inc., razglasi za dopustno;

               —

               razveljavi sklep Splošnega sodišča z dne 15. aprila 2011 v zadevi T-96/11;

               —

               Uradu za usklajevanje na notranjem trgu naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica navaja, da bi bilo treba izpodbijani sklep razveljaviti iz teh razlogov:

               —

               obrazložitev Splošnega sodišča je pomanjkljiva;

               —

               Splošno sodišče ni upoštevalo trditev, ki jih je podal imetnik znamke.


title: Zadeva C-296/15: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 8. junija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Državne revizijske komisije za revizijo postopkov oddaje javnih naročil – Slovenija) – Medisanus d.o.o./Splošna Bolnišnica Murska Sobota (Predhodno odločanje — Javna naročila — Zdravila za uporabo v humani medicini — Direktiva 2004/18/ES — Člen 2 in člen 23(2) in (8) — Člena 34 in 36 PDEU — Javno naročilo za preskrbo bolnišnice — Nacionalna ureditev, ki zahteva prednost preskrbe bolnišnic z zdravili, izdelanimi iz nacionalne plazme — Načelo enakega obravnavanja)

text:
               31.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 249/3

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 8. junija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Državne revizijske komisije za revizijo postopkov oddaje javnih naročil – Slovenija) – Medisanus d.o.o./Splošna Bolnišnica Murska Sobota
   (Zadeva C-296/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Javna naročila - Zdravila za uporabo v humani medicini - Direktiva 2004/18/ES - Člen 2 in člen 23(2) in (8) - Člena 34 in 36 PDEU - Javno naročilo za preskrbo bolnišnice - Nacionalna ureditev, ki zahteva prednost preskrbe bolnišnic z zdravili, izdelanimi iz nacionalne plazme - Načelo enakega obravnavanja))
   (2017/C 249/03)
   Jezik postopka: slovenščina

      Predložitveno sodišče

   Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Medisanus d.o.o.

      Tožena stranka: Splošna Bolnišnica Murska Sobota

      Izrek

   Člen 2 in člen 23(2) in (8) Direktive 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev ter člen 34 PDEU v povezavi s členom 36 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotujejo določbi razpisne dokumentacije glede javnega naročila, ki v skladu z zakonodajo države članice, ki velja za naročnika, zahteva, da so zdravila iz plazme, ki so predmet zadevnega javnega naročila, izdelana iz plazme, zbrane v tej državi članici.

      (1)  UL C 346, 19.10.2015.


title: Zadeva T-398/12: Tožba, vložena 6. septembra 2012 – Cosma Moden proti UUNT – s.Oliver Bernd Freier (COSMA)

text:
               27.10.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 331/30

      Tožba, vložena 6. septembra 2012 – Cosma Moden proti UUNT – s.Oliver Bernd Freier (COSMA)
      (Zadeva T-398/12)
      (2012/C 331/58)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Cosma Moden GmbH & Co. KG (Emsdetten, Nemčija) (zastopnik: J. Meyer, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: s.Oliver Bernd Freier GmbH & Co. KG (Rottendorf, Nemčija)

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  odločbo četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 4. julija 2012 v zadevi R 2011/2010-4 v zvezi s prijavo znamke Skupnosti št. 6 589 808 razveljavi in spremeni v tem smislu, da je pritožba utemeljena, zaradi česar je treba ugovor zavrniti tudi v preostalem delu;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški pritožbenega postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

         Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

         Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „COSMA“ za proizvode in storitve iz razredov 24, 25 in 35 – prijava znamke Skupnosti št. 6 598 808

         Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: s.Oliver Bernd Freier GmbH & Co. KG

         Navajana znamka ali znak: figurativna znamka, ki vsebuje besedni element „comma,“ in nacionalna besedna znamka „comma,“ za proizvode in storitve iz razredov 3, 6, 9, 14, 18, 20, 25, 26, 28 in 35

         Odločba oddelka za ugovore: delna ugoditev ugovoru

         Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

         Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009


title: Zadeva T-567/10: Tožba, vložena 16. decembra 2010 – Vivendi proti Komisiji

text:
               5.3.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 72/18

         Tožba, vložena 16. decembra 2010 – Vivendi proti Komisiji
   (Zadeva T-567/10)
   2011/C 72/31
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Vivendi (Pariz, Francija) (zastopniki: O. Fréget, J.-Y. Ollier in M. Struys, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska Komisija

      Predlog tožeče stranke

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da je tožba dopustna;

               —

               razglasi za ničen sklep Komisije z dne 1. oktobra 2010, s katerim je ta zavrnila pritožbo, ki jo je družba Vivendi vložila 2. marca 2009 (evidentirana pod številko 2009/4269), ker je Francoska republika kršila Direktivo 2002/77/ES z dne 16. septembra 2002 o konkurenci na trgih za elektronska komunikacijska omrežja in storitve in posledično člen 106(1) PDEU, s tem da je priznala ureditveno prednost na področju določitve višine telefonske naročnine;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov, ki jih je tožeča stranka priglasila pri Splošnem sodišču.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev načela dobrega upravljanja, ker se je Komisija omejila na sumaren preizkus pritožbe, ki ji jo je predložila tožeča stranka.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava v zvezi z opredelitvijo pojma posebnih in izključnih pravic ob upoštevanju Direktive 2002/77/ES (1) in člena 106(3) PDEU.

                           —

                           Tožeča stranka trdi, da se Komisija ne more vzdržati sankcioniranja tega, da je Francoska republika priznala ureditveno prednost družbi France Télécom, s tem da je ceno telefonske naročnine za univerzalno storitev določila tako, da so izključene vse ponudbe storitev, ki so konkurenčne ponudbi družbe France Télécom, ob sklicevanju na dejstvo, da ni noben zasebni operater vložil predloga za odpravo ureditvene prednosti.

                           —

                           Tožeča stranka podredno trdi, da so bili taki predlogi vloženi.

               3.

               Tretji tožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava in na očitno napako pri presoji glede obsega obveznosti nacionalnega regulatorja, ki izhajajo iz direktiv s področja elektronskih komunikacij, saj ravnanja države članice ni mogoče upravičiti s pomanjkljivostjo ali nenatančnostjo ureditvenega okvira.

      (1)  Direktiva Komisije 2002/77/ES z dne 16. septembra 2002 o konkurenci na trgih za elektronska komunikacijska omrežja in storitve, (UL L 249, str. 21).


title: Zadeva T-162/13: Tožba, vložena 18. marca 2013 – Magic Mountain Kletterhallen in drugi proti Komisiji

text:
               25.5.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 147/25

         Tožba, vložena 18. marca 2013 – Magic Mountain Kletterhallen in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-162/13)
   2013/C 147/46
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Magic Mountain Kletterhallen GmbH (Berlin, Nemčija); Kletterhallenverband Klever e.V. (Leipzig, Nemčija); Neoliet Beheer BV (Son, Nizozemska); in Pedriza BV (Haarlem, Nizozemska) (zastopnici: M. von Oppen in A. Gerdung, odvetnici)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               Sklep Komisije C(2012) 8761 final z dne 5. decembra 2012 glede državne pomoči SA.33952 (2012/NN) – Nemčija, plezalne dvorane Deutscher Alpenverein, v skladu s členom 264(1) PDEU razglasi za ničnega;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: Kršitev člena 107(3)(c) PDEU
               V okviru tega tožbenega razloga tožeče stranke navajajo, da je Komisija sporno pomoč neupravičeno razglasila za združljivo z notranjim trgom, čeprav niso izpolnjeni pogoji iz člena 107(3)(c). Tožeče stranke navajajo, da pomoč ne služi cilju v skupnem interesu. V zvezi s tem med drugim navajajo, da je to lahko podano le v primeru dokazanega pomanjkanja na trgu, ki pa tukaj ni podan. Dalje tožeče stranke navajajo, da ni podana združljivost s členom 106(2) PDEU. Poleg tega po mnenju tožečih strank pomoč ni primerna za rešitev zatrjevanega problema tržne učinkovitosti. Pomoč tudi ne zagotavlja spodbud. Komisija naj bi zgolj domnevala, da pomoč zagotavlja spodbudo. Poleg tega naj bi bila pomoč neustrezna. Komisija naj bi zgolj domnevala, da bi nacionalni organi zagotovili sorazmernost posameznih pomoči in svojo domnevo napačno opira na status zadevnega združenja kot združenja, ki deluje v javnem interesu. Tožeče stranke tudi grajajo Komisijo, da je napačno pretehtala interese. Komisija naj ne bi tehtala negativnih in pozitivnih učinkov pomoči. Nazadnje v zvezi s tem navajajo, da pomoč za tekoče poslovanje (dodeljena pomoč je v glavnem pomoč za tekoče poslovanje) v dvomu ni združljiva z notranjim trgom.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: neupravičena neuvedba formalnega postopka preiskave
               Tožeče stranke v tem okviru navajajo, da Komisija neupravičeno, kljub resnim težavam pri preizkusu združljivosti pomoči z notranjim trgom, ni uvedla formalnega postopka preiskave. Pokazatelj resnih težav naj bi bilo dolgo trajanje predhodnega postopka – v tem primeru več kot eno leto. Komisija naj tudi ne bi ugotovila zadostnih dejstev, potrebnih za presojo. Po presoji tožečih strank bi bila dovolj poglobljena presoja trga plezalnih dvoran lahko izvedena le v okviru formalnega postopka preiskave. Dalje, pritožba, ki jo je obravnavala Komisija, je porajala zahtevna pravna vprašanja glede pomoči za tekoče poslovanje združenjem v skupnem interesu. Tožeče stranke navajajo da so, kot konkurenčna podjetja oziroma združenja podjetij, zadevne stranke v smislu člena 1 (h) Uredbe (ES) št. 659/1999 in imajo pravico, da v formalnem postopku preiskave v skladu s členom 108(2) PDEU predložijo pripombe, ki pa jim je bila odvzeta zaradi neupravičene neuvedbe postopka.


title: Zadeva C-450/15: Sklep Sodišča (deveti senat) z dne 28. junija 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato/Italsempione – Spedizioni Internazionali SpA (Predhodno odločanje — Člen 53(2) Poslovnika Sodišča — Uredba (ES) št. 1/2003 — Člen 23(2)(a) — Razlaga načela sorazmernosti — Določitev zneska globe — Merila — Smernice o načinu določanja glob — Nacionalna praksa — Prilagoditev osnovnega zneska globe — Upoštevanje oteževalnih ali olajševalnih okoliščin — Uporaba zgornje meje 10 % skupnega prometa — Nepristojnost Sodišča — Očitna nepristojnost)

text:
               19.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 343/13

         Sklep Sodišča (deveti senat) z dne 28. junija 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato/Italsempione – Spedizioni Internazionali SpA
   (Zadeva C-450/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Člen 53(2) Poslovnika Sodišča - Uredba (ES) št. 1/2003 - Člen 23(2)(a) - Razlaga načela sorazmernosti - Določitev zneska globe - Merila - Smernice o načinu določanja glob - Nacionalna praksa - Prilagoditev osnovnega zneska globe - Upoštevanje oteževalnih ali olajševalnih okoliščin - Uporaba zgornje meje 10 % skupnega prometa - Nepristojnost Sodišča - Očitna nepristojnost))
   (2016/C 343/19)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Consiglio di Stato

      Stranki iz postopka v glavni stvari

      Tožeča stranka: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Tožena stranka: Italsempione – Spedizioni Internazionali SpA

      Izrek

   Sodišče očitno ni pristojno za odločanje o predlogu za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je z odločbo z dne 16. junija 2015 vložilo Consiglio di Stato (državni svet, Italija).

      (1)  UL C 381, 16.11.2015.


title: Zadeva C-375/11: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 21. marca 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour constitutionnelle – Belgija) – Belgacom SA, Mobistar SA, KPN Group Belgium SA proti État belge (Telekomunikacijske storitve — Direktiva 2002/20/ES — Členi 3 in od 12 do 14 — Pravice do uporabe radijskih frekvenc — Pristojbine za pravice do uporabe radijskih frekvenc — Enkratne pristojbine za dodelitev in podaljšanje pravic do uporabe radijskih frekvenc — Način izračuna — Spremembe obstoječih pravic)

text:
               1.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 156/7

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 21. marca 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour constitutionnelle – Belgija) – Belgacom SA, Mobistar SA, KPN Group Belgium SA proti État belge
   (Zadeva C-375/11) (1)

   (Telekomunikacijske storitve - Direktiva 2002/20/ES - Členi 3 in od 12 do 14 - Pravice do uporabe radijskih frekvenc - Pristojbine za pravice do uporabe radijskih frekvenc - Enkratne pristojbine za dodelitev in podaljšanje pravic do uporabe radijskih frekvenc - Način izračuna - Spremembe obstoječih pravic)
   2013/C 156/09
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour constitutionnelle

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Belgacom SA, Mobistar SA, KPN Group Belgium SA

      Tožena stranka: État belge

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Cour constitutionnelle (Belgija) – Razlaga členov 3, 12, 13 in 14(1) in (2) Direktive 2002/20/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (Direktiva o odobritvi) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 337) – Nacionalna zakonodaja, ki operaterjem, imetnikom individualnih pravic do uporabe frekvenc mobilne telefonije, nalaga plačilo enkratne pristojbine v okviru odobritev za vzpostavitev in upravljanje omrežja mobilne telefonije na njihovem ozemlju za obdobje 15 let – Podaljšanje veljavnosti individualnih pravic operaterjev – Obveznost operaterjev, ki zaprosijo za pridobitev novih pravic, da plačajo enkratno pristojbino, določeno na podlagi dražbe, poleg letne pristojbine – Dopustnost

      Izrek

               1.

               Člena 12 in 13 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/20/ES z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (Direktiva o odobritvi) je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta temu, da država članica operaterjem mobilne telefonije, ki so imetniki pravic do uporabe radijskih frekvenc, naloži enkratno pristojbino, ki se dolguje tako za novo pridobitev pravic do uporabe radijskih frekvenc kot tudi za njihovo podaljšanje, in ki se doda letni pristojbini za dajanje frekvenc na razpolago, ki je namenjena zagotovitvi optimalne uporabe virov, in pristojbini, ki krije stroške upravljanja z odobritvami, pod pogojem, da je namen teh pristojbin resnično zagotovitev optimalne uporabe vira, kot so te radijske frekvence, ki so objektivno utemeljene, transparentne, nediskriminacijske in sorazmerne glede na njihov predvideni namen ter upoštevajo cilje iz člena 8 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska telekomunikacijska omrežja in storitve (Okvirna direktiva), kar mora preveriti predložitveno sodišče.
               Pod istim pogojem je določitev zneska enkratne pristojbine za pravice do uporabe radijskih frekvenc bodisi na podlagi zneska prejšnje enkratne koncesijske dajatve, izračunanega na podlagi števila frekvenc in mesecev, na katere se nanašajo pravice do uporabe frekvenc, bodisi na podlagi zneskov, pridobljenih po dražbah, lahko ustrezen način za določitev vrednosti radijskih frekvenc.

               2.

               Člen 14(1) Direktive 2002/20 je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da država članica operaterju mobilne telefonije naloži pristojbino, kakršna je v postopku v glavni stvari, pod pogojem, da je ta sprememba objektivno utemeljena in izvedena na sorazmeren način ter mora biti vsem zainteresiranim strankam predhodno sporočena tako, da lahko izrazijo svoja stališča, kar mora predložitveno sodišče preveriti glede na okoliščine v postopku v glavni stvari.

               3.

               Člen 14(2) Direktive 2002/20 je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da država članica operaterju mobilne telefonije naloži pristojbino, kakršna je v postopku v glavni stvari.

      (1)  UL C 282, 24.9.2011.


title: Zadeva C-414/12 P: Pritožba, ki jo je družba Bolloré vložila 13. septembra 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 27. junija 2012 v zadevi T-372/10, Bolloré proti Komisiji

text:
               17.11.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 355/10

         Pritožba, ki jo je družba Bolloré vložila 13. septembra 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 27. junija 2012 v zadevi T-372/10, Bolloré proti Komisiji
   (Zadeva C-414/12 P)
   2012/C 355/17
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnica: Bolloré (zastopniki: P. Gassenbach, C. Lemaire in O. de Juvigny, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

               —

               Izpodbijana sodba naj se razveljavi, ker je Splošno sodišče s tem, da nikakor ni upoštevalo dejstva, da je bila družba Bolloré za razliko od družbe Stora, ki je bila v enakem položaju, kaznovana kot obvladujoča družba, kršilo načelo enakega obravnavanja in obveznost obrazložitve.

               —

               Izpodbijana sodba naj se razveljavi, ker je Splošno sodišče s tem, da je razsodilo, da je bilo v postopku zoper družbo Bolloré odločeno v razumnem roku in da se je ta družba lahko branila zoper naznanjene očitke, kršilo člen 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člen 6 EKČP, obveznost obrazložitve, prepoved izkrivljanja, pravico do obrambe družbe Bolloré, učinke razglasitve ničnosti Odločbe 2004/337/ES, (1) načelo res iudicata in člen 48(2) Poslovnika Splošnega sodišča.

               —

               Izpodbijana sodba naj se razveljavi, ker je Splošno sodišče s tem, da je zaradi dejanskih in postopkovnih okoliščin tega postopka zavrnilo znižanje zneska naložene globe, kršilo načeli sorazmernosti in pravičnosti.

               —

               Naj Sodišče v skladu s členom 61 Statuta Sodišča dokončno odloči o zadevi T-372/10 in naj zato sporno odločbo v delu, v katerem se nanaša na družbo Bolloré, razglasi za nično ali naj v okviru izvajanja polne jurisdikcije vsekakor zniža globo, ki jo je Komisija naložila družbi Bolloré, Splošno sodišče pa jo je potrdilo.

               —

               Če Sodišče ne bi odločilo o tej zadevi, naj se odločitev o stroških zadrži, zadeva pa naj se vrne Splošnemu sodišču v novo odločanje v skladu s sodbo Sodišča.

               —

               Nazadnje, naj se v skladu s členom 69 Poslovnika Komisiji naloži plačilo stroškov postopka pred Splošnim sodiščem in Sodiščem.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev pritožbe navaja tri razloge.
   Pritožnica s prvim pritožbenim razlogom, ki ima dva dela, navaja, da je Splošno sodišče kršilo načelo enakega obravnavanja in obveznost obrazložitve, ker nikakor ni upoštevalo, da je bila za razliko od družbe Stora, ki je bila v enakem položaju, kaznovana za ravnanja svoje nekdanje odvisne družbe.
   Z drugim pritožbeni razlog, ki ima štiri dele, se zatrjuje, da je Splošno sodišče s tem, da ni kaznovalo kršitve pravice pritožnice, da se v postopku zoper njo odloči v razumnem roku, kršilo člen 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člen 6 EKČP, obveznost obrazložitve, prepoved izkrivljanja, pravico do obrambe pritožnice, učinke razglasitve ničnosti Odločbe 2004/337/ES, načelo res iudicata in člen 48(2) Poslovnika Splošnega sodišča.
   Pritožnica s tretjim pritožbenim razlogom zatrjuje, da je Splošno sodišče s tem, da pri zavrnitvi znižanja zneska naložene globe ni upoštevalo dejanskih in pravnih okoliščin tega postopka, kršilo načelo sorazmernosti in pravičnosti.

      (1)  Odločba Komisje z dne 20. decembra 2001 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 Pogodbe ES in člena 53 Sporazuma EGP – Zadeva COMP/E-1/36.212 – Samokopirni papir (notificirana pod številko C(2001) 4573), UL L 115, str. 1.


title: Zadeva C-209/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Symvoulio tis Epikrateias (Grčija) 4. maja 2011 – Sportingbet PLC proti Ypourgos Politismou, Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon

text:
               2.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 194/11

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Symvoulio tis Epikrateias (Grčija) 4. maja 2011 – Sportingbet PLC proti Ypourgos Politismou, Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon
   (Zadeva C-209/11)
   2011/C 194/15
   Jezik postopka: grščina

      Predložitveno sodišče

   Symvoulio tis Epikrateias

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Sportingbet PLC

      Toženi stranki: Ypourgos Politismou, Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je nacionalna ureditev, ki s ciljem omejitve ponudbe iger na srečo daje izključno pravico v zvezi s prirejanjem, upravljanjem, organiziranjem in delovanjem iger na srečo enemu podjetju, ki je ustanovljeno kot delniška družba in kotira na borzi, še zlasti če to podjetje oglašuje igre na srečo, ki jih organizira, in razširi svojo dejavnost na druge države, igralci svobodno sodelujejo in je najvišji znesek stave in dobitka določen po stavnem listku, in ne po igralcu, v skladu z določbami členov 43 ES in 49 ES?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali je nacionalna ureditev, ki sama po sebi sledi cilju boja proti kriminalu z izvajanjem nadzora nad podjetji, ki delujejo v zadevnem sektorju, tako da se zagotovi, da se take dejavnosti opravljajo izključno znotraj nadzorovane ureditve, in ki daje izključno pravico v zvezi s prirejanjem, upravljanjem, organiziranjem in delovanjem iger na srečo enemu podjetju, tudi kadar to vpliva na neomejen razvoj zadevne ponudbe, v skladu s členoma 43 ES in 49 ES; ali je treba zato, da se taka omejitev šteje za primerno za dosego cilja boja proti kriminaliteti, razvoj ponudbe vsekakor nadzirati, to pomeni, da se ohrani v obsegu, ki je potreben za dosego tega cilja in ga ne preseže? Če je treba omenjeni razvoj vendarle nadzirati, ali je glede na to mogoče šteti, da se nadzira, kadar se v tem sektorju da izključna pravica družbi, ki ima značilnosti iz prvega vprašanja za predhodno odločanje? Nazadnje, če se ugotovi, da dajanje omenjene izključne pravice vodi v nadziran razvoj ponudbe iger na srečo, ali podelitev te pravice enemu podjetju presega to, kar je nujno, v smislu, da je mogoče isti cilj nazadnje doseči tudi z dajanjem te pravice več kot enemu podjetju?

               3.

               Če se glede prvih dveh vprašanj za predhodno odločanje ugotovi, da podelitev izključne pravice v zvezi s prirejanjem, upravljanjem, organiziranjem in delovanjem iger na srečo z zadevnimi nacionalnimi določbami ni v skladu s členoma 43 ES in 49 ES: a) ali je na podlagi navedenih določb Pogodbe dopustno, da nacionalni organi v prehodnem obdobju, ki je potreben za sprejetje določb, ki so skladne s Pogodbo ES, opustijo preučitev vlog za začetek teh dejavnosti, ki so jih vložile osebe s sedežem v drugih državah članicah; b) če je odgovor pritrdilen, na podlagi katerih meril se določi trajanje tega prehodnega obdobja; c) če prehodnega obdobja ni mogoče priznati, na podlagi katerih meril morajo nacionalni organi preučiti zadevne zahtevke?


               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 326/89

         (2006/C 326/179)
   Zadnja objava Sodišča Evropskih skupnosti v Uradnem listu Evropske unije

         UL C 310, 16.12.2006

   Prejšnje objave

      UL C 294, 2.12.2006

      UL C 281, 18.11.2006

      UL C 261, 28.10.2006

      UL C 249, 14.10.2006

      UL C 237, 30.9.2006

      UL C 224, 16.9.2006

   Ti teksti so na voljo na:

               EUR-Lex:http://eur-lex.europa.eu


title: Zadeva C-336/16: Tožba, vložena 15. junija 2016 – Evropska komisija/Republika Poljska

text:
               19.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 343/27

         Tožba, vložena 15. junija 2016 – Evropska komisija/Republika Poljska
   (Zadeva C-336/16)
   (2016/C 343/39)
   Jezik postopka: poljščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: K. Hermann in E. Manhaeve)

      Tožena stranka: Republika Poljska

      Predlog tožeče stranke

   Tožeča stranka predlaga, naj se

               —

               ugotovi, da je Republika Poljska kršila obveznosti iz člena 13(1) v povezavi s Prilogo XI, člen 23(1), drugi pododstavek oziroma iz člena 22(3) v povezavi s Prilogo XI Direktive 2008/50/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2008 o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo (1), s tem da

                           —

                           je od leta 2007 in najmanj do leta 2013 na 35 območjih kakovosti zraka prekoračila dnevne mejne vrednosti za PM10 in na 9 območjih kakovosti zraka letne mejne vrednosti za PM10 ter ni predložila nobenih informacij, iz katerih bi bilo razvidno, da se je ta situacija izboljšala,

                           —

                           v programu o kakovosti zraka ni sprejela primernih ukrepov, da bi bilo obdobje, v katerem so prekoračene mejne vrednosti za PM10 v zraku, čim krajše,

                           —

                           so bile dnevne mejne vrednosti in sprejemljivo preseganje od 1. januarja 2010 do 10. junija 2011 na območju 14.17 – mesto Radom –, na območju 14.18 – Pruszków-Żyrardów – ter na območju 16.15 – Kędzierzyn-Koźle – ter od 1. januarja 2011 do 10. junija 2011 na območju 30.3 – Ostrów-Kępno – presežene ter

                           —

                           ni pravilno prenesla člena 23(1), drugi pododstavek, Direktive 2008/50/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2008 o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo;

               —

               Republiki Poljski naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Od leta 2007 naj bi bile prekoračene dnevne in letne mejne vrednosti za PM10 v 35 oziroma 9 območjih. Kljub tem kršitvam člena 13(1) v povezavi s Prilogo XI Direktive 2008/50/ES naj Republika Poljska v nasprotju s členom 23(1), drugi pododstavek, Direktive 2008/50/ES ne bi sprejela nobenih učinkovitih ukrepov v načrtih za kakovost zraka, da te prekoračitve ne bi trajale predolgo.
   Neučinkovitost ustreznih ukrepov naj bi izhajal med drugim iz obdobja prekoračitev mejnih vrednosti ter neobstoja predpisov za določitev emisijskih vrednosti za goriva na področju individualne proizvodnje toplote in emisijskih standardov za posamezne grelne naprave.

      (1)  UL L 152, str. 1.


title: Zadeva C-200/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul Sibiu (Romunija) 22. aprila 2014 – Silvia Georgiana Câmpean proti Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Mediaș, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               21.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 235/5

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul Sibiu (Romunija) 22. aprila 2014 – Silvia Georgiana Câmpean proti Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Mediaș, Administrația Fondului pentru Mediu
   (Zadeva C-200/14)
   2014/C 235/06
   Jezik postopka: romunščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunalul Sibiu

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Silvia Georgiana Câmpean

      Toženi stranki: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Mediaș, Administrația Fondului pentru Mediu

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali se člen 6 Pogodbe o Evropski uniji, členi 17, 20, 21(1) in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, načelo vračanja davkov, ki so v skladu s sodno prakso Sodišča po pravu Unije prepovedani, Priporočilo odbora ministrov Sveta Evrope 16/2003 [in] Resolucija parlamentarne skupščine Sveta Evrope 1787/2011 lahko razlagajo tako, da nasprotujejo pravilu, kot je člen XV nujne vladne uredbe št. 8/2014?


title: Zadeva C-136/13 P: Pritožba, ki sta jo 18. marca 2013 vložili Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, nekdanja Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. rl, in Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. rl zoper sklep Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 22. januarja 2013 v zadevi Cooperativa Mare Azzurro proti Komisiji, T-218/00

text:
               25.5.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 147/15

         Pritožba, ki sta jo 18. marca 2013 vložili Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, nekdanja Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. rl, in Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. rl zoper sklep Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 22. januarja 2013 v zadevi Cooperativa Mare Azzurro proti Komisiji, T-218/00
   (Zadeva C-136/13 P)
   2013/C 147/25
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Pritožnici: Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, nekdanja Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. rl, in Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. rl (zastopniki: A. Vianello, A. Bortoluzzi in A. Veronese, odvetniki)

      Drugi stranki v postopku: Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C., Evropska komisija

      Predloga

               —

               Razveljavitev ali sprememba sklepa Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 22. januarja 2013, ki je bil pritožnicama vročen 23. januarja 2013 in ki je bil izdan v zadevi T-218/00 ter s katerim je Splošno sodišče zavrnilo tožbo, ki so jo Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. rl in drugi vložili proti Komisiji za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2000/394/ES z dne 25. novembra 1999 glede ukrepov pomoči v korist podjetij, ki so na ozemlju Benetk in Chioggie, določenih v zakonih št. 30/1997 in št. 206/1995, s katerima so uvedena zmanjšanja socialnih prispevkov (G.U. 2000, L 150, p. 50);

               —

               Naložitev stroškov Komisiji.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnici v utemeljitev pritožbe navajata napačno uporabo prava pri uporabi načel, ki jih je Sodišče navedlo v sodbi „Comitato Venezia vuole vivere“, v zvezi z obveznostjo obrazložitve odločb Komisije na področju državnih pomoči na eni strani in dokaznim bremenom glede predpostavk iz člena 107(1) PDEU na drugi strani.
   Splošno sodišče naj se s sklepom, ki je predmet te pritožbe, ne bi uskladilo z navedbami Sodišča v sodbi „Comitato Venezia vuole vivere“ z dne 9. junija 2011, v kateri je navedeno, da odločba Komisije „mora vsebovati vse bistvene elemente za izvršitev s strani nacionalnih organov“. Čeprav naj odločba ne bi vsebovala bistvenih elementov za izvršitev s strani nacionalnih organov, Splošno sodišče ni ugotovilo nobene pomanjkljivosti v načinu sprejetja izpodbijane odločbe s strani Komisije, zaradi česar je bilo napačno uporabljeno pravo.
   Na podlagi načel, ki jih je Sodišče navedlo v sodbi „Comitato Venezia vuole vivere“ v okviru povrnitve, mora država članica – in ne prejemnik pomoči – v vsakem posameznem primeru dokazati obstoj predpostavk iz člena 107(1) PDEU. V obravnavani zadevi pa Komisija v izpodbijani odločbi ni navedla „načina“ takega preverjanja; ker Italijanska republika ni imela bistvenih elementov, da bi v okviru povrnitve dokazala, da so bile dodeljene ugodnosti za prejemnike državne pomoči – z zakonom št. 228 z dne 24. decembra 2012 (člen 1, točka 351 in naslednje) – naj bi prevalila dokazno breme v nasprotju s sodno prakso Skupnosti.
   Po mnenju italijanskega zakonodajalca mora vsako podjetje, ki je prejemnik pomoči, dodeljenih v obliki oprostitve socialnih prispevkov, in ne država članica dokazati, da zadevne ugodnosti ne izkrivljajo konkurence niti ne vplivajo na trgovino med državami članicami, sicer se to, da dodeljena ugodnost izkrivlja konkurenco, in vpliv na trgovino med državami članicami domnevata. Vse to naj bi bilo očitno v nasprotju z načeli, navedenimi v sodbi „Comitato Venezia vuole vivere“.


title: Zadeva C-375/13: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 28. januarja 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Handelsgericht Wien – Avstrija) – Harald Kolassa/Barclays Bank plc (Območje svobode, varnosti in pravice – Uredba (ES) št. 44/2001 – Pristojnost v civilnih in gospodarskih zadevah – Potrošniške pogodbe – Potrošnik s stalnim prebivališčem v državi članici, ki je kupil vrednostne papirje, ki jih je izdala banka, s sedežem v drugi državi članici, pri posredniku s sedežem v tretji državi članici – Pristojnost za odločanje o tožbah, ki so bile vložene zoper banko, ki je izdajateljica navedenih vrednostnih papirjev)

text:
               30.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 107/4

      Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 28. januarja 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Handelsgericht Wien – Avstrija) – Harald Kolassa/Barclays Bank plc
      (Zadeva C-375/13) (1)

      ((Območje svobode, varnosti in pravice - Uredba (ES) št. 44/2001 - Pristojnost v civilnih in gospodarskih zadevah - Potrošniške pogodbe - Potrošnik s stalnim prebivališčem v državi članici, ki je kupil vrednostne papirje, ki jih je izdala banka, s sedežem v drugi državi članici, pri posredniku s sedežem v tretji državi članici - Pristojnost za odločanje o tožbah, ki so bile vložene zoper banko, ki je izdajateljica navedenih vrednostnih papirjev))
      (2015/C 107/04)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Handelsgericht Wien

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Harald Kolassa

         Tožena stranka: Barclays Bank plc

         Izrek

                  1.

                  Člen 15(1) Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da se v okoliščinah, kakršne so te v postopku v glavni stvari, tožeča stranka, ki je kot potrošnik pridobila imetniško obveznico od tretje osebe, ki dejavnost opravlja poklicno, čeprav med navedenim potrošnikom in izdajateljem te obveznice ni bila sklenjena pogodba – kar mora preveriti predložitveno sodišče – ne more sklicevati na pristojnost iz te določbe za namene tožbe, ki jo je vložila zoper navedenega izdajatelja in ki temelji na posojilnih pogojih, kršitvi obveznosti posredovanja informacij in nadzora ter odgovornosti v zvezi s prospektom.

                  2.

                  Člen 5, točka(1a), Uredbe št. 44/2001 je treba razlagati tako, da se v okoliščinah, kakršne so te v postopku v glavni stvari, tožeča stranka, ki je pridobila imetniško obveznico od tretje osebe, čeprav izdajatelj te obveznice ni svobodno sprejel obveznosti v zvezi s to tožečo stranko – kar mora preveriti predložitveno sodišče – ne more sklicevati na pristojnost iz te določbe za namene tožbe, ki jo je vložila zoper navedenega izdajatelja in ki temelji na posojilnih pogojih, kršitvi obveznosti posredovanja informacij in nadzora ter odgovornosti v zvezi s prospektom.

                  3.

                  Člen 5, točka 3, Uredbe št. 44/2001 je treba razlagati tako, da se uporablja za zahtevke za ugotovitev odgovornosti izdajatelja certifikata zaradi prospekta v zvezi s tem certifikatom ter zaradi kršitve drugih zakonskih obveznosti posredovanja informacij, naloženih temu izdajatelju, če ta odgovornost ne spada na področje zadev v zvezi s pogodbenimi razmerji v smislu člena 5, točka 1, navedene uredbe. V skladu z navedenim členom 5, točka 3, so sodišča kraja stalnega prebivališča tožeče stranke na podlagi kraja nastanka škode pristojna za odločanje o takšnem zahtevku, kadar je zatrjevana škoda nastala neposredno na bančnem računu tožeče stranke pri banki s sedežem na območju pristojnosti teh sodišč.

                  4.

                  V okviru preizkusa pristojnosti v skladu z Uredbo št. 44/2001 ni treba izvesti obsežnega dokaznega postopka glede spornih dejstev, ki so pomembna tako glede vprašanja pristojnosti kot tudi za obstoj uveljavljane pravice. Vendar pa sodišče, pred katerim poteka postopek, lahko preizkusi svojo mednarodno pristojnost na podlagi vseh podatkov, ki so mu na voljo, vključno, odvisno od primera, z ugovori tožene stranke.

         (1)  UL C 274, 21.9.2013.


title: Zadeva T-339/15: Tožba, vložena 27. junija 2015 – Polski Koncern Naftowy Orlen/UUNT (Kształt stacji benzynowej)

text:
               24.8.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/46

         Tožba, vložena 27. junija 2015 – Polski Koncern Naftowy Orlen/UUNT (Kształt stacji benzynowej)
   (Zadeva T-339/15)
   (2015/C 279/57)
   Jezik postopka: poljščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Polski Koncern Naftowy Orlen SA (Płock, Poljska) (zastopnik: M. Siciarek, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Zadevna sporna znamka: Tridimenzionalna znamka Skupnosti (Kształt stacji benzynowej) – Prijava št. 12 411 071

      Izpodbijana odločba: Odločba petega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 2. aprila 2015 v zadevi R 2245/2014-5

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov, vključno s stroški, ki so tožeči stranki nastali v postopku pred odborom za pritožbe pri UUNT in pred Splošnim sodiščem.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev členov 7(1)(b), 7(2) in 75 Uredbe št. 207/2009


title: Zadeva C-345/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Centrale Raad van Beroep (Nizozemska) 27. avgusta 2009 – J. A. van Delft in drugi proti College van zorgverzekeringen

text:
               16.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 11/12

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Centrale Raad van Beroep (Nizozemska) 27. avgusta 2009 – J. A. van Delft in drugi proti College van zorgverzekeringen
   (Zadeva C-345/09)
   2010/C 11/21
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Centrale Raad van Beroep

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: J. A. van Delft in drugi

      Tožena stranka: College van zorgverzekeringen

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člene 28, 28a in 33 Uredbe št. 1408/71 (1), Prilogo VI, del R, točka 1(a) in (b) Uredbe št. 1408/71 in člen 29 Uredbe št. 574/72 razlagati tako, da nasprotujejo določbi nacionalnega prava, kot je člen 69 ZVW, če je upokojenec, ki lahko načeloma uveljavlja pravice iz členov 28 in 28a Uredbe št. 1408/71, obvezan, da se prijavi pri Cvz, in se mora od pokojnine tega upokojenca prispevek odvesti, tudi če ni prijavljen v smislu člena 29 Uredbe št. 574/42 (2)?

               2.

               Ali je treba člena 39 ES in 18 ES razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni določbi, kot je člen 69 ZVW, če je državljan Evropske unije, ki lahko načeloma uveljavlja pravice iz členov 28 in 28a Uredbe št. 1408/71, obvezan, da se prijavi pri Cvz, in se mora od pokojnine tega upokojenca prispevek odvesti, tudi če ni prijavljen v smislu člena 29 Uredbe št. 574/42?

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (UL L 149, str. 2).

      (2)  Uredba Sveta (EGS) št. 574/72 z dne 21. marca 1972 o določitvi postopka za izvajanje Uredbe (EGS) št. 1408/71 (UL L 74, str. 1).


title: Zadeva C-593/11 P: Pritožba, ki jo je 25. novembra 2011 vložila družba Alliance One International, Inc. zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 9. septembra 2011 v zadevi T-25/06: Alliance One International, Inc. proti Evropski komisiji

text:
               28.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/41

      Pritožba, ki jo je 25. novembra 2011 vložila družba Alliance One International, Inc. zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 9. septembra 2011 v zadevi T-25/06: Alliance One International, Inc. proti Evropski komisiji
      (Zadeva C-593/11 P)
      (2012/C 25/78)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnica: Alliance One International, Inc. (zastopniki: C. Osti, A. Prastaro, G. Mastrantonio, odvetniki)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija

         Predlogi

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  v celoti razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 9. septembra 2011 v zadevi T-25/06 Alliance One proti Komisiji; in, če stanje postopka to omogoča,

                  —

                  člen 1(1) izpodbijane odločbe razglasi za ničen v delu, ki se nanaša na družbe SCC, Dimon in Alliance One; in ustrezno

                  —

                  zniža globi, naloženi družbama Transcatab in Dimon Italia (Mindo), tako da ti ne presegata 10 % njunega prometa v zadnjem davčnem letu; in

                  —

                  zniža globo, naloženo družbama Transcatab in Dimon Italia (Mindo), ker množilnega količnika ni več mogoče uporabiti, saj je temeljil na velikosti skupine;

                  —

                  v vsakem primeru, Komisiji naloži plačilo vseh stroškov, vključno s tistimi, ki so družbi Alliance One nastali pred Splošnim sodiščem.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Družba Alliance One predlaga: (i) razveljavitev izpodbijane sodbe v celoti in poleg tega (ii) razglasitev ničnosti člena 1(1) odločbe Komisije z dne 20. oktobra 2005 v zadevi COMP/C.38.281/B.2 – Surovi tobak – Italija v delu, ki se nanaša na družbe Standard Commercial Corp. („SCC“), Dimon Inc. („Dimon“) in Alliance One; ter posledično (iii) znižanje glob, naloženih družbama Transcatab S.p.A. („Transcatab“) in Dimon Italia S.r.l. („Dimon Italia“; zdaj Mindo), tako da globi ne presežeta 10 % njunega prometa v zadnjem finančnem letu; ali podredno (iv) znižanje glob, naloženih družbama Trancatab in Dimon Italia (zdaj Mindo), ker množilnega količnika ni mogoče uporabiti; (v) v vsakem primeru naj se Komisiji naloži plačilo vseh stroškov, vključno s tistimi, ki so družbi Alliance One nastali pred Splošnim sodiščem.
      Družba Alliance One navaja, da bi bilo treba izpodbijano sodbo razveljaviti:

                  —

                  prvič, ker je Splošno sodišče kršilo člen 296 PDEU ter člena 48 in 49 Listine EU o temeljnih pravicah. Ker Splošno sodišče ni dejansko in celovito preučilo zadevnih dokazov, ki jih je predložila pritožnica, da bi izpodbila domnevo o odločilnem vplivu, in zato ni primerno utemeljilo razlogov za zavrnitev tega dokaza, domneve o izvajanju nadzora ni bilo mogoče izpodbiti, zaradi česar so bila kršena načela domneve nedolžnosti, zakonitosti in individualne odgovornosti.

                  —

                  Drugič, Splošno sodišče je z zavrnitvijo dokaznega predloga, ki ga je vložila družba Alliance One, napačno uporabilo splošna načela glede dokaznega bremena in postopkovnih dokaznih pravil ter vsekakor kršilo pravico pritožnice do obrambe.


title: Zadeva T-394/10: Tožba, vložena 13. septembra 2010 – Grebenshikova proti UUNT – Volvo Trademark (SOLVO)

text:
               6.11.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/50

         Tožba, vložena 13. septembra 2010 – Grebenshikova proti UUNT – Volvo Trademark (SOLVO)
   (Zadeva T-394/10)
   ()
   2010/C 301/79
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Elena Grebenshikova (St. Petersburg, Ruska federacija) (zastopnik: M. Björkenfeldt, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Volvo Trademark Holding AB (Göteborg, Švedska)

      Predloga/tožeče stranke

               —

               Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 9. junija 2010 v zadevi R 861/2010-1 naj se razveljavi; in

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Tožeča stranka.

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka „SOLVO“ za proizvode iz razreda 9

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe.

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: registracija št. 747361 figurativne znamke „VOLVO“ v Združenem kraljestvu za velik obseg proizvodov in storitev; registracije št. 1102971, št. 1552529 in št. 747362 besedne znamke „VOLVO“ v Združenem kraljestvu za velik obseg proizvodov in storitev; registraciji znamke Skupnosti št. 2361087 in št. 2347193 za besedno znamko „VOLVO“ med drugimi za proizvode in storitve iz razredov 9 in 12

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora v celoti

      Odločba odbora za pritožbe: razveljavitev odločbe oddelka za ugovore in zavrnitev prijave znamke

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009, ker je odbor za pritožbe napačno uporabil določbe tega člena; kršitev splošnega načela prava Unije glede enakega obravnavanja s strani odbora za pritožbe; kršitev člena 1 Sporazuma o trgovinskih vidikih pravic intelektualne lastnine (TRIPs) in kršitev člena 2 Pariške konvencije za varstvo industrijske lastnine.


title: Zadeva C-71/14: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 6. oktobra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe First-tier Tribunal (Information Rights) – Združeno kraljestvo) – East Sussex County Council/Information Commissioner (Predhodno odločanje — Aarhuška konvencija — Direktiva 2003/4/ES — Člena 5 in 6 — Dostop javnosti do informacij o okolju — Taksa za zagotavljanje informacij o okolju — Pojem „primeren znesek“ — Stroški za vzdrževanje baze podatkov in splošni stroški — Dostop do sodišča — Upravni in sodni nadzor odločbe o določitvi takse)

text:
               23.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 389/6

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 6. oktobra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe First-tier Tribunal (Information Rights) – Združeno kraljestvo) – East Sussex County Council/Information Commissioner
   (Zadeva C-71/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Aarhuška konvencija - Direktiva 2003/4/ES - Člena 5 in 6 - Dostop javnosti do informacij o okolju - Taksa za zagotavljanje informacij o okolju - Pojem „primeren znesek“ - Stroški za vzdrževanje baze podatkov in splošni stroški - Dostop do sodišča - Upravni in sodni nadzor odločbe o določitvi takse))
   (2015/C 389/07)
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   First-tier Tribunal (Information Rights)

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: East Sussex County Council

      Tožena stranka: Information Commissioner

      Ob udeležbi: Property Search Group, Local Government Association

      Izrek

               1.

               Člen 5(2) Direktive 2003/4/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2003 o dostopu javnosti do informacij o okolju in o razveljavitvi Direktive Sveta 90/313/EGS je treba razlagati tako, da taksa, naložena za zagotavljanje posebne vrste informacij o okolju, ne more zajemati dela stroškov, nastalih z vzdrževanjem baze podatkov, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki jo uporablja organ oblasti, lahko pa zajema splošne stroške, ki jih je mogoče pripisati času, ki ga osebje tega organa porabi za odgovarjanje na posamične zahteve za informacije, ob ustreznem upoštevanju določitve te takse, pod pogojem, da skupni znesek navedene takse ne presega primernega zneska.

               2.

               Člen 6 Direktive 2003/4 je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero je primernost takse, naložene za zagotavljanje neke posebne vrste informacij o okolju, le predmet omejenega upravnega in sodnega nadzora, kot je določeno v angleškem pravu, pod pogojem, da se ta nadzor opravi na podlagi objektivnih elementov in se v skladu z načeloma enakovrednosti in učinkovitosti nanaša na vprašanje, ali je organ oblasti, ki je naložil to takso, spoštoval pogoje, določene v členu 5(2) te direktive, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče.

      (1)  UL C 102, 7.4.2014.