title: Zadeva C-815/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlande (Nizozemska) 21. decembra 2018 – Federatie Nederlandse Vakbeweging/Van den Bosch Transporten B.V., Van den Bosch Transporte GmbH, Silo-Tank Kft

text:
               1.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 122/10

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlande (Nizozemska) 21. decembra 2018 – Federatie Nederlandse Vakbeweging/Van den Bosch Transporten B.V., Van den Bosch Transporte GmbH, Silo-Tank Kft
      (Zadeva C-815/18)
      (2019/C 122/11)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Hoge Raad der Nederlande

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Federatie Nederlandse Vakbeweging

         Tožene stranke: Van den Bosch Transporten B.V., Van den Bosch Transporte GmbH, Silo-Tank Kft

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 96/71/ES (1) z dne 16. decembra 1996 o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev [UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 2, str. 431; v nadaljevanju: Direktiva o napotitvi] razlagati tako, da velja tudi za delavca, ki je voznik v mednarodnem cestnem prevozu blaga in svoje delo zato opravlja v več državah članicah?

                  2

                              (a)

                              Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: na podlagi katerih meril ali vidikov se določi, ali je delavec, ki je voznik v mednarodnem cestnem prevozu blaga, napoten „na ozemlje katere od držav članic“ v smislu člena 1(1) in (3) Direktive o napotitvi in ali ta delavec v smislu člena 2(1) Direktive o napotitvi „za omejen čas opravlja delo na ozemlju države članice, ki ni država, v kateri običajno dela“?

                              (b)

                              Ali je za odgovor na vprašanje 2(a) pomembno, da je podjetje, ki napotuje delavca iz vprašanja 2(a), povezano, na primer v skupino, s podjetjem, v katero je ta delavec napoten, in če je odgovor pritrdilen, v kakšnem smislu?

                              (c)

                              Če se delo delavca iz vprašanja 2(a) delno nanaša na kabotažo – to je prevoz, ki se opravlja izključno na ozemlju države članice, ki ni država članica, v kateri ta delavec običajno dela – ali je treba potem pri tem delavcu vsekakor izhajati iz tega, da v zvezi s tem delom njegovega dela začasno dela na ozemlju prvonavedene države članice? Če je odgovor pritrdilen, ali v zvezi s tem velja spodnja meja, na primer v obliki minimalnega števila dni na mesec, na katere poteka ta kabotaža?

                  3

                              (a)

                              Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: kako je treba razlagati pojem „kolektivne pogodbe, razglašene za splošno veljavne“ v smislu člena 3(1) in (8), prvi pododstavek, Direktive o napotitvi? Ali gre za avtonomni pojem prava Unije in torej zadostuje, da so pogoji iz člena 3(8), prvi pododstavek, Direktive o napotitvi dejansko izpolnjeni, ali pa se v skladu s temi določbami hkrati zahteva, da je bila kolektivna pogodba razglašena za splošno veljavno na podlagi nacionalnega prava?

                              (b)

                              Če kolektivne pogodbe ni mogoče opredeliti kot kolektivne pogodbe, razglašene za splošno veljavno v smislu člena 3(1) in (8), prvi pododstavek, Direktive o napotitvi, ali potem člen 56 PDEU nasprotuje temu, da se podjetju s sedežem v državi članici, ki napoti delavca na ozemlje druge države članice, s pogodbo naloži spoštovanje določb take kolektivne pogodbe, ki velja v zadnjenavedeni državi članici?

         (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in sveta 96/71/ES z dne 16. decembra 1996 o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 2, str. 431).


title: Zadeva C-826/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Limburg (Nizozemska) 28. decembra 2018 – LB, Stichting Varkens in Nood, Stichting Dierenrecht, Stichting Leefbaar Buitengebied/ollege van burgemeester en wethouders van de gemeente Echt-Susteren, druga stranka v postopku: Sebava BV

text:
               1.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 122/11

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Limburg (Nizozemska) 28. decembra 2018 – LB, Stichting Varkens in Nood, Stichting Dierenrecht, Stichting Leefbaar Buitengebied/ollege van burgemeester en wethouders van de gemeente Echt-Susteren, druga stranka v postopku: Sebava BV
      (Zadeva C-826/18)
      (2019/C 122/12)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Rechtbank Limburg

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: LB, Stichting Varkens in Nood, Stichting Dierenrecht, Stichting Leefbaar Buitengebied

         Tožena stranka:: College van burgemeester en wethouders van de gemeente Echt-Susteren
      Druga stranka v postopku: Sevaba BV

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba pravo Evropske unije in zlasti člen 9(2) Aarhuške konvencije (1) razlagati tako, da nasprotuje temu, da se v celoti izključi dostop javnosti (public) (vsakdo) do sodnega varstva, če ta javnost ni zainteresirana javnost (public concerned) (osebe, ki imajo interes)?
                  Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:

                  2.

                  Ali je treba pravo Evropske unije in še posebej člen 9(2) Aarhuške konvencije razlagati tako, da iz njega izhaja, da mora javnost (public) (vsakdo) ob zatrjevani kršitvi procesnih zahtev in pravice do udeležbe v postopku, ki veljajo za to javnost in ki so določene v členu 6 te konvencije, imeti dostop do sodnega varstva?
                  Ali je pri tem pomembno, da ima zainteresirana javnost (public concerned) (osebe, ki imajo interes) na tej točki dostop do sodnega varstva in da lahko poleg tega pri sodišču predloži tudi vsebinske tožbene razloge?

                  3.

                  Ali je treba pravo Evropske unije in še posebej člen 9(2) Aarhuške konvencije razlagati tako, da nasprotuje temu, da se dostop zainteresirane javnosti (public concerned) (osebe, ki imajo interes) do sodnega varstva pogojuje z izvrševanjem udeležbe v smislu člena 6 te konvencije?
                  Če je odgovor na tretje vprašanje nikalen:

                  4.

                  Ali je treba pravo Evropske unije in še posebej člen 9(2) Aarhuške konvencije razlagati tako, da nasprotuje določbi nacionalnega prava, s katero je izključen dostop do sodnega varstva zainteresirane javnosti (public concerned) (osebe, ki imajo interes), ki ji je mogoče upravičeno očitati, da ni dala mnenja k osnutku odločitve (ali njegovim delom)?
                  Če je odgovor na četrto vprašanje nikalen:

                  5.

                  Ali lahko nacionalno sodišče na podlagi okoliščin primera neomejeno presodi, kaj je treba razumeti z izrazom „ki ji je mogoče upravičeno očitati“, ali pa mora sodišče pri tem upoštevati določena jamstva iz prava Evropske unije?

                  6.

                  Kako se odgovor na tretje, četrto in peto vprašanje razlikuje glede na to, ali gre za javnost (public) (vsakdo), če ta ni hkrati zainteresirana javnost (public concerned) (osebe, ki imajo interes)?

         (1)  Konvencija z dne 25. junija 1998 o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah, podpisana 25. junija 1998 v Aarhusu in odobrena v imenu Evropske skupnosti s Sklepom Sveta 2005/370/ES z dne 17. februarja 2005 (UL 2005, L 124, str. 1).


title: Zadeva C-7/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgerichts Köln (Nemčija) 4. januarja 2019 – QG/Germanwings GmbH

text:
               1.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 122/12

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgerichts Köln (Nemčija) 4. januarja 2019 – QG/Germanwings GmbH
      (Zadeva C-7/19)
      (2019/C 122/13)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Amtsgericht Köln

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: QG

         Tožena stranka: Germanwings GmbH

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali predstavlja s strani sindikata napovedana stavka članov osebja dejanskega letalskega prevoznika, ki se na podlagi nacionalnega prava šteje za redno stavko, izredne razmere v smislu člena 5(3) Uredbe (ES) št. 261/2004 (1)?

         (1)  Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10).


title: Zadeva C-33/19: Tožba, vložena 18. januarja 2019 – Evropska komisija/Republika Bolgarija

text:
               1.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 122/12

      Tožba, vložena 18. januarja 2019 – Evropska komisija/Republika Bolgarija
      (Zadeva C-33/19)
      (2019/C 122/14)
      Jezik postopka: bolgarščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: C. Georgieva-Kecsmar in J. Hottiaux, agenta)

         Tožena stranka: Republika Bolgarija

         Predlog tožeče stranke

      Komisija Sodišču predlaga, naj:
      ugotovi, da Bolgarija ni izpolnila obveznosti iz člena 21 2004/49/ES (1), ker:

                  —

                  ni zagotovila neodvisnosti specializiranega preiskovalnega organa v razmerju do upravljavca železniške infrastrukture, s čimer ni izpolnila obveznosti iz člena 21(1) Direktive 2004/49/ES;

                  —

                  specializiranemu preiskovalnemu organu ni zagotovila zadostnih sredstev, da bi neodvisno opravljal svoje naloge, s čimer ni izpolnila obveznosti iz člena 21(2) Direktive 2004/49/ES;

                  —

                  republiki Bolgariji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

                  1.

                  Člen 21 Direktive 2004/49/ES določa, da mora vsaka država članica zagotoviti, da preiskave nesreč in incidentov iz člena 19 opravi stalni organ, ki ima vsaj enega preiskovalca, ki je v primeru nesreče ali resnega incidenta sposoben opravljati funkcijo glavnega preiskovalca. Ta organ je organizacijsko, finančno, pravno in pri odločanju neodvisen od upravljavca železniške infrastrukture, prevoznika v železniškem prometu, organa za določanje uporabnine, organa za dodeljevanje infrastrukturnih zmogljivosti in priglašenega organa, ter od vsake strani, katere interesi bi lahko bili v navzkrižju z nalogami, ki so zaupane preiskovalnemu organu. Poleg tega je funkcionalno neodvisen od varnostnega organa in vsakega železniškega regulatornega organa.

                  2.

                  Komisija v tožbi poudarja, da specializirani preiskovalni organ za nesreče in incidente, ustanovljen v okviru ministrstva za promet, ni neodvisen od upravljavca železniške infrastrukture, to je državna družba za železniško infrastrukturo. Natančneje, pri organu naj bi šlo tako za pomanjkanje organizacijske neodvisnosti kot za pomanjkanje samostojnosti pri sprejemanju odločitev. V tem smislu republika Bolgarija ni izpolnila obveznosti iz člena 21(1) Direktive 2004/49/ES.

                  3.

                  Komisija v tožbi poleg tega poudarja, da ureditev republike Bolgarije specializiranemu preiskovalnemu organu ne zagotavlja dostopa do zadostnih sredstev za neodvisno opravljanje nalog v smislu člena 21(2) Direktive 2004/49/ES.

         (1)  Direktiva 2004/49/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o varnosti na železnicah Skupnosti ter o spremembi Direktive Sveta 95/18/ES o izdaji licence prevoznikom v železniškem prometu in Direktive 2001/14/ES o dodeljevanju železniških infrastrukturnih zmogljivosti, naložitvi uporabnin za uporabo železniške infrastrukture in podeljevanju varnostnega spričevala (Direktiva o varnosti na železnici) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 227).


title: Zadeva C-82/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court (Irska) 5. februarja 2019 – Minister for Justice and Equality/PI

text:
               1.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 122/13

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court (Irska) 5. februarja 2019 – Minister for Justice and Equality/PI
      (Zadeva C-82/19)
      (2019/C 122/15)
      Jezik postopka: angleščina

         Predložitveno sodišče

      High Court

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Minister for Justice and Equality

         Tožena stranka: PI

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba pri odločanju o neodvisnosti državnega tožilstva od izvršilne veje oblasti upoštevati njegov položaj v okviru zadevnega nacionalnega pravnega sistema? Če je odgovor nikalen, kakšna so merila, na podlagi katerih je treba odločiti o neodvisnosti od izvršilne veje oblasti?

                  2.

                  Ali je državno tožilstvo, ki je lahko v skladu z nacionalnim pravom – bodisi neposredno bodisi posredno – zavezano z morebitnimi navodili ali usmeritvami ministrstva za pravosodje, dovolj neodvisno od izvršilne veje oblasti, da ga je mogoče šteti za pravosodni organ v smislu člena 6(1) Okvirnega sklepa (1)?

                  3.

                  Če je odgovor pritrdilen, ali mora biti državno tožilstvo tudi funkcionalno neodvisno od izvršilne veje oblasti in kakšna so merila, na podlagi katerih je treba odločiti o funkcionalni neodvisnosti?

                  4.

                  Če je državno tožilstvo neodvisno od izvršilne veje oblasti, ali se državno tožilstvo, katerega vloga je omejena na uvedbo in izvajanje preiskav ter zagotavljanje, da so take preiskave izvedene nepristransko in zakonito, na vlaganje obtožnic, izvrševanje sodnih odločb in izvajanje kazenskega pregona kaznivih dejanj, ter ki ni pristojno za izdajo nacionalnih nalogov za prijetje in ne sme opravljati sodniške funkcije, lahko šteje za „pravosodni organ“za namene člena 6(1) Okvirnega sklepa?

                  5.

                  Ali je državno tožilstvo v Zwickauu pravosodni organ v smislu člena 6(1) Okvirnega sklepa Sveta z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami?

         (1)  Okvirni sklep Sveta 2002/584/PNZ z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami (UL L 190, str. 1).


title: Zadeva T-134/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. februarja 2019 – Hércules Club de Fútbol/Komisija [Dostop do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Dokumenti v zvezi s postopkom nadzora državnih pomoči — Zavrnitev dostopa — Litispendenca — Izjema glede varstva namena inšpekcij, preiskav in revizij — Izjema glede varstva poslovnih interesov tretjih strank — Obveznost konkretnega in posamičnega preizkusa — Prevladujoč javni interes]

text:
               1.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 122/15

      Sodba Splošnega sodišča z dne 12. februarja 2019 – Hércules Club de Fútbol/Komisija
      (Zadeva T-134/17) (1)

      (Dostop do dokumentov - Uredba (ES) št. 1049/2001 - Dokumenti v zvezi s postopkom nadzora državnih pomoči - Zavrnitev dostopa - Litispendenca - Izjema glede varstva namena inšpekcij, preiskav in revizij - Izjema glede varstva poslovnih interesov tretjih strank - Obveznost konkretnega in posamičnega preizkusa - Prevladujoč javni interes)
      (2019/C 122/16)
      Jezik postopka: španščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Hércules Club de Fútbol, SAD (Alicante, Španija) (zastopnika: S. Rating in Y. Martínez Mata, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Baquero Cruz, G. Luengo in P. Němečková, agenti)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2017) 736 final z dne 2. februarja 2017, s katerim je bil Hércules Club de Fútbol zavrnjen dostop do dokumentov v zvezi s postopkom nadzora državnih pomoči SA.363872.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Hércules Club de Fútbol, SAD se naloži plačilo stroškov vključno s stroški postopka za izdajo začasne odredbe.

         (1)  UL C 144, 8.5.2017.


title: Zadeva T-201/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. februarja 2019 – Printeos/Komisija [Nepogodbena odgovornost — Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Sklep o ugotovitvi kršitve člena 101 PDEU — Globe — Sodba o razglasitvi delne ničnosti sklepa — Vračilo glavnice globe — Zamudne obresti — Dovolj resna kršitev pravnega pravila, s katerim so posameznikom podeljene pravice — Vzročna zveza — Škoda — Člen 266 PDEU — Člen 90(4)(a), drugi stavek, Delegirane uredbe (EU) št. 1268/2012]

text:
               1.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 122/15

      Sodba Splošnega sodišča z dne 12. februarja 2019 – Printeos/Komisija
      (Zadeva T-201/17) (1)

      (Nepogodbena odgovornost - Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Sklep o ugotovitvi kršitve člena 101 PDEU - Globe - Sodba o razglasitvi delne ničnosti sklepa - Vračilo glavnice globe - Zamudne obresti - Dovolj resna kršitev pravnega pravila, s katerim so posameznikom podeljene pravice - Vzročna zveza - Škoda - Člen 266 PDEU - Člen 90(4)(a), drugi stavek, Delegirane uredbe (EU) št. 1268/2012)
      (2019/C 122/17)
      Jezik postopka: španščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Printeos, SA (Alcalá de Henares, Španija) (zastopnika: H. Brokelmann in P. Martínez-Lage Sobredo, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: F. Dintilhac in F. Jimeno Fernández, agenta)

         Predmet

      Primarno, predlog na podlagi člena 268 PDEU za povrnitev škode, nastale zaradi zavrnitve Komisije, da tožeči stranki plača zamudne obresti na glavnico globe, ki ji je bila povrnjena na podlagi razglasitve ničnosti Sklepa Komisije C(2014) 9295 final z dne 10. decembra 2014 o postopku na podlagi člena 101 [PDEU] in člena 53 Sporazuma EGP (AT.39780 – Pisemske ovojnice) s sodbo z dne 13. decembra 2016, Printeos in drugi/Komisija (T-95/15, EU:T:2016:722), in podredno, predloga na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti sklepa Komisije z dne 26. januarja 2017 o zavrnitvi navedenega povračila.

         Izrek

                  1.

                     Evropska unija, ki jo zastopa Evropska komisija, mora povrniti škodo, ki jo je utrpela družba Printeos, SA zaradi neplačila zneska 184.592,95 EUR, ki je bil tej družbi v okviru izvršitve sodbe z dne 13. decembra 2016, Printeos in drugi/Komisija (T 95/15), na podlagi člena 266, prvi odstavek, PDEU dolgovan iz naslova zamudnih obresti za obdobje od 9. marca 2015 do 1. februarja 2017.

                  2.

                     Odškodnina iz točke 1 zgoraj se poveča za zamudne obresti od razglasitve te sodbe do celotnega plačila po obrestni meri, ki jo Evropska centralna banka (ECB) določi za svoje operacije glavnega refinanciranja, povečani za 3,5 odstotne točke.

                  3.

                     V preostalem se tožba zavrne.

                  4.

                     Komisiji se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 168, 29.5.2017.


title: Zadeva T-453/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. februarja 2019 – TV/Svet [Javni uslužbenci — Uradniki na poskusnem delu — Obdobje pripravništva — Poročilo o poskusni dobi — Mnenje odbora za poročila — Odpoved delovnega razmerja po koncu poskusne dobe — Nezadostne poklicne odlike — Člen 34 Statuta — Očitna napaka pri presoji — Obveznost obrazložitve]

text:
               1.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 122/16

      Sodba Splošnega sodišča z dne 12. februarja 2019 – TV/Svet
      (Zadeva T-453/17) (1)

      (Javni uslužbenci - Uradniki na poskusnem delu - Obdobje pripravništva - Poročilo o poskusni dobi - Mnenje odbora za poročila - Odpoved delovnega razmerja po koncu poskusne dobe - Nezadostne poklicne odlike - Člen 34 Statuta - Očitna napaka pri presoji - Obveznost obrazložitve)
      (2019/C 122/18)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: TV (zastopnika: L. Levi in A. Blot, odvetnika)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bauer in R. Meyer, agenta)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 270 PDEU za razglasitev ničnosti odločbe Sveta z dne 19. avgusta 2016 o odpovedi pogodbe o zaposlitvi tožeče stranke po poteku poskusne dobe in odločbe Sveta z dne 11. aprila 2017 o zavrnitvi pritožbe tožeče stranke ter zahtevek za povrnitev nepremoženjske škode, ki naj bi jo tožeča stranka domnevno utrpela zaradi teh odločb.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     TV nosi stroške postopka.

         (1)  UL C 347, 16.10.2017.


title: Zadeva T-796/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. februarja 2019 – Mouldpro/EUIPO – Wenz Kunststoff (MOULDPRO) [Znamka Evropske unije — Postopek za ugotovitev ničnosti — Besedna znamka Evropske unije MOULDPRO — Absolutni razlog za ničnost — Slaba vera — Člen 59(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 — Relativni razlogi za ničnost — Člen 60(1)(b) in člen 8(3) Uredbe 2017/1001 — Člen 60(1)(c) in člen 8(4) Uredbe 2017/1001]

text:
               1.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 122/17

      Sodba Splošnega sodišča z dne 14. februarja 2019 – Mouldpro/EUIPO – Wenz Kunststoff (MOULDPRO)
      (Zadeva T-796/17) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek za ugotovitev ničnosti - Besedna znamka Evropske unije MOULDPRO - Absolutni razlog za ničnost - Slaba vera - Člen 59(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 - Relativni razlogi za ničnost - Člen 60(1)(b) in člen 8(3) Uredbe 2017/1001 - Člen 60(1)(c) in člen 8(4) Uredbe 2017/1001)
      (2019/C 122/19)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Mouldpro ApS (Ballerup, Danska) (zastopnik: W. Rebernik, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: P. Sipos in D. Walicka, agenta)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe pri EUIPO, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Wenz Kunststoff GmbH & Co. KG (Lüdenscheid, Nemčija) (zastopnika: J. Bühling in D. Graetsch, odvetnika)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 16. oktobra 2017 (zadeva R 2153/2015-4) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med družbama Mouldpro in Wenz Kunststoff.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Mouldpro ApS se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 32, 29.1.2018.


title: Zadeva T-823/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. februarja 2019 – Etnia Dreams/EUIPO – Poisson (Etnik) [Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Evropske unije Etnik — Prejšnja znamka Evropske unije — Relativni razlog za zavrnitev — Neobstoj opredelitve prejšnje znamke v ugovoru — Načelo dobrega upravljanja — Pravica do učinkovitega pravnega sredstva — Enakost orožij — Načelo dobre vere — Legitimna pričakovanja]

text:
               1.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 122/18

      Sodba Splošnega sodišča z dne 13. februarja 2019 – Etnia Dreams/EUIPO – Poisson (Etnik)
      (Zadeva T-823/17) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Evropske unije Etnik - Prejšnja znamka Evropske unije - Relativni razlog za zavrnitev - Neobstoj opredelitve prejšnje znamke v ugovoru - Načelo dobrega upravljanja - Pravica do učinkovitega pravnega sredstva - Enakost orožij - Načelo dobre vere - Legitimna pričakovanja)
      (2019/C 122/20)
      Jezik postopka: španščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Etnia Dreams, SL (Valencia, Španija) (zastopnik: P. Gago Comes, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnica: S. Palmero Cabezas, agentka)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe pri EUIPO: Serge Poisson (Limal, Belgija)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 19. oktobra 2017 (zadeva R 880/2017-4), v zvezi s postopkom z ugovorom med družbo Etnia Dreams in S. Poissonom.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Etnia Dreams SL se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 72, 26.2.2018.


title: Zadeva T-231/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. februarja 2019 – Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam/EUIPO – Lupu (Djili) [Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Evropske unije Djili — Prejšnja besedna nacionalna znamka GILLY — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001]

text:
               1.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 122/18

      Sodba Splošnega sodišča z dne 12. februarja 2019 – Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam/EUIPO – Lupu (Djili)
      (Zadeva T-231/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije Djili - Prejšnja besedna nacionalna znamka GILLY - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)
      (2019/C 122/21)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (Dulovo, Bolgarija) (zastopnik: C.-R. Romițan, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopniki: sprva D. Gája in D. Walicka, nato D. Gája in H. O’Neill, agenti)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Victor Lupu (Bukarešta, Romunija)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 31. januarja 2018 (zadeva R 1902/2017-5) v zvezi s postopkom z ugovorom med V. Lupujem in družbo Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Družbi Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 200, 11.6.2018.


title: Zadeva T-278/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. februarja 2019 – Nemius Group/EUIPO (DENTALDISK) [Znamka Evropske unije — Prijava besedne znamke Evropske unije DENTALDISK — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(c) uredbe (EU) 2017/1001]

text:
               1.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 122/19

      Sodba Splošnega sodišča z dne 13. februarja 2019 – Nemius Group/EUIPO (DENTALDISK)
      (Zadeva T-278/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Prijava besedne znamke Evropske unije DENTALDISK - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(c) uredbe (EU) 2017/1001)
      (2019/C 122/22)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Nemius Group GmbH (Obertshausen, Nemčija) (zastopnik: C. Bildhäuser, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: A. Sesma Merino in D. Walicka, agenta)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 30. januarja 2018 (zadeva R 741/2017-5) v zvezi z zahtevo za registracijo besednega znaka DENTALDISK kot znamke Evropske unije.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Nemius Group GmbH nosi poleg svojih stroškov tudi stroške Urada Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO).

         (1)  UL C 221, 25.6.2018.


title: Zadeva T-63/19: Tožba, vložena 31. januarja 2019 – Rot Front/EUIPO – Kondyterska korporatsiia „Roshen“ (РОШЕН)

text:
               1.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 122/21

      Tožba, vložena 31. januarja 2019 – Rot Front/EUIPO – Kondyterska korporatsiia „Roshen“ (РОШЕН)
      (Zadeva T-63/19)
      (2019/C 122/24)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Rot Front OAO (Moskva, Rusija) (zastopnika: M. Geitz in J. Stock, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia „Roshen“ (Kijev, Ukrajina)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

         Zadevna sporna znamka: mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija, glede figurativne znamke „РОШЕН“ – mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija, št. 11 233 784

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 16. novembra 2018 v zadevi R 1872/2018-2

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  Kršitev členov 94(1), 47(5) in 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-66/19: Tožba, vložena 4. februarja 2019 – Vlaamse Gemeenschap in Vlaams Gewest/Parlament in Svet

text:
               1.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 122/22

      Tožba, vložena 4. februarja 2019 – Vlaamse Gemeenschap in Vlaams Gewest/Parlament in Svet
      (Zadeva T-66/19)
      (2019/C 122/25)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Stranke

         Tožeči stranki: Vlaamse Gemeenschap in Vlaams Gewest (zastopniki: T. Eyskens, N. Bonbled in P. Geysens, odvetniki)

         Toženi stranki: Evropski parlament in Svet Evropske unije

         Predlogi

      Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

                  —

                  ugotovi, da je tožba dopustna in utemeljena;

                  —

                  Uredbo (EU) 2018/1724 razglasi za nično;

                  —

                  Evropskemu parlamentu in Svetu naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata pet tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 4(2) PEU
                  Jezikovne obveznosti, določene z Uredbo (EU) 2018/1724 (1), nasprotujejo notranjim jezikovnim predpisom na področju upravnih zadev, ki so v Belgiji določene z ustavo. Ta notranja jezikovna ureditev je del temeljnih političnih in ustavnih struktur države Belgije in spada k nacionalni identiteti države Belgije. Uredba 2018/1724 zato krši člen 4(2) PEU, v skladu s katerim mora Unija upoštevati nacionalno identiteto držav članic.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 5(1) in (4) PEU, ter Protokola (št. 2) o uporabi načel subsidiarnosti in sorazmernosti
                  Jezikovne zahteve, določene z Uredbo 2018/1724, niso združljive z načelom prenosa pristojnosti (1) niti z načelom sorazmernosti (2).

                              (1)

                              Nobena določba Pogodbe na Unijo ne prenaša pristojnosti za urejanje uporabe jezikov znotraj in prek organov držav članic.

                              (2)

                              Obveznost, da se javnosti zagotovi prevod „v enem od uradnih jezikov Unije, ki ga dobro razume največje možno število čezmejnih uporabnikov“, (člen 12(1) Uredbe 2018/1724), ni združljiva z načelom sorazmernosti in v zvezi s tem ne vsebuje nobene utemeljitve. Jezikovne zahteve, ki jih določa Uredba 2018/1724 so glede na njen cilj nesorazmerne.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: kršitev člena 3(3) PEU, člena 22 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, splošnega načela prepovedi diskriminacije na jezikovni ravni in temeljnega načela enakega obravnavanja držav članic
                  Uredba 2018/1724 krši člen 3(3) PEU, člen 22 Listine, splošno načelo prepovedi diskriminacije na jezikovni ravni in temeljno načelo enakega obravnavanja držav članic, ker državljanom, ki se želijo nastaniti v drugi državi članici, ki ni njihova država članica, jemlje pogum, da bi se naučili uradni jezik ali enega od uradnih jezikov te države, in, dalje, zato, ker nalaga splošno rabo edinega jezika sporazumevanja, ki tako postane de facto evropski jezik organov in javne uprave.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: kršitev splošnih načel pravne varnosti in normativne jasnosti in točke 2 Medinstitucionalnega sporazuma med Evropskim parlamentom, Svetom Evropske unije in Evropsko komisijo z dne 13. aprila 2016 o boljši pripravi zakonodaje
                  Jezikovne zaveze, ki so bile državam članicam naložene z Uredbo 2018/1724, očitno nasprotujejo temeljnim načelom jasnosti, točnosti, predvidljivosti in skladnosti. Zahteva glede prevoda, naložena z Uredbo 2018/1724, naj ne bi bila jasna, točna, ni predvidljiva in ni skladna kar zadeva jezik, v katerega mora biti prevedena.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: kršitev člena 291(2) PDEU
                  Izvršitev dolžnosti glede prevajanja iz Uredbe 2018/1724 je predpostavljala, da se z gotovostjo in izrecno ugotovi v kateri jezik je treba prevajati. Institucionalna ureditev Uredbe 2018/1724 v zvezi s tem tudi ni dovolj jasna. Uredba 2018/1724 poleg tega tudi ni v skladju z delikatnim institucionalnim ravnovesjem iz člena 291 PDEU in Uredbe (EU) št. 182/2012 (2) („uredba o postopku v odboru“), ker pravilo Evropske komisije dejansko omogoča, da se obide postopek na podlagi Uredbe št. 182/2012 in predpis sprejme neformalno.

         (1)  Uredba (EU) 2018/1724 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 2. oktobra 2018 o vzpostavitvi enotnega digitalnega portala za zagotavljanje dostopa do informacij, do postopkov ter do storitev za pomoč in reševanje težav ter o spremembi Uredbe (EU) št. 1024/2012 (UL 2018, L 295. str. 1).

         (2)  Uredba (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o določitvi splošnih pravil in načel, na podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije (UL 2011, L 55, str. 13).


title: Zadeva T-70/19: Tožba, vložena 6. februarja 2019 – Nosio/EUIPO – Passi (LA PASSIATA)

text:
               1.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 122/23

      Tožba, vložena 6. februarja 2019 – Nosio/EUIPO – Passi (LA PASSIATA)
      (Zadeva T-70/19)
      (2019/C 122/26)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Nosio SpA (Mezzocorona, Italija) (zastopnika: J. Graffer in A. Ottolini, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Passi AG (Rothrist, Švica)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka v postopku pred Splošnim sodiščem

         Zadevna sporna znamka: prijava besedne znamke Evropske unije „LA PASSIATA“ – zahteva za registracijo št. 14 593 131

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 5. novembra 2018 v zadevi R 928/2018-2

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi izpodbijano odločbo;

                  —

                  nasprotni stranki naloži plačilo stroškov tega postopka.

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-73/19: Tožba, vložena 7. februarja 2019 – Bergslagernas Järnvaru/EUIPO – Scheppach Fabrikation von Holzbearbeitungsmaschinen (Wood splitting tools stroji za cepljenje lesa)

text:
               1.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 122/25

      Tožba, vložena 7. februarja 2019 – Bergslagernas Järnvaru/EUIPO – Scheppach Fabrikation von Holzbearbeitungsmaschinen (Wood splitting tools stroji za cepljenje lesa)
      (Zadeva T-73/19)
      (2019/C 122/28)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Bergslagernas Järnvaruaktiebolag (Saltsjö-Boo, Švedska) (zastopniki: S. Kirschstein-Freund, V. Dalichau in B. Breitinger, odvetniki)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Scheppach Fabrikation von Holzbearbeitungsmaschinen GmbH (Ichenhausen, Nemčija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Imetnik spornega modela: tožeča stranka v postopku pred Splošnim sodiščem

         Zadevni sporni model: znamka Evropske unije št. 1289 243-0001

         Izpodbijana odločba: odločba tretjega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 23. novembra 2018 v zadevi R 1455/2018-3

         Tožbeni predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi izpodbijano odločbo;

                  —

                  podredno, spremeni izpodbijano odločbo in ugodi tožbi;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov pritožbe in postopka pred Splošnim sodiščem.

         Navajana tožbena razloga

                  —

                  Kršitev člena 62 Uredbe Sveta (ES) št. 6/2002;

                  —

                  kršitev člena 6(1) Uredbe Sveta (ES) št. 6/2002.


title: Zadeva T-76/19: Tožba, vložena 7. februarja 2019 – Pontinova/EUIPO – Ponti & Partners (pontinova)

text:
               1.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 122/26

      Tožba, vložena 7. februarja 2019 – Pontinova/EUIPO – Ponti & Partners (pontinova)
      (Zadeva T-76/19)
      (2019/C 122/29)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Pontinova AG (Zürich, Švica) (zastopnica: K. Loth, odvetnica)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Ponti & Partners, SLP (Barcelona, Španija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka v postopku pred Splošnim sodiščem

         Zadevna sporna znamka: prijava figurativne znamke Evropske unije „pontinova“ – zahteva za registracijo št. 15 878 085

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 27. novembra 2018 v zadevi R 566/2018-5

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi izpodbijano odločbo;

                  —

                  stroške prisodi v korist tožeče stranke.

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-78/19: Tožba, vložena 8. februarja 2019 – Lidl Stiftung proti EUIPO – Plásticos Hidrosolubles (green cycles)

text:
               1.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 122/27

      Tožba, vložena 8. februarja 2019 – Lidl Stiftung proti EUIPO – Plásticos Hidrosolubles (green cycles)
      (Zadeva T-78/19)
      (2019/C 122/30)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Nemčija) (zastopnici: A. Marx in K. Bonhagen, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Plásticos Hidrosolubles, SL (Rafelbuñol, Španija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Imetnik sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

         Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Evropske unije „green cycles“ v modri, sivi in beli barvi – znamka Evropske unije št. 8 807 265

         Postopek pred EUIPO: postopek za izbris

         Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 29. novembra 2018 v zadevi R 778/2018-5

         Tožbeni predlog

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi izpodbijano odločbo;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov;

                  —

                  Družbi Plásticos Hidrosolubles, SL naloži plačilo stroškov pred EUIPO.

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  Kršitev člena 18(1) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta v povezavi s členom 10(3) in (4) Delegirane uredbe 2018/625.


title: Zadeva T-80/19: Tožba, vložena 12. februarja 2019 – Dekoback/EUIPO – DecoPac (DECOPAC)

text:
               1.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 122/27

      Tožba, vložena 12. februarja 2019 – Dekoback/EUIPO – DecoPac (DECOPAC)
      (Zadeva T-80/19)
      (2019/C 122/31)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Dekoback GmbH (Helmstadt-Bargen, Nemčija) (zastopnik: V. von Moers, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: DecoPac, Inc. (Anoka, Minnesota, Združene države)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Imetnik sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

         Zadevna sporna znamka: besedna znamka Evropske unije „DECOPAC“ – znamka Evropske unije št. 160 747

         Postopek pred EUIPO: postopek izbrisa

         Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 26. novembra 2018 v zadevi R 1795/2017-5

         Tožbeni predlog

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razglasi za nično in znamko DECOPAC, ki so jo prijavili drugi udeleženci v postopku pred odborom za pritožbe, v celoti izbriše.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  Ne obstaja poslovna zaupnost;

                  —

                  Kršitev načela kontradiktornosti;

                  —

                  Nepredložitev računov v znatnem obsegu;

                  —

                  Znamka se ne uporablja kot hišna znamka;

                  —

                  Prodaja tudi potrošnikom je bila načrtovana, vendar ni bila izvedena;

                  —

                  Nujno je razlikovanje med užitno in neužitno dekoracijo.


title: Zadeva T-131/17: Sklep Splošnega sodišča z dne 6. februarja 2019 – Argus Security Projects/ESZD

text:
               1.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 122/32

      Sklep Splošnega sodišča z dne 6. februarja 2019 – Argus Security Projects/ESZD
      (Zadeva T-131/17) (1)

      (2019/C 122/37)
      Jezik postopka: francoščina
      Predsednik devetega senata je odredil izbris zadeve.

         (1)  UL C 129, 24.4.2017.


title: Združeni zadevi C-116/16 in C-117/16: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 26. februarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Østre Landsret – Danska) – Skatteministeriet/T Danmark (C-116/16), Y Denmark Aps (C-117/16) („Predhodno odločanje — Približevanje zakonodaj — Skupni sistem obdavčitve matičnih družb in hčerinskih družb iz različnih držav članic — Direktiva 90/435/EGS — Oprostitev dobička, ki ga družbe iz države članice razdelijo družbam iz druge države članice — Upravičeni lastnik razdeljenega dobička — Zloraba pravice — Družba s sedežem v državi članici, ki povezani družbi s sedežem v drugi državi članici plača dividende, ki se v celoti ali skoraj v celoti potem prenesejo zunaj ozemlja Evropske unije — Hčerinska družba, za katero velja obveznost odtegnitve davka na dobiček pri viru)

text:
               15.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/7

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 26. februarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Østre Landsret – Danska) – Skatteministeriet/T Danmark (C-116/16), Y Denmark Aps (C-117/16)
      (Združeni zadevi C-116/16 in C-117/16) (1)

      („Predhodno odločanje - Približevanje zakonodaj - Skupni sistem obdavčitve matičnih družb in hčerinskih družb iz različnih držav članic - Direktiva 90/435/EGS - Oprostitev dobička, ki ga družbe iz države članice razdelijo družbam iz druge države članice - Upravičeni lastnik razdeljenega dobička - Zloraba pravice - Družba s sedežem v državi članici, ki povezani družbi s sedežem v drugi državi članici plača dividende, ki se v celoti ali skoraj v celoti potem prenesejo zunaj ozemlja Evropske unije - Hčerinska družba, za katero velja obveznost odtegnitve davka na dobiček pri viru)
      (2019/C 139/04)
      Jezik postopka: danščina

         Predložitveno sodišče

      Østre Landsret

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Skatteministeriet

         Toženi stranki: T Danmark (C-116/16), Y Denmark Aps (C-117/16)

         Izrek

                  1.

                  Zadevi C-116/16 in C-117/16 se združita za izdajo sodbe.

                  2.

                  Splošno načelo prava Unije, v skladu s katerim se posamezniki na pravila prava Unije ne smejo sklicevati z namenom goljufije ali zlorabe, je treba razlagati tako, da morajo nacionalni organi in sodišča v členu 5 Direktive Sveta 90/435/EGS z dne 23. julija 1990 o skupnem sistemu obdavčitve matičnih družb in odvisnih družb iz različnih držav članic, kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2003/123/ES z dne 22. decembra 2003, določeno ugodnost oprostitve pri viru odtegnjenega davka od dobičkov, ki jih je hčerinska družba razdelila svoji matični družbi, v primeru goljufije ali zlorabe davkoplačevalcu zavrniti, tudi če ni določb nacionalnega ali konvencijskega prava, ki določajo to zavrnitev.

                  3.

                  Za dokaz zlorabe je po eni strani potreben skupek objektivnih okoliščin, iz katerih izhaja, da kljub formalnemu spoštovanju pogojev, ki jih določa ureditev Unije, cilj te ureditve ni bil dosežen, in po drugi strani subjektivni element, to je namen pridobiti korist, ki izhaja iz ureditve Unije, z umetno ustvaritvijo pogojev, potrebnih za njeno pridobitev. Obstoj določenega števila indicev lahko izkazuje obstoj zlorabe pravice, če so ti indici objektivni in skladni. Taki indici so lahko med drugim obstoj obvodnih družb, ki nimajo ekonomske utemeljitve, in izključno formalna narava strukture skupine družb, finančne sheme in posojil.

                  4.

                  Nacionalni organ za to, da družbi zavrne priznanje statusa upravičenega lastnika dividend ali da dokaže obstoj zlorabe pravice, ni dolžan opredeliti subjekta ali subjektov, za katere šteje, da so upravičeni lastniki teh obresti.

                  5.

                  V položaju, v katerem se ureditev iz Direktive 90/435, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2003/123, oprostitve pri viru odtegnjenega davka od dividend, ki jih družba rezidentka države članice plača družbi rezidentki druge države članice, ne uporablja zaradi ugotovitve obstoja goljufije ali zlorabe v smislu člena 1(2) te direktive, se ni mogoče sklicevati na uporabo svoboščin iz Pogodbe DEU za izpodbijanje zakonodaje prve države članice, ki ureja obdavčitev teh dividend.

         (1)  UL C 270, 25.7.2016.


title: Zadeva C-465/16 P: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 28. februarja 2019 – Svet Evropske unije/Growth Energy, Renewable Fuels Association, Evropska komisija, ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol (Pritožba — Damping — Izvedbena uredba (EU) št. 157/2013 — Uvoz bioetanola s poreklom iz Združenih držav Amerike — Dokončne protidampinške dajatve — Stopnja dampinga na ravni države — Ničnostna tožba — Združenji, ki zastopata proizvajalce, ki niso izvozniki, ter trgovce/pripravljavce mešanic — Procesno upravičenje — Neposredno nanašanje — Posamično nanašanje)

text:
               15.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/8

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 28. februarja 2019 – Svet Evropske unije/Growth Energy, Renewable Fuels Association, Evropska komisija, ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol
      (Zadeva C-465/16 P) (1)

      (Pritožba - Damping - Izvedbena uredba (EU) št. 157/2013 - Uvoz bioetanola s poreklom iz Združenih držav Amerike - Dokončne protidampinške dajatve - Stopnja dampinga na ravni države - Ničnostna tožba - Združenji, ki zastopata proizvajalce, ki niso izvozniki, ter trgovce/pripravljavce mešanic - Procesno upravičenje - Neposredno nanašanje - Posamično nanašanje)
      (2019/C 139/05)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnik: Svet Evropske unije (zastopnici: S. Boelaert, agentka, skupaj z N. Tuominen, avocată)

         Druge stranke v postopku: Growth Energy, Renewable Fuels Association (zastopniki: P. Vander Schueren, advocaat, skupaj z N. Mizulinom in M. Peristerakijem, avocats), Evropska komisija (zastopnika: T. Maxian Rusche in M. França, agenta), ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol (zastopnika: O. Prost in A. Massot, avocats)

         Izrek

                  1.

                  Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 9. junija 2016, Growth Energy in Renewable Fuels Association/Svet (T 276/13, EU:T:2016:340), se razveljavi, razen v delu, v katerem je bila z njo zavržena tožba, ki sta jo združenji Growth Energy in Renewable Fuels Association vložili posamično kot zainteresirani stranki postopka.

                  2.

                  Ničnostna tožba združenj Growth Energy in Renewable Fuels Association se zavrže kot nedopustna v delu, v katerem sta ti združenji to tožbo vložili kot zastopnika interesov vzorčenih ameriških proizvajalcev bioetanola.

                  3.

                  Zadeva se vrne v razsojanje Splošnemu sodišču Evropske unije, da to odloči o ničnostni tožbi združenj Growth Energy in Renewable Fuels Association v delu, v katerem sta ti združenji to tožbo vložili kot zastopnika interesov trgovcev/pripravljavcev mešanic Murex in CHS.

                  4.

                  Odločitev o stroških se pridrži.

         (1)  UL C 402, 31.10.2016.


title: Zadeva C-466/16 P: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 28. februarja 2019 – Svet Evropske unije/Marquis Energy LLC, Evropska komisija, ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol (Pritožba — Damping — Izvedbena uredba (EU) št. 157/2013 — Uvoz bioetanola s poreklom iz Združenih držav Amerike — Dokončna protidampinška dajatev — Stopnja dampinga na ravni države — Ničnostna tožba — Proizvajalec, ki ni uvoznik — Procesno upravičenje — Neposredno nanašanje)

text:
               15.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/9

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 28. februarja 2019 – Svet Evropske unije/Marquis Energy LLC, Evropska komisija, ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol
      (Zadeva C-466/16 P) (1)

      (Pritožba - Damping - Izvedbena uredba (EU) št. 157/2013 - Uvoz bioetanola s poreklom iz Združenih držav Amerike - Dokončna protidampinška dajatev - Stopnja dampinga na ravni države - Ničnostna tožba - Proizvajalec, ki ni uvoznik - Procesno upravičenje - Neposredno nanašanje)
      (2019/C 139/06)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnik: Svet Evropske unije (zastopnika: S. Boelaert, agent, skupaj z N. Tuominen, avocată)

         Druge stranke v postopku: Marquis Energy LLC (zastopniki: P. Vander Schueren, advocaat, skupaj z N. Mizulin in M. Peristeraki, avocats), Evropska komisija (zastopnika: T. Maxian Rusche in M. França, agenta), ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol (zastopnika: O. Prost in A. Massot, avocats)

         Izrek

                  1.

                  L’arrêt du Tribunal de l’Union européenne du 9 juin 2016, Marquis Energy/Conseil, (T-277/13, non publié, EU:T:2016:343), est annulé.

                  2.

                  Le recours en annulation introduit par Marquis Energy LLC est rejeté comme étant irrecevable.

                  3.

                  Marquis Energy LLC est condamnée à supporter, outre ses propres dépens, ceux exposés par le Conseil de l’Union européenne relatifs tant à la procédure de première instance qu’à celle de pourvoi.

                  4.

                  La Commission européenne supporte ses propres dépens tant dans la procédure de première instance que dans celle de pourvoi.

         (1)  UL C 402, 31.10.2016.


title: Zadeva C-135/17: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 26. februarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof – Nemčija) – X-GmbH/Finanzamt Stuttgart - Körperschaften (Predhodno odločanje — Prosti pretok kapitala — Pretok kapitala med državami članicami in tretjimi državami — Klavzula standstill — Nacionalna zakonodaja države članice, ki se nanaša na posredniške družbe s sedežem v tretjih državah — Sprememba te zakonodaje, po kateri se ponovno uvede prejšnja zakonodaja — Dohodki družbe s sedežem v tretji državi, ki izhajajo iz terjatev družbe s sedežem v državi članici — Vključitev teh dohodkov v davčno osnovo davčnega zavezanca, ki je davčni rezident države članice — Omejitev prostega pretoka kapitala — Upravičenost)

text:
               15.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/10

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 26. februarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof – Nemčija) – X-GmbH/Finanzamt Stuttgart - Körperschaften
      (Zadeva C-135/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Prosti pretok kapitala - Pretok kapitala med državami članicami in tretjimi državami - Klavzula standstill - Nacionalna zakonodaja države članice, ki se nanaša na posredniške družbe s sedežem v tretjih državah - Sprememba te zakonodaje, po kateri se ponovno uvede prejšnja zakonodaja - Dohodki družbe s sedežem v tretji državi, ki izhajajo iz terjatev družbe s sedežem v državi članici - Vključitev teh dohodkov v davčno osnovo davčnega zavezanca, ki je davčni rezident države članice - Omejitev prostega pretoka kapitala - Upravičenost)
      (2019/C 139/07)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesfinanzhof

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka in vlagateljica revizije: X-GmbH

         Tožena stranka in nasprotna stranka v revizijskem postopku: Finanzamt Stuttgart - Körperschaften

         Izrek

                  1.

                  Klavzulo standstill iz člena 64(1) PDEU je treba razlagati tako, da člen 63(1) PDEU ne posega v uporabo omejitve pretoka kapitala v tretje države ali iz njih glede neposrednih naložb, ki je v okviru zakonodaje države članice v bistvu veljala na dan 31. decembra 1993, čeprav je bilo področje uporabe te omejitve po tem datumu razširjeno na deleže, ki se ne nanašajo na neposredno naložbo.

                  2.

                  Klavzulo standstill iz člena 64(1) PDEU je treba razlagati tako, da se prepoved iz člena 63(1) PDEU uporablja za omejitev pretoka kapitala v tretje države ali iz njih, ki se nanaša na neposredne naložbe, če je bila nacionalna davčna zakonodaja, iz katere izhaja ta omejitev, po 31. decembru 1993 bistveno spremenjena zaradi sprejetja zakona, ki je sicer začel veljati, vendar je bil, še preden se je začel uporabljati v praksi, nadomeščen z zakonodajo, ki je vsebinsko enaka tisti, ki je veljala na dan 31. decembra 1993, razen če je bila uporaba tega zakona v okviru nacionalnega prava odložena, tako da se ta kljub začetku njegove veljavnosti ni uporabljal za čezmejni pretok kapitala iz člena 64(1) PDEU, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

                  3.

                  Člen 63(1) PDEU je treba razlagati tako, da ne nasprotuje zakonodaji države članice, v skladu s katero so dohodki, ki jih ustvari družba s sedežem v tretji državi in ki ne izhajajo iz dejavnosti te družbe, kakršni so dohodki, ki so opredeljeni kot „posredni dohodki, ki imajo značaj kapitalskih naložb“, v smislu te zakonodaje, vključeni v davčno osnovo davčnega zavezanca rezidenta v tej državi članici sorazmerno z deležem, če ima ta davčni zavezanec v navedeni družbi vsaj 1-odstotni delež in če je obdavčitev teh dohodkov v tej tretji državi nižja kot v zadevni državi članici, razen če obstaja pravni okvir, ki določa zlasti pogodbene obveznosti, ki nacionalnim davčnim organom navedene države članice dejansko omogočajo, da po potrebi preverijo verodostojnost informacij o tej družbi, predloženih kot dokaz, da delež navedenega davčnega zavezanca v zadnjenavedeni družbi ne izhaja iz umetnega konstrukta.

         (1)  UL C 221, 10.7.2017.


title: Zadeva C-388/17: Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 28. februarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Högsta förvaltningsdomstolen – Švedska) – Konkurrensverket/SJ AB (Predhodno odločanje — Postopki za oddajo javnih naročil v transportnem sektorju — Direktiva 2004/17/ES — Področje uporabe — Člen 5 — Dejavnosti v zvezi z zagotavljanjem ali upravljanjem omrežij, ki zagotavljajo javne storitve na področju železnice — Dodelitev pogodb za storitve čiščenja vlakov, ki pripadajo nacionalnemu javnemu prevozniku v železniškem prometu, ki jo izvede ta prevoznik — Neobstoj predhodne objave)

text:
               15.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/11

      Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 28. februarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Högsta förvaltningsdomstolen – Švedska) – Konkurrensverket/SJ AB
      (Zadeva C-388/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Postopki za oddajo javnih naročil v transportnem sektorju - Direktiva 2004/17/ES - Področje uporabe - Člen 5 - Dejavnosti v zvezi z zagotavljanjem ali upravljanjem omrežij, ki zagotavljajo javne storitve na področju železnice - Dodelitev pogodb za storitve čiščenja vlakov, ki pripadajo nacionalnemu javnemu prevozniku v železniškem prometu, ki jo izvede ta prevoznik - Neobstoj predhodne objave)
      (2019/C 139/08)
      Jezik postopka: švedščina

         Predložitveno sodišče

      Högsta förvaltningsdomstolen

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Konkurrensverket

         Tožena stranka: SJ AB

         Izrek

                  1.

                  Člen 5(1), drugi pododstavek, Direktive 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev je treba razlagati tako, da omrežje na področju prevoznih storitev v železniškem omrežju v smislu te določbe obstaja, kadar prevozne storitve na železniški infrastrukturi v skladu z nacionalno zakonodajo, s katero se izvaja Direktiva 2012/34/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. novembra 2012 o vzpostavitvi enotnega evropskega železniškega območja, zagotavlja nacionalni organ, ki dodeljuje zmogljivosti te infrastrukture, tudi če mora ta organ pri tem v mejah teh zmogljivosti ugoditi prošnjam prevoznikov v železniškem prometu.

                  2.

                  Člen 5(1), prvi pododstavek, Direktive 2004/17 je treba razlagati tako, da dejavnost, ki jo opravlja prevoznik v železniškem prometu in ki pomeni zagotavljanje javnih prevoznih storitev z izvajanjem pravice do uporabe železniškega omrežja, za namene te direktive pomeni „obratovanje omrežij“.

         (1)  UL C 293, 4.9.2017.


title: Zadeva C-497/17: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 26. februarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour administrative d'appel de Versailles – Francija) – Oeuvre d’assistance aux bêtes d’abattoirs (OABA)/Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Bionoor, Ecocert France, Institut national de l’origine et de la qualité (INAO) (Predhodno odločanje — Člen 13 PDEU — Dobro počutje živali — Uredba (ES) št. 1099/2009 — Zaščita živali pri usmrtitvi — Posebne metode zakola, predpisane za verske obrede — Uredba (ES) št. 834/2007 — Člen 3 in člen 14(1)(b)(viii) — Združljivost z ekološko živinorejo — Uredba (ES) št. 889/2008 — Člen 57, prvi odstavek — Logotip ekološke pridelave Evropske unije)

text:
               15.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/12

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 26. februarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour administrative d'appel de Versailles – Francija) – Oeuvre d’assistance aux bêtes d’abattoirs (OABA)/Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Bionoor, Ecocert France, Institut national de l’origine et de la qualité (INAO)
      (Zadeva C-497/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Člen 13 PDEU - Dobro počutje živali - Uredba (ES) št. 1099/2009 - Zaščita živali pri usmrtitvi - Posebne metode zakola, predpisane za verske obrede - Uredba (ES) št. 834/2007 - Člen 3 in člen 14(1)(b)(viii) - Združljivost z ekološko živinorejo - Uredba (ES) št. 889/2008 - Člen 57, prvi odstavek - Logotip ekološke pridelave Evropske unije)
      (2019/C 139/09)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Cour administrative d'appel de Versailles

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Oeuvre d’assistance aux bêtes d’abattoirs (OABA)

         Tožene stranke: Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Bionoor, Ecocert France, Institut national de l’origine et de la qualité (INAO)

         Izrek

      Uredbo Sveta (ES) št. 834/2007 z dne 28. junija 2007 o ekološki pridelavi in označevanju ekoloških proizvodov in razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 2092/91, zlasti člen 3 in člen 14(1)(b)(viii) te uredbe, v povezavi s členom 13 PDEU je treba razlagati tako, da ne dopušča uporabe logotipa ekološke pridelave Evropske unije iz člena 57, prvi odstavek, Uredbe Komisije (ES) št. 889/2008 z dne 5. septembra 2008 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe št. 834/2007, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (EU) št. 271/2010 z dne 24. marca 2010, na proizvodih iz živali, ki so bile obredno zaklane brez predhodnega omamljanja, pri čemer je bil ta obredni zakol opravljen v pogojih, določenih v Uredbi Sveta (ES) št. 1099/2009 z dne 24. septembra 2009 o zaščiti živali pri usmrtitvi, zlasti v členu 4(4) te uredbe.

         (1)  UL C 347, 16.10.2017.


title: Zadeva C-505/17 P: Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 28. februarja 2019 – Groupe Léa Nature/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO), Debonair Trading Internacional Lda) (Pritožba — Znamka Evropske unije — Uredba (ES) št. 207/2009 — Člen 8(1)(b) in (5) — Figurativna znamka, ki vsebuje besedne elemente „SO’BiO ētic“ — Besedna in figurativna znamka Skupnosti in nacionalna besedna in figurativna znamka, ki vsebujeta besedni element „SO… ?“ — Ugovor imetnika — Zavrnitev registracije)

text:
               15.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/13

      Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 28. februarja 2019 – Groupe Léa Nature/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO), Debonair Trading Internacional Lda)
      (Zadeva C-505/17 P) (1)

      (Pritožba - Znamka Evropske unije - Uredba (ES) št. 207/2009 - Člen 8(1)(b) in (5) - Figurativna znamka, ki vsebuje besedne elemente „SO’BiO ētic“ - Besedna in figurativna znamka Skupnosti in nacionalna besedna in figurativna znamka, ki vsebujeta besedni element „SO… ?“ - Ugovor imetnika - Zavrnitev registracije)
      (2019/C 139/10)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnica: Groupe Léa Nature (zastopnik: E. Baud, odvetnik)

         Drugi stranki v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopniki: K. Markakis in D. Botis, agenta), Debonair Trading Internacional Lda (zastopnik: T. Alkin, Barrister)

         Izrek

                  1.

                  Pritožba se zavrne.

                  2.

                  Groupe Léa Nature SA se naloži, da poleg lastnih stroškov nosi tudi stroške, ki sta jih priglasila Debonair Trading Internacional Lda in Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO).

         (1)  UL C 437, 18.12.2017.


title: Zadeva C-563/17: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 27. februarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supremo Tribunal Administrativo – Portugalska) – Associação Peço a Palavra in drugi/Conselho de Ministros (Predhodno odločanje — Svoboda ustanavljanja — Uredba (ES) št. 1008/2008 — Letalski prevoznik — Postopek ponovne privatizacije — Prodaja delnic, ki ustrezajo 61 % osnovnega kapitala — Pogoji — Obveznost ohranitve sedeža in dejanske uprave v državi članici — Obveznosti javne službe — Obveznost ohranitve in razvoja obstoječega nacionalnega letalskega vozlišča (hub))

text:
               15.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/13

      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 27. februarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supremo Tribunal Administrativo – Portugalska) – Associação Peço a Palavra in drugi/Conselho de Ministros
      (Zadeva C-563/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Svoboda ustanavljanja - Uredba (ES) št. 1008/2008 - Letalski prevoznik - Postopek ponovne privatizacije - Prodaja delnic, ki ustrezajo 61 % osnovnega kapitala - Pogoji - Obveznost ohranitve sedeža in dejanske uprave v državi članici - Obveznosti javne službe - Obveznost ohranitve in razvoja obstoječega nacionalnega letalskega vozlišča (hub))
      (2019/C 139/11)
      Jezik postopka: portugalščina

         Predložitveno sodišče

      Supremo Tribunal Administrativo

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: Associação Peço a Palavra, João Carlos Constantino Pereira Osório, Maria Clara Marques Pires Sarmento Franco, Sofia da Silva Santos Arauz, Maria João Galhardas Fitas

         Tožena stranka: Conselho de Ministros

         ob udeležbi: Parpública – Participações Públicas SGPS SA, TAP – Transportes Aéreos Portugueses SGPS SA

         Izrek

                  1.

                  Direktivo 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu je treba razlagati tako, da ni upoštevna za preizkus skladnosti nekaterih zahtev v zvezi z dejavnostmi letalskega prevoznika, naloženih pridobitelju kvalificiranega deleža v osnovnem kapitalu te družbe, zlasti zahteve, da mora ta izvrševati obveznosti javne službe ter ohraniti in razvijati nacionalno letalsko vozlišče (hub) te družbe, s pravom Unije.

                  2.

                  Člen 49 PDEU je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da razpisna dokumentacija, ki ureja pogoje za postopek ponovne privatizacije letalskega prevoznika, vsebuje:

                              —

                              zahtevo, da je pridobitelj deleža, ki je predmet navedenega postopka ponovne privatizacije, sposoben zagotoviti izvajanje obveznosti javne službe, naložene temu letalskemu prevozniku, in

                              —

                              zahtevo, da navedeni pridobitelj ohrani sedež in dejansko upravo navedenega letalskega prevoznika v zadevni državi članici, če bi premestitev glavnega sedeža te družbe zunaj te države članice povzročila izgubo prometne pravice, ki jo ima ta na podlagi dvostranskih pogodb, sklenjenih med navedeno državo članico in tretjimi državami, s katerimi ima ta posebne zgodovinske, kulturne in socialne vezi, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče.
                              Člen 49 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da ta razpisna dokumentacija vsebuje zahtevo, da pridobitelj navedenega deleža zagotovi ohranitev in razvoj obstoječega nacionalnega letalskega vozlišča (hub).

         (1)  UL C 424, 11.12.2017.


title: Zadeva C-567/17: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 28. februarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – UAB „Bene Factum“/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos (Predhodno odločanje — Davčne določbe — Trošarine — Direktiva 92/83/EGS — Člen 27(1)(b) — Oprostitve — Pojem „proizvodi, ki niso namenjeni za prehrano“ — Merila presoje)

text:
               15.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/14

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 28. februarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – UAB „Bene Factum“/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
      (Zadeva C-567/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Davčne določbe - Trošarine - Direktiva 92/83/EGS - Člen 27(1)(b) - Oprostitve - Pojem „proizvodi, ki niso namenjeni za prehrano“ - Merila presoje)
      (2019/C 139/12)
      Jezik postopka: litovščina

         Predložitveno sodišče

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: UAB „Bene Factum“

         Tožena stranka: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

         Izrek

                  1.

                  Člen 27(1)(b) Direktive Sveta 92/83/EGS z dne 19. oktobra 1992 o uskladitvi strukture trošarin za alkohol in alkoholne pijače je treba razlagati tako, da se uporabi za etilni alkohol, ki je bil denaturiran v skladu z zahtevami države članice in je vsebovan v kozmetičnih izdelkih ali izdelkih za ustno higieno, ki jih nekateri ljudje kljub temu, da ti izdelki niso namenjeni za prehrano ljudi, uživajo kot alkoholne pijače.

                  2.

                  Člen 27(1)(b) Direktive 92/83 je treba razlagati tako, da se uporabi za etilni alkohol, ki je bil denaturiran v skladu z zahtevami države članice in je vsebovan v kozmetičnih izdelkih ali izdelkih za ustno higieno, ki jih nekateri ljudje kljub temu, da ti izdelki niso namenjeni za prehrano ljudi, uživajo kot alkoholne pijače, kadar oseba, ki te izdelke uvozi iz države članice, da bi jih tretje osebe prodale končnim potrošnikom v namembni državi članici, zavedajoč se, da so zaužiti tudi kot alkoholne pijače, naroči njihovo izdelavo in označitev ob upoštevanju te okoliščine, da bi tako povečala njihovo prodajo.

         (1)  UL C 402, 27.11.2017.


title: Zadeva C-579/17: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 28. februarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Arbeits- und Sozialgericht Wien – Avstrija) – BUAK Bauarbeiter-Urlaubs- u. Abfertigungskasse/Gradbeništvo Korana d.o.o. (Predhodno odločanje — Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah — Uredba (EU) št. 1215/2012 — Člen 1(1) — Področje uporabe — Civilne in gospodarske zadeve — Člen 1(2) — Izvzeta področja — Socialna varnost — Člen 53 — Prošnja za izdajo potrdila, da je odločba sodišča izvora izvršljiva — Sodba o terjatvi, ki jo sestavljajo dodatki za nadomestilo za dopust in ki jo ima organ za socialno varnost do delodajalca iz naslova napotitve delavcev — Izvajanje sodne funkcije sodišča, ki odloča o sporu)

text:
               15.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/15

      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 28. februarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Arbeits- und Sozialgericht Wien – Avstrija) – BUAK Bauarbeiter-Urlaubs- u. Abfertigungskasse/Gradbeništvo Korana d.o.o.
      (Zadeva C-579/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Uredba (EU) št. 1215/2012 - Člen 1(1) - Področje uporabe - Civilne in gospodarske zadeve - Člen 1(2) - Izvzeta področja - Socialna varnost - Člen 53 - Prošnja za izdajo potrdila, da je odločba sodišča izvora izvršljiva - Sodba o terjatvi, ki jo sestavljajo dodatki za nadomestilo za dopust in ki jo ima organ za socialno varnost do delodajalca iz naslova napotitve delavcev - Izvajanje sodne funkcije sodišča, ki odloča o sporu)
      (2019/C 139/13)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Arbeits- und Sozialgericht Wien

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: BUAK Bauarbeiter-Urlaubs- u. Abfertigungskasse

         Tožena stranka: Gradbeništvo Korana d.o.o.

         Izrek

      Člen 1 Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da tožba za plačilo terjatve – ki jo sestavljajo dodatki za nadomestilo za dopust in ki jo ima kolektivni organ javnega prava do delodajalca iz naslova napotitve v državo članico delavcev, ki dela običajno ne opravljajo v njej, ali v okviru posredovanja dela delavcev v tej državi članici oziroma do delodajalca s sedežem zunaj ozemlja navedene države članice iz naslova zaposlitve delavcev, ki delo običajno opravljajo v tej državi članici – spada na področje uporabe te uredbe, če podrobna pravila za vložitev take tožbe ne odstopajo od splošnih pravil, predvsem pa sodišču, pri katerem je tožba vložena, ne onemogočajo izvajanja nadzora nad pravilnostjo podatkov, na katerih temelji ugotovitev navedene terjatve, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

         (1)  UL C 424, 11.12.2017.


title: Zadeva C-581/17: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 26. februarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Baden-Württemberg – Nemčija) – Martin Wächtler/Finanzamt Konstanz (Predhodno odločanje — Sporazum med Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o prostem pretoku oseb — Prenos kraja stalnega prebivališča fizične osebe iz države članice v Švico — Obdavčenje nerealiziranega kapitalskega dobička iz deležev družbe — Neposredno obdavčenje — Prosti pretok samozaposlenih oseb — Enako obravnavanje)

text:
               15.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/16

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 26. februarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Baden-Württemberg – Nemčija) – Martin Wächtler/Finanzamt Konstanz
      (Zadeva C-581/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Sporazum med Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o prostem pretoku oseb - Prenos kraja stalnega prebivališča fizične osebe iz države članice v Švico - Obdavčenje nerealiziranega kapitalskega dobička iz deležev družbe - Neposredno obdavčenje - Prosti pretok samozaposlenih oseb - Enako obravnavanje)
      (2019/C 139/14)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Finanzgericht Baden-Württemberg

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Martin Wächtler

         Tožena stranka: Finanzamt Konstanz

         Izrek

      Določbe Sporazuma med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na eni strani in Švicarsko konfederacijo na drugi o prostem pretoku oseb, ki je bil podpisan v Luxembourgu 21. junija 1999, je treba razlagati tako, da nasprotujejo davčni ureditvi države članice, ki v položaju, ko fizična oseba, državljan države članice, ki opravlja gospodarsko dejavnost na ozemlju Švicarske konfederacije, svoje stalno prebivališče iz države članice, katere davčna ureditev se obravnava, prenese v Švico, določa, da se ob tem prenosu izterja dolgovani davek na nerealiziran kapitalski dobiček iz deležev družbe, ki jih ima ta državljan, če pa svoje stalno prebivališče ohrani v isti državi članici, se davek izterja šele, ko se kapitalski dobiček realizira, torej ob odtujitvi zadevnih deležev družbe.

         (1)  UL C 13, 15.1.2018.


title: Zadeva C-670/17 P: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 27. februarja 2019 – Helenska republika/Evropska komisija (Pritožba — Evropski kmetijski usmerjevalni in jamstveni sklad (EKUJS) — Usmerjevalni oddelek — Zmanjšanje finančne pomoči — Uredba (ES) št. 1260/1999 — Operativni program — Finančni popravki — Člen 39 — Pravna podlaga — Prehodne določbe)

text:
               15.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/17

      Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 27. februarja 2019 – Helenska republika/Evropska komisija
      (Zadeva C-670/17 P) (1)

      (Pritožba - Evropski kmetijski usmerjevalni in jamstveni sklad (EKUJS) - Usmerjevalni oddelek - Zmanjšanje finančne pomoči - Uredba (ES) št. 1260/1999 - Operativni program - Finančni popravki - Člen 39 - Pravna podlaga - Prehodne določbe)
      (2019/C 139/15)
      Jezik postopka: grščina

         Stranki

         Pritožnica: Helenska republika (zastopniki: G. Kanellopoulos, A. Vasilopoulou in I. Pachi, agenti)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnika: D. Triantafyllou in J. Aquilina, agenta)

         Izrek

                  1.

                  Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 19. septembra 2017, Grčija/Komisija (T 327/15, neobjavljena, EU:T:2017:631), se razveljavi.

                  2.

                  Izvedbeni sklep Komisije C(2015) 1936 final z dne 25. marca 2015 o finančnih popravkih za podporo iz Usmerjevalnega oddelka EKUJS za operativni program CCI 2000GR061PO021 (Grčija – cilj 1 – obnova podeželja) se razglasi za ničen.

                  3.

                  Evropski komisiji se naloži, naj poleg svojih stroškov nosi stroške Helenske republike v postopku na prvi stopnji in v pritožbenem postopku.

         (1)  UL C 42, 5.2.2018.


title: Zadeva C-9/18: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 28. februarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberlandesgericht Karlsruhe – Nemčija) – kazenski postopek zoper Detlefa Meyna (Predhodno odločanje — Promet — Direktiva 2006/126/ES — Vzajemno priznavanje vozniških dovoljenj — Zavrnitev priznavanja vozniškega dovoljenja, ki ga je izdala druga država članica — Pravica do vožnje, ki temelji na vozniškem dovoljenju)

text:
               15.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/18

      Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 28. februarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberlandesgericht Karlsruhe – Nemčija) – kazenski postopek zoper Detlefa Meyna
      (Zadeva C-9/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Promet - Direktiva 2006/126/ES - Vzajemno priznavanje vozniških dovoljenj - Zavrnitev priznavanja vozniškega dovoljenja, ki ga je izdala druga država članica - Pravica do vožnje, ki temelji na vozniškem dovoljenju)
      (2019/C 139/16)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Oberlandesgericht Karlsruhe

         Stranka v postopku v glavni stvari

      Detlef Meyn

         Izrek

      Določbe Direktive 2006/126/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o vozniških dovoljenjih je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo temu, da država članica zavrne priznavanje vozniškega dovoljenja, katerega imetnik ima običajno prebivališče na njenem ozemlju in ki ga je izdala druga država članica, in sicer brez preizkusa sposobnosti za vožnjo ter na podlagi vozniškega dovoljenja, ki ga je izdala druga država članica na podlagi zamenjave vozniškega dovoljenja, ki ga je izdala tretja država.

         (1)  UL C 134, 16.4.2018.


title: Zadeva C-14/18 P: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 28. februarja 2019 – Alfamicro - Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda./Evropska komisija (Pritožba — Arbitražna klavzula — Člen 272 PDEU — Pojem „ugotovitvena tožba“ — Člen 263 PDEU — Pojem „upravna odločba“ — Sporazum o nepovratnih sredstvih, ki je bil sklenjen v okviru okvirnega programa za konkurenčnost in inovativnost (CIP) (2007 — 2013) — Revizijska poročila, v katerih je bilo ugotovljeno, da nekateri priglašeni stroški niso bili upravičeni)

text:
               15.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/18

      Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 28. februarja 2019 – Alfamicro - Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda./Evropska komisija
      (Zadeva C-14/18 P) (1)

      (Pritožba - Arbitražna klavzula - Člen 272 PDEU - Pojem „ugotovitvena tožba“ - Člen 263 PDEU - Pojem „upravna odločba“ - Sporazum o nepovratnih sredstvih, ki je bil sklenjen v okviru okvirnega programa za konkurenčnost in inovativnost (CIP) (2007 - 2013) - Revizijska poročila, v katerih je bilo ugotovljeno, da nekateri priglašeni stroški niso bili upravičeni)
      (2019/C 139/17)
      Jezik postopka: portugalščina

         Stranki

         Pritožnica: Alfamicro - Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda. (zastopnika: G. Gentil Anastácio in D. Pirra Xarepe, advogados))

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnika: J. Estrada de Solà in M. M. Farrajota, agenta)

         Izrek

                  1.

                  Pritožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi Alfamicro – Sistemas de computadoras, Sociedade Unipessoal, Lda se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 72, 26.2.2018.


title: Združeni zadevi C-202/18 in C-238/18: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 26. februarja 2016 – Ilmārs Rimšēvičs (C-202/18), Evropska centralna banka (ECB) (C-238/18)/Republika Latvija (Evropski sistem centralnih bank — Tožba, ki temelji na kršitvi člena 14.2, drugi pododstavek, Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke — Sklep nacionalnega organa, s katerim je guvernerju nacionalne centralne banke začasno prepovedano opravljati funkcijo)

text:
               15.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/19

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 26. februarja 2016 – Ilmārs Rimšēvičs (C-202/18), Evropska centralna banka (ECB) (C-238/18)/Republika Latvija
      (Združeni zadevi C-202/18 in C-238/18) (1)

      (Evropski sistem centralnih bank - Tožba, ki temelji na kršitvi člena 14.2, drugi pododstavek, Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke - Sklep nacionalnega organa, s katerim je guvernerju nacionalne centralne banke začasno prepovedano opravljati funkcijo)
      (2019/C 139/18)
      Jezik postopka: latvijščina

         Stranke

         Tožeči stranki: Ilmārs Rimšēvičs (zastopniki: S. Vārpiņš, M. Kvēps, I. Pazare, advokāti) (C-202/18), Evropska centralna banka (ECB) (zastopniki: C. Zilioli in K. Kaiser in C. Kroppenstedt, agenti, skupaj z D. Sarmiento Ramírez-Escuderom, abogado, in V. Čuske-Jurjevo, advokāte (C-238/18)

         Tožena stranka: Republika Latvija (zastopnici: I. Kucina in J. Davidoviča, agentki)

         Izrek

                  1.

                  Zadevi C-202/18 in C-238/18 se združita za izdajo sodbe.

                  2.

                  Sklep Korupcijas novēršanas un apkarošanas birojs (komisija za preprečevanje korupcije in boj proti njej, Latvija) z dne 19. februarja 2018 se razglasi za ničen v delu, v katerem je z njim Ilmārsu Rimšēvičsu prepovedano opravljanje funkcije guvernerja centralne banke Latvije.

                  3.

                  Republika Latvija nosi svoje stroške in plača stroške, ki jih je priglasila Evropska centralna banka (ECB).

         (1)  UL C 161, 7.5.2018.


title: Zadeva C-278/18: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 28. februarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supremo Tribunal Administrativo – Portugalska) – Manuel Jorge Sequeira Mesquita/Fazenda Pública (Predhodno odločanje — Davek na dodano vrednost (DDV) — Šesta direktiva 77/388/EGS — Oprostitev — Člen 13B(b) — Lizing in dajanje v najem nepremičnin — Pojem — Pogodba o odstopu obdelovanja kmetijskih zemljišč, ki jih sestavljajo vinogradi)

text:
               15.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/20

      Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 28. februarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supremo Tribunal Administrativo – Portugalska) – Manuel Jorge Sequeira Mesquita/Fazenda Pública
      (Zadeva C-278/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Davek na dodano vrednost (DDV) - Šesta direktiva 77/388/EGS - Oprostitev - Člen 13B(b) - Lizing in dajanje v najem nepremičnin - Pojem - Pogodba o odstopu obdelovanja kmetijskih zemljišč, ki jih sestavljajo vinogradi)
      (2019/C 139/19)
      Jezik postopka: portugalščina

         Predložitveno sodišče

      Supremo Tribunal Administrativo

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Manuel Jorge Sequeira Mesquita

         Tožena stranka: Fazenda Pública

         Izrek

      Člen 13B(b) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero je treba razlagati tako, da oprostitev plačila davka na dodano vrednost za lizing in dajanje v najem nepremičnin, ki je določena v tem členu, velja za pogodbo o odstopu obdelovanja kmetijskih zemljišč, ki jih sestavljajo vinogradi, družbi, ki se ukvarja z dejavnostjo v sektorju vinogradništva, pri čemer se ta pogodba sklene za eno leto z vsakokratnim avtomatičnim podaljšanjem in se v skladu z njo na koncu vsakega leta plača ustrezna najemnina.

         (1)  UL C 259, 23.7.2018.


title: Zadeva C-771/18: Tožba, vložena 7. decembra 2018 – Evropska komisija/Madžarska

text:
               15.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/20

      Tožba, vložena 7. decembra 2018 – Evropska komisija/Madžarska
      (Zadeva C-771/18)
      (2019/C 139/20)
      Jezik postopka: madžarščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: O. Beynet in K. Talabér-Ritz, agenta)

         Tožena stranka: Madžarska

         Predlog tožeče stranke

      Komisija Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Ugotovi, da Madžarska ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 14(1) Uredbe (ES) št. 714/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o pogojih za dostop do omrežja za čezmejne izmenjave električne energije in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1228/2003, (1) in iz člena 13(1) Uredbe (ES) št. 715/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o pogojih za dostop do prenosnih omrežij zemeljskega plina in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1775/2005, (2) ker ni upoštevala stroškov, ki so dejansko nastali upravljavcem omrežja.

                  —

                  Ugotovi, da Madžarska ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 37(17) Direktive 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES, (3) in iz člena 41(17) Direktive 2009/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 2003/55/ES, (4) ker ni uvedla ustreznega mehanizma, s katerim bi zagotovila pravico do pritožbe zoper odločitve nacionalnega regulativnega organa v skladu z navedenimi določbami Direktiv 2009/72/ES in 2009/73/ES.

                  —

                  Madžarski naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Člen 14(1) Uredbe (ES) št. 714/2009 in člen 13(1) Uredbe (ES) št. 715/2009 določata načelo stroškovne naravnanosti tarif za uporabo omrežij.
      Vendar zakon o električni energiji in zakon o zemeljskem plinu, ki sta v veljavi na Madžarskem, nacionalnemu regulativnemu organu ne omogočata, da pri določanju tarif za uporabo omrežij upošteva vse stroške, ki so dejansko nastali upravljavcem omrežij, kot so trošarina za energetska omrežja in stroški, povezani s pristojbinami za bančne transakcije.
      Komisija meni, da ni nobenega objektivnega razloga, ki bi nacionalnemu regulativnemu organu pri določanju tarif za uporabo omrežij preprečil upoštevanje navedenih stroškov.
      Poleg tega morajo države članice v skladu s členom 37(11) Direktive 2009/72/ES in členom 41(17) Direktive 2009/73/ES zagotoviti ustrezne mehanizme na nacionalni ravni, v okviru katerih se lahko stranka, ki jo zadeva odločitev regulativnega organa, pritoži organu, ki je neodvisen od vpletenih strank in katere koli vlade.
      Po mnenju Komisije Madžarska ni vzpostavila ustreznega mehanizma, s katerim bi zagotovila pravico do pritožbe zoper odločitve nacionalnega regulativnega organa.

         (1)  UL L 211, 2009 str. 15.

         (2)  UL L 211, 2009 str. 36.

         (3)  UL L 211, 2009 str. 55.

         (4)  UL L 211, 2009 str. 94.


title: Zadeva C-777/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Madžarska) 11. decembra 2018 – WO/Vas Megyei Kormányhivatal

text:
               15.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/22

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Madžarska) 11. decembra 2018 – WO/Vas Megyei Kormányhivatal
      (Zadeva C-777/18)
      (2019/C 139/21)
      Jezik postopka: madžarščina

         Predložitveno sodišče

      Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: WO

         Tožena stranka: Vas Megyei Kormányhivatal

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali nacionalna ureditev, kot je ta iz postopka v glavni stvari, ki v zvezi s povračilom stroškov čezmejnega zdravstvenega varstva možnost naknadne odobritve zdravstvenega varstva, ki je bilo v drugi državi članici zagotovljeno brez predhodne odobritve, izključuje tudi v primeru resničnega tveganja za nepovratno poslabšanje zdravstvenega stanja pacienta zaradi čakanja na predhodno odobritev, pomeni omejitev, ki je v nasprotju s členom 56 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU)?

                  2.

                  Ali je sistem odobritev države članice, ki v zvezi s povračilom stroškov čezmejnega zdravstvenega varstva možnost naknadne odobritve izključuje tudi v primeru resničnega tveganja za nepovratno poslabšanje zdravstvenega stanja pacienta zaradi čakanja na predhodno odobritev, v skladu z načeloma potrebnosti in sorazmernosti iz člena 8(1) Direktive 2011/24/EU (1) Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 9. marca 2011 o uveljavljanju pravic pacientov pri čezmejnem zdravstvenem varstvu, in načelom prostega pretoka pacientov?

                  3.

                  Ali je nacionalna ureditev, ki ne glede na zdravstveno stanje pacienta, ki vlogo predloži, pristojnemu organu določa 31-dnevni postopkovni rok za izdajo predhodne odobritve in 23-dnevni rok za njeno zavrnitev, v skladu z zahtevo po razumnem postopkovnem roku, pri katerem se upoštevajo specifično zdravstveno stanje ter nujnost in posamezne okoliščine, iz člena 9(3) Direktive 2011/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 2011 o uveljavljanju pravic pacientov pri čezmejnem zdravstvenem varstvu? Organ lahko v zvezi z vlogo preveri, ali sistem socialne varnosti krije to storitev zdravstvenega varstva in, če je tako, ali jo lahko v z medicinskega vidika razumnem roku opravi izvajalec zdravstvenega varstva, ki se financira iz javnih sredstev, če pa to ni mogoče, preuči kakovost, varnost in stroškovno učinkovitost varstva, ki ga nudi pacientov izbrani izvajalec.

                  4.

                  Ali je treba člen 20(1) Uredbe (ES) št. 883/2004 (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti razlagati v smislu, da je mogoče povračilo stroškov čezmejnega zdravstvenega varstva zahtevati le, če pacient pri pristojni instituciji predloži vlogo za predhodno odobritev? Ali pa člen 20(1) a priori ne izključuje možnosti, da se po potrebi predloži vloga za naknadno odobritev povračila stroškov?

                  5.

                  Ali primer pacienta, ki v drugo državo članico odpotuje potem, ko mu je bil tam določen točen datum zdravniškega pregleda in okvirni datum morebitne operacije ali zdravniškega posega na dan po pregledu, in se ta operacija ali zdravniški poseg zaradi zdravstvenega stanja pacienta dejansko opravi, spada na področje uporabe člena 20(1) Uredbe (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti? Ali je v takem primeru mogoče za namene člena 20(1) predložiti vlogo za naknadno odobritev povračila stroškov?

                  6.

                  Ali primer pacienta, ki v drugo državo članico odpotuje potem, ko mu je bil tam določen točen datum zdravniškega pregleda in okvirni datum morebitne operacije ali zdravniškega posega na dan po pregledu, in se ta operacija ali zdravniški poseg zaradi zdravstvenega stanja pacienta dejansko opravi, spada pod pojem načrtovanega zdravljenja iz člena 26 Uredbe (ES) št. 987/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe (ES) št. 883/2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti? Ali je v takem primeru mogoče za namene člena 26 predložiti vlogo za naknadno odobritev povračila stroškov? Ali se na podlagi zakonodaje tudi v primeru nujnega zdravljenja življenjskega pomena iz člena 26(3) zahteva predhodna odobritev v skladu s členom 26(1)?

         (1)  UL L 88, 2011, str. 45.

         (2)  UL L 166, 2004, str. 1.


title: Zadeva C-807/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Fővárosi Törvényszék (Madžarska) 20. decembra 2018 – Telenor Magyarország Zrt./Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnöke

text:
               15.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/23

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Fővárosi Törvényszék (Madžarska) 20. decembra 2018 – Telenor Magyarország Zrt./Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnöke
      (Zadeva C-807/18)
      (2019/C 139/22)
      Jezik postopka: madžarščina

         Predložitveno sodišče

      Fővárosi Törvényszék

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Telenor Magyarország Zrt.

         Tožena stranka: Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnöke

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba poslovni sporazum med ponudnikom storitev dostopa do interneta in končnim uporabnikom, v skladu s katerim ponudnik storitev uporabniku zagotavlja brezplačno uporabo nekaterih aplikacij (promet, ki nastane z uporabo dane aplikacije, se ne šteje v porabo prenosa podatkov niti se prenos podatkov pri njeni uporabi ne upočasni, ko je pogodbena količina prenosa podatkov porabljena) in na podlagi katerega ta ponudnik izvaja diskriminacijo, omejeno na pogoje poslovnega sporazuma, sklenjenega s končnim potrošnikom, in usmerjeno izključno proti končnemu uporabniku, ki je pogodbena stranka tega sporazuma, in ne proti končnemu uporabniku, ki to ni, razlagati glede na člen 3(2) Uredbe (EU) 2015/2120 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2015 (1) o določitvi ukrepov v zvezi z dostopom do odprtega interneta in spremembi Direktive 2002/22/ES o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami ter Uredbe (EU) št. 531/2012 o gostovanju v javnih mobilnih komunikacijskih omrežjih v Uniji (v nadaljevanju: Uredba)?

                  2.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje za predhodno odločanje nikalen, ali je treba člen 3(3) Uredbe razlagati tako, da je za ugotovitev kršitve – ob upoštevanju uvodne izjave 7 Uredbe – potrebna ocena na podlagi učinka in trga, s katero se ugotovi, ali ukrepi, ki jih je sprejel ponudnik storitev dostopa do interneta, dejansko omejujejo pravice, ki jih ima končni uporabnik v skladu s členom 3(1) Uredbe, in, če jih, v kolikšni meri?

                  3.

                  Ali je treba člen 3(3) Uredbe ne glede na prvo in drugo vprašanje za predhodno odločanje razlagati v smislu, da je v njem določena prepoved splošna in objektivna, tako da je z njo prepovedan vsak ukrep upravljanja prometa, s katerim se vzpostavijo razlike med nekaterimi spletnimi vsebinami, in sicer ne glede na to, ali ponudnik storitev dostopa do interneta te razlike določi s sporazumom, poslovno prakso ali drugo vrsto ravnanja?

                  4.

                  Če je odgovor na tretje vprašanje pritrdilen, ali je mogoče obstoj kršitve člena 3(3) Uredbe ugotoviti zgolj na podlagi dejstva, da obstaja diskriminacija, ne da bi bilo treba opraviti dodatno oceno trga in učinka, ter je zato ocena iz člena 3(1) in (2) Uredbe v takem primeru nepotrebna?

         (1)  UL L 310, 2015, str. 1.