201807060071993362018/C 259/105422016CJC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL201805318921Zadeva C-542/16: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 31. maja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Högsta domstolen – Švedska) – Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag/Dödsboet efter Ingvar Mattsson, Jan-Erik Strobel in drugi/Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag (Predhodno odločanje — Direktiva 2002/92/ES — Področje uporabe — Pojem „zavarovalno posredovanje“ — Direktiva 2004/39/ES — Področje uporabe — Pojem „investicijsko svetovanje“ — Svetovanje pri zavarovalnem posredovanju glede vložitve kapitala v okviru naložbenega življenjskega zavarovanja — Opredelitev dejavnosti zavarovalnega posrednika, kadar nima namena za sklenitev prave zavarovalne pogodbe)
 ---documentbreak--- C2592018SL810120180531SL00108192Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 31. maja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Högsta domstolen – Švedska) – Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag/Dödsboet efter Ingvar Mattsson, Jan-Erik Strobel in drugi/Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag
   (Zadeva C-542/16) (
         1
      )
   „(Predhodno odločanje — Direktiva 2002/92/ES — Področje uporabe — Pojem „zavarovalno posredovanje“ — Direktiva 2004/39/ES — Področje uporabe — Pojem „investicijsko svetovanje“ — Svetovanje pri zavarovalnem posredovanju glede vložitve kapitala v okviru naložbenega življenjskega zavarovanja — Opredelitev dejavnosti zavarovalnega posrednika, kadar nima namena za sklenitev prave zavarovalne pogodbe)“2018/C 259/10Jezik postopka: švedščina
      Predložitveno sodišče

   Högsta domstolen

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag, Jan-Erik Strobel, Mona Strobel, Margareta Nilsson, Per Nilsson, Kent Danås, Dödsboet efter Tommy Jönsson, Stefan Pramryd, Stefan Ingemansson, Lars Persson, Magnus Persson, Anne-Charlotte Wickström, Peter Nilsson, Ingela Landau, Thomas Landau, Britt-Inger Ruth Romare, Gertrud Andersson, Eva Andersson, Rolf Andersson, Lisa Bergström, Bo Sörensson, Christina Sörensson, Kaj Wirenkook, Lena Bergquist Johansson, Agneta Danås, Hans Eriksson, Christina Forsberg, Christina Danielsson, Per-Olof Danielsson, Ann-Christin Jönsson, Åke Jönsson, Stefan Lindgren, Daniel Röme, Ulla Nilsson, Dödsboet efter Leif Göran Erik Nilsson

      Toženi stranki: Dödsboet efter Ingvar Mattsson, Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag

      Izrek

            1.

            Člen 2, točka 3, Direktive 2002/92/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. decembra 2002 o zavarovalnem posredovanju je treba razlagati tako, da izvajanje pripravljalnih opravil za sklenitev zavarovalne pogodbe spada pod pojem „zavarovalno posredovanje“, tudi če zadevni zavarovalni posrednik nima namena skleniti prave zavarovalne pogodbe.

            2.

            Finančno svetovanje glede vložitve kapitala, ki se zagotavlja v okviru zavarovalnega posredovanja, ki se nanaša na sklenitev pogodbe o naložbenem življenjskem zavarovanju, spada na področje uporabe Direktive 2002/92, ne spada pa na področje uporabe Direktive 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o trgih finančnih instrumentov in o spremembah direktiv Sveta 85/611/EGS, 93/6/EGS in Direktive 2000/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter o razveljavitvi Direktive Sveta 93/22/EGS.

      (
         1
      )	UL C 14, 16.1.2017.


201807060591994152018/C 259/693532018TC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180528515221Zadeva T-353/18: Tožba, vložena 28. maja 2018 – Promeco/EUIPO – Aerts (posode)
 ---documentbreak--- C2592018SL5110120180528SL0069511522Tožba, vložena 28. maja 2018 – Promeco/EUIPO – Aerts (posode)
   (Zadeva T-353/18)2018/C 259/69Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina
      Stranke

      Tožeča stranka: Promeco NV (Kortrijk, Belgija) (zastopnika: H. Hartwig in A. von Mühlendahl, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Aerts NV (Geel, Belgija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Imetnik spornega modela: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevni sporni model: model Evropske unije št. 218193-0010

      Izpodbijana odločba: odločba velikega odbora EUIPO za pritožbe z dne 16. februarja 2018 v zadevi R 459/2016-G

      Tožbeni predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

            —

            razveljavi izpodbijano odločbo;

            —

            zavrne pritožbo, ki jo je družba Aerts NV vložila zoper odločbo oddelka EUIPO za ničnost z dne 8. januarja 2016, zadeva ICD 9842;

            —

            EUIPO naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški, ki so tožeči stranki nastali v postopku pred velikim odborom za pritožbe;

            —

            družbi Aerts NV v primeru, da v tej zadevi nastopi kot intervenientka, naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški, ki so tožeči stranki nastali v postopku pred velikim odborom za pritožbe.

      Navajani tožbeni razlog

            —

            Kršitev člena 25(1) v povezavi s členom 6 Uredbe Sveta (ES) št. 6/2002.


201807060111993612018/C 259/261482018CJC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180223181812Zadeva C-148/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesverwaltungsgericht Steiermark (Avstrija) 23. februarja 2018 – Humbert Jörg Köfler in drugi
 ---documentbreak--- C2592018SL1820120180223SL0026182181Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesverwaltungsgericht Steiermark (Avstrija) 23. februarja 2018 – Humbert Jörg Köfler in drugi
   (Zadeva C-148/18)2018/C 259/26Jezik postopka: nemščina
      Predložitveno sodišče

   Landesverwaltungsgericht Steiermark

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožniki: Humbert Jörg Köfler, Wolfgang Leitner, Joachim Schönbeck, Wolfgang Semper

      Nasprotni organ v pritožbenem postopku: Bezirkshauptmannschaft Murtal

      Druga stranka: Finanzpolizei

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člen 49(3) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da nasprotuje nacionalni določbi, ki za kazniva dejanja, storjena iz malomarnosti, določa neomejeno visoke denarne kazni, posebej visoke najnižje kazni in večletni nadomestni zapor?


201807060361993922018/C 259/116332016CJC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL201805319911Zadeva C-633/16: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 31. maja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sø- og Handelsretten – Danska) – Ernst & Young P/S / Konkurrencerådet (Predhodno odločanje — Nadzor koncentracij podjetij — Uredba (ES) št. 139/2004 — Člen 7(1) — Izvedba koncentracije pred priglasitvijo Evropski komisiji in ugotovitev združljivosti s skupnim trgom — Prepoved — Obseg — Pojem „koncentracija“ — Odpoved pogodbe o sodelovanju s tretjim s strani enega od podjetij, ki je stranka koncentracije)
 ---documentbreak--- C2592018SL910120180531SL00119191Sodba Sodišča (peti senat) z dne 31. maja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sø- og Handelsretten – Danska) – Ernst & Young P/S / Konkurrencerådet
   (Zadeva C-633/16) (
         1
      )
   „(Predhodno odločanje — Nadzor koncentracij podjetij — Uredba (ES) št. 139/2004 — Člen 7(1) — Izvedba koncentracije pred priglasitvijo Evropski komisiji in ugotovitev združljivosti s skupnim trgom — Prepoved — Obseg — Pojem „koncentracija“ — Odpoved pogodbe o sodelovanju s tretjim s strani enega od podjetij, ki je stranka koncentracije)“2018/C 259/11Jezik postopka: danščina
      Predložitveno sodišče

   Sø- og Handelsretten

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Ernst & Young P/S

      Tožena stranka: Konkurrencerådet

      Izrek

   Člen 7(1) Uredbe Sveta (ES) št. 139/2004 z dne 20. januarja 2004 o nadzoru koncentracij podjetij (Uredba ES o združitvah) je treba razlagati tako, da se koncentracija izvede le s transakcijo, ki v celoti ali delno, pravno ali dejansko, prispeva k spremembi nadzora ciljnega podjetja. Za odpoved pogodbe o sodelovanju v okoliščinah, kot so v zadevi v glavni stvari, ki jih mora preveriti predložitveno sodišče, ni mogoče šteti, da povzroči izvedbo koncentracije in to neodvisno od vprašanja, ali je imela ta odpoved učinke na trgu.
   (
         1
      )	UL C 46, 13.2.2017.


201807060251993662018/C 259/382952018CJC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180430272711Zadeva C-295/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Relação do Porto (Portugalska) 30. aprila 2018 – Mediterranean Shipping Company (Portugalska) — Agentes de Navegação SA/Banco Comercial Português SA, Caixa Geral de Depósitos SA
 ---documentbreak--- C2592018SL2710120180430SL0038271271Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Relação do Porto (Portugalska) 30. aprila 2018 – Mediterranean Shipping Company (Portugalska) — Agentes de Navegação SA/Banco Comercial Português SA, Caixa Geral de Depósitos SA
   (Zadeva C-295/18)2018/C 259/38Jezik postopka: portugalščina
      Predložitveno sodišče

   Relação do Porto

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Mediterranean Shipping Company (Portugalska) — Agentes de Navegação SA

      Nasprotni stranki: Banco Comercial Português SA, Caixa Geral de Depósitos SA

      Vprašanji za predhodno odločanje

            1.

            Ali je treba člen 2 Direktive 2007/64/ES (
                  1
               ) razlagati tako, da izvršitev plačilnega naloga za direktne bremenitve, ki ga je izdala tretja oseba za račun, katerega ni imetnica in katerega imetnik s kreditno institucijo ni sklenil niti pogodbe o plačilni storitvi za posamezno dejanje niti okvirne pogodbe o opravljanju plačilnih storitev, spada na področje uporabe navedene direktive, opredeljeno z navedenim členom?

            2.

            Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je mogoče v teh okoliščinah navedenega imetnika računa obravnavati kot „uporabnika plačilne storitve“ za namene člena 58 navedene direktive?

      (
         1
      )	Direktiva 2007/64/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o plačilnih storitvah na notranjem trgu in o spremembah direktiv 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES in 2006/48/ES ter o razveljavitvi Direktive 97/5/ES (UL L 319, str. 1).


201807060141993622018/C 259/126472016CJC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL2018053191022Zadeva C-647/16: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 31. maja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal administratif de Lille – Francija) – Adil Hassan/Préfet du Pas-de-Calais (Predhodno odločanje — Uredba (EU) št. 604/2013 — Določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v državi članici vloži državljan tretje države — Postopki za sprejem in ponovni sprejem — Člen 26(1) — Sprejetje odločitve o predaji in obvestilo glede predaje, preden država članica, na katero je naslovljena zahteva za ponovni sprejem, ugodi tej zahtevi)
 ---documentbreak--- C2592018SL920120180531SL001292102Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 31. maja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal administratif de Lille – Francija) – Adil Hassan/Préfet du Pas-de-Calais
   (Zadeva C-647/16) (
         1
      )
   „(Predhodno odločanje — Uredba (EU) št. 604/2013 — Določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v državi članici vloži državljan tretje države — Postopki za sprejem in ponovni sprejem — Člen 26(1) — Sprejetje odločitve o predaji in obvestilo glede predaje, preden država članica, na katero je naslovljena zahteva za ponovni sprejem, ugodi tej zahtevi)“2018/C 259/12Jezik postopka: francoščina
      Predložitveno sodišče

   Tribunal administratif de Lille

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Adil Hassan

      Tožena stranka: Préfet du Pas-de-Calais

      Izrek

   Člen 26(1) Uredbe (EU) št. 604/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da država članica – ki je v drugi državi članici, za katero meni, da je v skladu z merili iz te uredbe odgovorna za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, vložila zahtevo za sprejem ali ponovni sprejem osebe iz člena 18(1) navedene uredbe – sprejme odločitev o predaji in navedeno osebo obvesti glede te odločitve, preden država članica, na katero je navedena zahteva naslovljena, to zahtevo izrecno ali implicitno odobri.
   (
         1
      )	UL C 70, 6.3.2017.


201807060531993882018/C 259/532812018TC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180503383921Zadeva T-281/18: Tožba, vložena 3. maja 2018 – ABLV Bank/ECB
 ---documentbreak--- C2592018SL3810120180503SL0053381392Tožba, vložena 3. maja 2018 – ABLV Bank/ECB
   (Zadeva T-281/18)2018/C 259/53Jezik postopka: angleščina
      Stranke

      Tožeča stranka: ABLV Bank AS (Riga, Latvija) (zastopniki: O. Behrends, M. Kirchner in L. Feddern, lawyers)

      Tožena stranka: Evropska centralna banka (ECB)

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

            —

            razglasi za ničen sklep Evropske centralne banke (ECB) z dne 23. februarja 2018, da tožeča stranka in družba ABLV Bank Luxembourg, SA, propadata ali bosta verjetno propadli, in

            —

            toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo deset tožbenih razlogov.

            1.

            Prvi tožbeni razlog: ECB je merilo „propada ali bo verjetno propadel“ v zvezi s tožečo stranko in njeno hčerinsko družbo ABLV Bank Luxembourg presodila napačno in z več vidikov pomanjkljivo.

            2.

            Drugi tožbeni razlog: ECB je kršila pravico tožeče stranke do izjave in njene druge procesne pravice.

            3.

            Tretji tožbeni razlog: ECB je kršila pravico tožeče stranke do ustrezno obrazložene odločitve.

            4.

            Četrti tožbeni razlog: ECB ni preučila in skrbno in nepristransko presodila upoštevnih vidikov posamičnega primera.

            5.

            Peti tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti.

            6.

            Šesti tožbeni razlog: ECB je kršila načelo enakega obravnavanja.

            7.

            Sedmi tožbeni razlog: ECB je kršila lastninsko pravico in svobodo gospodarske pobude.

            8.

            Osmi tožbeni razlog: ECB je kršila načelo nemo auditur.

            9.

            Deveti tožbeni razlog: ECB je zlorabila pooblastila.

            10.

            Deseti tožbeni razlog: kršitev pravice tožeče stranke iz člena 41 Listine o temeljnih pravicah, ker ni zagotovila, da bi zadeve tožeče stranke obravnavale pristojne institucije in telesa Unije.


201807060131994342018/C 259/393212018CJC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180509282811Zadeva C-321/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Belgija) 9. maja 2018 – Terre wallonne ASBL/Région wallonne
 ---documentbreak--- C2592018SL2810120180509SL0039281281Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Belgija) 9. maja 2018 – Terre wallonne ASBL/Région wallonne
   (Zadeva C-321/18)2018/C 259/39Jezik postopka: francoščina
      Predložitveno sodišče

   Conseil d'État

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Terre wallonne ASBL

      Tožena stranka: Région wallonne

      Vprašanji za predhodno odločanje

            1)

            Ali je odlok – s katerim organ države članice določa cilje ohranjanja omrežja Nature 2000 v skladu z Direktivo 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (
                  1
               ) – načrt ali program v smislu Direktive 2001/42/ES o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje (
                  2
               ), natančneje v smislu člena 3(2)(a) ali v smislu člena 3(4) navedene direktive?

            2)

            Če je odgovor pritrdilen, ali je tak odlok predmet okoljske presoje v skladu z Direktivo 2001/42/ES, čeprav takšna presoja ni potrebna v skladu z Direktivo 92/43/EGS, na podlagi katere je bil odlok sprejet?

      (
         1
      )	UL L 206, str. 7.
   (
         2
      )	Direktiva 2001/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2001 o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje (UL L 197, str. 30).


201807060211994402018/C 259/272142018CJC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180326191911Zadeva C-214/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Rejonowy w Sopocie (Poljska) 26. marca 2018 – H.W.
 ---documentbreak--- C2592018SL1910120180326SL0027191191Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Rejonowy w Sopocie (Poljska) 26. marca 2018 – H.W.
   (Zadeva C-214/18)2018/C 259/27Jezik postopka: poljščina
      Predložitveno sodišče

   Sąd Rejonowy w Sopocie

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: H.W.

      Nasprotna stranka v postopku s pritožbo: PSM „K“ w G., Komornik Sądowy przy Sądzie Rejonowym w Sopocie Aleksandra Treder

      Vprašanji za predhodno odločanje

            1.

            Ali je ob upoštevanju sistema davka na dodano vrednost iz Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (
                  1
               ), zlasti njenih členov 1, 2(1)(a) in (c) ter 73 v povezavi s členom 78(1)(a), kot tudi iz tega izhajajočega načela nevtralnosti davka na dodano vrednost, ki spada med temeljna načela prava Unije – ob upoštevanju besedila člena 29a(1) in (6), točka 1, zakona o davku na blago in opravljanje storitev z dne 11. marca 2004 (prečiščeno besedilo Dz. U. 2017, Pos. 1221, s spremembami, v nadaljevanju: ZDDV) v povezavi s členom 49(1) ter členoma 35 in 63(4) zakona o sodnih izvršiteljih in izvršbi z dne 29. avgusta 1997 (prečiščeno besedilo v Dz.U. 2017, Pos. 1277, s spremembami) – dopustno stališče, da je v izvršilnih taksah, ki jih zaračunajo sodni izvršitelji, vsebovan tudi znesek davka na dodano vrednost?
            Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:

            2.

            Ali je ob upoštevanju načela sorazmernosti, ki spada med splošna načela prava Unije, dopustno stališče, da sodni izvršitelj, ki je v okviru svojih izvršilnih ukrepov zavezanec za plačilo davka na dodano vrednost, dejansko razpolaga s pravnimi instrumenti, ki mu omogočajo pravilno izpolnitev svojih davčnih obveznosti, ob predpostavki, da izvršilna taksa, zaračunana na podlagi zakona o sodnih izvršiteljih in izvršbi, vsebuje znesek davka na dodano vrednost?

      (
         1
      )	UL L 347, str. 1.


201807060121993482018/C 259/136602016CJC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180531101121Združeni zadevi C-660/16 in C-661/16: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 31. maja 2018 (predloga za sprejetje predhodne odločbe Bundesfinanzhof – Nemčija) – Finanzamt Dachau/Achim Kollroß (C-660/16), Finanzamt Göppingen/Erich Wirtl (C-661/16) (Predhodno odločanje — Obdavčenje — Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) — Direktiva 2006/112/ES — Dobava blaga — Člen 65 — Člen 167 — Predplačilo za nakup blaga, ki ni bilo dobavljeno — Kazenska obsodba zakonitih zastopnikov dobavitelja zaradi goljufije — Insolventnost dobavitelja — Odbitek vstopnega davka — Pogoji — Člena 185 in 186 — Popravek s strani nacionalnega davčnega organa — Pogoji)
 ---documentbreak--- C2592018SL1010120180531SL0013101112Sodba Sodišča (peti senat) z dne 31. maja 2018 (predloga za sprejetje predhodne odločbe Bundesfinanzhof – Nemčija) – Finanzamt Dachau/Achim Kollroß (C-660/16), Finanzamt Göppingen/Erich Wirtl (C-661/16)
   (Združeni zadevi C-660/16 in C-661/16) (
         1
      )
   „(Predhodno odločanje — Obdavčenje — Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) — Direktiva 2006/112/ES — Dobava blaga — Člen 65 — Člen 167 — Predplačilo za nakup blaga, ki ni bilo dobavljeno — Kazenska obsodba zakonitih zastopnikov dobavitelja zaradi goljufije — Insolventnost dobavitelja — Odbitek vstopnega davka — Pogoji — Člena 185 in 186 — Popravek s strani nacionalnega davčnega organa — Pogoji)“2018/C 259/13Jezik postopka: nemščina
      Predložitveno sodišče

   Bundesfinanzhof

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Finanzamt Dachau (C-660/16), Finanzamt Göppingen (C-661/16)

      Toženi stranki: Achim Kollroß (C-660/16), Erich Wirtl (C-661/16)

      Izrek

            1.

            Člena 65 in 167 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da v okoliščinah, kakršne so te v zadevah v glavni stvari, pravice do odbitka davka na dodano vrednost, povezanega z izvršitvijo predplačila, ni mogoče zavrniti potencialnemu pridobitelju zadevnega blaga, če je bilo to predplačilo izvršeno in prejeto ter če je mogoče šteti, da so bili temu pridobitelju ob tem plačilu znani vsi upoštevni elementi prihodnje dobave in se je torej zdelo, da je dobava tega blaga gotova. Vendar je navedenemu pridobitelju uveljavljanje te pravice mogoče zavrniti, če je glede na objektivne elemente izkazano, da je ob izvršitvi predplačila vedel oziroma da razumno ni mogoče, da ne bi vedel, da ta dobava ni bila gotova.

            2.

            Člena 185 in 186 Direktive 2006/112 je treba razlagati tako, da v okoliščinah, kakršne so te iz zadev v glavni stvari, ne nasprotujeta nacionalni zakonodaji ali praksi z učinkom, da je popravek davka na dodano vrednost, povezanega z izvršitvijo predplačila za dobavo blaga, pogojen s tem, da je dobavitelj to predplačilo vrnil.

      (
         1
      )	UL C 86, 20.3.2017.


201807060651994562018/C 259/542822018TC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180503394021Zadeva T-282/18: Tožba, vložena 3. maja 2018 – Bernis in drugi/Enotni odbor za reševanje
 ---documentbreak--- C2592018SL3910120180503SL0054391402Tožba, vložena 3. maja 2018 – Bernis in drugi/Enotni odbor za reševanje
   (Zadeva T-282/18)2018/C 259/54Jezik postopka: angleščina
      Stranke

      Tožeče stranke: Ernests Bernis (Jurmala, Latvija), Oļegs Fiļs (Jurmala), OF Holding SIA (Riga, Latvija) in Cassandra Holding Company SIA (Jurmala) (zastopniki: O. Behrends, M. Kirchner in L. Feddern, lawyers)

      Tožena stranka: Enotni odbor za reševanje

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

            —

            razglasi za nične sklepe Enotnega odbora za reševanje z dne 23. februarja 2018 v zvezi z družbama ABLV Bank, AS, in ABLV Bank Luxembourg, SA,

            —

            toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navaja 13 tožbenih razlogov.

            1.

            Prvi tožbeni razlog: Enotni odbor za reševanje ni bil pristojen za sprejetje sklepa o likvidaciji.

            2.

            Drugi tožbeni razlog: Enotni odbor za reševanje je kršil pravice tožečih strank s tem, da je naznanil formalno odločbo o nesprejetju ukrepov za reševanje.

            3.

            Tretji tožbeni razlog: Enotni odbor za reševanje je kršil pravice tožečih strank zaradi napačne presoje na podlagi člena 18(1)(b) Uredbe (EU) št. 806/2014. (
                  1
               )

            4.

            Četrti tožbeni razlog: Enotni odbor za reševanje je kršil pravice tožečih strank zaradi napačne presoje na podlagi člena 18(1)(a) Uredbe 806/2014.

            5.

            Peti tožbeni razlog: Enotni odbor za reševanje je kršil pravico tožečih strank do izjave in njihove druge procesne pravice.

            6.

            Šesti tožbeni razlog: Enotni odbor za reševanje je kršil pravico tožečih strank do ustrezno obrazložene odločitve.

            7.

            Sedmi tožbeni razlog: Enotni odbor za reševanje ni preučil in skrbno in nepristransko presodil upoštevnih vidikov posamičnega primera.

            8.

            Osmi tožbeni razlog: Enotni odbor za reševanje je kršil načelo sorazmernosti.

            9.

            Deveti tožbeni razlog: Enotni odbor za reševanje je kršil načelo enakega obravnavanja.

            10.

            Deseti tožbeni razlog: Enotni odbor za reševanje je kršil lastninsko pravico tožečih strank in njihovo svobodo gospodarske pobude.

            11.

            Enajsti tožbeni razlog: Enotni odbor za reševanje je kršil načelo nemo auditur.

            12.

            Dvanajsti tožbeni razlog: Enotni odbor za reševanje je zlorabil pooblastila.

            13.

            Trinajsti tožbeni razlog: Enotni odbor za reševanje je kršil pravico tožečih strank iz člena 41 Listine o temeljnih pravicah, ker ni zagotovil, da bi zadeve tožečih strank obravnavale pristojne institucije in telesa Unije.

      (
         1
      )	Uredba (EU) št. 806/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. julija 2014 o določitvi enotnih pravil in enotnega postopka za reševanje kreditnih institucij in določenih investicijskih podjetij v okviru enotnega mehanizma za reševanje in enotnega sklada za reševanje ter o spremembi Uredbe (EU) št. 1093/2010 (UL 2014, L 225, str. 1).


201807060171993492018/C 259/403452018CJC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180525282922Zadeva C-345/18 P: Pritožba, ki so jo Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA in Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA vložile 25. maja 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 15. marca 2018 v zadevi T-211/16, Caviro Distillerie in drugi/Komisija
 ---documentbreak--- C2592018SL2820120180525SL0040282292Pritožba, ki so jo Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA in Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA vložile 25. maja 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 15. marca 2018 v zadevi T-211/16, Caviro Distillerie in drugi/Komisija
   (Zadeva C-345/18 P)2018/C 259/40Jezik postopka: angleščina
      Stranke

      Pritožnice: Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA in Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA (zastopnik: R. MacLean, solicitor)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlog

   Pritožnice Sodišču predlagajo, naj:

            —

            sodbo Splošnega sodišča razveljavi v delu, v katerem je Splošno sodišče storilo napako s tem, da je pri presoji drugega tožbenega razloga iz tožbe pritožnic obrazložitev nedopustno nadomestilo s svojo;

            —

            sodbo Splošnega sodišča razveljavi zaradi očitnega izkrivljanja dokazov, ki so mu bili predloženi v zvezi z razvojem in končnim položajem tržnega deleža industrije Unije;

            —

            ugodi pritožbenemu razlogu pritožnic v zvezi s pomanjkljivo presojo Splošnega sodišča glede položaja tržnega deleža in v skladu s svojo pristojnostjo samo odloči o tem razlogu ter sprejme končno odločbo;

            —

            podredno, zadevo vrne v odločanje Splošnemu sodišču, da ustrezno odloči o razlogu pritožnic v zvezi s tem;

            —

            potrdi, da je Splošno sodišče s tem, da je Splošno sodišče storilo očitno napako pri presoji ter kršilo člena 3(2) in 3(5) osnovne uredbe (
                  1
               ) s tem, da je ugotovilo, da Komisija pri sprejetju ugotovitev v zvezi s premoženjsko škodo ni storila nobene očitne napake pri presoji;

            —

            potrdi, da Splošno sodišče ni podalo zadostne obrazložitve in da je njegova obrazložitev protislovna; in

            —

            Komisiji naloži plačilo stroškov, ki so pritožnicam nastali v tem postopku in v postopku na prvi stopnji.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnice navajajo tri pritožbene razloge. Vsi trije razlogi, podani pred Sodiščem, se nanašajo na drugi tožbeni razlog, podan pred Splošnim sodiščem. Na kratko, pritožnice pred Sodiščem navajajo te pritožbene razloge:

            1.

            Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je pri presoji pomena zmanjšanja tržnega deleža industrije Unije tako z relativnega kot z absolutnega vidika obrazložitev Komisije nadomestilo s svojo, in/ali očitno izkrivilo dokaze, ki so mu bili predloženi v zvezi z zmanjšanjem tržnega deleža industrije Unije.

            2.

            Splošno sodišče je storilo očitno napako pri presoji in kršilo člena 3(2) in 3(5) osnovne uredbe s tem, da je ugotovilo, da Komisija pri sprejetju ugotovitev v zvezi s premoženjsko škodo ni storila nobene očitne napake pri presoj.

            3.

            Splošno sodišče ni ustrezno obrazložilo svoje ugotovitve v zvezi s tem, saj ni pojasnilo, zakaj napaka Komisije pri presoji tržnega deleža industrije Unije ni upravičevala razglasitve ničnosti sporne uredbe, kot so predlagale pritožnice. Poleg tega je obrazložitev Splošnega sodišča protislovna, saj je Splošno sodišče ugotovilo, da je Komisija storila napako pri presoji tržnega deleža industrije Unije, vendar nazadnje odločilo Komisiji v prid.

      (
         1
      )	Uredba Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti, UL 2009, L 343, str. 51.


201807060051994002018/C 259/141902017CJC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180531111111Zadeva C-190/17: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 31. maja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Superior de Justicia de Madrid – Španija) – Lu Zheng/Ministerio de Economía y Competitividad (Predhodno odločanje — Kontrola gotovine ob vstopu v Evropsko unijo ali izstopu iz nje — Uredba (ES) št. 1889/2005 — Področje uporabe — Člen 63 PDEU — Prosti pretok kapitala — Državljan tretje države, ki prenaša večji neprijavljen znesek gotovine v svoji prtljagi — Obveznost prijave, vezana na izstop tega zneska iz španskega ozemlja — Sankcije — Sorazmernost)
 ---documentbreak--- C2592018SL1110120180531SL0014111111Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 31. maja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Superior de Justicia de Madrid – Španija) – Lu Zheng/Ministerio de Economía y Competitividad
   (Zadeva C-190/17) (
         1
      )
   „(Predhodno odločanje — Kontrola gotovine ob vstopu v Evropsko unijo ali izstopu iz nje — Uredba (ES) št. 1889/2005 — Področje uporabe — Člen 63 PDEU — Prosti pretok kapitala — Državljan tretje države, ki prenaša večji neprijavljen znesek gotovine v svoji prtljagi — Obveznost prijave, vezana na izstop tega zneska iz španskega ozemlja — Sankcije — Sorazmernost)“2018/C 259/14Jezik postopka: španščina
      Predložitveno sodišče

   Tribunal Superior de Justicia de Madrid

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Lu Zheng

      Tožena stranka: Ministerio de Economía y Competitividad

      Izrek

   Člena 63 in 65 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotujeta ureditvi države članice, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki določa, da se neizpolnitev obveznosti prijave večjih zneskov gotovine ob vstopu na ozemlje te države članice ali ob izstopu iz njega sankcionira z globo, ki lahko znaša do dvakratnika neprijavljenega zneska.
   (
         1
      )	UL C 221, 10.7.2017.


201807060261994522018/C 259/282602018CJC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180416192022Zadeva C-260/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Okręgowy w Warszawie (Poljska) 16. aprila 2018 – Kamil Dziubak, Justyna Dziubak/Raiffeisen Bank Polska SA
 ---documentbreak--- C2592018SL1920120180416SL0028192202Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Okręgowy w Warszawie (Poljska) 16. aprila 2018 – Kamil Dziubak, Justyna Dziubak/Raiffeisen Bank Polska SA
   (Zadeva C-260/18)2018/C 259/28Jezik postopka: poljščina
      Predložitveno sodišče

   Sąd Okręgowy w Warszawie (Poljska)

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Kamil Dziubak, Justyna Dziubak

      Tožena stranka: Raiffeisen Bank Polska SA

      Vprašanja za predhodno odločanje

            1.

            Ali je treba člena 1(2) in 6(1) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288) (
                  1
               ) razlagati tako, da pravnih praznin v pogodbi, kadar ugotovitev nepoštenosti nekaterih pogodbenih pogojev, ki urejajo, kako naj stranke izpolnijo obveznosti (njihovo višino), povzroči neveljavnost celotne pogodbe, ki je neugodna za potrošnika, ni mogoče zapolniti z uporabo dispozitivnih določb, ki neposredno nadomestijo nepošten pogoj, temveč z uporabo določb nacionalnega prava, ki učinke, izražene v pravnem razmerju, določajo tudi v skladu z načeli pravičnosti (načeli življenja v družbi) ali poslovnih običajev?

            2.

            Ali je treba posledice neveljavnosti celotne pogodbe za potrošnika po potrebi presoditi glede na okoliščine, ki so obstajale ob njeni sklenitvi, ali glede na okoliščine, ki obstajajo v času nastanka spora med strankami v zvezi z veljavnostjo zadevnega pogoja (sklicevanja potrošnika na nepoštenost tega pogoja), in kakšen pomen je treba pripisati stališču, ki ga potrošnik zastopa v takšnem sporu?

            3.

            Ali je mogoče ohraniti pogoje, ki so nepošteni pogoji v smislu Direktive 93/13/EGS, če bi bila njihova ohranitev v času odločanja o sporu za potrošnika objektivno ugodna?

            4.

            Ali je ob upoštevanju člena 6(1) Direktive 93/13/EGS dopustno, da ugotovitev nepoštenosti pogodbenih pogojev, ki urejajo višino obveznosti in kako naj jo stranke izpolnijo, povzroči, da pravno razmerje, kot se na podlagi pogodbe izoblikuje po črtanju nepoštenih pogojev, ne ustreza več volji strank v zvezi z glavno dajatvijo? Ali se lahko, zlasti kljub ugotovitvi nepoštenosti pogodbenega pogoja, druge določbe, ki se ne štejejo za nepoštene ter ki urejajo glavno pogodbeno obveznost potrošnika in so v skladu s (pogodbenim) dogovorom strank vsebinsko neločljivo povezane s pogojem, ki ga potrošnik izpodbija, uporabljajo še naprej?

      (
         1
      )	Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288)


201807060741994112018/C 259/552832018TC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180503404121Zadeva T-283/18: Tožba, vložena 3. maja 2018 – Bernis in drugi/ECB
 ---documentbreak--- C2592018SL4010120180503SL0055401412Tožba, vložena 3. maja 2018 – Bernis in drugi/ECB
   (Zadeva T-283/18)2018/C 259/55Jezik postopka: angleščina
      Stranke

      Tožeče stranke: Ernests Bernis (Jurmala, Latvija), Oļegs Fiļs (Jurmala), OF Holding SIA (Riga, Latvija) in Cassandra Holding Company SIA (Jurmala) (zastopniki: O. Behrends, M. Kirchner in L. Feddern, lawyers)

      Tožena stranka: Evropska centralna banka (ECB)

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

            —

            razglasi za ničen sklep ECB z dne 23. februarja 2018, da družbi ABLV Bank, AS, in ABLV Bank Luxembourg, SA, propadata ali bosta verjetno propadli, in

            —

            Evropski centralni banki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo 10 tožbenih razlogov.

            1.

            Prvi tožbeni razlog: ECB je merilo „propada ali bo verjetno propadel“ v zvezi z družbo ABLV Bank in njeno hčerinsko družbo ABLV Bank Luxembourg presodila napačno in z več vidikov pomanjkljivo.

            2.

            Drugi tožbeni razlog: ECB je kršila pravico tožeče stranke do izjave in njene druge procesne pravice.

            3.

            Tretji tožbeni razlog: ECB je kršila pravico tožeče stranke do ustrezno obrazložene odločitve.

            4.

            Četrti tožbeni razlog: ECB ni preučila in skrbno in nepristransko presodila upoštevnih vidikov posamičnega primera.

            5.

            Peti tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti.

            6.

            Šesti tožbeni razlog: ECB je kršila načelo enakega obravnavanja.

            7.

            Sedmi tožbeni razlog: ECB je kršila lastninsko pravico in svobodo gospodarske pobude.

            8.

            Osmi tožbeni razlog: ECB je kršila načelo nemo auditur.

            9.

            Deveti tožbeni razlog: ECB je zlorabila pooblastila.

            10.

            Deseti tožbeni razlog: kršitev pravice družbe ABLV Bank iz člena 41 Listine o temeljnih pravicah, ker ni zagotovila, da bi zadeve družbe ABLV Bank obravnavale pristojne institucije in telesa Unije.


201807060511993962018/C 259/415682016TC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180614303011Združeni zadevi T-568/16 in T-599/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. junija 2018 – Spagnolli in drugi/Komisija (Javni uslužbenci — Uradniki — Smrt zakonca, ki je bil uradnik — Upravičenci umrlega uradnika — Družinska pokojnina — Pokojnina po starših — Premestitev uradnika, ki je preživeli zakonec, na drugo delovno mesto — Prilagoditev plače — Način izračuna družinske pokojnine in pokojnine po starših — Člen 81a Kadrovskih predpisov — Obvestilo o spremembi pokojninskih pravic — Akt, ki posega v položaj v smislu člena 91 Kadrovskih predpisov — Člen 85 Kadrovskih predpisov — Povračilo neupravičeno izplačanih zneskov — Pogoji — Odškodninski zahtevek za povrnitev premoženjske in nepremoženjske škode)
 ---documentbreak--- C2592018SL3010120180614SL0041301301Sodba Splošnega sodišča z dne 14. junija 2018 – Spagnolli in drugi/Komisija
   (Združeni zadevi T-568/16 in T-599/16) (
         1
      )
   „(Javni uslužbenci — Uradniki — Smrt zakonca, ki je bil uradnik — Upravičenci umrlega uradnika — Družinska pokojnina — Pokojnina po starših — Premestitev uradnika, ki je preživeli zakonec, na drugo delovno mesto — Prilagoditev plače — Način izračuna družinske pokojnine in pokojnine po starših — Člen 81a Kadrovskih predpisov — Obvestilo o spremembi pokojninskih pravic — Akt, ki posega v položaj v smislu člena 91 Kadrovskih predpisov — Člen 85 Kadrovskih predpisov — Povračilo neupravičeno izplačanih zneskov — Pogoji — Odškodninski zahtevek za povrnitev premoženjske in nepremoženjske škode)“2018/C 259/41Jezik postopka: italijanščina
      Stranke

      Tožeče stranke: Alberto Spagnolli (Parma, Italija), Francesco Spagnolli (Parma), Maria Alice Spagnolli (Parma) in Bianca Maria Elena Spagnolli (Parma) (zastopnika: C. Cortese in B. Cortese, avocats)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnik: G. Gattinara in F. Simonetti, agenta)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 270 PDEU – v zadevi T-568/16 – za razglasitev ničnosti Obvestila o spremembi št. 3 PMO/04/LM/2015/ARES Urada Komisije za vodenje in plačevanje posameznih pravic (PMO) z dne 6. februarja 2015 glede določitve novih zneskov družinskih pokojnin in pokojnin po starših, ki so bile dodeljene tožečim strankam, in – v zadevi T-599/16 – prvič, za razglasitev ničnosti Odločbe PMO/04/LM/2015/ARES/3406787 PMO z dne 17. avgusta 2015 o povračilu zneskov, ki so bili tožečim strankam neupravičeno izplačani na podlagi družinskih pokojnin in pokojnin po starših, in drugič, za odškodnino za škodo, ki je nastala tožečim strankam.

      Izrek

            1.

            Tožba v zadevi T-568/16 se zavrne.

            2.

            V zadevi T-599/16 se Odločba PMO/04/LM/2015/ARES/3406787 Urada Komisije za vodenje in plačevanje posameznih pravic (PMO) z dne 17. avgusta 2015 o povračilu zneskov, ki so bili tožečim strankam neupravičeno izplačani na podlagi družinskih pokojnin in pokojnin po starših, razglasi za nično, tožba pa se v preostalem delu zavrne.

            3.

            Vsaka stranka nosi svoje stroške v vsaki izmed zadev.

      (
         1
      )	UL C 111, 29.3.2016 (zadeva najprej vpisana pri Sodišču za uslužbence Evropske unije pod številko F-140/15 in prenesena na Splošno sodišče Evropske unije 1.9.2016).


201807060581993892018/C 259/562992018TC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180516414221Zadeva T-299/18: Tožba, vložena 16. maja 2018 – Strabag Belgium/Parlament
 ---documentbreak--- C2592018SL4110120180516SL0056411422Tožba, vložena 16. maja 2018 – Strabag Belgium/Parlament
   (Zadeva T-299/18)2018/C 259/56Jezik postopka: francoščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Strabag Belgium (Antwerpen, Belgija) (zastopniki: M. Schoups, K. Lemmens in M. Lahbib, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropski parlament

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

            —

            ta predlog za razglasitev ničnosti razglasi za dopusten in utemeljen;

            —

            zato razglasi ničnost (i) sklepa z dne 19. aprila 2018 o potrditvi odločitve Evropskega parlamenta z dne 24. novembra 2017 o oddaji naročila, katerega predmet je okvirna pogodba za dela glavnega izvajalca na stavbah Evropskega parlamenta v Bruslju (javni razpis št. 06/D20/2017/M036) petim ponudnikom, med katerimi ni družbe SA Strabag Belgium, ne pa tej družbi, in (ii) poročila o analizi ponudb (priloga), ki ga je 26. marca 2018 sestavila komisija za ocenjevanje, ki jo je imenoval odgovorni odredbodajalec;

            —

            Evropskemu parlamentu naloži plačilo vseh stroškov na tej stopnji, vključno z nadomestilom za odvetniške stroške.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en sam tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev:

            (i)

            člena 110(5) Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 (UL 2012, L 298, str. 1), kakor je bila spremenjena z Uredbo (EU, Euratom) 2015/1929 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. oktobra 2015 (UL 2015, L 286, str. 1), s katerim je določeno, da je Komisija pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 2010 v zvezi s podrobnostmi glede meril za oddajo naročila, vključno z ekonomsko najugodnejšo ponudbo;

            (ii)

            člena 151, spremenjenega z Delegirano uredbo Komisije (EU) 2015/2462 z dne 30. oktobra 2015 o spremembi Delegirane uredbe (EU) št. 1268/2012 o pravilih uporabe Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije (UL 2015, L 342, str. 7), s katerim so določena pravila, ki se uporabijo za neobičajno nizke ponudbe, in

            (iii)

            člena 102 Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012, ki za javne razpise določa osnovna načela preglednosti, sorazmernosti, enakega obravnavanja in nediskriminacije.

      Tožeča stranka meni, da so bila ta pravila kršena, ker je v izpodbijanem sklepu:

            (i)

            navedeno, da noben element, predložen bodisi v oddanih ponudbah bodisi v dodatnih pojasnilih, ki so bila naknadno zahtevana, ne omogoča potrditi, da bi bila ponudba ene od družb ponudnic glede na veljavne predpise neobičajno nizka, in

            (ii)

            navedena ponudba brez ustrezne obrazložitve opredeljena kot pravilna najnižja ponudba, medtem ko naj ponudba te ponudnice očitno ne bi bila pravilna najnižja ponudba, naj bi vsebovala neobičajno nizke cene ter naj bi jo bilo treba po konkretnejši in temeljitejši preučitvi Evropskega parlamenta razglasiti za nepravilno in zavrniti.


201807060501993952018/C 259/425972016TC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180607313111Zadeva T-597/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 7. junija 2018 – OW/EASA (Javni uslužbenci — Začasni uslužbenci — Zaposlitev v interesu službe — Premestitev na novo delovno mesto — Očitna napaka pri presoji — Obveznost obrazložitve — Pravica do obrambe — Zloraba pooblastil)
 ---documentbreak--- C2592018SL3110120180607SL0042311311Sodba Splošnega sodišča z dne 7. junija 2018 – OW/EASA
   (Zadeva T-597/16) (
         1
      )
   „(Javni uslužbenci — Začasni uslužbenci — Zaposlitev v interesu službe — Premestitev na novo delovno mesto — Očitna napaka pri presoji — Obveznost obrazložitve — Pravica do obrambe — Zloraba pooblastil)“2018/C 259/42Jezik postopka: angleščina
      Stranki

      Tožeča stranka: OW (zastopnika: S. Rodrigues in C. Bernard-Glanz, avocat)

      Tožena stranka: Evropska agencija za varnost v letalstvu (zastopniki: sprva F. Manuhutu in A. Haug, nato A. Haug, agenta, skupaj z D. Waelbroeck in A. Duron, avocats)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 270 PDEU za razglasitev ničnosti odločbe z dne 20. julija 2015, s katero je izvršni direktor EASA tožečo stranko razporedil na novo delovno mesto.

      Izrek

            1.

            Tožba se zavrne.

            2.

            OW se naloži plačilo stroškov.

      (
         1
      )	UL C 296, 16.8.2016 (zadeva sprva vpisana v register Sodišča za uslužbence Evropske unije pod številko F-27/16 in prenesena na Splošno sodišče Evropske unije 1.9.2016).


201807130362004222018/C 268/1062017CJC26820180730SL01SLINFO_JUDICIAL201806078922Zadeva C-6/17 P: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 7. junija 2018 – ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias/Evropska komisija (Pritožba — Arbitražne klavzule — Dogovora Perform in Oasis, sklenjena v okviru sedmega okvirnega programa za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti (2007-2013) — Upravičeni stroški — Vračilo plačanih zneskov — Nasprotna tožba)
 ---documentbreak--- C2682018SL820120180607SL00108292Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 7. junija 2018 – ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias/Evropska komisija
   (Zadeva C-6/17 P) (
         1
      )
   „(Pritožba — Arbitražne klavzule — Dogovora Perform in Oasis, sklenjena v okviru sedmega okvirnega programa za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti (2007-2013) — Upravičeni stroški — Vračilo plačanih zneskov — Nasprotna tožba)“2018/C 268/10Jezik postopka: grščina
      Stranki

      Pritožnica: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (zastopnik: S. Paliou, dikigoros)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnika: R. Lyal in A. Kyratsou, agenta)

      Izrek

            1.

            Pritožba se zavrne.

            2.

            ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias, se naloži plačilo stroškov.

      (
         1
      )	UL C 63, 27.2.2017.


title: Zadeva C-414/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) 22. junija 2018 – Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo/Banca d’Italia

text:
               3.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 311/9

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) 22. junija 2018 – Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo/Banca d’Italia
      (Zadeva C-414/18)
      (2018/C 311/09)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo

         Tožena stranka: Banca d’Italia

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali člen 5(1), zlasti v točkah (a) in (f), Uredbe št. 2015/63 (1), razlagan z vidika načel, ki izhajajo iz tega pravnega vira, pa tudi Direktive 2014/59 (2), Uredbe št. 2014/806 (3) in člena 120 Pogodbe o delovanju Evropske unije, temeljnih pravil o enakem obravnavanju, nediskriminaciji in sorazmernosti iz člena 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter prepovedi dvojnega plačevanja prispevkov za izračun prispevkov iz člena 103(2) Direktive 2014/59, nasprotuje uporabi ureditve glede obveznosti znotraj skupine tudi v primeru „dejanske“ skupine ali v primeru medsebojne povezanosti med posamezno institucijo in drugimi bankami, ki so v istem sistemu; ali pa se prav tako z vidika navedenih načel ugodnejše obravnavanje, ki velja le za ugodnejše obveznosti iz istega člena 5, lahko po analogiji uporablja tudi za obveznosti t. i. banke „druge stopnje“ do drugih bank v sistemu (zadružnih bank) ali pa mora Autorità Nazionale di Risoluzione (nacionalni organ za reševanje) zaradi te zadnje značilnosti institucije, ki konkretno deluje kot centralna banka znotraj skupine medsebojno povezanih in integriranih bank, tudi v razmerjih do ECB in finančnega trga, na podlagi veljavnih predpisov vseeno prilagoditi prikaz finančnih podatkov, predložen organom Skupnosti, in določitve prispevkov, ki jih dolguje institucija za Fondo di Risoluzione (reševalni sklad) na podlagi svojih dejanskih obveznosti in svojega konkretnega profila tveganja.

         (1)  Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/63 z dne 21. oktobra 2014 o dopolnitvi Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s predhodnimi prispevki v sheme za financiranje reševanja (UL L 11, str. 44).

         (2)  Direktiva 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o vzpostavitvi okvira za sanacijo ter reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij ter o spremembi Šeste direktive Sveta 82/891/EGS ter direktiv 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU in 2013/36/EU in uredb (EU) št. 1093/2010 ter (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 173, str. 190).

         (3)  Uredba (EU) št. 806/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. julija 2014 o določitvi enotnih pravil in enotnega postopka za reševanje kreditnih institucij in določenih investicijskih podjetij v okviru enotnega mehanizma za reševanje in enotnega sklada za reševanje ter o spremembi Uredbe (EU) št. 1093/2010 (UL L 225, str. 1).


title: Zadeva C-362/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Székesfehérvári Törvényszék (Madžarska) 5. junija 2018 – Hochtief AG/Fővárosi Törvényszék

text:
               3.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 311/6

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Székesfehérvári Törvényszék (Madžarska) 5. junija 2018 – Hochtief AG/Fővárosi Törvényszék
      (Zadeva C-362/18)
      (2018/C 311/06)
      Jezik postopka: madžarščina

         Predložitveno sodišče

      Székesfehérvári Törvényszék

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Hochtief AG

         Tožena stranka: Fővárosi Törvényszék

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba osnovna načela in pravila prava Unije (natančneje člen 4(3) PEU in zahtevo po enotni razlagi), kot jih je razložilo Sodišče, zlasti v sodbi v zadevi Köbler, razlagati tako, da ugotovitev odgovornosti sodišča države članice, ki odloča o zadevi na zadnji stopnji, zaradi sodbe, ki krši pravo Unije, lahko temelji izključno na nacionalnem pravu ali na merilih, določenih z nacionalnim pravom? Če je odgovor nikalen, ali je treba osnovna načela in določbe prava Unije, zlasti tri merila, ki jih je Sodišče opredelilo v zadevi Köbler za ugotovitev odgovornosti „države“, razlagati tako, da je treba izpolnjevanje zahtev za odgovornost države članice zaradi kršitve prava Unije s strani sodišč zadevne države presojati na podlagi nacionalnega prava?

                  2.

                  Ali je treba pravila in osnovna načela prava Unije (natančneje člen 4(3) PEU in zahtevo po učinkovitem pravnem varstvu), zlasti sodbe Sodišča v zvezi z odgovornostjo države članice, med drugim v zadevah Francovich in drugi, Brasserie du pêcheur in Factortame ter Köbler, razlagati tako, da pravnomočnost sodb, s katerimi se krši pravo Unije in ki so jih izdala sodišča države članice, ki odločajo na zadnji stopnji, izključuje, da bi se ugotovila odgovornost države članice za škodo?

                  3.

                  Ali je treba načeli „učinkovitosti“ in enakovrednosti, ki ju določajo direktive 89/665/ES (1), 92/13/ES (2) in 2007/66/ES (3) ter sodbe Sodišča v zadevah Kühne & Heitz, Kapferer, Impresa Pizzarotti in Transportes Urbanos y Servicios Generales razlagati tako, da se v okviru postopka revizije stranka ne more več sklicevati na presoje iz sodbe Sodišča, ki je bila izdana v postopku sprejetja predhodne odločbe, ki ga je sprožilo drugostopenjsko sodišče, ob upoštevanju, da se v postopku v glavni stvari te presoje niso upoštevale, še zlasti pa v primeru, ko zadnjestopenjsko sodišče države članice, ki obravnava zadevo, zavrne kasacijsko pritožbo zoper sodbo v postopku v glavni stvari zato, ker se stranka ni pravočasno sklicevala na presoje iz sodbe Sodišča?

                  4.

                  Ali je treba direktive, navedene v tretjem vprašanju za predhodno odločanje, sodno prakso, ki izhaja zlasti iz sodb Impresa Pizzarotti (C-213/13), Kapferer (C-234/04), Kühne & Heitz (C-453/00) in Transportes Urbanos y Servicios Generales (C-118/08) ter se nanaša na dopustnost zahtevka za revizijo, in osnovna načela, ki jih je določilo Sodišče v zadevah C-470/99, C-327/00 in C-241/06 glede rokov, ki jih določa nacionalna zakonodaja v postopkih javnega naročanja, razlagati tako, da nacionalna sodišča ravnajo pravilno, če zato, ker se stranka nanjo ni sklicevala pravočasno v postopku na drugi stopnji, ne upoštevajo sodbe Sodišča, ki je bila izdana na podlagi predloga za sprejetje predhodne odločbe, ki jo je vložilo drugostopenjsko sodišče, ki je obravnavalo zadevo, ali sodbe Sodišča, ki do postopka pred sodiščem druge stopnje ni bila na voljo v jezikovni različici uradnega jezika države članice, in če kljub temu zavržejo kot nedopusten zahtevek za revizijo, ki ga je vložila stranka in se pri tem oprla na sodbe Sodišča, pri čemer te sodbe ta sodišča ne upoštevajo, prav tako pa ne bi pomembnih dejstev iz teh sodb?

                  5.

                  Ali je treba direktive, navedene v tretjem vprašanju za predhodno odločanje, in sodno prakso, ki izhaja zlasti iz sodb Impresa Pizzarotti (C-213/13), Kapferer (C-234/04), Kühne & Heitz (C-453/00) in Transportes Urbanos y Servicios Generales (C-118/08), razlagati tako, da v primeru, da se stranka sklicuje na sodbo Sodišča v zadevi Kempter (C-2/06) – v skladu s katero se ni treba sklicevati na sodbe Sodišča, saj jih mora sodišče upoštevati po uradni dolžnosti – nacionalna sodišča ravnajo pravilno, če ne upoštevajo sodb Sodišča in sledijo nacionalnim postopkovnim pravilom ter v nasprotju s tem, kar je bilo odločeno v zadevi [Kempter], tako da se ta okoliščina niti ne omeni v odločbi, s katero se zaključi postopek, ali v njeni obrazložitvi in če zavržejo zahtevek za revizijo, ki ga je vložila ta stranka v postopku, ki se je pri tem oprla na sodbe Sodišča, na katere se je sklicevala, ne da bi jih upoštevala, prav tako pa ne bi upoštevala pomembnih dejstev iz teh sodb?

                  6.

                  Ali je treba zahtevo po dovolj hudi kršitvi, določeni v sodbah Köbler in Traghetti del Mediterraneo, razlagati tako, da ne gre za tako kršitev, če sodišče, ki odloča na zadnji stopnji in ki očitno odloči v nasprotju z ustaljeno in zelo podrobno navedeno sodno prakso Sodišča – celo z utemeljitvijo v različnih pravnih mnenjih – zavrže zahtevek za revizijo, ne da bi se nanjo sklicevalo niti obrazložilo svoje sodne odločbe v luči prava Unije in očitno niti ne preuči niti ne omeni potrebe po predložitvi zadeve Sodišču, čeprav se je v utemeljitev te potrebe podrobno navedla upoštevna sodna praksa Sodišča? Ali mora nacionalno sodišče, ob upoštevanju sodbe Sodišča v zadevi CILFIT (C-283/81), utemeljiti svojo odločitev, da bo zavrglo zahtevek za revizijo kot nedopusten, če se s tem oddalji od ustaljene in zavezujoče pravne razlage Sodišča ter odloči, da ne bo vložilo predloga za predhodno odločanje, ne da bi to kakor koli obrazložilo?

                  7.

                  Ali je treba načeli učinkovitega pravnega varstva in enakovrednosti iz členov 19 in 4(3) PEU, svobodo ustanavljanja in svobodo opravljanja storitev, določeni v členu 49 PDEU, ter Direktivo Sveta 93/37/EGS o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil za gradnje ter direktive 89/665/EGS, 92/13/EGS in 2007/66/ES razlagati tako, da [ne nasprotujejo] temu, da pristojni organi in sodišča z očitnim neupoštevanjem prava Unije, ki se uporabi, po vrsti zavračajo pravna sredstva, ki jih je vložila tožeča stranka, ker ji je bilo onemogočeno sodelovanje v postopku oddaje javnega naročila, z drugimi besedami pravna sredstva, za katera je treba po potrebi pripraviti številne dokumente, pri čemer je treba vložiti veliko časa in denarja, oziroma sodelovati na obravnavah, in temu, da upoštevna zakonodaja tožeči stranki preprečuje, da bi od sodišča zahtevala odškodnino za škodo, ki jo je utrpela zaradi nezakonitih ukrepov, čeprav je gotovo, da teoretično obstaja možnost ugotovitve odgovornosti za škodo, povzročeno pri opravljanju sodnih funkcij?

                  8.

                  Ali je treba načela, določena v sodbah Köbler, Traghetti del Mediterraneo in San Giorgio razlagati tako, da ni mogoče zahtevati odškodnine za škodo, ki je nastala zaradi dejstva, da sodišče države članice, ki odloča na zadnji stopnji, v nasprotju z ustaljeno sodno prakso Sodišča ni dopustilo revizije postopka, ki jo je pravočasno zahtevala stranka in v okviru katere bi lahko zahtevala odškodnino za povzročene stroške?

                  9.

                  Če je v skladu z nacionalnim pravom treba dopustiti revizijo postopka zaradi obstoja nove odločbe ustavnega sodišča in zaradi vzpostavitve skladnosti z ustavo, ali je treba ob upoštevanju načela enakovrednosti in vsebine sodbe Sodišča v zadevi Transportes Urbanos y Servicios Generales (C-118/08) dopustiti tudi postopek revizije v primeru, ko se v postopku v glavni stvari s sklicevanjem na določbe nacionalnega prava glede postopkovnih rokov ni upoštevalo sodbe Sodišča, predhodno izdane v drugi zadevi, sodbe Sodišča na zahtevo sodišča, ki je obravnavalo postopek v glavni stvari, in upoštevnih dejstev iz teh sodb?

         (1)  Direktiva Sveta z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 1, str. 246).

         (2)  Direktiva Sveta 92/13/EGS z dne 25. februarja 1992 o uskladitvi zakonov in drugih predpisov o uporabi pravil Skupnosti za oddajo javnih naročil podjetij na vodnem, energetskem, transportnem in telekomunikacijskem področju (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 1, str. 315).

         (3)  Direktiva 2007/66/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2007 o spremembi direktiv Sveta 89/665/EGS in 92/13/EGS glede izboljšanja učinkovitosti revizijskih postopkov oddaje javnih naročil (UL 2007, L 335, str. 31).


title: Zadeva T-408/18: Tožba, vložena 3. julija 2018 – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/Izvajalska agencija za izobraževanje, avdiovizualno področje in kulturo (EACEA)

text:
               10.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/18

      Tožba, vložena 3. julija 2018 – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/Izvajalska agencija za izobraževanje, avdiovizualno področje in kulturo (EACEA)
      (Zadeva T-408/18)
      (2018/C 319/22)
      Jezik postopka: grščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (Solun, Grčija) (zastopnica: S. Paliou, avvocato)

         Tožena stranka: Izvajalska agencija za izobraževanje, avdiovizualno področje in kulturo (EACEA)

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  ugotovi, da je zahtevek tožene stranke iz opomina št. 3241804913 z dne 16. aprila 2018 na vračilo dela pomoči, ki jo je tožeča stranka prejela za projekt ENHSA (European Network of Heads of Schools of Architecture), glede zneska 77 169,78 EUR neutemeljen in da ta znesek ustreza upravičenim stroškom;

                  —

                  ugotovi, da je zahtevek tožene stranke iz opomina št. 3241804682 z dne 9. aprila 2018 na vračilo dela pomoči v znesku 28 976,83 EUR, ki ga je tožeča stranka prejela za projekt ARCHI-MUNDUS, neutemeljen in da ta znesek ustreza upravičenim stroškom;

                  —

                  toženi stranki naloži vračilo zgoraj navedenih zneskov skupaj z zakonskimi obrestmi; in

                  —

                  Izvajalski agenciji za izobraževanje, avdiovizualno področje in kulturo naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis s to tožbo prereka zahtevek EACEA iz opomina št. 3241804913 z dne 16. aprila 2018, ki se glasi na znesek 84 955,12 EUR v zvezi s projektom ENHSA. Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis poleg tega prereka zahtevek EACEA iz opomina št. 3241804682 z dne 9. aprila 2018, ki se glasi na znesek 28 976,83 EUR v zvezi s projektom ARCHI-MUNDUS.
      Navedena zahtevka sta bila vložena po pregledu na kraju samem, ki ga je EACEA opravil v prostorih tožeče stranke in pri katerem je EACEA podvomila o tem, da so stroški v zvezi s pavšalnim nadomestilom za konference, organizirane v okviru projektov ENHSA in ARCHI, dejansko nastali.
      V teh okoliščinah tožeča stranka Splošnemu sodišču Evropske unije predlaga, naj ugotovi, da (dnevno) pavšalno nadomestilo za udeležence konferenc obeh programov, ki ne govorijo grškega jezika, ustreza upravičenim stroškom.
      Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis trdi, da so stroški, ki jih prereka EACEA, upravičeni, kar potrjuje gradivo, ki ga je tožeča stranka EACEA predložila ob pregledu na kraju samem in v izmenjavi dopisov, ki je sledilo.


title: Zadeva T-438/17: Sklep Splošnega sodišča z dne 11. julija 2018 – The Scotch Whisky Association/EUIPO – José Estévez (JOHN COR)

text:
               10.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/26

      Sklep Splošnega sodišča z dne 11. julija 2018 – The Scotch Whisky Association/EUIPO – José Estévez (JOHN COR)
      (Zadeva T-438/17) (1)

      (2018/C 319/31)
      Jezik postopka: španščina
      Predsednica prvega senata je odredila izbris zadeve.

         (1)  UL C 309, 18.9.2017.


title: Zadeva T-426/18: Tožba, vložena 11. julija 2018 – Bizbike in Hartmobile/Komisija

text:
               24.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 341/21

      Tožba, vložena 11. julija 2018 – Bizbike in Hartmobile/Komisija
      (Zadeva T-426/18)
      (2018/C 341/32)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeči stranki: Bizbike (Wielsbeke, Nizozemska) in Hartmobile BV (Amsterdam, Nizozemska) (zastopnik: R. MacLean, Solicitor)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

                  —

                  razglasi dopustnost tožbe;

                  —

                  razglasi ničnost Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2018/671 z dne 2. maja 2018 o obvezni registraciji uvoza električnih koles s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (1) iz razlogov, navedenih v tožbi; in

                  —

                  Evropski komisiji in vsem intervenientom naloži plačilo stroškov in izdatkov v postopku.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata pet tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog v zvezi z obstojem očitne napake pri presoji dejstev in prava, ki pomeni kršitev člena 10(4)(c) Uredbe 2016/1036 (2), in zlasti zahteve po ugotovitvi zadostne stopnje seznanitve ali zavedanja uvoznikov o dampingu in škodi, ki jo je industrija Unije utrpela zaradi naložitve registracije uvozov.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog v zvezi s kršitvijo načel pravne varnosti in legitimnih pričakovanj na podlagi člena 10(4)(c) Uredbe 2016/1036.
                  Tožeči stranki trdita, da naj bi Uredba 2018/671 kršila načelo pravne varnosti s tem, da tožečima strankama pripisuje predvideno seznanitev z zatrjevanim obstojem dampinga in škodo, in s tem, da jima pripisuje vedenje o dejanskem stanju preden je bil sprejet kakršen koli zakonski ukrep.
                  Uredba 2018/671 naj bi kršila načelo legitimnih pričakovanj s tem, da je v njej razvita razlaga o predvideni seznanitvi, ki naj bi povzročila neučinkovitost izjemne narave in zahtev postopka registracije uvoza.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: očitna napaka glede dejanskega stanja in prava, ki je privedla do kršitve člena 10(4)(d) Uredbe 2016/1036 in člena 16(4)(d) Uredbe 2016/1037 (3), s tem, da niso bili ocenjeni vsi relevantni dokazi v zvezi z upoštevnimi gospodarskimi dejavniki, ki negativno vplivajo na rezultate industrije Unije, da bi se dokazala škoda in vzročna zveza z uvozi zadevnega proizvoda.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: pravica tožečih strank do obrambe je bila kršena s tem, da se jim ni omogočil hiter in pravočasen dostop do ključnih razlogov, ki so jih vlagatelji pritožbe navedli v škodo zmožnosti tožečih strank, da ustrezno in učinkovito izpodbijata trditve vlagateljev pritožbe o izpolnjevanju zakonskih predpostavk za registracijo uvoza, ki jo je treba naložiti.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog, s katerim se zatrjuje, da ni bila navedena zadostna obrazložitev ključnih trditev v Uredbi 2018/671, da bi se utemeljila registracija uvoza, in konkretneje da ni bila podana ustrezna obrazložitev, zakaj bi nenehna rast uvoza iz Ljudske republike Kitajske po vse nižjih cenah povzročila zatrjevano dodatno škodo, pri čemer se niso dovolj upoštevale nasprotne trditve tožečih strank.

         (1)  Izvedbena uredba Komisije (EU) 2018/671 z dne 2. maja 2018 o obvezni registraciji uvoza električnih koles s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (UL L 113, 3.5.2018, str. 4).

         (2)  Uredba (EU) 2016/1036 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2016 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske unije (UL L 176, 30.6.2016, str. 21).

         (3)  Uredba (EU) 2016/1037 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2016 o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske unije (UL L 176, 30.6.2016, str. 55).


title: Zadeva C-427/18 P: Pritožba, ki jo je Evropska služba za zunanje delovanje vložila 26. junija 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 13. aprila 2018 v zadevi T-119/17, Alba Aguilera/ESZD

text:
               24.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 341/6

      Pritožba, ki jo je Evropska služba za zunanje delovanje vložila 26. junija 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 13. aprila 2018 v zadevi T-119/17, Alba Aguilera/ESZD
      (Zadeva C-427/18 P)
      (2018/C 341/07)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Pritožnica: Evropska služba za zunanje delovanje (zastopniki: S. Marquardt in R. Spac, agenta, M. Troncoso Ferrer, abogado, F.-M. Hislaire, avocat, S. Moya Izquierdo, abogada)

         Druge stranke v postopku: Ruben Alba Aguilera, Simone Barenghi, Massimo Bonannini, Antonio Capone, Stéphanie Carette, Alejo Carrasco Garcia, Francisco Carreras Sequeros, Carl Daspect, Nathalie Devos, Jean-Baptiste Fauvel, Paula Cristina Fernandes, Stephan Fox, Birgitte Hagelund, Chantal Hebberecht, Karin Kaup-Laponin, Terhi Lehtinen, Sandrine Marot, David Mogollon, Clara Molera Gui, Daniele Morbin, Charlotte Onraet, Augusto Piccagli, Gary Quince, Pierre-Luc Vanhaeverbeke, Tamara Vleminckx, Birgit Vleugels, Robert Wade, Luca Zampetti

         Predlogi

                  —

                  Ugotovi naj se, da je pritožba dopustna in utemeljena;

                  —

                  posledično naj se sodba Splošnega sodišča z dne 13. aprila 2018 v zadevi T-119/17 razveljavi;

                  —

                  ugodi naj se predlogom ESZD na prvi stopnji;

                  —

                  drugim strankam v postopku naj se naloži plačilo stroškov postopka na obeh stopnjah.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prvi pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava pri razlagi člena 1 iz Priloge X h Kadrovskim predpisom za uradnike, ki jo je opravilo Splošno sodišče. Po navedbah Splošnega sodišča je s to določbo naložena obveznost sprejetja splošnih določb za izvajanje v skladu s členom 110 Kadrovskih predpisov, ki naj bi veljala za celotno Prilogo X h Kadrovskim predpisom, zlasti njen člen 10 (točki 30 in 31 izpodbijane sodbe). Vendar je zakonodajalec je v Prilogi X izrecno določil obveznost sprejetja splošnih določb za izvajanje le v členu 3. V ostalih določbah, kot so člen 2, drugi odstavek, člen 5(2), člen 8, prvi odstavek, oziroma člena 10 in 21 pa je zakonodajalec določil samo pogoje ali pravila za izvajanje, ki jih sprejme organ za imenovanja.
      Drugi pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava pri razlagi, ki jo je Splošno sodišče opravilo glede člena 10 iz Priloge X, ker naj bi šlo za določbo, ki je tako nejasna in nenatančna, da dopušča samovoljno uporabo, zaradi česar naj bi bilo potrebno sprejetje splošnih določb za izvajanje (točki 28 in 29 izpodbijane sodbe). Pritožnica meni, da člen 10 iz Priloge X daje dovolj natančen pravni okvir in jasno določa meje diskrecijske pravice organa za imenovanja.


title: Zadeva C-436/18 P: Pritožba, ki jo je Shanxi Taigang Stainless Steel Co. Ltd vložila 2. julija 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 23. aprila 2018 v zadevi T-675/15, Shanxi Taigang Stainless Steel/Evropska komisija

text:
               24.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 341/7

      Pritožba, ki jo je Shanxi Taigang Stainless Steel Co. Ltd vložila 2. julija 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 23. aprila 2018 v zadevi T-675/15, Shanxi Taigang Stainless Steel/Evropska komisija
      (Zadeva C-436/18 P)
      (2018/C 341/08)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnica: Shanxi Taigang Stainless Steel Co. Ltd (zastopnika: E. Vermulst, J. Cornelis, odvetnika)

         Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Eurofer, Association Européenne de l'Acier, ASBL

         Predlogi

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 23. aprila 2018 v zadevi T-675/15, Shanxi Taigang Stainless Steel Co. Ltd./Evropska komisija;

                  —

                  razveljavi Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2015/1429 (1) z dne 26. avgusta 2015 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz hladno valjanih ploščatih izdelkov iz nerjavnega jekla s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Tajvan v delu, v katerem se nanaša na pritožnico; in

                  —

                  naloži Evropski komisiji, naj plača pritožničine stroške te pritožbe ter stroške postopka pred Splošnim sodiščem v zadevi T-675/15.

            podredno,

                  —

                  zadevo vrne Splošnemu sodišču v odločanje; in

                  —

                  pridrži odločitev o stroških postopka pred Splošnim sodiščem in pritožbenega postopka.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja dva pritožbena razloga.
      Prvič, v izpodbijani sodbi naj bi bila podana nezakonita razlaga drugega stavka drugega odstavka člena 2(7)(a) Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009 (2) z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske, s tem, da je iz te določbe razbrala pogoj glede izbire analogne države, ki ga v besedilu te določbe ni.
      Drugič, s tem, da določa, da prilagoditve normalne vrednosti načeloma niso mogoče pri uporabi člena 2(7)(a) Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009, naj bi bila v izpodbijani sodbi kršena ta določba.

         (1)  UL 2015, L 224, str. 10.

         (2)  UL 2009, L 343, str. 51.


title: Zadeva C-517/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 6. avgusta 2018 – Fédération des fabricants de cigares/Premier ministre, Ministre des Solidarités et de la Santé

text:
               8.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 364/9

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 6. avgusta 2018 – Fédération des fabricants de cigares/Premier ministre, Ministre des Solidarités et de la Santé
      (Zadeva C-517/18)
      (2018/C 364/09)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Conseil d'État

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Fédération des fabricants de cigares

         Tožena stranka: Premier ministre, Ministre des Solidarités et de la Santé

         Druga stranka: Société nationale d’exploitation industrielle des tabacs et allumettes (SEITA)

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba določbe člena 13(1) in (3) Direktive 2014/40/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 3. aprila 2014 (1) razlagati tako, da je z njimi prepovedana uporaba kakršnega koli imena blagovne znamke, ki namiguje na nekatere lastnosti, na zavojčkih, zunanji embalaži in tobačnih izdelkih, ne glede na sloves znamke?

                  2.

                  Ali se z določbami člena 13(1) in (3) Direktive – glede na to, kako jih je treba razlagati – v delu, v katerem se uporabljajo za imena in blagovne znamke, spoštujejo lastninska pravica, svoboda izražanja, svoboda gospodarske pobude, načelo sorazmernosti in načelo pravne varnosti?

                  3.

                  Če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen, ali določbe člena 13(1) in (3) Direktive, obravnavane skupaj z določbami člena 24(2) navedene direktive, spoštujejo lastninsko pravico, svobodo izražanja, svobodo gospodarske pobude in načelo sorazmernosti?

         (1)  Direktiva 2014/40/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 3. aprila 2014 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic o proizvodnji, predstavitvi in prodaji tobačnih in povezanih izdelkov in razveljavitvi Direktive 2001/37/ES (UL L 127, str. 1).


title: Zadeva C-501/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad Sofia-grad (Bolgarija) 30. julija 2018 – BT/Balgarska narodna banka

text:
               8.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 364/4

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad Sofia-grad (Bolgarija) 30. julija 2018 – BT/Balgarska narodna banka
      (Zadeva C-501/18)
      (2018/C 364/05)
      Jezik postopka: bolgarščina

         Predložitveno sodišče

      Administrativen sad Sofia-grad

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: BT

         Tožena stranka: Balgarska narodna banka

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali izhaja iz načel enakovrednosti in učinkovitosti, ki veljata v pravu Unije, da je nacionalno sodišče zavezano k temu, da po uradni dolžnosti tožbo opredeli kot vloženo s strani države članice zaradi neizpolnjevanja zaveze iz člena 4(3) Pogodbe o Evropski uniji (PEU), kadar je predmet tožbe nepogodbena odgovornost države članice za škodo, nastalo zaradi kršitve prava Unije, ki naj bi jo povzročil organ države članice, in

                              —

                              člen 4(3) PEU v tožbi ni bil izrecno naveden kot pravna podlaga, vendar je iz obrazložitve tožbe razvidno, da je tožba vložena zaradi škode, ki nastane zaradi kršitve določb prava Unije;

                              —

                              odškodninski zahtevek temelji na nacionalnem predpisu o odgovornosti države za škodo, ki nastane pri opravljanju upravne dejavnosti, je objektivna in ki nastane pod naslednjimi pogoji: nezakonitost pravnega akta, dejanja ali opustitve s strani organa oziroma uslužbenca pri opravljanju upravne dejavnosti ali v zvezi z njo; nastanek premoženjske ali nepremoženjske škode; neposredna vzročna zveza med škodo in nezakonitim ravnanjem organa;

                              —

                              mora sodišče v skladu s pravom države članice po uradni dolžnosti pravno podlago odgovornosti države za dejavnost pravosodnih organov opredeliti na podlagi okoliščin, na katerih temelji tožba?

                  2.

                  Ali izhaja iz 27. uvodne izjave Uredbe (EU) št. 1093/201[0] (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o ustanovitvi Evropskega nadzornega organa (Evropski bančni organ), da na podlagi člena 17(3) te uredbe izdano priporočilo, v katerem je ugotovljena kršitev prava Unije s strani centralne banke države članice v zvezi z roki za izplačilo zajamčenih vlog vlagateljem posamezne kreditne institucije, v okoliščinah, kakršne so v postopku v glavni stvari:

                              —

                              vlagateljem kreditne institucije podeljuje pravico, da se za utemeljitev odškodninske tožbe zaradi te kršitve prava Unije pred nacionalnim sodiščem sklicujejo na to priporočilo, če se upošteva izrecno pristojnost Evropskega bančnega organa za ugotavljanje kršitev prava Unije in to, da vlagatelji niso in tudi ne morejo biti naslovniki tega priporočila ter da to ne ustvarja nikakršnih neposrednih pravnih posledic zanje;

                              —

                              velja glede na pogoj, da mora kršeno pravilo določati jasne in brezpogojne obveznosti, če se upošteva, da člen 1, točka 3(i) Direktive 94/19/ES (2) o sistemih zajamčenih vlog, če se razlaga v povezavi z 12. in 13. uvodno izjavo te direktive, ne vsebuje vseh elementov, potrebnih za utemeljitev jasne in brezpogojne obveznosti držav članic, in vlagateljem ne podeljuje neposredne pravice, ter ob upoštevanju dejstva, da ta direktiva predvideva zgolj minimalno uskladitev, ki ne obsega vseh indicev, na podlagi katerih je treba ugotavljati nerazpoložljive vloge, in tega, da priporočilo ni bilo utemeljeno z drugimi jasnimi in brezpogojnimi določbami prava Unije v zvezi s temi indici, to je med drugim z oceno pomanjkanja likvidnosti in trenutno odsotnimi obeti za izplačilo ter obstoječo obveznostjo za odreditev ukrepov zgodnjega posredovanja in nadaljevanje poslovanja kreditne institucije;

                              —

                              glede na predmet, jamstvo vlog, in pristojnost Evropskega bančnega organa za sprejemanje priporočil za sisteme zajamčenih vlog v skladu s členom 26(2) Uredbe (EU) št. 1093/2010 velja v zvezi z nacionalno centralno banko, ki ni povezana z nacionalnim sistemom zajamčenih vlog in ki ni pristojni organ v skladu s členom 4, točka 2[iii] te uredbe?

                  3.

                  Ali izhaja iz sodb Sodišča Evropske unije z dne 12. oktobra 2004, Paul in drugi (C-222/02, EU:C:2004:606, točke 38, 39, 43 in od 49 do 51), z dne 5. marca 1996, Brasserie du pêcheur in Factortame (C-46/93 in C-48/93, EU:C:1996:79, točki 42 in 51), z dne 15. junija 2000, Dorsch Consult/Svet in Komisija (C-237/98 P, EU:C:2000:321, točka 19), in z dne 2. decembra 1971, Zuckerfabrik Schöppenstedt/Svet (5/71, EU:C:1971:116, točka 11), tudi ob upoštevanju sedanjega stanja prava Unije, ki je upoštevno v postopku v glavni stvari, da:

                              A)

                              določbe Direktive 94/19, zlasti člen 7(6), vlagateljem podeljuje pravico do vložitve odškodninskega zahtevka proti državi članici zaradi nezadostnega nadzora kreditne institucije, ki upravlja njihove vloge, in ali so te pravice omejene na zajamčeno višino vlog ali pa je treba pojem „pravica do odškodnine“ v tem predpisu razlagati širše?

                              B)

                              predstavljajo nadzorniški ukrepi, ki jih odredi centralna banka države članice za sanacijo kreditne institucije, med katere spada začasna ustavitev plačil, ki so posebej predvideni v členu 2, sedma alinea, Direktive 2001/24/ES (3), in za kakršne gre v postopku v glavni stvari, neupravičen in nesorazmeren poseg v lastninsko pravico vlagateljev, zaradi katere nastane nepogodbena odgovornost za škodo, nastalo zaradi kršitve prava Unije, če glede na člen 116(5) zakona o kreditnih institucijah ter člen 4(2), točka 1, in člen 94(1), točka 4, zakona o insolventnosti bank pravo posamezne države članice določa, da se med trajanjem ukrepov pogodbene obresti izračunajo in da se lahko terjatve, ki presegajo zajamčeni znesek vlog, poplačajo v splošnem postopku zaradi insolventnosti ter izplačajo obresti?

                              C)

                              v nacionalnem pravu države članice določeni pogoji za nepogodbeno odgovornost za škodo, ki nastane zaradi dejanja ali opustitve centralne banke države članice v zvezi z izvajanjem nadzorniških pooblastil s področja uporabe člena 65(1)(b) PDEU, ne smejo biti v nasprotju s pogoji in načeli te odgovornosti, ki veljajo v pravu Unije, in sicer konkretno: z načelom neodvisnosti odškodninske tožbe in ničnostne tožbe in z ugotovljeno nedopustnostjo pogoja v skladu z nacionalnim pravom, da je treba pravno dejanje oziroma opustitev, zaradi katere se zahteva odškodnina, najprej razveljaviti; z nedopustnostjo pogoja v nacionalnem pravu o odgovornosti organov ali uradnikov, zaradi ravnanja katerih se odškodnina zahteva; s pogojem za odškodninske tožbe za povračilo premoženjske škode, da je tožeča stranka ob vložitvi tožbe utrpela dejansko in gotovo škodo?

                              D)

                              mora na podlagi načela neodvisnosti odškodninske tožbe in ničnostne tožbe, ki velja v pravu Unije, biti izpolnjen pogoj nezakonitosti ravnanja organa, ki je enakovreden pogoju iz nacionalnega prava države članice, v skladu s katerim mora biti pravno dejanje ali opustitev, zaradi katerega se terja odškodnina, in sicer ukrepi za sanacijo kreditne institucije, razveljavljeno, če se upoštevajo okoliščine postopka v glavni stvari in naslednje:

                                          —

                                          ti ukrepi se ne nanašajo na tožečo stranko, ki je vlagateljica pri kreditni instituciji, in po nacionalnem pravu in nacionalni sodni praksi ni upravičena, da zahteva razveljavitev posameznih odločb, s katerimi so bili ti ukrepi odrejeni, in so te odločbe postale pravnomočne;

                                          —

                                          pravo Unije – na tem področju konkretno Direktiva 2001/24 – državam članicam za veljavnost ukrepov ne nalaga izrecne obveznosti, da predvidi možnost izpodbijanja nadzorniških ukrepov s strani vseh upnikov;

                                          —

                                          v pravu države članice nepogodbena odgovornost za škodo, ki nastane zaradi zakonitega ravnanja organov oziroma uradnikov, ni predvidena?

                              E)

                              se v primeru, če se bo sledilo razlagi, da se pogoj nezakonitosti ravnanja organa v okoliščinah, kakršne so v postopku v glavni stvari, ne uporablja, za tožbe vlagateljev kreditne institucije, s katerimi se zahteva odškodnina zaradi dejanja ali opustitve centralne banke države članice, zlasti plačilo obresti za nepravočasno izplačane zajamčene vloge in izplačilo vlog, v znesku, ki presega zajamčeni znesek, ki se lahko zahtevajo kot odškodnina zaradi kršitve členov od 63 do 65 in 120 PDEU, člena 3 PEU in člena 17 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, uporabljajo s strani Sodišča Evropske unije določeni pogoji za nepogodbeno odgovornost za škodo:

                                          —

                                          pogoji, ki so nastali na podlagi zakonitega ravnanja organa, in sicer konkretno trije kumulativni pogoji, in sicer obstoj dejanske škode, vzročne zveze med škodo in zadevnim ravnanjem ter neobičajna in posebna narava škode, zlasti pri tožbah za izplačilo obresti zaradi nepravočasnega izplačila zajamčenih vlog, ali

                                          —

                                          na področju ekonomske politike zlasti pogoj „le ko obstaja dovolj resna kršitev hierarhično višje pravne norme, ki je namenjena varstvu posameznika“, zlasti pri tožbah vlagateljev za izplačilo vlog, ki presegajo zajamčeni znesek, ki se uveljavljajo kot škoda, če se upošteva široka diskrecijska pravica, ki jo imajo države članice v povezavi s členom 65(1)(b) PDEU in ukrepi v skladu z Direktivo 2001/24, in če se okoliščine, ki zadevajo kreditno institucijo in osebo, ki zahteva odškodnino, navezujejo le na eno državo članico, vendar pa za vse vlagatelje veljajo iste določbe in ustavno načelo enakosti pred zakonom?

                  4.

                  Ali izhaja iz razlage člena 10(1) v povezavi s členoma 1, točka 3(i) in 7(6) Direktive 94/19 ter obrazložitve v sodbi Sodišča Evropske unije z dne 21. decembra 2016, Velvoet in drugi (C-76/15, EU:C:2016:975, točke od 82 do 84), da področje uporabe določb te direktive vključuje vlagatelje,

                              —

                              katerih vloge v obdobju od začasne ustavitve plačil kreditne institucije do odvzema dovoljenja za opravljanje bančnih storitev niso bile vračljive na podlagi pogodb in zakonskih določb, vlagatelji pa niso izrecno zahtevali, naj se te vloge vrnejo,

                              —

                              ki so se strinjali s klavzulo, ki določa izplačilo vloge v zajamčeni višini po postopku, ki ga ureja pravo države članice, tudi konkretno po odvzemu dovoljenja kreditni instituciji, ki vloge upravlja, ter je ta pogoj izpolnjen in

                              —

                              ima omenjena klavzula pogodbe o vlogi, v skladu s pravom države članice, med pogodbenicama moč zakona?

            Ali izhaja iz določb te direktive ali iz drugih določb prava Unije, da nacionalno sodišče take klavzule iz pogodbe o vlogi ne sme upoštevati in tožbe vlagatelja za izplačilo obresti zaradi nepravočasnega izplačila vlog v zajamčeni višini v skladu s to pogodbo ne sme proučiti glede pogojev za nepogodbeno odgovornost za škodo zaradi kršitve prava Unije in na podlagi člena 7(6) Direktive 94/19?

         (1)  Uredba (EU) št. 1093/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o ustanovitvi Evropskega nadzornega organa (Evropski bančni organ) in o spremembi Sklepa št. 716/2009/ES ter razveljavitvi Sklepa Komisije 2009/78/ES (UL 2010, L 331, str. 12).

         (2)  Direktiva 94/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 1994 o sistemih zajamčenih vlog (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 2, str. 252).

         (3)  Direktiva 2001/24/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. aprila 2001 o reorganizaciji in prenehanju kreditnih institucij (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 4, str. 15).


title: Zadeva T-401/18: Tožba, vložena 3. julija 2018 – SFIE-PE/Parlament

text:
               8.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 364/13

      Tožba, vložena 3. julija 2018 – SFIE-PE/Parlament
      (Zadeva T-401/18)
      (2018/C 364/13)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Syndicat des fonctionnaires internationaux et européens – Section du Parlement européen (SFIE-PE) (Bruselj, Belgija) (zastopnica: L. Levi, avocat)

         Tožena stranka: Evropski parlament

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  to tožbo razglasi za dopustno in utemeljeno;

                  —

                  in zato:

                              —

                              odločbo z dne 2. julija 2018 o zahtevi za tolmače za 3. julija 2018 in bodoče odločbe o zahtevi za tolmače za 4, 5, 10 in 11 julij 2018 razglasi za nične;

                              —

                              toženi stranki naloži plačilo nepremoženjske škode ex aequo et bono ocenjene na 10 000 EUR;

                              —

                              toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog je kršitev pravice do kolektivnega delovanja in pravice do obveščanja in posvetovanja, kot so določene v členih 28 in 27 Listine o temeljnih pravicah in Direktivi 2002/14/ES Evropskega parlamenta In Sveta z dne 11. marca 2002 o določitvi splošnega okvira za obveščanje in posvetovanje z delavci v Evropski skupnosti – Skupna izjava Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije o zastopanju delavcev (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 219) in pojasnjene ter udejanjene z Okvirnim sporazumom med Evropskim parlamentom in sindikalnimi ter poklicnimi organizacijami osebja institucije z dne 12. julija 1990 in kršitev pravice do dobrega upravljanja, kot je določena v členu 41 Listine.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog je nepristojnost avtorja akta in kršitev načela pravne varnosti.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog je kršitev pravice do učinkovitega pravnega sredstva, kot je določeno v členu 47 Listine.


title: Zadeva C-505/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 30. julija 2018 – COPEBI SCA/Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

text:
               8.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 364/7

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 30. julija 2018 – COPEBI SCA/Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)
      (Zadeva C-505/18)
      (2018/C 364/06)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Conseil d'État

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: COPEBI SCA

         Tožena stranka: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

         Druga stranka: Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba Odločbo Evropske komisije 2009/402/ES z dne 28. januarja 2009 o „načrtih ukrepov ob nepredvidljivih dogodkih“ v sektorju sadja in zelenjave, ki jih je izvedla Francija (C 29/05 (ex NN 57/05)) (1), razlagati tako, da zajema pomoči, ki jih je Office national interprofessionnel des fruits, des légumes et de l’horticulture (nacionalni panožni urad za sadje, zelenjavo in vrtnarstvo; v nadaljevanju: ONIFLHOR) izplačal odboru Comité économique agricole du bigarreau d’industrie (kmetijsko-ekonomski odbor za češnje sorte bigarreau, namenjene za industrijsko predelavo; v nadaljevanju: CEBI) in so jih pridelovalcem češenj sorte bigarreau, namenjenih za industrijsko predelavo, dodelile skupine proizvajalcev, ki so člani tega odbora, čeprav odbora CEBI ni med osmimi kmetijsko-gospodarskimi odbori, navedenimi v točki 15 obrazložitve Odločbe, zadevne pomoči pa so bile v nasprotju z mehanizmom financiranja, opisanim v točkah od 24 do 28 obrazložitve te odločbe, financirane samo iz subvencij odbora ONIFLHOR, ne pa tudi iz prostovoljnih prispevkov proizvajalcev, imenovanih sektorski prispevki?

         (1)  UL L 127, str. 11.


title: Zadeva T-459/18: Tožba, vložena 31. julija 2018 – Lotte/EUIPO – Générale Biscuit-Glico France (PEPERO original)

text:
               8.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 364/17

      Tožba, vložena 31. julija 2018 – Lotte/EUIPO – Générale Biscuit-Glico France (PEPERO original)
      (Zadeva T-459/18)
      (2018/C 364/17)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: francoščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Lotte Corp. (Séoul, Južna Koreja) (zastopnik: G. Ringeisen, avocat)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Générale Biscuit-Glico France (Clamart, Francija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Imetnik sporne znamke: tožeča stranka

         Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Evropske unije PEPERO original v rdeči, rjavi, rumeni in beli barvi

         Postopek pred EUIPO: postopek za ugotovitev ničnosti

         Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 11. maja 2018 v zadevi R 913/2017-1

         Tožbeni predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  ugotovi, da je ta tožba dopustna;

                  —

                  razveljavi izpodbijano odločbo v delu, v katerem je bila z njo razveljavljena znamka Evropske Unije št. 7 413 651 družbe LOTTE in je bilo tej družbi naloženo plačilo stroškov in pristojbin družbe Générale Biscuit-Glico France;

                  —

                  EUIPO in družbi Générale Biscuit-Glico France naloži plačilo stroškov, ki so družbi LOTTE nastali zaradi poklicnega zastopanja v vseh teh postopkih;

                  —

                  EUIPO in družbi Générale Biscuit-Glico France naloži plačilo stroškov.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  Kršitev člena 64 Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  Kršitev člena 60(1)(a) v povezavi s členom 8(5) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  Kršitev člena 94 Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva C-508/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court (Irska) 6. avgusta 2018 – Minister for Justice and Equality/OG

text:
               8.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 364/8

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court (Irska) 6. avgusta 2018 – Minister for Justice and Equality/OG
      (Zadeva C-508/18)
      (2018/C 364/07)
      Jezik postopka: angleščina

         Predložitveno sodišče

      Supreme Court

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Minister for Justice and Equality

         Tožena stranka: OG

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba pri odločanju o neodvisnosti državnega tožilstva od izvršilne veje oblasti upoštevati njegov položaj v okviru zadevnega nacionalnega pravnega sistema? Če je odgovor nikalen, kakšna so merila, na podlagi katerih je treba odločiti o neodvisnosti od izvršilne veje oblasti?

                  2.

                  Ali je državno tožilstvo, ki je lahko v skladu z nacionalnim pravom – bodisi neposredno bodisi posredno – zavezano z morebitnimi navodili ali usmeritvami ministrstva za pravosodje, dovolj neodvisno od izvršilne veje oblasti, da ga je mogoče šteti za pravosodni organ v smislu člena 6(1) Okvirnega sklepa (1)?

                  3.

                  Če je odgovor pritrdilen, ali mora biti državno tožilstvo tudi funkcionalno neodvisno od izvršilne veje oblasti in kakšna so merila, na podlagi katerih je treba odločiti o funkcionalni neodvisnosti?

                  4.

                  Če je državno tožilstvo neodvisno od izvršilne veje oblasti, ali se državno tožilstvo, katerega vloga je omejena na uvedbo in izvajanje preiskav ter zagotavljanje, da so take preiskave izvedene nepristransko in zakonito, na vlaganje obtožnic, izvrševanje sodnih odločb in izvajanje kazenskega pregona kaznivih dejanj, ter ki ni pristojno za izdajo nacionalnih nalogov za prijetje in ne sme opravljati sodniške funkcije, lahko šteje za „pravosodni organ“ za namene člena 6(1) Okvirnega sklepa?

                  5.

                  Ali je državno tožilstvo v Lübecku pravosodni organ v smislu člena 6(1) Okvirnega sklepa Sveta z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami?

         (1)  Okvirni sklep sveta z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami (2002/584/PNZ) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 34).


title: Zadeva T-646/16 P: Sodba Splošnega sodišča z dne 19. julija 2018 – Simpson/Svet (Pritožba – Javni uslužbenci – Uradniki – Povišanje v nazivu – Razvrstitev v naziv – Sklep, da se ne odobri razvrstitve zadevne stranke v naziv AD 9 po uspešno opravljenem splošnem natečaju za naziv AD 9 – Zavrnitev tožbe na prvi stopnji po vrnitvi zadeve v razsojanje s strani Splošnega sodišča – Sestava, ki je sprejela sklep na prvi stopnji – Postopek imenovanja sodnika Sodišča za uslužbence – Sodišče, ustanovljeno na podlagi zakona – Načelo zakonitega sodišča)

text:
               8.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 364/11

      Sodba Splošnega sodišča z dne 19. julija 2018 – Simpson/Svet
      (Zadeva T-646/16 P) (1)

      ((Pritožba - Javni uslužbenci - Uradniki - Povišanje v nazivu - Razvrstitev v naziv - Sklep, da se ne odobri razvrstitve zadevne stranke v naziv AD 9 po uspešno opravljenem splošnem natečaju za naziv AD 9 - Zavrnitev tožbe na prvi stopnji po vrnitvi zadeve v razsojanje s strani Splošnega sodišča - Sestava, ki je sprejela sklep na prvi stopnji - Postopek imenovanja sodnika Sodišča za uslužbence - Sodišče, ustanovljeno na podlagi zakona - Načelo zakonitega sodišča))
      (2018/C 364/10)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnik: Erik Simpson (Bruselj, Belgija) (zastopnica: M. Velardo, avocat)

         Druga stranka v postopku: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bauer in E. Rebasti, agenta)

         Predmet

      Pritožba zoper sklep Sodišča za uslužbence Evropske unije (drugi senat) z dne 24. junija 2016, Simpson/Svet (F-142/11 RENV, EU:F:2016:136), za razveljavitev tega sklepa.

         Izrek

                  1.

                  Sklep Sodišča za uslužbence Evropske unije (drugi senat) z dne 24. junija 2016, Simpson/Svet (F-142/11 RENV) se razveljavi.

                  2.

                  Zadeva se vrne v razsojanje senatu Splošnega sodišča, ki ni senat, ki je odločal o tej pritožbi.

                  3.

                  Odločitev o stroških se pridrži.

         (1)  UL C 419, 14.11.2016.