title: Zadeva C-302/18: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 3. oktobra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Raad voor Vreemdelingenbetwistingen – Belgija) – X/Belgische Staat (Predhodno odločanje – Politika priseljevanja – Status državljanov tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas – Direktiva 2003/109/ES – Pogoji za pridobitev statusa rezidenta za daljši čas – Člen 5(1)(a) – Stalni, redni in zadostni viri)

text:
               9.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 413/16

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 3. oktobra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Raad voor Vreemdelingenbetwistingen – Belgija) – X/Belgische Staat
      (Zadeva C-302/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Politika priseljevanja - Status državljanov tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas - Direktiva 2003/109/ES - Pogoji za pridobitev statusa rezidenta za daljši čas - Člen 5(1)(a) - Stalni, redni in zadostni viri)
      (2019/C 413/17)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Raad voor Vreemdelingenbetwistingen

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: X

         Tožena stranka: Belgische Staat

         Izrek

      Člen 5(1)(a) Direktive Sveta 2003/109/ES z dne 25. novembra 2003 o statusu državljanov tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas je treba razlagati tako, da se pojem „viri“ iz te določbe ne nanaša zgolj na „lastne vire“ prosilca za pridobitev statusa rezidenta za daljši čas, ampak so lahko s tem pojmom zajeti tudi viri, ki jih temu prosilcu da na razpolago tretja oseba, če so ti viri glede na posamični položaj zadevnega prosilca stalni, redni in zadostni.

         (1)  UL C 276, 6.8.2018.


title: Zadeva C-329/18: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 3. oktobra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Augstākā tiesa – Latvija) – Valsts ieņēmumu dienests/„Altic“ SIA (Predhodno odločanje – Davek na dodano vrednost (DDV) – Direktiva 2006/112/ES – Nakup živil – Odbitek vstopnega davka – Zavrnitev odbitka – Morebitni fiktivni dobavitelj – Goljufija na področju DDV – Zahteve v zvezi z vednostjo kupca – Uredba (ES) št. 178/2002 – Obveznosti sledljivosti živil in identifikacije dobavitelja – Uredbi (ES) št. 852/2004 in (ES) št. 882/2004 – Obveznost registracije nosilcev živilske dejavnosti – Vpliv na pravico do odbitka DDV)

text:
               9.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 413/16

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 3. oktobra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Augstākā tiesa – Latvija) – Valsts ieņēmumu dienests/„Altic“ SIA
      (Zadeva C-329/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Davek na dodano vrednost (DDV) - Direktiva 2006/112/ES - Nakup živil - Odbitek vstopnega davka - Zavrnitev odbitka - Morebitni fiktivni dobavitelj - Goljufija na področju DDV - Zahteve v zvezi z vednostjo kupca - Uredba (ES) št. 178/2002 - Obveznosti sledljivosti živil in identifikacije dobavitelja - Uredbi (ES) št. 852/2004 in (ES) št. 882/2004 - Obveznost registracije nosilcev živilske dejavnosti - Vpliv na pravico do odbitka DDV)
      (2019/C 413/18)
      Jezik postopka: latvijščina

         Predložitveno sodišče

      Augstākā tiesa

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Valsts ieņēmumu dienests

         Tožena stranka:„Altic“ SIA

         Izrek

                  1.

                  Člen 168(a) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2010/45/EU z dne 13. julija 2010, je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da se davčnemu zavezancu, ki sodeluje v živilski verigi, zavrne pravica do odbitka vstopnega davka na dodano vrednost (DDV) zgolj zato, ker ta davčni zavezanec ni izpolnil svojih obveznosti v zvezi z identifikacijo svojih dobaviteljev zaradi sledljivosti živil na podlagi člena 18(2) Uredbe (ES) št. 178/2002 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2002 o določitvi splošnih načel in zahtevah živilske zakonodaje, ustanovitvi Evropske agencije za varnost hrane in postopkih, ki zadevajo varnost hrane, če bi to bilo pravilno ugotovljeno, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče. Nespoštovanje teh obveznosti pa je lahko eden izmed elementov, ki skupaj in medsebojno usklajeno kažejo na to, da je davčni zavezanec vedel ali bi moral vedeti, da je sodeloval pri transakciji, vpleteni v goljufijo na področju DDV, kar mora presoditi predložitveno sodišče.

                  2.

                  Člen 168(a) Direktive 2006/112, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2010/45, je treba razlagati tako, da to, da davčni zavezanec, ki sodeluje v živilski verigi, ni preveril registracije svojih dobaviteljev pri pristojnih organih v skladu s členom 6(2) Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 852/2004 z dne 29. aprila 2004 o higieni živil in členom 31(1) Uredbe (ES) št. 882/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o izvajanju uradnega nadzora, da se zagotovi preverjanje skladnosti z zakonodajo o krmi in živilih ter s pravili o zdravstvenem varstvu živali in zaščiti živali, ni pomembno za ugotovitev, ali je davčni zavezanec vedel ali bi moral vedeti, da je sodeloval pri transakciji, vpleteni v goljufijo na področju DDV.

         (1)  UL C 276, 6.8.2018.


title: Zadeva C-378/18: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 3. oktobra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht – Nemčija) – Landwirtschaftskammer Niedersachsen/Reinhard Westphal (Predhodno odločanje – Uredba (ES, Euratom) št. 2988/95 – Zaščita finančnih interesov Evropske unije – Člen 3(1) – Zastaralni rok – Uredbi (EGS) št. 3887/92 in (ES) št. 2419/2001 – Integrirani upravni in kontrolni sistem za nekatere programe pomoči Skupnosti – Vračilo neupravičeno izplačanih zneskov – Uporaba milejšega pravila o zastaranju)

text:
               9.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 413/17

      Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 3. oktobra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht – Nemčija) – Landwirtschaftskammer Niedersachsen/Reinhard Westphal
      (Zadeva C-378/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Uredba (ES, Euratom) št. 2988/95 - Zaščita finančnih interesov Evropske unije - Člen 3(1) - Zastaralni rok - Uredbi (EGS) št. 3887/92 in (ES) št. 2419/2001 - Integrirani upravni in kontrolni sistem za nekatere programe pomoči Skupnosti - Vračilo neupravičeno izplačanih zneskov - Uporaba milejšega pravila o zastaranju)
      (2019/C 413/19)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožena stranka, pritožnica in revidentka: Landwirtschaftskammer Niedersachsen

         Tožeča stranka, nasprotna stranka v pritožbenem postopku in nasprotna stranka revizijskem postopku: Reinhard Westphal

         Izrek

      Člen 49(6) Uredbe Komisije (ES) št. 2419/2001 z dne 11. decembra 2001 o podrobnih pravilih za uporabo integriranega upravnega in kontrolnega sistema za nekatere programe pomoči Skupnosti, vzpostavljenega z Uredbo Sveta (EGS) št. 3508/92, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 118/2004 z dne 23. januarja 2004, je treba razlagati tako, da zastaralni rok, ki ga ta člen določa, začne teči v skladu s členom 3(1) Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 z dne 18. decembra 1995 o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti, kar v primeru nadaljevanja ali ponavljanja nepravilnosti ustreza dnevu, ko je nepravilnost prenehala.

         (1)  UL C 301, 27.8.2018.


title: Zadeva C-632/18: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 3. oktobra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État– Belgija) – Fonds du Logement de la Région de Bruxelles-Capitale SCRL/Institut des Comptes nationaux (ICN) (Predhodno odločanje – Ekonomska in monetarna politika – Evropski sistem nacionalnih in regionalnih računov v Evropski uniji – Uredba (EU) št. 549/2013 – Sektor država – Lastna finančna institucija – Pojem – Družba, ki pod nadzorom države gospodinjstvom s povprečnimi ali skromnimi dohodki ponuja hipotekarna posojila)

text:
               9.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 413/18

      Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 3. oktobra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État– Belgija) – Fonds du Logement de la Région de Bruxelles-Capitale SCRL/Institut des Comptes nationaux (ICN)
      (Zadeva C-632/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Ekonomska in monetarna politika - Evropski sistem nacionalnih in regionalnih računov v Evropski uniji - Uredba (EU) št. 549/2013 - Sektor država - Lastna finančna institucija - Pojem - Družba, ki pod nadzorom države gospodinjstvom s povprečnimi ali skromnimi dohodki ponuja hipotekarna posojila)
      (2019/C 413/20)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Conseil d'État

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Fonds du Logement de la Région de Bruxelles-Capitale SCRL

         Tožena stranka: Institut des Comptes nationaux (ICN)

         Izrek

                  1.

                  Določbe Priloge A k Uredbi (EU) št. 549/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2013 o Evropskem sistemu nacionalnih in regionalnih računov v Evropski uniji je treba razlagati tako, da je treba za ugotovitev, ali ločena institucionalna enota pod nadzorom države spada v sektor država v smislu spremenjenega evropskega sistema nacionalnih računov, vzpostavljenega s to uredbo, če ima značilnosti lastne finančne institucije, preučiti merilo glede njene izpostavljenosti gospodarskemu tveganju pri opravljanju dejavnosti.

                  2.

                  Institucionalno enoto, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, katere stopnja neodvisnosti od države je omejena z nacionalno zakonodajo, v skladu s katero navedena institucionalna enota nima popolnega nadzora nad upravljanjem lastnih sredstev in obveznosti, ker ta država po eni strani izvaja nadzor nad njenimi sredstvi in po drugi strani prevzema del tveganja, povezanega z njenimi obveznostmi, je mogoče opredeliti kot „lastno finančno institucijo“ v smislu Priloge A, odstavki od 2.21 do 2.23, k Uredbi št. 549/2013, če lahko nacionalno sodišče nadzorne ukrepe, določene s to nacionalno zakonodajo, razlaga tako, da zadevna institucionalna enota ne more ravnati neodvisno od navedene države, ker ji slednja nalaga pogoje, v skladu s katerimi mora ta institucionalna enota ravnati, ne da bi imela možnost, da jih na lastno pobudo bistveno spremeni.

         (1)  UL C 4, 7.1.2019.


title: Mnenje 1/19: Zahteva za mnenje, ki jo je Evropski parlament vložil na podlagi člena 218(11) PDEU

text:
               9.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 413/19

      Zahteva za mnenje, ki jo je Evropski parlament vložil na podlagi člena 218(11) PDEU
      (Mnenje 1/19)
      (2019/C 413/21)
      Jezik postopka: vsi uradni jeziki

         Vlagatelj zahteve

      Evropski parlament (zastopniki: D. Warin, O. Hrstková Šolcová in A. Neergaard, agenti)

         Vprašanji, predloženi Sodišču

                  —

                  Ali sta člen 82(2) in člen 84 PDEU ustrezna pravna podlaga za akt Sveta o sklenitvi Istanbulske konvencije v imenu Unije ali morajo biti podlaga za ta akt členih 78(2), 82(2) in 83(1) PDEU, ter, ali je glede na izbrano pravno podlago sklepa o podpisu in sklenitvi Konvencije treba oziroma mogoče ločiti na dva dela?

                  —

                  Ali je sklenitev Istanbulske konvencije s strani Unije v skladu s členom 218(6) PDEU združljiva s Pogodbama, če vse države članice ne dosežejo soglasja, da se zavežejo k njej?


title: Sodišče efte Sodba Sodišča z dne 13. novembra 2019 v zadevi E-2/19

text:
               6.2.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 40/33

      SODIŠČE EFTE SODBA SODIŠČA
      z dne 13. novembra 2019
      v zadevi E-2/19
      D in E

         (Prosto gibanje oseb – Sektorske prilagoditve za Lihtenštajn – Pravica do prebivanja – Izvedena pravica do prebivanja za družinske člane – Direktiva 2004/38/ES)

      (2020/C 40/04)
      V zadevi E-2/19, D in E — katere predmet je ZAHTEVEK, ki ga je v skladu s členom 34 Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča pri Sodišču vložilo upravno sodišče Kneževine Lihtenštajn (Verwaltungsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein), o razlagi Direktive 2004/38/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, kakor je bila prilagojena Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru, je Sodišče v sestavi – predsednik Páll Hreinsson (sodnik poročevalec) ter sodnika Bernd Hammermann in Ola Mestaad (ad hoc) 13. novembra 2019 izdalo sodbo, katere izrek se glasi:
      Sektorske prilagoditve prilog V in VIII k Sporazumu EGP, zlasti njegove točke III, družinskim članom državljana EGP, ki ima veljavno dovoljenje za prebivanje in prebiva v Lihtenštajnu, ne odvzemajo pravice, da spremljajo državljana EGP v Lihtenštajnu ali se mu pridružijo na podlagi člena 7(1)(d) Direktive 2004/38/ES, četudi dovoljenje za prebivanje, ki ga ima državljan EGP v Lihtenštajnu, ni bilo izdano na podlagi sistema, predvidenega v sektorskih prilagoditvah.


title: Zadeva C-167/17: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 17. oktobra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supreme Court – Irska) – Volkmar Klohn/An Bord Pleanála (Predhodno odločanje – Okolje – Presoja vplivov nekaterih projektov na okolje – Pravica do izpodbijanja odločbe o odobritvi – Zahteva, da postopek ni nedopustno drag – Pojem – Časovna veljavnost – Neposredni učinek – Posledice za nacionalno odločbo o odmeri stroškov, ki je postala pravnomočna)

text:
               17.12.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 455/11

      Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 17. oktobra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supreme Court – Irska) – Volkmar Klohn/An Bord Pleanála
      (Zadeva C-167/17) (1)

      ((Predhodno odločanje - Okolje - Presoja vplivov nekaterih projektov na okolje - Pravica do izpodbijanja odločbe o odobritvi - Zahteva, da postopek ni nedopustno drag - Pojem - Časovna veljavnost - Neposredni učinek - Posledice za nacionalno odločbo o odmeri stroškov, ki je postala pravnomočna))
      (2018/C 455/17)
      Jezik postopka: angleščina

         Predložitveno sodišče

      Supreme Court

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnik: Volkmar Klohn

         Nasprotna stranka: An Bord Pleanála

         ob udeležbi: Sligo County Council, Maloney and Matthews Animal Collections Ltd

         Izrek

                  1.

                  Člen 10a, peti odstavek, Direktive Sveta 85/337/EGS z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2003/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. maja 2003, je treba razlagati tako, da v njem določena zahteva, da nekateri sodni postopki v okoljskih zadevah ne smejo biti nedopustno dragi, nima neposrednega učinka. Vendar morajo nacionalna sodišča države članice v okoliščinah, v katerih ta navedenega člena ni prenesla v nacionalno pravo, to pravo po izteku roka, določenega za prenos navedenega člena, kar najbolj razlagati tako, da posameznikom vložitev pravnega sredstva, ki spada na področje uporabe tega člena, pred sodišči ali nadaljevanje njegovega uveljavljanja ni onemogočena zaradi finančnega bremena, ki lahko pri tem nastane.

                  2.

                  Člen 10a, peti odstavek, Direktive 85/337, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2003/35, je treba razlagati tako, da za sodne organe države članice, kadar odločajo o naložitvi plačila stroškov v sodnih postopkih, ki so bili v teku na datum izteka roka za prenos zahteve, da nekateri sodni postopki v okoljskih zadevah ne smejo biti nedopustno dragi, iz tega člena 10a, peti odstavek, velja obveznost skladne razlage, ne glede na datum, na katerega so v zadevnem postopku stroški nastali.

                  3.

                  Člen 10a, peti odstavek, Direktive 85/337, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2003/35, je treba razlagati tako, da ima v sporu, kot je ta v postopku v glavni stvari, nacionalno sodišče, ki odloča o znesku stroškov, obveznost skladne razlage, če to ni v nasprotju s pravnomočnostjo odločbe o razdelitvi stroškov, ki je postala pravnomočna, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

         (1)  UL C 178, 6.6.2017.


title: Zadeva C-627/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra (Portugalska) 5. oktobra 2018 – Nelson Antunes da Cunha, Lda/Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)

text:
               17.12.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 455/23

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra (Portugalska) 5. oktobra 2018 – Nelson Antunes da Cunha, Lda/Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)
      (Zadeva C-627/18)
      (2018/C 455/33)
      Jezik postopka: portugalščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Nasprotna stranka: Nelson Antunes da Cunha, Lda

         Upnik: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali zastaralni rok za uveljavljanje pravice do izterjave pomoči iz člena 17(1) Uredbe Sveta (EU) 2015/1589 (1) z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije velja samo v razmerjih med Evropsko unijo in državo članico, na katero je naslovljena odločba o izterjavi pomoči, ali pa velja tudi v razmerjih med to državo in nasprotno stranko kot upravičencem do pomoči, ki se šteje za nezdružljivo s skupnim trgom?

                  2.

                  Ali je treba – če se ugotovi, da navedeni rok velja tudi v razmerjih med državo članico, na katero je naslovljena odločba o izterjavi pomoči, in upravičenci do pomoči, ki se štejejo za nezdružljive s skupnim trgom – ugotoviti, da se ta rok nanaša samo na postopek sprejetja odločbe o izterjavi ali tudi na njeno izvršitev?

                  3.

                  Ali je treba – če se ugotovi, da navedeni rok velja v razmerjih med državo članico, na katero je naslovljena odločba o izterjavi pomoči, in upravičenci do pomoči, ki se štejejo za nezdružljive s skupnim trgom – šteti, da se ta rok prekine s kakršnim koli dejanjem Komisije ali zadevne države članice v zvezi z nezakonito pomočjo, čeprav upravičenec do pomoči, ki jo je treba vrniti, o tem dejanju ni bil obveščen?

                  4.

                  Ali člen 16(2) Uredbe Sveta (EU) 2015/1589 z dne 13. julija 2015 in načeli prava Unije, in sicer načelo učinkovitosti in načelo nezdružljivosti državnih pomoči z enotnim trgom, nasprotujejo temu, da za obresti, ki so se obračunale na znesek pomoči, ki jo je treba izterjati, velja zastaralni rok, ki je krajši od roka, določenega v členu 17 navedene uredbe, in kakršen je določen v členu 310(1)(d) civilnega zakonika?

         (1)  UL L 248, 2015, str. 9.


title: Zadeva C-629/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sofiyski gradski sad (Bolgarija) 8. oktobra 2018 – EN, FM, GL/Ryanair Designated Activity Company

text:
               17.12.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 455/24

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sofiyski gradski sad (Bolgarija) 8. oktobra 2018 – EN, FM, GL/Ryanair Designated Activity Company
      (Zadeva C-629/18)
      (2018/C 455/34)
      Jezik postopka: bolgarščina

         Predložitveno sodišče

      Sofiyski gradski sad

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: EN, FM, GL

         Tožena stranka: Ryanair Designated Activity Company

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je v skladu s členom 25 Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (1), da izbirna pristojnost za začetek postopka na podlagi Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 temelji na dogovoru, ki je bil sklenjen, preden je prišlo do spora?

         (1)  Uredba (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL L 351, 20.12.2012, str. 1).


title: Zadeva C-207/17: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 18. oktobra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Commissione tributaria di primo grado di Bolzano – Italija) – Rotho Blaas Srl/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli (Predhodno odločanje – Skupna trgovinska politika – Dokončna protidampinška dajatev na uvoz nekaterih izdelkov s poreklom iz Ljudske republike Kitajske – Protidampinška dajatev, za katero je organ za poravnavo sporov Svetovne trgovinske organizacije (STO) razsodil, da ni v skladu s Splošnim sporazumom o carinah in trgovini)

text:
               17.12.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 455/12

      Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 18. oktobra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Commissione tributaria di primo grado di Bolzano – Italija) – Rotho Blaas Srl/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli
      (Zadeva C-207/17) (1)

      ((Predhodno odločanje - Skupna trgovinska politika - Dokončna protidampinška dajatev na uvoz nekaterih izdelkov s poreklom iz Ljudske republike Kitajske - Protidampinška dajatev, za katero je organ za poravnavo sporov Svetovne trgovinske organizacije (STO) razsodil, da ni v skladu s Splošnim sporazumom o carinah in trgovini))
      (2018/C 455/18)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Commissione tributaria di primo grado di Bolzano

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnik: Rotho Blaas Srl

         Nasprotna stranka: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

         Izrek

      Pri presoji prvega vprašanja ni bil ugotovljen noben element, ki bi vplival na veljavnost Uredbe Sveta (ES) št. 91/2009 z dne 26. januarja 2009 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz nekaterih pritrdilnih elementov iz železa ali jekla s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 924/2012 z dne 4. oktobra 2012 o spremembi Uredbe št. 91/2009 ali Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2015/519 z dne 26. marca 2015 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz nekaterih pritrdilnih elementov iz železa ali jekla s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, kakor je bila razširjena na uvoz nekaterih pritrdilnih elementov iz železa ali jekla iz Malezije, ne glede na to, ali so deklarirani kot izdelki s poreklom iz Malezije ali ne, po pregledu zaradi izteka ukrepa v skladu s členom 11(2) Uredbe (ES) št. 1225/2009.

         (1)  UL C 277, 21.8.2017.


title: Zadeva C-249/17: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 17. oktobra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court – Irska) – Ryanair Ltd/The Revenue Commissioners (Predhodno odločanje – Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) – Pojem davčnega zavezanca – Holdinška družba – Odbitek vstopnega davka – Izdatki, ki so povezani z opravljanjem storitev svetovanja in ki so nastali v okviru pridobitve delnic neke druge družbe – Namen prevzemne družbe, da za ciljno družbo opravlja storitve upravljanja – Neobstoj opravljanja teh storitev – Pravica do odbitka DDV, ki je bil obračunan za načrtovane storitve)

text:
               17.12.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 455/13

      Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 17. oktobra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court – Irska) – Ryanair Ltd/The Revenue Commissioners
      (Zadeva C-249/17) (1)

      ((Predhodno odločanje - Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) - Pojem davčnega zavezanca - Holdinška družba - Odbitek vstopnega davka - Izdatki, ki so povezani z opravljanjem storitev svetovanja in ki so nastali v okviru pridobitve delnic neke druge družbe - Namen prevzemne družbe, da za ciljno družbo opravlja storitve upravljanja - Neobstoj opravljanja teh storitev - Pravica do odbitka DDV, ki je bil obračunan za načrtovane storitve))
      (2018/C 455/19)
      Jezik postopka: angleščina

         Predložitveno sodišče

      Supreme Court

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: Ryanair Ltd

         Nasprotna stranka v postopku: The Revenue Commissioners

         Izrek

      Člena 4 in 17 Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero je treba razlagati tako, da družbi, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki namerava pridobiti vse delnice neke druge družbe zaradi izvajanja gospodarske dejavnosti, in sicer opravljanja storitev upravljanja, ki so obdavčene z davkom na dodano vrednost (DDV), za zadnjenavedeno družbo, dajeta pravico do odbitka vstopnega DDV za izdatke v zvezi z opravljanjem storitev svetovanja, ki so nastali v okviru ponudbe za prevzem, v celoti, tudi če se je izkazalo, da ta gospodarska dejavnost ni bila izvedena, če ti izdatki izvirajo izključno iz načrtovane gospodarske dejavnosti.

         (1)  UL C 221, 10.7.2017.


title: Zadeva C-393/18: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 17. oktobra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice, Family Division (England and Wales) – Združeno kraljestvo) – UD/XB (Predhodno odločanje – Nujni postopek predhodnega odločanja – Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Uredba (ES) št. 2201/2003 – Člen 8(1) – Pristojnost v sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo – Pojem „običajno prebivališče otroka“ – Zahteva po fizični navzočnosti – Zadrževanje matere in otroka v tretji državi proti materini volji – Kršitev temeljnih pravic matere in otroka)

text:
               17.12.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 455/18

      Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 17. oktobra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice, Family Division (England and Wales) – Združeno kraljestvo) – UD/XB
      (Zadeva C-393/18) (1)

      ((Predhodno odločanje - Nujni postopek predhodnega odločanja - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Uredba (ES) št. 2201/2003 - Člen 8(1) - Pristojnost v sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo - Pojem „običajno prebivališče otroka“ - Zahteva po fizični navzočnosti - Zadrževanje matere in otroka v tretji državi proti materini volji - Kršitev temeljnih pravic matere in otroka))
      (2018/C 455/26)
      Jezik postopka: angleščina

         Predložitveno sodišče

      High Court of Justice, Family Division (England and Wales)

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: UD

         Tožena stranka: XB

         Izrek

      Člen 8(1) Uredbe Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000 je treba razlagati tako, da je otrok moral biti fizično navzoč v državi članici, da se lahko šteje, da običajno prebiva v tej državi članici v smislu te določbe. Pri tem okoliščine, kakršne so te iz postopka v glavni stvari – ob predpostavki, da so dokazane – in sicer da po eni strani obstaja prisila očeta nad materjo, zaradi česar je slednja njuno deklico rodila v tretji državi in z njo od njenega rojstva tam prebiva, ter da so po drugi strani kršene temeljne pravice matere ali deklice, v zvezi s tem niso pomembne.

         (1)  UL C 276, 6.8.2018.


title: Zadeva C-301/17: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 18. oktobra 2018 – Evropska komisija/Romunija (Neizpolnitev obveznosti države – Akt o pristopu iz leta 2005 – Obveznosti pristopnih držav – Okolje – Direktiva 1999/31/ES – Člen 14(b) – Odlaganje odpadkov na odlagališčih – Zaprtje odlagališč, ki jim ni bilo izdano dovoljenje za obratovanje odlagališča – Postopek zaprtja odlagališča in upravljanje po tem zaprtju)

text:
               17.12.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 455/13

      Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 18. oktobra 2018 – Evropska komisija/Romunija
      (Zadeva C-301/17) (1)

      ((Neizpolnitev obveznosti države - Akt o pristopu iz leta 2005 - Obveznosti pristopnih držav - Okolje - Direktiva 1999/31/ES - Člen 14(b) - Odlaganje odpadkov na odlagališčih - Zaprtje odlagališč, ki jim ni bilo izdano dovoljenje za obratovanje odlagališča - Postopek zaprtja odlagališča in upravljanje po tem zaprtju))
      (2018/C 455/20)
      Jezik postopka: romunščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnici: L. Nicolae in E. Sanfrutos Cano, agentki)

         Tožena stranka: Romunija (zastopniki: R.-H. Radu, E. Gane, L. Liţu, O.-C. Ichim in M. Chicu, nato C.-R. Canţăr, E. Gane, L. Liţu, O.-C. Ichim in M. Chicu, agenti)

         Izrek

                  1.

                  Romunija s tem, da glede 68 zadevnih odlagališč ni ravnala v skladu z obveznostjo iz člena 7(g) in člena 13 Direktive Sveta 1999/31/ES z dne 26. aprila 1999 o odlaganju odpadkov na odlagališčih glede sprejetja vseh potrebnih ukrepov za zaprtje, v najkrajšem možnem času, odlagališč, ki na podlagi člena 8 te direktive niso dobila dovoljenja za nadaljevanje dejavnosti, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima v skladu s členom 14(b) Direktive 1999/31 v povezavi s členom 13 te direktive.

                  2.

                  Romuniji se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 239, 24.7.2017.


title: Zadeva C-566/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Handelsgericht Wien (Avstrija) 7. septembra 2018 – Austrian Airlines AG/MG, NF

text:
               17.12.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 455/19

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Handelsgericht Wien (Avstrija) 7. septembra 2018 – Austrian Airlines AG/MG, NF
      (Zadeva C-566/18)
      (2018/C 455/28)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Handelsgericht Wien

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožena stranka in pritožnica: Austrian Airlines AG

         Tožeči stranki in nasprotni stranki v pritožbenem postopku: MG, NF

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člena 5 in 7 Uredbe (ES) št. 261/2004 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 (1) razlagati tako, da pomenita, da so letalski potniki upravičeni do odškodnine v skladu z Uredbo več kot enkrat na podlagi iste rezervacije, kadar je dejanski letalski prevoznik potnike preusmeril na let, ki je bil odpovedan ali imel več kot tri ure zamude, kar posledično pomeni, da odškodnina iz člena 7 Uredbe ni pavšalna, temveč odvisna od števila odpovedi ali obsega odpovedi in potemtakem zamude?

                  2.

                  Če je odgovor na zgoraj navedeno vprašanje pritrdilen, kako je to mogoče uskladiti z načelom iz sodbe Sodišča EU z dne 19. novembra 2009 v zadevi Sturgeon in drugi (združeni zadevi C-402/07 in C-432/07) (2), v skladu s katerim je treba člen 5 Uredbe razlagati tako, da pomeni, da je treba potnike, katerih leti imajo zamudo, izenačiti s potniki, katerih leti so odpovedani, v skladu s pravili o odškodnini, če je Sodišče EU v sodbi z dne 23. oktobra 2012 v zadevi Nelson in drugi (združeni zadevi C-581/10 in C-629/10) (3), razsodilo, da zamude, ki presega tri ure, ni mogoče upoštevati pri izračunu pavšalne odškodnine?

         (1)  Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10).

         (2)  ECLI:EU:C:2009:716

         (3)  ECLI:EU:C:2012:657


title: Zadeva C-100/17 P: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 18. oktobra 2018 – Gul Ahmed Textile Mills Ltd/Svet Evropske unije, Evropska komisija (Pritožba – Damping – Uredba (ES) št. 397/2004 – Uvoz bombažnega posteljnega perila s poreklom iz Pakistana – Ohranitev pravnega interesa)

text:
               17.12.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 455/9

      Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 18. oktobra 2018 – Gul Ahmed Textile Mills Ltd/Svet Evropske unije, Evropska komisija
      (Zadeva C-100/17 P) (1)

      ((Pritožba - Damping - Uredba (ES) št. 397/2004 - Uvoz bombažnega posteljnega perila s poreklom iz Pakistana - Ohranitev pravnega interesa))
      (2018/C 455/13)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnik: Gul Ahmed Textile Mills Ltd (zastopnika: L. Ruessmann, avocat, J. Beck, Solicitor)

         Drugi stranki v postopku: Svet Evropske unije (zastopniki: J.-P. Hix, agent, skupaj z R. Bierwagenom in C. Hippom, Rechtsanwälte), Evropska komisija (zastopnika: J.-F. Brakeland in N. Kuplewatzky, agenta)

         Izrek

                  1.

                  Pritožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi Gul Ahmed Textile Mills Ltd se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 168, 29.5.2017.


title: Zadeva C-145/17 P: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 18. oktobra 2018 – Internacional de Productos Metálicos, SA/Evropska komisija (Pritožba – Damping – Uvoz nekaterih pritrdilnih elementov iz železa ali jekla s poreklom iz Ljudske republike Kitajske ali poslanih iz Malezije – Kršitev Protidampinškega sporazuma, sklenjenega v okviru Svetovne trgovinske organizacije (STO) – Razveljavitev že pobrane dokončne protidampinške dajatve – Neretroaktivni učinek – Člen 263, četrti odstavek, PDEU – Oseba, na katero se predpis posamično nanaša – Predpis, ki ne potrebuje izvedbenih ukrepov)

text:
               17.12.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 455/9

      Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 18. oktobra 2018 – Internacional de Productos Metálicos, SA/Evropska komisija
      (Zadeva C-145/17 P) (1)

      ((Pritožba - Damping - Uvoz nekaterih pritrdilnih elementov iz železa ali jekla s poreklom iz Ljudske republike Kitajske ali poslanih iz Malezije - Kršitev Protidampinškega sporazuma, sklenjenega v okviru Svetovne trgovinske organizacije (STO) - Razveljavitev že pobrane dokončne protidampinške dajatve - Neretroaktivni učinek - Člen 263, četrti odstavek, PDEU - Oseba, na katero se predpis posamično nanaša - Predpis, ki ne potrebuje izvedbenih ukrepov))
      (2018/C 455/14)
      Jezik postopka: španščina

         Stranki

         Pritožnik: Internacional de Productos Metálicos, SA (zastopniki: C. Cañizares Pacheco, E. Tejedor de la Fuente in A. Monreal Lasheras, abogados)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopniki: J.-F. Brakeland, M. França in G. Luengo, agenti)

         Izrek

                  1.

                  Pritožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi Internacional de Productos Metálicos SA se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 195, 19.6.2017.


title: Zadeva C-149/17: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 18. obtobra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht München I – Nemčija) – Bastei Lübbe GmbH & Co. KG/Michael Strotzer (Predhodno odločanje – Avtorska pravica in sorodne pravice – Direktiva 2001/29/ES – Uveljavljanje pravic intelektualne lastnine – Direktiva 2004/48/ES – Odškodnina v primeru izmenjave datotek v nasprotju z avtorsko pravico – Internetni priključek, ki je na voljo družinskim članom imetnika tega priključka – Oprostitev odgovornosti imetnika, ne da bi bilo treba pojasniti naravo uporabe priključka s strani družinskega člana – Listina Evropske unije o temeljnih pravicah – Člen 7)

text:
               17.12.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 455/10

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 18. obtobra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht München I – Nemčija) – Bastei Lübbe GmbH & Co. KG/Michael Strotzer
      (Zadeva C-149/17) (1)

      ((Predhodno odločanje - Avtorska pravica in sorodne pravice - Direktiva 2001/29/ES - Uveljavljanje pravic intelektualne lastnine - Direktiva 2004/48/ES - Odškodnina v primeru izmenjave datotek v nasprotju z avtorsko pravico - Internetni priključek, ki je na voljo družinskim članom imetnika tega priključka - Oprostitev odgovornosti imetnika, ne da bi bilo treba pojasniti naravo uporabe priključka s strani družinskega člana - Listina Evropske unije o temeljnih pravicah - Člen 7))
      (2018/C 455/15)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landgericht München I

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Bastei Lübbe GmbH & Co. KG

         Tožena stranka: Michael Strotzer

         Izrek

      Člen 8(1) in (2) Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi v povezavi s členom 3(1) te direktive na eni strani ter člen 3(2) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/48/ES z dne 29. aprila 2004 o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine na drugi strani je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni zakonodaji, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki jo razlaga pristojno nacionalno sodišče in na podlagi katere imetnik internetnega priključka, prek katerega je z medsebojno izmenjavo datotek prišlo do kršitve avtorskih pravic, ne more biti odgovoren, če imenuje vsaj enega svojega družinskega člana, ki je imel možnost dostopa do tega priključka, ne da bi podrobneje pojasnil, kdaj in kako je ta njegov družinski član uporabljal navedeni priključek.

         (1)  UL C 213, 3.7.2017.


title: Zadeva C-153/17: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 18. oktobra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court of the United Kingdom – Združeno kraljestvo) – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/Volkswagen Financial Services (UK) Ltd (Predhodno odločanje – Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) – Direktiva 2006/112/ES – Člena 168 in 173 – Odbitek vstopnega davka – Transakcije najemnega nakupa vozil – Blago in storitve, uporabljeni tako za obdavčljive kot za oproščene transakcije – Nastanek in obseg pravice do odbitka – Odbitni delež)

text:
               17.12.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 455/10

      Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 18. oktobra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court of the United Kingdom – Združeno kraljestvo) – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/Volkswagen Financial Services (UK) Ltd
      (Zadeva C-153/17) (1)

      ((Predhodno odločanje - Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) - Direktiva 2006/112/ES - Člena 168 in 173 - Odbitek vstopnega davka - Transakcije najemnega nakupa vozil - Blago in storitve, uporabljeni tako za obdavčljive kot za oproščene transakcije - Nastanek in obseg pravice do odbitka - Odbitni delež))
      (2018/C 455/16)
      Jezik postopka: angleščina

         Predložitveno sodišče

      Supreme Court of the United Kingdom

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Nasprotna stranka: Volkswagen Financial Services (UK) Ltd

         Izrek

      Člen 168 in člen 173(2)(c) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, po eni strani, da tudi če se režijski stroški transakcij najemnega nakupa premičnin, kakršne so te v postopku v glavni stvari, ne odražajo v znesku, ki ga stranka dolguje iz naslova dobave zadevnega blaga, ki je obdavčljivi del transakcije, ampak v znesku obresti, dolgovanih iz naslova dela transakcije „financiranje“, ki je njen oproščeni del, je treba te režijske stroške za namene davka na dodano vrednost (DDV) vseeno obravnavati kot sestavni del cene te dobave, in po drugi strani, da države članice ne morejo uporabiti metode razdelitve, pri kateri se ne upošteva začetna vrednost zadevnega blaga ob njegovi dobavi, če se s to metodo ne more zagotoviti natančnejša razdelitev od te, ki bi izhajala iz uporabe razdelitvenega ključa na podlagi prometa.

         (1)  UL C 178, 6.6.2017.


title: Zadeva C-570/18 P: Pritožba, ki jo je HF vložila 10. septembra 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi razširjeni senat) z dne 29. junija 2018 v zadevi HF/Parlament, T-218/17

text:
               17.12.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 455/20

      Pritožba, ki jo je HF vložila 10. septembra 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi razširjeni senat) z dne 29. junija 2018 v zadevi HF/Parlament, T-218/17
      (Zadeva C-570/18 P)
      (2018/C 455/29)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Pritožnica: HF (zastopnik: A. Tymen, avocate)

         Druga stranka v postopku: Evropski parlament

         Predlogi

                  —

                  Razveljavitev sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 29. junija 2018 v zadevi T-218/17,
                  in zato

                  —

                  ugoditev predlogom pritožnice na prvi stopnji in zato

                  —

                  razglasitev ničnosti odločbe Evropskega parlamenta z dne 30. junija 2016, s katero je bila zavrnjena njena prošnja za pomoč,

                  —

                  naložitev drugi stranki, da povrne nepremoženjsko škodo, ocenjeno ex aequo et bono v višini 90 000 EUR,

                  —

                  naložitev drugi stranki, da plača vse stroške na obeh stopnjah.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

                  —

                  Kršitev pravice do izjave – Kršitev člena 41(1)(a) Listine;

                  —

                  Kršitev člena 41(1) Listine – Izkrivljanje trditev pritožnice – Kršitev obveznosti obrazložitve s strani prvostopenjskega sodišča;

                  —

                  Kršitev člena 31(1) Listine – Kršitev členov 12a(1) in (3) ter 24 Kadrovskih predpisov.

            Poleg tega pritožnica izpodbija odločitev prvostopenjskega sodišča o zavrnitvi odškodninskega zahtevka zaradi neobstoja razglasitve ničnosti izpodbijane odločbe.


title: Zadeva C-504/17: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 17. oktobra 2018 – Evropska komisija/Irska (Neizpolnitev obveznosti države – Obdavčitev energentov in električne energije – Direktiva 2003/96/ES – Člena 4 in 7 – Uporaba najnižjih stopenj obdavčitve, ki veljajo za energente – Direktiva 95/60/ES – Davčno označevanju plinskega olja in kerozina – Oskrba zasebnih rekreacijskih plovil)

text:
               17.12.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 455/15

      Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 17. oktobra 2018 – Evropska komisija/Irska
      (Zadeva C-504/17) (1)

      ((Neizpolnitev obveznosti države - Obdavčitev energentov in električne energije - Direktiva 2003/96/ES - Člena 4 in 7 - Uporaba najnižjih stopenj obdavčitve, ki veljajo za energente - Direktiva 95/60/ES - Davčno označevanju plinskega olja in kerozina - Oskrba zasebnih rekreacijskih plovil))
      (2018/C 455/23)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: F. Tomat in J. Tomkin, agenta)

         Tožena stranka: Irska (zastopniki: M. Browne, G. Hodge, J. Quaney in A. Joyce, agenti, skupaj s F. Callananom, SC, in B. Dohertyjem, BL)

         Izrek

                  1.

                  Irska republika s tem, da ni poskrbela za to, da bi se za plinsko olje, ki se uporablja kot gorivo za zasebna rekreacijska plovila, uporabile najnižje stopnje obdavčitve, ki se uporabljajo za goriva, določena z Direktivo Sveta 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije, in s tem, da je dovolila uporabo označenega goriva za pogon zasebnih rekreacijskih ladij, čeprav za to gorivo izjeme ali znižanja trošarin ne veljajo, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi členov 4 in 7 Direktive 2003/96 in direktive 95/60/ES z dne 27. novembra 1995 o davčnem označevanju plinskega olja in kerozina.

                  2.

                  Irski se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 347, 16.10.2017.


title: Zadeva T-610/18: Tožba, vložena 9. oktobra 2018 – ZR/EUIPO

text:
               17.12.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 455/28

      Tožba, vložena 9. oktobra 2018 – ZR/EUIPO
      (Zadeva T-610/18)
      (2018/C 455/37)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: ZR (zastopnika: S. Rodrigues in A. Blot, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  za nično razglasi sklep natečajne komisije z dne 1. decembra 2017 o nevpisu tožeče stranke na „rezervni seznam“, to je, seznam uspešnih kandidatov javnega natečaja EUIPO/AD/01/17 – AD 6 – administratorji na področju intelektualne lastnine;

                  —

                  če je to potrebno, za ničen razglasi sklep natečajne komisije z dne 7. marca 2018 o zavrnitvi predloga tožeče stranke za pregled;

                  —

                  če je to potrebno, za ničen razglasi sklep izvršnega direktorja EUIPO z dne 27. junija 2018, ki je bil vročen 29. junija 2018, o zavrnitvi pritožbe tožeče stranke;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

                  1.

                  S prvim tožbenim razlogom navaja kršitev členov 27 in 29 kadrovskih predpisov ter člena 1(a) in (c) Priloge III k tem kadrovskim predpisom.

                  2.

                  Z drugim tožbenim razlogom navaja kršitev člena 30 kadrovskih predpisov in člena 3 Priloge III k tem kadrovskim predpisom ter člena 3 Priloge III k razpisu natečaja (Splošna pravila za javne natečaje).

                              —

                              Tožeča stranka v zvezi s tem navaja domnevno nepravilno imenovanje članov komisije za izbor.

                              —

                              Tožeča stranka poleg tega navaja neobjavo sklepov o imenovanju komisije za izbor ter imen vseh članov komisije za izbor.

                              —

                              Tožeča stranka navaja neobstoj enakovredne zastopanosti, v komisiji za izbor, članov imenovanih s strani odbora uslužbencev ter članov imenovanih s strani organa pristojnega za imenovanje.

                              —

                              Tožeča stranka poleg tega navaja neobstoj uravnotežene zastopanosti moških in žensk v sestavi komisije za izbor.

                              —

                              Nazadnje, v okviru tega tožbenega razloga tožeča stranka navaja kršitev načel stabilnosti in kontinuitete komisije za izbiro.

                  3.

                  S tretjim tožbenim razlogom se navaja kršitev načela enakega obravnavanja.

                  4.

                  S četrtim tožbenim razlogom tožeča stranka navaja očitne napake pri presoji, kršitev obveznosti obrazložitve in nepreglednost.

                              —

                              Tožeča stranka trdi, komisija za izbor nekaterih dejstev ni upoštevala, pri čemer v zvezi s tem navaja ocenjevanje znanj in spretnosti, s strani komisije za izbiro, kot je opisano v obvestilu o natečaju.

                              —

                              Tožeča stranka trdi, da nekateri rezultati, ki so navedeni v potnem listu osebnih spretnosti, niso v skladu z obvestilom o natečaju ter v zvezi s tem graja nepreglednost.

                              —

                              Tožeča stranka poleg tega navaja, da potni list osebnih spretnosti vsebuje protislovne izjave.


title: Zadeva C-606/17: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 18. oktobra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato – Italija) – IBA Molecular Italy Srl/Azienda ULSS n. 3 in drugi (Predhodno odločanje – Javna naročila blaga – Direktiva 2004/18/ES – Člen 1(2)(a) – Oddaja brez postopka oddaje javnih naročil – Pojem „proti plačilu sklenjena pogodba“ – Pojem „javni subjekt“)

text:
               17.12.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 455/16

      Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 18. oktobra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato – Italija) – IBA Molecular Italy Srl/Azienda ULSS n. 3 in drugi
      (Zadeva C-606/17) (1)

      ((Predhodno odločanje - Javna naročila blaga - Direktiva 2004/18/ES - Člen 1(2)(a) - Oddaja brez postopka oddaje javnih naročil - Pojem „proti plačilu sklenjena pogodba“ - Pojem „javni subjekt“))
      (2018/C 455/24)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Consiglio di Stato

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: IBA Molecular Italy Srl

         Nasprotne stranke: Azienda ULSS n. 3, Regione Veneto, Ministero della Salute, Ospedale dell’Angelo di Mestre

         ob udeležbi: Istituto Sacro Cuore Don Calabria di Negrar, Azienda ULSS no 22

         Izrek

                  1.

                  Člen 1(2)(a) Direktive 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev je treba razlagati tako, da pojem „proti plačilu sklenjene pogodbe“ zajema odločitev, s katero javni naročnik nekemu gospodarskemu subjektu neposredno in torej brez postopka za oddajo javnega naročila dodeli sredstva, ki so v celoti namenjena za proizvodnjo izdelkov, ki se brezplačno dobavijo javnim naročnikom, ki jim ni treba plačati nobenega nadomestila navedenemu dobavitelju, razen plačila pavšalnega zneska v višini 180 EUR na pošiljko za stroške dostave.

                  2.

                  Člen 1(2)(a) in člen 2 Direktive 2004/18 je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni zakonodaji, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki z izenačitvijo „uvrščenih“ zasebnih bolnišnic z javnimi bolnišnicami zaradi vključitve teh zasebnih bolnišnic v sistem nacionalnega programa javnega zdravja, ki ga urejajo posebne pogodbe, ki se razlikujejo od običajnih razmerij z drugimi zasebnimi subjekti, ki so del sistema zagotavljanja zdravstvenih storitev, vzpostavljenih na podlagi akreditacije, povzroči, da zanje ne veljata nacionalna ureditev in ureditev Unije o javnih naročilih, tudi kadar se tem subjektom dodeli naloga, da brezplačno proizvajajo in javnim zdravstvenim ustanovam dobavljajo posebne izdelke, potrebne za izvajanje zdravstvene dejavnosti, v zameno za javna sredstva, namenjena za izdelavo in dobavo teh izdelkov.

         (1)  UL C 22, 22.1.2018.


title: Zadeva C-610/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Centrale Raad van Beroep (Nizozemska) 25. septembra 2018 – AFMB Ltd in drugi/Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

text:
               17.12.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 455/21

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Centrale Raad van Beroep (Nizozemska) 25. septembra 2018 – AFMB Ltd in drugi/Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank
      (Zadeva C-610/18)
      (2018/C 455/31)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Centrale Raad van Beroep

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: AFMB Ltd in drugi

         Tožena stranka: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                              A.

                              Ali je treba člen 14(2)(a) Uredbe (EGS) št. 1408/71 (1) razlagati tako, da se v okoliščinah, kakršne so te v postopkih v glavni stvari, šteje, da spada voznik tovornega vozila v mednarodnem prometu, ki je v delovnem razmerju, med vozno osebje:

                                          a)

                                          prevoznega podjetja, ki je zadevno osebo najelo, ki mu je je zadevna oseba dejansko za nedoločen čas v celoti na voljo, ki dejansko izvaja pristojnost za dajanje navodil zadevni osebi in ki ga dejansko bremenijo stroški dela, ali

                                          b)

                                          podjetja, ki je z voznikom tovornega vozila formalno sklenilo pogodbo o zaposlitvi in ki je v skladu z dogovorom s prevoznim podjetjem iz točke (a) zadevni osebi izplačevalo plačo in od nje plačevalo prispevke v državi članici, v kateri je sedež tega podjetja, in ne v državi članici, v kateri je sedež prevoznega podjetja iz točke (a);

                                          c)

                                          tako podjetja iz točke (a) kot podjetja iz točke (b)?

                              B.

                              Ali je treba člen 13(1)(b) Uredbe (ES) št. 883/2004 (2) razlagati tako, da se v okoliščinah, kakršne so te v postopkih v glavni stvari, šteje za delodajalca voznika tovornega vozila v mednarodnem prometu, ki je v delovnem razmerju:

                                          a)

                                          prevozno podjetje, ki je zadevno osebo najelo, ki mu je zadevna oseba dejansko za nedoločen čas v celoti na voljo, ki dejansko izvaja pristojnost za dajanje navodil zadevni osebi in ki ga dejansko bremenijo stroški dela, ali

                                          b)

                                          podjetje, ki je z voznikom tovornega vozila formalno sklenilo pogodbo o zaposlitvi in ki je v skladu z dogovorom s prevoznim podjetjem iz točke (a) zadevni osebi izplačevalo plačo in od nje plačevalo prispevke v državi članici, v kateri je sedež tega podjetja, in ne v državi članici, v kateri je sedež prevoznega podjetja iz točke (a);

                                          c)

                                          tako podjetje iz točke (a) kot podjetje iz točke (b)?

                  2.

                  Če se v okoliščinah, kakršne so te v postopkih v glavni stvari, za delodajalca šteje podjetje iz vprašanja 1A(b) in vprašanja 1B(b):
                  ali veljajo v postopkih v glavni stvari po analogiji v celoti ali deloma posebne zahteve, na podlagi katerih se lahko delodajalci, kot so agencije za zagotavljanje začasnega dela in drugi posredniki, sklicujejo na izjeme od načela države zaposlitve iz člena 14(1)(a) Uredbe (EGS) št. 1408/71 in člena 12 Uredbe (ES) št. 883/2004 tudi za uporabo člena 14(2)(a) Uredbe (EGS) št. 1408/71 in člena 13(1)(b) Uredbe (ES) št. 883/2004?

                  3.

                  Če se v okoliščinah, kakršne so te v postopkih v glavni stvari, šteje za delodajalca podjetje iz vprašanja 1A(b) in vprašanja 1B(b) ter se na drugo vprašanje odgovori nikalno:
                  ali gre pri dejanskem stanju in v okoliščinah, navedenih v tem predlogu, za položaj, ki pomeni zlorabo prava Unije in/ali zlorabo prava EFTA? Če je tako, kakšna je posledica tega?

         (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (UL L 149, str. 2).

         (2)  Uredba (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti (UL L 166, str. 1).


title: Zadeva T-611/18: Tožba, vložena 9. oktobra 2018 – Pharmaceutical Works Polpharma/EMEA

text:
               17.12.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 455/29

      Tožba, vložena 9. oktobra 2018 – Pharmaceutical Works Polpharma/EMEA
      (Zadeva T-611/18)
      (2018/C 455/38)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Pharmaceutical Works Polpharma S.A. (Starogard Gdański, Poljska) (zastopniki: M. Martens, N. Carbonnelle, odvetnika in S. Faircliffe, solicitor)

         Tožena stranka: Evropska agencija za zdravila (EMEA)

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  odločbo EMA z dne 30. julija 2018 o zavrnitvi preučitve vloge za pridobitev dovoljenja za promet z Dimethyl Fumarate Polpharma, generična različica Tecfidera, razglasi za nično;

                  —

                  EMA naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en sam tožbeni razlog.
      Z izpodbijano odločbo je zavrnjena preučitev vloge tožeče stranke za pridobitev dovoljenja za promet z Dimethyl Fumarate Polpharma ob upoštevanju dejstva, da naj bi referenčni proizvod užival regulativno varstvo podatkov.
      Ugovor nezakonitosti na podlagi člena 277 PDEU je usmerjen zoper odločbo o odobritvi dovoljenja za promet z referenčnim zdravilom, če izraža očitno napačno ugotovitev glede razlike tega proizvoda od Fumaderm za namene „skupnega dovoljenja za promet“. Tožeča stranka z enim samimi tožbenim razlogom trdi, da ker je ugovor nezakonitosti dopusten in utemeljen, obrazložitev izpodbijane odločbe, da se vloga tožeče stranke za pridobitev dovoljenja za promet ne preuči, na podlagi člena 296 PDEU ni zakonsko dopustna.


title: Zadeva C-617/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de Primera Instancia de Albacete (Španija) 2. oktobra 2018 – Los prestatarios/Globalcaja S.A.

text:
               17.12.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 455/22

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de Primera Instancia de Albacete (Španija) 2. oktobra 2018 – Los prestatarios/Globalcaja S.A.
      (Zadeva C-617/18)
      (2018/C 455/32)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Juzgado de Primera Instancia de Albacete

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Los prestatarios

         Tožena stranka: Globalcaja S.A.

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali učinek „niso zavezujoči“ iz člena 6(1) Direktive 93/13 (1) izključuje možnost, da lahko prodajalec ali ponudnik in potrošnik z zasebno pogodbo prilagodita določilo, ki ne izpolnjuje zahteve po jasnem in razumljivem jeziku iz člena 4(2), tako da bodisi znižata znesek[, določen v skladu s pogojem o minimalni obrestni meri,] bodisi ga nadomestita z drugim določilom, ki je manj neugodno za potrošnika?
                  Ali bi se odgovor na to vprašanje spremenil, če se ta prilagoditev določi v pogodbi, ki jo skleneta potrošnik in prodajalec ali ponudnik ter katere namen je ravno brez pomoči sodnih organov razrešiti spor o morebitni nepreglednosti določila, o katerem se stranki nista dogovorili posamično in ki je v prejšnji pogodbi, ki sta jo sklenili?

                  2.

                  Ali je treba člen 4(2) Direktive 93/13 razlagati tako, da izraza „glavni predmet pogodbe“ ter „ustreznost med ceno in plačilom za izmenjane storitve ali blago“ zajemata dve določili, ki sta v pogodbi, o kateri se prodajalec ali ponudnik in potrošnik nista dogovorila posamično, in v katerih se na eni strani prilagodi določilo iz prejšnje pogodbe, sklenjeni med njima (in se ga nadomesti z drugim določilom, ki je manj neugodno za potrošnika), in se na drugi strani potrošnik odpove svoji pravici, da sodno ali zunajsodno uveljavlja morebitno nepreglednost tega določila in učinke, ki so tesno povezani s to nepreglednostjo?

                  3.

                  Če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen, ali je treba člen 4 Direktive 93/13 razlagati tako, da je mogoče „narav[o] blaga ali storitev, za katero je bila sklenjena pogodba“„[ob upoštevanju] vse[h] okoliščin[…], ki so obstajale v času sklepanja pogodbe“, upoštevati pri presoji nepoštenosti pogojev, ki se ne nanašajo na opredelitev glavnega predmeta pogodbe? Oziroma nasprotno, ali je ta ista merila mogoče upoštevati za presojo preglednosti določil, ki se nanašajo na glavni predmet [pogodbe, na katerega se nanaša] člen 4(2)?

                  4.

                  Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen, ali je v skladu s členom 4(2) Direktive – in sicer z zahtevami jasnega in razumljivega jezika ter preglednosti, ki izhajajo iz tega člena – nacionalna sodna praksa, v skladu s katero v primeru pogodbe, o kateri se prodajalec ali ponudnik in potrošnik nista dogovorila posamično in s katero se prilagodi uporaba določila iz prejšnje pogodbe, ki sta jo sklenila, ni nujno, da prodajalec ali ponudnik potrošnika seznani z morebitno nepreglednostjo tega določila, saj se v navedeni nacionalni sodni praksi šteje, da so merila, ki pripeljejo do te nepreglednosti, splošno znana?

                  5.

                  Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen, ali je treba člen 4(2) Direktive razlagati tako, da potrošnikova odpoved pravici, da sodno ali zunajsodno uveljavlja zahtevke zaradi morebitne nepreglednosti nekega določila, o katerem se stranki nista dogovorili posamično, izpolnjuje zahtevo po „jasnem in razumljivem jeziku“ samo, če je prodajalec ali ponudnik potrošnika pred tem seznanil s konkretnimi pravicami, ki se jim odpoveduje, in zlasti s konkretnim zneskom, katerega uveljavljanju se odpoveduje?

         (1)  Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288).


title: Zadeva T-615/18: Tožba, vložena 8. oktobra 2018 – Diesel/EUIPO – Sprinter megacentrosdel deporte (D)

text:
               17.12.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 455/30

      Tožba, vložena 8. oktobra 2018 – Diesel/EUIPO – Sprinter megacentrosdel deporte (D)
      (Zadeva T-615/18)
      (2018/C 455/39)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Diesel SpA (Breganze, Italija) (zastopnica: A. Parassina, odvetnica)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Sprinter megacentros del deporte, SL (Elche, Španija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Imetnik sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

         Zadevna sporna znamka: prijava figurativne znamke Evropske unije D – zahteva za registracijo št. 11 404 019

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 3. avgusta 2018 v zadevi R 2657/2017-5

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  kršitev pravila 22(3) Uredbe Komisije (ES) št. 2868/95;

                  —

                  kršitev člena 47(2) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev člena 72(6) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-618/18: Tožba, vložena 15. oktobra 2018 – ZI/Komisija

text:
               17.12.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 455/30

      Tožba, vložena 15. oktobra 2018 – ZI/Komisija
      (Zadeva T-618/18)
      (2018/C 455/40)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: ZI (zastopnik: J.-N. Louis, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep Komisije, s katerim je bila zavrnjena vključitev moža tožeče stranke v RCAM, zavrne;

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en sam tožbeni razlog, ki se nanaša na nezakonitost člena 13 Skupnih pravil o zdravstvenem zavarovanju uradnikov Evropske unije v delu, v katerem naj bi ta člen kršil člen 72 kadrovskih predpisov Evropske unije, ker naj bi omejeval njegov obseg.


title: Sodba Sodišča z dne 17. septembra 2018 v zadevi E-10/17 – Nye Kystlink AS proti Color Group AS in Color Line AS (Člen 53 Sporazuma EGP – Člen 54 Sporazuma EGP – Načelo enakovrednosti – Načelo učinkovitosti – Nacionalna pravila o zastaranju za odškodninske zahtevke)

text:
               20.12.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 459/47

      SODBA SODIŠČA
      z dne 17. septembra 2018
      v zadevi E-10/17
      Nye Kystlink AS proti Color Group AS in Color Line AS

         (Člen 53 Sporazuma EGP – Člen 54 Sporazuma EGP – Načelo enakovrednosti – Načelo učinkovitosti – Nacionalna pravila o zastaranju za odškodninske zahtevke)

      (2018/C 459/16)
      V zadevi E-10/17, Nye Kystlink AS proti Color Group AS in Color Line AS – katere predmet je ZAHTEVEK, ki ga je Sodišču na podlagi člena 34 Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča predložilo pritožbeno sodišče Borgarting (Borgarting lagmannsrett) v zvezi z razlago načel enakovrednosti in učinkovitosti v okviru nacionalnih pravil o zastaranju za odškodninske zahtevke v primerih, v katerih so bile naložene globe na podlagi členov 53 in 54 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru – je Sodišče v sestavi predsednik in sodnik poročevalec Páll Hreinsson ter sodnika Per Christiansen in Bernd Hammermann, dne 17. septembra 2018 izdalo sodbo, katere izrek se glasi:

                  1.

                  Načelo enakovrednosti zahteva, da se nacionalno pravilo o zastaranju, ki določa ločen enoletni prekluzivni rok za vložitev odškodninske tožbe zaradi škode, povzročene s kaznivim dejanjem, ki je bilo ugotovljeno s pravnomočno kazensko obsodbo, uporablja ustrezno z odškodninsko tožbo zaradi kršitve členov 53 in 54 Sporazuma EGP, ki je bila ugotovljena s pravnomočno odločbo Nadzornega organa Efte, s katero je bila naložena globa, kolikor imata navedeni tožbi podobne namen, podlago in bistvene značilnosti.

                  2.

                  Načelo učinkovitosti iz prava EGP ne omejuje pravice držav EGP do uporabe triletnega prekluzivnega roka za vložitev odškodninske tožbe zaradi kršitve členov 53 in 54 Sporazuma EGP, kadar je ta prekluzivni rok povezan z dolžnostjo oškodovanca, da sproži preiskavo, kar bi lahko povzročilo, da bi prekluzivni rok potekel še preden bi Nadzorni organ Efte na podlagi pritožbe oškodovanca sprejel odločitev v zadevi, ki se nanaša na kršitev členov 53 in 54 Sporazuma EGP, če uporaba takega prekluzivnega roka ne onemogoča ali pretirano otežuje vložitve odškodninske tožbe zaradi kršitve pravil EGP o konkurenci. Pri presoji je treba upoštevati posebne značilnosti posameznih zadev v zvezi s konkurenco.


title: Zadeva C-490/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Madžarska) 26. julija 2018 – SD/Agrárminiszter

text:
               21.1.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/14

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Madžarska) 26. julija 2018 – SD/Agrárminiszter
      (Zadeva C-490/18)
      (2019/C 25/17)
      Jezik postopka: madžarščina

         Predložitveno sodišče

      Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: SD

         Tožena stranka: Agrárminiszter

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba pojem „zanesljiva metoda“, omenjen v členu 2 Delegirane uredbe (EU) 2015/1366 (1), katere namen je, da se vsako leto med 1. septembrom in 31. decembrom določi [število] čebeljih panjev, razlagati tako, da je vlagatelj prošnje za pomoč tisti, ki mora sporočiti število čebeljih kolonij, in če je odgovor pritrdilen, ali je ta metoda zanesljiva?

                  2.

                  Če je v skladu s členom 55 Uredbe št. 1308/2013/EU glede na biološke značilnosti čebel treba vsako leto med 1. septembrom in 31. decembrom določiti število čebeljih panjev, na katerem temeljijo pomoči čebelarstvu, ali je [navedeno uredbo] treba razlagati tako, da države članice lahko odstopijo od tega pravila?

                  3.

                  Če je odgovor pritrdilen, ali lahko nacionalna zakonodaja določa, da se zahtevano število čebeljih kolonij določi januarja za nazaj?

                  4.

                  Ali je treba dejstvo, da se morajo [sredstva Unije] dodeliti čebelarskim programom za obdobje 2017–[2019] glede na število čebeljih panjev, ki so jih države članice sporočile leta 2013 v programih za obdobje 2014–2016 , razlagati tako, da je mogoče tudi drugače določiti število čebeljih panjev, potrebno za razdelitev pomoči po obdobju, ki se je končalo 31. decembra 2016, ki je osnova za razdelitev pomoči za leto 2017?

                  5.

                  Ali je treba navedeno uredbo EU razlagati tako, da omogoča, da se sprejme nacionalni pravni predpis, ki za izplačilo pomoči de minimis določa zahtevo, ki ni v skladu [s pravom Unije]? Ali morajo biti pomoči, določene v pravu Unije, tudi v praksi primerne za spodbujanje čebelarske dejavnosti?

         (1)  Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/1366 z dne 11. maja 2015 o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s pomočjo za sektor čebelarstva (UL L 211, 2015, str. 3).


title: Zadeva C-618/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Giudice di pace di L’Aquila (Italija) 1. oktobra 2018 – Gabriele Di Girolamo/Ministero della Giustizia

text:
               21.1.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/16

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Giudice di pace di L’Aquila (Italija) 1. oktobra 2018 – Gabriele Di Girolamo/Ministero della Giustizia
      (Zadeva C-618/18)
      (2019/C 25/19)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Giudice di pace di L’Aquila

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Gabriele Di Girolamo

         Tožena stranka: Ministero della Giustizia

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba splošna načela veljavnega prava Evropske unije, in sicer načela primarnosti prava Unije, pravne varnosti, varstva zaupanja v pravo, enakosti pravnih sredstev, učinkovitega sodnega varstva, pravice do neodvisnega sodišča in, splošneje, pravice do poštenega sojenja iz člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, v povezavi s členom 267 Pogodbe o delovanje Evropske unije, glede na sodno prakso Sodišča Evropske unije s področja odgovornosti italijanske države za hudo kršitev prava Skupnosti s strani sodišča, ki odloča na zadnji stopnji, v sodbah [z dne 30. septembra 2003, Köbler, C-224/01, EU:C:2003:513; z dne 13. junija 2006, Traghetti del Mediterraneo, C-173/03, EU:C:2006:391, in z dne 24. novembra 2011, Komisija proti Italiji, C-379/10, EU:C:2011:775], razlagati tako, da navedene določbe in navedena sodna praksa Sodišča nasprotujejo temu, da bi država članica zato, da bi koristila sebi in svojim javnim upravnim organom, kakor v obravnavani zadevi, sprejela predpise, kakršni so legge n. 18/2015 (zakon št. 18/2015), ki je bil sprejet z izrecnim namenom izvajati navedene odločitve Sodišča EU, vendar s ciljem izničiti njihove učinke in pogojevati notranjo zakonodajo, ki v novem besedilu člena 2(3) in (3a) legge 13 aprile 1988, n. 117 (zakon št. 117 z dne 13. aprila 1988) o civilni odgovornosti sodnikov vzpostavlja pojem odgovornosti „v primeru hude kršitve zakonov in prava Evropske unije“, ki je bila storjena namerno ali zaradi malomarnosti? Navedena nacionalna zakonodaja postavlja nacionalno sodišče pred izbiro – ki v vsakem primeru ustvarja civilno in disciplinsko odgovornost države v zadevah, v katerih je udeležena javna uprava – kakršna je ta v obravnavani zadevi, in sicer, ali kršiti nacionalno zakonodajo tako, da se je ne uporabi in se uporabi pravo Evropske Unije, kot ga je razložilo Sodišče, ali kršiti pravo Evropske unije in uporabiti nacionalne predpise, ki preprečujejo priznanje učinkovitega varstva in so v nasprotju s členom 1(3) in členom 7 Direktive 2003/88, z določbama 2 in 4 okvirnega sporazuma o delu za določen čas, ki je bil prevzet iz Direktive 1999/70, in členom 31(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah v razlagi sodne prakse Sodišča v sodbah [z dne 1. marca 2012, O’Brien, C-393/10, EU:C:2012:110, in z dne 29. novembra 2017, King, C-214/16, EU:C:2017:914].

                  2.

                  Samo v primeru pritrdilnega odgovora na vprašanje pod 1. in ob upoštevanju stališča, ki ga je zavzelo italijansko Corte costituzionale (ustavno sodišče) [v sodbi] št. 269/2017 z dne 14. decembra 2017 po sodbi [Sodišča z dne 5. decembra 2010, M.A.S. in M.B., C-42/17, EU:C:2017:936], ob upoštevanju člena 31(2) in člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, člena 267 PDEU in člena 4 PEU, ali se lahko odločitev, ki bi jo sprejelo Sodišče v obravnavanem postopku predhodnega odločanja ob ugotovitvi navzkrižja med pravom Evropske unije ter členom 2(3) in (3a) zakona št. 117 z dne 13. aprila 1988, v okviru postopka v glavni stvari, v katerem je nasprotna stranka javna uprava, lahko enači s predpisom prava Evropske unije, ki je neposredno veljaven in ga nacionalno sodišče neposredno uporablja ter omogoča prenehanje uporabe sporne notranje določbe?

                  3.

                  Samo v primeru pritrdilnega odgovora na vprašanje pod 1., ali se lahko redni sodnik ali „togato“ (sodnik, zaposlen za nedoločen čas) šteje za delavca, zaposlenega za nedoločen čas, primerljivega z delavcem, zaposlenim za določen čas kot mirovni sodnik, če imata enako delovno dobo, za uporabo določbe 4 okvirnega sporazuma o delu za določen čas iz Direktive 1999/70 (1), če opravljata enake pravosodne funkcije, medtem ko se izbirni postopki za opravljanje funkcij razlikujejo med rednimi sodniki (po kvalifikacijah in izpitih za zaposlitev za nedoločen čas, z zajamčeno pravico do zaposlitve za nedoločen čas, razen v redkih primerih zelo hudih kršitev obveznosti, ki jih ima po uradni dolžnosti) in mirovnimi sodniki (po kvalifikacijah z zaposlitvijo za določen čas, ki se lahko podaljšuje po pozitivnem rednem ocenjevanju, ki ga izvaja Consiglio superiore della magistratura (višji sodni svet), in z možnostjo odpoklica v primeru negativne ocene sodnika, zaposlenega za določen čas)?

         (1)  Direktiva Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 368).


title: Zadeva C-639/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Kiel (Nemčija) 12. oktobra 2018 – KH/Sparkasse Südholstein

text:
               21.1.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/17

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Kiel (Nemčija) 12. oktobra 2018 – KH/Sparkasse Südholstein
      (Zadeva C-639/18)
      (2019/C 25/20)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landgericht Kiel

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: KH

         Tožena stranka: Sparkasse Südholstein

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali se v smislu člena 2(a) Direktive 2002/65/ES (1) šteje, da je pogodba, s katero se spremeni izključno višina dogovorjenih obresti v obstoječi kreditni pogodbi (dodatni sporazum o obrestovanju), „sklenjena na podlagi organiziranega programa za ponujanje blaga ali storitev na daljavo, ki ga vodi ponudnik“, če podružnična banka kreditne pogodbe za financiranje nepremičnin, zavarovane s stvarnopravnimi zavarovanji na nepremičninah, sklepa samo v svojih poslovnih prostorih, v okviru stalne poslovne prakse pa pogodbe o spremembah sklenjenih kreditnih pogodb delno sklepa tudi z izključno uporabo sredstev za sporazumevanje na daljavo?

                  2.

                  Ali gre za „pogodbo o finančnih storitvah“ v smislu člena 2(a) Direktive 2002/65/ES, če se obstoječa kreditna pogodba spremeni izključno glede dogovorjenega obrestovanja (dodatni sporazum o obrestovanju), ne da bi se podaljšalo trajanje kreditne pogodbe ali spremenila višina zneska kredita?

         (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2002/65/ES z dne 23. septembra 2002 o trženju finančnih storitev potrošnikom na daljavo in o spremembi Direktive Sveta 90/619/EGS ter direktiv 97/7/ES in 98/27/ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 4, str. 321).


title: Zadeva C-641/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Genova (Italija) 12. oktobra 2018 – LG in drugi/Rina SpA, Ente Registro Italiano Navale

text:
               21.1.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/18

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Genova (Italija) 12. oktobra 2018 – LG in drugi/Rina SpA, Ente Registro Italiano Navale
      (Zadeva C-641/18)
      (2019/C 25/21)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunale di Genova

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: LG in drugi

         Toženi stranki: Rina SpA, Ente Registro Italiano Navale

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba člen 1(1) in člen 2(1) Uredbe (ES) št. 44/2001 z dne 27. decembra 2000 (1) razlagati tako, da – tudi glede na člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 6/1 EKČP in uvodno izjavo 16 Direktive 2009/15/ES (2) – izključujeta možnost, da v postopku za plačilo odškodnine zaradi smrti in telesnih poškodb, ki jih je povzročil brodolom potniškega trajekta, ob sklicevanju na odgovornost zaradi malomarnosti, sodišče države članice zavrne pristojnost in prizna imuniteto pred sodnimi postopki v korist subjektov in zasebnih pravnih oseb s sedežem v taki državi članic, ki izvajajo dejavnost klasifikacije in/ali izdaje spričeval, v zvezi z izvajanjem te dejavnosti klasifikacije in/ali izdaje spričeval v imenu države, ki ni članica Evropske unije?

         (1)  Uredba Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 42).

         (2)  Direktiva 2009/15/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o skupnih pravilih in standardih za organizacije, pooblaščene za tehnični nadzor in pregled ladij, ter za ustrezne ukrepe pomorskih uprav (UL L 131, str. 47).


title: Zadeva T-546/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 15. novembra 2018 – Haufe-Lexware/EUIPO – Le Shi Holdings (Beijing) (Leshare) (Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – prijava besedne znamke Evropske unije Leshare – Prejšnja besedna mednarodna znamka LEXWARE – Relativni razlog za zavrnitev – Neobstoj verjetnosti zmede – Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EUE) 2017/1001) – Podobnost znakov)

text:
               21.1.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/39

      Sodba Splošnega sodišča z dne 15. novembra 2018 – Haufe-Lexware/EUIPO – Le Shi Holdings (Beijing) (Leshare)
      (Zadeva T-546/17) (1)

      ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - prijava besedne znamke Evropske unije Leshare - Prejšnja besedna mednarodna znamka LEXWARE - Relativni razlog za zavrnitev - Neobstoj verjetnosti zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EUE) 2017/1001) - Podobnost znakov))
      (2019/C 25/50)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Haufe-Lexware GmbH & Co. KG (Friburg-en-Brisgau, Nemčija) (zastopnik: N. Hebeis, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: M. Fischer in D. Walicka, agenta)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Le Shi Holdings (Beijing) Ltd (Peking, Kitajska)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 15. junija 2017 (zadeva R 1691/2016-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Haufe-Lexware in Le Shi Holdings (Beijing).

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi Haufe-Lexware GmbH & Co. KG se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 338, 9.10.2017.


title: Zadeva C-29/17: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 21. novembra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – Novartis Farma SpA/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Roche Italia SpA, Consiglio Superiore di Sanità (Predhodno odločanje – Zdravila za uporabo v humani medicini – Direktiva 2001/83/ES – Člen 3, točka 1 – Člen 6 – Direktiva 89/105/EGS – Uredba (ES) št. 726/2004 – Členi 3, 25 in 26 – Prepakiranje zdravila za uporabo pri zdravljenju, ki ni zajeto z njegovim dovoljenjem za promet (nenamenska uporaba) – Kritje stroškov s strani nacionalnega sistema zdravstvenega zavarovanja)

text:
               21.1.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/4

      Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 21. novembra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – Novartis Farma SpA/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Roche Italia SpA, Consiglio Superiore di Sanità
      (Zadeva C-29/17) (1)

      ((Predhodno odločanje - Zdravila za uporabo v humani medicini - Direktiva 2001/83/ES - Člen 3, točka 1 - Člen 6 - Direktiva 89/105/EGS - Uredba (ES) št. 726/2004 - Členi 3, 25 in 26 - Prepakiranje zdravila za uporabo pri zdravljenju, ki ni zajeto z njegovim dovoljenjem za promet (nenamenska uporaba) - Kritje stroškov s strani nacionalnega sistema zdravstvenega zavarovanja))
      (2019/C 25/05)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Consiglio di Stato

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Novartis Farma SpA

         Tožena stranka: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Roche Italia SpA, Consiglio Superiore di Sanità

         ob udeležbi: Ministero della Salute, Regione Veneto, Società Oftalmologica Italiana (SOI) – Associazione Medici Oculisti Italiani (AMOI), Regione Emilia-Romagna

         Izrek

                  1.

                  Člen 3, točka 1, Direktive 2001/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2012/26/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012, je treba razlagati tako, da zdravilo Avastin po prepakiranju v skladu s pogoji, določenimi v nacionalnih ukrepih v postopku v glavni stvari, spada na področje uporabe Direktive 2001/83, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2012/26.

                  2.

                  Člen 6 Direktive 2001/83, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2012/26, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalnim ukrepom, kot so ti v postopku v glavni stvari, ki določajo pogoje, pod katerimi se lahko zdravilo Avastin prepakira za uporabo pri zdravljenju oftalmoloških indikacij, ki niso zajete z njegovim dovoljenjem za promet.

                  3.

                  Člene 3, 25 in 26 Uredbe (ES) št. 726/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o postopkih Skupnosti za pridobitev dovoljenja za promet in nadzor zdravil za humano in veterinarsko uporabo ter o ustanovitvi Evropske agencije za zdravila, kakor je bila spremenjena z Uredbo (EU) št. 1027/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012, je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo nacionalnemu ukrepu, kot je ta, ki izhaja iz člena 1(4a) decreto-legge 21 ottobre 1996, n. 536, recante „Misure per il contenimento della spesa farmaceutica e la rideterminazione del tetto di spesa per l'anno 1996“, convertito dalla legge del 23 dicembre 1996, n. 648 (uredba-zakon št. 536 z dne 21. oktobra 1996 o ukrepih za nadzor izdatkov za zdravila in ponovni opredelitvi najvišje ravni izdatkov za leto 1996, ki je bila preoblikovana v zakon z zakonom št. 648 z dne 23. decembra 1996), kakor je bila spremenjena z decreto-legge del 20 marzo 2014, n. 36, convertito dalla legge del 16 maggio 2014, n. 79 (uredba-zakon št. 36 z dne 20. marca 2014, ki je bila preoblikovana v zakon z zakonom št. 79 z dne 16. maja 2014), ki Agenzia Italiana del farmaco (AIFA) (italijanska agencija za zdravila) omogoča spremljanje zdravil, kot je Avastin, stroške za nenamensko uporabo katerega krije Servizio Sanitario Nazionale (nacionalna zdravstvena služba, Italija), in po potrebi sprejetje ukrepov, potrebnih za zaščito varnosti pacientov.

         (1)  UL C 195, 19.6.2017.


title: Zadeva C-687/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) 7. novembra 2018 – SY/Associated Newspapers Ltd

text:
               21.1.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/27

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) 7. novembra 2018 – SY/Associated Newspapers Ltd
      (Zadeva C-687/18)
      (2019/C 25/34)
      Jezik postopka: angleščina

         Predložitveno sodišče

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: SY

         Tožena stranka: Associated Newspapers Ltd

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali so določbe nacionalnega zakona, kot je člen 32(4) in (5) Data Protection Act 1998 (zakon o varstvu podatkov iz leta 1998, v nadaljevanju: DPA), ki določajo, da če upravljavec podatkov zatrjuje, da se osebni podatki, na katere se nanaša postopek zoper upravljavca podatkov, obdelujejo (i) samo za novinarske, umetniške ali literarne namene in (ii) z namenom objave novinarskih, literarnih ali umetniških prispevkov, ki jih upravljavec podatkov še ni objavil, se tak postopek prekine, če se nanaša na neobjavljene osebne podatke, dokler (a) Information Commissioner (informacijski pooblaščenec) ne ugotovi, da pogoj (i) ali (ii) ni izpolnjen, (b) upravljavec podatkov trditve ne prekliče ali (c) se osebni podatki ne objavijo, v skladu s členi 9, 22 in 23 Direktive 95/46/ES (1) in členi 7, 8 in 47 Listine o temeljnih pravicah?

         (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 15, str. 355).


title: Zadeva C-147/17: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 20. novembra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Curtea de Apel Constanţa – Romunija) – Sindicatul Familia Constanţa, Ustinia Cvas in drugi/Direcţia Generală de Asistenţă Socială şi Protecţia Copilului Constanţa (Predhodno odločanje – Zaščita varnosti in zdravja delavcev – Organizacija delovnega časa – Listina Evropske unije o temeljnih pravicah – Člen 31 – Direktiva 2003/88/ES – Področje uporabe – Odstopanje – Člen 1(3) – Direktiva 89/391/EGS – Člen 2(2) – Dejavnost rejnika)

text:
               21.1.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/5

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 20. novembra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Curtea de Apel Constanţa – Romunija) – Sindicatul Familia Constanţa, Ustinia Cvas in drugi/Direcţia Generală de Asistenţă Socială şi Protecţia Copilului Constanţa
      (Zadeva C-147/17) (1)

      ((Predhodno odločanje - Zaščita varnosti in zdravja delavcev - Organizacija delovnega časa - Listina Evropske unije o temeljnih pravicah - Člen 31 - Direktiva 2003/88/ES - Področje uporabe - Odstopanje - Člen 1(3) - Direktiva 89/391/EGS - Člen 2(2) - Dejavnost rejnika))
      (2019/C 25/06)
      Jezik postopka: romunščina

         Predložitveno sodišče

      Curtea de Apel Constanţa

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožniki: Sindicatul Familia Constanţa, Ustinia Cvas, Silvica Jianu, Dumitra Bocu, Cader Aziz, Georgeta Crângaşu, Sema Cutlacai

         Nasprotna stranka: Direcţia Generală de Asistenţă Socială şi Protecţia Copilului Constanţa

         Izrek

      Člen 1(3) Direktive 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa v povezavi s členom 2(2) Direktive Sveta z dne 12. junija 1989 o uvajanju ukrepov za spodbujanje izboljšav varnosti in zdravja delavcev pri delu (89/391/EGS) je treba razlagati tako, da dejavnost rejnika, ki v okviru delovnega razmerja z javnim organom obsega sprejem in vključitev otoka v svoje gospodinjstvo in neprekinjeno skrb za skladen razvoj in izobraževanje tega otroka, ne spada na področje uporabe Direktive 2003/88.

         (1)  UL C 231, 17.7.2017.


title: Zadeva C-295/17: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 22. novembra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalska) – MEO – Serviços de Comunicações e Multimédia SA/Autoridade Tributária e Aduaneira (Predhodno odločanje – Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) – Direktiva 2006/112/ES – Področje uporabe – Obdavčljive transakcije – Storitev, opravljena za plačilo – Razlika med neobdavčljivo odškodnino in obdavčljivimi storitvami, opravljenimi za plačilo „odškodnine“)

text:
               21.1.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/8

      Sodba Sodišča (peti senat) z dne 22. novembra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalska) – MEO – Serviços de Comunicações e Multimédia SA/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Zadeva C-295/17) (1)

      ((Predhodno odločanje - Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) - Direktiva 2006/112/ES - Področje uporabe - Obdavčljive transakcije - Storitev, opravljena za plačilo - Razlika med neobdavčljivo odškodnino in obdavčljivimi storitvami, opravljenimi za plačilo „odškodnine“))
      (2019/C 25/09)
      Jezik postopka: portugalščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: MEO – Serviços de Comunicações e Multimédia SA

         Tožena stranka: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Izrek

                  1.

                  Člen 2(1)(c) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da je treba vnaprej določeni znesek, ki ga gospodarski subjekt prejme, če pride do predčasnega prenehanja pogodbe o opravljanju storitev, ki določa najkrajše trajanje naročniškega razmerja, ker njegova stranka od nje odstopi ali iz razloga, ki se lahko pripiše tej stranki, in katerega višina ustreza znesku, ki bi ga ta subjekt prejel med preostankom navedenega obdobja, če do tega prenehanja ne bi prišlo, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče, šteti za plačilo za storitve, opravljene za plačilo, ki so kot take predmet tega davka.

                  2.

                  Za opredelitev zneska, ki je vnaprej določen v pogodbi o opravljanju storitev in ki ga je stranka dolžna plačati v primeru predčasnega prenehanja te pogodbe, ni odločilno to, da je cilj tega pavšalnega zneska stranke odvrniti od nespoštovanja najkrajšega trajanja naročniškega razmerja in povrniti škodo, ki gospodarskemu subjektu nastane v primeru nespoštovanja tega obdobja, to, da je nadomestilo, ki ga trgovski zastopnik prejme za sklenitev pogodb, ki določajo najkrajše trajanje naročniškega razmerja, višje od nadomestila, ki je določeno v okviru pogodb, ki takšnega obdobja ne določajo, in to, da je navedeni znesek po nacionalnem pravu opredeljen kot pogodbena kazen.

         (1)  UL C 256, 7.8.2017.


title: Zadeva T-681/18: Tožba, vložena 16. novembra 2018 – "Korporaciya „Masternet“/EUIPO – Stayer Ibérica (STAYER)

text:
               21.1.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/55

      Tožba, vložena 16. novembra 2018 – "Korporaciya „Masternet“/EUIPO – Stayer Ibérica (STAYER)
      (Zadeva T-681/18)
      (2019/C 25/71)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: ZAO "Korporaciya „Masternet“ (Moskva, Rusija) (zastopnik: N. Bürglen, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Stayer Ibérica, SA (Pinto, Španija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Imetnik sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

         Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Evropske unije STAYER – znamka Evropske unije št. 4 675 881

         Postopek pred EUIPO: postopek izbrisa

         Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 7. septembra 2018 v zadevi R 1940/2017-5

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov.

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  Kršitev člena 18 Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva C-661/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugalska) 22. oktobra 2018 – Correios de Portugal/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               21.1.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/22

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugalska) 22. oktobra 2018 – Correios de Portugal/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Zadeva C-661/18)
      (2019/C 25/26)
      Jezik postopka: portugalščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: CTT — Correios de Portugal

         Tožena stranka: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali načela nevtralnosti, učinkovitosti ter enakovrednosti in sorazmernosti nasprotujejo razlagi člena 98(2) zakonika o DDV (1), v skladu s katero se ta ne uporablja za primere spremembe ali popravka že izvedenih odbitkov?

                  2.

                  Ali navedena načela nasprotujejo zakonodaji, kot je člen 23(1)(b) in (6) zakonika o DDV, ki se razlaga tako, da davčni zavezanec, ki se je odločil za metodo koeficienta in/ali za merilo porazdelitve pri izračunu pravice do odbitka davka, ki je bil plačan za blago in storitve, ki so predmet mešane uporabe, in ki je v skladu z odstavkom 6 tega člena izvedel popravek na podlagi dokončnih vrednosti za leto, na katero se odbitek nanaša, teh elementov ne more spremeniti retroaktivno, tako da bi ponovno izračunal prvotni odbitek, ki je že bil popravljen v skladu s to določbo, po retroaktivnem obračunu DDV v zvezi z dejavnostjo, ki jo je sprva štel za oproščeno?

         (1)  Código do Imposto sobre o Valor Acrescentado.