title: Zadeva C-209/05: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji, vložena dne 13. maja 2005

text:
               9.7.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/10

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji, vložena dne 13. maja 2005
   (Zadeva C-209/05)
   (2005/C 171/18)
   Jezik postopka: nemščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata Maria Condou in Wolfgang Bogensberger, z naslovom za vročanje v Luxemburgu, je dne 13. maja 2005 na Sodišču Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Republiki Avstriji.
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               (a)

               ugotovi, da Republika Avstrija ne izpolnjuje svojih obveznosti iz členov 6 in 8 Direktive 64/221/EGS (1) s tem, da pri zavračanju izdaje vizumov državljanom tretjih držav, družinskim članom državljanov Unije, ki uresničujejo svojo pravico do prostega gibanja oseb,

                           —

                           ne navede razlogov natančno, dovolj podrobno in popolno, tudi če tej seznanitvi ne nasprotuje nobeden od razlogov varnosti države;

                           —

                           zadevnim osebam ne priznava enakih pravnih sredstev zoper odločbo o dodelitvi vizuma, ki jih imajo na voljo njeni državljani v zvezi z dejanji uprave.

               (b)

               toženi stranki, Republiki Avstriji, naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Direktiva 64/221/EGS državam članicam glede predpisov, sprejetih iz razlogov javne politike, javne varnosti ali zdravja prebivalstva za osebe, za katere velja, nalaga različne obveznosti, zlasti v zvezi z obrazložitvijo odločbe in pravnimi sredstvi, ki so zoper te odločbe na voljo. Na podlagi člena 6 navedene direktive bi bilo treba zadevno osebo obvestiti o razlogih javne politike, javne varnosti ali zdravja prebivalstva, ki so podlaga za zavrnitev izdaje vizuma družinskemu članu državljana Unije. Na podlagi člena 8 Direktive bi morala imeti zadevna oseba, kateri je bila zavrnjena izdaja vizuma, na voljo najmanj enaka pravna sredstva, kot so na voljo državljanom prizadete države v zvezi z dejanji uprave.
   Komisija zagovarja mnenje, da nekatere določbe avstrijskega Fremdgesetz (zakona o tujcih) ne ustrezajo zgoraj navedenim zahtevam prava Skupnosti, ki jih je postavila Direktiva.
   Na podlagi člena 93(2) zakona bi morala biti odločba izdana samo na pisno vlogo stranke ali na vlogo stranke, ki je dana ustno na zapisnik, v utemeljitvi pa bi bilo dovolj navesti le odločilne določbe zakona. Na podlagi člena 6 Direktive pa obstaja avtomatična obveznost utemeljitve držav članic: utemeljitev ne sme biti odvisna niti od nujnosti niti od vlog zadevne osebe. Goli opis uporabljene točke zakona nadalje ne izpolnjuje zahtev po utemeljitvi: pri zavrnilni odločbi preprosta graja za uporabljene določbe zakona ne pomeni zadostne informacije o razlogih za zavrnitev. Tudi iz sodne prakse Sodišča izhaja, da je potrebna natančna, dovolj podrobna in popolna utemeljitev, da se lahko zadevna oseba brani proti njej neugodni odločbi in da lahko ustrezno uveljavi svoje interese.
   Na podlagi člena 94(2) avstrijskega Fremdgesetz naj ne bi bila dovoljena pritožba zoper zavrnitev ali razveljavitev vizuma. Ta določba krši obveznost iz člena 8 Direktive, po katerem lahko zadevna oseba vloži tista pravna sredstva, ki so na voljo državljanu prizadete države v zvezi z dejanji uprave, neodvisno od tega, ali gre za pravna sredstva pri upravnih organih ali pri sodiščih. Argumentacija Republike Avstrije, da naj bi bila nemožnost vložitve pravnega sredstva v obravnavanem kontekstu upravičena s tem, da naj niti zavrnitev niti razveljavitev vizuma ne bi imeli učinka, ki bi segal preko posameznega akta, in ker naj bi vložitev nove prošnje hitreje pripeljala do cilja hitreje kot pravno sredstvo proti odločbi, ni ustrezna. Ponovna predložitev vloge vsebuje tveganje, da se vsebinsko napačna odločba samo ponovi.

      (1)  UL L 56, str. 850.


title: Zadeva T-445/08: Tožba, vložena 29. septembra 2008 – FIFA proti UUNT – Ferrero (GERMANY 2006)

text:
               6.12.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 313/50

         Tožba, vložena 29. septembra 2008 – FIFA proti UUNT – Ferrero (GERMANY 2006)
   (Zadeva T-445/08)
   (2008/C 313/89)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Fédération Internationale de Football Association (FIFA) (Zurich, Švica) (zastopniki: D. Alexander, QC, A. Barav, Barrister, R. Buchel in C. Rassman, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Ferrero OHG mbH (Stadtallendorf, Nemčija)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razveljavitev, v celoti ali deloma, odločbe prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 30. junija 2008 v zadevi R 1467/2005-1; in

               —

               UUNT naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: besedna znamka „GERMANY 2006“ za blago in storitve iz razredov 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 15, 16, 18, 19, 20, 21, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41 in 42 – Registracija znamke Skupnosti št. 2 153 005

      Imetnik znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe
   Odločba oddelka za izbris: Zavrnitev zahteve za ugotovitev ničnosti.

      Odločba odbora za pritožbe: Razveljavitev odločbe oddelka za izbris.

      Navajani tožbeni razlogi: (i) kršitev člena 73 in 74(1) Uredbe Sveta št. 40/94 s tem ko je odbor za pritožbe svojo odločbo utemeljil pretežno s členom 7(1)(c) Uredbe Sveta št. 40/94, določbo, ki je ni navajala ne druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe niti oddelek za izbris; (ii) podredno, kršitev člena 7(1)(c) Uredbe Sveta št. 40/94 s tem ko odbor za pritožbe ni upošteval celostnega vtisa registrirane znamke Skupnosti, za katero se zahteva ugotovitev ničnosti, na povprečnega potrošnika, in ni uporabil ustreznih določb pri presoji opisnega značaja znamke za zahtevane proizvode oziroma storitve; in (iii) kršitev člena 7(1)(b) Uredbe Sveta št. 40/94 s tem ko je odbor za pritožbe napačno potrdil, da registrirana znamka Skupnosti, za katero se zahteva ugotovitev ničnosti, ni imela zahtevanega razlikovalnega učinka; ter (iv) kršitev členov 7(3) in 51(2) Uredbe Sveta št. 40/94 s tem ko odbor za pritožbe ni ugotovil, da registrirana znamka Skupnosti, za katero se zahteva ugotovitev ničnosti, nima razlikovalnega učinka za storitve iz razreda 41 ter za vse proizvode, s katerimi se trguje.


title: Zadeva F-4/13: Tožba, vložena 15. januarja 2013 – ZZ proti Komisiji

text:
               13.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 108/38

         Tožba, vložena 15. januarja 2013 – ZZ proti Komisiji
   (Zadeva F-4/13)
   2013/C 108/90
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: N. Lhoëst, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe o sprejetju ocenjevalnega poročila za tožečo stranko za obdobje od leta 1995 do leta 1997 in odškodninski zahtevek.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               odločba operativnega direktorja Evropske službe za zunanje delovanje z dne 12. marca 2012 o sprejetju ocenjevalnega poročila za tožečo stranko za obdobje od leta 1995 do leta 1997 naj se razglasi za nično;

               —

               če je potrebno, naj se za nično razglasi odločba organa Komisije za imenovanja z dne 4. oktobra 2012 o zavrnitvi pritožbe, ki jo je tožnik vložil 20. junija 2012 na podlagi člena 90(2) Kadrovskih predpisov;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo zneska v višini 25 000 EUR iz naslova nepremoženjske škode;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-556/10: Tožba, vložena 26. novembra 2010 – Evropska komisija proti Zvezni republiki Nemčiji

text:
               5.2.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/5

         Tožba, vložena 26. novembra 2010 – Evropska komisija proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Zadeva C-556/10)
   2011/C 38/07
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: G. Braun und H. Støvlbæk, zastopnika)

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija

      Predloga tožeče stranke

   Komisija Sodišču predlaga, naj:

               1.

               Ugotovi, da Zvezna republika Nemčija pri prenosu prvega železniškega paketa ni izpolnila svojih obveznosti iz

                           —

                           člena 6(3) in Priloge II k Direktivi 91/440/EGS (1) ter členov 4(2) in 14(2) Direktive 2001/14/ES (2),

                           —

                           člena 6(2) Direktive 2001/14/ES,

                           —

                           členov 7(3) in 8(1) Direktive 2001/14/ES in

                           —

                           člena 30(4) Direktive 2001/14/ES v povezavi s členom 10(7) Direktive 91/440/EGS.

               2.

               Toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Namen direktiv 91/440/EGS in 2001/14/EG je vzpostavitev enakega in nediskriminatornega dostopa do železniške infrastrukture za vsa podjetja ter dinamičnega in transparentnega trga železnic v Evropi, usmerjenega v konkurenco. Člen 6(3) Direktive 91/440/EGS določa, da je treba izvajanje „odločilnih funkcij“ upravljanja infrastrukture prenesti na organe ali podjetja, „ki sami(-a) ne opravljajo prevoznih storitev v železniškem prometu“.
   Po mnenju Komisije neodvisnost upravljavca infrastrukture, ki jo predpisuje Direktiva, pri izvajanju odločilnih funkcij v Nemčiji ni zagotovljena, saj naj bi bilo več teh „odločilnih funkcij“ prenesenih na družbo, ki je sicer pravno neodvisna, vendar je del holdinga, v katerega med drugim spadajo podjetja, ki opravljajo prevozne storitve v železniškem prometu.
   Neodvisnost, opredeljena v Direktivi 2001/14/ES, mora biti izražena ne le pravno, temveč tudi organizacijsko in v okviru sprejemanja odločitev. Iz tega sledi, da je podjetje, ki so mu zaupane odločilne funkcije, lahko s podjetji, ki opravljajo prevozne storitve v železniškem prometu, organizirano v holding le, če od teh podjetji ni ločeno samo pravno, temveč če dokazljivo z njimi ne tvori gospodarske enote, torej da je od njih tudi gospodarsko neodvisno. Če torej v okviru holdinga „odločilne funkcije“ izvaja hčerinska družba, je treba s sprejetjem varnostnih ukrepov zagotoviti, da družba mati in hčerinska družba ne moreta delovati kot gospodarska enota in s tem ne kot eno podjetje. Ti primerni in zadostni varstveni ukrepi, s katerimi se lahko zagotovi tudi, da je upravljavec infrastrukture gospodarsko neodvisen od prevoznikov v železniškem prometu, v Nemčiji niso bili sprejeti. Varstveni ukrepi, na katere se sklicuje Nemčija, ne zadostujejo za zagotovitev neodvisnosti odločilnih nalog, da bi se preprečili konflikti interesov in da bi se holdingu odvzel nadzor nad organom, ki so mu zaupane odločilne funkcije.
   Po eni strani izpolnitve pogojev glede neodvisnosti ne preverja neodvisen organ, konkurenti pa v primeru kršitev zapovedi neodvisnosti nimajo na voljo možnosti pritožbe. Po drugi strani iz naslednjih razlogov ni zagotovljena neodvisnost zaposlenih oziroma poslovodstva in vodstvenih delavcev organa, ki so mu bile zaupane odločilne funkcije, v razmerju do holdinške družbe:

               —

               Članom uprave holdinga ali drugih družb, ki spadajo v holding, ni onemogočeno, da so člani uprave organa, ki so mu zaupane odločilne funkcije.

               —

               Ni določeno, da člani organov odločanja organa, ki so mu zaupane odločilne funkcije, ter njegovi vodstveni delavci in zaposleni, ki jim je zaupano izvajanje odločilnih funkcij, po tem, ko prenehajo opravljati dejavnost za zadevni organ, za primerno število let ne smejo zasesti vodilnih položajev v holdingu ali drugih institucijah, nad katerimi holding izvaja nadzor.

               —

               Poslovodstvo organa, ki so mu zaupane odločilne funkcije, ni imenovano pod jasno določenimi pogoji in ga ne zavezujejo ustrezne pravne obveznosti, da bi se zagotovila popolna neodvisnost sprejemanja odločitev.

               —

               Organ, ki so mu zaupane odločilne funkcije, nima lastnih zaposlenih, ki bi bili nameščeni v ločenih prostorih oziroma prostorih z nadzorovanim dostopom in katerih stiki s holdinško družbo in drugimi podjetji, ki jih ta nadzoruje, bi bili omejeni na uradna obvestila v zvezi z izvajanjem odločilnih funkcij.

               —

               Dostop do informacijskega sistema ni zavarovan, zaradi česar ni mogoče izključiti, da lahko pride holding do informacij, ki se nanašajo na izvajanje odločilnih funkcij.

         Poleg navedene kršitve zahteve po neodvisnosti upravljavca infrastrukture pri izvajanju odločilnih funkcij Zvezna republika Nemčija svoje obveznosti iz direktiv 91/440 in 2001/14 krši tudi s tem, da:

               —

               ni dovolj jasno prenesla predpisov Direktive 2001/14/ES o uporabninah in ni določila pogojev za pravilno uporabo načela celotnih stroškov;

               —

               ni sprejela potrebnih ukrepov, da bi upravljavcu infrastrukture naložila znižanje stroškov infrastrukture in uporabnin za dostop do železniškega omrežja;

               —

               regulatornega organa ni pooblastila, da svojo zahtevo, naj mu upravljavec infrastrukture predloži informacije, uveljavi tudi z ustreznimi sankcijami.

      (1)  Direktiva Sveta z dne 29. julija 1991 o razvoju železnic Skupnosti (91/440/EGS); UL L 237, str. 25.

      (2)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2001/14/ES z dne 26. februarja 2001 o dodeljevanju železniških infrastrukturnih zmogljivosti, naložitvi uporabnin za uporabo železniške infrastrukture in podeljevanju varnostnega spričevala; UL L 75, str. 29.


title: Zadeva T-362/08: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. januarja 2011 – IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds proti Komisiji ( „Dostop do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Dokumenti glede izvedbe industrijskega projekta na območju, ki je na podlagi Direktive 92/43/EGS območje varstva — Dokumenti, ki izvirajo iz države članice — Nasprotovanje države članice — Delno zavrnjen dostop — Izjema glede gospodarske politike države članice — Člen 4, od (5) do (7), Uredbe št. 1049/2001“ )

text:
               19.2.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 55/21

         Sodba Splošnega sodišča z dne 13. januarja 2011 – IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds proti Komisiji
   (Zadeva T-362/08) (1)

   (Dostop do dokumentov - Uredba (ES) št. 1049/2001 - Dokumenti glede izvedbe industrijskega projekta na območju, ki je na podlagi Direktive 92/43/EGS območje varstva - Dokumenti, ki izvirajo iz države članice - Nasprotovanje države članice - Delno zavrnjen dostop - Izjema glede gospodarske politike države članice - Člen 4, od (5) do (7), Uredbe št. 1049/2001)
   2011/C 55/36
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH (Hamburg, Nemčija) (zastopnika: S. Crosby, solicitor, in S. Santoro, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: C. O'Reilly in P. Costa de Oliveira, zastopnika)
   Intervenientke v podporo tožeči stranki: Kraljevina Danska (zastopnika: J. Bering Liisberg in B. Weis Fogh, zastopnika), Republika Finska (zastopniki: najprej J. Heliskoski, M. Pere in H. Leppo, nato J. Heliskoski, zastopniki) in Kraljevina Švedska (zastopniki: K. Petkovska, A. Falk in S. Johannesson, zastopniki)

      Predmet

   Zahteva za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije z dne 19. junija 2008 o zavrnitvi dostopa tožeče stranke do dokumenta, ki so ga Komisiji posredovali nemški organi v okviru postopka ukinitve območja varstva na podlagi Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL L 206, str. 7)

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Organizacija IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

      (1)  UL C 301, 22.11.2008.


title: Zadeva C-472/14: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 17. marca 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Högsta domstolen – Švedska) – Canadian Oil Company Sweden AB, Anders Rantén/Riksåklagaren (Predhodno odločanje — Registracija, evalvacija in avtorizacija kemikalij — Uredba (ES) št. 1907/2006 (Uredba REACH) — Obseg usklajenega področja — Registracija snovi pri Evropski agenciji za kemikalije pred dajanjem na trg — Člen 5 — Nacionalni register kemikalij — Obveznost prijave zaradi registracije — Združljivost z Uredbo REACH — Člena 34 PDEU in 36 PDEU — Količinska omejitev pri uvozu)

text:
               2.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 156/11

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 17. marca 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Högsta domstolen – Švedska) – Canadian Oil Company Sweden AB, Anders Rantén/Riksåklagaren
   (Zadeva C-472/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Registracija, evalvacija in avtorizacija kemikalij - Uredba (ES) št. 1907/2006 (Uredba REACH) - Obseg usklajenega področja - Registracija snovi pri Evropski agenciji za kemikalije pred dajanjem na trg - Člen 5 - Nacionalni register kemikalij - Obveznost prijave zaradi registracije - Združljivost z Uredbo REACH - Člena 34 PDEU in 36 PDEU - Količinska omejitev pri uvozu))
   (2016/C 156/14)
   Jezik postopka: švedščina

      Predložitveno sodišče

   Högsta domstolen

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Canadian Oil Company Sweden AB, Anders Rantén

      Tožena stranka: Riksåklagaren

      Izrek

               1.

               Uredbo (ES) št. 1907/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH) ter o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije in o spremembi Direktive 1999/45/ES ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES, v različici po spremembi z Uredbo Komisije (EU) št. 552/2009 z dne 22. junija 2009, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da se z nacionalno ureditvijo uvozniku kemikalij naloži registracija teh proizvodov pri pristojnem nacionalnem organu, čeprav ima ta uvoznik že na podlagi te uredbe obveznost registracije teh proizvodov pri Evropski agenciji za kemikalije, pod pogojem, da ta registracija pri pristojnem nacionalnem organu ni pogoj za dajanje teh proizvodov na trg, da se nanaša na druge informacije, kot so tiste, ki se zahtevajo na podlagi te uredbe, in da prispeva k uresničevanju ciljev te uredbe, zlasti ciljev zagotovitve visoke ravni zaščite zdravja ljudi in okolja ter prostega pretoka takih snovi na notranjem trgu, in sicer zlasti z izvajanjem sistema nadzora varnega upravljanja takih proizvodov v zadevni državi članici in z ocenjevanjem tega upravljanja, kar mora preveriti nacionalno sodišče.

               2.

               Povezani določbi členov 34 PDEU in 36 PDEU je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta obveznosti prijave in registracije kemikalij, kot je določena v nacionalni ureditvi iz postopka v glavni stvari.

      (1)  UL C 448, 15.12.2014.


title: Zadeva C-41/16 P: Pritožba, ki jo je Min Liu vložil 25. januarja 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 18. novembra 2015 v zadevi T-813/14, Liu/EUIPO

text:
               5.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 326/7

         Pritožba, ki jo je Min Liu vložil 25. januarja 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 18. novembra 2015 v zadevi T-813/14, Liu/EUIPO
   (Zadeva C-41/16 P)
   (2016/C 326/13)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnik: Min Liu (zastopnik: Y. Zhang, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)
   Sodišče (osmi senat) je s sklepom z dne 8. junija 2016 odločilo, da pritožba ni dopustna.


title: Zadeva T-115/16: Sklep Splošnega sodišča z dne 13. junija 2017 – Sandvik Intellectual Property/EUIPO – Adveo Group International (ADVEON)

text:
               7.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 256/41

         Sklep Splošnega sodišča z dne 13. junija 2017 – Sandvik Intellectual Property/EUIPO – Adveo Group International (ADVEON)
   (Zadeva T-115/16) (1)

   (2017/C 256/48)
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik petega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 211, 13.6.2016.


title: Zadeva C-105/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložil Conseil d'État (Belgija) 20. marca 2009 — Terre wallonne proti Région wallonne

text:
               6.6.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/8

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložil Conseil d'État (Belgija) 20. marca 2009 — Terre wallonne proti Région wallonne
   (Zadeva C-105/09)
   2009/C 129/14
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Conseil d'État

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Terre wallonne

      Tožena stranka: Région wallonne

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1)

               Ali je program za upravljanje z dušikom, ki se nanaša na imenovana ranljiva območja, katerega izdelava je določena v členu 5(1) Direktive Sveta 91/676/EGS z dne 12. decembra 1991 o varstvu voda pred onesnaževanjem z nitrati iz kmetijskih virov (1), načrt ali program iz člena 3(2)(a) Direktive 2001/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2001 o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje (2), pripravljen za kmetijstvo, gozdarstvo, ribištvo, energetiko, industrijo, promet, ravnanje z odpadki, upravljanje voda, telekomunikacije, turizem, prostorsko načrtovanje ali rabo zemljišč, ter ali določa okvir za prihodnja soglasja za izvedbo projektov iz prilog I in II k Direktivi 85/337/EGS (3)?

               2)

               Ali je program za upravljanje z dušikom, ki se nanaša na imenovana ranljiva območja, katerega izdelava je določena v členu 5(1) Direktive Sveta 91/676/EGS z dne 12. decembra 1991 o varstvu voda pred onesnaževanjem z nitrati iz kmetijskih virov, načrt ali program iz člena 3(2)(b) Direktive 2001/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2001 o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje, pri katerem je bilo glede na možne vplive na območja ugotovljeno, da je zanj potrebna presoja skladno s členom 6 ali 7 Direktive 92/43/EGS (4), zlasti kadar se zadevni program za upravljanje z dušikom uporablja na vseh imenovanih ranljivih območjih Valonske regije?

               3)

               Ali je program za upravljanje z dušikom, ki se nanaša na imenovana ranljiva območja, katerega izdelava je določena v členu 5(1) Direktive Sveta 91/676/EGS z dne 12. decembra 1991 o varstvu voda pred onesnaževanjem z nitrati iz kmetijskih virov, načrt ali program, ki določa okvir za prihodnja soglasja za izvedbo projektov in ki ni načrt ali program iz člena 3(2) Direktive, za katerega morajo države članice na podlagi člena 3(4) ugotoviti, ali je verjetno, da bo znatno vplival na okolje, v skladu z odstavkom 5?

      (1)  UL L 375, str. 1.

      (2)  UL L 197, str. 30.

      (3)  Direktiva Sveta 85/337/EGS z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (UL L 175, str. 40).

      (4)  Direktiva Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL L 206, str. 7).


title: Zadeva C-453/06: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) 13. novembra 2006 — 01051 Telecom GmbH proti Zvezni republiki Nemčiji

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 326/41

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) 13. novembra 2006 — 01051 Telecom GmbH proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Zadeva C-453/06)
   (2006/C 326/85)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Bundesverwaltungsgericht
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: 01051 Telecom GmbH

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali je s členom 27, prvi stavek, Direktive Evropskega parlamenta in sveta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) (1) in členom 7 Direktive 2002/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o dostopu do elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajočih naprav ter o njihovem medomrežnem povezovanju (Direktiva o dostopu) (2) združljivo, če je treba v skladu z nacionalnim pravom začasno ohraniti v tem pravu prej predvideno zakonsko obveznost, da se je treba pri izračunu cen za medomrežno povezovanje ravnati po stroških učinkovitega zagotavljanja storitev, čeprav to s pravom Skupnosti ni določeno?

      (1)  UL L 108, str. 33.

      (2)  UL L 108, str. 7.


title: Zadeva T-321/05: Sodba Splošnega sodišča z dne 1. julija 2010 – AstraZeneca proti Komisiji ( „Konkurenca — Zloraba prevladujočega položaja — Trg zdravil za čir — Odločba o ugotovitvi kršitve člena 82 ES — Opredelitev trga — Znatni konkurenčni pritiski — Zloraba postopkov v zvezi z dodatnimi varstvenimi certifikati za zdravila in postopkov pridobivanja dovoljenj za dajanje zdravil v promet — Zavajajoče deklaracije — Umik dovoljenj za dajanje v promet — Ovire za dajanje generičnih zdravil v promet in za vzporedni uvoz — Globe“ )

text:
               14.8.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 221/33

         Sodba Splošnega sodišča z dne 1. julija 2010 – AstraZeneca proti Komisiji
   (Zadeva T-321/05) (1)

   (Konkurenca - Zloraba prevladujočega položaja - Trg zdravil za čir - Odločba o ugotovitvi kršitve člena 82 ES - Opredelitev trga - Znatni konkurenčni pritiski - Zloraba postopkov v zvezi z dodatnimi varstvenimi certifikati za zdravila in postopkov pridobivanja dovoljenj za dajanje zdravil v promet - Zavajajoče deklaracije - Umik dovoljenj za dajanje v promet - Ovire za dajanje generičnih zdravil v promet in za vzporedni uvoz - Globe)
   2010/C 221/52
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: AstraZeneca AB (Södertälje, Švedska); in AstraZeneca plc (Londres, Združeno kraljestvo) (zastopniki: sprva M. Brealey, QC, M. Hoskins, D. Jowell, barristers, F. Murphy, G. Sproul, I. MacCallum in C. Brown, solicitors, nato M. Brealey, M. Hoskins, D. Jowell, F. Murphy in C. Brown, in nazadnje M. Brealey, M. Hoskins, D. Jowell in F. Murphy)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva F. Castillo de la Torre, É. Gippini Fournier in A. Whelan, nato F. Castillo de la Torre, É. Gippini Fournier in J. Bourke, zastopniki)

      Intervenient v podporo tožečih strank: Evropska zveza farmacevtske industrije in združenj (EFPIA) (Ženeva, Švica) (zastopnik: M. Van Kerckhove, odvetnik)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2005) 1757 konč. z dne 15. junija 2005 v zvezi s postopkom na podlagi člena 82 [ES] in člena 54 Sporazuma EGP (zadeva COMP/A.37.507/F3 – AstraZeneca).

      Izrek

               1.

               Člen 1(2) Odločbe Komisije C(2005) 1757 konč. z dne 15. junija 2005 zvezi s postopkom na podlagi člena 82 [ES] in člena 54 Sporazuma EGP (zadeva COMP/A.37.507/F3 – AstraZeneca) se razglasi za ničnega v delu, v katerem določa, da sta družbi AstraZeneca AB in AstraZeneca plc kršili člen 82 ES in člen 54 Sporazuma EGP, tako da sta zahtevali umik dovoljenj za dajanje kapsul Losec v promet na Danskem in Norveškem hkrati z umikom kapsul Losec s trga in začetkom trženja pastil Losec MUPS v teh dveh državah, ker je bilo ugotovljeno, da bi ta dejanja utegnila omejiti vzporedni uvoz kapsul Losec v navedeni državi.

               2.

               Globa, ki je skupno in solidarno naložena družbama AstraZeneca AB in AstraZeneca plc s členom 2 te odločbe, določena v višini 40 250 000 EUR, globa, ki je z navedenim členom naložena družbi AstraZeneca AB, pa je določena v višini 12 250 000 EUR.

               3.

               V preostalem se tožba zavrne.

               4.

               Družbi AstraZeneca AB in AstraZeneca plc nosita 90 % lastnih stroškov in 90 % stroškov Evropske komisije, razen njenih stroškov, ki so povezani z intervencijo Evropske zveze združenj farmacevtske industrije (EFPIA).

               5.

               Zveza EFPIA nosi svoje stroške.

               6.

               Evropska komisija nosi lastne stroške, ki so povezani z intervencijo zveze EFPIA, 10 % preostalih lastnih stroškov in 10 % stroškov družb AstraZeneca AB in AstraZeneca plc.

      (1)  UL C 271, 29.10.2005.


title: Zadeva T-625/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 15. januarja 2013 – BSH proti UUNT (ecoDoor) (Blagovna znamka Skupnosti — Prijava besedne blagovne znamke Skupnosti ecoDoor — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               23.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 55/12

         Sodba Splošnega sodišča z dne 15. januarja 2013 – BSH proti UUNT (ecoDoor)
   (Zadeva T-625/11) (1)

   (Blagovna znamka Skupnosti - Prijava besedne blagovne znamke Skupnosti ecoDoor - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2013/C 55/20
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (München, Nemčija) (zastopnik: S. Biagosch, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: D. Walicka, zastopnica)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 22. septembra 2011 (zadeva R 340/2011-1) v zvezi z zahtevo za registracijo besednega znaka ecoDoor kot znamke Skupnosti

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 32, 4.2.2012.


title: Zadeva C-527/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága (Republika Madžarska) 15. novembra 2010 – ERSTE Bank Hungary Nyrt. proti Magyar Állam, B.C.L Trading GmbH, ERSTE Befektetési Zrt.

text:
               29.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/20

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága (Republika Madžarska) 15. novembra 2010 – ERSTE Bank Hungary Nyrt. proti Magyar Állam, B.C.L Trading GmbH, ERSTE Befektetési Zrt.
   (Zadeva C-527/10)
   ()
   2011/C 30/34
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka (na prvi stopnji): ERSTE Bank Hungary Nyrt.

      Toženi stranki (na prvi stopnji): Magyar Állam, B.C.L Trading GmbH, ERSTE Befektetési Zrt.

      Intervinient: dr. Bárándy és Társai Ügyvédi Iroda, Komercní banka, a.s.

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali se člen 5(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1346/2000 (1) z dne 29. maja 2000 o postopkih v primeru insolventnosti (v nadaljevanju: Uredba) uporablja za civilni sodni postopek v zvezi z obstojem stvarne pravice (varščine), kadar se vrednostni papir, ki je bil dan kot varščina, oziroma pozneje denar, ki nadomešča ta vrednostni papir, nahaja v državi, ki ob uvedbi postopka zaradi insolventnosti v drugi državi članici še ni bila članica Evropske skupnosti, vendar je že bila članica Evropske skupnosti ob vložitvi tožbe?

      (1)  UL L 160, 30.6.2000, str. 1.


title: Zadeva C-248/07: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 6. novembra 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hof van beroep te Antwerpen – Belgija) – Trespa International B.V. proti Nova Haven- en Vervoerbedrijf N.V. (Uredba o izvajanju carinskega zakonika Skupnosti – Člena 291 in 297 – Ugodnejša tarifna obravnava – Posebna raba – Pojem oseb[a], ki blago uvozi ali naroči njegov uvoz za sprostitev v prosti pomet – Pojem prenos blaga znotraj Skupnosti – Pojem prejemnik )

text:
               20.12.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 327/3

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 6. novembra 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hof van beroep te Antwerpen – Belgija) – Trespa International B.V. proti Nova Haven- en Vervoerbedrijf N.V.
   (Zadeva C-248/07) (1)

   (Uredba o izvajanju carinskega zakonika Skupnosti - Člena 291 in 297 - Ugodnejša tarifna obravnava - Posebna raba - Pojem „oseb[a], ki blago uvozi ali naroči njegov uvoz za sprostitev v prosti pomet“ - Pojem „prenos blaga znotraj Skupnosti“ - Pojem „prejemnik“)
   (2008/C 327/05)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predložitveno sodišče
   Hof van beroep te Antwerpen
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Trespa International B.V.

      Tožena stranka: Nova Haven- en Vervoerbedrijf N.V.
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Hof van beroep te Antwerpen – Razlaga členov 1a, 291 in 297 Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL L 253, str. 1) – Izrazi „prenos blaga znotraj Skupnosti“, „oseba, ki blago uvozi ali naroči njegov uvoz za sprostitev v prosti promet“ in „prejemnik“.
   Izrek

               1)

               Člen 291(1) Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti, kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 89/97 z dne 20. januarja 1997, je treba razlagati tako, da se pojem „oseb[a], ki blago uvozi ali naroči njegov uvoz“ nanaša na osebo, ki ji je blago namenjeno in ki ga namerava dati v predpisano posebno uporabo, ne glede na to, ali carinsko deklaracijo predloži sama ali preko zastopnika v smislu člena 5 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti. Ta pojem se ne nanaša na zastopnika te osebe pred carinskimi organi razen v primerih, ko se za osebo v skladu s členom 5(4), drugi pododstavek, navedenega zakonika šteje, da nastopa v svojem imenu in za svoj račun in bi jo bilo zato treba obravnavati kot uvoznika.

               2)

               Člen 297(1) Uredbe št. 2454/93, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 89/97, je treba razlagati tako, da kadar je blago uvoženo v Belgijo in nato prepeljano na Nizozemsko, ne gre za prenos blaga znotraj Skupnosti, če pooblaščena oseba nastopa za račun končnega uvoznika, kar mora preveriti predložitveno sodišče. Zgolj dejstvo, da je bilo blago uvoženo in carinjeno v Belgiji ter nato prepeljano na Nizozemsko, ne vpliva na ugotavljanje, ali je šlo za prenos v smislu zgoraj navedene določbe. V primeru prenosa mora imeti prejemnik dovoljenje, ki se izda v skladu s členom 291 navedene uredbe.

               3)

               Člen 297(1) Uredbe št. 2454/93, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 89/97, je treba razlagati tako, da se pojem „prejemnik“, ki ga vsebuje, ne nanaša na carinskega zastopnika, ki opravlja carinske formalnosti za račun uvoznika.

      (1)  UL C 170, 21.7.2007.


title: Sklep Sodišča (peti senat) z dne 8. oktobra 2004 v zadevi C-249/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Transport Environment Development Systems (Trends) in drugi (Arbitražna klavzula — Odločba 2004/407/ES, Euratom — Člena 2 in 3 — Odstop v odločanje Sodišču prve stopnje)

text:
               19.3.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 69/2

      SKLEP SODIŠČA

   (peti senat)
   z dne 8. oktobra 2004
   v zadevi C-249/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Transport Environment Development Systems (Trends) in drugi (1)

   (Arbitražna klavzula - Odločba 2004/407/ES, Euratom - Člena 2 in 3 - Odstop v odločanje Sodišču prve stopnje)
   (2005/C 69/05)
   Jezik postopka: grščina
   V zadevi C-249/03, zaradi tožbe na podlagi člena 238 ES, ki jo je dne 10. junija 2003 vložila Komisija Evropskih skupnosti (zastopnica: M. Patakia, skupaj z M. Bra, K. Kapoutzidou in S. Chatziyiannis), proti Transport Environment Development Systems (Trends), neprofitna organizacija, s sedežem v Atenah (Grčija), (odvetnik: V. Christianos), Marios Kontaratos, stanujoč v Atenah (Grčija), Anastasios Tillis, stanujoč v Neo Irakleio, Atika (Grčija), (odvetnik: V. Christianos), Georgios Argyrakos, stanujoč v Atenah (Grčija), Konstantinos Petrakis, stanujoč v Cholargos, Atika (Grčija), Fotini Koutrouba, stanujoč v Glyfada, Atika (Grčija), je Sodišče (peti senat), v sestavi C. Gulmann, v funkciji predsednika senata, R. Schintgen in G. Arestis (poročevalec), sodnika, generalni pravobranilec: M. Poiares Maduro, sodni tajnik: R. Grass, dne 8. oktobra 2004 razglasilo sklep, katerega izrek se glasi:
   Zadeva C-249/03 se odstopi v odločanje Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti.

      (1)  UL C 184, 2.8.2003.


title: Združeni zadevi T-305/07 in T-306/07: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 16. septembra 2009 – Offshore Legends proti UUNT – Acteon (OFFSHORE LEGENDS v črno-beli tehniki in OFFSHORE LEGENDS v modri, črni in zeleni tehniki) ( Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava dveh figurativnih znamk Skupnosti OFFSHORE LEGENDS, ene v črno-beli tehniki in druge v modri, črni in zeleni tehniki — Prejšnja nacionalna figurativna znamka OFFSHORE 1 — Relativni razlogi za zavrnitev — Verjetnost zmede — Podobnost proizvodov in znakov — Neobstoj zahteve za dokaz o resni in dejanski uporabi prejšnje znamke — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009) — Člen 43(2) in (3) Uredbe (ES) št. 40/94, v povezavi s členom 15(2)(a) Uredbe (ES) št. 40/94 (postala člen 42(2) in (3) in člen 15(1), drugi pododstavek, (a), Uredbe (ES) št. 207/2009) )

text:
               7.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 267/60

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 16. septembra 2009 – Offshore Legends proti UUNT – Acteon (OFFSHORE LEGENDS v črno-beli tehniki in OFFSHORE LEGENDS v modri, črni in zeleni tehniki)
   (Združeni zadevi T-305/07 in T-306/07) (1)

   („Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava dveh figurativnih znamk Skupnosti OFFSHORE LEGENDS, ene v črno-beli tehniki in druge v modri, črni in zeleni tehniki - Prejšnja nacionalna figurativna znamka OFFSHORE 1 - Relativni razlogi za zavrnitev - Verjetnost zmede - Podobnost proizvodov in znakov - Neobstoj zahteve za dokaz o resni in dejanski uporabi prejšnje znamke - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009) - Člen 43(2) in (3) Uredbe (ES) št. 40/94, v povezavi s členom 15(2)(a) Uredbe (ES) št. 40/94 (postala člen 42(2) in (3) in člen 15(1), drugi pododstavek, (a), Uredbe (ES) št. 207/2009)“)
   2009/C 267/104
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Offshore Legends (Nevele, Belgija) (zastopnika: P. Maeyaert in N. Clarembeaux, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka pred Sodiščem prve stopnje: Acteon (Saint-Tropez, Francija) (zastopnik: M. Milon, odvetnik)

      Predmet

   Tožbi zoper odločbi drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT), z dne 29. maja 2007 (zadevi R 1031/2006-2 in R 1038/2006-2), ki se nanašata na postopek z ugovorom med Acteon in Offshore Legends.

      Izrek

               1.

               Tožbi se zavrneta.

               2.

               Offshore Legends se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 269, 10.11.2007.


title: Zadeva T-214/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. septembra 2013 – ClientEarth in PAN Europe proti EFSA (Dostop do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Imena strokovnjakov, ki so izdelali mnenja o osnutku smernic, ki se nanašajo na znanstveno dokumentacijo, ki se priloži zahtevkom za registracijo za dajanje fitofarmacevtskih proizvodov in aktivnih snovi, ki jih ti proizvodi vsebujejo, v promet — Zavrnitev dopstopa — Izjema, ki se nanaša na varstvo zasebnosti in integritete posameznika — Varstvo osebnih podatkov — Uredba (ES) št. 45/2001 — Obveznost obrazložitve)

text:
               26.10.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 313/21

         Sodba Splošnega sodišča z dne 13. septembra 2013 – ClientEarth in PAN Europe proti EFSA
   (Zadeva T-214/11) (1)

   (Dostop do dokumentov - Uredba (ES) št. 1049/2001 - Imena strokovnjakov, ki so izdelali mnenja o osnutku smernic, ki se nanašajo na znanstveno dokumentacijo, ki se priloži zahtevkom za registracijo za dajanje fitofarmacevtskih proizvodov in aktivnih snovi, ki jih ti proizvodi vsebujejo, v promet - Zavrnitev dopstopa - Izjema, ki se nanaša na varstvo zasebnosti in integritete posameznika - Varstvo osebnih podatkov - Uredba (ES) št. 45/2001 - Obveznost obrazložitve)
   2013/C 313/40
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: ClientEarth (London, Združeno kraljestvo); in Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Bruselj, Belgija) (zastopnik: P. Kirch, odvetnik)

      Tožena stranka: Autorité européenne de sécurité des aliments EFSA (zastopnik: D. Detken, zastopnik)

      Intervenientka v podporo tožene stranke: Evropska komisija (zastopniki: sprva P. Oliver, P. Ondrůšek in C. ten Dam, nato P. Oliver, P. Ondrůšek in B. Martenczuk, zastopniki)

      Predmet

   Najprej, predlog za razglasitev ničnosti odločbe EFSA z dne 10. februarja 2011 o zavrnitvi dostopa na podlagi Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 1, zvezek 3, str. 331) do nekaterih delovnih dokumentov, ki se nanašajo na smernice, ki jih je EFSA izdala za vlagatelje zahtevkov za registracijo za dajanje fitofarmacevtskih proizvodov v promet, nato, predlog za razglasitev ničnosti odločbe EFSA z dne 12. decembra 2011 o umiku predhodne odločbe in odobritvi dovoljenja za dostop do vseh zahtevanih informacij, razen imen zunanjih strokovnjakov, ki so izdelali nekatera mnenja o osnutku smernic, tožečima strankama.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               ClientEarth in Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), Autorité européenne de sécurité des aliments (EFSA) ter Evropska komisija nosijo vsaka svoje stroške.

      (1)  UL C 179, 18.6.2011.


title: Zadeva T-177/11: Tožba, vložena 25. marca 2011 – PASP in drugi proti Svetu

text:
               14.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 145/36

         Tožba, vložena 25. marca 2011 – PASP in drugi proti Svetu
   (Zadeva T-177/11)
   2011/C 145/60
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Port autonome de San Pedro (PASP) (San Pedro, Slonokoščena obala), Port autonome d’Abidjan (Abidžan, Slonokoščena obala), Société de gestion du patrimoine du secteur de l’électricité (Sogepe) (Abidžan) (zastopnik: M. Ceccaldi, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predloga tožečih strank

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               razglasi za nična Sklep 2011/18/SZVP in Uredbo Sveta (ES) št. 25/2011 z dne 14. januarja 2011 o uvedbi omejevalnih ukrepov zoper nekatere osebe in subjekte, zlasti glede družb tožnic, in sicer PORT AUTONOME DE SAN PEDRO, PORT AUTONOME D’ABIDJAN in Societé de gestion du patrimoine du secteur de l’électricité, imenovane SOGEPE;

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožbeni razlogi in bistvene trditve tožečih strank so v bistvu enaki ali podobni tistim, ki so bili navedeni v zadevi SIR proti Svetu (T-142/11).


title: Zadeva T-8/09: Tožba, vložena 6. januarja 2009 – Dredging International in Ondernemingen Jan de Nul proti EMSA

text:
               4.4.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/27

         Tožba, vložena 6. januarja 2009 – Dredging International in Ondernemingen Jan de Nul proti EMSA
   (Zadeva T-8/09)
   (2009/C 82/48)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeči stranki: Dredging International NV (Zwijndrecht, Belgija) in Ondernemingen Jan de Nul NV (Hofstade-Aalst, Belgija) (zastopnik: R. Martens, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska agencija za pomorsko varnost (EMSA)
   Predlogi tožečih strank

               —

               Odločba EMSA, v kateri se ni sprejelo ponudbe skupnega podjetja Oil Combat (JVOC), ki sta ga ustanovili tožeči stranki, in v kateri se je naročilo oddalo izbranemu ponudniku, naj se razglasi za nično;

               —

               pogodba, ki sta jo podpisala EMSA in izbrani ponudnik na podlagi postopka oddaje javnih naročil EMSA/NEG/3/2008, naj se razglasi za nično;

               —

               naj se dodeli odškodnina za škodo, ki jo je utrpelo JVOC zaradi izpodbijane odločbe, in ki je ocenjena na približni znesek 725.500 EUR, povečan za zamudne obresti od dneva vložitve te tožbe;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški pravnega svetovanja, ki jih je imelo JVOC.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeči stranki v tej zadevi predlagata razglasitev ničnosti odločbe tožene stranke, v kateri se ni sprejela njuna ponudba, ki sta jo predložili v okviru javnega razpisa EMSA/NEG/3/2008 (Lot 2: Severno morje) za naročilo storitev v zvezi s plovili za lovljenje nafte (1) in v kateri se je oddalo naročilo izbranemu ponudniku. Tožeči stranki poleg tega zahtevata plačilo odškodnine za domnevno nastalo škodo zaradi postopka oddaje javnega naročila.
   Tožeči stranki v podporo svojim stališčem navajata štiri trditve.
   Prvič, tožeči stranki trdita, da je tožena stranka s tem, da tožečima strankama ni predložila informacij, ki sta jih zahtevali glede razlogov za nesprejetje njune ponudbe, ter glede na značilnosti in posebne prednosti ponudbe izbranega ponudnika, kršila člen 135(2) Uredbe (2), člen 253 ES ter bistveno kršila postopek glede obveznosti obrazložitve in spoštovanja pravice do obrambe. Poleg tega tožeči stranki zatrjujeta, da ko se je odvijala izmenjava upoštevnih informacij, tožena stranka ni odložila podpisa pogodbe z izbranim ponudnikom, s čimer je kršila člen 105(2) Finančne uredbe (3) in člen 158a(1) Uredbe Komisije št. 2342/2002 (4).
   Drugič, tožeči stranki trdita, da je tožena stranka storila očitno napako pri presoji, ko je odločala o ponudbi, ki jo je predložil izbrani ponudnik, in tako kršila načeli enakega obravnavanja in nediskriminacije iz člena 89 Finančne uredbe.
   Tretjič, tožeči stranki zatrjujeta, da je tožena stranka, ko je, ne da bi preučila nadaljnje trditve tožečih strank, odločila, da zaradi neskladnosti s členom 12.2 razpisnih pogojev ne bo sprejela njune ponudbe, storila nekaj očitnih napak pri presoji. Tožeči stranki zato menita, da je tožena stranka kršila načela sorazmernosti, enakega obravnavanja in nediskriminacije, kar je v nasprotju s členom 89(1) Finančne uredbe.
   Četrtič, tožeči stranki menita, da je pri razlagi člena 12.2 razpisnih pogojev, ki jo je podala tožeča stranka, najvišji proračun očitno nerazumen in ne dopušča predložitve veljavnih ponudb.

      (1)  UL 2008/S 48-065631.

      (2)  Uredba Evropske agencije za pomorsko varnost z dne 9. decembra 2003 o podrobnih pravilih za izvajanje Finančne uredbe z dne 9. decembra 2003, ki velja za proračun Evropske agencije za pomorsko varnost, ki ga je dne 3. julija 2003 sprejel upravni odbor.

      (3)  Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL L 248, str. 1).

      (4)  Uredba Komisije (ES, Euratom) št. 2342/2002 z dne 23. decembra 2002 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL L 357, str. 1).


title: Zadeva T-357/05: Tožba, vložena 19. septembra 2005 — Generalitat Valenciana/Komisija Evropskih skupnosti

text:
               12.11.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 281/33

         Tožba, vložena 19. septembra 2005 — Generalitat Valenciana/Komisija Evropskih skupnosti
   (Zadeva T-357/05)
   (2005/C 281/60)
   Jezik postopka: španščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Generalitat Valenciana (Valencia, Španija) (zastopnik: José Vicente Sánchez-Tarazaga Marcelino, abogado)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               naj se odločba Komisije C(2005) 1867 konč. z dne 27. junija 2005 o zmanjšanju pomoči, dodeljene iz Kohezijskega sklada za skupino projektov št. 97/11/61/028.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Ta tožba se nanaša na Odločbo Komisije C(97)3882 z dne 5. decembra 1997, na podlagi katere je bila za projekt št. 97/11/61/028 imenovan „projekt zbiranja in čiščenja odpadnih voda na mediteranski obali Avtonomne skupnosti Valencia“ (splošni projekt, ki ga sestavlja dvanajst različnih projektov), ki se je izvajal v Španiji, iz Kohezijskega sklada dodeljena pomoč 75 011 715 evrov. Ta prvotni znesek je bil naknadno zvišan na 92 742 913 evrov.
   Po izvedbi preiskave je Komisija ugotovila vrsto nepravilnosti v postopku oddaje, in sicer v bistvu glede uporabe izkušenj kot merila za oddajo in metodo povprečne cene kot metode za ocenitev ponudbene cene. Tožeča stranka meni, da izpodbijana odločba, ki za 2 217 537 evrov zmanjšuje celotno dodeljeno pomoč, krši člena 18 in 30 Direktive Sveta 93/37 z dne 14. junija 1993 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil za gradnje (1) in člen 2 Finančne uredbe Evropskih Skupnosti z dne 21. decembra 1997.
   V utemeljitev svojih predlogov tožeča stranka zatrjuje:

               —

               da predpisi Skupnosti izkušnje izrecno omenjajo kot merilo za izbiro, medtem ko je, čeprav tega merila izrecno ne navaja med naštetimi možnimi merili za uporabo, lahko ugotoviti da so ta merila našteta zgolj primeroma, in ne izčrpno, pri čemer pa predpisi ne določajo izključitve morebitne uporabe izkušenj kot dodatnega merila za oddajo naročila. To ugotovitev podkrepljuje sodna praksa Skupnosti.

               —

               da je v vsakem primeru očitno nemogoče zavzeti stališče, da vključitev izkušenj kot enega izmed meril za oddajo v razpisno dokumentacijo predstavlja hudo in očitno kršitev, tako kot so predpisi in sodna praksa Skupnosti določili za zahtevo glede odgovornosti.

               —

               da predpisi Skupnosti uporabe metode „povprečnih cen“ kot mehanizma za ponderacijo merila cene, izrecno ne prepovedujejo in da je temu merilu nasprotovala samo sodna praksa, kadar je edini, ki se uporabi, in ne kadar se uporabi skupaj z drugimi merili.

         Tožeča stranka zatrjuje tudi kršitev načela pravne varnosti, upravičenih pričakovanj, načel prepovedi retroaktivnosti in sorazmernosti.

      (1)  UL L 199, 9.8.1993, str. 54.


title: Zadeva T-160/08 P: Pritožba, ki jo je 5. maja 2008 vložila Komisija Evropskih skupnosti zoper sodbo, ki jo je 21. februarja 2008 izreklo Sodišče za uslužbence v zadevi Putterie De Beukelaer proti Komisiji, F-31/07

text:
               19.7.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 183/23

         Pritožba, ki jo je 5. maja 2008 vložila Komisija Evropskih skupnosti zoper sodbo, ki jo je 21. februarja 2008 izreklo Sodišče za uslužbence v zadevi Putterie De Beukelaer proti Komisiji, F-31/07
   (Zadeva T-160/08 P)
   (2008/C 183/45)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Pritožnica: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: C. Berardis-Kayser in K. Herrmann, zastopnika)

      Druga stranka v postopku: Françoise Putterie-De-Beukelaer (Bruselj, Belgija)
   Predlogi pritožnice:

               —

               razveljavi naj se izpodbijana sodba;

               —

               zadeva naj se odstopi SDU;

               —

               odločitev o stroških naj se pridrži.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Komisija s to pritožbo predlaga razveljavitev sodbe Sodišča za uslužbence (SDU) z dne 21. februarja 2008, ki jo je izreklo v zadevi Putterie De Beukelaer proti Komisiji (F-31/07), s katero je SDU razglasilo ničnost kariernega ocenjevalnega poročila F. Putterie De Beukelaer za ocenjevalno obdobje od 1. januarja 2005 do 31. decembra 2005 v delu, v katerem ne prizna njene sposobnosti za opravljanje funkcij iz kategorije B*.
   Komisija v utemeljitev pritožbe navaja en sam pritožbeni razlog, in sicer da je SDU kršilo načela o obsegu nadzora, ki ga sodišče Skupnosti izvaja po uradni dolžnosti, in da je kršilo prepoved odločanja ultra petita.
   Komisija meni, da SDU ne more po uradni dolžnosti preizkusiti tožbenega razloga, ki se nanaša na vsebinsko zakonitost izpodbijanega akta, ki izhaja iz neupoštevanja področij uporabe člena 43 Kadrovskih predpisov za uradnike Evropskih skupnosti in člena 10(3) priloge XIII k navedenim kadrovskim predpisom, ker vsebinski tožbeni razlogi niso procesne predpostavke javnega reda.
   Komisija podredno navaja, da če bi bilo obrazložitev v točkah 75 in 76 izpodbijane sodbe mogoče obravnavati kot da bi se lahko izločila iz tožbenega razloga, ki se nanaša na vsebinske zakonitosti izpodbijanega akta, in da bi se lahko opredelila kot ločeni tožbeni razlog, ki se nanaša na nepristojnost avtorja izpodbijanega akta, bi SDU kršilo pravico Komisije do obrambe, ker se ta o tem v skladu s členom 77 Poslovnika SDU ni opredelila.


title: Zadeva T-40/07 P: Pritožba, ki jo je 14. februarja 2007 vložil José António de Brito Sequeira Carvalho zoper sodbo, ki jo je 13. decembra 2006 razglasilo Sodišče za uslužbence v zadevi F-17/05, Brito Sequeira Carvalho proti Komisiji

text:
               14.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/46

         Pritožba, ki jo je 14. februarja 2007 vložil José António de Brito Sequeira Carvalho zoper sodbo, ki jo je 13. decembra 2006 razglasilo Sodišče za uslužbence v zadevi F-17/05, Brito Sequeira Carvalho proti Komisiji
   (Zadeva T-40/07 P)
   (2007/C 82/98)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Pritožnica: José António de Brito Sequeira Carvalho (Bruselj, Belgija) (zastopnik: O. Martins, avocat)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi pritožnice:

               —

               ta pritožba naj se razglasi za dopustno in utemeljeno;

               —

               Komisiji naj se odredi, da spis z vsemi dokumenti v zvezi s pritožnico, ki so v njenem upravnem spisu, predloži zdravstveni službi IDOCA, in to vključno z listinami in dokumenti iz prvotnega postopka z dne 2. februarja 2001 v zvezi z zatrjevanimi dokazi o obrekovanju, ki naj bi se očitalo pritožnici;

               —

               Komisiji naj se odredi, da navede pravno podlago za zdravstveni postopek v zvezi z duševnim zdravjem, ki ga je sprožil uradnik Komisije v zdravstvenem postopku pritožnice, takoj ko je OPI v zvezi z njo začel upravno preiskavo glede obrekovanja, in za dejanja v navedenem prvotnem postopku;

               —

               sodba Sodišča za uslužbence Evropske Unije v zadevi F-17/05 naj se razveljavi;

               —

               zdravstveni postopek, ki je nadomestil upravni postopek in ki je v teku že od leta 2001, naj se razglasi za nezakonitega;

               —

               v navedenem postopku, ki še ni zaključen, naj se ugotovi kršitev načela razumnega roka;

               —

               zaradi nepristojnosti, neobrazložitve in neobstoja naj se ugotovi ničnost akta uradnika Komisije z dne 18. junija 2004 in naj se ugotovi, da ga ni mogoče pripisati Komisiji;

               —

               ugotovi naj se, da akt OPI z dne 28. junija 2004 pravno ne obstaja, in da na podlagi njega ni mogoče ugovarjati pritožnici, kateri ni bil nikoli vročen;

               —

               ugotovi naj se, da ima Komisija spis, ki se vodi vzporedno, v katerem so lažni osebni podatki, ki škodijo pritožnici;

               —

               ugotovi naj se ničnost in nezakonitost akta zdravnika z dne 13. julija 2004, s katerim je bil uradniku prepovedan vstop v stavbe Komisije, pri čemer ne gre za obrazloženo odločbo OPI v ustrezni obliki;

               —

               ugotovi naj se ničnost akta uradnika Komisije z dne 22. septembra 2004 s katerim naj bi podaljšal zatrjevani bolniški dopust pritožnice po uradni dolžnosti, in vseh naknadno sprejetih aktov, ki se sklicujejo na prejšnje dokumente uradnika OPI iz meseca junija 2004;

               —

               sprejme naj se preostanek tožbenih razlogov pred prvostopenjskim sodiščem;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naj se naloži plačilo stroškov.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožnica v pritožbi zatrjuje, da naj bi Sodišče za uslužbence storilo napako, ker je svojo odločitev utemeljilo na napačni pravni podlagi, in sicer členu 59 Kadrovskih predpisov v zvezi z bolniškim dopustom po uradni dolžnosti, Komisija pa naj bi po mnenju pritožnice kršila člen 86 Kadrovskih predpisov in Prilogo IX ter akte o poteku upravnih preiskav in disciplinskih postopkov. Pritožnica poleg tega zatrjuje, da naj bi Sodišče za uslužbence kršilo njeno pravico do obrambe in člen 6 Evropske konvencije o človekovih pravicah ter načelo poštenega sojenja, ker naj bi odločalo na podlagi nepopolnega spisa, ne da bi odločilo o domnevnem obstoju spisa, ki se vodi vzporedno. Prav tako zatrjuje, da naj bi Sodišče za uslužbence kršilo člen 8 Evropske konvencije o človekovih pravicah, ker naj bi odločalo na podlagi lažnih dokazov. Pritožnica poleg tega Sodišču za uslužbence očita, da v izpodbijani sodbi naj ne bi zavzela stališča o njenem predlogu o ponovnem odprtju postopka. Zatrjuje tudi, da naj bi se Sodišče za uslužbence nezakonito vzdržalo odločanja o pravnih posledicah domnevne nepristojnosti organa, ki je sprejel odločbo o nastopu bolniškega dopusta pritožnice po uradni dolžnosti, ki bi jo moralo po mnenju pritožnice Sodišče za uslužbence razglasiti za neobstoječo zaradi nepristojnosti in neobrazložitve.


title: Zadeva T-188/05: Tožba Joël De Bry proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 2. maja 2005

text:
               23.7.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/40

         Tožba Joël De Bry proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 2. maja 2005
   (Zadeva T-188/05)
   (2005/C 182/75)
   Jezik postopka: francoščina
   Joël De Bry, stanujoč v Woluwé St Lambert (Belgija), ki ga zastopajo Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis in Etienne Marchal, avocats, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, je dne 2. maja 2005 vložil tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               1.

               razglasi za nično odločbo Komisije o sestavi ocenjevalnega lista tožeče stranke za leto 2003

               2.

               naloži toženi stranki simbolično plačilo enega evra, povečanega za sodni postopek kot tudi stroške.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka v utemeljitvi tožbe najprej uveljavlja objektivno nasprotje interesov, na strani svojega ocenjevalca, ki ima enak naziv kot on.
   Dalje, navaja, da naj bi bile storjene napake pri ocenjevanju njegovih odlik in se sklicuje na neskladje med opombami in dobljenimi ocenami.
   Nazadnje, se tožeča stranka navaja kršitev splošnih določb za izvajanje člena 43 Kadrovskih predpisov in namenov ter ciljev, ki jih zasleduje nov sistem osredotočen na razvoj kariere, kršitev obveznosti obrazložitve, pravic obrambe kot tudi člena 26 Kadrovskih predpisov.


title: Zadeva C-508/07 P: Pritožba, ki jo je 21. novembra 2007 vložila Cain Cellars, Inc. zoper sodbo Sodišča prve stopnje (prvi senat) z dne 12. septembra 2007 v zadevi T-304/05, Cain Cellars, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

text:
               26.1.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/32

         Pritožba, ki jo je 21. novembra 2007 vložila Cain Cellars, Inc. zoper sodbo Sodišča prve stopnje (prvi senat) z dne 12. septembra 2007 v zadevi T-304/05, Cain Cellars, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-508/07 P)
   (2008/C 22/57)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Pritožnica: Cain Cellars, Inc. (zastopnik: J. Albrecht, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Predlogi pritožnice:

               —

               razveljaviti sodbo Sodišča prve stopnje z dne 12. septembra 2007 v zadevi T-304/05.

               —

               ugotoviti, da razlog za zavrnitev iz člen 7(1)(b) UZS ne nasprotuje registraciji prijavljene znamke.

               —

               stroške postopka pred odborom za pritožbe UUNT, postopka pred Sodiščem prve stopnje in pritožbenega postopka nosi UUNT.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Prvi pritožbeni razlog
   Kršitev člena 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94:
   Pritožnica očita, da Sodišče prve stopnje pri presoji okoliščin, ki so bistvene za presojo funkcije označevanja prijavljene znamke, pravilnega peterokotnika, ni upoštevalo upoštevnih pravnih vidikov in pravnih načel, ker je znamko v obliki pravilnega peterokotnika pritožnice presojalo povsem teoretično in abstraktno in ker ni upoštevalo splošnih načel za presojo, ki so usmerjena k dejstvom, glede vprašanja razlikovalnega učinka predstavitve pravilnega peterokotnika, zlasti njegove edinstvenosti („uniqueness“) na vinskem trgu, ki je v tem primeru odločilen. Sodišče prve stopnje je znak opredelilo kot „osnovni geometrijski lik“ in je tej skupini preprostih znakov abstraktno in a priori odreklo vsakršen razlikovalni učinek.
   Drugi pritožbeni razlog
   Kršitev člena 67 (6) (10), odstavek 3, Poslovnika Sodišča prve stopnje:

               a)

               V skladu s členom 67 (6) (10), odstavek 3, Poslovnika Sodišča prve stopnje naj bi Sodišče prve stopnje upoštevalo samo listine in dokaze, ki so bili dani na vpogled odvetnikom in zastopnikom strank in o katerih so le-ti lahko izrazili svoje stališče. V točki 34 naj bi se izpodbijana tožba sklicevala na listine, ki jih je Urad prvič predložil v odgovoru na tožbo in glede katerih se tožeča stranka ni mogla opredeliti (pisni postopek se je končal po prejemu odgovora na tožbo). Sodba naj bi zato temeljila na nedopustnih dokazih. Okoliščina, da se pritožnica ni mogla opredeliti, naj bi utemeljevalo kršitev pravice izjaviti se.

               b)

               Nazadnje pritožica očita, da prikazov proizvoda, ki so bili predloženi v ustnem postopku za dokaz razlikovalnega učinka prijavljene znamke in s predložitvijo katerih je UUNT soglašal in ki so imeli poseben pomen glede vprašanja razlikovalnega učinka prijavljene znamke, sodba ne omenja in da se niso upoštevali pri presoji vprašanja razlikovalnega učinka. Tudi to naj bi utemeljevalo kršitev pravice izjaviti se.


title: Zadeva F-30/11: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 21. oktobra 2011 – Torijano Montero proti Svetu

text:
               12.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 138/40

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 21. oktobra 2011 – Torijano Montero proti Svetu
   (Zadeva F-30/11) (1)

   2012/C 138/104
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednica drugega senata je odredila izbris zadeve.

      (1)  UL C 179, 18.6.2011, str. 21.


title: Zadeva C-214/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku (Republika Poljska) 9. maja 2011 – Grand Sp. z o.o. proti Dyrektor Izby Celnej w Gdyni

text:
               23.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 219/6

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku (Republika Poljska) 9. maja 2011 – Grand Sp. z o.o. proti Dyrektor Izby Celnej w Gdyni
   (Zadeva C-214/11)
   2011/C 219/07
   Jezik postopka: poljščina

      Predložitveno sodišče

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Grand Sp. z o.o.

      Tožena stranka: Dyrektor Izby Celnej w Gdyni

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člen 1, točka 11, Direktive 98/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. junija 1998 o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov o storitvah informacijske družbe (1) razlagati tako, da med „tehnične predpise“, katerih osnutke je treba v skladu s členom 8(1) te direktive sporočiti Komisiji, spada taka zakonska določba, s katero se prepove podaljševanje dovoljenj za opravljanje dejavnosti na področju iger na igralnih avtomatih z nizkimi dobitki?

      (1)  Direktiva 98/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. junija 1998 o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov (UL L 204, str. 37) v različici kakor je bila spremenjena z Direktivo 98/48/ES Evropskega parlamenta in sveta z dne 20. julija 1998 o spremembi Direktive 98/34/ES o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov (UL 217, str. 18).


title: Zadeva C-325/07: Tožba, vložena 11. julija 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg

text:
               8.9.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/28

         Tožba, vložena 11. julija 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg
   (Zadeva C-325/07)
   (2007/C 211/52)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: G. Rozet)

      Tožena stranka: Veliko vojvodstvo Luksemburg
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, da ni sprejelo vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2003/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. marca 2003 o spremembi Direktive Sveta 83/477/EGS o varstvu delavcev pred tveganji zaradi izpostavljenosti azbestu pri delu (1), oziroma v vsakem primeru, da o njih ni obvestilo Komisije, ni izpolnilo obveznosti iz člena 2(1) te direktive;

               —

               naj se Velikemu vojvodstvu Luksemburg naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos Direktive 2003/18/ES se je iztekel 14. aprila 2006.

      (1)  UL L 97, str. 48.


title: Zadeva C-234/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Vestre Landsret (Danska) 26. junija 2009 — Skatteministeriet proti DSV Road A/S

text:
               29.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/27

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Vestre Landsret (Danska) 26. junija 2009 — Skatteministeriet proti DSV Road A/S
   (Zadeva C-234/09)
   2009/C 205/45
   Jezik postopka: danščina

      Predložitveno sodišče

   Vestre Landsret (Danska)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Skatteministeriet

      Tožena stranka: DSV Road A/S

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1)

               Ali je treba člen 204(1)(a) v povezavi s členoma 92 in 96 ter s členoma 1 in 4(9) in (10) Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti razlagati tako, da

                           (a)

                           carinski dolg nastane, če pooblaščeni pošiljatelj pomotoma začne tranzitni postopek v sistemu NCTS za blago, ki fizično ne obstaja, in torej tranzitnega postopka ni mogoče pravilno zaključiti, ali

                           (b)

                           carinski dolg ne nastane, saj se predpostavlja, da se tranzitni postopek uporablja izključno za fizično obstoječe blago, tako da pomotoma ustvarjeni tranzit v sistemu NCTS za blago, ki fizično ne obstaja, ne more povzročiti obveznosti plačila carine?

               2)

               Če je odgovor na vprašanje 1(a) pritrdilen, ali je treba pojem „uvoz blaga“ iz člena 4(10) in pojem „blago“ iz člena 204(1)(a) Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti razlagati tako, da obsegata blago, ki fizično obstaja, in blago, ki fizično ne obstaja?


title: Zadeva T-270/14: Tožba, vložena 29. aprila 2014 – Grupa Azoty ATT Polymers proti Komisiji

text:
               14.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/24

         Tožba, vložena 29. aprila 2014 – Grupa Azoty ATT Polymers proti Komisiji
   (Zadeva T-270/14)
   2014/C 223/29
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Grupa Azoty ATT Polymers GmbH (Guben, Nemčija) (zastopnika: H. Janssen in S. Kobes, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               sklep Evropske komisije z dne 18. decembra 2013 v zadevi Državna pomoč SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Podpora za elektriko iz obnovljivih virov energije in znižana dodatna dajatev EEG za energetsko intenzivne uporabnike razglasi za ničnega;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 107(1) PDEU

                           —

                           Tožeča stranka trdi, da je z izpodbijanim sklepom kršen člen 107(1) PDEU, saj naj v zakonu o favoriziranju energije iz obnovljivih virov (v nadaljevanju: EEG) predvidena znižana dodatna dajatev EEG in posebna shema kompenzacijskih nadomestil ne bi pomenili pomoči, ki jo dodeli država članica, ali kakršne koli vrste pomoči iz državnih sredstev. Vsa dejstva, pomembna za opredelitev teh ukrepov, naj bi bila ugotovljena v predhodnem postopku med Komisijo in Zvezno republiko Nemčijo. Menijo, da ne bi smelo biti več dvomov, ki jih je Komisija morala ugotoviti v postopku v skladu s členom 108(2) PDEU in členom 4(4) Uredbe (ES) št. 659/1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (1).

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 108(1) PDEU in načela pravne varnosti

                           —

                           Tožeča stranka na tem mestu trdi, da je Komisija s tem, da je pri preverjanju njene začasne ocene dodatne dajatve EEG kot pomoči namesto postopka za obstoječe pomoči v skladu s členom 17 in naslednjimi Uredbe št. 659/1999 uporabila postopek za nove pomoči v skladu s členom 4(4) Uredbe št. 659/1999, kršila člen 108(1) PDEU in načelo pravne varnosti. V zvezi s tem zlasti navaja, da Komisija s sklepom z dne 22. maja 2002 zakona EEG iz leta 2000 ni uvrstila kot pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, ker ni prišlo do nikakršnega prenosa državnih sredstev. Spremembe od zakona EEG iz leta 2000 do zakona EEG iz leta 2012 naj v primerjavi z odločbo Komisije z dne 22. maja 2002 ne bi bile bistvene. Komisija bi morala svoje spremenjeno pravno mnenje zato uveljavljati v postopku na podlagi člena 108(1) PDEU, ne da bi bremenila tožečo stranko.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev člena 41 Listine o temeljnih pravicah in pravice do izjave

                           —

                           Tožeča stranka poleg tega trdi, da je tožena stranka izdala izpodbijani sklep, ne da bi pred tem tožeči stranki dala možnost podati svoje stališče.

      (1)  Uredba Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 339).


title: Zadeva T-441/17: Tožba, vložena 4. julija 2017 – Arca Capital Bohemia/Komisija

text:
               16.10.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 347/26

         Tožba, vložena 4. julija 2017 – Arca Capital Bohemia/Komisija
   (Zadeva T-441/17)
   (2017/C 347/35)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Arca Capital Bohemia a.s. (Praga, Češka republika) (zastopnik: M. Nedelka, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Odločbo Komisije COMP/F3/NB/tt*D-2017/025322 z dne 13. marca 2017, ki delno zavrača dostop do dokumentov v skladu z Uredbo (ES) št. 1049/2001 v zvezi s primerom COMP/SA. 25076 (2011/NN) – Privatizacija Rental Housing – Karbon Invest, razglasi za nično;

               —

               Odločbo Komisije C(2017) 3129 final z dne 4. maja 2017, ki potrjuje Odločbo Komisije COMP/F3/NB/tt*D-2017/025322 z dne 13. marca 2017, razglasi za nično;

               —

               Komisiji naloži plačilo svojih stroškov in stroškov tožeče stranke.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: izjeme, navedene v členu 4(2), prva in tretja alinea, Uredbe (ES) št. 1049/2001, naj bi bile napačno uporabljene.

                           —

                           Tožeča stranka v zvezi s tem navaja, da je tožena stranka napačno razlagala zadevno sodno prakso, ki se po njenem mnenju ne uporabi za zadeve, v katerih je bil upravni spis zaključen. Poleg tega je v primerih državne pomoči izjemno močan javni interes za pridobitev čim več informacij zaradi nadzora nad državnimi organi in bi se morali za argumente, ki temeljijo na poslovnih interesih, uporabiti drugačni preudarki kot ti, ki so upoštevni pri združitvah oziroma kartelnih zadevah.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: obstajal naj bi nujni javni interes za razkritje.

                           —

                           Tožeča stranka v zvezi s tem navaja argumente, da je imela zadevna privatizacija izjemno negativen socialni učinek in se navezuje na splošni sum, da je postopek vključeval kršitve na strani državnih organov.


title: Zadeva C-540/07: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 19. novembra 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Prosti pretok kapitala — Člen 56 ES — Člena 31 in 40 Sporazuma EGP — Neposredni davki — Pri viru odtegnjeni davek na dividende, ki odtekajo v tujino — Odbitje na sedežu prejemnika dividende v skladu s konvencijo o izogibanju dvojnega obdavčevanja)

text:
               30.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/5

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 19. novembra 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki
   (Zadeva C-540/07) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Prosti pretok kapitala - Člen 56 ES - Člena 31 in 40 Sporazuma EGP - Neposredni davki - Pri viru odtegnjeni davek na dividende, ki odtekajo v tujino - Odbitje na sedežu prejemnika dividende v skladu s konvencijo o izogibanju dvojnega obdavčevanja)
   2010/C 24/07
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: R. Lyal in A. Aresu, zastopnika)

      Tožena stranka: Italijanska republika (zastopnika: R. Adam, zastopnik, P. Gentili, odvetnik)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 56 ES in 40 EGP – Bolj obremenjujoča davčna ureditev za dividende izplačane družbam s sedežem v drugih državah članicah in v državah EGP od ureditve, ki se uporablja za „domače“ dividende

      Izrek

               1.

               Italijanska republika s tem, da je za dividende, razdeljene družbam s sedežem v drugih državah članicah, določila davčno ureditev, ki je manj ugodna od ureditve, ki velja za dividende, razdeljene družbam rezidentkam, ni izpolnila obveznosti iz člena 56(1) ES.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Italijanska republika nosi tri četrtine vseh stroškov. Komisija Evropskih skupnosti nosi preostalo četrtino stroškov.

      (1)  UL C 37, 9.2.2008.


title: Zadeva C-378/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága (Republika Madžarska) 28. julija 2010 – VALE Építésí Kft.

text:
               20.11.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 317/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága (Republika Madžarska) 28. julija 2010 – VALE Építésí Kft.
   (Zadeva C-378/10)
   ()
   2010/C 317/25
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága

      Revident

   VALE Építésí Kft.

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali mora država članica gostiteljica upoštevati člena 43 ES in 48 ES tudi tedaj, ko družba, ki je bila ustanovljena v drugi državi članici (država članica izvora), sedež družbe prenese v državo članico gostiteljico in jo glede na to v državi članici izvora izbrišejo iz registra družb, lastniki družbe v skladu z zakonodajo države članice gostiteljice sprejmejo nov akt o ustanovitvi in družba v skladu z zakonodajo države članice gostiteljice zaprosi za vpis v register družb države članice gostiteljice?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je treba v opisanem primeru člena 43 ES in 48 ES razlagati tako, da nasprotujeta predpisu ali praksi države članice (gostiteljice), ki družbi, ki je bila zakonito ustanovljena v drugi državi članici (država članica izvora), preprečuje prenos sedeža v državo članico gostiteljico in nadaljevanje dejavnosti v skladu z njeno zakonodajo?

               3.

               V zvezi z odgovorom na drugo vprašanje, ali je pomemben razlog, zaradi katerega država članica gostiteljica zavrne vpis družbe v register družb, in sicer:

                           —

                           če družba v aktu o ustanovitvi, ki ga je sprejela v državi članici gostiteljici, za pravno prednico določi družbo, ki je bila ustanovljena v državi članici izvora in je tam bila izbrisana iz registra družb, in družba v državi članici gostiteljici pri vpisu v register družb zaprosi, da se takšna družba vpiše kot njena pravna prednica?

                           —

                           Ali je pri mednarodnem preoblikovanju znotraj Skupnosti država članica gostiteljica pri obravnavi predloga za vpis v register družb dolžna upoštevati akt, na podlagi katerega je bila v zvezi s to družbo v državi članici izvora v register družb vpisana sprememba sedeža in, če je odgovor pritrdilen, v kolikšnem obsegu?

               4.

               Ali je država članica gostiteljica upravičena, da predlog za vpis družbe, ki namerava izvesti mednarodno preoblikovanje znotraj Skupnosti, v register družb obravnava v skladu z zakonodajo države gostiteljice in po pravilih za preoblikovanje domačih gospodarskih družb in od družbe zahteva izpolnjevanje vseh pogojev (na primer priprava bilance stanja in popis sredstev), oziroma ali je država članica gostiteljica na podlagi členov 43 ES in 48 ES dolžna razlikovati mednarodno preoblikovanje družbe znotraj Skupnosti od preoblikovanja družbe doma in, če je odgovor pritrdilen, v kolikšni meri?


title: Zadeva C-372/04: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi odredbe Court of Appeal (Civil division) (England and Wales) z dne 12. julija 2004 v zadevi The Queen on the application of Yvonne Watts proti 1) Bedford Primary Care Trust 2) Secretary of State for Health

text:
               6.11.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 273/15

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi odredbe Court of Appeal (Civil division) (England and Wales) z dne 12. julija 2004 v zadevi The Queen on the application of Yvonne Watts proti 1) Bedford Primary Care Trust 2) Secretary of State for Health
   (Zadeva C-372/04)
   (2004/C 273/29)
   Court of Appeal (England and Wales) (Civil division) je z odredbo z dne 12. julija 2004 v zadevi The Queen on the application of Yvonne Watts proti 1) Bedford Primary Care Trust 2) Secretary of State for Health, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 12. julija 2004, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Court of Appeal (England and Wales) (Civil division) predlaga Sodišču, da odloči o naslednjih vprašanjih:
   Vprašanje 1
   Ali se lahko člen 49 ES, v luči Geraets Smits, Muller-Faure in Inizan, in ob upoštevanju narave NHS ter položaja, ki ga ima le-ta v nacionalnem pravu, razlaga v smislu, da so rezidenti Združenega kraljestva v okviru prava EU načeloma upravičeni do bolnišničnega zdravljenja v drugih državah članicah na stroške Nacionalne zdravstvene službe Združenega kraljestva (United Kingdom National Health Service – NHS)?
   Še posebno glede pravilne razlage člena 49 ES:

               a)

               Ali obstaja razlika med nacionalno zdravstveno službo kot je NHS, ki se financira iz državnih sredstev in zavarovalnimi skladi kot je nizozemska shema ZFW, še posebno ob upoštevanju dejstva, da NHS nima sklada, iz katerega mora izvrševati plačila?

               b)

               Ali mora NHS odobriti in plačati takšno zdravljenje v drugi državi članici, kljub temu, da ni obvezana odobriti in plačati takšnega zdravljenja, ki ga zasebno izvaja ponudnik storitev Združenega kraljestva?

               c)

               Ali je pomembno, da se pacient zavaruje za primer zdravljenja neodvisno od zadevnega organa NHS in brez predhodne odobritve ali obvestila?

         Vprašanje 2
   Ob odgovoru na prvo vprašanje, ali je bistvenega pomena, če bolnišnično zdravljenje, ki ga zagotovi NHS, predstavlja zagotavljanje storitev v okviru člena 49 ES?
   Če je tako, in v okoliščinah, določenih v navedbi dejstev, ali se člene 48, 49 in 50 ES razlaga tako, da načeloma:

               1.

               bolnišnično zdravljenje, ki ga zagotavljajo organi NHS, pomeni zagotavljanje storitev v smislu člena 49 ES;

               2.

               pacient, ki je deležen zdravljenja v okviru NHS uveljavlja svobodo prejemanja storitev v okviru člena 49 ES; in

               3.

               ali so organi NHS, ki zagotavljajo bolnišnično zdravljenje ponudniki storitev v smislu členov 48 in 50 ES?

         Vprašanje 3
   Če se člen 49 ES nanaša na NHS, ali lahko le-ta oziroma državni sekretar smatra kot objektivno utemeljitev za zavrnitev predhodne odobritve bolnišničnega zdravljenja v drugi državi članici:

               a)

               dejstvo, da bi odobritev resno oslabila sistem NHS upravljanja zdravstvenih prioritet s čakalnimi listami;

               b)

               dejstvo, da bi odobritev pacientom z manj nujnimi zdravstvenimi potrebami prinesla prednosti v primerjavi s pacienti z bolj nujnimi zdravstvenimi potrebami;

               c)

               dejstvo, da bi odobritev povzročila preusmeritev sredstev za plačilo k manj nujnim zdravljenjem za tiste, ki so pripravljeni potovati v tujino in tako nasprotno vplivala na tiste, ki tega ne želijo ali ne morejo potovati v tujino ali bi povečala stroške organov NHS;

               d)

               dejstvo, da bi odobritev lahko pomenila, da mora Združeno kraljestvo v proračunu NHS zagotoviti dodatna sredstva, oziroma omeji obseg možnosti zdravljenja, ki je na voljo v okviru NHS;

               e)

               primerjalne stroške zdravljenja ter dodatne stroške le-tega v drugi državi članici?

         Vprašanje 4
   V opredelitvi ali je zdravljenje na razpolago brez nepotrebnega odlašanja v smislu člena 49 ES, v kolikšni meri je potrebno oziroma dovoljeno upoštevati:

               a)

               čakalne dobe;

               b)

               klinično prioriteto, ki jo je zdravljenju dodelil pristojni organ NHS;

               c)

               upravljanje ponudbe bolnišnične nege v skladu s prioritetami, katerih namen je zagotavljanje najboljšega učinka omejenih sredstev;

               d)

               dejstvo, da se zdravljenje v okviru NHS na kraju izvedbe zagotavlja brezplačno;

               e)

               individualno zdravstveno stanje pacienta, zgodovina in verjeten razvoj bolezni, zaradi katere pacient išče zdravljenje?

         Vprašanje 5
   Glede pravilne razlage člena 22(1)(c) Uredbe 1408/71 (1), še posebno besed „v okviru običajnega časa, potrebnega za pridobitev zadevnega zdravljenja“:

               a)

               ali so kriteriji, ki se uporabljajo, identični tistim, ki so veljali pri opredelitvi vprašanja „nepotrebnega odlašanja“ v smislu člena 49 ES?

               b)

               če ne, v kolikšni meri je treba oziroma je dovoljeno upoštevati okoliščine, opredeljene v četrtem vprašanju?

         Vprašanje 6
   Ali se v okoliščinah, ko mora država članica v okviru prava EU v drugi državi članici financirati bolnišnično zdravljenje rezidentov iz prve države članice, stroške takšnega zdravljenja izračuna na podlagi člena 22 Uredbe 1408/71, ob upoštevanju zakonodaje države članice, kjer se zdravljenje zagotavlja, ali na podlagi člena 49 ES, ob upoštevanju zakonodaje države članice, katere rezident je pacient?
   V vsakem primeru:

               a)

               V kolikšnem obsegu se natančno plača obveznost ali povrne stroške, še posebno takrat, kot je v primeru Združenega kraljestva bolnišnično zdravljenje pacientom na kraju izvedbe zagotovljeno brezplačno in ne obstaja nacionalno dogovorjena tarifa nadomestil stroškov zdravljenja za paciente?

               b)

               Ali je obveznost omejena na dejanske stroške zagotavljanja istega ali enakovrednega zdravljenja v prvi državi članici?

               c)

               Ali vključuje tudi stroške potovanja in namestitve?

         Vprašanje 7
   Ali se člen 49 ES in člen 22 Uredbe 1408/71 interpretira tako, da državam članicam nalagata obveznost financiranja bolnišničnega zdravljenja v drugi državi članici ne glede na proračunske omejitve in če je tako, ali so te zahteve v skladu z obveznostjo držav članic, da organizirajo in zagotavljajo zdravstvene storitve in zdravstveno varstvo, kot to določa člen 152(5) ES?

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti.


title: Zadeva T-52/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. novembra 2013 – Efag Trade Mark Company proti UUNT (FICKEN) (Znamka Skupnosti — Prijava besedne znamke Skupnosti FICKEN — Absolutni razlog za zavrnitev — Znamka, ki nasprotuje javnemu redu ali sprejetim moralnim načelom — Člen 7(1)(f) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               21.12.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 377/15

         Sodba Splošnega sodišča z dne 14. novembra 2013 – Efag Trade Mark Company proti UUNT (FICKEN)
   (Zadeva T-52/13) (1)

   (Znamka Skupnosti - Prijava besedne znamke Skupnosti FICKEN - Absolutni razlog za zavrnitev - Znamka, ki nasprotuje javnemu redu ali sprejetim moralnim načelom - Člen 7(1)(f) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2013/C 377/34
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Efag Trade Mark Company GmbH & Co. KG (Schemmerhofen, Nemčija) (zastopnik: M. Wekwerth, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: D. Walicka, zastopnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 18. oktobra 2012 (zadeva R 493/2012-1) v zvezi z zahtevo za registracijo besednega znaka FICKEN kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Efag Trade Mark Company GmbH & Co. KG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 101, 6.4.2013.


title: Zadeva C-107/13: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 13. marca 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Administrativen sad Veliko Tarnovo – Bolgarija) – FIRIN OOD proti Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ Veliko Tarnovo pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prihodite (Skupni sistem davka na dodano vrednost — Odbitek vstopnega davka — Izvršitev plačil — Nepriznanje odbitka — Utaja — Popravek odbitka vstopnega davka, če ni opravljena obdavčljiva transakcija — Pogoji)

text:
               5.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 135/14

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 13. marca 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Administrativen sad Veliko Tarnovo – Bolgarija) – FIRIN OOD proti Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ Veliko Tarnovo pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prihodite
   (Zadeva C-107/13) (1)

   ((Skupni sistem davka na dodano vrednost - Odbitek vstopnega davka - Izvršitev plačil - Nepriznanje odbitka - Utaja - Popravek odbitka vstopnega davka, če ni opravljena obdavčljiva transakcija - Pogoji))
   2014/C 135/15
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Administrativen sad Veliko Tarnovo

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: FIRIN OOD

      Tožena stranka: Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ Veliko Tarnovo pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prihodite

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Administrativen sad Veliko Tarnovo – Razlaga člena 168(a), v povezavi s členi 65, 90(1), 185(1) ter člena 205 v povezavi s členi 168(a) in 193 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1) – Načelo nevtralnosti DDV, učinkovitosti in sorazmernosti – Odbitek vstopnega davka – Izplačilo predujma za blago, natančno označenega pred dobavo – Zavrnitev odobritve odbitka ob vnovčitvi predplačila zaradi dobave blaga – Možnost dobavitelja, da regularizira prvotno izvedeni odbitek in učinek zavrnitve tega odbitka – Zavrnitev odbitka DDV naslovniku dobave zaradi solidarne odgovornosti za plačilo davka drugega davčnega zavezanca, kot pa je oseba, ki je dolžna plačati davek – Označna osebe, ki je solidarno odgovorna na podlagi domnev, utemeljenih s pojmi civilnega prava

      Izrek

   Člene 65, 90(1), 168(a), 185(1) in 193 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da se z njimi zahteva, da je treba odbitek davka na dodano vrednost, ki ga izvede naslovnik računa, ki je bil izdan zaradi predplačila dobave blaga, popraviti, če v okoliščinah, kakršne so te v zadevi v postopku v glavni stvari, ta dobava nazadnje ni bila opravljena, in to tudi kadar je dobavitelj ostal dolžan plačati ta davek in predplačila ni povrnil.

      (1)  UL C 129, 4.5.2013.


title: Zadeva F-10/08: Tožba, vložena 21. januarja 2008 – Aayhan in drugi proti Parlamentu

text:
               8.3.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 64/70

         Tožba, vložena 21. januarja 2008 – Aayhan in drugi proti Parlamentu
   (Zadeva F-10/08)
   (2008/C 64/116)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeče stranke: Laleh Aayhan (Strasbourg, Francija) in drugi (zastopnik: R. Blindauer, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski parlament
   Predmet in opis spora
   Razglasitev ničnosti odločbe Parlamenta z dne 25. oktobra 2007 o zavrnitvi pritožbe, ki so jo tožeče stranke vložile 21. junija 2007, da bi dosegle spremembo vseh pogodb za določen čas, ki jih imajo s to institucijo, v eno samo pogodbo za nedoločen čas.
   Predlogi tožečih strank

               —

               razglasi naj se ničnost odločbe o zavrnitvi, ki jo je generalni sekretar Evropskega parlamenta kot organ, pooblaščen za imenovanja (OPI), izpodbijal 25. oktobra 2007 s pritožbo, ki jo je Parlament prejel 27. junija 2007;

               —

               vse pogodbe za določen čas, ki jih imajo tožeče stranke z Evropskim parlamentom, naj štejejo za eno samo pogodbo za nedoločen čas, ki velja še po 1. januarju 2007;

               —

               Evropski parlament naj ponovno zaposli vse uslužbence – tožeče stranke – s pogodbo za nedoločen čas;

               —

               vsakemu uslužbencu – tožečim strankam – naj se za celotno delovno dobo od začetka njegove zaposlitve odobri reprezentančno nadomestilo za pravico do plačanega dopusta, ki jo je pridobil z delom;

               —

               upošteva naj se dejstvo, da so tožeče stranke štele odločbo z dne 20. aprila 2007 kot zavrnitev pritožbe in da so zadevo že predložile v odločanje Sodišču za uslužbence.


title: Zadeva F-35/05: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 30. junija 2006 — Colombani proti Komisiji

text:
               12.8.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/38

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 30. junija 2006 — Colombani proti Komisiji
   (Zadeva F-35/05) (1)

   (2006/C 190/71)

      Jezik postopka: francoščina

   Predsednik prvega senata je odredil izbris zadeve na podlagi obravnave.

      (1)  UL C 193, 6.8.2005 (zadeva, najprej vpisana pri Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti pod številko T-206/05 in odstopljena Sodišču za uslužbence Evropske unije s sklepom z dne 15.12.2005).


title: Zadeva C-598/14 P: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 5. aprila 2017 – Urad Evropske unije za intelektualno lastnino/Gilbert Szajner, Forge de Laguiole (Pritožba — Znamka Evropske unije — Postopek za ugotovitev ničnosti — Uredba (ES) št. 207/2009 — Člen 8(4) — Člen 65(1) in (2) — Besedna znamka LAGUIOLE — Zahteva za ugotovitev ničnosti, ki temelji na prejšnji pravici, pridobljeni na podlagi nacionalnega prava — Uporaba nacionalnega prava s strani EUIPO — Uradna dolžnost sodišča Unije)

text:
               29.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 168/5

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 5. aprila 2017 – Urad Evropske unije za intelektualno lastnino/Gilbert Szajner, Forge de Laguiole
   (Zadeva C-598/14 P) (1)

   ((Pritožba - Znamka Evropske unije - Postopek za ugotovitev ničnosti - Uredba (ES) št. 207/2009 - Člen 8(4) - Člen 65(1) in (2) - Besedna znamka LAGUIOLE - Zahteva za ugotovitev ničnosti, ki temelji na prejšnji pravici, pridobljeni na podlagi nacionalnega prava - Uporaba nacionalnega prava s strani EUIPO - Uradna dolžnost sodišča Unije))
   (2017/C 168/04)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožnik: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Drugi stranki v postopku: Gilbert Szajner (zastopnik: A. Sam-Simenot, odvetnik), Forge de Laguiole (zastpnik: F. Fajgenbaum, odvetnik)

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) se naloži plačilo stroškov.

               3.

               Družba Forge de Laguiole SARL nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 96, 23.3.2015.


title: Zadeva C-126/16: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 22. junija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank Midden-Nederland – Nizozemska) – Federatie Nederlandse Vakvereniging in drugi/Smallsteps BV (Predhodno odločanje — Direktiva 2001/23/ES — Členi od 3 do 5 — Prenosi podjetij — Ohranitev pravic delavcev — Izjeme — Postopek zaradi insolventnosti — „pre-pack“ — Preživetje podjetja)

text:
               21.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 277/15

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 22. junija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank Midden-Nederland – Nizozemska) – Federatie Nederlandse Vakvereniging in drugi/Smallsteps BV
   (Zadeva C-126/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Direktiva 2001/23/ES - Členi od 3 do 5 - Prenosi podjetij - Ohranitev pravic delavcev - Izjeme - Postopek zaradi insolventnosti - „pre-pack“ - Preživetje podjetja))
   (2017/C 277/20)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Rechtbank Midden-Nederland

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Federatie Nederlandse Vakvereniging, Karin van den Burg-Vergeer, Lyoba Tanja Alida Kukupessy, Danielle Paase-Teeuwen, Astrid Johanna Geertruda Petronelle Schenk

      Tožena stranka: Smallsteps BV

      Izrek

   Direktiva Sveta 2001/23/ES z dne 12. marca 2001 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov, zlasti njen člen 5(1), je treba razlagati tako, da se varstvo delavcev, ki ga zagotavljata člena 3 in 4 te direktive, ohrani v položaju, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, v katerem se prenos podjetja izvede po razglasitvi stečaja v okviru postopka pre-pack, pripravljenega pred tem in izvedenega nemudoma po razglasitvi stečaja, v okviru katerega zlasti „predvideni upravitelj“, ki ga določi sodišče, preveri možnosti, ali bi lahko tretja oseba zagotavljala nadaljevanje dejavnosti tega podjetja, ter se pripravi na dejanja, ki jih je treba za uresničitev tega nadaljevanja izvršiti po razglasitvi stečaja; poleg tega pa v zvezi s tem ni upoštevno, da je cilj tega postopka pre-pack tudi doseči čim večji izkupiček prenosa za vse upnike zadevnega podjetja.

      (1)  UL C 165, 10.5.2016.