201806290091986432018/C 249/092402018CJC24920180716SL01SLINFO_JUDICIAL201804046721Zadeva C-240/18 P: Pritožba, ki jo je Constantin Film Produktion GmbH vložila 4. aprila 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 24. januarja 2018 v zadevi T-69/17, Constantin Film Produktion GmbH/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino
 ---documentbreak--- C2492018SL610120180404SL00096172Pritožba, ki jo je Constantin Film Produktion GmbH vložila 4. aprila 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 24. januarja 2018 v zadevi T-69/17, Constantin Film Produktion GmbH/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino
   (Zadeva C-240/18 P)2018/C 249/09Jezik postopka: nemščina
      Stranki

      Pritožnica: Constantin Film Produktion GmbH (zastopnika: E. Saarmann in P. Baronikians, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino

      Predlog

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

            —

            sodbo Splošnega sodišča z dne 24. januarja 2018 v zadevi T-69/17 razveljavi;

            —

            toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja 3 razloge.
   1. Kršitev člena 7(1)(f) Uredbe št. 207/2009

   Splošno sodišče naj bi prijavo sporne znamke Unije nepravilno zavrnilo s sklicevanjem na absolutni razlog za zavrnitev iz člena 7(1)(f) Uredbe št. 207/2009 (
         1
      ). Prijavljeni znak naj ne bi nasprotoval sprejetim moralnim načelom.
   Splošno sodišče naj bi pri preučitvi presoje, opravljene na predhodni stopnji, storilo te napake:
   Splošno sodišče naj bi namesto konkretnega prijavljenega znaka „Fack Ju Göhte“ preučilo znak „Fuck you, Goethe“.
   Splošno sodišče naj bi napačno domnevalo, da je prijavljeni znak vulgaren, in pri tem spregledalo, da gre pri večbesednem znaku „Fack Ju Göhte“ za izviren in razlikovalen umetniški izraz, ki zaradi napačnega zapisa deluje šaljivo in nedolžno.
   Splošno sodišče naj bi pravno napačno potrdilo dojemanje upoštevne nemško govoreče javnosti, ugotovljeno na predhodni stopnji. Pritožnica naj bi dokazala velik uspeh filma „Fack Ju Göhte“ v nemško govorečem delu Evropske unije in okoliščino, da upoštevna javnost prijavljeni znak povezuje z zabavo in razvedrilom. Tudi ni mogoče, da bi prijavljeni znak za navedene proizvode in storitve motil (majhen) del javnosti, ki filma ne pozna, ker takšen način zapisa, ki sledi izgovarjavi, znaku jemlje resnost. Prijavljeni znak prav tako ne poziva javnosti k ravnanju, jih neposredno ne nagovarja niti jih ne žali.
   2. Kršitev načela enakega obravnavanja

   Splošno sodišče je s tem, da presojo Urada Evropske unije za intelektualno lastnino v zvezi s prijavljenim znakom „DIE WANDERHURE“ (odločba UUNT z dne 28. maja 2015 – R 2889/2014-4 – Die Wanderhure) ni uporabilo v obravnavanem primeru, bistveno podobni dejanski stanji samovoljno obravnavalo različno.
   3. Kršitev načel pravne varnosti in dobrega upravljanja

   S preučitvijo znaka „Fuck you, Goethe“ namesto „Fack Ju Göhte“ ter z neuporabo presoje iz odločbe WANDERHUREN je Splošno sodišče izdalo nepredvidljivo odločbo, ki je ni mogoče preveriti.
   (
         1
      )	Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL 2009, L 78, str. 1.), kakor je bila spremenjena (nadomeščena z Uredbo (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2017 o blagovni znamki Evropske unije (UL 2017, L 154, str. 1.)


201806290501986632018/C 249/434652017TC24920180716SL01SLINFO_JUDICIAL20180518343411Zadeva T-465/17: Sklep Splošnega sodišča z dne 18. maja 2018 – VKR Holding/EUIPO (VELUX) (Znamka Evropske unije — Prijava besedne znamke Evropske unije VELUX — Zahteva po prednosti prejšnje besedne nacionalne znamke VELUX — Razveljavitev odločbe odbora za pritožbe — Člen 103 Uredbe (EU) 2017/1001 — Prenehanje obstoja predmeta spora — Ustavitev postopka)
 ---documentbreak--- C2492018SL3410120180518SL0043341341Sklep Splošnega sodišča z dne 18. maja 2018 – VKR Holding/EUIPO (VELUX)
   (Zadeva T-465/17) (
         1
      )
   „(Znamka Evropske unije — Prijava besedne znamke Evropske unije VELUX — Zahteva po prednosti prejšnje besedne nacionalne znamke VELUX — Razveljavitev odločbe odbora za pritožbe — Člen 103 Uredbe (EU) 2017/1001 — Prenehanje obstoja predmeta spora — Ustavitev postopka)“2018/C 249/43Jezik postopka: angleščina
      Stranki

      Tožeča stranka: VKR Holding A/S (Søborg, Danska) (zastopnik: J. Heebøll, avocat)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: D. Gája, agent)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 23. maja 2017 (zadeva R 1927/2016-2) v zvezi z zahtevo po prednosti enake starejše nacionalne (estonske) znamke za besedno znamko „VELUX“, registrirano kot znamko Evropske unije.

      Izrek

            1.

            Postopek s tožbo se ustavi.

            2.

            Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) se naloži plačilo stroškov.

      (
         1
      )	UL C 309, 18.9.2017.


201806290251986362018/C 249/102432018CJC24920180716SL01SLINFO_JUDICIAL201804037821Zadeva C-243/18 P: Pritožba, ki jo je Evropsko skupno podjetje za ITER in razvoj fuzijske energije vložilo 3. aprila 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 25. januarja 2018 v zadevi Galocha/Evropsko skupno podjetje Fusión for Energy, T-561/16
 ---documentbreak--- C2492018SL710120180403SL00107182Pritožba, ki jo je Evropsko skupno podjetje za ITER in razvoj fuzijske energije vložilo 3. aprila 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 25. januarja 2018 v zadevi Galocha/Evropsko skupno podjetje Fusión for Energy, T-561/16
   (Zadeva C-243/18 P)2018/C 249/10Jezik postopka: španščina
      Stranki

      Pritožnik: Evropsko skupno podjetje za ITER in razvoj fuzijske energije (zastopnika: G. Poszler in R. Hanak, agenta)

      Druga stranka v postopku: Yosu Galocha

      Predloga

            —

            Razveljavitev sodbe Splošnega sodišča z dne 25. januarja 2018 v zadevi T-561/16 v delu, v katerem so za nične razglašeni rezervna seznama izbirnega postopka F4E/CA/ST/FGIV/2015/001 in odločbi Evropskega skupnega podjetja Fusion for Energy o zaposlitvi uspešnih kandidatov;

            —

            naložitev plačila stroškov tega pritožbenega postopka tožeči stranki na prvi stopnji, če bo s pravnomočno sodbo Sodišča razglašena razveljavitev.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Kršitev načela sorazmernosti in zato pretirano sankcioniranje tretjih oseb, ki so imele korist od odločbe, razglašene za nezakonito.


201806290511986642018/C 249/442282018TC24920180716SL01SLINFO_JUDICIAL20180517353511Zadeva T-228/18 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 17. maja 2018 – Transtec/Komisija („Začasna odredba — Javno naročanje — Okvirna pogodba o zagotavljanju storitev tretjim državam, upravičenkam do zunanje pomoči Unije — Predlog za izdajo začasnih odredb — Neobstoj nujnosti“)
 ---documentbreak--- C2492018SL3510120180517SL0044351351Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 17. maja 2018 – Transtec/Komisija
   (Zadeva T-228/18 R)
   „(„Začasna odredba — Javno naročanje — Okvirna pogodba o zagotavljanju storitev tretjim državam, upravičenkam do zunanje pomoči Unije — Predlog za izdajo začasnih odredb — Neobstoj nujnosti“)“2018/C 249/44Jezik postopka: francoščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Transtec (Bruselj, Belgija) (zastopnika: L. Levi in N. Flandin, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. Aresu in J. Estrada de Solà, agenta)

      Predmet

   Predlog na podlagi členov 278 in 279 PDEU za, prvič, odlog izvršitve sklepa Komisije z dne 26. marca 2018 o zavrnitvi ponudbe tožeče stranke in oddaji naročila glede sklopa št. 3 iz razpisa „okvirna pogodba o izvajanju zunanje pomoči 2018 (FWC SIEA 2018) 2017/S 128-260026“ z referenčno številko EuropeAid/138778/DH/SER/Multi desetim ponudnikom ter, drugič, naložitev Komisiji, naj tožečo stranko začasno vključi med izbrane ponudnike.

      Izrek

            1.

            Predlog za izdajo začasnih odredb se zavrne.

            2.

            Odločitev o stroških se pridrži.


201806290611986322018/C 249/363022017TC24920180716SL01SLINFO_JUDICIAL20180529293021Zadeva T-302/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 29. maja 2018 – Sata/EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (6000) (Znamka Evropske unije — Postopek za ugotovitev ničnosti — Besedna znamka Evropske unije 6000 — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 52(1)(a) in (b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 59(1)(a) in (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Člen 7(1)(c) Uredbe št. 207/2009 (postal člen 7(1)(c) Uredbe 2017/1001) — Enako obravnavanje — Načelo dobrega upravljanja — Obveznost obrazložitve)
 ---documentbreak--- C2492018SL2910120180529SL0036291302Sodba Splošnega sodišča z dne 29. maja 2018 – Sata/EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (6000)
   (Zadeva T-302/17) (
         1
      )
   „(Znamka Evropske unije — Postopek za ugotovitev ničnosti — Besedna znamka Evropske unije 6000 — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 52(1)(a) in (b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 59(1)(a) in (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Člen 7(1)(c) Uredbe št. 207/2009 (postal člen 7(1)(c) Uredbe 2017/1001) — Enako obravnavanje — Načelo dobrega upravljanja — Obveznost obrazložitve)“2018/C 249/36Jezik postopka: nemščina
      Stranke

      Tožeča stranka: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Nemčija) (zastopnik: M.-C. Simon, avocat)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: D. Hanf, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Pengjie Town, Kitajska) (zastopnika: S. Fröhlich in M. Hartmann, avocats)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 8. marca 2017 (zadeva R 656/2016-4) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med družbama Zhejiang Rongpeng Air Tools in Sata.

      Izrek

            1.

            Tožba se zavrne.

            2.

            Družbi Sata GmbH & Co. KG se naloži plačilo stroškov.

      (
         1
      )	UL C 231, 17.7.2017.


201806290071986412018/C 249/112452018CJC24920180716SL01SLINFO_JUDICIAL201804098811Zadeva C-245/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale ordinario di Udine (Italija) 9. aprila 2018 – Fallimento Tecnoservice Int. Srl/Poste Italiane SpA
 ---documentbreak--- C2492018SL810120180409SL00118181Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale ordinario di Udine (Italija) 9. aprila 2018 – Fallimento Tecnoservice Int. Srl/Poste Italiane SpA
   (Zadeva C-245/18)2018/C 249/11Jezik postopka: italijanščina
      Predložitveno sodišče

   Tribunale ordinario di Udine

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Fallimento Tecnoservice Int. Srl

      Tožena stranka: Poste Italiane SpA

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba določbe členov 74 in 75 Direktive 2007/64/ES (
         1
      ) v različici, ki je veljala 3. avgusta 2015 ter ureja obveznosti in omejitve odgovornosti ponudnika plačilnih storitev, kot so bile v italijansko zakonodajo prenesene s členoma 24 in 25 zakonske uredbe št. 1[1]/201[0], razlagati tako, da se uporabljajo zgolj za ponudnika plačilnih storitev tistega, ki odredi izvršitev tovrstne storitve, ali tako, da se te uporabljajo tudi za ponudnika plačilnih storitev prejemnika plačila?
   (
         1
      )	Direktiva 2007/64/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o plačilnih storitvah na notranjem trgu in o spremembah direktiv 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES in 2006/48/ES ter o razveljavitvi Direktive 97/5/ES (UL L 319, 2007, str. 1).


201806290751986712018/C 249/462842018TC24920180716SL01SLINFO_JUDICIAL20180503363721Zadeva T-284/18: Tožba, vložena 3. maja 2018 – Arbuzov/Svet
 ---documentbreak--- C2492018SL3610120180503SL0046361372Tožba, vložena 3. maja 2018 – Arbuzov/Svet
   (Zadeva T-284/18)2018/C 249/46Jezik postopka: češčina
      Stranki

      Tožeča stranka: Sergej Arbuzov (Kijev, Ukrajina) (zastopnik: M. Mleziva, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

            —

            razglasi za ničen Sklep Sveta (SZVP) 2018/333 z dne 5. marca 2018 o spremembi Sklepa 2014/119/SZVP o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini v delu, v katerem se nanaša na Sergeja Arbuzova,

            —

            sklene, da Svet Evropske unije nosi svoje stroške in stroške Sergeja Arbuzova.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

            1.

            Prvi tožbeni razlog: kršitev pravice do dobrega upravljanja
            Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja, da Svet Evropske unije pri sprejemanju Sklepa (SZVP) 2018/333 z dne 5. marca 2018 ni ravnal s potrebno skrbnostjo, ker pred sprejetjem izpodbijanega sklepa ni preizkusil argumentov tožeče stranke in dokazov, ki jih je ta navedla v utemeljitev svojega zahtevka, in je ta sklep v glavnem utemeljil na kratkem povzetku ukrajinskega urada generalnega državnega tožilca ter ni zahteval nobene dodatne informacije v zvezi s potekom preiskav v Ukrajini.

            2.

            Drugi tožbeni razlog: kršitev lastninske pravice tožeče stranke
            Tožeča stranka v zvezi s tem navaja, da so omejevalni ukrepi, ki so bili sprejeti proti njej, nesorazmerni, presegajo to, kar je potrebno, in pomenijo kršitev varovalk, ki jih mednarodno pravo vsebuje glede varovanja lastninske pravice tožeče stranke.


201806290131986472018/C 249/122532018CJC24920180716SL01SLINFO_JUDICIAL201804128922Zadeva C-253/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberlandesgericht Düsseldorf (Nemčija) 12. aprila 2018 – Stadt Euskirchen/Rhenus Veniro GmbH & Co. KG
 ---documentbreak--- C2492018SL820120180412SL00128292Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberlandesgericht Düsseldorf (Nemčija) 12. aprila 2018 – Stadt Euskirchen/Rhenus Veniro GmbH & Co. KG
   (Zadeva C-253/18)2018/C 249/12Jezik postopka: nemščina
      Predložitveno sodišče

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Nasprotna stranka v postopku in pritožnica: Stadt Euskirchen

      Predlagateljica in nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Rhenus Veniro GmbH & Co. KG

      Drugi stranki v postopku: SVE Stadtverkehr Euskirchen GmbH, RVK Regionalverkehr Köln GmbH

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali člen 5(2), drugi stavek, točka (e), Uredbe (ES) št. 1370/2007 (
         1
      ) z zahtevo, da notranji izvajalec sam izvaja prevladujoči del storitve javnega potniškega prevoza, izključuje, da bi notranji izvajalec ta prevladujoči del storitve izvajal prek družbe v kateri je udeležen z 2,5 % poslovnim deležem, preostali poslovni deleži pa so v posredni ali neposredni lasti drugih pristojnih organov?
   (
         1
      )	Uredba (ES) št. 1370/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007 o javnih storitvah železniškega in cestnega potniškega prevoza ter o razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 1191/69 in št. 1107/70 (UL, L 315, str. 1).


201806290641986392018/C 249/472852018TC24920180716SL01SLINFO_JUDICIAL20180504373821Zadeva T-285/18: Tožba, vložena 4. maja 2018 – Pšonka/Svet
 ---documentbreak--- C2492018SL3710120180504SL0047371382Tožba, vložena 4. maja 2018 – Pšonka/Svet
   (Zadeva T-285/18)2018/C 249/47Jezik postopka: češčina
      Stranki

      Tožeča stranka: Viktor Pavlovič Pšonka (Kijev, Ukrajina) (zastopnik: M. Mleziva, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

            —

            razglasi za nična Sklep Sveta (SZVP) 2018/333 z dne 5. marca 2018 o spremembi Sklepa 2014/119/SZVP o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini in Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2018/326 z dne 5. marca 2018 v delu, v katerem se ta sklep in ta uredba nanašata na tožečo stranko.

            —

            sklene, da Svet Evropske unije nosi svoje stroške in stroške tožeče stranke.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

            1.

            Prvi tožbeni razlog: kršitev pravice do dobrega upravljanja

                     —

                     Tožeča stranka v utemeljitev tožbe med drugim navaja, da Svet Evropske unije pri sprejemanju Sklepa (SZVP) 2018/333 z dne 5. marca 2018 ni ravnal s potrebno skrbnostjo, ker pred sprejetjem izpodbijanega sklepa ni preizkusil argumentov tožeče stranke in dokazov, ki jih je ta navedla v utemeljitev svojega zahtevka, in je ta sklep v glavnem utemeljil na kratkem povzetku ukrajinskega urada generalnega državnega tožilca ter ni zahteval nobene dodatne informacije v zvezi s potekom preiskav v Ukrajini.

            2.

            Drugi tožbeni razlog: kršitev lastninske pravice tožeče stranke

                     —

                     Tožeča stranka v zvezi s tem navaja, da so omejevalni ukrepi, ki so bili sprejeti proti njej, nesorazmerni, presegajo to, kar je potrebno, in pomenijo kršitev varovalk, ki jih mednarodno pravo vsebuje glede varovanja lastninske pravice tožeče stranke.

            3.

            Tretji tožbeni razlog: kršitev temeljnih pravic tožeče stranke, kot jih zagotavlja Konvencija o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin

                     —

                     Tožeča stranka v zvezi s tem navaja, da so bile pri sprejemanju omejevalnih ukrepov kršene pravica do poštenega sojenja, domneva nedolžnosti in pravica do varstva zasebne lastnine.


201806290051986602018/C 249/213112018CJC24920180716SL01SLINFO_JUDICIAL20180509151731Zadeva C-311/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court (Irska) 9. maja 2018 – Data Protection Commissioner/Facebook Ireland Limited, Maximillian Schrems
 ---documentbreak--- C2492018SL1510120180509SL0021151173Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court (Irska) 9. maja 2018 – Data Protection Commissioner/Facebook Ireland Limited, Maximillian Schrems
   (Zadeva C-311/18)2018/C 249/21Jezik postopka: angleščina
      Predložitveno sodišče

   High Court

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Data Protection Commissioner

      Toženi stranki: Facebook Ireland Limited, Maximillian Schrems

      Vprašanja za predhodno odločanje

            1.

            Ali v okoliščinah, kadar zasebno podjetje iz države članice Evropske unije (EU) prenese osebne podatke zasebnemu podjetju v tretji državi v komercialne namene v skladu s Sklepom 2010/87/EU (
                  1
               ), kakor je bil spremenjen s Sklepom Komisije 2016/2279 (
                  2
               ) (v nadaljevanju: Sklep o standardnih pogodbenih klavzulah), in jih lahko v tretji državi nadalje obdelujejo njeni organi za namene nacionalne varnosti, pa tudi za namene kazenskega pregona in vodenje zunanjih zadev tretje države, pravo EU (vključno z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina)) velja za prenos podatkov ne glede na določbe člena 4(2) PEU v zvezi z nacionalno varnostjo in določbami prve alinee člena 3(2) Direktive 95/46/ES (
                  3
               ) (v nadaljevanju: Direktiva) v zvezi z javno varnostjo, obrambo in varnostjo države?

            2.

                        (1)

                        Ali so pri določanju o tem, ali obstaja kršitev pravic posameznika prek prenosa podatkov iz EU v tretjo državo v skladu s Sklepom o standardnih pogodbenih klavzulah, kjer se lahko nadalje obdelujejo za namene nacionalne varnosti, pomembno merilo primerjave za namene Direktive:

                                 (a)

                                 Listina, PEU, PDEU, Direktiva, EKČP (ali katera koli druga določba prava EU) ali

                                 (b)

                                 nacionalni zakoni ene ali več držav članic?

                        (2)

                        Ali je treba v primeru, ko so pomembno merilo primerjave (b), vanje vključiti tudi prakse v okviru nacionalne varnosti v eni ali več držav članic?

            3.

            Ali je treba pri ocenjevanju, ali tretja država zagotavlja raven varnosti, ki jo zahteva pravo EU za osebne podatke, ki se prenesejo v to državo za namene člena 26 Direktive, raven varstva v tretji državi ocenjevati s sklicevanjem na:

                     (a)

                     veljavna pravila v tretji državi, ki izhajajo iz domačega prava ali mednarodnih zavez, in prakso, oblikovano za zagotavljanje skladnosti s temi pravili, vključno s strokovnimi pravili in varnostnimi ukrepi, skladnimi z tretjo državo,
                     ali

                     (b)

                     pravila iz (a) skupaj s takimi upravnimi, regulativnimi praksami in skladnostjo s predpisi, zaščitnimi političnimi ukrepi, postopki, protokoli, mehanizmi nadzora in izvensodnimi sredstvi, ki veljajo v tretji državi?

            4.

            Ali so glede na dejstva, ki jih je ugotovilo High Court (višje sodišče) v zvezi s pravom ZDA [točke od 152 do 263 sodbe High Court (višje sodišče) z dne 3. oktobra 2017; http://www.courts.ie/Judgments.nsf/768d83be24938e1180256ef30048ca51/8131a5dde8baf9ff802581b70035c4ff?OpenDocument], če se osebni podatki prenesejo iz EU v ZDA v skladu s Sklepom o standardnih pogodbenih klavzulah, s tem kršene pravice posameznikov v skladu s členi 7 in/ali 8 Listine?

            5.

            Glede na dejstva, ki jih je ugotovilo High Court (višje sodišče) v zvezi s pravom ZDA, če se osebni podatki prenesejo iz EU v ZDA v skladu s Sklepom o standardnih pogodbenih klavzulah:

                     (a)

                     ali raven varstva, ki jo nudijo ZDA, spoštuje pravice posameznika do pravnega sredstva v primeru kršitve njegovih ali njenih pravic do varstva podatkov, ki jih zagotavlja člen 47 Listine?
                     Če je odgovor na vprašanje (a) pritrdilen:

                     (b)

                     ali so omejitve, ki jih pravo ZDA nalaga v zvezi s pravico posameznika do pravnega sredstva v okviru nacionalne varnosti ZDA, sorazmerne v smislu člena 52 Listine in ne presegajo tistega, kar je potrebno v demokratični družbi za namene nacionalne varnosti?

            6.

                        (1)

                        Kakšna je raven varstva, ki jo je treba zagotoviti za prenos osebnih podatkov v tretjo državo v skladu s standardnimi pogodbenimi klavzulami, sprejetimi v skladu s sklepom Komisije v skladu s členom 26(4) glede na določbe Direktive ter zlasti členov 25 in 26 ob upoštevanju Listine?

                        (2)

                        Katere dejavnike je treba upoštevati pri ocenjevanju, ali raven varstva, ki se zagotavlja za prenos podatkov v tretjo državo v skladu s Sklepom o standardnih pogodbenih klavzulah, izpolnjuje zahteve Direktive in Listine?

            7.

            Ali dejstvo, da se standardne pogodbene klavzule uporabljajo med izvoznikom podatkov in uvoznikom podatkov ter ne zavezujejo nacionalnih organov tretje države, ki lahko od uvoznika podatkov zahtevajo, naj prenesene osebne podatke da na voljo varnostnim službam te države za nadaljnjo obdelavo v skladu s klavzulami, zagotovljenimi v Sklepu o standardnih pogodbenih klavzulah, nasprotuje klavzulam z navedbo ustreznih zaščitnih ukrepov, kakor to predvideva člen 26(2) Direktive?

            8.

            Če za uvoznika podatkov iz tretje države velja zakonodaja o nadzoru, ki je glede na organ za varstvo podatkov v navzkrižju s klavzulami Priloge k Sklepu o standardnih pogodbenih klavzulah ali s členoma 25 in 26 Direktive in/ali Listine, ali mora organ za varstvo podatkov uporabiti svoja izvršilna pooblastila v skladu s členom 28(3) Direktive za prekinitev pretoka podatkov ali je izvajanje takih pooblastil omejeno le izjemne primere glede na uvodno izjavo 11 Direktive [točka 11 obrazložitve Sklepa Komisije 2010/87/EU] ali pa lahko organ za varstvo podatkov uporabi svojo diskrecijsko pravico, da ne prekine pretoka podatkov?

            9.

                        (1)

                        Ali za namene člena 25(6) Direktive predstavlja Sklep (EU) 2016/1250 (
                              4
                           ) (v nadaljevanju: Sklep o zasebnostnem ščitu) ugotovitev o splošni uporabi, ki organe za varstvo podatkov in sodišča držav članic zavezuje tako, da se šteje, da ZDA zagotavljajo ustrezno raven varstva v smislu člena 25(2) Direktive zaradi njihovega domačega prava ali mednarodnih zavez, ki so jih sklenile?

                        (2)

                        Če to ni tako, kakšen pomen, če sploh kakšen, ima Sklep o zasebnostnem ščitu pri ocenjevanju glede ustreznosti zaščitnih ukrepov, zagotovljenih za prenesene podatke v ZDA, ki se prenašajo v skladu s Sklepom o standardnih pogodbenih klavzulah?

            10.

            Ali glede na ugotovitve High Court (višje sodišče) v zvezi s pravom ZDA določba o varuhu človekovih pravic na področju zasebnostnega ščita v skladu s prilogami od A do III k Sklepu o zasebnostnem ščitu v zvezi z obstoječim režimom v ZDA zagotavlja pravno sredstvo za posameznike, na katere se nanašajo osebni podatki, ki se prenesejo v ZDA v skladu s Sklepom o standardnih pogodbenih klavzulah, ki je skladen s členom 47 Listine?

            11.

            Ali Sklep o standardnih pogodbenih klavzulah krši člene 7, 8 in/ali 47 Listine?

      (
         1
      )	Sklep Komisije 2010/87 z dne 5. februarja 2010 o standardnih pogodbenih klavzulah za prenos osebnih podatkov obdelovalcem s sedežem v tretjih državah v skladu z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES (UL 2010, L 39, str. 5).
   (
         2
      )	Izvedbeni sklep Komisije (EU) 2016/2297 z dne 16. decembra 2016 o spremembi Odločbe 2001/497/ES in Sklepa 2010/87/EU o standardnih pogodbenih klavzulah za prenos osebnih podatkov v tretje države in obdelovalcem s sedežem v navedenih državah v skladu z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES (UL 2016, L 344, str. 100).
   (
         3
      )	Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov (UL 1995, L 281, str. 31).
   (
         4
      )	Izvedbeni sklep Komisije (EU) 2016/1250 z dne 12. julija 2016 na podlagi Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES o ustreznosti varstva, ki ga zagotavlja zasebnostni ščit EU-ZDA (UL 2016, L 207, str. 1).


201806290601986312018/C 249/482892018TC24920180716SL01SLINFO_JUDICIAL20180504383921Zadeva T-289/18: Tožba, vložena 4. maja 2018 – Pšonka/Svet
 ---documentbreak--- C2492018SL3810120180504SL0048381392Tožba, vložena 4. maja 2018 – Pšonka/Svet
   (Zadeva T-289/18)2018/C 249/48Jezik postopka: češčina
      Stranki

      Tožeča stranka: Artem Viktorovič Pšonka (Kramatorsk, Ukrajina) (zastopnik: M. Mleziva, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

            —

            razglasi za nična Sklep Sveta (SZVP) 2018/333 z dne 5. marca 2018 o spremembi Sklepa 2014/119/SZVP o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini in Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2018/326 z dne 5. marca 2018 v delu, v katerem se ta sklep in ta uredba nanašata na tožečo stranko.

            —

            sklene, da Svet Evropske unije nosi svoje stroške in stroške tožeče stranke.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

            1.

            Prvi tožbeni razlog: kršitev pravice do dobrega upravljanja

                     —

                     Tožeča stranka v utemeljitev tožbe med drugim navaja, da Svet Evropske unije pri sprejemanju Sklepa (SZVP) 2018/333 z dne 5. marca 2018 ni ravnal s potrebno skrbnostjo, ker pred sprejetjem izpodbijanega sklepa ni preizkusil argumentov tožeče stranke in dokazov, ki jih je ta navedla v utemeljitev svojega zahtevka, in je ta sklep v glavnem utemeljil na kratkem povzetku ukrajinskega urada generalnega državnega tožilca ter ni zahteval nobene dodatne informacije v zvezi s potekom preiskav v Ukrajini.

            2.

            Drugi tožbeni razlog: kršitev lastninske pravice tožeče stranke

                     —

                     Tožeča stranka v zvezi s tem navaja, da so omejevalni ukrepi, ki so bili sprejeti proti njej, nesorazmerni, presegajo to, kar je potrebno, in pomenijo kršitev varovalk, ki jih mednarodno pravo vsebuje glede varovanja lastninske pravice tožeče stranke.

            3.

            Tretji tožbeni razlog: kršitev temeljnih pravic tožeče stranke, kot jih zagotavlja Konvencija o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin

                     —

                     Tožeča stranka v zvezi s tem navaja, da so bile pri sprejemanju omejevalnih ukrepov kršene pravica do poštenega sojenja, domneva nedolžnosti in pravica do varstva zasebne lastnine.


201807060281993572018/C 259/152512017CJC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180531111222Zadeva C-251/17: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 31. maja 2018 – Evropska komisija/Italijanska republika (Neizpolnitev obveznosti države — Zbiranje in čiščenje komunalne odpadne vode — Direktiva 91/271/EGS — Členi 3, 4 in 10 — Sodba Sodišča o ugotovitvi neizpolnitve obveznosti — Neizvršitev — Člene 260(2) PDEU — Denarne sankcije — Denarna kazen in pavšalni znesek)
 ---documentbreak--- C2592018SL1120120180531SL0015112122Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 31. maja 2018 – Evropska komisija/Italijanska republika
   (Zadeva C-251/17) (
         1
      )
   „(Neizpolnitev obveznosti države — Zbiranje in čiščenje komunalne odpadne vode — Direktiva 91/271/EGS — Členi 3, 4 in 10 — Sodba Sodišča o ugotovitvi neizpolnitve obveznosti — Neizvršitev — Člene 260(2) PDEU — Denarne sankcije — Denarna kazen in pavšalni znesek)“2018/C 259/15Jezik postopka: italijanščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: E. Manhaeve in L. Cimaglia, agenta)

      Tožena stranka: Italijanska republika (zastopniki: G. Palmieri, agent, skupaj z M. Russom in F. De Lucom, avvocati dello Stato)

      Izrek

            1.

            Italijanska republika s tem, da ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za izvršitev sodbe z dne 19. julija 2012, Komisija/Italija (C-565/10, neobjavljena, EU:C:2012:476), ni izpolnila obveznosti, ki jih ima v skladu s členom 260(1) PDEU.

            2.

            Če neizpolnitev obveznosti, ugotovljena v točki 1, na dan razglasitve te sodbe še traja, se Italijanski republiki naloži, naj Evropski komisiji plača denarno kazen v višini 30112500 EUR na polletje zamude pri izvrševanju ukrepov, potrebnih za uskladitev s sodbo z dne 19. julija 2012, Komisija/Italija (C-565/10, neobjavljena, EU:C:2012:476), od dneva razglasitve te sodbe in do izvršitve sodbe z dne 19. julija 2012, Komisija/Italija (C-565/10, neobjavljena, EU:C:2012:476)v celoti, katere dejanski znesek je treba izračunati na koncu vsakega šestmesečnega obdobja z znižanjem celotnega zneska glede vsakega od teh obdobij za odstotek, ki ustreza deležu, ki predstavlja populacijski ekvivalent aglomeracij, katerih kanalizacijski sistemi in sistemi za čiščenje komunalne odpadne vode so bili ob koncu zadevnega obdobja usklajeni s sodbo z dne 19. julija 2012, Komisija/Italija (C-565/10, neobjavljena, EU:C:2012:476), v razmerju do števila populacijskega ekvivalenta aglomeracij, ki na dan razglasitve te sodbe nimajo takih sistemov.

            3.

            Italijanski republiki se naloži, naj Evropski komisiji plača pavšalni znesek 25 milijonov EUR.

            4)

            Italijanski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (
         1
      )	UL C 221, 10.7.2017.


201807060201993652018/C 259/292712018CJC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180419202121Zadeva C-271/18 P: Pritožba, ki jo je Slovaška republika vložila 19. aprila 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 5. februarja 2018 v zadevi T-216/15, Dôvera zdravotná poisťovňa/Evropska komisija
 ---documentbreak--- C2592018SL2010120180419SL0029201212Pritožba, ki jo je Slovaška republika vložila 19. aprila 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 5. februarja 2018 v zadevi T-216/15, Dôvera zdravotná poisťovňa/Evropska komisija
   (Zadeva C-271/18 P)2018/C 259/29Jezik postopka: angleščina
      Stranke

      Pritožnica: Slovaška republika (zastopnica: B. Ricziová)

      Druge stranke v postopku: Dôvera zdravotná poisťovňa a.s., Union zdravotná poisťovňa a.s., Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

            —

            sodbo Splošnega sodišča z dne 5. februarja 2018 v zadevi T-216/15, Dôvera zdravotná poisťovňa a.s/Evropska komisija, s katero je Splošno sodišče ugodilo tožbi družbe Dôvera zdravotná poisťovňa a s., razveljavi;

            —

            tožbo družbe Dôvera zdravotná poisťovňa a s. zavrne kot neutemeljeno in

            —

            družbi Dôvera zdravotná poisťovňa a.s. in Union zdravotná poisťovňa a.s. naloži plačilo stroškov postopka.

      Podredno, če bo Sodišče menilo, da nima dovolj informacij, da bi lahko dokončno odločilo o sporu, Slovaška republika Sodišču predlaga, naj:

            —

            sodbo Splošnega sodišča z dne 5. februarja 2018 v zadevi T-216/15, Dôvera zdravotná poisťovňa a.s/Evropska komisija, s katero je Splošno sodišče ugodilo tožbi družbe Dôvera zdravotná poisťovňa a s., razveljavi;

            —

            zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču, da to odloči o sporu, in

            —

            odločitev o stroških pridrži.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Slovaška republika v utemeljitev pritožbe navaja štiri pritožbene razloge, ki utemeljujejo razveljavitev izpodbijane sodbe Splošnega sodišča:

            1.

            V okviru prvega pritožbenega razloga Slovaška republika trdi, da je Splošno sodišče v izpodbijani sodbi prekoračilo svoje pristojnosti glede sodnega nadzora nad odločbami Evropske komisije na področju državnih pomoči. Ustaljena sodna praksa Sodišča Evropske unije v zvezi s tem je jasna in po mnenju Slovaške republike v tem primeru ni bila upoštevana. Slovaška republika zatrjuje, da Splošno sodišče v izpodbijani sodbi ni spoštovalo široke diskrecijske pravice Evropske komisije pri zapletenih gospodarskih presojah in ni dokazalo obstoja očitno napačne presoje Evropske komisije, temveč je presojo Komisije zgolj nadomestilo s svojo, in sicer s popolnoma nasprotno vsebino, s čimer je prekoračilo svojo pristojnost glede nadzora.

            2.

            V okviru drugega pritožbenega razloga Slovaška republika trdi, da je Splošno sodišče v izpodbijani sodbi z dveh vidikov izkrivilo dokaze, ki so mu bili predloženi, ker naj bi prišlo do povsem napačne ugotovitve dejanskega stanja, pri čemer naj bi te napake jasno izhajale iz dokumentov v spisu. Navajano izkrivljanje dokazov se po eni strani nanaša na element dobička, po drugi pa na element konkurence v slovaškem sistemu obveznega zdravstvenega zavarovanja.

            3.

            Slovaška republika v okviru tretjega pritožbenega razloga trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo pri pravni opredelitvi slovaškega sistema obveznega zdravstvenega zavarovanja, s čimer je kršilo člen 107(1) PDEU in načelo pravne varnosti. Izpodbijana sodba naj ne bi bila združljiva s prejšnjo sodno prakso Sodišča v zvezi s sistemi socialne varnosti. Natančneje, Splošno sodišče (i) naj bi odločilo v nasprotju s tem, kar je Sodišče odločilo v prejšnjih sodbah v podobnih zadevah; (ii) naj bi odločilo enako kot je Sodišče odločilo v prejšnjih sodbah v drugačnih zadevah in (iii) naj ne bi spoštovalo načela, izoblikovanega v pretekli sodni praksi Sodišča, v skladu s katerim je opredelitev nekega sistema socialne varnosti odvisna od njegovih prevladujočih značilnosti.

            4.

            Slovaška republika v okviru četrtega pritožbenega razloga nazadnje zatrjuje, da je v obrazložitvi izpodbijane sodbe več napak, zaradi katerih naj bi bilo utemeljeno, da Sodišče to sodbo razveljavi. Natančneje, (i) Splošno sodišče naj nekaterih svojih ugotovitev in pristopov (ki so bili ključnega pomena) sploh ne bi pojasnilo; (ii) obrazložitev izpodbijane sodbe naj bi bila z več vidikov nedosledna in Splošno sodišče naj bi podalo protislovno obrazložitev ter (iii) Splošno sodišče naj v obrazložitvi izpodbijane sodbe ne bi upoštevalo trditev Komisije in Slovaške republike. Splošno sodišče naj bi zato kršilo obveznost obrazložitve, ki izhaja iz člena 36 v povezavi s členom 53, prvi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije.


201807060601994532018/C 259/573042018TC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180508424321Zadeva T-304/18: Tožba, vložena 8. maja 2018 – MLPS/Komisija
 ---documentbreak--- C2592018SL4210120180508SL0057421432Tožba, vložena 8. maja 2018 – MLPS/Komisija
   (Zadeva T-304/18)2018/C 259/57Jezik postopka: francoščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Mouvement pour la liberté de la protection sociale (MLPS) (Pariz, Francija) (zastopnik: M. Gibaud, avocat)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

            —

            ugotovi opustitev Evropske komisije, ki nezakonito ni nadaljevala obravnave pritožbe združenja Mouvement pour la liberté de la protection sociale (MLPS) z dne 21. decembra 2017;

            —

            odločbo Evropske komisije z dne 7. marca 2018 o zavrnitvi nadaljnje obravnave pritožbe združenja Mouvement pour la liberté de la protection sociale (MLPS) z dne 21. decembra 2017 enostavno razglasi za nično;

            —

            odloči o stroških v skladu s predpisi.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

            1.

            Prvi tožbeni razlog: zlasti napačna presoja, opravljena v izpodbijani odločbi, da se francoski sistemi socialne varnosti lahko opredelijo kot „obvezni sistem socialne varnosti“, čeprav naj nikakor ne bi bili sistemi, namenjeni celotnemu prebivalstvu, niti vsem zaposlenim, temveč sistemi, v katere so delavci uvrščeni na podlagi poklicnega statusa in za katere bi se zato morali uporabljati direktivi 92/49/EGS in 92/96/EGS.

            2.

            Drugi tožbeni razlog: kršitev načela pravne enotnosti, ker naj bi bila Francija v položaju, ki je povsem podoben položaju Slovaške, za katero je Splošno sodišče presodilo, da je „dejavnost zagotavljanja obveznega zdravstvenega zavarovanja na Slovaškem glede na pridobitni namen zdravstvenih zavarovalnic in obstoj močne konkurence glede kakovosti in ponudbe storitev gospodarska dejavnost“ (sodba z dne 5. februarja 2018, Dôvera zdravotná poist’ovňa/Komisija, T-216/15, neobjavljena, EU:T:2018:64, točka 68). Po mnenju tožeče stranke zato niti glede Francije ne more veljati drugo.


201807060561993542018/C 259/438822016TC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180607313222Zadeva T-882/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 7. junija 2018 – Sipral World/EUIPO – La Dolfina (DOLFINA) (Znamka Evropske unije — Postopek razveljavitve — Besedna znamka Evropske unije DOLFINA — Neobstoj resne in dejanske uporabe znamke — Člen 51(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 58(1)(a) Uredbe (EE) 2017/1001) — Obveznost obrazložitve — Člen 75 Uredbe št. 207/2009 (postal člen 94 Uredbe 2017/1001))
 ---documentbreak--- C2592018SL3120120180607SL0043312322Sodba Splošnega sodišča z dne 7. junija 2018 – Sipral World/EUIPO – La Dolfina (DOLFINA)
   (Zadeva T-882/16) (
         1
      )
   „(Znamka Evropske unije — Postopek razveljavitve — Besedna znamka Evropske unije DOLFINA — Neobstoj resne in dejanske uporabe znamke — Člen 51(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 58(1)(a) Uredbe (EE) 2017/1001) — Obveznost obrazložitve — Člen 75 Uredbe št. 207/2009 (postal člen 94 Uredbe 2017/1001))“2018/C 259/43Jezik postopka: angleščina
      Stranke

      Tožeča stranka: Sipral World, SL (Barcelona, Španija) (zastopnika: R. Almaraz Palmero in A. Ruo, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: J. Ivanauskas in D. Walicka, agenta)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe EUIPO, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: La Dolfina, SA (Buenos Aires, Argentina) (zastopnik: J. Carbonell Callicó, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 22. septembra 2016 (zadeva R 1897/2015-2) v zvezi s postopkom razveljavitve med družbama La Dolfina in Sipral World.

      Izrek

            1.

            Tožba se zavrne.

            2.

            Družbi Sipral World, SL, se naloži plačilo stroškov.

      (
         1
      )	UL C 46, 13.2.2017.


201807060611993552018/C 259/583082018TC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180517434421Zadeva T-308/18: Tožba, vložena 17. maja 2018 – Hamas/Svet
 ---documentbreak--- C2592018SL4310120180517SL0058431442Tožba, vložena 17. maja 2018 – Hamas/Svet
   (Zadeva T-308/18)2018/C 259/58Jezik postopka: francoščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Hamas (Doha, Katar) (zastopnik: L. Glock, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

            —

            razglasi ničnost Sklepa Sveta (SZVP) 2018/475 z dne 21. marca 2018 o posodobitvi seznama oseb, skupin in subjektov, za katere se uporabljajo členi 2, 3 in 4 Skupnega stališča 2001/931/SZVP o uporabi posebnih ukrepov za boj proti terorizmu, in razveljavitvi Sklepa (SZVP) 2017/1426 (UL 2018, L 79, str. 26);

            —

            razglasi ničnost Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2018/468 z dne 21. marca 2018 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu ter razveljavitvi Izvedbene uredbe (EU) 2017/1420 (UL 2018, L 79, str. 7),
            v delih, v katerih se ta akta nanašata na Hamas, vključno s Hamas-Izz al-Din al-Qassem;

            —

            Svetu naloži plačilo vseh stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja sedem tožbenih razlogov.

            1.

            Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 1(4) Skupnega stališča 2001/931.

            2.

            Drugi tožbeni razlog: napačna ugotovitev dejstev, ki se očitajo tožeči stranki, s strani Sveta.

            3.

            Tretji tožbeni razlog: napačna presoja Sveta, kar zadeva teroristično naravo organizacije Hamas.

            4.

            Četrti tožbeni razlog: kršitev načela nevmešavanja.

            5.

            Peti tožbeni razlog: nezadostno upoštevanje spremembe položaja zaradi preteka časa.

            6.

            Šesti tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve.

            7.

            Sedmi tožbeni razlog: kršitev pravice do obrambe in pravice do učinkovitega sodnega varstva.


201807060231994512018/C 259/163062017CJC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180531121321Zadeva C-306/17: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 31. maja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tatabányai Törvényszék – Madžarska) – Éva Nothartová / Sámson József Boldizsár (Predhodno odločanje — Območje svobode, varnosti in pravice — Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah — Uredba (EU) št. 1215/2012 — Sodna pristojnost — Posebne pristojnosti — Člen 8, točka 3 — Nasprotna tožba, ki izhaja ali ne izhaja iz iste pogodbe ali dejstev, na katerih je temeljila prvotna tožba)
 ---documentbreak--- C2592018SL1210120180531SL0016121132Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 31. maja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tatabányai Törvényszék – Madžarska) – Éva Nothartová / Sámson József Boldizsár
   (Zadeva C-306/17) (
         1
      )
   „(Predhodno odločanje — Območje svobode, varnosti in pravice — Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah — Uredba (EU) št. 1215/2012 — Sodna pristojnost — Posebne pristojnosti — Člen 8, točka 3 — Nasprotna tožba, ki izhaja ali ne izhaja iz iste pogodbe ali dejstev, na katerih je temeljila prvotna tožba)“2018/C 259/16Jezik postopka: madžarščina
      Predložitveno sodišče

   Tatabányai Törvényszék

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Éva Nothartová

      Tožena stranka: Sámson József Boldizsár

      Izrek

   Člen 8, točka 3, Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da se uporablja – vendar ne izključno – v položaju, v katerem je pri sodišču, ki je pristojno za odločanje o domnevni kršitvi osebnostnih pravic tožeče stranke zaradi fotografiranja in video snemanja brez njene vednosti, toženec vložil nasprotno odškodninsko tožbo zaradi deliktne ali kvazideliktne odgovornosti tožeče stranke, predvsem zaradi omejitve njegove intelektualne stvaritve, ki je predmet prvotne tožbe, če preučitev te nasprotne tožbe zahteva, da to sodišče presoja zakonitost dejstev, na katera tožeča stranka opira svoje zahtevke.
   (
         1
      )	UL C 269, 14.8.2017.


201807060701993902018/C 259/44722017TC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180607323211Zadeva T-72/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 7. junija 2018 – Schmid/EUIPO – Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark (Steirisches Kürbiskernöl) (Znamka Evropske unije — Postopek za razveljavitev — Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija — Figurativna znamka Steirisches Kürbiskernöl — Zaščitena geografska označba — Člen 15, člen 51(1)(a) in člen 55(1) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postali člen 18, člen 58(1)(a) in člen 62(1) Uredbe (EU) 2017/1001) — Resna in dejanska uporaba znamke — Uporaba kot znamka)
 ---documentbreak--- C2592018SL3210120180607SL0044321321Sodba Splošnega sodišča z dne 7. junija 2018 – Schmid/EUIPO – Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark (Steirisches Kürbiskernöl)
   (Zadeva T-72/17) (
         1
      )
   „(Znamka Evropske unije — Postopek za razveljavitev — Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija — Figurativna znamka Steirisches Kürbiskernöl — Zaščitena geografska označba — Člen 15, člen 51(1)(a) in člen 55(1) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postali člen 18, člen 58(1)(a) in člen 62(1) Uredbe (EU) 2017/1001) — Resna in dejanska uporaba znamke — Uporaba kot znamka)“2018/C 259/44Jezik postopka: nemščina
      Stranke

      Tožeča stranka: Gabriele Schmid (Halbenrain, Avstrija) (zastopnik: B. Kuchar, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: D. Hanf, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark (Gradec, Avstrija) (zastopnika: I. Hödl in S. Schoeller, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 7. decembra 2016 (zadeva R 1768/2015-4) v zvezi s postopkom za razveljavitev med G. Schmid in Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark.

      Izrek

            1.

            Odločba četrtega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 7. decembra 2016 (zadeva R 1768/2015-4) se razveljavi.

            2.

            V preostalem se tožba zavrne.

            3.

            EUIPO poleg lastnih stroškov nosi stroške Gabriele Schmid.

            4.

            Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark nosi lastne stroške.

      (
         1
      )	UL C 104, 3.4.2017.


201807060661994302018/C 259/593102018TC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180515444521Zadeva T-310/18: Tožba, vložena 15. maja 2018 – EPSU in Willem Goudriaan/Komisija
 ---documentbreak--- C2592018SL4410120180515SL0059441452Tožba, vložena 15. maja 2018 – EPSU in Willem Goudriaan/Komisija
   (Zadeva T-310/18)2018/C 259/59Jezik postopka: angleščina
      Stranki

      Tožeči stranki: Evropska zveza sindikatov javnih uslužbencev (EPSU) (Bruselj, Belgija) in Jan Willem Goudriaan (Bruselj) (zastopnika: R. Arthur, Solicitor, in R. Palmer, Barrister)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

            —

            razglasi za ničen sklep Komisije z dne 5. marca 2018, s katerim je odločila, da Svetu ne bo predlagala, da se dogovor socialnih partnerjev EU z dne 21. decembra 2015 o pravicah javnih uslužbencev ter uslužbencev državne uprave do obveščenosti in posvetovanja, ki je bil sklenjen na podlagi člena 155(1) PDEU, izvaja z direktivo, in sicer s sprejetjem sklepa Sveta v skladu s členom 155(2) PDEU;

            —

            tožeči stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata dva razloga.

            1.

            Prvi tožbeni razlog: Izpodbijani sklep je akt, ki je bil sprejet v nasprotju s členom 155(2) PDEU. Komisija ni bila pristojna, da zavrne podajo predloga Svetu, naj se sporazum izvaja s sklepom Sveta, glede na to, da ni bil podan ugovor glede reprezentativnosti strank sporazuma ali glede zakonitosti sporazuma.

                     —

                     Tožeči stranki trdita, da je sklep Komisije, da Svetu ne bo predlagala, naj se sporazum izvaja s sklepom Sveta, v nasprotju s členom 155(2) PDEU in z obveznostjo spoštovanja avtonomije socialnih partnerjev, kot je zagotovljena s členom 152 PDEU.

                     —

                     Tožeči stranki trdita tudi, da je bila Komisija dolžna podati predlog Svetu, razen če je utemeljeno sklepala, da socialni partnerji, ki so bili stranke sporazuma, niso bili dovolj reprezentativni ali da sporazum ni bil zakonit.

                     —

                     Tožeči stranki dalje trdita, da je Komisija s tem podala oceno primernosti sporazuma, za kar pa ni pristojna.

            2.

            Drugi tožbeni razlog: razlogi, navedeni v obrazložitvi izpodbijanega sklepa, so očitno napačni ali neutemeljeni.

                     —

                     Tožeči stranki trdita, da z razlogi, ki jih je navedla Komisija v izpodbijanem sklepu, ni bilo mogoče utemeljiti zavrnitve podaje predloga Svetu, naj sprejme sporazum.

                     —

                     Tožeči stranki trdita tudi, da bi bil edini razlog, s katerim bi bilo mogoče utemeljiti zavrnitev, utemeljen ugovor glede reprezentativnosti socialnih partnerjev ali glede zakonitosti sklepa Sveta za izvajanje sporazuma z direktivo.

                     —

                     Tožeči stranki dalje trdita, da Komisija nikakor ni izvedla ocene učinkov in tako s sorazmernostjo ali subsidiarnostjo ni mogla utemeljiti odločitve za zavrnitev predloga, da se sporazum izvaja z direktivo, in sicer s sprejetjem sklepa Sveta, čeprav bi bilo to načeloma dopustno.


201807060731993322018/C 259/451362017TC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180612333311Zadeva T-136/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. junija 2018 – Cotécnica/EUIPO – Mignini & Petrini (cotecnica MAXIMA) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Evropske unije cotecnica MAXIMA — Prejšnja nacionalna figurativna znamka MAXIM Alimento Superpremium — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001))
 ---documentbreak--- C2592018SL3310120180612SL0045331331Sodba Splošnega sodišča z dne 12. junija 2018 – Cotécnica/EUIPO – Mignini & Petrini (cotecnica MAXIMA)
   (Zadeva T-136/17) (
         1
      )
   „(Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Evropske unije cotecnica MAXIMA — Prejšnja nacionalna figurativna znamka MAXIM Alimento Superpremium — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001))“2018/C 259/45Jezik postopka: angleščina
      Stranke

      Tožeča stranka: Cotécnica, SCCL (Bellpuig, Španija) (zastopniki: sprva J. C. Erdozain López, J. Galán López in J.-B. Devaureix, nato J. C. Erdozain López, J. Galán López in L. Montoya Terán, avocats)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: S. Palmero Cabezas, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe EUIPO, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Mignini & Petrini SpA (Petrignano di Assisi, Italija) (zastopniki: F. Celluprica, F. Fischetti in F. De Bono, avocats)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora EUIPO za pritožbe z dne 17. novembra 2017 (zadeva R 853/2016-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Mignini & Petrini in Cotécnica.

      Izrek

            1.

            Tožba se zavrne.

            2.

            Družbi Cotécnica, SCCL, se poleg lastnih stroškov naloži plačilo stroškov Urada Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) in družbe Mignini & Petrini SpA.

      (
         1
      )	UL C 129, 24.4.2017.


201807060241993512018/C 259/302732018CJC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180420222211Zadeva C-273/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Augstākā tiesa (Latvija) 20. aprila 2018 – SIA „Kuršu zeme“
 ---documentbreak--- C2592018SL2210120180420SL0030221221Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Augstākā tiesa (Latvija) 20. aprila 2018 – SIA „Kuršu zeme“
   (Zadeva C-273/18)2018/C 259/30Jezik postopka: latvijščina
      Predložitveno sodišče

   Augstākā tiesa

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: SIA „Kuršu zeme“

      Tožena stranka: Valsts ieņēmumu dienests

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člen 168(a) Direktive 2006/112/ES (
         1
      ) razlagati tako, da nasprotuje prepovedi odbitka vstopnega davka na dodano vrednost, če navedena prepoved temelji samo na zavestni vpletenosti davčnega zavezanca v zasnovo simuliranih transakcij, vendar pa ni navedeno, kako naj bi bile konkretne transakcije v škodo proračuna (zaradi neplačila davka na dodano vrednost ali v obliki neupravičene zahteve za vračilo navedenega davka), v primerjavi s položajem, v katerem bi bile transakcije zasnovane v skladu z njihovimi dejanskimi okoliščinami?
   (
         1
      )	Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1).


201807060291994022018/C 259/173352017CJC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180531131311Zadeva C-335/17: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 31. maja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Varhoven kasatsionen sad (Bulgarie) – Bolgarija) – Neli Valcheva/Georgios Babanarakis (Predhodno odločanje — Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah — Uredba (ES) št. 2201/2003 — Področje uporabe — Pojem „pravica do stikov z otrokom“ — Člen 1(2)(a) in člen 2, točki 7 in 10 — Pravica starih staršev do stikov z otrokom)
 ---documentbreak--- C2592018SL1310120180531SL0017131131Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 31. maja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Varhoven kasatsionen sad (Bulgarie) – Bolgarija) – Neli Valcheva/Georgios Babanarakis
   (Zadeva C-335/17) (
         1
      )
   „(Predhodno odločanje — Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah — Uredba (ES) št. 2201/2003 — Področje uporabe — Pojem „pravica do stikov z otrokom“ — Člen 1(2)(a) in člen 2, točki 7 in 10 — Pravica starih staršev do stikov z otrokom)“2018/C 259/17Jezik postopka: bolgarščina
      Predložitveno sodišče

   Varhoven kasatsionen sad (Bulgarie)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Neli Valcheva

      Tožena stranka: Georgios Babanarakis

      Izrek

   Pojem „pravica do stikov z otrokom“ iz člena 1(2)(a) in člena 2, točki 7 in 10, Uredbe Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000 je treba razlagati tako, da zajema pravico starih staršev do stikov z njihovimi vnuki.
   (
         1
      )	UL C 269, 14.8.2017.


201807060681994312018/C 259/603202018TC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180522454621Zadeva T-320/18: Tožba, vložena 22. maja 2018 – WD/EFSA
 ---documentbreak--- C2592018SL4510120180522SL0060451462Tožba, vložena 22. maja 2018 – WD/EFSA
   (Zadeva T-320/18)2018/C 259/60Jezik postopka: francoščina
      Stranki

      Tožeča stranka: WD (zastopnika: L. Levi in A. Blot, avocats)

      Tožena stranka: Evropska agencija za varnost hrane

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

            —

            ugotovi, da je ta tožba dopustna in utemeljena;

      ter zato,

            —

            za ničen razglasi sklep z dne 14. julija 2017, ki ga je sprejel izvršni direktor EASA kot OPSP, iz katerega izhaja, da tožeče stranke ni med uslužbenci, ki so napredovali v prerazvrstitvenem obdobju 2017;

            —

            za ničen razglasi sklep OPSP z dne 9. februarja 2018 o zavrnitvi pritožbe tožeče stranke z dne 10. oktobra 2017 zoper ta sklep z dne 14. julija 2017;

            —

            za ničen razglasi sklep z dne 9. avgusta 2017 (ki je bil vročen 10. avgusta 2017), ki ga je sprejel izvršni direktor EASA kot OPSP, ki se nanaša na nepodaljšanje pogodbe o zaposlitvi tožeče stranke;

            —

            za ničen razglasi sklep OPSP z dne 12. marca 2018 o zavrnitvi pritožbe tožeče stranke z dne 10. novembra 2017 zoper ta sklep z dne 9. avgusta 2017;

            —

            dodeli odškodnino za utrpljeno škodo;

            —

            toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe v zvezi s sklepom o nepodaljšanju njene pogodbe navaja sedem tožbenih razlogov.

            1.

            Prvi tožbeni razlog: kršitev sklepa z dne 8. decembra 2012„Employment contract management“, ki ga je sprejela EASA.

            2.

            Drugi tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve.

            3.

            Tretji tožbeni razlog: kršitev pravic do obrambe in zlasti pravice do zaslišanja.

            4.

            Četrti tožbeni razlog: kršitev dolžnosti skrbnega ravnanja in „Work instruction“ v zvezi z „Contract of Employment renewal process“, ki ga je sprejela EASA.

            5.

            Peti tožbeni razlog: očitne napake pri presoji in zloraba pooblastil.

            6.

            Šesti tožbeni razlog: kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj.

            7.

            Sedmi tožbeni razlog: kršitev „Work instructions“ in dolžnosti skrbnega ravnanja.

      Tožeča stranka glede sklepa o nenapredovanju navaja en sam tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev sklepa z dne 22. aprila 2008„Career of temporary staff and assignment to a post carrying a higher grade than that at which they were engaged“, na očitno napako pri presoji ter na kršitev načela prepovedi diskriminacije.


201807060191993642018/C 259/183902017CJC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180530131422Zadeva C-390/17 P: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 30. maja 2018 – Irit Azoulay in drugi/Evropski parlament (Pritožba — Javni uslužbenci — Osebni prejemki — Družinski dodatki — Dodatek za šolanje — Zavrnitev povračila šolnine — Člen 3(1) Priloge VII h Kadrovskim predpisom za uradnike Evropske unije)
 ---documentbreak--- C2592018SL1320120180530SL0018132142Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 30. maja 2018 – Irit Azoulay in drugi/Evropski parlament
   (Zadeva C-390/17 P) (
         1
      )
   „(Pritožba — Javni uslužbenci — Osebni prejemki — Družinski dodatki — Dodatek za šolanje — Zavrnitev povračila šolnine — Člen 3(1) Priloge VII h Kadrovskim predpisom za uradnike Evropske unije)“2018/C 259/18Jezik postopka: francoščina
      Stranke

      Pritožniki: Irit Azoulay, Andrew Boreham, Mirja Bouchard, Darren Neville (zastopnik: M. Casado García-Hirschfeld, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropski parlament (zastopnika: L. Deneys in E. Taneva, agenta)

      Izrek

            1.

            Pritožba se zavrne.

            2.

            Irit Azoulay, Andrewu Borehamu, Mirji Bouchard in Darrenu Nevillu se naloži plačilo stroškov.

      (
         1
      )	UL C 412, 4.12.2017.


201807060311994062018/C 259/312772018CJC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180424222322Zadeva C-277/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Administrativo de Círculo de Lisboa (Portugalska) 24. aprila 2018 – Henkel Ibérica Portugal, Unipessoal L.da/Comissão de Segurança de Serviços e Bens de Consumo
 ---documentbreak--- C2592018SL2220120180424SL0031222232Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Administrativo de Círculo de Lisboa (Portugalska) 24. aprila 2018 – Henkel Ibérica Portugal, Unipessoal L.da/Comissão de Segurança de Serviços e Bens de Consumo
   (Zadeva C-277/18)2018/C 259/31Jezik postopka: portugalščina
      Predložitveno sodišče

   Tribunal Administrativo de Círculo de Lisboa

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Henkel Ibérica Portugal, Unipessoal L.da

      Tožena stranka: Comissão de Segurança de Serviços e Bens de Consumo

      Vprašanji za predhodno odločanje

            1.

            Ali je nacionalna ureditev na Portugalskem iz uredbe zakona št. 69/2005 z dne 17. marca o prenosu Direktive 2001/95/ES (
                  1
               ) in uredbe zakona št. 150/90 z dne 10. maja o prenosu Direktive 87/357/EGS (
                  2
               ) – ki poleg tega, da prepoveduje dajanje na trg proizvodov, ki lahko ogrožajo zdravje in varnost potrošnikov, ker bi jih ti lahko zamenjali s prehranskimi proizvodi, prepoveduje tudi dajanje na trg proizvodov, ki bi se jih lahko zaradi njihovega videza zamenjalo za druge proizvode (zlasti za igrače) in bi pri običajni in razumno predvidljivi uporabi lahko ogrožali zdravje in varnost potrošnikov, zlasti otrok – združljiva s pravom Skupnosti, zlasti z Direktivo 2001/95/ES Sveta z dne 3. decembra 2001 o splošni varnosti proizvodov, s členoma 28 in 30 Pogodbe (tako kot sta navedena v tej direktivi) in z Direktivo Sveta 87/357/EGS z dne 25. junija 1988?

            2.

            Ali člena 34 in 36 Pogodbe nasprotujeta uporabi določb nacionalnega prava, ki na ozemlju te države prepovedujejo dajanje na trg ne le proizvodov, ki bi jih v skladu s členom 1(2) navedene direktive bilo mogoče zamenjati za prehranske proizvode, temveč tudi drugih proizvodov, katerih videz bi lahko potrošnike spodbudil k temu, da bi jih uporabili drugače, in ne v skladu z namenom, za katerega so bili zasnovani, tudi če ne gre za nevarne pripravke v smislu člena 2 Direktive 1999/45/ES (
                  3
               ) Evropskega parlamenta in Sveta o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic v zvezi z razvrščanjem, pakiranjem in označevanjem nevarnih pripravkov?

      (
         1
      )	UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 6, str. 447.
   (
         2
      )	Direktiva Sveta z dne 25. junija 1987 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z izdelki, ki zaradi zavajajočega videza ogrožajo zdravje ali varnost potrošnikov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 8, str. 283).
   (
         3
      )	Direktiva 1999/45/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. maja 1999 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic v zvezi z razvrščanjem, pakiranjem in označevanjem nevarnih pripravkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 24, str. 109).


201807060321993932018/C 259/195192017CJC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180530141411Združene zadeve C-519/17 P in od C-522/17 P do C-525/17 P: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 30. maja 2018 – L'Oréal/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO), Guinot SAS (Pritožba — Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Zahteve za registracijo besednih znamk MASTER PRECISE, MASTER SMOKY, MASTER SHAPE, MASTER DUO in MASTER DRAMA — Prejšnja nacionalna figurativna znamka MASTERS COLORS PARIS — Zavrnitev zahtev za registracijo — Nezadostna obrazložitev — Sodni preizkus po uradni dolžnosti)
 ---documentbreak--- C2592018SL1410120180530SL0019141141Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 30. maja 2018 – L'Oréal/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO), Guinot SAS
   (Združene zadeve C-519/17 P in od C-522/17 P do C-525/17 P) (
         1
      )
   „(Pritožba — Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Zahteve za registracijo besednih znamk MASTER PRECISE, MASTER SMOKY, MASTER SHAPE, MASTER DUO in MASTER DRAMA — Prejšnja nacionalna figurativna znamka MASTERS COLORS PARIS — Zavrnitev zahtev za registracijo — Nezadostna obrazložitev — Sodni preizkus po uradni dolžnosti)“2018/C 259/19Jezik postopka: francoščina
      Stranke

      Pritožnica: L'Oréal (zastopnika: T. de Haan in P. Péters, odvetnika)

      Drugi stranki v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: D. Botis in D. Hanf, agenta), Guinot (zastopnik: A. Sion, odvetnik)

      Izrek

            1.

            Sklepi Splošnega sodišča Evropske unije z dne 26. junija 2017, L’Oréal/EUIPO – Guinot (MASTER PRECISE) (T-181/16, neobjavljen, EU:T:2017:447), L’Oréal/EUIPO – Guinot (MASTER SMOKY) (T-179/16, neobjavljen, EU:T:2017:445), L’Oréal/EUIPO – Guinot (MASTER SHAPE) (T-180/16, neobjavljen, EU:T:2017:451), L’Oréal/EUIPO – Guinot (MASTER DUO) (T-182/16, neobjavljen, EU:T:2017:448) in L’Oréal/EUIPO – Guinot (MASTER DRAMA) (T-183/16, neobjavljen, EU:T:2017:449) se razveljavijo.

            2.

            Zadeve T-181/16, T-179/16, T-180/16, T-182/16 in T-183/16 se vrnejo v razsojanje Splošnemu sodišču Evropske unije.

            3.

            Odločitev o stroških se pridrži.

      (
         1
      )	UL C 424, 11.12.2017.


201807060301994032018/C 259/322782018CJC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180424232311Zadeva C-278/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supremo Tribunal Administrativo (Portugalska) 24. aprila 2018 – Manuel Jorge Sequeira Mesquita/Fazenda Pública
 ---documentbreak--- C2592018SL2310120180424SL0032231231Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supremo Tribunal Administrativo (Portugalska) 24. aprila 2018 – Manuel Jorge Sequeira Mesquita/Fazenda Pública
   (Zadeva C-278/18)2018/C 259/32Jezik postopka: portugalščina
      Predložitveno sodišče

   Supremo Tribunal Administrativo

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Manuel Jorge Sequeira Mesquita

      Tožena stranka: Fazenda Pública

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člen 135(1)(l) Direktive Sveta 2006/112/ES (
         1
      ) z dne 28. novembra 2006 v zvezi z oprostitvijo dajanja nepremičnin v najem razlagati tako, da taka oprostitev velja za pogodbo o odstopu kmetijskega gospodarstva s kmetijskimi površinami, ki jih sestavljajo vinogradi, v uporabo družbi, ki se ukvarja s kmetijsko dejavnostjo, pri čemer se pogodba sklene za eno leto z možnostjo avtomatičnega podaljšanja vsakič za eno leto in se v skladu s pogodbo na koncu vsakega leta plača ustrezna najemnina?
   (
         1
      )	Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1).


201807060161994372018/C 259/02852016CJC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL201805302211Združeni zadevi C-85/16 P in C-86/16 P: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 30. maja 2018 – Kenzo Tsujimoto/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO), Kenzo (Pritožba — Znamka Evropske unije — Zahtevi za registracijo besedne znamke KENZO ESTATE — Prejšnja besedna znamka Evropske unije KENZO — Uredba (ES) št. 207/2009 — Člen 8(5) — Relativni razlog za zavrnitev registracije — Ugled — Upravičen razlog)
 ---documentbreak--- C2592018SL210120180530SL00022121Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 30. maja 2018 – Kenzo Tsujimoto/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO), Kenzo
   (Združeni zadevi C-85/16 P in C-86/16 P) (
         1
      )
   „(Pritožba — Znamka Evropske unije — Zahtevi za registracijo besedne znamke KENZO ESTATE — Prejšnja besedna znamka Evropske unije KENZO — Uredba (ES) št. 207/2009 — Člen 8(5) — Relativni razlog za zavrnitev registracije — Ugled — Upravičen razlog)“2018/C 259/02Jezik postopka: angleščina
      Stranke

      Pritožnik: Kenzo Tsujimoto (zastopniki: A. Wenninger-Lenz, M. Ring in W. von der Osten-Sacken, Rechtsanwälte)

      Druga stranka v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, agent), Kenzo (zastopniki: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi in N. Parrotta, avvocati)

      Izrek

            1.

            Pritožbi se zavrneta.

            2.

            Kenzu Tsujimotu se naloži plačilo stroškov.

      (
         1
      )	UL C 335, 12.9.2016.


201807060551993972018/C 259/613242018TC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180528464611Zadeva T-324/18: Tožba, vložena 28. maja 2018 – VI.TO./EUIPO – Bottega (Oblika pozlačene steklenice)
 ---documentbreak--- C2592018SL4610120180528SL0061461461Tožba, vložena 28. maja 2018 – VI.TO./EUIPO – Bottega (Oblika pozlačene steklenice)
   (Zadeva T-324/18)2018/C 259/61Jezik, v katerem je bila tožba vložena: italijanščina
      Stranke

      Tožeča stranka: Vinicola Tombacco (VI.TO.) Srl (Trebaseleghe, Italija) (zastopnik: L. Giove, avvocato)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Sandro Bottega (Colle Umberto, Italija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Imetnik sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: tridimenzionalna znamka Evropske unije (oblika pozlačene steklenice) – znamka Evropske unije št. 11 531 381

      Postopek pred EUIPO: postopek za ugotovitev ničnosti

      Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 14. marca 2018 v zadevi R 1036/2017-1

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

            —

            izpodbijano odločbo razveljavi;

            —

            EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajana tožbena razloga

            —

            napačna presoja razloga za zavrnitev iz člena 7(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

            —

            napačna presoja razloga za zavrnitev iz člena 7(1)(e), od (i) do (iii), Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


201807060401993692018/C 259/205372017CJC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180531151511Zadeva C-537/17: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 31. maja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Berlin – Nemčija) – Claudia Wegener/Royal Air Maroc SA (Predhodno odločanje — Zračni promet — Uredba (ES) št. 261/2004 — Člen 3(1) — Področje uporabe — Pojem „vmesni let za zvezo“ — Let z letališča na ozemlju države članice z zvezo na letališču na ozemlju tretje države in s končnim namembnim krajem na drugem letališču te tretje države)
 ---documentbreak--- C2592018SL1510120180531SL0020151151Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 31. maja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Berlin – Nemčija) – Claudia Wegener/Royal Air Maroc SA
   (Zadeva C-537/17) (
         1
      )
   „(Predhodno odločanje — Zračni promet — Uredba (ES) št. 261/2004 — Člen 3(1) — Področje uporabe — Pojem „vmesni let za zvezo“ — Let z letališča na ozemlju države članice z zvezo na letališču na ozemlju tretje države in s končnim namembnim krajem na drugem letališču te tretje države)“2018/C 259/20Jezik postopka: nemščina
      Predložitveno sodišče

   Landgericht Berlin

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Claudia Wegener

      Tožena stranka: Royal Air Maroc SA

      Izrek

   Člen 3(1)(a) Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 je treba razlagati tako, da se ta uredba uporablja za prevoz potnikov, ki je opravljen na podlagi enotne rezervacije in med odhodom z letališča na ozemlju države članice in prihodom na letališče na ozemlju tretje države vsebuje načrtovani vmesni postanek zunaj Evropske unije z menjavo letala.
   (
         1
      )	UL C 424, 11.12.2017.


201807060421993872018/C 259/332792018CJC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180424232422Zadeva C-279/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Social de Barcelona (Španija) 24. aprila 2018 – Magdalena Molina Rodríguez/Servicio Público de Empleo Estatal (SEPE)
 ---documentbreak--- C2592018SL2320120180424SL0033232242Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Social de Barcelona (Španija) 24. aprila 2018 – Magdalena Molina Rodríguez/Servicio Público de Empleo Estatal (SEPE)
   (Zadeva C-279/18)2018/C 259/33Jezik postopka: španščina
      Predložitveno sodišče

   Juzgado de lo Social n. 33 de Barcelona (Španija)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Magdalena Molina Rodríguez

      Tožena stranka: Servicio Público de Empleo Estatal (SEPE)

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba prepoved posredne diskriminacije na podlagi spola iz člena 4(1) Direktive 79/7/EGS o postopnem izvrševanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zadevah socialne varnosti (
         1
      ) razlagati tako, da nasprotuje nacionalni določbi iz člena 215(1), točka 3, splošnega zakona o socialni varnosti (sprejetega z RDleg št. 1/94), ki v različici, spremenjeni s kraljevo uredbo-zakonom št. 5/2013 z dne 15. marca 2013, vključuje nov pogoj za dostop do pomoči zaradi brezposelnosti za delavce, starejše od 55 let – in sicer nepreseganje dohodkovnega praga v gospodinjstvu – če se potencialnim prejemnicam s tem – kot dokazujejo predloženi statistični podatki – znatno bolj omeji dostop do navedene pomoči (v primerjavi s potencialnimi prejemniki)?
   (
         1
      )	UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 215.


201807060371993592018/C 259/21502018CJC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180129151622Zadeva C-50/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesverwaltungsgericht Steiermark (Avstrija) 29. januarja 2018 – Mijo Meštrović/Bezirkhauptmannschaft Murtal
 ---documentbreak--- C2592018SL1520120180129SL0021152162Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesverwaltungsgericht Steiermark (Avstrija) 29. januarja 2018 – Mijo Meštrović/Bezirkhauptmannschaft Murtal
   (Zadeva C-50/18)2018/C 259/21Jezik postopka: nemščina
      Predložitveno sodišče

   Landesverwaltungsgericht Steiermark

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Mijo Meštrović

      Toženi organ: Bezirkhauptmannschaft Murtal

      Intervenientka: Finanzpolizei

      Vprašanji za predhodno odločanje

            1.

            Ali je treba člen 56 PDEU, Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 96/71/ES z dne 16. decembra 1996 o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev (
                  1
               ) ter Direktivo 2014/67/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o izvrševanju Direktive 96/71/ES (
                  2
               ) razlagati tako, da nasprotujejo nacionalnemu predpisu, ki za kršitve formalnih obveznosti pri čezmejnem zagotavljanju dela delavcev, kot je opustitev hranjenja plačnih dokumentov, predvideva zelo visoke upravne globe, zlasti visoke minimalne globe, ki se naložijo kumulativno za vsakega zadevnega delavca?

            2.

            Če odgovor na prvo vprašanje ni pritrdilen:
            Ali je treba člen 56 PDEU, Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 96/71/ES z dne 16. decembra 1996 o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev in Direktivo 2014/67/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o izvrševanju Direktive 96/71/ES razlagati tako, da pri kršitvah formalnih obveznosti pri čezmejnem zagotavljanju dela delavcev nasprotujejo temu, da se kumulativne upravne globe lahko naložijo brez absolutnih zgornjih mej?

      (
         1
      )	UL L 18, str. 1.
   (
         2
      )	UL L 159, str. 11.


201807060481994122018/C 259/461652017TC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180614333422Zadeva T-165/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. junija 2018 – Emcur/EUIPO – Emcure Pharmaceuticals (EMCURE) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Evropske unije EMCURE — Prejšnji besedni znamki EMCUR, ena Evropske unije, druga nacionalna — Relativni razlog za zavrnitev — Podobnost proizvodov in storitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) št. 2017/1001))
 ---documentbreak--- C2592018SL3320120180614SL0046332342Sodba Splošnega sodišča z dne 14. junija 2018 – Emcur/EUIPO – Emcure Pharmaceuticals (EMCURE)
   (Zadeva T-165/17) (
         1
      )
   „(Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Evropske unije EMCURE — Prejšnji besedni znamki EMCUR, ena Evropske unije, druga nacionalna — Relativni razlog za zavrnitev — Podobnost proizvodov in storitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) št. 2017/1001))“2018/C 259/46Jezik postopka: angleščina
      Stranke

      Tožeča stranka: Emcur Gesundheitsmittel aus Bad Ems GmbH (Bad Ems, Nemčija) (zastopnik: K. Bröcker, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnica: M. Rajh, agentka)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Emcure Pharmaceuticals Ltd (Bhosari, indija)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 13. decembra 2016 (zadeva R 790/2016-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Emcur Gesundheitsmittel aus Bad Ems et Emcure Pharmaceuticals.

      Izrek

            1.

            Odločba drugega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 13. decembra 2016 (zadeva R 790/2016-2) se razveljavi v delu, v katerem se nanaša na storitve iz razredov 42 in 44 v smislu Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji blaga in storitev zaradi registracije znamk z dne 15. junija 1957, kakor je bil revidiran in spremenjen.

            2.

            V preostalem se tožba zavrne.

            3.

            EUIPO in družba Emcur Gesundheitsmittel aus Bad Ems GmbH nosita vsak svoje stroške.

      (
         1
      )	UL C 129, 24.4.2017.


201807060101994362018/C 259/342812018CJC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180424242521Zadeva C-281/18 P: Pritožba, ki jo je Repower AG vložila 24. aprila 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 21. februarja 2018 v zadevi T-727/16, Repower/EUIPO
 ---documentbreak--- C2592018SL2410120180424SL0034241252Pritožba, ki jo je Repower AG vložila 24. aprila 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 21. februarja 2018 v zadevi T-727/16, Repower/EUIPO
   (Zadeva C-281/18 P)2018/C 259/34Jezik postopka: francoščina
      Stranke

      Pritožnik: Repower AG (zastopniki: R. Kunz-Hallstein, H. P. Kunz-Hallstein, V. Kling, odvetniki)

      Drugi stranki v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino, repowermap.org

      Predlogi

            —

            Razveljavitev sodbe splošnega sodišča z dne 21. februarja 2018 v zadevi T-727/16, prva točka izreka v delu, v katerem je bila tožba zavrnjena;

            —

            razveljavitev odločbe petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 3. avgusta 2016 (zadeva R 2311/2014-5 (REV));

            —

            naložitev plačila stroškov EUIPO.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

            1.

            EUIPO v okviru postopka pred Splošnim sodiščem ne bi smel zamenjati obrazložitve razveljavitve. EUIPO je spremenil predmet spora ter kršil pravico do izjave in obveznost izvajanja njene diskrecijske pravice.

            2.

            Splošno pravno načelo, ki dopušča umik nezakonitega upravnega akta, se v obravnavanem primeru ne bi smelo uporabiti. Zakonodaja ne vsebuje pravne praznine. Določbe členov 80 in 83 Uredbe št. 207/2009 so lex specialis.

            3.

            Pritožnici v skladu s členom 83 Uredbe št. 207/2009 ni bilo naloženo, da dokaže neobstoj načela umika nezakonitih upravnih aktov v državah članicah.

            4.

            Tudi če se predpostavi obstoj takega splošnega načela, ki se uporabi na področju prava znamk, zaradi varstva legitimnega pričakovanja niso bili izpolnjeni pogoji za popoln umik.

            5.

            V odločbi odbora za pritožbe je obrazložitev znatno pomanjkljiva.


201807060671993982018/C 259/472942017TC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180614343411Zadeva T-294/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. junija 2018 – Lion's Head Global Partners/EUIPO – Lion Capital (Lion's Head) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija — Besedna znamka Lion’s Head — Prejšnja besedna znamka Evropske unije LION CAPITAL — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001))
 ---documentbreak--- C2592018SL3410120180614SL0047341341Sodba Splošnega sodišča z dne 14. junija 2018 – Lion's Head Global Partners/EUIPO – Lion Capital (Lion's Head)
   (Zadeva T-294/17) (
         1
      )
   „(Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija — Besedna znamka Lion’s Head — Prejšnja besedna znamka Evropske unije LION CAPITAL — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001))“2018/C 259/47Jezik postopka: angleščina
      Stranke

      Tožeča stranka: Lion's Head Global Partners LLP (London, Združeno kraljestvo) (zastopnik: R. Nöske, avocat)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe EUIPO, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Lion Capital LLP (London) (Zastopnika: D. Rose et J. Warner, solicitors)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 28. februarja 2017 (zadeva R 1478/2016-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Lion Capital in Lion’s Head Global Partners.

      Izrek

            1.

            Tožba se zavrne.

            2.

            Lion’s Head Global Partners LLP se naloži stroške.

      (
         1
      )	UL C 231, 17.7.2017.


201807060061994352018/C 259/352832018CJC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180425252511Zadeva C-283/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Audiencia Provincial de Almería (Španija) 25. aprila 2018 – Liliana Beatriz Moya Privitello in Sergio Daniel Martín Durán/Cajas Rurales Unidas, Sociedad Cooperativa de Crédito
 ---documentbreak--- C2592018SL2510120180425SL0035251251Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Audiencia Provincial de Almería (Španija) 25. aprila 2018 – Liliana Beatriz Moya Privitello in Sergio Daniel Martín Durán/Cajas Rurales Unidas, Sociedad Cooperativa de Crédito
   (Zadeva C-283/18)2018/C 259/35Jezik postopka: španščina
      Predložitveno sodišče

   Audiencia Provincial de Almería

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki in pritožnika: Liliana Beatriz Moya Privitello in Sergio Daniel Martín Durán

      Tožena stranka in nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Cajas Rurales Unidas, Sociedad Cooperativa de Crédito

      Vprašanji za predhodno odločanje

            1.

            Ali uporaba enega od referenčnih indeksov za sklepanje pogodb o dolgoročnih hipotekarnih kreditih s spremenljivo obrestno mero, ki obstajajo na trgu in jih je javno objavila Banco de España (centralna banka Španije), izključuje njeno presojo z vidika preglednosti, tudi če so bili uporabljeni indeksi, ki jih posebna zakonodaja izrecno dovoljuje, če navedena zakonodaja pogodbenim strankam omogoča izbiro indeksa in če je navedena banka uporabila enega od njih, ne da bi stranko obvestila o obstoju drugih, ki so za potrošnika ugodnejši?

            2.

            Če navedena zakonodaja omogoča izbiro referenčnega indeksa med predvidenimi indeksi, ali je nacionalno zakonodajo, kot je ta, ki se uporablja v postopku v glavni stvari (in sicer med drugim in predvsem: Orden de 5 de mayo de 1994 sobre transparencia de las condiciones financieras de los préstamos hipotecarios (odredba z dne 5. maja 1994 o preglednosti finančnih pogojev hipotekarnih kreditov), Orden EHA/2899/2011, de 28 de octubre, de transparencia y protección del cliente de servicios bancarios (odredba EHA/2899/2011 z dne 28 oktobra o preglednosti in varstvu strank bančnih storitev), Circular 5/2012, de 27 de junio, del Banco de España, a entidades de crédito y proveedores de servicios de pago, sobre transparencia de los servicios bancarios y responsabilidad en la concesión de préstamos (okrožnica centralne banke Španije št. 5/2012 z dne 27. junija, namenjena kreditnim ustanovam in ponudnikom plačilnih storitev, o preglednosti bančnih storitev in odgovornosti pri dodeljevanju posojil) na podlagi Ley 10/2014, de 26 de junio, de ordenación, supervisión y solvencia de entidades de crédito (zakon št. 10/2014 z dne 26. junija o upravljanju, nadzoru in solventnosti kreditnih ustanov) ali njegovega predhodnika, člena 48 Ley 26/1988, de 29 de julio, sobre Disciplina e Intervención de las Entidades de Crédito (zakon št. 26/1988 z dne 29. julija o disciplini in nadzoru kreditnih ustanov)), pri sklepanju dolgoročnih hipotekarnih kreditov s spremenljivo obrestno mero mogoče šteti za „obvezne zakone in predpise“ v smislu člena 1(2) Direktive 93/13/EGS (
                  1
               )?

      (
         1
      )	Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288).


201807060641994552018/C 259/483692017TC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180607353511Zadeva T-369/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 7. junija 2018 – Winkler/Komisija (Javni uslužbenci — Uradniki — Prenos nacionalnih pokojninskih pravic — Odločba o določitvi števila let pokojninske dobe — Razumni rok — Pravica do izjave — Pravna varnost — Enako obravnavanje — Legitimno pričakovanje — Odgovornost — Premoženjska škoda)
 ---documentbreak--- C2592018SL3510120180607SL0048351351Sodba Splošnega sodišča z dne 7. junija 2018 – Winkler/Komisija
   (Zadeva T-369/17) (
         1
      )
   „(Javni uslužbenci — Uradniki — Prenos nacionalnih pokojninskih pravic — Odločba o določitvi števila let pokojninske dobe — Razumni rok — Pravica do izjave — Pravna varnost — Enako obravnavanje — Legitimno pričakovanje — Odgovornost — Premoženjska škoda)“2018/C 259/48Jezik postopka: nemščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Bernd Winkler (Grange, Irska) (zastopnik: A. Kässens, avocat)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: T. Bohr in L. Radu Bouyon, agenta)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 270 PDEU, prvič, za razglasitev ničnosti odločbe Urada za vodenje in plačevanje posameznih pravic (PMO) Evropske komisije z dne 26. septembra 2016 o določitvi števila let pokojninske dobe, ki se na podlagi predloga za prenos pokojninskih pravic, ki jih je tožeča stranka pridobila pred nastopom službe pri Uniji, upoštevajo v pokojninskem sistemu institucij Evropske unije, in, drugič, za povrnitev škode, ki je tožeči stranki domnevno nastala zaradi nezakonitosti, ki naj bi jih Komisija storila pri obravnavi njenega predloga za prenos.

      Izrek

            1.

            Tožba se zavrne.

            2.

            Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (
         1
      )	UL C 249, 31.7.2017.


201807060711993912018/C 259/623312018TC25920180723SL01SLINFO_JUDICIAL20180531464722Zadeva T-331/18: Tožba, vložena 31. maja 2018 – Szécsi in Somossy/Komisija
 ---documentbreak--- C2592018SL4620120180531SL0062462472Tožba, vložena 31. maja 2018 – Szécsi in Somossy/Komisija
   (Zadeva T-331/18)2018/C 259/62Jezik postopka: nemščina
      Stranke

      Tožeči stranki: István Szécsi (Szeged, Madžarska) in Nóra Somossy (Szeged) (zastopnik: D. Lazar, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlog

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

            —

            toženi stranki naloži, naj tožečima strankama plača odškodnino v višini 38330542,83 forintov;

            —

            toženi stranki naloži, naj tožečima strankama plača obresti na glavno terjatev od 20. aprila 2016 po letni obrestni meri 11,95 %;

            —

            toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožba temelji na tem razlogu.
   Tožeči stranki trdita, da je Komisija krivdno kršila svojo obveznost nadzora iz člena 17 PEU, ker ni sprejela ustreznih ukrepov, da bi zagotovila, da bi uporabo člena 13 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES (
         1
      ) in upoštevnih madžarskih predpisov za prenos te direktive s strani madžarskih sodišč.
   (
         1
      )	Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah) (UL 2005, L 149, str. 22).


201808030492050212018/C 294/143642017CJC29420180820SL01SLINFO_JUDICIAL20180627111111Zadeva C-364/17: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 27. junija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad – Varna – Bolgarija) – „Varna Holideis“ EOOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (Predhodno odločanje – Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) – Direktiva 2006/112/ES – Dobava nepremičnine pred pristopom Republike Bolgarije k Evropski uniji – Ničnost prodajne pogodbe, ugotovljena po pristopu – Obveznost popravka začetnega odbitka – Razlaga – Pristojnost Sodišča)
 ---documentbreak--- C2942018SL1110120180627SL0014111111Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 27. junija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad – Varna – Bolgarija) – „Varna Holideis“ EOOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (Zadeva C-364/17) (
         1
      )
   „(Predhodno odločanje — Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) — Direktiva 2006/112/ES — Dobava nepremičnine pred pristopom Republike Bolgarije k Evropski uniji — Ničnost prodajne pogodbe, ugotovljena po pristopu — Obveznost popravka začetnega odbitka — Razlaga — Pristojnost Sodišča)“2018/C 294/14Jezik postopka: bolgarščina
      Predložitveno sodišče

   Administrativen sad – Varna

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka:„Varna Holideis“ EOOD

      Tožena stranka: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Izrek

   Sodišče Evropske unije ni pristojno za odgovor na vprašanji, ki ju je postavilo Administrativen sad – Varna (upravno sodišče v Varni, Bolgarija).
   (
         1
      )	UL C 269, 14.8.2017.


201808030292049802018/C 294/154592017CJC29420180820SL01SLINFO_JUDICIAL20180627111222Združeni zadevi C-459/17 in C-460/17: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 27. junija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État – Francija) – SGI (C-459/17), Valériane SNC (C-460/17)/Ministre de l'Action et des Comptes publics (Predhodno odločanje – Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) – Pravica do odbitka vstopnega davka – Vsebinski pogoji pravice do odbitka – Dejanska dobava blaga)
 ---documentbreak--- C2942018SL1120120180627SL0015112122Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 27. junija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État – Francija) – SGI (C-459/17), Valériane SNC (C-460/17)/Ministre de l'Action et des Comptes publics
   (Združeni zadevi C-459/17 in C-460/17) (
         1
      )
   „(Predhodno odločanje — Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) — Pravica do odbitka vstopnega davka — Vsebinski pogoji pravice do odbitka — Dejanska dobava blaga)“2018/C 294/15Jezik postopka: francoščina
      Predložitveno sodišče

   Conseil d'État

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: SGI (C-459/17), Valériane SNC (C-460/17)

      Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Ministre de l'Action et des Comptes publics

      Izrek

   Člen 17 Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 91/680/EGS z dne 16. decembra 1991, je treba razlagati tako, da za to, da se davčnemu zavezancu, ki je naslovnik računa, zavrne pravica do odbitka DDV, navedenega na tem računu, zadošča, da uprava dokaže, da transakcije, ki jim ta račun ustreza, dejansko niso bile izvedene.
   (
         1
      )	UL C 347, 16.10.2017.


201808030322050142018/C 294/165122017CJC29420180820SL01SLINFO_JUDICIAL20180628121321Zadeva C-512/17: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 28. junija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sąd Rejonowy Poznań – Stare Miasto w Poznaniu – Poljska) – postopek, ki ga je sprožila oseba HR (Predhodno odločanje – Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Pristojnost, priznavanje in izvrševanje sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo – Uredba (ES) št. 2201/2003 – Člen 8(1) – Običajno prebivališče otroka – Dojenček – Odločilne okoliščine za določitev tega prebivališča)
 ---documentbreak--- C2942018SL1210120180628SL0016121132Sodba Sodišča (peti senat) z dne 28. junija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sąd Rejonowy Poznań – Stare Miasto w Poznaniu – Poljska) – postopek, ki ga je sprožila oseba HR
   (Zadeva C-512/17) (
         1
      )
   „(Predhodno odločanje — Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah — Pristojnost, priznavanje in izvrševanje sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo — Uredba (ES) št. 2201/2003 — Člen 8(1) — Običajno prebivališče otroka — Dojenček — Odločilne okoliščine za določitev tega prebivališča)“2018/C 294/16Jezik postopka: poljščina
      Predložitveno sodišče

   Sąd Rejonowy Poznań – Stare Miasto w Poznaniu

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: HR

      ob udeležbi: KO, Prokuratura Rejonowa Poznań Stare Miasto w Poznaniu

      Izrek

   Člen 8(1) Uredbe Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000 je treba razlagati tako, da otrokovo običajno prebivališče v smislu te uredbe ustreza kraju, kjer je dejansko središče njegovih življenjskih interesov. Nacionalno sodišče mora ugotoviti, kje je bilo to središče ob vložitvi zahtevka v zvezi s starševsko odgovornostjo glede otroka na podlagi sklenjenega kroga dejanskih elementov. V zvezi s tem so v zadevi, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ob upoštevanju dejstev, ki jih je ugotovilo to sodišče, skupaj odločilne te okoliščine:

            —

            dejstvo, da je otrok od rojstva do trenutka, ko sta se starša razšla, običajno prebival z njima v danem kraju;

            —

            okoliščina, da tisti od staršev, ki od prenehanja življenjske skupnosti para dejansko izvršuje pravico do varstva in vzgoje otroka, še naprej vsakodnevno prebiva z njim v tem kraju in tam izvršuje svojo poklicno dejavnost v okviru delovnega razmerja za nedoločen čas, ter

            —

            dejstvo, da je otrok imel v navedenem kraju redne stike z drugim od staršev, ki še vedno prebiva v tem kraju.

      Nasprotno pa se v zadevi, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, kot odločilne ne smejo upoštevati te okoliščine:

            —

            bivanja tistega od staršev, ki dejansko izvršuje pravico do varstva in vzgoje otroka, v preteklosti skupaj z otrokom na ozemlju države članice izvora tega od staršev v okviru dopusta ali praznikov;

            —

            poreklo zadevnega od staršev, kulturne vezi otroka s to državo članico, ki iz tega izhajajo, in vezi z njegovo družino, ki prebiva v tej državi članici, ter

            —

            morebitni namen navedenega od staršev, da se z otrokom v prihodnosti stalno naseli v tej državi članici.

      (
         1
      )	UL C 412, 4.12.2017.


title: Zadeva T-444/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. julija 2018 – Furukawa Electric/Komisija (Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Evropski trg električnih kablov – Sklep o ugotovitvi kršitve člena 101 PDEU – Enotna in trajajoča kršitev – Dokaz o kršitvi – Trajanje udeležbe – Izračun globe – Resnost kršitve – Neomejena sodna pristojnost)

text:
               17.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 328/35

      Sodba Splošnega sodišča z dne 12. julija 2018 – Furukawa Electric/Komisija
      (Zadeva T-444/14) (1)

      ((Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Evropski trg električnih kablov - Sklep o ugotovitvi kršitve člena 101 PDEU - Enotna in trajajoča kršitev - Dokaz o kršitvi - Trajanje udeležbe - Izračun globe - Resnost kršitve - Neomejena sodna pristojnost))
      (2018/C 328/46)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Furukawa Electric Co. Ltd (Tokio, Japonska) (zastopniki: C. Pouncey, A. Luke in L. Geary, solicitors)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: A. Biolan, C. Giolito in H. van Vliet, agenti, skupaj z M. Johanssonom, avocat)

         Intervenientka v podporo tožeče stranke: Viscas Corp. (Tokio, Japonska) (zastopnik: J.-F. Bellis, avocat)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev delne ničnosti sklepa Komisije C(2014) 2139 final z dne 2. aprila 2014 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 [PDEU] in člena 53 Sporazuma [EGP] (zadeva AT.39610 – Električni kabli), v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, in za znižanje globe, ki ji je bila naložena.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družba Furukawa Electric Co. Ltd nosi svoje stroške in stroške Evropske komisije.

                  3.

                  Družba Viscas Corp. nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 303, 8.9.2014.