title: Zadeva T-691/20: Tožba, vložena 18. novembra 2020 – Kühne/Parlament

text:
               25.1.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 28/57

      Tožba, vložena 18. novembra 2020 – Kühne/Parlament
      (Zadeva T-691/20)
      (2021/C 28/87)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Verena Kühne (Berlin, Nemčija) (zastopnik: O. Schmechel, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropski parlament

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  odločbo tožene stranke z dne 17. aprila 2020 – dopolnjeno 21. aprila 2020 – o zavrnitvi zahteve tožeče stranke z dne 19. decembra 2019 za ugotovitev v zvezi z mobilnostjo razglasi za nično;

                  —

                  toženi stranki naloži, naj izvede vse pravne posledice glede možnosti uveljavljanja mobilnosti tožeče stranke;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka;

                  —

                  to zadevo v skladu s členom 68(1) Poslovnika združi z zadevo T-468/20.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      V utemeljitev tožbe so navedeni ti tožbeni razlogi.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: poseganje odločbe o zavrnitvi v položaj

                              —

                              Odločba o zavrnitvi naj bi posegala v položaj tožeče stranke v smislu sodne prakse iz zadeve Deshormes (1), ker naj bi vsebovala ugotovitev, da za tožečo stranko velja mobilnost, čeprav naj bi učinek te ugotovitve s časovnim zamikom nastal šele z izvedbeno odločbo, ki bi bila glede na čas sprejetja odločbe o zavrnitvi sprejeta v prihodnosti.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: ugotovitveni interes

                              —

                              Tožeča stranka naj bi še naprej imela interes za ugotovitev, da ni mogoče odrediti njene premestitve na podlagi sistema mobilnosti.

                  3.

                  tretji tožbeni razlog: kršitev dolžnosti skrbnega ravnanja

                              —

                              Pravica do zasebnega in družinskega življenja in pravica mladoletne hčerke do rednih osebnih odnosov in neposrednih stikov z obema staršema naj bi bili kršeni, ker bi morala družina tožeče stranke živeti ločeno, saj bi hčerka ostala z očetom v Berlinu, tožeča stranka pa bi se sama preselila v Luxembourg.

                              —

                              Kršena naj bi bila pravica do enakosti pred zakonom in nediskriminacije. Za tožečo stranko kot poročeno uradnico EPLO (European Parliament Liaison Office) in mati mladoletne hčerke, v zvezi s katero ima pravico do varstva in vzgoje skupaj z možem, naj bi veljala mobilnost, zaradi katere naj bi bila premeščena v Luxembourg. Uradniki EPLO s skupno pravico do varstva in vzgoje mladoletnega otroka, ki živijo ločeno in ki so razvezani, do polnoletnosti otroka ostanejo izvzeti iz mobilnosti, ne da bi za to različno obravnavanje obstajal objektivni razlog.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: nesorazmernost premestitve v drug kraj zaposlitve

                              —

                              Interesi tožeče stranke in tožene stranke naj ne bi bili pretehtani, čeprav naj bi bila tožena stranka v okviru dolžnosti dobrega upravljanja (člen 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah) k temu zavezana.

                              —

                              Zaščiteni interesi tožeče stranke naj bi znatno prevladali nad interesom tožene stranke za premestitev.

                              —

                              Premestitev iz EPLO v Berlinu v EPLO v Luxembourgu naj ne bi bila v interesu službe.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: napačna uporaba diskrecijske pravice

                              —

                              Tožena stranka naj ne bi ugotovila svoje diskrecijske pravice in naj je zato ne bi uporabila.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: varstvo zaupanja

                              —

                              Od imenovanja tožeče stranke leta 2001 do sklepa predsedstva Evropskega parlamenta o mobilnosti iz leta 2018 naj bi veljalo načelo, da za uradnike iz funkcionalne skupine AST, kot je tožeča stranka, mobilnost ne velja. To načelo naj bi veljalo od sklepa o mobilnosti iz leta 1998 in naj bi bilo podkrepljeno tudi s sklepoma predsedstva Evropskega parlamenta iz let 2002 in 2004.

                              —

                              Zaupanje tožeče stranke v nadaljnji obstoj izjeme od mobilnosti naj bi bilo varovano. Za spremembo ureditve naj bi se zato zahtevala ustrezna prehodna ureditev in ustrezne izjeme. Predvideni triletni prehodni rok naj ne bi bil primeren, ker naj ne bi odpravil ločitve družine tožeče stranke. Manjkala naj bi izjema za tožečo stranko.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog: izguba

                              —

                              Tožena stranka naj bi izgubila možnost, da tožeči stranki odredi mobilnost s posledico, da spremeni kraj zaposlitve, saj je s ponavljajočimi izjemami glede mobilnosti za uradnike iz funkcionalne skupine AST pri tožeči stranki ustvarila vtis, da naj spremembe kraja zaposlitve ne bi bilo za pričakovati.

         (1)  Sodba z dne 1. februarja 1979, Deshormes/Komisija (17/78, EU:C:1979:24).


title: Zadeva T-694/20: Tožba, vložena 18. novembra 2020 – Canisius/EUIPO – Beiersdorf (CCLABELLE VIENNA)

text:
               25.1.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 28/59

      Tožba, vložena 18. novembra 2020 – Canisius/EUIPO – Beiersdorf (CCLABELLE VIENNA)
      (Zadeva T-694/20)
      (2021/C 28/88)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Maria Alexandra Canisius (Dunaj, Avstrija) (zastopnik: H. Asenbauer, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Beiersdorf AG (Hamburg, Nemčija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka pred Splošnim sodiščem

         Zadevna sporna znamka: prijava figurativne znamke Evropske unije, ki vsebuje besedni element CCLABELLE VIENNA – zahteva za registracijo št. 17 592 461

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 16. septembra 2020 v zadevi R 2233/2019-4

         Tožbeni predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo delno razveljavi v delu, v katerem je bilo z njo ugodeno ugovoru za proizvode iz razredov 3 in 16;

                  —

                  toženi stranki in družbi Beiersdorf, če se bo ta družba pridružila temu postopku, naloži plačilo svojih stroškov in vseh stroškov tožeče stranke;

                  —

                  zavrne ugovor družbe Beiersdorf zoper zahtevo za registracijo št. 17 592 461 in EUIPO naloži, naj ugodi (sporni) zahtevi za registracijo št. 17 592 461 za vse prijavljene proizvode in storitve iz razredov 3, 16 in 25, ter družbi Beiersdorf naloži plačilo svojih stroškov in stroškov, ki so tožeči stranki nastali v postopku z ugovorom.

         Navajana tožbena razloga

                  —

                  Napačna uporaba člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  napačna uporaba člena 8(5) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-697/20: Tožba, vložena 23. novembra 2020 – Bimbo Donuts Iberia/EUIPO – Hijos de Antonio Juan (DONAS DULCESOL)

text:
               25.1.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 28/60

      Tožba, vložena 23. novembra 2020 – Bimbo Donuts Iberia/EUIPO – Hijos de Antonio Juan (DONAS DULCESOL)
      (Zadeva T-697/20)
      (2021/C 28/89)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Bimbo Donuts Iberia, SA (Madrid, Španija) (zastopnici: M. Ceballos Rodríguez in M.I. Robledo McClymont, odvetnici)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Hijos de Antonio Juan, SL (Villalonga, Španija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe

         Sporna znamka: prijava besedne znamke DONAS DULCESOL – zahteva za registracijo št. 17 917 477

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 7. septembra de 2020 v zadevi R 514/2020-5

         Tožbeni predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov;

                  —

                  intervenientki, če bo sodelovala v postopku, naloži plačilo stroškov.

         Navajani tožbeni razlog

      Kršitev člena 47(2) in (3) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-699/20: Tožba, vložena 20. novembra 2020 – Fashion Energy/EUIPO – Retail Royalty (1st AMERICAN)

text:
               25.1.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 28/61

      Tožba, vložena 20. novembra 2020 – Fashion Energy/EUIPO – Retail Royalty (1st AMERICAN)
      (Zadeva T-699/20)
      (2021/C 28/90)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Fashion Energy Srl (Milano, Italija) (zastopnika: T. Müller in F. Togo, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Retail Royalty Co. (Las Vegas, Nevada, Združene države)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

         Zadevna sporna znamka: Prijava figurativne znamke Evropske unije 1st AMERICA – zahteva za registracijo št. 8622 078

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: Odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 10. septembra 2020 v zadevi R 426/2020-4

         Tožbeni predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  ugovor zavrne in ugodi zahtevi za registracijo št. 8622 078, ki se nanaša na znamko Evropske unije;

                  —

                  EUIPO in drugi stranki naloži plačilo celotnih stroškov, ki so med postopkom nastali tožeči stranki.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  Kršitev člena 72(6) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev obveznosti obrazložitve;

                  —

                  kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-700/20: Tožba, vložena 24. novembra 2020 – Schmid/EUIPO – Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark (Steirisches Kürbiskernöl g.g.A GESCHÜTZTE GEOGRAFISCHE ANGABE)

text:
               25.1.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 28/61

      Tožba, vložena 24. novembra 2020 – Schmid/EUIPO – Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark (Steirisches Kürbiskernöl g.g.A GESCHÜTZTE GEOGRAFISCHE ANGABE)
      (Zadeva T-700/20)
      (2021/C 28/91)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Gabriele Schmid (Obrajna, Avstrija) (zastopnik: A. Ginzburg, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark (Gradec, Avstrija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Imetnik sporne znamke: tožeča stranka

         Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Evropske unije Steirisches Kürbiskernöl g.g.A GESCHÜTZTE GEOGRAFISCHE ANGABE v modri, rumeni, zeleni, (kremno-) beli barvi – znamka Evropske unije št. 10 108 454

         Postopek pred EUIPO: postopek za izbris

         Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 23. septembra 2020 v zadevi R 2186/2019-4

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov.

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  Kršitev člena 59(1)(a) v povezavi s členom 7(1)(i) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-702/20: Tožba, vložena 27. novembra 2020 – Beelow/EUIPO (made of wood)

text:
               25.1.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 28/62

      Tožba, vložena 27. novembra 2020 – Beelow/EUIPO (made of wood)
      (Zadeva T-702/20)
      (2021/C 28/92)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Timo Beelow (Wuppertal, Nemčija) (zastopnica: J. Vogtmeier, odvetnica)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Zadevna sporna znamka: prijava besedne znamke Evropske unije made of wood – Prijava št. 18 061 410

         Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 14. septembra 2020 v zadevi R 108/2020-2

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi izpodbijano odločbo;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški, nastalimi v pritožbenem postopku.

         Navajana tožbena razloga

                  —

                  Kršitev člena 7(1)(c) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  Kršitev člena 7(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-707/20: Tožba, vložena 1. decembra 2020 – Skyworks Solutions/EUIPO – Sky (Sky5)

text:
               25.1.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 28/63

      Tožba, vložena 1. decembra 2020 – Skyworks Solutions/EUIPO – Sky (Sky5)
      (Zadeva T-707/20)
      (2021/C 28/94)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Skyworks Solutions, Inc. (Wilmington, Delaware, Združene države) (zastopnik: A. Muir Wood, Barrister)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Sky Ltd (Isleworth, Združeno kraljestvo)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

         Zadevna sporna znamka: prijava besedne znamke Evropske unije Sky5 – Prijava št. 17837 221

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: Odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 30. septembra 2020 v zadevi R 229/2020-4

         Tožbeni predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  ugovore zoper registracijo sporne znamke v celoti zavrne;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov, ki so tožeči stranki nastali s to tožbo.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  Urad za pritožbe pritožbe ni ustrezno obravnaval oziroma je sploh ni obravnaval;

                  —

                  Urad za pritožbe je napačno ugotovil, da bi v zvezi s storitvami iz razreda 40 prišlo do verjetnosti zmede;

                  —

                  Urad za pritožbe je kršil pravila dobrega upravljanja s tem, da je svojo odločitev utemeljil na elementih, ki pred njim niso bili zatrjevani;

                  —

                  Odbor za pritožbe je napačno ugotovil, da iz licence izhaja, da je bila nasprotna stranka upravičena, da vloži ugovor na podlagi znamke Evropske unije;

                  —

                  Ugovor bo po koncu prehodnega obdobja, to je od 1. januarja 2021, ko se sklic na državo članico iz Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (EU) 2017/1001 ne bo več nanašal na Združeno kraljestvo, brezpredmeten, ker temelji na znamki Združenega kraljestva.


title: Zadeva T-708/20: Tožba, vložena 30. novembra 2020 – TrekStor/EUIPO (e.Gear)

text:
               25.1.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 28/64

      Tožba, vložena 30. novembra 2020 – TrekStor/EUIPO (e.Gear)
      (Zadeva T-708/20)
      (2021/C 28/95)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: TrekStor Ltd (Hong Kong, Kitajska) (zastopniki: O. Spieker, A. Schönfleisch in N. Willich, odvetniki)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Zadevna sporna znamka: prijava besedne znamke Evropske unije e.Gear – Prijava št. 18 065 340

         Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 15. septembra 2020 v zadevi R 561/2020-1

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi izpodbijano odločbo;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov.

         Navajana tožbena razloga

                  —

                  Kršitev člena 7(1)(b) v povezavi s členom 7(2) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  Kršitev člena 7(1)(c) v povezavi s členom 7(2) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-709/20: Tožba, vložena 30. novembra 2020 – OJ/Komisija

text:
               25.1.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 28/65

      Tožba, vložena 30. novembra 2020 – OJ/Komisija
      (Zadeva T-709/20)
      (2021/C 28/96)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: OJ (zastopnik: H. von Harpe, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  odločbo Evropskega urada za izbor osebja (EPSO) z dne 1. septembra 2020, ref. Ares(2020)s. 5088474, in vse z njo povezane akte razglasi za nične;

                  —

                  za tožečo stranko ponovi natečaj EPSO/AD/380/19 glede rezervnega seznama uradnic in uradnikov funkcionalne supine upravljavci (AD7/AD9) za Evropsko komisijo na področju mednarodnega sodelovanja in upravljanja pomoči za države nečlanice EU v skladu s predpisi in zlasti ob upoštevanju primernega roka za prijavo;

                  —

                  podredno, v celoti ponovi natečaj EPSO/AD/380/19 glede rezervnega seznama uradnic in uradnikov funkcionalne supine upravljavci (AD7/AD9) za Evropsko komisijo na področju mednarodnega sodelovanja in upravljanja pomoči za države nečlanice EU v skladu s predpisi in zlasti ob upoštevanju primernega roka za prijavo; in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Namen te tožbe je razglasitev ničnosti odločbe Evropskega urada za izbor osebja (EPSO) glede zavrnitve udeležbe pri računalniško podprtih testih z vprašanji izbirnega tipa zunaj časovnega obdobja, določenega za javni natečaj EPSO/AD/380/19.
      Tožba temeljni na teh razlogih.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: različno obravnavanje

                              —

                              Tožeča stranka trdi, da je tožena stranka različno obravnavala. Trdi, da ni primerjala primerljivih dejanskih stanj. Tožeča stranka navaja, da zaradi svoje dejavnosti v delegaciji EU zanjo veljajo varnostne omejitve in omejitve mobilnosti, ki ji niso omogočile, da bi za kratek čas odpotovala v tujino. Poleg tega trdi, da med njeno odsotnostjo ne bi bilo nikogar, ki bi skrbel za njene otroke.

                              —

                              Tožeča stranka trdi, da je za potovanja v tujino iz njenega kraja zaposlitve potrebno dolgotrajno vnaprejšnje načrtovanje. To bi moral EPSO primerno oceniti in upoštevati. Namesto tega naj bi primerjal položaj tožeče stranke v njenem kraju zaposlitve z drugimi kandidati, ki pa živijo v državah z znatno boljšim varnostnim položajem. Po mnenju tožeče stranke to vodi do tega, da so kandidati, kot je tožeča stranka, nenehno manj ugodno obravnavani zaradi varnostnih razmer, za katere niso odgovorni.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev dolžnosti skrbnega ravnanja

                              —

                              Poleg tega tožeča stranka trdi, da je tožena stranka kršila dolžnost skrbnega ravnanja v razmerju do nje. V svojem kraju zaposlitve naj bi bila vsekakor izpostavljena visokemu varnostnemu tveganju. Namesto, da bi to ocenil in tožeči stranki omogočil, kolikor je mogoče lahko udeležbo na natečaju, naj bi EPSO vztrajal na kratkih testnih obdobjih, kot so bili določeni.

                              —

                              Tako naj bi se bila tožeča stranka prisiljena soočiti z velikimi varnostnimi tveganji in naj bi morala, glede na primer, celo kršiti lokalne ureditve. Tožeča stranka meni, da je s tem kršena dolžnost skrbnega ravnanja v razmerju do nje, ki kot drug uslužbenec prav tako spada v področje varstva dolžnosti skrbnega ravnanja.


title: Zadeva C-316/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Portugalska) 16. julija 2020 — VO in drugi/SATA International — Azores Airlines, SA

text:
               1.2.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 35/21

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Portugalska) 16. julija 2020 — VO in drugi/SATA International — Azores Airlines, SA
      (Zadeva C-316/20)
      (2021/C 35/31)
      Jezik postopka: portugalščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal Judicial da Comarca dos Açores

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: VO, ZO, ML, NB, KE, JE, PI, VY

         Tožena stranka: SATA International — Azores Airlines, SA

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali pojem potovanj po ugodnejši ceni, ki ni neposredno ali posredno na voljo javnosti, vključuje potnike, ki so plačali del vozovnice, preostali znesek pa je krila letalska družba v okviru sponzorstva športnega tekmovanja?
      Sodišče (deveti senat) je s sklepom z dne 26. novembra 2020 odločilo:

         Člen 3(3) Uredbe (ES) št. 261/2004 (1)
         Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 je treba razlagati tako, da se navedena uredba ne uporablja za potnika, ki potuje z vozovnico po ugodnejši ceni, ki jo je letalski prevoznik izdal v okviru sponzorstva nekega dogodka in do katere so upravičene le nekatere osebe, pri čemer je za izdajo te vozovnice potrebno predhodno in posamično dovoljenje tega letalskega prevoznika.

         (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10.


title: Zadeva C-521/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Avstrija) 19. oktobra 2020 – J.P./B.d.S.L.

text:
               1.2.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 35/24

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Avstrija) 19. oktobra 2020 – J.P./B.d.S.L.
      (Zadeva C-521/20)
      (2021/C 35/35)
      Jezik postopka: neščina

         Predložitveno sodišče

      Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnik: J.P.

         Tožeči organ: B.d.S.L.

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba člen 50 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (zlasti v povezavi z Direktivo o evrovinjeti 1999/62/ES) (1) razlagati tako, da je kombinacija nacionalne ureditve, s katero je – tako kot s členom 20(2) BStMG v povezavi s členom 22(2) VStG – naložen kumulativni pregon in kaznovanje zaporednih kršitev obveznosti plačila cestnine, storjenih na posameznih odsekih poti, v nasprotju s prepovedjo večkratnega pregona in kaznovanja, če nista obenem za zakonski ravni določeni dolžnost usklajevanja za vse organe in sodišča, pristojne za izvajanje tega kazenskega postopka, in izrecna obveznost učinkovite uporabe načela sorazmernosti glede višine enotne kazni?

         (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 1999/62/ES z dne 17. junija 1999 o cestnih pristojbinah za uporabo določene infrastrukture za težka tovorna vozila (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 4, str. 372).


title: Zadeva C-538/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 21. oktobra 2020 – Finanzamt B/W AG

text:
               1.2.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 35/25

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 21. oktobra 2020 – Finanzamt B/W AG
      (Zadeva C-538/20)
      (2021/C 35/38)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesfinanzhof

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožena stranka in revident: Finanzamt B

         Tožeča stranka in nasprotna stranka v revizijskem postopku: W AG

         Druga stranka: Bundesministerium der Finanzen

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 43 v povezavi s členom 48 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti (zdaj člen 49 v povezavi s členom 54 Pogodbe o delovanju Evropske unije) razlagati tako, da nasprotuje zakonodaji države članice, ki družbi rezidentki preprečuje, da od svojega obdavčljivega dobička odbije izgube, ki jih je imela stalna poslovna enota v drugi državi članici, če je ta družba na eni strani izčrpala vse možnosti za odbitek teh izgub, ki jih ponuja zakonodaja države članice, v kateri je ta stalna poslovna enota, in na drugi strani prenehala prejemati kakršne koli prihodke od te stalne poslovne enote, tako da navedenih izgub nikakor ni več mogoče upoštevati v navedeni državi članici („dokončne“ izgube), tudi takrat, kadar gre pri zadevni zakonodaji za oprostitev dobičkov in izgub na podlagi bilateralnega sporazuma o izogibanju dvojnega obdavčevanja, ki sta ga sklenili obe državi članici?

                  2.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: Ali je treba člen 43 v povezavi s členom 48 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti (zdaj člen 49 v povezavi s členom 54 Pogodbe o delovanju Evropske unije) razlagati tako, da nasprotuje tudi določbam nemškega Gewerbesteuergesetz (zakon o davku na dohodek iz poslovne dejavnosti), ki družbi rezidentki preprečujejo, da od svojega obdavčljivega donosa iz poslovne dejavnosti odbije „dokončne“ izgube stalne poslovne enote v drugi državi članici, kot so opisane v prvem vprašanju?

                  3.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: Ali lahko v primeru zaprtja stalne poslovne enote v drugi državi članici obstajajo „dokončne“ izgube, kot so opisane v prvem vprašanju, čeprav obstaja vsaj teoretična možnost, da družba ponovno odpre stalno poslovno enoto v zadevni državi članici, katere dobiček bi se lahko morebiti poračunal s prejšnjimi izgubami?

                  4.

                  Če je odgovor na prvo in tretje vprašanje pritrdilen: Ali je mogoče tudi tiste izgube stalne poslovne enote, ki jih je bilo mogoče v skladu z zakonodajo države, na ozemlju katere je stalna poslovna enota, prenesti vsaj enkrat v naslednje davčno obdobje, šteti za „dokončne“ izgube, kot so opisane v prvem vprašanju, in ki jih mora upoštevati država rezidentstva matične družbe?

                  5.

                  Če je odgovor na prvo in tretje vprašanje pritrdilen: Ali je obveznost upoštevanja čezmejnih „dokončnih“ izgub omejena na višino izgube, ki bi jo družba lahko uveljavljala v zadevni državi članici, v kateri je stalna poslovna enota, če upoštevanje izgub v tej državi ne bi bilo izključeno?


title: Zadeva C-510/18 P: Pritožba, ki jo je Prada SA vložila 3. avgusta 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 5. junija 2018 v zadevi T-111/16, Prada/EUIPO

text:
               6.5.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/16

      Pritožba, ki jo je Prada SA vložila 3. avgusta 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 5. junija 2018 v zadevi T-111/16, Prada/EUIPO
      (Zadeva C-510/18 P)
      (2019/C 155/20)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnica: Prada SA (zastopniki: C: Mazzi, G. Guglielmetti, P. Tammaro, avvocati)

         Drugi stranki v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino, The Rich Prada International PT
      Sodišče (sedmi senat) je s sklepom z dne 14. februarja 2019 odločilo, da je pritožba nedopustna.


title: Zadeva C-631/18: Tožba, vložena 8. oktobra 2018 – Evropska komisija proti Republiki Sloveniji

text:
               6.5.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/16

      Tožba, vložena 8. oktobra 2018 – Evropska komisija proti Republiki Sloveniji
      (Zadeva C-631/18)
      (2019/C 155/21)
      Jezik postopka: slovenščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija: T. Scharf, B. Rous Demiri, zastopnika

         Tožena stranka: Republika Slovenija

         Predlogi tožeče stranke

      Komisija predlaga Sodišču naj:

                  —

                  ugotovi, da Republika Slovenija s tem, ker ni sprejela (vseh) zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Delegirano direktivo Komisije (EU) 2017/593 z dne 7. aprila 2016 o dopolnitvi Direktive 2014/65/EU Evropskega parlamenta in Sveta oziroma ker o določbah takšnih predpisov ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz člena 14 navedene direktive; ter

                  —

                  Republiki Sloveniji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      V skladu s členom členu 14 Direktive (EU) 2017/593, so morale države članice do 3. julija 2017 sprejeti in objaviti ukrepe, potrebne za uskladitev z navedeno direktivo in o tem nemudoma obvestiti Komisijo. Ker Republika Slovenija do poteka tega roka ni obvestila Komisije o ukrepih za prenos določb navedene direktive, se je slednja odločila, da zadevo predloži Sodišču.
      Rok za prenos direktive se je iztekel 3. julija 2017.


title: Zadeva C-733/18 P: Pritožba, ki jo je Sevenfriday AG vložila 23. novembra 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 27. septembra 2018 v zadevi T-449/17, Sevenfriday/EUIPO

text:
               6.5.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/17

      Pritožba, ki jo je Sevenfriday AG vložila 23. novembra 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 27. septembra 2018 v zadevi T-449/17, Sevenfriday/EUIPO
      (Zadeva C-733/18 P)
      (2019/C 155/22)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnica: Sevenfriday AG (zastopniki: M. Mostardini, F. Mellucci, S. Pallavicini, avvocati)

         Drugi stranki v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino, Seven SpA
      Sodišče (sedmi senat) je s sklepom z dne 19. marca 2019 odločilo, da pritožba ni dopustna.


title: Zadeva C-734/18 P: Pritožba, ki jo je Sevenfriday AG vložila 23. novembra 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 27. septembra 2018 v zadevi T-448/17, Sevenfriday/EUIPO

text:
               6.5.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/17

      Pritožba, ki jo je Sevenfriday AG vložila 23. novembra 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 27. septembra 2018 v zadevi T-448/17, Sevenfriday/EUIPO
      (Zadeva C-734/18 P)
      (2019/C 155/23)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnica: Sevenfriday AG (zastopniki: M. Mostardini, F. Mellucci, S. Pallavicini, avvocati)

         Drugi stranki v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino, Seven SpA
      Sodišče (sedmi senat) je s sklepom z dne 19. marca 2019 odločilo, da pritožba ni dopustna.


title: Zadeva C-808/18: Tožba, vložena 21. decembra 2018 – Evropska komisija/Madžarska

text:
               6.5.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/18

      Tožba, vložena 21. decembra 2018 – Evropska komisija/Madžarska
      (Zadeva C-808/18)
      (2019/C 155/24)
      Jezik postopka: madžarščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: M. Condou-Durande, A. Tokár in J. Tomkin, agenti)

         Tožena stranka: Madžarska

         Predloga tožeče stranke

      Komisija Sodišču predlaga, naj ugotovi, da Madžarska s tem, da:

                  —

                  predpisuje, da je treba prošnjo za azil pri organu za presojo vložiti osebno, kar se lahko stori izključno v tranzitnih conah, vstop v te cone pa dovoli le majhnemu številu oseb,

                  —

                  kot splošno pravilo uporablja poseben postopek, v katerem niso zagotovljena jamstva iz Direktive 2013/32 (1),

                  —

                  določa, da je treba za vse prosilce za azil (z izjemo otrok, mlajših od 14 let) uporabiti azilni postopek, med katerim morajo biti ves čas obvezno pridržani v tranzitnih conah v objektih, ki jih lahko zapustijo zgolj v smeri Srbije, in za to pridržanje ni zagotovila jamstev iz Direktive 2013/33 (2),

                  —

                  državljane tretjih držav, ki se na njenem ozemlju zadržujejo nezakonito, brez spoštovanja postopkov in nudenja jamstev iz člena 5, člena 6(1), člena 12(1) in člena 13(1) Direktive 2008/115 (3) odvede na drugo stran mejne ograje,

                  —

                  v nacionalno pravo ni prenesla člena 46(5) Direktive 2013/32 in je sprejela določbe, s katerimi se v položajih, ki ne spadajo na področje uporabe člena 46(6) te direktive, odstopa od splošnega pravila o samodejnem suspenzivnem učinku, ni izpolnila obveznosti iz členov 3 in 6, člena 24(3), člena 43, člena 46(5) in (6) Direktive 2013/32/EU, člena 2(h), členov 8, 9 in 11 Direktive 2013/33/EU ter člena 5, člena 6(1), člena 12(1) in člena 13(1) Direktive 2008/115/ES v povezavi s členi 6, 18 in 47 Listine o temeljnih pravicah.

                  —

                  Madžarski naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Po mnenju Komisije Madžarska krši člena 3 in 6 Direktive 2013/32, ker predpisuje, da je treba prošnjo za azil pri organu za presojo vložiti osebno, kar se lahko stori izključno v tranzitnih conah, vstop v te cone pa dovoli le majhnemu številu oseb. Madžarska namreč prosilcem za mednarodno zaščito tako ne zagotavlja dejanskega dostopa do azilnega postopka.
      Komisija meni, da iz določb zakona o pravici do azila, v skladu s katerimi se morajo prosilci med preučitvijo njihove prošnje za mednarodno zaščito zadrževati v tranzitni coni, izhaja, da se na Madžarskem vsi prosilci za azil sistematično pridržijo, kar ni v skladu z zahtevami Direktive 2013/33.
      Komisija poleg tega meni, da Madžarska s tem, da državljane tretjih držav, ki se na njenem ozemlju zadržujejo nezakonito, brez spoštovanja postopkov in nudenja jamstev, določenih v Direktivi 2008/115, odvede na drugo stran mejne ograje, ni izpolnila obveznosti iz člena 5, člena 6(1), člena 12(1) in člena 13(1) Direktive 2008/115.
      Komisija trdi, da ker je bila z zakonom o pravici do azila v zvezi s sodnim nadzorom prošenj, ki so bile zavrnjene kot neutemeljene, odpravljena določba o samodejnem suspenzivnem učinku tožbe, Madžarska v nacionalno pravo ni prenesla splošnega pravila iz člena 46(5) Direktive 2013/32.
      Komisija nazadnje trdi, da Madžarska krši člen 46(5) in (6) Direktive 2013/32, ker zakon o pravici do azila glede zavrnjenih prošenj za mednarodno zaščito ne zagotavlja nedvoumno, da se lahko zaprosi za suspenzivni učinek tožbe. Zato ni zagotovljena pravica prosilcev, da do odločitve o pravnem sredstvu ostanejo na ozemlju Madžarske, saj je zavrnilna odločba izvršljiva ne glede na to, ali je bila vložena tožba.

         (1)  Direktiva 2013/32/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o skupnih postopkih za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite (UL 2013, L 180, str. 60).

         (2)  Direktiva 2013/33/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o standardih za sprejem prosilcev za mednarodno zaščito (UL 2013, L 180, str. 96).

         (3)  Direktiva 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav (UL 2008, L 348, str. 98).


title: Zadeva C-20/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberlandesgerichts Wien (Avstrija) 15. januarja 2019 – kunsthaus muerz gmbh/Zürich-Versicherungs AG

text:
               6.5.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/19

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberlandesgerichts Wien (Avstrija) 15. januarja 2019 – kunsthaus muerz gmbh/Zürich-Versicherungs AG
      (Zadeva C-20/19)
      (2019/C 155/25)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Oberlandesgericht Wien

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: kunsthaus muerz gmbh

         Tožena stranka: Zürich-Versicherungs AG

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba člen 35(1) v povezavi s členom 36(1) Direktive 2002/83/ES (1) razlagati tako, da v primeru neobstoja nacionalne ureditve o učinkih opuščenega ali napačnega pouka o pravici do odstopa od pogodbe pred sklenitvijo pogodbe pravica zavarovalca do odstopa od pogodbe preneha najkasneje, ko se mu zaradi njegove odpovedi pogodbe izplača odkupna vrednost, s čimer sta pogodbeni stranki v celoti izpolnili obveznosti iz pogodbe?

         (1)  Direktiva 2002/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. novembra 2002 o življenjskem zavarovanju (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 6, str. 3).


title: Zadeva C-41/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgerichts Köln (Nemčija) 23. januarja 2019 – FX/GZ, ki jo na podlagi zakona zastopa njena mama

text:
               6.5.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/20

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgerichts Köln (Nemčija) 23. januarja 2019 – FX/GZ, ki jo na podlagi zakona zastopa njena mama
      (Zadeva C-41/19)
      (2019/C 155/26)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Amtsgericht Köln

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: FX

         Tožena stranka: GZ, ki jo na podlagi zakona zastopa njena mama

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali gre v primeru zahteve za ustavitev izvršbe na podlagi člena 767 Zivilprozessordnung (zakon o civilnih postopkih, v nadaljevanju: ZPO) zoper tujo odločbo o preživnini za preživninsko zadevo v smislu Uredbe Sveta (ES) št. 4/2009 z dne 18. decembra 2008 o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju in izvrševanju sodnih odločb ter sodelovanju v preživninskih zadevah (1)?

                  2.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali gre v primeru zahteve za ustavitev izvršbe na podlagi člena 767 ZPO zoper tujo odločbo o preživnini za postopek v zvezi z izvršitvijo sodnih odločb v smislu člena 24, točka 5, Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (2)?

         (1)  UL L 7, 2009, str. 1.

         (2)  UL L 351, 2012, str. 1.


title: Zadeva C-44/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 24. januarja 2019 – Repsol Petróleo, S.A./Administración del Estado

text:
               6.5.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/20

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 24. januarja 2019 – Repsol Petróleo, S.A./Administración del Estado
      (Zadeva C-44/19)
      (2019/C 155/27)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal Supremo

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica v postopku s kasacijsko pritožbo: Repsol Petróleo, S.A.

         Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Administración del Estado

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba člen 21(3) Direktive 2003/96 z dne 27. oktobra (1) razlagati tako, da omogoča, da se poraba energentov lastne proizvodnje v obratih proizvajalca v deležu, v katerem se pridobijo proizvodi, ki niso energenti, obdavči s trošarino na mineralna olja?
      Ali pa namen te določbe, ki je izključiti iz obdavčitve uporabo energentov, ki se šteje za nujno za pridobivanje končnih energentov, preprečuje obdavčitev te porabe energentov lastne proizvodnje v delu, v katerem se pridobivajo drugi proizvodi, ki niso energenti, tudi če gre za pridobivanje odpadnih produktov, ki je neizogibno posledica samega proizvodnega procesa?

         (1)  Direktiva Sveta 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 405).


title: Zadeva C-45/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Contencioso-Administrativo de A Coruña (Španija) 24. januarja 2019 – Compañía de Tranvías de la Coruña, S.A./Ayuntamiento de A Coruña

text:
               6.5.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/21

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Contencioso-Administrativo de A Coruña (Španija) 24. januarja 2019 – Compañía de Tranvías de la Coruña, S.A./Ayuntamiento de A Coruña
      (Zadeva C-45/19)
      (2019/C 155/28)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Juzgado de lo Contencioso-Administrativo de A Coruña

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Compañía de Tranvías de la Coruña, S.A.

         Tožena stranka: Ayuntamiento de A Coruña

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali se glede na člen 8(3)(b) Uredbe (ES) št. 1370/2007 (1) tam določen 30-letni rok, kolikor lahko največ veljajo pogodbe, začne računati[:] (a) od trenutka oddaje javnega naročila ali podpisa pogodbe[,] (b) od začetka veljavnosti navedene določbe[,] (c) od naslednjega dne, ki sledi izteku prehodnega obdobja, določenega v členu 8(2) navedene uredbe (3. december 2019)[,] ali (d) od drugega datuma, ki ga opredeli Sodišče Evropske unije?

         (1)  Uredba (ES) št. 1370/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007 o javnih storitvah železniškega in cestnega potniškega prevoza ter o razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 1191/69 in št. 1107/70 (UL 2007, L 315, str. 1).


title: Zadeva C-59/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 29. januarja 2019 – Wikingerhof GmbH & Co. KG/Booking.com BV

text:
               6.5.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/22

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 29. januarja 2019 – Wikingerhof GmbH & Co. KG/Booking.com BV
      (Zadeva C-59/19)
      (2019/C 155/29)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesgerichtshof

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Wikingerhof GmbH & Co. KG

         Tožena stranka: Booking.com BV

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba člen 7(2) Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL L 351, 20. 12. 2012) razlagati tako, da je za tožbo za opustitev določenih ravnanj podana pristojnost po kraju delikta, če je mogoče, da je očitano ravnanje v skladu s pogodbenimi določbami dopustno, vendar tožeča stranka zatrjuje, da te določbe temeljijo na zlorabi prevladujočega položaja tožene stranke na trgu?


title: Zadeva C-72/19 P: Pritožba, ki so jo Suzanne Saleh Thabet, Gamal Mohamed Hosni Elsayed Mubarak, Alaa Mohamed Hosni Elsayed Mubarak, Heidy Mahmoud Magdy Hussein Rasekh, Khadiga Mahmoud El Gammal vložili 30. januarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 22. novembra 2018 v združenih zadevah T-274/16 in T-275/16: Saleh Thabet in drugi/Svet

text:
               6.5.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/23

      Pritožba, ki so jo Suzanne Saleh Thabet, Gamal Mohamed Hosni Elsayed Mubarak, Alaa Mohamed Hosni Elsayed Mubarak, Heidy Mahmoud Magdy Hussein Rasekh, Khadiga Mahmoud El Gammal vložili 30. januarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 22. novembra 2018 v združenih zadevah T-274/16 in T-275/16: Saleh Thabet in drugi/Svet
      (Zadeva C-72/19 P)
      (2019/C 155/30)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožniki: Suzanne Saleh Thabet, Gamal Mohamed Hosni Elsayed Mubarak, Alaa Mohamed Hosni Elsayed Mubarak, Heidy Mahmoud Magdy Hussein Rasekh, Khadiga Mahmoud El Gammal (zastopniki: D. Anderson QC, B. Kennelly QC, J. Pobjoy, barrister, G. Martin, C. Enderby Smith, F. Holmey, solicitors)

         Druga stranka v postopku: Svet Evropske unije

         Predlogi

      Pritožniki Sodišču predlagajo, naj:

                  —

                  razveljavi izpodbijano sodbo;

                  —

                  samo dokončno odloči v tej zadevi in izpodbijane akte razglasi za nične v delu, v katerem se nanašajo na pritožnike;

                  —

                  podredno, zadevo vrne Splošnemu sodišču, ki naj ponovno odloči na podlagi pravne presoje Sodišča, in

                  —

                  naloži Svetu, naj plača stroške, ki so jih imeli pritožniki v postopkih pred Sodiščem in Splošnim sodiščem.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožniki v prvem pritožbenem razlogu navajajo, da je Splošno sodišče napačno ugotovilo, da Svetu ni bilo treba preveriti, ali so egiptovski organi v razmerju do pritožnikov spoštovali temeljne pravice Evropske unije.
      Pritožniki v drugem pritožbenem razlogu navajajo, da je Splošno sodišče napačno ugotovilo, da Svetu ni bilo treba preveriti, ali se sodni postopki in preiskave, ki se vodijo zoper pritožnike, nanašajo na akte, ki so taki, da bi lahko ogrozili vladavino prava v Egiptu.
      Pritožniki v tretjem pritožbenem razlogu navajajo, da je Splošno sodišče napačno ugotovilo, da Svet ni storil očitne napake pri presoji, s tem da se je oprl na zadevo št. 10427 (očitki v zvezi z Al Watany Bank).
      Pritožniki v četrtem pritožbenem razlogu navajajo, da je Splošno sodišče napačno ugotovilo, da Svet ni storil očitne napake pri presoji, s tem da se je oprl na zadevo št. 8897 (prenova zasebne vile).
      Pritožniki v petem pritožbenem razlogu navajajo, da je Splošno sodišče napačno ugotovilo, da Svet ni storil očitne napake pri presoji, s tem da se je oprl na zadevi št. 756 (očitki v zvezi s prejemanjem daril od medijske hiše Al-Ahram) in št. 53 (očitki v zvezi s prejemanjem daril od medijske hiše Dar El Tahrir).
      Pritožniki v šestem pritožbenem razlogu navajajo, da je Splošno sodišče napačno ugotovilo, da Svet ni storil očitne napake pri presoji, s tem da se je oprl na zadevo št. 144 (očitki v zvezi s pranjem denarja).


title: Zadeva C-76/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Varhoven administrativen sad (Bolgarija) 31. januarja 2019 – Direktor na Teritorialna direktsia Yugozapadna Agentsia „Mitnitsi“ pravopriemnik na Mitnitsa Aerogara Sofia/„Curtis Balkan“ EOOD

text:
               6.5.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/24

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Varhoven administrativen sad (Bolgarija) 31. januarja 2019 – Direktor na Teritorialna direktsia Yugozapadna Agentsia „Mitnitsi“ pravopriemnik na Mitnitsa Aerogara Sofia/„Curtis Balkan“ EOOD
      (Zadeva C-76/19)
      (2019/C 155/31)
      Jezik postopka: bolgarščina

         Predložitveno sodišče

      Varhoven administrativen sad

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Vložnik kasacijske pritožbe: Direktor na Teritorialna direktsia Yugozapadna Agentsia „Mitnitsi“ pravopriemnik na Mitnitsa Aerogara Sofia

         Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: „Curtis Balkan“ EOOD

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 158(3) Uredbe št. 245[4]/93 (1) razlagati tako, da ne glede na pravilo iz člena 157 Uredbe št. 2454/93 ustvarja samostojno podlago za uskladitev carinske vrednosti s prištetjem avtorskih honorarjev ali licenčnin k dejansko plačani ali plačljivi ceni za uvoženo blago?

                  2.

                  Ali je treba člen 158(3) Uredbe št. 245[4]/93 razlagati tako, da ureja dve alternativni dejanski stanji za uskladitev carinske vrednosti: prvič, dejansko stanje, da se avtorski honorarji ali licenčnine, kot so obravnavani, delno nanašajo na uvoženo blago, delno pa na druge sestavine, ki se blagu dodajo po uvozu, in, drugič, dejansko stanje, da se avtorski honorarji ali licenčnine nanašajo na storitve po uvozu?

                  3.

                  Ali je treba člen 158(3) Uredbe št. 245[4]/93 razlagati tako, da ureja tri dejanska stanja za uskladitev carinske vrednosti: prvič, dejansko stanje, da se avtorski honorarji ali licenčnine delno nanašajo na uvoženo blago, delno pa na druge sestavine, ki se blagu dodajo po uvozu; drugič, dejansko stanje, da se avtorski honorarji ali licenčnine delno nanašajo na uvoženo blago, delno pa na storitve po uvozu; tretjič, dejansko stanje, da se avtorski honorarji ali licenčnine delno nanašajo na uvoženo blago, delno pa na druge sestavine, ki se blagu dodajo po uvozu, ali na storitve po uvozu?

                  4.

                  Ali je treba člen 158(3) Uredbe št. 245[4]/93 razlagati tako, da dopušča uskladitev carinske vrednosti vedno, kadar se plačani avtorski honorarji ali licenčnine nanašajo na storitve po uvozu blaga, ki je predmet vrednotenja, ki je v konkretnem primeru blago, ki ga bolgarski družbi daje na razpolago ameriška družba (ki sta povezani preko proizvodnje in upravljanja), ne glede na to, ali so izpolnjeni pogoji za uskladitev iz člena 157 Uredbe št. 2454/93?

                  5.

                  Ali je treba člen 158(3) Uredbe št. 245[4]/93 razlagati tako, da pomeni posebni primer uskladitve carinske vrednosti po pravilih in pod pogoji člena 157 Uredbe št. 2454/93, pri čemer je posebnost izključno v tem, da se avtorski honorar ali licenčnina samo delno nanaša na blago, ki je predmet vrednotenja, tako da ga/jo je treba ustrezno porazdeliti?

                  6.

                  Ali je treba člen 158(3) Uredbe št. 245[4]/93 razlagati tako, da se lahko uporablja tudi, če kupec plača nadomestilo ali avtorski honorar ali licenčnino tretji osebi?

                  7.

                  Ali mora sodišče, če je odgovor na predhodni vprašanji pritrdilen, pri ustrezni porazdelitvi avtorskega honorarja ali licenčnine na podlagi člena 158(3) Uredbe št. 245[4]/93 preizkusiti, ali sta izpolnjena oba pogoja člena 157(2), in sicer, da se avtorski honorar ali licenčnina, tudi če samo delno, nanaša na uvoženo blago in da predstavlja prodajni pogoj za to blago, in če je odgovor pritrdilen, ali mora pri tem preizkusu upoštevati pravilo člena 160, v skladu s katerim so pogoji iz člena 157(2) izpolnjeni, če prodajalec ali z njim povezana oseba zahteva od kupca to plačilo?

                  8.

                  Ali se lahko člen 160 Uredbe št. 2454/93 uporablja samo za načelno pravilo iz člena 157 Uredbe št. 2454/93, če je treba avtorske honorarje ali licenčnine plačati tretji osebi in se ti v celoti nanašajo na blago, ki je predmet vrednotenja, ali tudi v primerih, ko se avtorski honorarji ali licenčnine samo delno nanašajo na uvoženo blago?

                  9.

                  Ali je treba člen 160 Uredbe št. 2454/93 razlagati tako, da je treba pod pojmom „povezanosti“ med dajalcem licence in prodajalcem razumeti primere, v katerih je dajalec licence povezan s kupcem, ker izvaja neposredni nadzor nad kupcem, ki presega nadzor kakovosti, ali ga je treba razlagati tako, da zgoraj opisana povezanost med dajalcem licence in kupcem ne zadostuje za opredelitev kot (posredna) povezanost med dajalcem licence in prodajalcem, zlasti če slednji zanika, da so cene uvoženega blaga za naročila kupca odvisne od plačila avtorskih honorarjev ali licenčnin, in prav tako zanika, da lahko dajalec licence operativno usmerja ali omejuje njegovo dejavnost?

                  10.

                  Ali je treba člen 160 Uredbe št. 2454/93 razlagati tako, da dopušča uskladitev carinske vrednosti samo, če sta izpolnjena oba pogoja, določena v členu 157 Uredbe št. 2454/93, in sicer, da se avtorski honorar ali licenčnina, ki se plača tretji osebi, nanaša na blago, ki je predmet vrednotenja, in predstavlja prodajni pogoj za to blago ter je poleg tega izpolnjen pogoj, da prodajalec ali z njim povezana oseba zahteva od kupca plačilo avtorskega honorarja ali licenčnine?

                  11.

                  Ali je treba zahtevo iz člena 157(2), prva alineja, Uredbe št. 2454/93, da se avtorski honorar ali licenčnina nanaša na blago, ki je predmet vrednotenja, šteti za izpolnjeno, če sta avtorski honorar ali licenčnina in uvoženo blago, kot v obravnavanem primeru, posredno povezana, če je blago, ki je predmet vrednotenja, sestavina končnega izdelka z licenco?

         (1)  Uredba Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 6, str. 3).


title: Zadeva C-87/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) 7. februarja 2019 – TV Play Baltic AS/Lietuvos radijo ir televizijos komisija

text:
               6.5.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/26

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) 7. februarja 2019 – TV Play Baltic AS/Lietuvos radijo ir televizijos komisija
      (Zadeva C-87/19)
      (2019/C 155/32)
      Jezik postopka: litovščina

         Predložitveno sodišče

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: TV Play Baltic AS

         Tožena stranka: Lietuvos radijo ir televizijos komisija

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 2(m) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES (1) z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) razlagati tako, da „zagotavljanje elektronskega komunikacijskega omrežja“ ne zajema dejavnosti retransmisije televizijskih programov prek satelitskih omrežij v lasti tretjih oseb, kot so dejavnosti, ki jih opravlja tožeča stranka?

                  2.

                  Ali je treba člen 31(1) Direktive 2002/22/ES (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalnih storitvah), kakor je bil spremenjena z Direktivo 2009/136/ES (3) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009, razlagati tako, da državam članicam preprečuje, da obveznost prenosa (oddajanje televizijskega programa prek satelitskih omrežij v lasti tretjih oseb in zagotavljanje dostopa končnih uporabnikov do tega programa) naložijo gospodarskim subjektom, kot je tožeča stranka, ki (1) oddajajo televizijski program, zaščiten s sistemom pogojnega dostopa, prek satelitskih omrežij v lasti tretjih oseb, za kar sprejemajo signale televizijskih programov (kanalov), ki se takrat oddajajo, jih pretvarjajo, zakodirajo in prenašajo do umetnega zemeljskega satelita, s katerega jih nato neprekinjeno prenašajo nazaj na Zemljo, in (2) strankam ponujajo pakete televizijskih programov, za kar za ustrezno plačilo ponujajo dostop do teh zaščitenih televizijskih programov (ali del njih) prek naprav za pogojni dostop?

                  3.

                  Ali je treba člen 31(1) Direktive 2002/22, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/136, razlagati tako, da se za namene uporabe te določbe ne šteje, da znatno število končnih uporabnikov uporablja elektronska komunikacijska omrežja (v obravnavanem primeru, satelitsko radiodifuzno omrežje) kot njihov glavni vir (sredstvo) za sprejem televizijskih programov, če ta omrežja uporablja kot glavni vir (sredstvo) samo približno 6 % vseh končnih uporabnikov (v obravnavanem primeru, gospodinjstev)?

                  4.

                  Ali je treba pri presoji, ali je uporaba člena 31(1) Direktive 2002/22, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/136, utemeljena, upoštevati uporabnike interneta, ki lahko na internetu brezplačno gledajo zadevne televizijske programe (ali del njih) v živo?

                  5.

                  Ali je treba člen 56 Pogodbe o delovanju Evropske unije razlagati tako, da državam članicam preprečuje, da gospodarskim subjektom, kot je tožeča stranka, naložijo obveznost brezplačne retransmisije televizijskega programa prek elektronskih komunikacijskih omrežij, če je izdajatelj televizijskega programa, v čigar korist je bila ta obveznost določena, popolnoma sposoben sam oddajati te televizijske programe prek istega omrežja z lastnimi sredstvi?

                  6.

                  Ali je treba člen 56 Pogodbe o delovanju Evropske unije razlagati tako, da državam članicam preprečuje, da gospodarskim subjektom, kot je tožeča stranka, naložijo obveznost brezplačne retransmisije televizijskega programa prek elektronskih komunikacijskih omrežij, če bi ta obveznost pokrila samo približno 6 % gospodinjstev, ta gospodinjstva pa imajo možnost, da gledajo ta televizijski program prek prizemnega radiodifuznega omrežja ali interneta?

         (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 349.

         (2)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29 str. 367.

         (3)  UL L 337, 2009, str. 11.


title: Zadeva C-93/19 P: Pritožba, ki jo je Evropska služba za zunanje delovanje vložila 6. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 27. novembra 2018 v zadevi T-315/17, Hebberecht/ESZD

text:
               6.5.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/27

      Pritožba, ki jo je Evropska služba za zunanje delovanje vložila 6. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 27. novembra 2018 v zadevi T-315/17, Hebberecht/ESZD
      (Zadeva C-93/19 P)
      (2019/C 155/33)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Pritožnica: Evropska služba za zunanje delovanje (zastopnika: S. Marquardt, R. Spac, agenta)

         Druga stranka v postopku: Chantal Hebberecht

         Predlogi

                  —

                  Sodba Splošnega sodišča z dne 27. novembra 2018 v zadevi T-315/17 naj se razveljavi;

                  —

                  tožbo zavrne kot neutemeljeno;

                  —

                  drugi stranki naloži plačilo stroškov.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      ESZD meni, da je Splošno sodišče s tem, da je svojo sodbo utemeljilo s kršitvijo člena 1d(2) Kadrovskih predpisov in ugotovilo, da ta določba vsebuje načelo, ki se lahko neposredno uporabi za posamične sklepe, ki jih institucija sprejme na podlagi navedenih kadrovskih predpisov (točki 93 in 94 izpodbijane sodbe), napačno uporabilo pravo.
      Poleg tega naj, tudi če bi se predpostavilo, da člen 1d(2) Kadrovskih predpisov določa obveznost, ki se uporabi neposredno, v obravnavanem primeru te določbe ne bi bilo mogoče uporabiti zaradi narave spornega sklepa, ki naj bi se na drugo stranko v postopku nanašal le v njeni vlogi vodje delegacije in ki ni primeren za uporabo načela enakosti spolov.


title: Zadeva C-104/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 11. februarja 2019 – Donex Shipping and Forwarding B.V., druga stranka: Staatssecretaris van Financiën

text:
               6.5.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/28

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 11. februarja 2019 – Donex Shipping and Forwarding B.V., druga stranka: Staatssecretaris van Financiën
      (Zadeva C-104/19)
      (2019/C 155/34)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Hoge Raad der Nederlanden

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: Donex Shipping and Forwarding B.V.

         Druga stranka v postopku s pritožbo: Staatssecretaris van Financiën

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali Uredba (ES) št. 91/2009 (1) glede uvoznika v Unijo ni veljavna zaradi kršitve člena 2(11) Uredbe (ES) št. 384/96 (2), ker Svet pri določitvi stopnje dampinga za zadevne izdelke za nesodelujoče kitajske proizvajalce izvoznike v okviru primerjave iz te določbe ni upošteval izvoznih transakcij nekaterih vrst izdelka?

                  2.

                  Ali Uredba (ES) št. 91/2009 glede uvoznika v Unijo ni veljavna zaradi kršitve člena 2(10) Uredbe (ES) št. 384/96, ker instituciji Unije v okviru izračuna višine stopnje dampinga za zadevne izdelke pri primerjavi normalne vrednosti izdelkov indijskega proizvajalca z izvoznimi cenami podobnih kitajskih izdelkov nista upoštevali prilagoditev, povezanih z uvoznimi dajatvami na surovine, in posrednih davkov v primerljivi državi Indiji ter razlik v (proizvodnih) stroških, in/ali ker instituciji Unije sodelujočim kitajskim proizvajalcem izvoznikom med preiskavo nista (pravočasno) zagotovili vseh informacij indijskega proizvajalca, ki so upoštevne za določitev normalne vrednosti?

         (1)  Uredba Sveta (ES) št. 91/2009 z dne 26. januarja 2009 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz nekaterih pritrdilnih elementov iz železa ali jekla s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (UL L 29, 2009, str. 1).

         (2)  Uredba Sveta (ES) št. 384/96 z dne 22. decembra 1995 o zaščiti proti dumpinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 10, str. 45).


title: Zadeva C-120/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska) 15. februarja 2019 – X/College van burgemeester en wethouders van gemeente Purmerend, Tamoil Nederland BV

text:
               6.5.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/28

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska) 15. februarja 2019 – X/College van burgemeester en wethouders van gemeente Purmerend, Tamoil Nederland BV
      (Zadeva C-120/19)
      (2019/C 155/35)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Raad van State

         Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: X

         Nasprotni stranki v postopku s pritožbo: College van burgemeester en wethouders van gemeente Purmerend, Tamoil Nederland BV

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1)

                              a)

                              Ali je treba člen 5(1) Direktive 2008/68/ES (1) razlagati tako, da nasprotuje zahtevi, ki je vključena v soglasje za bencinski servis, ki prodaja LPG, in s katero je določeno, da smejo zadevni konkretni bencinski servis, ki prodaja LPG, oskrbovati izključno cisterne za prevoz LPG, opremljene s prevleko, odporno proti vročini, medtem ko ta obveznost ni naložena neposredno enemu ali več upravljavcem cistern za prevoz LPG?

                              b)

                              Ali je za odgovor na prvo vprašanje pomembno, da je država članica sklenila sporazum v obliki „Safety Deal hittewerende bekleding op LPG-autogastankwagens“ (Safety Deal glede prevleke, odporne proti vročini, na cisternah za prevoz LPG) z organizacijami gospodarskih subjektov v sektorju LPG (med drugim z upravljavci bencinskih servisov, ki prodajajo LPG, proizvajalci, prodajalci in prevozniki LPG), v katerem so se stranke zavezale, da bodo uporabljale prevleko, odporno proti vročini, in da je ta država članica nato izdala okrožnico „Circulaire effectafstanden externe veiligheid LPG-tankstations voor besluiten met gevolgen voor de effecten van een ongeval“ (okrožnica o varnostnih razdaljah v zvezi z zunanjo varnostjo bencinskih servisov, ki prodajajo LPG, v primeru sklepov, ki se nanašajo na posledice nesreče), v kateri je določena dodatna politika v zvezi s tveganji, ki izhaja iz domneve, da bencinske servise, ki prodajajo LPG, oskrbujejo cisterne, ki so opremljene s prevleko, odporno proti vročini?

                  2)

                              a)

                              Kadar nacionalno sodišče presoja zakonitost izvedbene odločbe, katere namen je zagotoviti spoštovanje zahteve v soglasju, ki je ni več mogoče pravno izpodbijati in ki je v nasprotju s pravom Unije:

                                          —

                                          Ali je v skladu s pravom Unije, še posebej s sodno prakso Sodišča v zvezi z nacionalno procesno avtonomijo, dovoljeno, da nacionalno sodišče načeloma izhaja iz tega, da je taka zahteva v soglasju zakonita, razen če je očitno v nasprotju s hierarhično višjimi predpisi, med drugim s pravom Unije? Če je odgovor pritrdilen, ali so s pravom Unije glede te izjeme določene (dodatne) zahteve?

                                          —

                                          Ali pa zlasti glede na sodbi Sodišča Ciola (zadeva C-224/97, ECLI:EU:C:1999:212) in Man Sugar (zadeva C-274/04, ECLI:EU:C:2006:233) pravo Unije zahteva, da nacionalno sodišče take zahteve v soglasju ne uporabi, ker je v nasprotju s pravom Unije?

                              b)

                              Ali je pri odgovoru na vprašanje 2A upoštevno, ali gre pri izvedbeni odločbi za sankcijo, katere namen je povrnitev škode (remedy), ali za kazenskopravno sankcijo (criminal charge)?

         (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. septembra 2008 o notranjem prevozu nevarnega blaga (UL 2008, L 260, str. 13).


title: Zadeva C-177/19 P: Pritožba, ki jo je Zvezna republika Nemčija vložila 22. januarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti razširjeni senat) z dne 13. decembra 2018 v združenih zadevah T-339/16, T-352/16 in T-391/16, Ville de Paris, Ville de Bruxelles in Ayuntamiento de Madrid/Evropska komisija

text:
               6.5.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/29

      Pritožba, ki jo je Zvezna republika Nemčija vložila 22. januarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti razširjeni senat) z dne 13. decembra 2018 v združenih zadevah T-339/16, T-352/16 in T-391/16, Ville de Paris, Ville de Bruxelles in Ayuntamiento de Madrid/Evropska komisija
      (Zadeva C-177/19 P)
      (2019/C 155/36)
      Jezika postopka: španščina in francoščina

         Stranke

         Pritožnica: Zvezna republika Nemčija (zastopniki: J. Möller, S. Eisenberg in D. Klebs, agenti)

         Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Ville de Paris, Ville de Bruxelles, Ayuntamiento de Madrid

         Predlogi

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi sodbo Splošnega sodišča Evropske unije z dne 13. decembra 2018 v združenih zadevah T-339/16, T-352/16 in T-391/16;

                  —

                  tožbe zavrne;

                  —

                  tožečim strankam naloži plačilo stroškov postopka pred Sodiščem in Splošnim sodiščem;

                  —

                  podredno, zgoraj navedeno sodbo v točki 3 izreka spremeni tako, da se učinek določbe, ki je bila razglašena za nično, obdrži v veljavi bistveno dlje od skrajnega roka, ki je bil določen na 12 mesecev od pravnomočnosti sodbe.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja štiri pritožbene razloge:
      Prvič, Splošno sodišče je napačno ugotovilo, da je tožba dopustna. Napačno je stališče, da se Uredba (EU) 2016/646 (1) neposredno nanaša na tožeče občine pri izvajanju njihovih pristojnosti za sprejetje ukrepov za ohranjanje čistega zraka.
      Drugič, izpodbijana sodba je pomanjkljivo utemeljena, ker ne vsebuje pojasnila, na kakšen način se ta uredba neposredno nanaša na tožeče stranke. Sodišče na neposredno nanašanje na tožeče stranke sklepa le na podlagi tega, da Direktiva 2007/46/ES (2) prepoveduje prepovedi vožnje za vozila, ki izpolnjujejo standard Euro 6. Tudi ta razlaga Direktive 2007/46 ni pravilna.
      Tretjič, Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo in zlasti kršilo člen 5(3) Uredbe (ES) št. 715/2007 (3) s tem, da je štelo, da Komisija ni pristojna za izdajo Uredbe 2016/646 v taki obliki. Splošno sodišče je spregledalo, da je imela Komisija, ko je z Uredbo 2016/646 določila faktorje skladnosti za merjenje izpušnih plinov pri poskusnih postopkih za merjenje dejanskih emisij, ki nastajajo med vožnjo (RDE), široko polje proste presoje. Za razliko od mnenja Splošnega sodišča pri tem ni šlo za spreminjanje mejnih vrednosti, ki so določene v Uredbi št. 715/2007, temveč za določitev, ki je bila potrebna zaradi novosti in posebnosti preskusnega postopka (tolerance).
      Četrtič, Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo s tem, ko je menilo, da je s pravnega vidika možna razglasitev ničnosti le dela Uredbe 2016/646. Pri tem je spregledalo, da postopka merjenja v praksi ni mogoče izvesti brez faktorjev skladnosti in da je Komisija to, da so poskusni postopki RDE zavezujoči za namene homologacije, izrecno pogojevala z uvedbo korekcijskih faktorjev.
      Podredno nemška vlada navaja, da Splošno sodišče ni dovolj upoštevalo, da zakonodajalec Unije v roku, ki je določen v sodbi, ne more sprejeti nove ureditve. Zato bi bilo treba učinkovanje določbe, ki je bila s sodbo razglašena za nično, podaljšati za bistveno daljši čas od skrajnega roka, ki je bil določen na 12 mesecev od pravnomočnosti sodbe.

         (1)  Uredba Komisije (EU) 2016/646 z dne 20. aprila 2016 o spremembi Uredbe (ES) št. 692/2008 glede emisij iz lahkih potniških in gospodarskih vozil (Euro 6) (UL 2016, L 109, str. 1).

         (2)  Direktiva 2007/46/ES Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 5. septembra 2007 o vzpostavitvi okvira za odobritev motornih in priklopnih vozil ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila Okvirna direktiva (UL 2007, L 263, str. 1).

         (3)  Uredba (ES) št. 715/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. junija 2007 o homologaciji motornih vozil glede na emisije iz lahkih potniških in gospodarskih vozil (Euro 5 in Euro 6) in o dostopu do informacij o popravilu in vzdrževanju vozil (UL 2007, L 171, str. 1).


title: Zadeva C-178/19 P: Pritožba, ki jo je Madžarska vložila 22. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti razširjeni senat) z dne 13. decembra 2018 v združenih zadevah T-339/16, T-352/16 in T-391/16, Ville de Paris, Ville de Bruxelles in Ayuntamiento de Madrid/Komisija

text:
               6.5.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/31

      Pritožba, ki jo je Madžarska vložila 22. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti razširjeni senat) z dne 13. decembra 2018 v združenih zadevah T-339/16, T-352/16 in T-391/16, Ville de Paris, Ville de Bruxelles in Ayuntamiento de Madrid/Komisija
      (Zadeva C-178/19 P)
      (2019/C 155/37)
      Jezik postopka: španščina in francoščina

         Stranke

         Pritožnica: Madžarska (zastopnik: M. Z. Fehér, agent)

         Druge stranke v postopku: Ville de Paris, Ville de Bruxelles, Ayuntamiento de Madrid, Evropska komisija

         Predlog

      Madžarska v svoji pritožbi Sodišču predlaga, naj:

                  primarno:

                              —

                              razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 13. decembra 2018 v združenih zadevah T–339/16, T–352/16 in T–391/16, Ville de Paris, Ville de Bruxelles in Ayuntamiento de Madrid/Evropska komisija, in pritožbe, ki so jih vložili Ville de Paris, Ville de Bruxelles in Ayuntamiento de Madrid, zavrže kot nedopustne,

                  podredno:

                              —

                              razveljavi izrek sodbe v delu, v katerem je določen 12-mesečni rok, ki začne teči od začetka učinkovanja te sodbe, in ohrani učinke določbe, ki je bila razveljavljena s sodbo, ter hkrati odredi ohranitev učinkov razveljavljene določbe do sprejetja novih predpisov, ki bodo nadomestili te določbe,

                  poleg tega pa:

                              —

                              tožečim strankam iz postopka pred Splošnim sodiščem naloži, naj plačajo stroške pritožbenega postopka.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Madžarska vlada s to pritožbo po eni strani nasprotuje navedbam v izpodbijani sodbi glede dopustnosti in posledično dopustnosti ničnostnih tožb, in po drugi strani presoji in ugotovitvi izpodbijane sodbe v zvezi s časovnimi učinki razveljavljenih določb.
      Po mnenju madžarske vlade je Splošno sodišče v izpodbijani sodbi zmotno prišlo do sklepa, da Uredba 2016/646 (1) ne potrebuje nobenega izvedbenega ukrepa glede tožečih strank in da jih ta uredba neposredno zadeva, zato imajo tožeče stranke pravico do vložitve tožbe na podlagi člena 263(4) PDEU. Uredba 2016/646 dejansko potrebuje izvedbene ukrepe tudi glede tožečih strank in jih poleg tega ne zadeva neposredno, saj ne ustvarja omejitve, ki ji jo pripisuje izpodbijana sodba v zvezi z ukrepi za omejitev uporabe vozil, ki jih sprejmejo ali predvidijo tožeče stranke.
      Poleg tega madžarska vlada meni, da je Splošno sodišče v izpodbijani sodbi kršilo načelo pravne varnosti s tem, ko je določilo največ 12-mesečni rok za ohranitev učinkov razveljavljene določbe, ker naj to obdobje ne bi zadostovalo za sprejetje pravila, ki bo nadomestilo to določbo. Skrajšano obdobje priprave, ki je na voljo podjetjem, naj ne bi zadostovalo za prilagoditev spremenjenim določbam, niti naj ne bi omogočalo blažitve poslovne škode, ki jo je že mogoče oceniti. V obdobju med prenehanjem prehodnih učinkov razveljavljene določbe in sprejetjem novih pravil naj bi nastala situacija, ki je v nasprotju z načelom pravne varnosti, in naj bi bile resno kršene tako pravice proizvajalcev vozil kot pravice potrošnikov.

         (1)  Uredba Komisije (EU) 2016/646, z dne 20. aprila 2016, o spremembi Uredbe (ES) št. 692/2008 glede emisij iz lahkih potniških in gospodarskih vozil (Euro 6) (UL 2016, L 109, str. 1).


title: Zadeva C-179/19 P: Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 23. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti razširjeni senat) z dne 13. decembra 2018 v združenih zadevah T-339/16, T-352/16 in T-391/16, Ville de Paris, Ville de Bruxelles in Ayuntamiento de Madrid/Evropska komisija

text:
               6.5.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/32

      Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 23. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti razširjeni senat) z dne 13. decembra 2018 v združenih zadevah T-339/16, T-352/16 in T-391/16, Ville de Paris, Ville de Bruxelles in Ayuntamiento de Madrid/Evropska komisija
      (Zadeva C-179/19 P)
      (2019/C 155/38)
      Jezika postopka: španščina in francoščina

         Stranke

         Pritožnica: Evropska komisija (zastopnik: J.-F. Brakeland, agent)

         Druge stranke v postopku: Ville de Paris, Ville de Bruxelles, Ayuntamiento de Madrid

         Predloga

                  —

                  Sodba Splošnega sodišča z dne 13. decembra 2018, ki je bila istega dne vročena Komisiji, v združenih zadevah T-339/16, T-352/16 in T-391/16 Ville de Paris, Ville de Bruxelles in Ayuntamiento de Madrid/Evropska komisija naj se razveljavi, tožbe, vložene na prvi stopnji, naj se zavrne, tožečim strankam naj se naloži plačilo stroškov;
                  ali, podredno,

                  —

                  sodba naj se razveljavi, zadeva naj se vrne v ponovno odločanje Splošnemu sodišču, odločitev o stroških na obeh stopnjah naj se pridrži.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožba vsebuje en pritožbeni razlog. Komisija meni, da je Splošno sodišče v točkah od 121 do 151 sodbe napačno uporabilo pravo, s tem da je ugotovilo, da se z Uredbo 2016/646 (1) spreminja bistveno vsebino Uredbe 715/2007 (2). Ta napaka je deloma posledica napačne razlage pojma sprememba, ki jo Splošno sodišče opisuje kot „spremembo de facto“, in deloma napačne razlage obsega Uredbe 2016/646. S tem ta sodba ogroža medinstitucionalno ravnotežje Unije.

         (1)  Uredba Komisije (EU) 2016/646 z dne 20. aprila 2016 o spremembi Uredbe (ES) št. 692/2008 glede emisij iz lahkih potniških in gospodarskih vozil (Euro 6) (UL 2016, L 109, str. 1).

         (2)  Uredba (ES) št. 715/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. junija 2007 o homologaciji motornih vozil glede na emisije iz lahkih potniških in gospodarskih vozil (Euro 5 in Euro 6) in o dostopu do informacij o popravilu in vzdrževanju vozil (UL 2007, L 171, str. 1).


title: Zadeva C-186/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 26. februarja 2019 – Supreme Site Services GmbH, Supreme Fuels GmbH & Co KG, Supreme Fuels Trading Fze/Supreme Headquarters Allied Powers Europe

text:
               6.5.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/33

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 26. februarja 2019 – Supreme Site Services GmbH, Supreme Fuels GmbH & Co KG, Supreme Fuels Trading Fze/Supreme Headquarters Allied Powers Europe
      (Zadeva C-186/19)
      (2019/C 155/39)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Hoge Raad der Nederlanden

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožniki: Supreme Site Services GmbH, Supreme Fuels GmbH & Co KG, Supreme Fuels Trading Fze

         Nasprotna stranka v postopku s pritožbo: Supreme Headquarters Allied Powers Europe

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                              (a)

                              Ali je treba Uredbo (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (prenovitev) (UL 2012, L 351, str. 1, in popravek v UL 2014, L 325, str. 30, v nadaljevanju Uredba Bruselj Ia) razlagati tako, da je treba zadevo, kakršna je obravnavana – v kateri mednarodna organizacija predlaga (i) razveljavitev zavarovanja z rubežem pri tretji osebi, ki ga je v drugi državi članici predlagala nasprotna stranka, in (ii) prepoved, da bi nasprotna stranka ponovno na isti dejanski podlagi vložila predlog za zavarovanje z rubežem, pri tem pa se v utemeljitev teh predlogov sklicuje na imuniteto pred izvršbo – v celoti ali delno šteti za civilno ali gospodarsko zadevo v smislu člena 1(1) Uredbe Bruselj Ia?

                              (b)

                              Ali je pri odgovoru na vprašanje 1(a) pomembna – in če je tako, na kak način – okoliščina, da je sodišče države članice dovolilo vložitev predloga za zavarovanje z rubežem za terjatev, za katero nasprotna stranka trdi, da jo ima do mednarodne organizacije, glede te terjatve pa v tej državi članici poteka postopek v glavni stvari, ki se nanaša na pogodbeni spor glede plačila za goriva, dobavljena v okviru mirovne operacije, ki jo izvaja mednarodna organizacija, ki je povezana s to mednarodno organizacijo?

                  2.

                              (a)

                              Če je odgovor na vprašanje 1(a) pritrdilen: ali je treba člen 24, točka 5, Uredbe Bruselj Ia razlagati tako, da so v primeru, v katerem je sodišče države članice dovolilo vložitev predloga za zavarovanje z rubežem pri tretji osebi, nato pa je bil ta rubež predlagan v drugi državi članici, za odločanje o predlogu za razveljavitev tega zavarovanja z rubežem izključno pristojna sodišča države članice, v kateri je bilo predlagano zavarovanje z rubežem pri tretji osebi?

                              (b)

                              Ali je pri odgovoru na vprašanje 2(a) pomembna – in če je tako, na kak način – okoliščina, da je mednarodna organizacija predlog za razveljavitev zavarovanja z rubežem pri tretji osebi utemeljevala z imuniteto pred izvršbo?

                  3.

                  Če je pri odgovoru na vprašanje, ali gre za civilno ali gospodarsko zadevo v smislu člena 1(1) Uredbe Bruselj Ia, oziroma na vprašanje, ali gre za predlog, ki spada na področje uporabe člena 24, točka 5, Uredbe Bruselj Ia, upoštevna okoliščina, da je mednarodna organizacija v okviru svojih predlogov a uveljavljala ugovor imunitete pred izvršbo: v kakšnem obsegu je sodišče, pred katerim poteka postopek, dolžno razsoditi, ali se ta ugovor imunitete pred izvršbo uveljavlja upravičeno, in ali pri tem velja pravilo, da mora upoštevati vse podatke, ki so mu na voljo, tudi – v obravnavani zadevi – ugovore nasprotne stranke v pritožbenem postopku, ali katero drugo pravilo?


title: Zadeva C-193/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Förvaltningsrätten i Malmö (Švedska) 27. februarja 2019 – A/Migrationsverket

text:
               6.5.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/34

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Förvaltningsrätten i Malmö (Švedska) 27. februarja 2019 – A/Migrationsverket
      (Zadeva C-193/19)
      (2019/C 155/40)
      Jezik postopka: švedščina

         Predložitveno sodišče

      Förvaltningsrätten i Malmö

         Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: A

         Nasprotna stranka: Migrationsverket

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali določbe Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma, vključno zlasti z določbami o sistematičnem iskanju v SIS, in Zakonika o schengenskih mejah, vključno zlasti s tam določeno zahtevo po imetništvu veljavnega potnega lista, pomenijo ovire za izdajo dovoljenj za prebivanje na podlagi vlog, oddanih na Švedskem, ki ne temeljijo na zaščiti ali humanitarnih razlogih, kadar identiteta ni jasno ugotovljena?

                  2.

                  Če je odgovor pritrdilen, ali lahko izjemo glede določanja identitete urejata nacionalno pravo ali sodna praksa?

                  3.

                  Če je odgovor na vprašanje iz točke 2 nikalen, ali pravo Unije predvideva kakršno koli odstopanje?


title: Zadeva C-206/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administratīvā rajona tiesa (Latvija) 5. marca 2019 – SIA „KOB“/Madonas novada pašvaldības Administratīvo aktu strīdu komisija

text:
               6.5.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/34

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administratīvā rajona tiesa (Latvija) 5. marca 2019 – SIA „KOB“/Madonas novada pašvaldības Administratīvo aktu strīdu komisija
      (Zadeva C-206/19)
      (2019/C 155/41)
      Jezik postopka: latvijščina

         Predložitveno sodišče

      Administratīvā rajona tiesa

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: SIA „KOB“

         Tožena stranka: Madonas novada pašvaldības Administratīvo aktu strīdu komisija

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je zakonodaja države članice, na podlagi katere se od pravne osebe, da bi ta lahko pridobila lastninsko pravico na kmetijskih zemljiščih, zahteva, da – če je družbenik oziroma so družbeniki, ki imajo skupaj več kot polovico kapitala z glasovalno pravico v družbi, in vse osebe s pravico zastopanja te družbe državljani drugih držav članic Evropske unije, – predloži njihova potrdila o prijavi državljana Unije in dokument, ki potrjuje njihovo znanje uradnega jezika na ravni, ki ustreza vsaj B2, v nasprotju s pravom Unije in zlasti s členi 18, 49 in 63 PDEU?


title: Združene zadeve T-98/16, T-196/16 in T-198/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 19. marca 2019 – Italija in drugi/Komisija (Državne pomoči — Posredovanje zasebnopravnega konzorcija bank v korist ene od njegovih članic — Dovoljenje centralne banke države članice za posredovanje — Sklep o razglasitvi pomoči za nezdružljivo z notranjim trgom — Ničnostna tožba — Pojem državne pomoči — Pripisljivost državi — Državna sredstva)

text:
               6.5.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/36

      Sodba Splošnega sodišča z dne 19. marca 2019 – Italija in drugi/Komisija
      (Združene zadeve T-98/16, T-196/16 in T-198/16) (1)

      (Državne pomoči - Posredovanje zasebnopravnega konzorcija bank v korist ene od njegovih članic - Dovoljenje centralne banke države članice za posredovanje - Sklep o razglasitvi pomoči za nezdružljivo z notranjim trgom - Ničnostna tožba - Pojem državne pomoči - Pripisljivost državi - Državna sredstva)
      (2019/C 155/42)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranke

         Tožeča stranka v zadevi T-98/16: Italijanska republika (zastopniki: G. Palmieri, agentka, skupaj s S. Fiorentinom in P. Gentilijem, avvocati dello Stato)

         Tožeča stranka v zadevi T-196/16: Banca Popolare di Bari SCpA, nekdanja Tercas-Cassa di risparmio della provincia di Teramo SpA (Banca Tercas SpA) (Teramo, Italija) (zastopniki: A. Santa Maria, M. Crisostomo, E. Gambaro in F. Mazzocchi, odvetniki)

         Tožeča stranka v zadevi T-198/16: Fondo interbancario di tutela dei depositi (Rim, Italija) (zastopniki: M. Siragusa, G. Scassellati Sforzolini in G. Faella, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: P. Stancanelli, L. Flynn, A. Bouchagiar in D. Recchia, agenti)

         Intervenientka v podporo tožeče stranke v zadevi T-198/16: Banca d’Italia (représentants: M. Perassi, O. Capolino, M. Marcucci in M. Todino, odvetniki)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije (EU) 2016/1208 z dne 23. decembra 2015 o državni pomoči, ki jo je Italija dodelila banki Tercas (zadeva SA.39451 (2015/C) (ex 2015/NN)) (UL 2016, L 203, str. 1)

         Izrek

                  1.

                     Sklep Komisije (EU) 2016/1208 z dne 23. decembra 2015 o državni pomoči, ki jo je Italija dodelila banki Tercas (zadeva SA.39451 (2015/C) (ex 2015/NN)) se razglasi za ničen.

                  2.

                     Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 145, 25.4.2016.


title: Zadeva T-220/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. marca 2019 – Perry Ellis International Group/EUIPO (PRO PLAYER) (Znamka Evropske unije — Prijava besedna znamke Evropske unije PRO PLAYER — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009 [postal člen 7(1)(c) Uredbe (EU) 2017/1001])

text:
               6.5.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/37

      Sodba Splošnega sodišča z dne 12. marca 2019 – Perry Ellis International Group/EUIPO (PRO PLAYER)
      (Zadeva T-220/16) (1)

      (Znamka Evropske unije - Prijava besedna znamke Evropske unije PRO PLAYER - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009 [postal člen 7(1)(c) Uredbe (EU) 2017/1001])
      (2019/C 155/43)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Perry Ellis International Group Holdings Ltd (Nassau, Bahami) (zastopnika: O. Günzel in C. Tenkhoff, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: L. Rampini in K. Markakis, agenta)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 24. februarja 2016 (zadeva R 1091/2015-2) glede zahteve za registracijo besednega znaka PRO PLAYER kot znamke Evropske unije.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Družba Perry Ellis International Group Holdings Ltd poleg svojih stroškov nosi stroške, ki jih je priglasil Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO).

         (1)  UL C 232, 27.6.2016.


title: Združeni zadevi T-282/16 in T-283/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 19. marca 2019 – Inpost Paczkomaty in Inpost/Komisija (Državne pomoči — Poštni sektor — Nadomestilo neto stroška v zvezi z obveznostjo zagotavljanja univerzalnih storitev — Sklep, s katerim je pomoč razglašena za združljivo z notranjim trgom — Ničnostna tožba — Pravni interes — Obveznost obrazložitve — Enako obravnavanje — Sorazmernost — Lastninska pravica — Svoboda gospodarske pobude)

text:
               6.5.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/37

      Sodba Splošnega sodišča z dne 19. marca 2019 – Inpost Paczkomaty in Inpost/Komisija
      (Združeni zadevi T-282/16 in T-283/16) (1)

      (Državne pomoči - Poštni sektor - Nadomestilo neto stroška v zvezi z obveznostjo zagotavljanja univerzalnih storitev - Sklep, s katerim je pomoč razglašena za združljivo z notranjim trgom - Ničnostna tožba - Pravni interes - Obveznost obrazložitve - Enako obravnavanje - Sorazmernost - Lastninska pravica - Svoboda gospodarske pobude)
      (2019/C 155/44)
      Jezik postopka: poljščina

         Stranke

         Tožeča stranka v zadevi T-282/16: Inpost Paczkomaty in Inpost (Krakov, Poljska) (zastopnika: sprva T. Proć, nato D. Doktór, odvetnika)

         Tožeča stranka v zadevi T-283/16: Inpost S.A. (Krakov, Poljska) (zastopnik: W. Knopkiewicz, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnice: K. Herrmann, K. Blanc in D. Recchia, agentke)

         Intervenientka v podporo tožene stranke: Republika Poljska (zastopnik: B. Majczyna, agent)

         Predmet

      Predloga na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2015) 8236 final z dne 26. novembra 2015, v katerem ta ni nasprotovala ukrepu, ki so ga poljski organi priglasili v zvezi s pomočjo družbi Poczta Polska v obliki nadomestila neto stroška, ki ga je ta družba imela zaradi izpolnjevanja obveznosti zagotavljanja univerzalnih poštnih storitev za obdobje od 1. januarja 2013 do 31. decembra 2015.

         Izrek

                  1.

                     Tožbi se zavrneta.

                  2.

                     Družbi Inpost Paczkomaty sp. z o.o. in Inpost S.A. nosita vsaka svoje stroške in tudi stroške, ki so nastali Evropski komisiji.

                  3.

                     Republika Poljska nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 270, 25.7.2016.


title: Zadeva T-310/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 20. marca 2019 – Foshan Lihua Ceramic/Komisija (Damping — Uvoz keramičnih ploščic s poreklom iz Kitajske — Člen 11(4) in (5) ter člen 17 Uredbe (ES) št. 1225/2009 (postala člen 11(4) in (5) ter člen 17 Uredbe (EU) 2016/1036) — Zavrnitev odobritve statusa novega proizvajalca izvoznika v smislu člena 3 Izvedbene uredbe (EU) št. 917/2011 — Vzorčenje — Individualna preiskava — Zaupnost)

text:
               6.5.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/38

      Sodba Splošnega sodišča z dne 20. marca 2019 – Foshan Lihua Ceramic/Komisija
      (Zadeva T-310/16) (1)

      (Damping - Uvoz keramičnih ploščic s poreklom iz Kitajske - Člen 11(4) in (5) ter člen 17 Uredbe (ES) št. 1225/2009 (postala člen 11(4) in (5) ter člen 17 Uredbe (EU) 2016/1036) - Zavrnitev odobritve statusa novega proizvajalca izvoznika v smislu člena 3 Izvedbene uredbe (EU) št. 917/2011 - Vzorčenje - Individualna preiskava - Zaupnost)
      (2019/C 155/45)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Foshan Lihua Ceramic Co. Ltd (Foshan, Kitajska) (zastopniki: B. Spinoit, D. Philippe in A. Wese, odvetniki)

         Tožena stranka: Komisija (zastopniki: sprva A. Demeneix, M. França in T. Maxian Rusche, nato A. Demeneix, T. Maxian Rusche in N. Kuplewatzky, agenti)

         Intervenient v podporo tožene stranke: Cerame-Unie AISBL (Bruselj, Belgija) (zastopnik: V. Akritidis, odvetnik)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Izvedbenega sklepa Komisije C(2016) 2136 z dne 15. aprila 2016 o zavrnitvi zahtevka za status novega proizvajalca izvoznika v zvezi z dokončnimi protidampinškimi ukrepi, ki so bili z Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 917/2011 uvedeni na uvoz keramičnih ploščic s poreklom iz Ljudske republike Kitajske.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Družba Foshan Lihua Ceramic Co. Ltd nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

                  3.

                     Cerame-Unie AISBL nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 305, 22.8.2016.


title: Zadeva T-138/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 20. marca 2019 – Prim/EUIPO – Primed Halberstadt Medizintechnik (PRIMED) (Znamka Evropske unije — Postopek za ugotovitev ničnosti — Besedna znamka Evropske unije PRIMED — Prejšnje figurativne nacionalne znamke PRIM S.A., PRiM, S.A. SUMINISTROS MEDICOS in GRUPO PRiM — Resna in dejanska uporaba prejšnjih znamk — Člen 57(2) in (3) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 64(2) in (3) Uredbe (EU) 2017/1001) — Pravica do izjave — Člen 75, drugi stavek, Uredbe št. 207/2009 (postal člen 94(1), drugi stavek, Uredbe 2017/1001) — Predložitev dokazov prvič pred odborom za pritožbe — Diskrecijska pravica odbora za pritožbe — Opredelitev novih ali dodatnih dokazov — Člen 76(2) Uredbe št. 207/2009 (postal člen 95(2) Uredbe 2017/1001))

text:
               6.5.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/39

      Sodba Splošnega sodišča z dne 20. marca 2019 – Prim/EUIPO – Primed Halberstadt Medizintechnik (PRIMED)
      (Zadeva T-138/17) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek za ugotovitev ničnosti - Besedna znamka Evropske unije PRIMED - Prejšnje figurativne nacionalne znamke PRIM S.A., PRiM, S.A. SUMINISTROS MEDICOS in GRUPO PRiM - Resna in dejanska uporaba prejšnjih znamk - Člen 57(2) in (3) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 64(2) in (3) Uredbe (EU) 2017/1001) - Pravica do izjave - Člen 75, drugi stavek, Uredbe št. 207/2009 (postal člen 94(1), drugi stavek, Uredbe 2017/1001) - Predložitev dokazov prvič pred odborom za pritožbe - Diskrecijska pravica odbora za pritožbe - Opredelitev novih ali dodatnih dokazov - Člen 76(2) Uredbe št. 207/2009 (postal člen 95(2) Uredbe 2017/1001))
      (2019/C 155/46)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Prim, SA (Móstoles, Španija) (zastopnik: L. Broschat García, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: A. Lukošiūtė, agent)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe EUIPO, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Primed Halberstadt Medizintechnik GmbH (Halberstadt, Nemčija) (zastopnik: D. Donath, odvetnik)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 19. decembra 2016 (združeni zadevi R 2494/2015-4 in R 163/2016-4) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med družbama Prim in Primed Halberstadt Medizintechnik.

         Izrek

                  1.

                     Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 19. decembra 2016 (združeni zadevi R 2494/2015-4 in R 163/2016-4) se razveljavi.

                  2.

                     Tožba se v preostalem zavrne.

                  3.

                     EUIPO nosi svoje stroške in polovico stroškov družbe Prim, SA.

                  4.

                     Družba Primed Halberstadt Medizintechnik GmbH nosi svoje stroške in polovico stroškov družbe Prim.

         (1)  UL C 129, 24.4.2017.