title: Zadeva F-65/08: Tožba, vložena 30. julija 2008 – Kipp proti Europolu

text:
               8.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 285/55

         Tožba, vložena 30. julija 2008 – Kipp proti Europolu
   (Zadeva F-65/08)
   (2008/C 285/98)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Michael Kipp (La Haye, Nizozemska) (zastopnik: P. de Casparis, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski policijski urad (Europol)
   Predmet in opis spora
   Razglasitev ničnosti odločbe z dne 4. oktobra 2007, s katero je Europol obvestil tožečo stranko, da ni nobene možnosti, da bi ji ponudil delo za nedoločen čas.
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba z dne 4. oktobra 2007, s katero je tožena stranka obvestila tožečo stranko, da ni nobene možnosti, da bi ji ponudila delo za nedoločen čas, in odločba z dne 29. aprila 2008, s katero je bila zavrnjena pritožba, ki je bila vložena zoper prvo odločbe in odločbo z dne 12. junija 2008, ki potrjuje odločbo z dne 4. oktobra 2007, naj se razglasita za nični;

               —

               Europolu naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-185/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo 22. aprila 2015 Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenija)– Marjan Kostanjevec/F&S LEASING, G.m.b.H.

text:
               3.8.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 254/4

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo 22. aprila 2015 Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenija)– Marjan Kostanjevec/F&S LEASING, G.m.b.H.
   (Zadeva C-185/15)
   (2015/C 254/05)
   Jezik postopka: slovenščina

      Predložitveno sodišče

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Marjan Kostanjevec

      Tožena stranka: F&S LEASING, G.m.b.H.

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1)

               Ali je treba pojem nasprotne tožbe v smislu 3. točke 6. člena Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 (1) razlagati tako, da zajema tudi tožbo, ki je bila kot nasprotna tožba po nacionalnem pravu vložena potem, ko je bila v revizijskem postopku razveljavljena pravnomočna in izvršljiva sodba v postopku po prvotni tožbi toženca in je bila ta ista zadeva vrnjena sodišču prve stopnje v novo sojenje, tožnik pa s svojo nasprotno tožbo na obogatitveni podlagi zahteva vračilo zneska, ki ga je bil dolžan plačati po razveljavljeni sodbi iz postopka po prvotni tožbi toženca?

               2)

               Ali je treba pojem „zadeva v zvezi s potrošniško pogodbo“ iz 1. Točke 15. člena Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 razlagati tako, da zajema tudi situacijo, ko potrošnik tožbo, s katero uveljavlja zahtevek zaradi neupravičene obogatitve, vlaga kot nasprotno tožbo po nacionalnem pravu v zvezi s prvotno tožbo, pri kateri pa gre za zadevo v zvezi s potrošniško pogodbo v smislu navedene določbe Uredbe Sveta (ES) št. 44/200 1, tožnik – potrošnik pa z njo zahteva vračilo zneska, ki gaje bil dolžan plačati po (kasneje) razveljavljeni sodbi iz postopka po prvotni tožbi toženca, torej vračilo zneska, ki izhaja iz zadeve v zvezi s potrošniško pogodbo?

               3)

               Če pristojnosti v opisanem primeru ni mogoče opreti ne na pravila o pristojnosti za nasprotno tožbo niti na pravila o pristojnosti za potrošniške pogodbe, pa se postavlja še vprašanje:

                           a)

                           ali je treba pojem „zadeva v zvezi s pogodbo“ iz 1. točke 5. člena Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 razlagati tako, da zajema tudi tožbo, s katero tožnik uveljavlja zahtevek zaradi neupravičene obogatitve, vlaga pa jo kot nasprotno tožbo po nacionalnem pravu v zvezi s prvotno toženčevo tožbo, ki se nanaša na pogodbeno razmerje med strankama, predmet zahtevka zaradi neupravičene obogatitve pa je vračilo zneska, ki ga je bil dolžan plačati po (kasneje) razveljavljeni sodbi iz postopka po prvotni tožbi toženca, torej vračilo zneska, ki izhaja iz zadeve v zvezi s pogodbo;
                           in če je na prejšnje vprašanje mogoče odgovoriti pritrdilno, še vprašanje:

                           b)

                           ali je v opisanem primeru pristojnost po kraju izpolnitve v smislu 1. točke 5. člena Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 treba presojati glede na pravila, ki veljajo za izpolnitev obveznosti iz zahtevka zaradi neupravičene obogatitve?

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah, (UL L 12, 16.1.2001, str. 1) (posebna izdaja v slovenščini: poglavje 19 zvezek 04 str. 42)


title: Zadeva C-324/06: Tožba, vložena 24. julija 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki

text:
               16.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 224/28

         Tožba, vložena 24. julija 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki
   (Zadeva C-324/06)
   (2006/C 224/52)
   Jezik postopka: portugalščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: A. Szmytkowska in P. Andrade, zastopnika)

      Tožena stranka: Portugalska republika
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da Portugalska republika s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2004/116/ES z dne 23. decembra 2004 o spremembi Priloge k Direktivi Sveta 82/471/EGS v zvezi z vključitvijo Candide guilliermondii
                   (1), oziroma v vsakem primeru s tem, da o njih ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;

               —

               Portugalski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos te direktive se je iztekel 23. marca 2005.

      (1)  UL L 379, str. 81.


title: Zadeva C-555/14: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 16. februarja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n°6 de Murcia – Španija) – IOS Finance EFC SA/Servicio Murciano de Salud (Predhodno odločanje — Boj proti zamudam pri plačilih v trgovinskih poslih — Direktiva 2011/7/EU — Trgovinski posli med zasebnimi podjetji in javnimi organi — Nacionalna ureditev, ki takojšnjo izterjavo glavnice terjatve pogojuje z odpovedjo obrestim za zamudo pri plačilu in nadomestilu za stroške izterjave)

text:
               10.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/2

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 16. februarja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no6 de Murcia – Španija) – IOS Finance EFC SA/Servicio Murciano de Salud
   (Zadeva C-555/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Boj proti zamudam pri plačilih v trgovinskih poslih - Direktiva 2011/7/EU - Trgovinski posli med zasebnimi podjetji in javnimi organi - Nacionalna ureditev, ki takojšnjo izterjavo glavnice terjatve pogojuje z odpovedjo obrestim za zamudo pri plačilu in nadomestilu za stroške izterjave))
   (2017/C 112/02)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no6 de Murcia

      Strankie v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: IOS Finance EFC SA

      Tožena stranka: Servicio Murciano de Salud

      Izrek

   Direktivo 2011/7/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o boju proti zamudam pri plačilih v trgovinskih poslih in zlasti njen člen 7(2) in (3) je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki omogoča, da se upnik v zameno za takojšnje plačilo zneska glavnice zapadlih terjatev odpove temu, da bi zahteval obresti za zamudo pri plačilu in nadomestilo za stroške izterjave, če je taka odpoved sprejeta svobodno, kar mora preveriti nacionalno sodišče.

      (1)  UL C 56, 16.2.2015.


title: Zadeva C-140/14: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 16. julija 2015 – Evropska komisija/Republika Slovenija (Neizpolnitev obveznosti države — Direktivi 2008/98/ES in 1999/31/ES — Preprečevanje in odstranjevanje vnosa zemeljskega izkopa in drugih odpadkov — Odlaganje na odlagališčih — Nesprejetje ukrepov za odstranjevanje in skladiščenje teh odpadkov — Uveljavljanje pravnih sredstev)

text:
               21.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 311/10

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 16. julija 2015 – Evropska komisija/Republika Slovenija
   (Zadeva C-140/14) (1)

   ((Neizpolnitev obveznosti države - Direktivi 2008/98/ES in 1999/31/ES - Preprečevanje in odstranjevanje vnosa zemeljskega izkopa in drugih odpadkov - Odlaganje na odlagališčih - Nesprejetje ukrepov za odstranjevanje in skladiščenje teh odpadkov - Uveljavljanje pravnih sredstev))
   (2015/C 311/10)
   Jezik postopka: slovenščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: E. Sanfrutos Cano in M. Žebre, agenta)

      Tožena stranka: Republika Slovenija (zastopnik: J. Morela, agentka)

      Izrek

               1.

               Republika Slovenija

                           —

                           s tem, da je odobrila vnos zemeljskega izkopa na parceli št. 115/1 k.o. Teharje (Bukovžlak), ne da bi zagotovila, da na tej lokaciji pred tem ali sočasno niso bili vneseni nobeni drugi odpadki, in s tem, da ni sprejela nobenega ukrepa za odstranitev odpadkov, za katere ne velja izdano dovoljenje, s te lokacije, ki jo je treba šteti za nezakonito odlagališče, ker ne izpolnjuje pogojev in zahtev, določenih v členih 13 in 36(1) Direktive 2008/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 o odpadkih in razveljavitvi nekaterih direktiv na eni strani in v členih 5(3)(e), 6 v povezavi z Odločbo Sveta z dne 19. decembra 2002 o določitvi meril in postopkov za sprejemanje odpadkov na odlagališčih na podlagi člena 16 in Priloge II k Direktivi 1999/31/ES (2003/33/ES), od 7 do 9, 11 in 12 Direktive Sveta 1999/31/ES z dne 26. aprila 1999 o odlaganju odpadkov na odlagališčih ter prilogah od I do III k zadnjenavedeni direktivi na drugi strani, ter

                           —

                           s tem, da od aprila 2009 ni sprejela zadostnih ukrepov za preprečevanje in nato odstranitev vnosa zemeljskega izkopa, ki se uvršča med odpadke s klasifikacijsko številko 17 05 06 (zemeljski izkopi, ki niso vsebovani v klasifikacijski številki 17 05 05) in klasifikacijsko številko 17 05 05 (zemeljski izkopi, ki vsebujejo nevarne snovi), na lokaciji del za gradnjo komunalne infrastrukture za poslovno cono Gaberje jug, tako da je to lokacijo prav tako treba šteti za nezakonito odlagališče, ker ne izpolnjuje zgoraj navedenih določb direktiv 1999/31 in 2008/98 ter členov 12, 15 in 17 zadnjenavedene direktive,
                           ni izpolnila obveznosti iz vseh teh določb.

               2.

               Republiki Sloveniji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 184, 16.6.2014.


title: Zadeva F-47/13: Tožba, vložena 17. maja 2013 – ZZ proti Svetu

text:
               20.7.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 207/63

         Tožba, vložena 17. maja 2013 – ZZ proti Svetu
   (Zadeva F-47/13)
   2013/C 207/110
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: M. Velardo, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe, da se tožeče stranke ne uvrsti na seznam uradnikov funkcionalne skupine AD, ki so bili predlagani za napredovanje v letu 2012.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba št. 63/12 Generalnega sekretariata Sveta z dne 20. julija 2012 v zvezi s seznamom uradnikov, ki so bili predlagani za napredovanje v obdobju 2012, na katerem ni bilo imena tožeče stranke, in odločba Organa, pristojnega za imenovanje, z dne 11. februarja 2011 naj se razglasita za nični;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo odškodnine za nastalo nepremoženjsko in premoženjsko škodo skupaj z zamudnimi in kompenzacijskimi obrestmi po obrestni stopnji 6,75 %;

               —

               Svetu naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva T-470/15: Tožba, vložena 11. avgusta 2015 – Cham/Svet

text:
               12.10.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 337/36

         Tožba, vložena 11. avgusta 2015 – Cham/Svet
   (Zadeva T-470/15)
   (2015/C 337/40)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Cham Holding (Damask, Sirija) (zastopnik: E. Ruchat, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da je tožba tožeče stranke dopustna in utemeljena;

               —

               posledično Sklep (SVZP) 2015/837 z dne 28. maja 2015 in poznejše akte za njegovo izvajanje razglasi za nične v delu, v katerem se nanašajo na tožečo stranko;

               —

               Svetu Evropske unije naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge, ki so v bistvu enaki ali podobni tožbenim razlogom iz zadeve Makhlouf/Svet (T-432/11) (1).

      (1)  UL C 290, str. 13.


title: Zadeva T-399/15: Tožba, vložena 20. julija 2015 – Morgan & Morgan/UUNT – Grupo Morgan & Morgan (Morgan & Morgan)

text:
               21.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 311/56

         Tožba, vložena 20. julija 2015 – Morgan & Morgan/UUNT – Grupo Morgan & Morgan (Morgan & Morgan)
   (Zadeva T-399/15)
   (2015/C 311/61)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Morgan & Morgan International Insurance Brokers S.r.l. (Conegliano, Italija) (zastopnika: F. Gatti in F. Caricato, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Grupo Morgan & Morgan (Ciudad de Panamá, Panama)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Prijavitelj: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Skupnosti, ki vsebuje besedne elemente „Morgan & Morgan“– Prijava št. 11 596 087

      Postopek pred UUNT: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba prvega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 7. maja 2015 v zadevi R 1657/2014-1

      Tožbeni predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               prizna in razglasi, da je tožba, ki jo je vložila tožeča stranka, dopustna in utemeljena;

               —

               spremeni izpodbijano odločbo;

               —

               odobri dokončno registracijo znamke Skupnosti št. 11 596 087 v imenu Morgan & Morgan International Insurance Brokers s.r.l. iz razreda 36;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov v vseh treh postopkih.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009


title: Zadeva C-531/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španija) 8. oktobra 2015 – Elda Otero Ramos/Servicio Galego de Saúde, Instituto Nacional de la Seguridad Social

text:
               21.12.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 429/10

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španija) 8. oktobra 2015 – Elda Otero Ramos/Servicio Galego de Saúde, Instituto Nacional de la Seguridad Social
   (Zadeva C-531/15)
   (2015/C 429/14)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Elda Otero Ramos

      Toženi stranki: Servicio Galego de Saúde in Instituto Nacional de la Seguridad Social

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali se za tveganje med dojenjem, kot ga določa člen 26(4) v zvezi z (3) Ley de Prevención de Riesgos Laborales, ki je nacionalna španska določba s katero je prenesen člen 5(3) Direktive Sveta 92/85/EGS (1) z dne 19. oktobra 1992 o uvedbi ukrepov za spodbujanje izboljšav na področju varnosti in zdravja pri delu nosečih delavk in delavk, ki so pred kratkim rodile ali dojijo, uporabljajo določbe o dokaznem bremenu iz člena 19 Direktive 2006/54/ES (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu (preoblikovano)?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali se lahko za dejstva, na podlagi katerih se lahko domneva, da je prišlo do neposredne ali posredne diskriminacije v smislu člena 19 Direktive, šteje izpostavljenost tveganju za dojenje pri opravljanju poklica medicinske sestre, ki dela na oddelku za nujno medicinsko pomoč bolnišnice, ki je izkazana z obrazloženim mnenjem zdravnika, ki je hkrati tudi vodja oddelka za nujno medicinsko pomoč v bolnišnici, kjer delavka opravlja svoje delo?

               3.

               Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen, ali se lahko štejeta za dokaz – v vseh primerih in brez možnosti za izpodbijanje, da ni šlo za kršitev načela enakosti v smislu navedenega člena 19 – okoliščini da delovno mesto, ki ga zaseda delavka, na seznamu delovnih mest, ki ga je podjetje pripravilo po posvetovanju s predstavniki delavcev, spada med delovna mesta brez tveganja, in da je služba za preventivno medicino/preprečevanje tveganja pri delu zadevne bolnišnice izdala izjavo o zmožnosti, ne da bi bilo podanih več pojasnil o tem, kako se je prišlo do ugotovitev v teh dokumentih?

               4.

               Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen in na tretje vprašanje nikalen, katera od strank – tožeča delavka ali tožena delodajalka – nosi, v skladu s členom 19 Direktive 2006/54/ES dokazno breme, potem ko se dokaže obstoj tveganja za mater ali doječega se otroka, ki izhaja iz opravljanja dela, (1) da prilagoditev delovnih pogojev ali delovnega časa ni izvedljiva ali da lahko pogoji na delovnem mestu kljub taki prilagoditvi negativno vplivajo na zdravje noseče ali doječe delavke – člen 26(2) v zvezi z (4) Ley de Prevención de Riesgos Laborales, s katerim je prenesen člen 5(2) Direktive 92/85/EGS – in (2) da sprememba delovnega mesta tehnično ali objektivno ni izvedljiva ali je zaradi utemeljenih razlogov ni mogoče razumno zahtevati – člen 26(3) v zvezi z (4) Ley de Prevención de Riesgos Laborales, s katerim je prenesen člen 5(3) Direktive 92/85/EGS?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 2 str. 110.

      (2)  UL L 204, str. 23.


title: Zadeva C-109/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Korkein hallinto-oikeus (Finska) 29. februarja 2012 – Laboratoires Lyocentre

text:
               5.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 133/20

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Korkein hallinto-oikeus (Finska) 29. februarja 2012 – Laboratoires Lyocentre
   (Zadeva C-109/12)
   2012/C 133/36
   Jezik postopka: finščina

      Predložitveno sodišče

   Korkein hallinto-oikeus

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Laboratoires Lyocentre

      Drugi stranki: Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus, Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali okoliščina, da je bil v eni državi članici preparat v skladu z Direktivo o medicinskih pripomočkih 93/42/EGS (1) uvrščen med medicinske pripomočke, opremljene z oznako CE, v smislu navedene direktive, preprečuje, da bi pristojni nacionalni organ druge države članice navedeni preparat zaradi farmakološkega, imunološkega ali presnovnega delovanja uvrstil med zdravila v smislu člena 1(2)(b) Direktive o zdravilih 2001/83/ES (2)?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali lahko navedeni pristojni nacionalni organ uvrsti preparat med zdravila le po postopku v skladu z Direktivo o zdravilih 2001/83/ES ali pa mora – pred začetkom postopka za uvrstitev med zdravila – bodisi ravnati v skladu s postopkom na podlagi zaščitne klavzule iz člena 8 Direktive o medicinskih pripomočkih 93/42/EGS bodisi upoštevati določbe o neustrezno pritrjeni oznaki CE iz njenega člena 18?

               3.

               Ali Direktiva o zdravilih 2001/83/ES, Direktiva o medicinskih pripomočkih 93/42/EGS ali drugi predpisi Unije (med drugim varovanje zdravja in življenja ljudi ter varstvo potrošnikov) izključujejo, da bi se na ozemlju iste države članice preparati, ki imajo enake sestavine in enako delovanje, na trgu prodajali po eni strani kot zdravila v smislu Direktive o zdravilih 2001/83/ES, za katere je potrebno dovoljenje za promet z zdravilom, in po drugi strani kot medicinski pripomočki v smislu Direktive o medicinskih pripomočkih 93/42/EGS?

      (1)  Direktiva Sveta 93/42/EGS z dne 14. junija 1993 o medicinskih pripomočkih (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 12, str. 82).

      (2)  Direktiva 2001/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 27, str. 69).


title: Zadeva F-141/11: Sklep Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 30. maja 2013 – Marcuccio proti Komisiji (Javni uslužbenci — Člen 34, odstavka 1 in 6, Poslovnika — Vloga, vložena s telefaksom v roku za vložitev tožbe — Lastnoročni podpis odvetnika, ki se razlikuje od podpisa na originalni vlogi, poslani po pošti — Prepozno vložena tožba — Očitna nedopustnost)

text:
               31.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 252/50

         Sklep Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 30. maja 2013 – Marcuccio proti Komisiji
   (Zadeva F-141/11) (1)

   (Javni uslužbenci - Člen 34, odstavka 1 in 6, Poslovnika - Vloga, vložena s telefaksom v roku za vložitev tožbe - Lastnoročni podpis odvetnika, ki se razlikuje od podpisa na originalni vlogi, poslani po pošti - Prepozno vložena tožba - Očitna nedopustnost)
   2013/C 252/90
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastopnik: G. Cipressa, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: C. Berardis-Kayser in J. Baquero Cruz, zastopnika skupaj z A. Dal Ferro, odvetnik)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti sklepa Komisije, s katerim je z molkom zavrnila predlog tožeče stranke za izplačilo neizplačanega dela osebnih prejemkov za obdobje od septembra do decembra 2010 in januarja 2011

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot očitno nedopustna.

               2.

               L. Marcuccio nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

      (1)  UL C 65, 3.3.2012, str. 25.


title: Zadeva T-442/12: Tožba, vložena 5. oktobra 2012 – Changmao Biochemical Engineering proti Svetu

text:
               24.11.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 366/39

         Tožba, vložena 5. oktobra 2012 – Changmao Biochemical Engineering proti Svetu
   (Zadeva T-442/12)
   2012/C 366/80
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (Changzhou, Kitajska) (zastopnika: E. Vermulst in S. Van Cutsem, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 626/2012 z dne 26. junija 2012 o spremembi Izvedbene uredbe (EU) št. 349/2012 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz vinske kisline s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (UL L 182, str. 1), v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, razglasi za nično;

               —

               tožeči stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

               1.

               V prvem tožbenem razlogu tožeča stranka zatrjuje, da je tožena stranka storila očitno napako pri presoji in da je kršila člen 2(7)(c), prva alineja Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske Skupnosti (UL L 343, str. 51), ker je zavrnila zahtevek tožeče stranke za tržnogospodarsko obravnavo na podlagi zatrjevanega izkrivljanja cene surovine benzena. Institucije Unije so storile očitno napako pri presoji, ker so primerjale cene benzena, ki je proizveden iz koksa, z benzenom, ki je proizveden iz nafte, in so svojo oceno oprle na izvozno dajatev benzena, za katero so vedele, da ni bila v veljavi. Poleg tega so institucije kršile člen 2(7)(c), prva alineja, Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009, ker so štele, da neobstoj povračila DDV za izvoz benzena pomeni znatno vmešavanje države v poslovne odločitve tožeče stranke.

               2.

               V drugem tožbenem razlogu zatrjuje, da je tožena stranka storila očitno napako pri presoji in da je kršila člen 11(3) Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009, ker bi moral Svet tožeči stranki med vmesnim pregledom podeliti status v tržnem gospodarstvu delujočega podjetja in je zato napačno ugotovil, da so se okoliščine glede dampinga znatno spremenile in da so bile te spremembe trajne.

               3.

               V tretjem tožbenem razlogu zatrjuje, da je tožena stranka kršila dolžnost obrazložitve, člen 296 PDEU in člene 6(7), 11(3), 14(2) ter 18(4) Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009, ker ni upoštevala in ni navedla razlogov za zavrnitev navedb in dokazov, ki jih je predložila tožeča stranka, in ker ni nedvomno navedla razlogov glede zatrjevanega izkrivljanja cene surovine benzena.

               4.

               V četrtem tožbenem razlogu zatrjuje, da je tožena stranka kršila člen 2(7)(c), drugi pododstavek, Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009, ker ni odločila o statusu v tržnem gospodarstvu delujočega podjetja v treh mesecih od začetka preiskave.

               5.

               V petem tožbenem razlogu zatrjuje, da je tožena stranka kršila člen 20(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009 in pravico do obrambe, ker je zavrnila razkritje podatkov, na podlagi katerih je bila izračunana normalna vrednost.


title: Zadeva T-335/08: Tožba, vložena 14. avgusta 2008 – BNP Paribas in BNL proti Komisiji

text:
               25.10.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 272/39

         Tožba, vložena 14. avgusta 2008 – BNP Paribas in BNL proti Komisiji
   (Zadeva T-335/08)
   (2008/C 272/79)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranke

      Tožeči stranki: BNP Paribas in Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) (zastopniki: R. Silvestri, G. Escalar in M. Todino, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožečih strank

               —

               Odločba Komisije z dne 11. marca 2008, št. C(2008)869 konč., o državni pomoči C-15/2007 (prej NN 20/2007) Italije glede „davčnih spodbud v podporo nekaterih prestrukturiranih bank“ naj se razglasi za nično iz navedenih razlogov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeči stranki v tej zadevi izpodbijata ukrep, s katerim je bil italijanski zakon št. 350/2003 v delu, v katerem določa posebno shemo davčne prerazporeditve („posebna shema“) sredstev nekaterih bank, ki izhajajo iz prestrukturiranja bančništva po zakonu št. 218, z dne 30. julija 1990 (v nadaljevanju „zakon Amato“), razglašen kot nezdružljiv s členom 87 Pogodbe ES na področju državnih pomoči. Po mnenju Komisije naj bi nezakonitost posebne sheme v smislu člena 87 Pogodbe temeljila na predpostavki, da je italijanski zakonodajalec na podlagi te sheme dodelil „selektivno“ davčno ugodnost zgolj bankam, podvrženim prestrukturiranju po zakonu Amato, ni pa predvidel podobne ugodnosti za druge ustanove in podjetja na splošno.
   Tožeči stranki v utemeljitev svojih trditev navajata, da je Komisija napačno menila, da posebna prerazporeditvena shema pomeni dodelitev gospodarske prednosti družbam upravičenkam in zato obliko nezakonite pomoči. Dejansko naj shema ne bi podeljevala davčne ugodnosti, saj naj bi bila le neobvezna shema, v katero se lahko vključi z vnaprejšnjimi plačili davka na podlagi nadomestne davčne osnove.
   Tudi če bi predpostavili, da zadevna shema podeli družbam, ki jo koristijo kakršnokoli ugodnost, ta vendarle ne pomeni državne pomoči, ker ni selektivna. Zadevni davčni režim naj bi bil koherentna rešitev v primerjavi s splošnim sistemom obdavčitve, saj temelji na objektivnih merilih oziroma potrebi po zagotovitvi, da lahko banke, ki so bile podvržene privatizaciji, ugodnosti na podlagi zakona Amato prerazporedijo prek obdavčitev po stopnji, ki upošteva delno obdavčitev na že priznani kapitalski dobiček, kot tudi druge togosti v zvezi z omenjenimi ugodnostmi; težave ki niso doletele vseh ostalih družb – ki niso banke, ki jih zadevajo ugodnosti na podlagi zakona št. 350/2003 – ki so ugodnosti pridobile drugače kot na podlagi tega zakona, in za katere je bil drugačen prerazdelitveni sistem popolnoma upravičen.
   Drugič, odločba Komisije je očitno pomanjkljivo obrazložena, ker izhaja iz napačnega prepričanja, da zakon št. 350/2003 ni določil nobenega splošnega sistema prerazporeditve. Komisija je, ker je napačno menila, da ne obstaja splošni sistem prerazporeditve, ki bi se primerjal s spornim sistemom, opustila kakršnokoli primerjavo med sistemoma za presojo elementov, ki bi lahko vplivali na skupno davčno breme obeh sistemov.
   Tožeče stranke menijo, da bi bilo tudi v primeru primerjave med sistemoma na podlagi teh elementov očitno, da posebni sistem v primerjavi s splošnim ne podeljuje nikakršne davčne ugodnosti v smislu uporabljene stopnje.


title: Zadeva T-856/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 21. junija 2017 – Rare Hospitality International/EUIPO (LONGHORN STEAKHOUSE) (Znamka Evropske unije — Prijava besedne znamke Evropske unije LONGHORN STEAKHOUSE — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(b) in (c), Uredbe (ES) št. 207/2009 — Enako obravnavanje in načelo dobrega upravljanja)

text:
               7.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 256/27

         Sodba Splošnega sodišča z dne 21. junija 2017 – Rare Hospitality International/EUIPO (LONGHORN STEAKHOUSE)
   (Zadeva T-856/16) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Prijava besedne znamke Evropske unije LONGHORN STEAKHOUSE - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(b) in (c), Uredbe (ES) št. 207/2009 - Enako obravnavanje in načelo dobrega upravljanja))
   (2017/C 256/31)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Rare Hospitality International, Inc. (Orlando, Florida, Združene države Amerike) (zastopnik: I. Lázaro Betancor, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: S. Bonne, agent)

      Predmet

   Tožba, vložena zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 12. septembra 2016 (zadeva R 2149/2015-5), v zvezi z zahtevo za registracijo besednega znaka LONGHORN STEAKHOUSE kot znamke Evropske unije

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Rare Hospitality International, Inc. se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 22, 23.1.2017.


title: Zadeva T-56/11: Tožba, vložena 25. januarja 2011 – SAS Cargo Gropup in drugi proti Komisiji

text:
               19.3.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 89/23

         Tožba, vložena 25. januarja 2011 – SAS Cargo Gropup in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-56/11)
   2011/C 89/45
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: SAS Cargo Gropup A/S (Kastrup, Danska), Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden (Stockholm, Švedska), in SAS AB (Stockholm, Švedska) (zastopniki: M. Kofmann, B. Creve, odvetnika, I. Forrester, QC, J. Killick in G. Forwood, Barristers)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi tožečih strank

               —

               Naj se odločba v celoti ali delno razglasi za nično;

               —

               naj se razglasi, da tožeče stranke niso odgovorne za celotno enotno, nadaljevano in sestavljeno kršitev, kot je opisana v odločbi, in če je treba, naj se odločba razglasi za nično v delu, v katerem so tožeče stranke ugotovljene za to odgovorne;

               —

               dalje in podredno, naj se zniža višina globe;

               —

               naj se Komisiji naloži plačilo stroškov;

               —

               naj se naloži drug tak nalog, ustrezen glede na okoliščine zadeve.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Ničnostna tožba zoper Odločbo Evropske komisije z dne 9. novembra 2010 o postopku po členu 101 Pogodbe o delovanju Evropske unije v zadevi COMP/39.258 – Airfreight glede koordinacije različnih elementov cene, ki se zaračuna za letalske tovorne storitve v zvezi z dodatkom za gorivo, varnostnim dodatkom in plačilom provizije za letalske posrednike
   V podporo tožbi tožeče stranke navajajo šest tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: bistvena kršitev postopka, kot tudi pravice tožečih strank do dobrega upravljanja, pravice do obrambe in splošnega načela enakosti orožij, s tem da je tožečim strankam zavrnila dostop do upoštevnih dokazov, obremenilnih in razbremenilnih, ki jih je Komisija prejela po ugotovitvah o možnih kršitvah, vendar se v izpodbijani odločbi sklicuje na (obremenilni dokaz).

               2.

               Drugi tožbeni razlog: domnevna nepristojnost v delu, v katerem sta v odločbi uporabljena člena 101 PDEU/53 EGP za storitve letalskega tovornega prometa, ki sta bila uvedeni v EGP z uporabo merila učinka, če se to ne nanaša na krajevno pristojnost členov 101 TFEU/53 EGP, in nepravilna uporaba merila izvrševanja prodaje zunaj EGP.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: domnevna očitna napaka pri presoji ravnanja, v katerega so bile tožeče stranke vpletene, in pri ugotovitvi, da je bilo s tem dokazano sodelovanje tožečih strank, ali védenje, pri celotni enotni, nadaljevani in sestavljeni kršitvi; poleg tega številni primeri ravnanja, na katere se sklicuje, ne predstavljajo kršitve ustreznega konkurenčnega prava.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: globa naj bi bila neupravičeno in nesorazmerno visoka, ob upoštevanju dejstva, da tožeče stranke niso sodelovale v celotni enotni in nadaljevani kršitvi, kot tudi upoštevanju ustreznih elementov (tudi olajševalnih okoliščin), ki bi jih bilo treba upoštevati pri določitvi zneska globe, naložene tožečim strankam.

               5.

               Peti tožbeni razlog: selektiven in samovoljen pregon tožečih strank (in drugih), medtem ko 72 drugih prevoznikov, ki naj bi v skladu z ugotovitvami o možnih kršitvah in odločbo sodelovali pri domnevno nezakonitih srečanjih in razpravah, ni bilo nikoli preganjanih. To sproža resna vprašanja v okviru Evropske konvencije o človekovih pravicah in Listine o temeljnih pravicah EU.

               6.

               Šesti tožbeni razlog: kršitev pravice tožečih strank do neodvisnega in nepristranskega sojenja iz člena 47 (2) Listine o temeljnih pravicah EU, ker je odločitev sprejel upravni organ, ki ima hkrati pooblastila za preiskavo in kaznovanje.


title: Zadeva T-259/11: Tožba, vložena 16. maja 2011 – Zinātnes, inovāciju un testēšānas centrs proti Komisiji

text:
               27.8.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 252/33

         Tožba, vložena 16. maja 2011 – Zinātnes, inovāciju un testēšānas centrs proti Komisiji
   (Zadeva T-259/11)
   2011/C 252/78
   Jezik postopka: latvijščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Zinātnes, inovāciju un testēšānas centrs (zastopnik: E. Darapoļskis, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlog

               —

               Sklep Evropske komisije, ki se nanaša na pogodbo 2003/004 979-06-03/1/0027 „Būvmateriālu inivāciju un testēšānas centra izveide“, sklenjeno v okviru nacionalnega programa PHARE 2003 v Latviji, naj se ob ugotovitvi, da za izterjavo vračila sredstev, pridobljenih iz programa PHARE v znesku 1 576 010,80 EUR ni podlage, razglasi za ničnega.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Evropska komisija (v nadaljevanju: Komisija) je v sklepu, ki se nanaša na pogodbo 2003/004 979-06-03/1/0027 „Būvmateriālu inivāciju un testēšānas centra izveide“, sklenjeno v okviru nacionalnega programa PHARE 2003 v Latviji (v nadaljevanju: izpodbijani sklep) odločila, da izterja finančne pomoči Evropske unije v znesku 1 474 200 EUR.
   Tožeča stranka meni, da Komisija pri sprejetju izpodbijanega sklepa ni spoštovala finančnega protokola, sklenjenega 19. septembra 2003 med Evropsko unijo in Republiko Latvijo, ki se nanaša na financiranje nacionalnega programa PHARE 2003 v Latviji (v nadaljevanju: finančni protokol), na podlagi katerega je bila 23. avgusta 2005 sklenjena pogodba s tožečo stranko glede pridobitve financiranja in je bila dodeljena pomoč v znesku 1 576 010,80 EUR. Tožeča stranka prav tako navaja, da je Komisija kršila Uredbo Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (1) (v nadaljevanju: finančna uredba) in Uredbo Komisije (ES, Euratom) št. 2342/2002 z dne 23. decembra 2002 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (2) (v nadaljevanju: izvedbena uredba).
   Tožeča stranka v podporo tožbe navaja te razloge.
   Prvič, tožeča stranka navaja, da je Komisija sprejela izpodbijani sklep, ne da bi skrbno preučila okoliščine primera in presodila dejansko stanje, ampak zgolj na podlagi poročil državnih uradnikov Republike Latvije, ki pa niso temeljila na mnenjih ali odločbah pristojnih organov. Tožeča stranka meni, da je bila Komisija pred uvedbo postopka za vračilo zneska dolžna preveriti obstoj kršitev, navedenih v poročilih omenjenih uradnikov Republike Latvije, in pridobiti potrebne dokaze, česar pa Komisija ni storila, ampak je le formalno preučila predhodno korespondenco. To je po mnenju tožeče stranke povzročilo, da so bila v tej zadevi prezrta pomembna dejstva in da se neutemeljeno terja vračilo sredstev iz programa PHARE, ki so bila izplačana.
   Drugič. tožeča stranka navaja, da Komisija ni uporabila možnosti, ki ji jih dajejo finančni protokol, finančna uredba in izvedbena uredba. Tožeča stranka v tem smislu trdi, da bi morala Komisija pri ugotovitvi kršitev najprej izračunati finančni učinek na proračun Skupnosti; potem, če bi ugotovila, da bi kršitve lahko imele bistvene finančne posledice, pa bi morala Republiki Latviji dati rok za njihovo odpravo. Navaja, da Komisija v tej zadevi ni uporabila navedenih možnosti, zaradi česar je z izpodbijanim sklepom kršila finančni protokol, člen 71 finančne uredbe ter člena 79 in 80 izvedbene uredbe.
   Tretjič, tožeča stranka navaja, da je izpodbijani sklep nesorazmeren in da je bil sprejet s kršitvijo postopka za sprejemanje sklepov, določenega ne samo v finančnem protokolu, temveč tudi v finančni uredbi in izvedbeni uredbi. Prav tako navaja, da sporni sklep ni bil objavljen, da ne vsebuje datuma sprejetja in da je bila z njim seznanjena šele po 9. marcu 2011 v okviru sodnega postopka, sproženega v Latviji.
   Četrtič, tožeča stranka zatrjuje, da je imel izpodbijani sklep zanjo resne posledice in ji je povzročil izgube, saj je podlaga za sodni postopek proti njej in ji v bodoče onemogoča dostop do pridobitve sredstev iz programa PHARE.
   Petič in zadnjič, tožeča stranka meni, da je izpodbijani sklep resno okrnil njen ugled, saj je bilo zaradi nezakonitih dejanj Komisije ogroženo sodelovanje novih partnerjev pri projektu in se je znatno zmanjšalo zaupanje investitorjev v tožečo stranko kot v sigurnega in stabilnega finančnega partnerja.

      (1)  UL L 248, 16.9.2002, str. 1.

      (2)  UL L 357, 31.12.2002, str. 1.


title: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 23. novembra 2004 v zadevi T-376/02, O proti Komisiji Evropskih skupnosti, (Uradniki — Člen 78 Kadrovskih predpisov — Invalidska pokojnina — Invalidska komisija — Sestava — Poklicna bolezen)

text:
               19.2.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/23

      SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 23. novembra 2004

      v zadevi T-376/02, O proti Komisiji Evropskih skupnosti,
       (1)

   (Uradniki - Člen 78 Kadrovskih predpisov - Invalidska pokojnina - Invalidska komisija - Sestava - Poklicna bolezen)
   (2005/C 45/51)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi T-376/02 O, nekdanji uradnik Komisije Evropskih skupnosti, stanujoč v Bruslju (Belgija), ki ga zastopata J. Van Rossum in J.-N. Louis, avocats, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, proti Komisiji Evropskih skupnosti (zastopnik: J. Currall, z naslovom za vročanje v Luksemburgu), katere predmet je predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije z dne 14. januarja 2002 o odobritvi invalidske pokojnine tožeči stranki, določeni v skladu z določbami člena 78, tretji pododstavek, Kadrovskih predpisov za uradnike Evropskih skupnosti, je Sodišče prve stopnje (peti senat), v sestavi P. Lindh, predsednica, R. García-Valdecasas in J. D. Cooke, sodnika, sodni tajnik: J. Palacio González, glavni administrator, dne 23. novembra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Odločba Komisije z dne 14. januarja 2002 o odobritvi invalidske pokojnine tožeči stranki se razglasi za nično.

               2.

               Komisiji se naloži plačilo stroškov v celoti.

      (1)  UL C 44, 22.2.2003.


title: Zadeva C-383/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sodbe Cour de cassation de Belgique z dne  7. oktobra 2005  v zadevi Raffaele Talotta proti državi Belgiji

text:
               14.1.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/11

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sodbe Cour de cassation de Belgique z dne 7. oktobra 2005 v zadevi Raffaele Talotta proti državi Belgiji
   (Zadeva C-383/05)
   (2006/C 10/21)
   Jezik postopka: francoščina
   Cour de cassation de Belgique je s sodbo z dne 7. oktobra 2005 v zadevi Raffaele Talotta proti državi Belgiji, ki ga je sodno tajništvo prejelo 24. oktobra 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložilo predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Cour de cassation de Belgique predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjem vprašanju:
   Ali je treba člen 43 — prej člen 52 — Pogodbe ES razlagati tako, da nasprotuje določbi nacionalnega prava kot je člen 182 Kraljevega odloka z dne 27. avgusta 1993, za uporabo člena 342(2) Zakonika o dohodnini 1992, določa uporabo najnižje davčne osnove samo za nerezidente?


title: Zadeva T-207/12 P: Pritožba, ki jo je 11. maja 2012 vložil Luigi Marcuccio zoper sklep Sodišča za uslužbence z dne 29. februarja 2012 v zadevi Marcuccio proti Komisiji, F-3/11

text:
               30.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 194/27

         Pritožba, ki jo je 11. maja 2012 vložil Luigi Marcuccio zoper sklep Sodišča za uslužbence z dne 29. februarja 2012 v zadevi Marcuccio proti Komisiji, F-3/11
   (Zadeva T-207/12 P)
   2012/C 194/45
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Pritožnik: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastopnik: G. Cipressa, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnik Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               brez izjeme razveljavi izpodbijani sklep v celoti;

               —

               primarno, ugodi vsem predlogom, ki jih je pritožnik vložil na prvi stopnji v zadevi, ki je predmet pritožbe;

               —

               toženi stranki naloži, naj pritožniku plača stroške, ki so mu nastali v tem pritožbenem postopku;

               —

               podredno, zadevo, ki je predmet pritožbe, vrne Sodišču za uslužbence v drugačni sestavi, da ponovno odloči o vseh predlogih, navedenih v tej pritožbi zgoraj.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Ta pritožba je vložena zoper sklep z dne 29. februarja 2012 v zadevi F-3/11, s katerim je bila kot očitno nedopustna zavržena tožba, s katero je bila predlagana razglasitev ničnosti domnevne zavrnitve Komisije, da bi v spis vložila dokument v zvezi z nesrečo pritožnika, na eni strani, in naložitev Komisiji, da plača 1000 EUR za povrnitev nastale škode na drugi strani.
   Pritožnik v utemeljitev pritožbe navaja dva pritožbena razloga.

               1.

               Prvi pritožbeni razlog se nanaša na neobstoj obrazložitve sklepa v delu, v katerem se nanaša na očitno nedopustnost, očitne dvome, paradoksalnost, izkrivljanje in potvarjanje dejstev, apodiktičnost in nelogičnost, neupoštevnost, nerazumnost, kršitev obveznosti „clare loqui“, neodločanje o predlogu, ki ga je vložil pritožnik, ter nepravilno, napačno, zmotno in nerazumno razlago in uporabo:

                           —

                           členov 26 in 26a Kadrovskih predpisov za uslužbence Evropske unije;

                           —

                           pravnih pravil v zvezi s pojmom izpodbojnega akta (natančneje, odstavki od 30 do 47, vključeni v izpodbijani sklep); in

                           —

                           pravnih pravil v zvezi obdelavo osebnih podatkov in dostopom posameznikov do teh podatkov, ki se nanašajo nanje in ki jih ima institucija Unije.

               2.

               Drugi pritožbeni razlog se nanaša na nezakonitost sklepa prvostopenjskega sodišča v delu, v katerem se nanaša na stroške (naslov med točkama 47 in 48 izpodbijanega sklepa).


title: Zadeva T-386/17: Tožba, vložena 23. junija 2017 – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO (Лидер)

text:
               7.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 256/40

         Tožba, vložena 23. junija 2017 – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO (Лидер)
   (Zadeva T-386/17)
   (2017/C 256/46)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH (Bühl, Nemčija) (zastopnik: A. Lingenfelser, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Evropske unije, ki vsebuje besedni element „Лидер“ – Prijava št. 15466 791

      Izpodbijana odločba: Odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 28. aprila 2017 v zadevi R 2066/2016-1

      Tožbeni predlog

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-197/06: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 17. aprila 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank van koophandel Hasselt – Belgija) – Confederatie van immobiliën-beroepen België, Beroepsinstituut van vastgoedmakelaars proti Willemu Van Leukenu (Priznavanje diplom – Direktiva 89/48/EGS – Nepremičninski posrednik)

text:
               7.6.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 142/4

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 17. aprila 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank van koophandel Hasselt – Belgija) – Confederatie van immobiliën-beroepen België, Beroepsinstituut van vastgoedmakelaars proti Willemu Van Leukenu
   (Zadeva C-197/06) (1)

   (Priznavanje diplom - Direktiva 89/48/EGS - Nepremičninski posrednik)
   (2008/C 142/04)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predložitveno sodišče
   Rechtbank van koophandel Hasselt
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Confederatie van immobiliën-beroepen België, Beroepsinstituut van vastgoedmakelaars

      Tožena stranka: Willem Van Leuken
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Rechtbank van koophandel Hasselt – Razlaga členov 3 in 4 Direktive Sveta 89/48/EGS z dne 21. decembra 1988 o splošnem sistemu priznavanja visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta (UL 1989, L 19, str. 16) – Obveznost za nepremičninskega posrednika s sedežem v državi članici, ki izvaja dejavnost posredovanja v drugi državi članici, da zadosti pogojem opravljanja tega poklica, ki jih zakonodaja te države nalaga na podlagi Direktive – Zahteva celo v primeru pogodbe o sodelovanju med tem posrednikom in posrednikom, ki je pridobil licenco v zadevni državi.
   Izrek
   Člena 3 in 4 Direktive Sveta 89/48 z dne 21. decembra 1988 o splošnem sistemu priznavanja visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta, kot je bila spremenjena z Direktivo 2001/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. maja 2001, nasprotujeta zakonodaji države članice, ki pogojuje opravljanje dejavnosti, kot so te v postopku v glavni stvari, na njenem ozemlju s strani osebe s sedežem v drugi državi članici v položaju, v katerem je tožena stranka v postopku v glavni stvari, s pridobitvijo dovoljenja, katerega podelitev je odvisna od uspeha na preizkusu usposobljenosti s pravnega področja.

      (1)  UL C 165, 15.7.2006.


title: Združeni zadevi T-117/07 in T-121/07: Sodba Splošnega sodišča z dne 3. marca 2011 – Areva in drugi proti Komisiji (Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Trg projektov za plinsko izolirane stikalne naprave — Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES in člena 53 Sporazuma EGP — Pravica do obrambe — Obveznost obrazložitve — Odgovornost za kršitev — Trajanje kršitve — Globe — Solidarna odgovornost za plačilo globe — Obteževalne okoliščine — Vloga vodje — Olajševalne okoliščine — Sodelovanje)

text:
               9.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/10

         Sodba Splošnega sodišča z dne 3. marca 2011 – Areva in drugi proti Komisiji
   (Združeni zadevi T-117/07 in T-121/07) (1)

   (Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Trg projektov za plinsko izolirane stikalne naprave - Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES in člena 53 Sporazuma EGP - Pravica do obrambe - Obveznost obrazložitve - Odgovornost za kršitev - Trajanje kršitve - Globe - Solidarna odgovornost za plačilo globe - Obteževalne okoliščine - Vloga vodje - Olajševalne okoliščine - Sodelovanje)
   2011/C 113/20
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Areva, delniška družba (Pariz, Francija), Areva T & D Holding SA (Pariz), Areva T & D SA (Pariz), Areva T & D AG (Oberentfelden, Švica) (zastopnika: A. Schild in J.-M. Cot, odvetnika) in Alstom, delniška družba (Levallois-Perret, Francija) (zastopniki: sprva J. Derenne, odvetnik, W. Broere, solicitor, A. Müller-Rappard in C. Guirado, odvetnika, nato J. Derenne in A. Müller-Rappard)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva X. Lewis in F. Arbault, nato X. Lewis, ter nazadnje V. Bottka in N. Von Lingen, zastopniki)

      Predmet

   Predlog za razglasitev delne ničnosti odločbe Komisije C(2006) 6762 konč. z dne 24. januarja 2007 o postopku uporabe člena 81 ES in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/F/38.899 – Plinsko izolirane stikalne naprave) in, podredno, za zmanjšanje globe, ki je bila naložena tožečim strankam.

      Izrek

               1.

               Zadevi T 117/07 in T-121/07 se združita za izdajo sodbe.

               2.

               Člen 2(b) in (c) Odločbe Komisije C(2006) 6762 konč. z dne 24. januarja 2007 o postopku uporabe člena 81 ES in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/F/38.899 – Plinsko izolirane stikalne naprave) se razglasi za ničen.

               3.

               Za kršitve, ugotovljene v členu 1, od (b) do (f), Odločbe C(2006) 6762 konč., se naložijo te globe:

                           —

                           družba Alstom, delniška družba: 10 327 500 EUR;

                           —

                           družba Alstom: 48 195 000 EUR solidarno z družbo Areva T & D SA; od globe, ki jo mora plačati družba Areva T & D SA, je za plačilo 20 400 000 EUR solidarno odgovorna skupaj z družbami Areva T & D AG, Areva, delniška družba, in Areva T & D Holding SA.

               4.

               Tožbi se v preostalem zavrneta.

               5.

               V zadevi T-117/07 nosi Evropska komisija desetino stroškov družb Areva, Areva T & D Holding, Areva T & D SA in Areva T & D AG in desetino svojih stroškov. Družbe Areva, Areva T & D Holding, Areva T & D SA in Areva T & D AG nosijo devet desetin svojih stroškov in devet desetin stroškov Komisije.

               6.

               V zadevi T-121/07 nosi Evropska komisija desetino stroškov družbe Alstom in desetino svojih stroškov. Družba Alstom nosi devet desetin svojih stroškov in devet desetin stroškov Komisije.

      (1)  UL C 140, 23.6.2007.


title: Sodba Sodišča z dne 27. oktobra 2015 v zadevi E-11/15 – Nadzorni organ Efte proti Islandiji (Neizpolnitev obveznosti države EGP/Efte – Neizvajanje – Direktiva 2011/83/EU o pravicah potrošnikov)

text:
               15.12.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 467/24

         SODBA SODIŠČA
   z dne 27. oktobra 2015
   v zadevi E-11/15
   Nadzorni organ Efte proti Islandiji
   (Neizpolnitev obveznosti države EGP/Efte – Neizvajanje – Direktiva 2011/83/EU o pravicah potrošnikov)
   (2016/C 467/11)
   V zadevi E-11/15, Nadzorni organ Efte proti Islandiji – katere predmet je ZAHTEVEK za ugotovitev, da Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz točk 7a, 7e in 7i Priloge XIX k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2011/83/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o pravicah potrošnikov, spremembi Direktive Sveta 93/13/EGS in Direktive 1999/44/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive Sveta 85/577/EGS in Direktive 97/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta), kakor je bil navedenemu sporazumu prilagojen s Protokolom št. 1, ni izpolnila svojih obveznosti iz navedenega akta in iz člena 7 Sporazuma – je Sodišče v sestavi: predsednik Carl Baudenbacher ter sodnika Per Christiansen (sodnik poročevalec) in Páll Hreinsson, 27. oktobra 2015 izdalo sodbo,
   katere izrek se glasi:

               1.

               Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz točk 7a, 7e in 7i Priloge XIX k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2011/83/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o pravicah potrošnikov, spremembi Direktive Sveta 93/13/EGS in Direktive 1999/44/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive Sveta 85/577/EGS in Direktive 97/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta), kakor je bil navedenemu sporazumu prilagojen s Protokolom št. 1, ni izpolnila svojih obveznosti iz navedenega akta in iz člena 7 Sporazuma.

               2.

               Islandiji se naloži plačilo stroškov postopka.


title: Zadeva T-423/16: Tožba, vložena 29. julija 2016 – De Masi/Komisija

text:
               10.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 371/15

         Tožba, vložena 29. julija 2016 – De Masi/Komisija
   (Zadeva T-423/16)
   (2016/C 371/17)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Fabio De Masi (Bruselj, Belgija) (zastopnik: professor A. Fischer-Lescano)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               sklep tožene stranke z dne 20. maja 2016 o prošnji za dostop do dokumentov skupine Code of Conduct razglasi za ničen;

               —

               sklep tožene stranke z dne 13. julija 2016 o prošnji za dostop do dokumentov skupine Code of Conduct razglasi za ničen;

               —

               toženi stranki v skladu s členom 87(2) Poslovnika Sodišča naloži plačilo stroškov postopka in morebitnega intervenienta.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 8(1) Uredbe (ES) št. 1049/2001 (1)

               Tožeča stranka trdi, da sklepa tožene stranke z dne 20. maja 2016 in z dne 13. julija 2016 kršita pravico do ustrezne obravnave potrdilne prošnje, določene v zgoraj navedeni določbi.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 15(3) PDEU v povezavi s členom 2(1) Uredbe (ES) št. 1049/2001
               Tožeča stranka poleg tega trdi, da je bila s tem, ko ji je bil v celoti zavrnjen dostop do dokumentov, ki se nanašajo na skupino „kodeks ravnanja“ (obdavčitev podjetij), ki jo je vzpostavil Svet, kršena tudi pravica do vpogleda v te dokumente, zagotovljena z zgoraj navedenima določbama.
               Tožeča stranka v zvezi s tem navaja, da izjeme od obveznosti preglednosti, določene v členu 4(3) in (1)(a), četrta alinea, Uredbe (ES) št. 1049/2001, v tem primeru ne veljajo.
               Poleg tega trdi, da prevladujoči javni interes zahteva razkritje dokumentov, ampak, da tožena stranka ni obrazložila njene zavrnitve niti ni uravnotežila tega prevladujočega javnega interesa in interesa, varovanega s členom 4(3) Uredbe.

      (1)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL L 145, str. 43).


title: Zadeva F-34/12: Tožba, vložena 13. marca 2012 – ZZ proti Komisiji

text:
               23.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 184/23

         Tožba, vložena 13. marca 2012 – ZZ proti Komisiji
   (Zadeva F-34/12)
   2012/C 184/50
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: A. Salerno, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe o nepripustitvi tožeče stranke k ocenjevalnim preizkusom v okviru natečaja EPSO/AD/207/11.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Za nično naj se razglasi zavrnitev zaradi molka komisije javnega natečaja EPSO/AD/207/11 z dne 3. decembra 2011 v zvezi z zahtevo za ponovni preizkus, ki jo je tožeča stranka vložila 3. avgusta 2011 zoper prejšnjo odločbo navedene natečajne komisije, da tožeče stranke ne povabi v ocenjevalni center, kar ji je EPSO sporočil z dopisom z dne 26. julija 2011;

               —

               Komisiji naj se naloži, da mora tožeči stranki plačati 10 000 EUR kot odškodnino za nepremoženjsko škodo, ki je nastala zaradi izpodbijane odločbe;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva F-43/09: Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 30. septembra 2010 – van Heuckelom proti Evropskemu policijskemu uradu (Europol) (Javni uslužbenci — Kadrovski predpisi Europola — Člen 29 — Napredovanje v plačilni razred na podlagi ocenjevalnih poročil — Ugovor v zvezi s protipravnostjo odločbe o določitvi politike za določanje nazivov in plačilnih razredov — Pristojnosti direktorja oziroma upravnega odbora Europola — Diskrecijska pravica direktorja Europola — Omejitve)

text:
               20.11.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 317/47

         Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 30. septembra 2010 – van Heuckelom proti Evropskemu policijskemu uradu (Europol)
   (Zadeva F-43/09) (1)

   (Javni uslužbenci - Kadrovski predpisi Europola - Člen 29 - Napredovanje v plačilni razred na podlagi ocenjevalnih poročil - Ugovor v zvezi s protipravnostjo odločbe o določitvi politike za določanje nazivov in plačilnih razredov - Pristojnosti direktorja oziroma upravnega odbora Europola - Diskrecijska pravica direktorja Europola - Omejitve)
   2010/C 317/82
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Carlo van Heuckelom (Haag, Nizozemska) (zastopnika: W. J. Dammingh in N. D. Dane, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropski policijski urad (Europol) (zastopniki: D. Neumann in D. El Khoury, zastopnika, najprej skupaj z B. Wägenbaurom in R. Van der Houtom, odvetnika, nato z B. Wägenbaurom, odvetnik)

      Predmet

   Razglasitev ničnosti odločbe z dne 14. julija 2008, s katero je bil tožeči stranki dodeljen zgolj en plačilni razred pri razvrstitvi v nazivu, in odločbe z dne 19. januarja 2009, s katero je bila zavrnjena pritožba zoper prvo odločbo.

      Izrek

               1.

               Tožba C. van Heuckeloma se zavrne.

               2.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 180, 1.8.2009, str. 63.


title: Popravek obvestila v Uradnem listu v zadevi T-698/16 (UL C 441, 28.11.2016)

text:
               9.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/57

         Popravek obvestila v Uradnem listu v zadevi T-698/16
   (
         Uradni list Evropske unije C 441 z dne 28. novembra 2016
      )
   (2017/C 006/72)
   Besedilo obvestila v zadevi T-698/16, Trasta Komercbanka a.o./ECB, je treba nadomestiti z naslednjim besedilom:

      Tožba, vložena 23. septembra 2016 – Trasta Komercbanka in drugi/ECB
      (Zadeva T-698/16)
      (2016/C 441/34)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeče stranke: Trasta Komercbanka AS (Riga, Latvija) in 6 drugih (zastopniki: O. Behrdens, L. Feddern in M. Kirchner, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska centralna banka

         Predlogi

      Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo:

                  —

                  naj razglasi za nično odločbo ECB z dne 11. julija 2016, s katero je družbi Trasta Komercbanka AS odvzela dovoljenje za opravljanje bančnih storitev in

                  —

                  naj toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo sedem tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: ECB je kršila člen 24 uredbe o enotnem mehanizmu nadzora (1) in povezane določbe, ki se nanašajo na preizkus prejšnje odločbe ECB s strani Upravnega odbora za pregled.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: ECB ni skrbno in nepristranko preučila in ocenila vseh dejanskih okoliščin, vključno z dejstvom, da se DCB ni primerno odzvala na to, da so bili informacije in dokumenti, ki jih je posredoval latvijski regulator, nepravilni.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: ECB je kršila načelo sorazmernosti, s tem da ni ugotovila, da so primerni tudi alternativni ukrepi.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: ECB je kršila načelo enakega obravnavanja.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: ECB je kršila člen 19 in uvodno izjavo 75 uredbe o enotnem mehanizmu nadzora in zlorabila pooblastila.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: ECB je kršila načeli varstva legitimnih pričakovanj in pravne varnosti.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog: ECB je kršila pravila postopka, vključno s pravico do izjave, pravico do vpogleda v spis in obveznostjo obrazložitve, in člen 83(1) okvirne uredbe o enotnem mehanizmu nadzora.

      (1)  Uredba Sveta (EU) št. 1024/2013 z dne 15. oktobra 2013 o prenosu posebnih nalog, ki se nanašajo na politike bonitetnega nadzora kreditnih institucij, na Evropsko centralno banko (UL 2013, L 287, str. 63)


title: Zadeva T-473/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 5. februarja 2015 – Aer Lingus/Komisija (Državna pomoč — Irska taksa na letalske potnike — Znižana cena za destinacije, ki so od letališča v Dublinu oddaljene največ 300 km — Sklep Komisije o nezdružljivosti pomoči z notranjim trgom in o odreditvi njenega vračila — Korist — Selektivnost — Opredelitev upravičencev do pomoči — Člen 14 Uredbe (ES) št. 659/1999 — Obveznost obrazložitve)

text:
               23.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/12

         Sodba Splošnega sodišča z dne 5. februarja 2015 – Aer Lingus/Komisija
   (Zadeva T-473/12) (1)

   ((Državna pomoč - Irska taksa na letalske potnike - Znižana cena za destinacije, ki so od letališča v Dublinu oddaljene največ 300 km - Sklep Komisije o nezdružljivosti pomoči z notranjim trgom in o odreditvi njenega vračila - Korist - Selektivnost - Opredelitev upravičencev do pomoči - Člen 14 Uredbe (ES) št. 659/1999 - Obveznost obrazložitve))
   (2015/C 096/15)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Aer Lingus Ltd (Dublin, Irska) (zastopniki: K. Bacon, D. Scannell, D. Bailey, barristers, in A. Burnside, solicitor)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: L. Flynn, D. Grespan in T. Maxian Rusche, zastopniki)

      Intervenientka v podporo tožene stranke: Irska (zastopniki: E. Creedon, A. Joyce in J. Quaney, zastopniki, skupaj z E. Reganom, SC, in B. Dohertyjem, barrister)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa 2013/199/EU Komisije z dne 25. julija 2012 o državni pomoči SA.29064 (11/C, ex 11/NN) – Različne stopnje takse, ki se na Irskem uporabljajo za letalska potovanja (UL 2013, L 119, str. 30).

      Izrek

               1.

               Člen 4 Sklepa 2013/199/EU Komisije z dne 25. julija 2012 o državni pomoči SA.29064 (11/C, ex 11/NN) – Različne stopnje takse, ki se na Irskem uporabljajo za letalska potovanja, se v delu, v katerem upravičencem nalaga vračilo pomoči v višini v točki 70 obrazložitve tega sklepa določenega zneska 8 EUR na potnika, razglasi za ničen.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Komisija poleg svojih stroškov nosi tudi polovico stroškov družbe Aer Lingus Ltd.

               4.

               Družba Aer Lingus nosi polovico svojih stroškov.

               5.

               Irska nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 26, 26.1.2013.


title: Zadeva C-214/04: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki, vložena dne 19. maja 2004

text:
               24.7.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/6

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki, vložena dne 19. maja 2004
   (Zadeva C-214/04)
   (2004/C 190/11)
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata Ulrich Wölker in Antonio Aresu, zastopnika, je dne 19. maja 2004 na Sodišče Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Italijanski republiki.
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da Italijanska republika, s tem da je do danes obdržala ureditev, ki dovoljuje uporabo halogeniranih klorofluoroogljikovodikov v protipožarnih napeljavah izven meja in pogojev, ki so določeni v členu 5(3) Uredbe (ES) št. 2037/2000 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. junija 2000 o snoveh, ki tanjšajo ozonski plašč, ni izpolnila obveznosti iz omenjenega predpisa;

               —

               Italijanski republiki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe:
   Komisija navaja, da se izjeme iz Dekreta z dne 3. oktobra 2001, ki ga je izdal Ministro dell'ambiente e della tutela del territorio (minister za okolje in urejanje prostora) uporabljajo za različne primere, ki niso pokriti z izjemo iz Uredbe št. 2037/2000 in da je torej področje uporabe takih izjem občutno širše od tistega, ki je dovoljen s samo uredbo. V delu, kjer dovoljuje uporabo halogeniranih klorofluoroogljikovodikov (HCFC) v protipožarnih napeljavah v primerih, ki niso dovoljeni z Uredbo št. 2037/2000, italijanski predpis ni v skladu s pravom Skupnosti.

      (1)  UL L 244, 29.9.2000, str. 1.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne  13. oktobra 2005  v zadevi C-73/04 (predlog za sprejem predhodne odločbe Oberlandesgericht Hamm): Brigitte in Marcus Klein proti Rhodos Management Ltd (Bruseljska konvencija — Pristojnost na področju najema nepremičnin — Pravica do uporabe nepremičnine na podlagi časovnega zakupa)

text:
               10.12.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 315/6

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 13. oktobra 2005
   v zadevi C-73/04 (predlog za sprejem predhodne odločbe Oberlandesgericht Hamm): Brigitte in Marcus Klein proti Rhodos Management Ltd (1)

   (Bruseljska konvencija - Pristojnost na področju najema nepremičnin - Pravica do uporabe nepremičnine na podlagi časovnega zakupa)
   (2005/C 315/10)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi C-73/04, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi Protokola z dne 3. junija 1971 o razlagi Sodišča Konvencije z dne 27. septembra 1968 o pristojnosti in izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah, ki ga je vložilo Oberlandesgericht Hamm (Nemčija) z odločbo z dne 27. januarja 2004, ki je prispela na Sodišče 17. februarja 2004, v postopku Brigitte in Marcus Klein proti Rhodos Management Ltd, je Sodišče (prvi senat) v sestavi P. Jann (poročevalec), predsednik senata, K. Schiemann, sodnik, N. Colneric, sodnica, J. N. Cunha Rodrigues in E. Levits, sodnika, generalni pravobranilec: L. A. Geelhoed, sodni tajnik: R. Grass, 13. oktobra 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:
   Člen 16(1)(a), Konvencije z dne 27. septembra 1968 o pristojnosti in izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah, kot je bila spremenjena s Konvencijo z dne 9. oktobra 1978 o pristopu Kraljevine Danske, Irske ter Združenega kraljestva Velike Britanije in Severne Irske, s Konvencijo z dne 25. oktobra 1982 o pristopu Helenske republike in s Konvencijo z dne 26. maja 1989 o pristopu Kraljevine Španije in Portugalske je treba razlagati tako, da se ne uporablja za pogodbo o članstvu v klubu, ki v zameno za pravico o članstvu, ki je prevladujoči element skupne cene, članu omogoča pridobitev pravice do uporabe nepremičnine na podlagi časovnega zakupa, označene samo z njeno vrsto in lokacijo, ter določa včlanitev članov v organizacijo, ki omogoča izmenjavo njihove pravice do uporabe.

      (1)  UL C 106, 30.4.2004.


title: Zadeva C-194/09 P: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 21. julija 2011 – Alcoa Trasformazioni Srl proti Evropski komisiji (Pritožba — Državne pomoči — Ugodnejša cena električne energije — Ugotovitev neobstoja pomoči — Sprememba in podaljšanje ukrepa — Odločba o začetku postopka iz člena 88(2) ES — Veljavna pomoč ali nova pomoč — Uredba Sveta (ES) št. 659/1999 — Člen 1(b)(v) — Obveznost obrazložitve — Načeli pravne varnosti in varstva zaupanja v pravo)

text:
               10.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/3

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 21. julija 2011 – Alcoa Trasformazioni Srl proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-194/09 P) (1)

   (Pritožba - Državne pomoči - Ugodnejša cena električne energije - Ugotovitev neobstoja pomoči - Sprememba in podaljšanje ukrepa - Odločba o začetku postopka iz člena 88(2) ES - Veljavna pomoč ali nova pomoč - Uredba Sveta (ES) št. 659/1999 - Člen 1(b)(v) - Obveznost obrazložitve - Načeli pravne varnosti in varstva zaupanja v pravo)
   2011/C 269/03
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: Alcoa Trasformazioni Srl (zastopniki: M. Siragusa, T. Müller-Ibold, T. Graf in F. Salerno, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnik: N. Khan, zastopnik)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (prvi senat) z dne 25. marca 2009 v zadevi Alcoa Trasformazioni Srl proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-332/06, s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo tožbo za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije z dne 19. julija 2006 o začetku postopka iz člena 88(2) Pogodbe ES v zvezi z nadaljevanjem shem ugodnejše tarife električne energije za nekatere energetsko intenzivne industrijske panoge v Italiji (državna pomoč C 36/06 (prej NN 38/06)) v delu, v katerem se ta odločba nanaša na tarife električne energije, od katerih imata ugodnosti dva proizvodna obrata za aluminij v Fusini (Benetke) in v Portovesmu (Sardinija), ki sta v lasti pritožnice.

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Družbi Alcoa Trasformazioni Srl se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 193, 15.8.2009.


title: Zadeva T-34/15: Tožba, vložena 22. januarja 2015 — Wolf Oil/UUNT — SCT Lubricants (CHEMPIOIL)

text:
               16.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 89/38

         Tožba, vložena 22. januarja 2015 — Wolf Oil/UUNT — SCT Lubricants (CHEMPIOIL)
   (Zadeva T-34/15)
   (2015/C 089/46)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Wolf Oil Corp. (Hemiksem, Belgija) (zastopnika: P. Maeyaert in J. Muyldermans, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: UAB SCT Lubricants (Klaipeda, Litva)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Prijavitelj: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: mednarodna registracija znamke „CHEMPIOIL“, v kateri je imenovana Evropska unija – mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija, št. 1 0 76  327

      Postopek pred UUNT: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba petega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 31. oktobra 2014 v zadevi R 1596/2013-5

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi;

               —

               UUNT in intervenientki naloži plačilo njunih stroškov in stroškov Wolf Oil.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev členov 8(1)(b), 75 in 76(1) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-301/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska) 30. julija 2009 – Staatssecretaris van Justitie, druga stranka: I. Oguz

text:
               7.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 267/33

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska) 30. julija 2009 – Staatssecretaris van Justitie, druga stranka: I. Oguz
   (Zadeva C-301/09)
   2009/C 267/61
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Raad van State

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Staatssecretaris van Justitie

      Druga stranka: I. Oguz

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je člen 13 Sklepa št. 1/80 [z dne 19. septembra 1980 o razvoju pridružitve, ki ga je sprejel Pridružitveni svetu, ustanovljen s Sporazumom o pridružitvi med Evropsko gospodarsko skupnostjo in Turčijo,] treba razlagati tako, da nova omejitev v smislu tega predpisa pomeni tudi zaostritev v razmerju do določbe, ki je začela veljati po 1. decembru 1980, ki je predvidevala omilitev določbe, veljavne 1. decembra 1980, če zaostritev ne vsebuje poslabšanja v razmerju do določbe, ki je veljala 1. decembra 1980?


title: Zadeva F-112/14: Tožba, vložena 17. oktobra 2014 – ZZ in drugi/Komisija

text:
               26.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/47

         Tožba, vložena 17. oktobra 2014 – ZZ in drugi/Komisija
   (Zadeva F-112/14)
   (2015/C 026/62)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeče stranke: ZZ in drugi (zastopnik: S. Orlandi, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločb OPI o uvrstitvi tožečih strank v skladu z novimi pravili o karieri in napredovanju, ki se uporabljajo po reformi Kadrovskih predpisov z dne 1. januarja 2014, v vrsto delovnega mesta „glavni administrator v prehodnem obdobju“ in ki jim po njihovem mnenju odvzemajo možnost, da napredujejo v razred AD 14, ter razglasitev nezakonitosti člena 30(3) Priloge XIII h Kadrovskim predpisom.

      Predlog tožečih strank

               —

               Razglasitev ničnosti odločb o uvrstitvi tožečih strank v vrsto delovnega mesta „glavni administrator v prehodnem obdobju“;

               —

               razglasitev nezakonitosti člena 30(3) Priloge XIII h Kadrovskim predpisom;

               —

               naložitev plačila stroškov Evropski komisiji.


title: Zadeva T-240/04: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 17. septembra 2007 – Francija proti Komisiji ( Evropska skupnost za atomsko energijo – Investicije – Obveščanje Komisije o načrtovanih investicijah – Pravila za izvajanje – Uredba (Euratom) št. 1352/2003 – Nepristojnost Komisije – Členi od 41 AE do 44 AE – Načelo pravne varnosti )

text:
               10.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/46

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 17. septembra 2007 – Francija proti Komisiji
   (Zadeva T-240/04) (1)

   („Evropska skupnost za atomsko energijo - Investicije - Obveščanje Komisije o načrtovanih investicijah - Pravila za izvajanje - Uredba (Euratom) št. 1352/2003 - Nepristojnost Komisije - Členi od 41 AE do 44 AE - Načelo pravne varnosti“)
   (2007/C 269/81)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Francoska republika (zastopniki: sprva F. Alabrune, G. de Bergues, C. Lemaire in E. Puisais, nato G. de Bergues in S. Gasri, zastopniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: M. Patakia, zastopnik)

      Intervenientki v podporo tožeče stranke: Zvezna republika Nemčija (zastopnika: C.-D. Quassowski in A. Tiemann, zastopnika) in Kraljevnia Belgija (zastopniki: sprva D. Haven, nato M. Wimmer in nazadnje A. Hubert, zastopniki, skupaj z J.-F. De Bock, odvetnik)
   Predmet
   Razglasitev ničnosti Uredbe Komisije (Euratom) št. 1352/2003 z dne 23. julija 2003 o spremembi Uredbe (ES) št. 1209/2000 o določitvi postopkov sporočanja, predpisanega v členu 41 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za atomsko energijo (UL L 192, str. 15)
   Izrek

               1)

               Uredba Komisije (Euratom) št. 1352/2003 z dne 23. julija 2003 o spremembi Uredbe (ES) št. 1209/2000 o določitvi postopkov sporočanja, predpisanega v členu 41 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za atomsko energijo se razglasi za nično.

               2)

               Komisiji se naloži plačilo stroškov Francoske republike.

               3)

               Zvezna republika Nemčija in Kraljevina Belgija nosita svoje stroške.

      (1)  UL C 304, 13.12.2003 (prej zadeva C-455/03).


title: Zadeva F-134/06: Tožba, vložena 29. novembra 2006 — Bordini proti Komisiji

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 326/87

         Tožba, vložena 29. novembra 2006 — Bordini proti Komisiji
   (Zadeva F-134/06)
   (2006/C 326/175)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Giovanni Bordini (Dover, Združeno kraljestvo) (zastopniki: L. Levi, C. Ronzi, I. Perego, avocats)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasitev ničnosti odločbe z dne 25. januarja 2006, s katero je organ, pristojen za imenovanja (OPI), ni priznal, da je tožeča stranka prebivala v Združenem Kraljestvu in posledično zavrnil uporabo korekcijskega koeficienta Združenega Kraljestva za njeno pokojnino;

               —

               naložitev toženi stranki, da za zneske, dolgovane na podlagi retroaktivne uporabe korekcijskega koeficienta Združenega Kraljestva za pokojnino tožeče stranke od 1. aprila 2004, plača obresti, ki jih Evropska centralna banka določi za glavne operacije refinanciranja, ki veljajo v zadevnem obdobju, povečane za dve točki.

               —

               naložitev plačila stroškov toženi stranki.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   V utemeljitev svoje tožbe tožeča stranka najprej zatrjuje, da izpodbijana odločba krši načelo obveznosti obrazložitve, ker naj bi bilo njena obrazložitev sestavljena tako široko, da naj ne bi bilo mogoče razumeti bistvene utemeljitve.
   Tožeča stranka poleg tega navaja kršitev člena 82 starih Kadrovskih predpisov, kršitev člena 20 Priloge XIII k novim Kadrovskim predpisom, napačno presojo dejstev, ki je privedla do zmotne uporabe prava, kršitev načela sorazmernosti in kršitev pravice do zasebnosti
   Tožeča stranka nazadnje zatrjuje, da naj bi Komisija kršila načelo dolžne skrbnosti in načelo dobrega upravljanja.


title: Zadeva C-510/09: Tožba, vložena 9. decembra 2009 –Evropska komisija proti Francoski republiki

text:
               13.2.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 37/24

         Tožba, vložena 9. decembra 2009 –Evropska komisija proti Francoski republiki
   (Zadeva C-510/09)
   2010/C 37/29
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska Komisija (zastopnika: M. Patakia in G. Zavvos, zastopnika)

      Tožena stranka: Francoska republika

      Predloga tožeče stranke

               —

               ugotovi naj se, da Francoska republika, s tem da ni sporočila predloga odloka z dne 13. marca 2006, ki se nanaša na sproti pripravljene mešanice proizvodov iz člena L.253(1) code rural (kmetijski zakonik), v okviru postopka iz Direktive 98/34/ES z dne 22. junija 1998, kakor je bila spremenjena z Direktivo 98/48/ES z dne 20. julija 1998 o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov o storitvah informacijske družbe (1), ni izpolnila obveznosti na podlagi člena 8(1) te direktive;

               —

               Francoski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Evropska komisija toženi stranki očita, da je pred sprejetjem ministrskega odloka, ki se nanaša na uporabo sproti pripravljene mešanice fitofarmacevtskih proizvodov v interesu kmetijstva, o njem ni obvestila, čeprav ta odlok brez dvoma pomeni tehnično pravilo v smislu Direktive 98/34, zaradi česar bi jo morala obvestiti o predlogu, saj ne gre za izjemo iz člena 10 te direktive.
   Komisija meni, da je tožena stranka priznala vsebino kršitve, saj so po prejemu obrazloženega mnenja francoske oblasti Komisijo obvestile o predlogu odloka, ki naj bi razveljavil sporni ministrski odlok in prevzel njegovo vsebino. Vendar pa do vložitve tožbe francoske oblasti tega predloga odloka še vedno niso sprejele oziroma Komisija o tem v nobenem primeru še ni bila obveščena.

      (1)  Direktiva 98/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. julija 1998 o spremembi Direktive 98/34/ES o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov (UL L 217, str. 18).


title: Zadeva C-396/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte d'appello di Roma (Italija) 12. septembra 2008 – Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) proti Danieli Lotti in Clari Matteucci

text:
               20.12.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 327/9

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte d'appello di Roma (Italija) 12. septembra 2008 – Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) proti Danieli Lotti in Clari Matteucci
   (Zadeva C-396/08)
   (2008/C 327/14)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predložitveno sodišče
   Corte d'appello di Roma
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

      Toženi stranki: Daniela Lotti in Clara Matteucci
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je zakonodaja italijanske države (člen 7(1) zakona 638/83), ki vodi do tega, da se obdobja pri vertikalno krajšem delovnem času, v katerih delavci niso delali, ne štejejo v delovno dobo za pridobitev pokojnine, v skladu z Direktivo 97/81/ES (1), zlasti z določbo 4 [Okvirnega sporazuma iz priloge] o načelu nediskriminacije?

               2.

               Ali je navedena nacionalna ureditev v skladu z navedeno direktivo in zlasti z določbo 1 [Okvirnega sporazuma iz priloge] – v delu, v katerem je določeno, da mora nacionalna zakonodaja olajšati razvoj dela s krajšim delovnim časom –, z določbama 4 in 5 [Okvirnega sporazuma iz priloge] – v delu, v katerem nalaga državam članicam odpravo pravnih ovir, ki omejujejo dostop do dela s krajšim delovnim časom –, saj neupoštevanje tednov, v katerih delavci niso delali, za namen pokojnine nedvomno pomeni pomembno oviro za odločitev v zvezi z izbiro dela z vertikalno krajšim delovnim časom?

               3.

               Ali se določba 4 [Okvirnega sporazuma iz priloge] o načelu nediskriminacije lahko razširi na področje različnih vrst pogodb s krajšim delovnim časom, ker se na podlagi nacionalne zakonodaje v primeru dela s horizontalno krajšim delovnim časom, v nasprotju z delom z vertikalno krajšim delovnim časom, ob istem številu delovnih in izplačanih ur v koledarskem letu, upoštevajo vsi tedni koledarskega leta.

      (1)  Direktiva Sveta 97/81/ES z dne 15. decembra 1997 o okvirnem sporazumu o delu s krajšim delovnim časom, sklenjenim med UNICE, CEEP in ETUC – Priloga: Okvirni sporazum o delu s krajšim delovnim časom (UL 1998, L 14, str. 9).


title: Zadeva T-325/12: Tožba, vložena 23. julija 2012 – Nizozemska proti Komisiji

text:
               8.9.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 273/21

         Tožba, vložena 23. julija 2012 – Nizozemska proti Komisiji
   (Zadeva T-325/12)
   2012/C 273/36
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Kraljevina Nizozemska (zastopniki: C. Wissels, J. Langer in M. de Ree, zastopniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               razglasitev ničnosti sklepa Komisije z dne 11. maja 2012 pod dokumentarno številko SG-Greffe (2012) D/3150 v zadevi SA.28855 (N 373/2009) (ex C 10/2009 in N 528/2009 – Nizozemska/ING – pomoč za prestrukturiranje);

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Kršitev pravic obrambe in načela skrbnega ravnanja:
               Komisija ne bi smela sprejeti izpodbijanega sklepa, ne da bi Nizozemski dala možnost, da poda mnenje glede razlogov, zaradi katerih je Komisija v svojem sklepu prišla do ugotovitve, da je Nizozemska ING dodelila državno pomoč s tem, da je soglašala s spremembo pogojev glede vračila.
               Komisija naj bi v vsakem primeru kršila načelo skrbnega ravnanja s tem, da je izdala sklep, ne da bi upoštevala mnenje Nizozemske v prejšnjem postopku, v katerem je bila izdana sodba v združenih zadevah T-29/10 in T-33/10,v kateri je Splošno sodišče te navedbe upoštevalo.

               2.

               Kršitev člena 107 PDEU:
               Sklep krši člen 107 PDEU, ker je Komisija v točki 213 tega sklepa napačno ugotovila, da pomeni sprememba pogojev vračila državno pomoč.

               3.

               Kršitev člena 107 PDEU, Poslovnika in člena 266 PDEU:
               Komisija sodbe Splošnega sodišča z dne 2. marca 2012 ni pravilno izvršila in je kršila člen 107 PDEU, Poslovnik in člen 266 PDEU s tem, da je odobritev povečanja kapitala v tem sklepu povezala z istimi ukrepi izravnav kot v prvem sklepu iz leta 2009 (ki ga je Splošno sodišče v sodbi z dne 2. marca 2012 razglasilo za ničnega), čeprav je bil obseg državnih pomoči, ki ga je predlagala, za 2 milijardi EUR nižji.


title: Zadeva C-292/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sodbe Efeteio Patròn (Grčija) z dne 8. junija 2005 v zadevi Irini Lechouritou, B. Karjoulias, G. Pavlopoulos, P. Bratsikas, D. Satiropoulos in G. Dimopoulos proti Zvezni republiki Nemčiji

text:
               1.10.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 243/8

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sodbe Efeteio Patròn (Grčija) z dne 8. junija 2005 v zadevi Irini Lechouritou, B. Karjoulias, G. Pavlopoulos, P. Bratsikas, D. Satiropoulos in G. Dimopoulos proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Zadeva C-292/05)
   (2005/C 243/12)
   Jezik postopka: grščina
   Efeteio Patròn je s sodbo z dne 8. junija 2005 v zadevi Irini Lechouritou, B. Karjoulias, G. Pavlopoulos, P. Bratsikas, D. Satiropoulos in G. Dimopoulos proti Zvezni republiki Nemčiji, ki jo je sodno tajništvo prejelo 20. julija 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložilo predlog za sprejem predhodne odločbe glede naslednjih vprašanj:

               1.

               Ali v področje uporabe Bruseljske konvencije v smislu člena 1 spadajo odškodninske tožbe, ki jih fizične osebe vložijo proti državi pogodbenici zaradi civilnopravne odgovornosti za dejanja in opustitve svojih oboroženih sil, če so bila zadevna dejanja in opustitve izvedene v času vojaške okupacije države, kjer imajo tožeče stranke stalno prebivališče, po agresorski vojni tožene stranke, ki je bila v očitnem nasprotju z vojnim pravom, ki jih je mogoče tudi opredeliti kot kazniva dejanja zoper človeštvo?

               2.

               Ali je s sistemom Bruseljske konvencije združljiv ugovor imunitete tožene države, ki posledično, v primeru, da je odgovor na vprašanje pritrdilen, pomeni avtomatično izključitev uporabe konvencije in sicer še posebej v primeru dejanj in opustitev oboroženih sil tožene stranke, ki so bile izvršene preden je ta konvencija pričela veljati, se pravi v letih od 1941 do 1944?


title: Zadeva C-272/04: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Tribunale di Tolmezzo (Italija) z dne 16. junija 2004 v zadevi Azienda Agricola Franco Piemonte proti Agenzia per le erogazioni in Agricoltura (AGEA)

text:
               11.9.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 228/23

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Tribunale di Tolmezzo (Italija) z dne 16. junija 2004 v zadevi Azienda Agricola Franco Piemonte proti Agenzia per le erogazioni in Agricoltura (AGEA)
   (Zadeva C-272/04)
   (2004/C 228/46)
   Tribunale di Tolmezzo je s sklepom z dne 16. junija 2004 v zadevi Azienda Agricola Franco Piemonte proti Agenzia per le erogazioni in Agricoltura (AGEA), ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 25. junija 2004, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Tribunale di Tolmezzo predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjem predhodnem vprašanju:
   „Ali je člen 1 Uredbe EGS št. 856/84 (1) z dne 31. marca 1984 ter člene 1 - 4 Uredbe št. 3950/92 (2) z dne 28. decembra 1992 treba (oz. ni treba) razlagati tako, da imajo dodatne dajatve za mleko in mlečne izdelke naravo upravnih sankcij in ali so proizvajalci te dajatve dolžni plačati le v primeru, če namerno ali iz malomarnosti presežejo količine, ki so jim bile določene?“

      (1)  UL L 90, 1.4.1984, str. 10.

      (2)  UL L 405, 31.12.1992, str. 1.


title: Zadeva C-251/12: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 19. septembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal de commerce de Bruxelles – Belgija) – Christian van Buggenhout in Ilse van de Mierop kot stečajna upravitelja družbe Grontimmo SA proti Banque Internationale à Luxembourg (Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah — Uredba (ES) št. 1346/2000 — Postopki zaradi insolventnosti — Člen 24(1) — Izpolnitev obveznosti „v korist dolžnika, zoper katerega so bili […] uvedeni postopki v primeru insolventnosti“ — Plačilo upniku tega dolžnika)

text:
               23.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 344/29

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 19. septembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal de commerce de Bruxelles – Belgija) – Christian van Buggenhout in Ilse van de Mierop kot stečajna upravitelja družbe Grontimmo SA proti Banque Internationale à Luxembourg
   (Zadeva C-251/12) (1)

   (Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Uredba (ES) št. 1346/2000 - Postopki zaradi insolventnosti - Člen 24(1) - Izpolnitev obveznosti „v korist dolžnika, zoper katerega so bili […] uvedeni postopki v primeru insolventnosti“ - Plačilo upniku tega dolžnika)
   2013/C 344/50
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal de commerce de Bruxelles

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Christian van Buggenhout in Ilse van de Mierop kot stečajna upravitelja družbe Grontimmo SA

      Tožena stranka: Banque Internationale à Luxembourg

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunal de commerce de Bruxelles – Razlaga člena 24 Uredbe Sveta (ES) št. 1346/2000 z dne 29. maja 2000 o postopkih v primeru insolventnosti (UL L 160, str. 1) – Plačilo upniku insolventnega dolžnika po njegovem naročilu brez javne objave odločbe o začetku postopka zaradi insolventnosti v drugi državi članici – Oprostitev dobrovernega pooblaščenca – Področje uporabe rationae personae – Pojem „izpolnitev obveznosti v korist dolžnika“, ki vključuje le plačilo, izvršeno v prid insolventnega dolžnika ali tudi njegovim upnikom

      Izrek

   Člen 24(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1346/2000 z dne 29. maja 2000 o postopkih v primeru insolventnosti je treba razlagati tako, da plačilo, ki se opravi po naročilu dolžnika, nad katerim je bil začet postopek zaradi insolventnosti, upniku tega dolžnika, ne spada na področje uporabe te določbe.

      (1)  UL C 200, 7.7.2012.


title: Zadeva C-445/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo cour d'appel de Mons (Belgija) 8. avgusta 2016 – Docteur De Bruyne SPRL/État belge

text:
               7.11.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 410/6

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo cour d'appel de Mons (Belgija) 8. avgusta 2016 – Docteur De Bruyne SPRL/État belge
   (Zadeva C-445/16)
   (2016/C 410/06)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour d'appel de Mons

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnik: Docteur De Bruyne SPRL

      Nasprotna stranka: État belge

      Vprašanja za predhodno odločanje

   Ali je s pravili za izdelavo računovodskih izkazov iz Četrte direktive Sveta z dne 25. julija 1978 o letnih računovodskih izkazih posameznih vrst družb (Direktiva 78/660/EGS, UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 21), v katerih je določeno:

               —

               letni računovodski izkazi prikazujejo resnično in pošteno sliko sredstev in obveznosti, finančnega stanja in dobička ali izgube družbe (člen 2(3) direktive);

               —

               Dolgoročne rezervacije za obveznosti in stroške so namenjene pokrivanju izgub ali dolgov, katerih narava je jasno opredeljena in za katere je na dan bilance stanja verjetno, da bodo nastali, ali gotovo, da bodo nastali, vendar ni znan znesek ali dan, kdaj se bodo pojavili (člen 20(1) direktive);

               —

               vrednotenje se mora opraviti na preudarni osnovi, še zlasti:
               vključijo se lahko le dobički na dan bilance stanja;
               upoštevane morajo biti vse predvidljive obveznosti in morebitne izgube, ki izhajajo iz poslovnega leta ali predhodnega leta, tudi če postanejo takšne obveznosti in izgube očitne šele med dnem bilance stanja in dnem, ko je bilanca sestavljena (člen 31(1)(c)(aa) in (bb) direktive);

               —

               upoštevani morajo biti prihodki in odhodki v poslovnem letu, ne glede na dan prejema ali plačila takšnega prihodka ali odhodkov (člen 31(1)(d) direktive);

               —

               sestavine postavk sredstev in obveznosti morajo biti vrednotene ločeno (člen 31(1)(e) direktive),

         skladno ravnanje družbe izdajateljice delniške opcije, ki ceno prodaje opcije vknjiži med prihodke v davčnem obdobju, ko je bila ta opcija izvršena ali ko je dospela, s čimer upošteva tveganje, ki ga izdajatelj opcije nosi na podlagi sprejete zaveze, [in ne] v davčnem obdobju, v katerem opcijo proda in zanjo dokončno prejme kupnino, pri čemer se tveganje, ki ga nosi izdajatelj opcije, ovrednoti ločeno, tako da se vknjiži rezervacija?