title: Zadeva C-412/05 P: Pritožba Alcon Inc. zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (tretji senat) z dne  22. septembra 2005  v zadevi T-130/03, Alcon Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT), vložena dne  23. novembra 2005

text:
               11.3.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 60/15

         Pritožba Alcon Inc. zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (tretji senat) z dne 22. septembra 2005 v zadevi T-130/03, Alcon Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT), vložena dne 23. novembra 2005
   (Zadeva C-412/05 P)
   (2006/C 60/32)
   Jezik postopka: angleščina
   Alcon Inc., ki ga zastopa Garrett Breen, Solicitor, Landwell Solicitors, je dne 23. novembra 2005 na Sodišču Evropskih skupnosti vložil pritožbo zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (tretji senat) z dne 22. septembra v zadevi T-130/03, Alcon Inc., Hünenberg (Švica), proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli).
   Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

               1.

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               2.

               če je treba, zadevo vrne v odločanje Sodišču prve stopnje, in

               3.

               naloži plačilo stroškov Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) in/ali intervenientu.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožnik navaja, da je Sodišče prve stopnje storilo pravno napako in kršilo člen 43(2) in (3) Uredbe št. 40/94 (1), ker:

               1.

               je Sodišče prve stopnje zmotno sklepalo, da je bila vloga pritožnika, v kateri navaja kršitev člena 43(2) in (3) Uredbe št. 40/94 v zvezi z izpolnjevanjem pogojev dejanske in resne uporabe prejšnje znamke s strani intervenienta, nedopustna kot nov razlog v smislu člena 48(2) Poslovnika Sodišča prve stopnje. Pritožnik je večkrat navedel, da je intervenient že prej uporabljal zadevno znamko, in je zato razlikovanje med kontekstom uporabe ter resno in dejansko uporabo nepomembno;

               2.

               če je šlo, v nasprotju z zgoraj navedenim, za nov razlog, je bil le-ta utemeljen, ker je izhajal iz pravnih vprašanj, ki so se pojavila med postopkom, v skladu s členom 48(2), prvi odstavek, Pravilnika;

               3.

               se je Sodišče prve stopnje nadalje motilo v pravu, saj je sklepalo, da tudi če bi bil razlog dopusten, je pri svoji presoji omejeno na nadzor zakonitosti odločbe odbora za pritožbe UUNT le na podlagi dejanskega in pravnega položaja, kot je bil pred odborom za pritožbe. Pritožnik navaja, da gre za nepravilno razlago pravnega položaja in da je Sodišče prve stopnje dejansko zavrnilo uporabo svoje lastne sodne prakse v zvezi z dejansko in resno uporabo.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL L 11, 14.1.1994, str. 1).


title: Zadeva C-647/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo tribunal administratif de Lille (Francija) 15. decembra 2016 – Adil Hassan/Préfet du Pas-de-Calais

text:
               6.3.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 70/11

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo tribunal administratif de Lille (Francija) 15. decembra 2016 – Adil Hassan/Préfet du Pas-de-Calais
   (Zadeva C-647/16)
   (2017/C 070/17)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal administratif de Lille

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Adil Hassan

      Tožena stranka: Préfet du Pas-de-Calais

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali določbe člena 26 Uredbe (EU) št. 604/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 (1) nasprotujejo temu, da pristojni organi države članice, ki je drugi državi članici, ki jo šteje za odgovorno državo na podlagi meril iz Uredbe, predložila zahtevo za sprejem ali ponovni sprejem državljana tretje države ali osebe brez državljanstva, ki je vložila prošnjo za mednarodno zaščito, o kateri še ni bilo dokončno odločeno, ali druge osebe iz člena 18(1)(c) ali (d) Uredbe, sprejmejo odločitev o predaji in o njej uradno obvestijo zadevno osebo, preden se zaprošena država strinja z navedenim sprejemom ali ponovnim sprejemom?

      (1)  Uredba (EU) št. 604/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva (UL L 180, str. 31).


title: Zadeva T-364/05: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 22. marca 2007 — Saint-Gobain Pam proti UUNT — Propamsa (PAM PLUVIAL) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti PAM PLUVIAL — Prejšnje nacionalne figurativne znamke PAM — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Dokaz uporabe — Člena 8(1)(b) in 43 Uredbe (ES) št. 40/94)

text:
               28.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 95/40

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 22. marca 2007 — Saint-Gobain Pam proti UUNT — Propamsa (PAM PLUVIAL)
   (Zadeva T-364/05) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti PAM PLUVIAL - Prejšnje nacionalne figurativne znamke PAM - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Dokaz uporabe - Člena 8(1)(b) in 43 Uredbe (ES) št. 40/94)
   (2007/C 95/80)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki v postopku

      Tožeča stranka: Saint-Gobain Pam SA (Nancy, France) (zastopnika: J. Blanchard in G. Marchais, avocats)

      Tožena stanka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) (zastopnik: A. Rassat, zastopnik)

      Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe UUNT: Propamsa, SA (Barcelona, Španija)
   Predmet
   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 15. aprila 2005 (zadeva R 414/2004-4) v zvezi z registracijo besednega znaka PAM PLUVIAL, glede postopka z ugovorom med Propamsa, SA in Saint-Gobain Pam SA.
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Tožeči stranki, Saint-Gobain Pam SA, se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 315, 10.12.2005.


title: Zadeva C-335/08 P: Pritožba, ki jo je vložila Transports Schiocchet – Excursions SARL 21. julija 2008 zoper sklep Sodišča prve stopnje (četrti senat), razglašeno 19. maja 2008 v zadevi Transports Schiocchet – Excursions proti Komisiji, T-220/07

text:
               8.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 285/17

         Pritožba, ki jo je vložila Transports Schiocchet – Excursions SARL 21. julija 2008 zoper sklep Sodišča prve stopnje (četrti senat), razglašeno 19. maja 2008 v zadevi Transports Schiocchet – Excursions proti Komisiji, T-220/07
   (Zadeva C-335/08 P)
   (2008/C 285/28)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Pritožnica: Transports Schiocchet – Excursions SARL (zastopnik: D. Schönberger, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi pritožnice:

               —

               Razveljavi naj se sklep Sodišča prve stopnje z dne 19. maja 2008;

               —

               Sodišče naj samo odloči o sporu, tako da ugodi zahtevam oblikovanim na prvi stopnji ter dokončno odloči o sporu;

               —

               podredno, zadevo naj se vrne v odločanje Sodišču prve stopnje;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo vseh stroškov.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožnica v podporo svoji pritožbi navaja tri pritožbene razloge.
   S prvim pritožbenim razlogom trdi, da je Sodišče prve stopnje kršilo načelo pravne varnosti, ki izhaja iz odločb pravnega reda Skupnosti, člena 235 in 288, drugi odstavek, Pogodbe ES ter člen 13 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin v delu v katerem naj bi Sodišče prve stopnje v točki 39 izpodbijanega Sklepa presodilo, da vložitev tožb tožeče stranke pri nacionalnih sodiščih ni pomenilo prekinitve in tudi ne pretrganja zastaranja, čeprav jo je v prejšnjih odločbah, ki so postale pravnomočne, Sodišče prve stopnje v nasprotju s tem vzpodbudilo, da nadaljuje s postopki v zvezi s tožbo pri nacionalnih sodiščih.
   Z drugim pritožbenim razlogom se tožeča stranka sklicuje na več napak, ki naj bi jih Sodišče prve stopnje napravilo pri presoji pogojev za uporabo pravil nepogodbene odgovornosti – napak v zvezi z izkrivljanjem dejstev in tožbenimi predlogi – iz člena 288, drugi odstavek, ES ter člena 230 ES v zvezi z, zlasti, domnevno potrditvijo položaja Komisije s strani nacionalnih sodišč in presojo glede obdobja v katerem je nastala škoda.
   S tretjim in zadnjim pritožbenim razlogom se tožeča stranka sklicuje na kršitev členov 4(2) in 2(13) Uredbe št. 684/92 (1), ker naj bi Sodišče prve stopnje, potem ko je sledilo razlagi Komisije, nepravilno opredelilo kot „posebni prevozi“ (člen 4(2)), za katere se ne zahteva dovoljenje, dejavnosti njenih konkurentov, medtem, ko naj bi v obravnavanem primeru šlo za vzporedne ali občasne storitve (člen 2(1.3)), za katere veljajo enaka pravila kot za redne storitve, ki jih opravlja tožeča stranka.

      (1)  UL L 74, str. 1.


title: Zadeva T-429/16: Tožba, vložena 29. julija 2016 – Martín Osete/EUIPO – Rey (AN IDEAL HUSBAND)

text:
               19.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 343/48

         Tožba, vložena 29. julija 2016 – Martín Osete/EUIPO – Rey (AN IDEAL HUSBAND)
   (Zadeva T-429/16)
   (2016/C 343/65)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Isabel Martín Osete (Pariz, Francija) (zastopnik: V. Wellens, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Daniella Rey (Toulouse, Francija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Imetnik sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka EU „AN IDEAL HUSBAND“ – znamka EU št. 5 231 808

      Postopek pred EUIPO: postopek izbrisa

      Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe EUIPO z dne 21. aprila 2016 v zadevi R 1526/2015-2

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 55(1)(a) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-48/13: Tožba, vložena 30. januarja 2013 – Out of the blue proti UUNT – Mombauer (REFLEXX)

text:
               23.3.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/25

         Tožba, vložena 30. januarja 2013 – Out of the blue proti UUNT – Mombauer (REFLEXX)
   (Zadeva T-48/13)
   2013/C 86/42
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Out of the blue KG (Lilienthal, Nemčija) (zastopnika: G. Hasselblatt in I. George, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Meinhard Mombauer (Köln, Nemčija)

      Predlogi

   Tožeča stranka predlaga, naj:

               —

               se odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 19. novembra 2012 v zadevi R 1656/2011-4 razveljavi;

               —

               se UUNT naloži plačilo lastnih stroškov in stroškov tožeče stranke;

               —

               se Meinhardu Mombauerju v primeru, da nastopi kot intervenient v postopku, naloži plačilo lastnih stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „REFLEXX“ za proizvode iz razreda 9 – prijava znamke Skupnosti št. 7 239 511

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Meinhard Mombauer

      Navajana znamka ali znak: figurativna znamka, ki vsebuje besedni element „REFLECTS“, za proizvode iz razreda 9

      Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 42(5) v povezavi s členom 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009


title: Zadeva T-233/17: Tožba, vložena 20. aprila 2017 – Portugalska/Komisija

text:
               3.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/32

         Tožba, vložena 20. aprila 2017 – Portugalska/Komisija
   (Zadeva T-233/17)
   (2017/C 213/44)
   Jezik postopka: portugalščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Portugalska republika (zastopniki: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão in J. Saraiva de Almeida, agenti)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlog

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Izvedbeni sklep Komisije C(2017) 766 z dne 14. februarja 2017 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije razglasi za ničen v delu, v katerem so iz financiranja izključeni prijavljeni odhodki Portugalske v okviru „druge neposredne pomoči – POSEI“ (1 288 044,79 EUR) in „neposrednih plačil za leto 2010“ (830 326,12 EUR);

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 11 Uredbe Komisije (ES) št. 885/2006 z dne 21. junija 2006 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1290/2005 glede akreditacije plačilnih agencij in drugih organov ter potrditve obračunov Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) (UL 2006, L 171, str. 90) v zvezi z vsebinskimi zahtevami za uradno obvestitev v skladu s to določbo.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 8 Uredbe Sveta (ES) št. 73/2009 z dne 19. januarja 2009 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor za kmete v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete, spremembi uredb (ES) št. 1290/2005, (ES) št. 247/2006, (ES) št. 378/2007 in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1782/2003 (UL 2009, L 30, str. 16).

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev člena 23 Uredbe Sveta (ES) št. 247/2006 z dne 30. januarja 2006 o posebnih ukrepih za kmetijstvo v najbolj oddaljenih regijah Unije (UL 2006, L 42, str. 1).


title: Zadeva C-281/06: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 18. decembra 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesfinanzhof – Nemčija) – Hans-Dieter Jundt, Hedwig Jundt proti Finanzamt Offenburg (Svobodno opravljanje storitev – Poučevanje, ki se opravlja postransko – Pojem plačilo – Nadomestilo za poslovne stroške – Ureditev na področju davčnih oprostitev – Pogoji – Plačilo, ki ga izplača državna univerza)

text:
               23.2.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 51/17

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 18. decembra 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesfinanzhof – Nemčija) – Hans-Dieter Jundt, Hedwig Jundt proti Finanzamt Offenburg
   (Zadeva C-281/06) (1)

   (Svobodno opravljanje storitev - Poučevanje, ki se opravlja postransko - Pojem „plačilo“ - Nadomestilo za poslovne stroške - Ureditev na področju davčnih oprostitev - Pogoji - Plačilo, ki ga izplača državna univerza)
   (2008/C 51/28)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Bundesfinanzhof
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Hans-Dieter Jundt, Hedwig Jundt

      Tožena stranka: Finanzamt Offenburg
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Bundesfinanzhof – Razlaga členov 49 in 149 ES – Poučevanje, ki se pri pravni osebi javnega prava (univerza) opravlja kot sekundarna poklicna dejavnost, proti plačilu, ki ga je mogoče šteti za nadomestilo za stroške – Nacionalna ureditev, ki davčno olajšavo, določeno za ta plačila, omejuje na tista, ki jih izplačajo pravne osebe javnega prava s sedežem v državi članici.
   Izrek

               1)

               Za poučevanje, ki ga davčni zavezanec ene države članice opravlja v službi pri pravni osebi javnega prava, v obravnavanem primeru univerzi, iz druge države članice, se uporablja člen 49 ES, čeprav se opravlja kot postranska dejavnost in skoraj brezplačno.

               2)

               Omejitev svobode opravljanja storitev, ki je v tem, da nacionalna zakonodaja omeji uporabo oprostitve plačila dohodnine na plačila, ki jih v zameno za poučevanje, ki se opravlja kot postranska dejavnost, izplačajo univerze, ki so pravne osebe javnega prava s sedežem na nacionalnem ozemlju, in tako oprostitev zavrne, kadar ta plačila izplača univerza s sedežem v drugi državi članici, ni upravičena z nujnimi razlogi v splošnem interesu.

               3)

               Dejstvo, da so države članice pristojne, da same odločajo o organizaciji svojega izobraževalnega sistema, ne more privesti do tega, da bi bila nacionalna zakonodaja, ki upravičenost do davčne oprostitve omeji na davčne zavezance, ki svoje dejavnosti opravljajo v službi pri nacionalnih javnih univerzah ali po njihovem naročilu, združljiva s pravom Skupnosti.

      (1)  UL C 224, 16.9.2006.


title: Zadeva T-365/16: Tožba, vložena 8. julija 2016 – Portigon/SRB

text:
               19.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 343/38

         Tožba, vložena 8. julija 2016 – Portigon/SRB
   (Zadeva T-365/16)
   (2016/C 343/52)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Portigon AG (Düsseldorf, Nemčija) (zastopnika: D. Bliesener in V. Jungkind, odvetnika)

      Tožena stranka: Einheitlicher Abwicklungsausschuss (SRB)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               sklepe tožene stranke, na katerih temelji odločba, s katero je Nemška Zvezna agencija za stabilizacijo finančnega trga 22. aprila 2016 (dokumentarna številka 2208101-2016-JB) in 10. junija 2016 (dokumentarna številka 2208102-2016-JB2) tožeči stranki naložila letne prispevke v enotni sklad za reševanje za leto 2016, razglasi za nične;

               —

               toženi stranki naloži, naj predloži sklepe, navedene pod številko 1;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja sedem tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 70(2), pododstavki od 1 do 3 Uredbe (EU) 806/2014 (1) v povezavi s členom 8(1)(a) Izvedbene uredbe (EU) 2015/81 (2) v povezavi s členom 103(7) Direktive 2014/59/EU (3)

                           —

                           Tožena stranka naj bi tožeči stranki napačno naložila dolžnost prispevka v sklad, ker naj institucija ne bi bila predmet tveganja, naj bi bilo reševanje institucije v skladu s pravili Uredbe (EU) 806/2014 izključeno, in naj institucija ne bi imela pomena za stabilnost finančnega sistema.

                           —

                           Tožeča stranka naj ne bi bila več operativno dejavna na trgu. Od leta 2012 naj ne bi več izvajala nove dejavnosti in naj bi bila zaradi odločbe o pomoči Komisije v postopku reševanja. Večji del preostalih obveznosti naj bi imela v skrbniškem upravljanju za drug pravni subjekt, ki je prevzel priložnosti in tveganja iz tega posla.

                           —

                           Delegirana uredba (EU) 2015/63 (4), ki ne predvideva izjeme za institucije kot je tožeča stranka, naj bi bila v nasprotju s členom 103(7) Direktive 2014/59/EU.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 16 in 20 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina)
               Zaradi posebnega položaja tožeče stranke v primerjavi z drugimi kreditnimi institucijami, zavezanimi plačevati prispevke, naj bi bili sklepi v nasprotju s splošnim načelom enakosti. Poleg tega naj bi nesorazmerno posegali v podjetniško svobodo tožeče stranke.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev člena 70(2), pododstavki od 1 do 3 Uredbe (EU) 806/2014 v povezavi s členom 8(1)(a) Izvedbene uredbe (EU) 2015/81 v povezavi s členom 103(7) Direktive 2014/59/EU
               Pri izračunu višine prispevka naj tožena stranka nepravilno bilančno skrbniško upravljanje brez tveganj tožeče stranke od obveznosti, upoštevnih za naložitev prispevka.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 70(6) Uredbe (EU) 806/2014 v povezavi s členom 5(3) in (4) Delegirane uredbe (EU) 2015/63
               Pri izračunu višine prispevka naj tožena stranka v zvezi s pogodbami o izvedenih finančnih instrumentih tožeče stranke nezakonito ne bi upoštevala neto pristopa, ustreznega za tveganja, ampak bruto pristop.

               5.

               Peti tožbeni razlog: kršitev člena 70(6) Uredbe (EU) 806/2014 v povezavi s členom 6(8)(a) Delegirane uredbe (EU) 2015/63
               Pri izračunu višine prispevka naj bi tožena stranka tožečo stranko nepravilno štela za institucijo v postopku reševanj. Kazalnik tveganja iz člena 6(5)(c) Delegirane uredbe (EU) 2015/63 bi moral imeti najmanjšo vrednost.

               6.

               Šesti tožbeni razlog: kršitev člena 41(1) in (2)(a) Listine, ker bi morala tožena stranka tožečo stranko pred sprejetjem sklepov zaslišati

               7.

               Sedmi tožbeni razlog: kršitev člena 41(1) in (2)(c) Listine, ker tožena stranka svojih sklepov ni obrazložila v zadostni meri.

      (1)  Uredba (EU) št. 806/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. julija 2014 o določitvi enotnih pravil in enotnega postopka za reševanje kreditnih institucij in določenih investicijskih podjetij v okviru enotnega mehanizma za reševanje in enotnega sklada za reševanje ter o spremembi Uredbe (EU) št. 1093/2010 (UL L 225, str. 1).

      (2)  Izvedbena uredba Sveta (EU) 2015/81 z dne 19. decembra 2014 o določitvi enotnih pogojev za uporabo Uredbe (EU) št. 806/2014 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s predhodnimi prispevki v enotni sklad za reševanje (UL L 15, str. 1).

      (3)  Direktiva 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o vzpostavitvi okvira za sanacijo ter reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij ter o spremembi Šeste direktive Sveta 82/891/EGS ter direktiv 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU in 2013/36/EU in uredb (EU) št. 1093/2010 ter (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta Besedilo velja za EGP (UL L 173, str. 190).

      (4)  Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/63 z dne 21. oktobra 2014 o dopolnitvi Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s predhodnimi prispevki v sheme za financiranje reševanja (UL L 11, str. 44).


title: Zadeva T-276/08: Sklep Splošnega sodišča z dne 9. aprila 2014 – AL-Aqsa proti Svetu

text:
               24.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 194/37

         Sklep Splošnega sodišča z dne 9. aprila 2014 – AL-Aqsa proti Svetu
   (Zadeva T-276/08) (1)

   2014/C 194/48
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predsednik tretjega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 236, 13.9.2008.


title: Zadeva C-258/09: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 4. marca 2010 – Evropska komisija proti Kraljevini Belgiji (Neizpolnitev obveznosti države — Okolje — Direktiva 2008/1/ES — Celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja — Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)

text:
               1.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/14

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 4. marca 2010 – Evropska komisija proti Kraljevini Belgiji
   (Zadeva C-258/09) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Okolje - Direktiva 2008/1/ES - Celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja - Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)
   2010/C 113/20
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. Alcover San Pedro in A. Marghelis, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Belgija (zastopnik: T. Materne, zastopnik)

      Predmet

   Nesprejetje oziroma opustitev sporočitve predpisov, potrebnih za uskladitev s členom 5(1) Direktive 2008/1/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. januarja 2008 o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja (UL L 24, str. 8), v predpisanem roku, v regiji Valoniji – Obstoječe naprave, ki lahko vplivajo na emisije v zrak, vodo in tla ter na onesnaženje

      Izrek

               1.

               Kraljevina Belgija s tem, da je v regiji Valoniji dovolila delovanje obstoječih naprav, ki niso bile skladne z zahtevami, določenimi v členih 3, 7, 9, 10, 13, 14(a) in (b) ter 15(2) Direktive 2008/1/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. januarja 2008 o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja in s tem, da ni upoštevala roka z dne 30. oktobra 2007, ki je določen v členu 5(1) te direktive, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2.

               Kraljevini Belgiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 220, 12.9.2009.


title: Zadeva C-64/07: Sklep predsednika Sodišča z dne 8. oktobra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Irski

text:
               22.12.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 315/32

         Sklep predsednika Sodišča z dne 8. oktobra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Irski
   (Zadeva C-64/07) (1)

   (2007/C 315/58)

      Jezik postopka: angleščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 69, 24.3.2007.


title: Zadeva C-352/09 P: Pritožba, ki jo je 2. septembra 2009 vložila družba ThyssenKrupp Nirosta AG, prej ThyssenKrupp Stainless AG, zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti senat), razglašeno 1. julija 2009 v zadevi T-24/07, ThyssenKrupp Stainless AG proti Komisiji Evropskih skupnosti

text:
               21.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/27

         Pritožba, ki jo je 2. septembra 2009 vložila družba ThyssenKrupp Nirosta AG, prej ThyssenKrupp Stainless AG, zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti senat), razglašeno 1. julija 2009 v zadevi T-24/07, ThyssenKrupp Stainless AG proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva C-352/09 P)
   2009/C 282/47
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Pritožnica: ThyssenKrupp Nirosta AG, prej ThyssenKrupp Stainless AG (zastopnika: M. Klusmann in S. Thomas, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti

      Predlogi pritožnice:

               1.

               Pritožnica predlaga, naj se sodba Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (peti senat) z dne 1. julija 2009 v zadevi ThyssenKrupp Stainless AG proti Komisiji (T-24/07) v celoti razveljavi;

               2.

               podredno, naj se zadevo vrne v novo odločanje Sodišču prve stopnje;

               3.

               še bolj podredno, naj se ustrezno zniža globa, ki je bila naložena tožeči stranki v členu 2 izpodbijane odločbe Komisije z dne 20. decembra 2006;

               4.

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Predmet te pritožbe je sodba Sodišča prve stopnje, s katero je bila zavrnjena tožba pritožnice za razglasitev ničnosti odločbe Komisije (v nadaljevanju: nasprotna stranka v pritožbenem postopku) z dne 20. decembra 2006 v postopku na podlagi člena 65 PJ. Ta postopek se nanaša na kršitev prava o omejevalnih sporazumih v zvezi s trgom izdelkov iz nerjavnega jekla, s katero se je glede na ugotovitve nasprotne stranke v pritožbenem postopku prenehalo januarja 1998. Za kršitev naj bi veljal člen 65 PJ.
   Pritožnica opira pritožbo na pet pritožbenih razlogov.
   Pritožnica s prvim pritožbenim razlogom uveljavlja kršitev načela nulla poena sine lege, kršitev člena 23 Uredbe (ES) št. 1/2003 (v nadaljevanju: člen 23 Uredbe) in členov 5 ES, 7(1) ES in 83 ES ter kršitev suverenosti držav podpisnic ESPJ v delu, v katerem je Sodišče prve stopnje potrdilo pravno podlago, na katero se je sklicevala nasprotna stranka v pritožbenem postopku, in sicer člen 65(1) PJ v povezavi s členom 23 Uredbe. Člen 65(1) PJ naj ne bi bil več veljavna določba, odkar je ESPJ prenehala veljati. Zato je nasprotna stranka v pritožbenem postopku ravnala sine lege. Naložitev globe naj ne bi mogla dodatno temeljiti niti na členu 23 Uredbe. Ta določba naj bi po delitvi pristojnosti iz Pogodbe omogočala zgolj kaznovanje kršitev zoper določbe prava Skupnosti in ne prava ESPJ.
   Z drugim pritožbenim razlogom pritožnica uveljavlja kršitev zoper načeli res iudicata in nulla poena sine lege ter napačno uporabo člena 23 Uredbe v delu, v katerem je Sodišče prve stopnje potrdilo mnenje nasprotne stranke v pritožbenem postopku, da je mogoče pritožnico šteti za odgovorno namesto družbe Thyssen Stahl AG za kršitev, ki jo je storila slednja. Družba Thyssen Stahl AG naj bi obstajala še naprej kot solventna družba in jo je zato nasprotna stranka v pritožbenem postopku lahko terjala. Tako je odločilo tudi Sodišče v svoji sodbi iz leta 2005 v združenih zadevah C-65/02 P in C-73/02 P v zvezi s prvotno odločbo nasprotne stranke v pritožbenem postopku iz leta 1998. Tudi če se domneva, da je Sodišče v svoji sodbi menilo, da je prišlo do prenosa materialne odgovornosti na pritožnico, to naj ne bi imelo pravnomočnega učinka za ta postopek, saj ta temelji na novi odločbi Komisije. Pritožnica poleg tega ne bi mogla nikakor jamčiti za družbo Thyssen Stahl AG na podlagi svoje izjave, s katero je zgolj deklaratorno prevzela civilnopravno odgovornost, saj izjava, ki jo poda podjetje, nikoli ne bi mogla privesti do prenosa obveznosti plačila globe.
   S tretjim pritožbenim razlogom pritožnica uveljavlja kršitev zoper načelo določnosti. Iz podlage za sankcijo, to je člena 23 Uredbe, ki jo je Sodišče prve stopnje potrdilo, ni mogoče dovolj jasno in nedvoumno razbrati, da se nanaša na kršitve zoper člen 65(1) PJ. Poleg tega niti pogoji uporabe niti pravne posledice pojma „prevzem odgovornosti z izjavo“, ki sta ga navedla nasprotna stranka v pritožbenem postopku in Sodišče prve stopnje, niso dovolj jasno niti nedvoumno zakonsko določeni.
   S četrtim pritožbenim razlogom pritožnica uveljavlja kršitev zoper določbe o zastaranju. Ker naj bi bila globa, ki je bila naložena pritožnici, zgolj posledica kršitve, za katero naj bi prvotno odgovarjala družba Thyssen Stahl AG, bi se bilo treba glede zastaranja opreti tudi na to zadnjo družbo. Ker ta ni vložila nobene pritožbe zoper prvotno odločbo nasprotne stranke v pritožbenem postopku, se zadržanje zastaranja nanjo ne nanaša. Zato naj bi medtem prišlo do zastaranja, tako da naj bi odpadla tudi odgovornost, ki jo je pritožnica prevzela od družbe Thyssen Stahl AG.
   Peti pritožbeni razlog se nanaša na kršitev načela izračuna globe. Sodišče prve stopnje naj bi neupravičeno zavrnilo znižanje globe, čeprav je pritožnica v obravnavanem postopku nesporno predložila vsa dejstva, za katera je Komisija menila, da pomenijo kršitev člena 65(1) PJ. Nagrade za to sodelovanje se ne bi smelo zavrniti z obrazložitvijo, da je pritožnica ugovarjala uporabi člena 65(1) PJ iz pravnih razlogov, prav tako pa je iz istih razlogov zavrnila prevzem odgovornosti od družbe Thyssen Stahl AG. Dejstvo, da se je sklicevala na nezakonitost pravne presoje, ne zmanjša vrednosti sodelovanja, saj je treba pravna vprašanja vedno preučiti po uradni dolžnosti in organi nikoli ne bi smeli izdati nezakonitih odločb – torej neodvisno od popuščanja strank.


title: Zadeva T-14/10: Tožba, vložena 18. januarja 2010 – CheckMobile proti UUNT (carcheck)

text:
               27.3.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 80/35

         Tožba, vložena 18. januarja 2010 – CheckMobile proti UUNT (carcheck)
   (Zadeva T-14/10)
   2010/C 80/59
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: CheckMobile GmbH - The Process Solution Company (Hamburg, Nemčija) (zastopnik: K. Lodigkeit, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu z dne 18. novembra 2009 (zadeva R 595/2009-4) naj se razveljavi v delu, kjer je bila v skladu s členom 7(1)(c) Uredbe št. 40/94 zavrnjena prijava znamke „carcheck“,

               —

               Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „carcheck“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 16, 35, 36, 38, 41, 42 in 45 (prijava št. 7 368 681)

      Odločba preizkuševalca: delna zavrnitev prijave

      Odločba odbora za pritožbe: delna razveljavitev odločbe preizkuševalca

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 7(1)(c) Uredbe št. 40/94 (1), ker je odbor za pritožbe absolutno prepoved registracije znamke, sestavljene iz znakov izključno opisnega značaja, razlagal preširoko

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL 1994, L 11, str. 1-36).


title: Zadeva T-395/11: Sklep Splošnega sodišča z dne 4. junija 2012 – Elti proti delegaciji Unije v Črni gori (Ničnostna tožba — Javna naročila dobav — Postopek javnega razpisa — Digitalizacija javne radiotelevizije v Črni gori — Odločba o oddaji naročila, ki jo je sprejela delegacija Unije v Črni gori — Neobstoj pasivne legitimacije — Nedopustnost)

text:
               28.7.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 227/21

         Sklep Splošnega sodišča z dne 4. junija 2012 – Elti proti delegaciji Unije v Črni gori
   (Zadeva T-395/11) (1)

   (Ničnostna tožba - Javna naročila dobav - Postopek javnega razpisa - Digitalizacija javne radiotelevizije v Črni gori - Odločba o oddaji naročila, ki jo je sprejela delegacija Unije v Črni gori - Neobstoj pasivne legitimacije - Nedopustnost)
   2012/C 227/35
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Elti d.o.o. (Gornja Radgona, Slovenija) (zastopnica: N. Zidar Klemenčič, odvetnica)

      Tožena stranka: delegacija Evropske unije v Črni gori (zastopniki: sprva N. Bertolini, zastopnik, nato J. Stuyck in A.–M. Vandromme, odvetnika)

      Predmet

   Primarno, predlog za razglasitev ničnosti odločbe vodje delegacije Unije v Črni gori z dne 21. marca 2011, s katero je bila zavrnjena ponudba tožeče stranke za naročilo dobave opreme za digitalizacijo javne radiotelevizije v Črni gori in navedeno naročilo oddano drugi družbi, ter podredno, odškodninski zahtevek.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže.

               2.

               Družbi Elti d.o.o. se naloži plačilo stroškov, skupaj s stroški v zvezi s postopkom za izdajo začasne odredbe.

      (1)  UL C 282, 24.9.2011.


title: Zadeva C-374/07 P: Sklep Sodišča z dne 20. januarja 2009 — Mebrom NV proti Komisiji Evropskih skupnosti (Pritožba — Nepogodbena odgovornost Komisije — Gotova in dejanska škoda — Izkrivljanje dejstev in dokazov — Dokazno breme)

text:
               20.6.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 141/20

         Sklep Sodišča z dne 20. januarja 2009 — Mebrom NV proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva C-374/07 P) (1)

   (Pritožba - Nepogodbena odgovornost Komisije - Gotova in dejanska škoda - Izkrivljanje dejstev in dokazov - Dokazno breme)
   2009/C 141/35
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Mebrom NV (zastopnika: K. Van Maldegem in C. Mereu, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: X. Lewis, zastopnik)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo drugega senata Sodišča prve stopnje z dne 22. maja 2007 v zadevi Mebrom NV proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-198/05, s katero je Sodišče prve stopnje kot neutemeljeno zavrnilo tožbo zaradi povračila škode, ki naj bi jo pritožnica utrpela ker Komisija za meseca januar in februar 2005 ni vzpostavila sistema, ki bi ji v skladu s členoma 6 in 7 Uredbe (ES) št. 2037/2000 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. junija 2000 o snoveh, ki tanjšajo ozonski plašč (UL L 244, str. 1) dopuščal uvoz metilbromida v Evropsko unijo.

      Izrek

               1)

               Pritožba se zavrne.

               2)

               Mebrom NV se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 247, 20.10.2007.


title: Zadeva T-370/05: Tožba, vložena  30. septembra 2005  — Francija proti Komisiji

text:
               10.12.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 315/16

         Tožba, vložena 30. septembra 2005 — Francija proti Komisiji
   (Zadeva T-370/05)
   (2005/C 315/30)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Francoska republika (Pariz, Francija) (Zastopnika: G. de Bergues, A. Colomb, zastopnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C (2005) 2576 konč. z dne 20. julija 2005 o izključitvi nekaterih izdatkov držav članic iz naslova Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), oddelka za jamstva, iz financiranja Skupnosti, kolikor na podlagi popravka pri določitvi območij, ki izpolnjujejo pogoje za pomoč za prestrukturiranje in preusmeritev vinogradov za obračunsko obdobje 2001-2003, iz financiranja Skupnosti izključuje znesek 13.519.122,05 evrov.

               —

               naložitev plačila stroškov Komisiji Evropskih skupnosti.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Z izpodbijano odločbo, ki je predmet tega spora, je Komisija odločila o potrditvi obračunov tožeče stranke v sektorju vinogradništva v znesku, ki ustreza znesku, ki ga je treba izključiti iz financiranja Skupnosti zaradi, prvič, popravka zaradi prekoračitve pravic do novega sajenja in, drugič, popravka, ki ga je Komisija naredila pri območjih, za katere je Francija razglasila, da so upravičena do pomoči za preusmeritev/prestrukturiranje, v zvezi z območji, za katera je Komisija ocenila, da so za tržni leti 2000-2001 in 2001-2002 upravičena do take pomoči. Tožeča stranka izpodbija samo drugi del obravnavane odločbe, ki se nanaša na popravek zaradi odstopanja pri območjih.
   V utemeljitev svojih zahtevkov tožeča stranka navaja dva tožbena razloga. S prvim tožeča stranka zatrjuje, da naj bi Komisija napačno uporabila člen 7(4) Uredbe št. 1258/99 (1), ker naj ne bi dokazala, da je francoska vlada glede izračuna pomoči za prestrukturiranje in preusmeritev vinogradov kršila pravila Skupnosti, niti ne škode, ki naj bi jo metoda izračunavanja, ki jo je sprejela francoska vlada, povzročila proračunu Skupnosti
   Drugi tožbeni razlog, ki ga navaja tožeča stranka izhaja iz nezadostne obrazložitve, ker naj izpodbijana odločba ne bi pojasnila pravil, za katere je Komisija mislila, da bi se morala uporabiti za neposejana območja, ki se lahko upoštevajo pri izračunu pomoči, niti naj ne bi jasno utemeljila uporabe stopnje finančnega popravka 10 % pri zneskih pomoči za prestrukturiranje in preusmeritev vinogradov.

      (1)  Uredba ES z dne 17. maja 1999 o financiranju skupne kmetijske politike, UL L 160 z dne 26.6.1999, str. 103-112.


title: Zadeva T-716/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 9. novembra 2016 – Gallardo Blanco/EUIPO – Expasa Agricultura y Ganadería (Upodobitev konjske brzde v obliki črke „h“) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Evropske unije, sestavljene iz upodobitve konjske brzde v obliki črke „h“ — Prejšnja figurativna znamka Evropske unije in prejšnja španska figurativna znamka — Relativni razlog za zavrnitev — Resna in dejanska uporaba prejšnjih znamk — Člen 42(2) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009)

text:
               6.2.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/33

         Sodba Splošnega sodišča z dne 9. novembra 2016 – Gallardo Blanco/EUIPO – Expasa Agricultura y Ganadería (Upodobitev konjske brzde v obliki črke „h“)
   (Zadeva T-716/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije, sestavljene iz upodobitve konjske brzde v obliki črke „h“ - Prejšnja figurativna znamka Evropske unije in prejšnja španska figurativna znamka - Relativni razlog za zavrnitev - Resna in dejanska uporaba prejšnjih znamk - Člen 42(2) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009))
   (2017/C 038/45)
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Juan Gallardo Blanco (Los Barrios, Španija) (zastopnik: E. Estella Garbayo, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: S. Palmero Cabezas, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe pri EUIPO, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Expasa Agricultura y Ganadería, SA (Jerez de la Frontera, Španija) (zastopnik: A. Bosch Döffert, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 29. septembra 2015 (zadeva R 1502/2014-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbo Expasa Agricultura y Ganadería in Juanom Gallardom Blancom.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Juanu Gallardu Blancu se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 59, 15.2.2016.


title: Zadeva T-335/15: Tožba, vložena 23. junija 2015 – Universal Protein Supplements/UUNT (Prikaz bodibilderja)

text:
               24.8.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/45

         Tožba, vložena 23. junija 2015 – Universal Protein Supplements/UUNT (Prikaz bodibilderja)
   (Zadeva T-335/15)
   (2015/C 279/56)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Universal Protein Supplements Corp. (New Brunswick, Združene države) (zastopnik: S. Malynicz, Barrister)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka, ki predstavlja mišičnjaka – Prijava za registracijo št. 13 060 991

      Izpodbijana odločba: Odločba petega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 6. marca 2015 v zadevi R 2958/2014-5

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev 7(1)(b) in (c) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva F-12/08: Tožba, vložena 5. februarja 2008 – Nardin proti Parlamentu

text:
               5.7.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/50

         Tožba, vložena 5. februarja 2008 – Nardin proti Parlamentu
   (Zadeva F-12/08)
   (2008/C 171/99)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Thierry Nardin (Luxembourg, Veliko vojvodstvo Luksemburg) (zastopnik: V. Wiot, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski parlament
   Predmet in opis spora
   Razglasitev ničnosti odločbe Evropskega parlamenta z dne 2. aprila 2007 o določitvi pravic v zvezi z nastopom službe tožeče stranke v delu, v katerem ji ni bila priznana pravica do izselitvenega dodatka, ter naložitev toženi stranki, naj izplača izselitveni dodatek z zamudnimi obrestmi ter naj tožeči stranki povrne nepremoženjsko škodo, ki jo je ta utrpela.
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba Evropskega parlamenta z dne 2. aprila 2007 o določitvi pravic v zvezi z nastopom službe tožeče stranke v delu, v katerem ji ni bila priznana pravica do izselitvenega dodatka, naj se razglasi za nično;

               —

               Evropskemu parlamentu naj se naloži, da tožeči stranki izplača izselitveni dodatek, ki ustreza mesečnemu znesku 16 % skupnega zneska osnovne plače, ter gospodinjski in otroški dodatek, ki naj se tožeči stranki izplačata za vsak mesec, šteto od aprila 2007 naprej do celotnega plačila;

               —

               izplačajo naj se zamudne obresti po 8 % letni obrestni meri od nastanka posamezne obveznosti do plačila;

               —

               Evropskemu parlamentu naj se naloži, da tožeči stranki izplača 10 000 eurov ali drug, tudi višji znesek kot povračilo nepremoženjske škode, ki naj bi jo ta utrpela;

               —

               Evropskemu parlamentu naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva F-62/13: Sklep Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 19. marca 2015 – Marcuccio/Komisija (Izključitev iz postopka zastopnika stranke — Neobstoj imenovanja novega zastopnika — Tožeča stranka, ki ne odgovarja več na zaprosila Splošnega sodišča — Ustavitev postopka)

text:
               4.5.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 146/47

         Sklep Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 19. marca 2015 – Marcuccio/Komisija
   (Zadeva F-62/13) (1)

   ((Izključitev iz postopka zastopnika stranke - Neobstoj imenovanja novega zastopnika - Tožeča stranka, ki ne odgovarja več na zaprosila Splošnega sodišča - Ustavitev postopka))
   (2015/C 146/64)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastopnik: A., odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: C. Berardis-Kayser in G. Gattinara, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe o znižanju nadomestila za invalidnost tožeče stranke za znesek v višini 500 EUR in za pet zneskov v višini 504,67 EUR za mesece od julija 2012 do decembra 2012.

      Izrek

               1.

               Postopek v zadevi Marcuccio/Komisija, F-62/13, se ustavi.

               2.

               L. Marcuccio nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

      (1)  UL C 352, 30.11.2013, str. 26.


title: Zadeva C-590/12: Sklep predsednika Sodišča z dne 10. marca 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Amtsgericht Winsen (Luhe) – Nemčija) – Andrea Merten proti ERGO Lebensversicherung AG

text:
               16.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 184/22

         Sklep predsednika Sodišča z dne 10. marca 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Amtsgericht Winsen (Luhe) – Nemčija) – Andrea Merten proti ERGO Lebensversicherung AG
   (Zadeva C-590/12) (1)

   2014/C 184/32
   Jezik postopka: nemščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 46, 16.2.2013.


title: Zadeva C-284/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo cour du travail de Bruxelles (Belgija) 10. junija 2015 – Office national de l'emploi (ONEm), M/M, Office national de l'emploi (ONEm), Caisse Auxiliaire de Paiement des Allocations de Chômage (CAPAC)

text:
               24.8.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/22

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo cour du travail de Bruxelles (Belgija) 10. junija 2015 – Office national de l'emploi (ONEm), M/M, Office national de l'emploi (ONEm), Caisse Auxiliaire de Paiement des Allocations de Chômage (CAPAC)
   (Zadeva C-284/15)
   (2015/C 279/27)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour du travail de Bruxelles

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Office national de l'emploi (ONEm), M

      Tožene stranke: M, Office national de l'emploi (ONEm), Caisse Auxiliaire de Paiement des Allocations de Chômage (CAPAC)

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 67(3) Uredbe št. 1408/71 o socialni varnosti (1), razlagati tako, da nasprotuje temu, da država članica zavrne seštevanje dob zaposlitve, potrebnih za priznanje pravice do nadomestila za brezposelnost, namenjenega dopolnitvi dohodkov, prejetih v okviru zaposlitve s krajšim delovnim časom, če pred to zaposlitvijo ni bila dopolnjena nobena zavarovalna doba ali doba zaposlitve v tej državi članici?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali je člen 67(3) Uredbe št. 1408/71 o socialni varnosti združljiv zlasti s:

                           —

                           členom 48 PDEU, ker lahko pogoj, ki v skladu s tem členom 67(3) velja za seštevanje dob zaposlitve, omejuje prosto gibanje delavcev in njihov dostop do nekaterih zaposlitev s krajšim delovnim časom;

                           —

                           členom 45 PDEU, ki „vključuje odpravo vsakršne diskriminacije na podlagi državljanstva delavcev držav članic v zvezi z zaposlitvijo, plačilom in drugimi delovnimi in zaposlitvenimi pogoji“ ter določa pravico delavcev, da „sprej[mejo] ponujeno delovno mesto“ (vključno z zaposlitvijo s krajšim delovnim časom) v drugih državah članicah, da „se v ta namen na območju držav članic prosto giba[jo]“ in da v njih bivajo „zaradi zaposlitve skladno z določbami zakonov ali drugih predpisov, ki urejajo zaposlovanje državljanov te države“;,

                           —

                           členom 15(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ki določa, da je „[v]sakemu državljanu Unije […] v kateri koli državi članici zagotovljena svoboda iskanja zaposlitve, dela […]“?

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti v različici, ki je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo Sveta (ES) št. 118/97 z dne 2. decembra 1996 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 3), kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1606/98 z dne 29. junija 1998 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 308, v nadaljevanju: Uredba št. 1408/71 o socialni varnosti).


title: Zadeva C-501/07 P: Pritožba, ki jo je vložila S.A.BA.R. SpA 19. novembra 2007 zoper sklep Sodišča prve stopnje (četrti senat) z dne 17. septembra 2007 v zadevi S.A.BA.R. SpA proti Komisiji evropskih skupnosti, T-176/07

text:
               9.2.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 37/4

         Pritožba, ki jo je vložila S.A.BA.R. SpA 19. novembra 2007 zoper sklep Sodišča prve stopnje (četrti senat) z dne 17. septembra 2007 v zadevi S.A.BA.R. SpA proti Komisiji evropskih skupnosti, T-176/07
   (Zadeva C-501/07 P)
   (2008/C 37/05)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Pritožnica: S.A.BA.R. SpA (zastopnika: E. Coffrini in F. Tesauro, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Komisija evropskih skupnosti
   Predloga pritožnice:

               —

               sklep Sodišča prve stopnje, ki je predmet te pritožbe, naj se razveljavi in/ali spremeni v celoti z ustrezno odločbo;

               —

               sprejmejo naj se predlogi, podani v postopku na prvi stopnji.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Komisija je z odločbo z dne 5. junija 2002 (1) o „državni pomoči v zvezi z davčnimi oprostitvami in subvencioniranimi posojili v korist javnih podjetij z večinskim javnim kapitalskim deležem“ ureditev davčne oprostitve na podlagi člena 3(70) zakona št. 549/1995 in člena 66(14) uredbe-zakona št. 331/1993, kot je bila spremenjena v zakon, v korist delniških družb z večinskim javnim deležem, ki izvajajo lokalne javne službe, razglasila za državno pomoč, ki ni združljiva s skupnim trgom. Odločba Komisije se ni nanašala na posamezne družbe, ampak na vse družbe, ustanovljene v smislu člena 22 zakona 241/1990, z večinskim javnim kapitalom. Zato odločba ni bila vročena nobeni družbi (niti pritožnici), saj niso bili posebej opredeljeni posamezni naslovniki. Italija je z uredbo-zakonom št. 10 z dne 15. februarja 2007 izvršila zgoraj navedeno odločbo, tako da je izterjavo naložila davčnim uradom. Zato je davčni urad iz Guastalle 20. marca 2007 družbi pritožnici poslal zahtevo za plačilo št. 3796 z dne 15. marca 2007 za glavnico v znesku 1 912 128,47 eura in obresti v znesku 2 192 225 eurov, zahtevo za plačilo št. 3799 z dne 15. marca 2007 za glavnico v znesku 815 406,94 eura in obresti v znesku 738 529 eurov ter zahtevo za plačilo št. 3800 z dne 15. marca 2007 za glavnico v znesku 439 549,29 eura in obresti v znesku 712 588 eurov.
   Vendar pritožnica ni družba z večinskim deležem javnega kapitala, ampak je v celoti javna, zato se nanjo ne morejo nanašati „ugotovitve Komisije in njena odločba“.
   Pritožnica je pristojna in house za lokalne javne službe za osem občin družbenic in je bila ustanovljena posebej v ta namen v skladu z ureditvijo, ki jo določa zakon.
   Pritožnica upravlja javne službe v monopolni ureditvi predvsem na lokalnem področju, ne da bi pri tem vplivala na svobodno konkurenco, saj ni trga.
   Družba s 100 % javnim kapitalom je posredni organ občin družbenic, ki so dejanske prejemnice finančne pomoči, ki jo izpodbija Komisija.
   Zato finančna oprostitev, odobrena pritožnici, zaradi objektivnih in subjektivnih razlogov ne more biti opredeljena kot nezakonita državna pomoč, v nasprotju z določbami člena 87 Pogodbe.
   Zaradi navedenih razlogov je bila pri Sodišču prve stopnje vložena tožba zoper zgoraj navedeno odločbo Komisije, vpisana pod opravilno številko T-176/07 in dodeljena četrtemu senatu; Sodišče prve stopnje pa je s sklepom z dne 17. septembra 2007 odločilo, da se tožba zaradi nedopustnosti zavrne z obrazložitvijo, da ni bil spoštovan rok iz člena 230, peti odstavek, Pogodbe ES, na podlagi katerega bi morala biti tožba vložena v dveh mesecih od objave izpodbijanega akta ali njegovega uradnega obvestila tožniku, če tega ni bilo, pa od dneva, ko je zanj izvedel, v skladu s členom 102(1) Poslovnika Sodišča prve stopnje.
   Ta trditev naj ne bi bila utemeljena, tudi glede na sodbe z dne 17. septembra 1980 (730/79) (2); z dne 14. novembra 1984 (323/82) (3); z dne 12. decembra 1996 (T-358/94) (4) in zlasti sodbo tretjega senata z dne 23. februarja 2006 v zadevi C-346/03 (5), zaradi česar naj bi bila v pritožbi zahtevana sprememba sklepa.
   Tožba pred Sodiščem prve stopnje je bila namreč vložena takoj, ko je družba pritožnica izvedela, da je med naslovniki odločbe Komisije, in sicer takrat, ko je od davčnega urada prejela zahteve za plačilo.
   Sklep Sodišča prve stopnje se izpodbija tudi zato, ker je v njem napačno uporabljen člen 225 Pogodbe.
   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije bi se namreč moral obravnavati skupaj z zahtevo, da se ta odoločba na pritožnico ne nanaša, sprememba sklepa na prvi stopnji pa se zahteva tudi glede na ugotovljeno nepristojnost ratione materiae Sodišča prve stopnje.

      (1)  UL L 77, 2003, str. 21.

      (2)  Recueil, 1980, str. 2671.

      (3)  Recueil, 1984, str. 3809.

      (4)  Recueil, 1996, str. II-2109.

      (5)  ZOdl., 2005, str. I-6159.


title: Zadeva F-64/10: Tožba, vložena 3. avgusta 2010 – Mantzouratos proti Parlamentu

text:
               9.10.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 274/33

         Tožba, vložena 3. avgusta 2010 – Mantzouratos proti Parlamentu
   (Zadeva F-64/10)
   ()
   2010/C 274/51
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Andreas Mantzouratos (Bruselj, Belgija) (zastopniki: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropski parlament

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe Evropskega parlamenta o nenapredovanju tožeče stranke v naziv AD 13 v napredovalnem obdobju 2009 in odločb o napredovanju uradnikov, ki imajo manj točk za delovno uspešnost kot tožeča stranka, v ta naziv.

      Predloga tožeče stranke

               —

               Odločba Evropskega parlamenta o nenapredovanju tožeče stranke v naziv AD 13 v napredovalnem obdobju 2009 in odločbe o napredovanju uradnikov z manjšo delovno uspešnostjo (točke za delovno uspešnost) od nje v ta naziv naj se razglasijo za nične;

               —

               Evropskemu parlamentu naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-369/04: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 26. junija 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe VAT and Duties Tribunal, London – Združeno kraljestvo) – Hutchison 3G UK Ltd, mmO 2 plc, Orange 3G Ltd, T-Mobile (UK) Ltd, Vodafone Group Services Ltd proti Commissioners of Customs and Excise (Šesta direktiva DDV – Obdavčljive transakcije – Pojem gospodarska dejavnost – Člen 4(2) – Dodeljevanje dovoljenj za uporabo določenega dela radio frekvenčnega spektra, namenjenega telekomunikacijskim storitvam)

text:
               25.8.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 199/3

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 26. junija 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe VAT and Duties Tribunal, London – Združeno kraljestvo) – Hutchison 3G UK Ltd, mmO2 plc, Orange 3G Ltd, T-Mobile (UK) Ltd, Vodafone Group Services Ltd proti Commissioners of Customs and Excise
   (Zadeva C-369/04) (1)

   (Šesta direktiva DDV - Obdavčljive transakcije - Pojem „gospodarska dejavnost“ - Člen 4(2) - Dodeljevanje dovoljenj za uporabo določenega dela radio frekvenčnega spektra, namenjenega telekomunikacijskim storitvam)
   (2007/C 199/05)
   Jezik postopka: angleščina
   Predložitveno sodišče
   VAT and Duties Tribunal, London
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Hutchison 3G UK Ltd, mmO2 plc, Orange 3G Ltd, T-Mobile (UK) Ltd, Vodafone Group Services Ltd

      Tožena stranka: Commissioners of Customs & Excise
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – VAT and Duties Tribunal, London – Razlaga člena 4 (1), (2) in (5) Direktive 77/388/EGS: Šesta direktiva Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1) – Pojem „gospodarska dejavnost“ – Dejavnosti ali dokončni ukrepi organa javnega prava kot organa oblasti – Podelitev frekvenc operaterjem mobilne telefonije z dražbo.
   Izrek
   Člen 4(1) in (2) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero je treba razlagati tako, da izdajanje takih dovoljenj, kot so dovoljenja za mobilne telekomunikacije tretje generacije, imenovane „UMTS“, s strani nacionalnega regulativnega organa, odgovornega za dodelitev frekvenc, na podlagi dražbe pravic uporabe telekomunikacijske opreme, ni gospodarska dejavnost v smislu te določbe in zato ne sodi na področje uporabe te direktive.

      (1)  UL C 273, 6.11.2004.


title: Zadeva T-406/04: Tožba Andréja Bonneta proti Sodišču Evropskih skupnosti, vložena dne 4. oktobra 2004

text:
               4.12.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 300/50

         Tožba Andréja Bonneta proti Sodišču Evropskih skupnosti, vložena dne 4. oktobra 2004
   (Zadeva T-406/04)
   (2004/C 300/96)
   Jezik postopka: francoščina
   André Bonnet, stanujoč v Saint Pierre de Vassolsu (Francija), ki ga zastopa Hervé de Lépinau, avocat, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, je dne 4. oktobra 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložil tožbo proti Sodišču Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, da:

               —

               razveljavi odločbe z dne 11. februarja 2004, 4. marca 2004 in 2. julija 2004, kakor tudi odločbo o imenovanju druge osebe na delovno mesto, na katerega bi morala biti imenovana tožeča stranka;

               —

               razsodi, da mora zaposlitev z dne 4. februarja 2004 učinkovati od dne 1. marca 2004 dalje;

               —

               naloži Sodišču Evropskih skupnosti, da tožeči stranki plača znesek 100.000 EUR iz naslova njene nepremoženjske škode, kakor tudi znesek 5.000 EUR na mesec od 1. marca dalje pa vse do dejanskega nastopa dela tožeče stranke;

               —

               podredno, v kolikor odločba Sodišča prve stopnje ne bi imela neizogibno za posledico, da tožeča stranka nastopi delo, da naloži Sodišču Evropskih skupnosti v plačilo znesek 260.000 EUR z zakonitimi zamudnimi obrestmi od dneva vložitve te tožbe dalje;

               —

               vsekakor pa Sodišču Evropskih skupnosti naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Tožbeni razlogi, ki jih navaja tožeča stranka so enaki kot tisti, ki jih navaja ista tožeča stranka v zadevi T-132/04 (1).

      (1)  UL C 168, 26.6.2004, str.7.


title: Zadeva C-533/08: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 4. maja 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – TNT Express Nederland B.V. proti AXA Versicherung AG (Pravosodno sodelovanje v civilnih in gospodarskih zadevah — Pristojnost, priznavanje in izvrševanje sodnih odločb — Uredba (ES) št. 44/2001 — Člen 71 — Konvencije, ki jih države članice sklenejo na posebnih področjih — Konvencija o pogodbi za mednarodni cestni prevoz blaga (CMR))

text:
               3.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 179/7

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 4. maja 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – TNT Express Nederland B.V. proti AXA Versicherung AG
   (Zadeva C-533/08) (1)

   (Pravosodno sodelovanje v civilnih in gospodarskih zadevah - Pristojnost, priznavanje in izvrševanje sodnih odločb - Uredba (ES) št. 44/2001 - Člen 71 - Konvencije, ki jih države članice sklenejo na posebnih področjih - Konvencija o pogodbi za mednarodni cestni prevoz blaga (CMR))
   2010/C 179/10
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: TNT Express Nederland B.V.

      Tožena stranka: AXA Versicherung AG

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Hoge Raad der Nederlanden Den Haag – Razlaga člena 71(1) ter (2)(a) in (b), drugi pododstavek, Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL 2001, L 12, str. 1) – Razmerje do Konvencije o pogodbi za mednarodni cestni prevoz blaga, podpisane v Ženevi 19. maja 1956 – Litispendenca – Pravila o sočasnosti

      Izrek

               1.

               V zadevi, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, je treba člen 71 Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah razlagati tako, da se uporabljajo pravila o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju, predvidena s konvencijo na posebnem pravnem področju, kakršni sta pravilo litispendence, določeno v členu 31(2) Konvencije o pogodbi za mednarodni cestni prevoz blaga, podpisane v Ženevi 19. maja 1956, kakor je bila spremenjena s protokolom, podpisanim v Ženevi 5. julija 1978, in pravilo o izvršljivosti, določeno v členu 31(3) te konvencije, če so karseda predvidljiva ter omogočajo dobro delovanje sodnega organa in čim večje zmanjšanje možnosti sočasnih postopkov in če v vsaj tako ugodnih pogojih, kot so pogoji, določeni z navedeno uredbo, zagotavljajo prosti pretok sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah ter medsebojno zaupanje v ustreznost sodnega varstva v Uniji (favor executionis).

               2.

               Sodišče Evropske unije ni pristojno za razlago člena 31 Konvencije o pogodbi za mednarodni cestni prevoz blaga, kakor je bila spremenjena.

      (1)  UL C 44, 21.2.2009.


title: Zadeva T-255/12: Sklep Splošnega sodišča z dne 12. decembra 2012 – Vakili proti Svetu (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi proti Iranu, sprejeti z namenom preprečevanja širjenja jedrskega orožja — Zamrznitev sredstev — Izbris zadevnih oseb s seznama — Ustavitev postopka)

text:
               16.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/18

         Sklep Splošnega sodišča z dne 12. decembra 2012 – Vakili proti Svetu
   (Zadeva T-255/12) (1)

   (Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi proti Iranu, sprejeti z namenom preprečevanja širjenja jedrskega orožja - Zamrznitev sredstev - Izbris zadevnih oseb s seznama - Ustavitev postopka)
   2013/C 46/33
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Bahman Vakili (Teheran, Iran) (zastopnik: J.-M. Thouvenin, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bishop in I. Rodios, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Sveta 2011/783/SZVP z dne 1. decembra 2011 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 319, str. 71), Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 1245/2011 z dne 1. decembra 2011 o izvajanju Uredbe (EU) št. 961/2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 319, str. 11) in Uredbe Sveta (EU) št. 267/2012 z dne 23. marca 2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 961/2010 (UL L 88, str. 1) v delih, v katerih se ti akti nanašajo na tožečo stranko, ter dopisa Sveta z dne 23. marca 2012.

      Izrek

               1.

               Postopek se ustavi.

               2.

               Svet Evropske unije poleg svojih stroškov nosi stroške Bahmana Vakilija.

      (1)  UL C 258, 25.8.2012.


title: Zadeva C-174/09: Tožba, vložena 14. maja 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Poljski

text:
               18.7.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 167/6

         Tožba, vložena 14. maja 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Poljski
   (Zadeva C-174/09)
   2009/C 167/10
   Jezik postopka: poljščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. Kaduczak in S. Schønberg, zastopnika)

      Tožena stranka: Republika Poljska

      Predloga tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Republika Poljska, s tem da ni sprejela zakonskih in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/32/ES z dne 6. julija 2005 o vzpostavitvi okvira za določanje zahtev za okoljsko primerno zasnovo izdelkov, ki rabijo energijo (1), v vsakem primeru pa ker o sprejetju teh predpisov ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;

               —

               Republiki Poljski naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Rok za prenos Direktive 2005/32/ES se je iztekel 11. avgusta 2007. Na dan vložitve tožbe tožeča stranka ni sprejela vseh predpisov, potrebnih za prenos direktive, v vsakem primeru pa o tem ni obvestila Komisije.

      (1)  UL.L 191, str. 29.


title: Zadeva T-619/13 P: Sodba Splošnega sodišča z dne 11. decembra 2014 – Faita/EESO (Pritožba — Javni uslužbenci — Uradniki — Psihično nadlegovanje — Neobstoj pomoči in nespoštovanje dolžnosti skrbnega ravnanja — Napačna uporaba prava — Pravice obrambe)

text:
               9.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/51

         Sodba Splošnega sodišča z dne 11. decembra 2014 – Faita/EESO
   (Zadeva T-619/13 P) (1)

   ((Pritožba - Javni uslužbenci - Uradniki - Psihično nadlegovanje - Neobstoj pomoči in nespoštovanje dolžnosti skrbnega ravnanja - Napačna uporaba prava - Pravice obrambe))
   (2015/C 046/65)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnica: Carla Faita (Bruselj, Belgija) (zastopniki: D. de Abreu Caldas, M. de Abreu Caldas in J.-N. Louis, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO), (zastopniki: M. Pascua Mateo in L. Camarena Januzec, zastopnika, skupaj z M. Troncosom Ferrerjem in F.-M. Hislairejem, odvetnikoma)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije (drugi senat) z dne 16. septembra 2013, Faita/CESE (F-92/11, ZOdl. JU, EU:F:2013:130) in predlog za razveljavitev te sodbe.

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               C. Faita nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasil Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO).

      (1)  UL C 24, 25.1.2014.


title: Zadeva T-192/13: Tožba, vložena 2. aprila 2013 – Transworld Oil Computer Centrum in drugi proti Eurojustu

text:
               15.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/30

         Tožba, vložena 2. aprila 2013 – Transworld Oil Computer Centrum in drugi proti Eurojustu
   (Zadeva T-192/13)
   2013/C 171/57
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Transworld Oil Computer Centrum BV (Berg en Dal, Nizozemska), Transworld Payment Solutions Ltd (Bermudi), Transworld ICT Solutions Ltd (Bangalore, Indija), Transworld Oil USA, Inc. (Houston, Združene države Amerike), Bermuda First Curaçao Ltd (Bermudi) in Johannes Christiaan Martinus Augustinus Maria Deuss (Bermudi) (zastopnik: T. Barkhuysen, odvetnik)

      Tožena stranka: Eurojust

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               potrdilno odločbo Eurojusta z dne 2. februarja 2013 razglasi za nično,

               —

               Eurojustu naloži, naj na podlagi potrdilne prošnje z dne 31. decembra 2012 ponovno odloči ob upoštevanju pravne presoje Splošnega sodišča,

               —

               Eurojustu naloži plačilo stroškov, nastalih v zvezi z obravnavo tožbe in s potrdilno prošnjo.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo pet razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: Eurojust naj ne bi preizkusil vseh pravnih podlag, na katere so se sklicevale tožeče stranke

                           —

                           Prošnja za informacije z dne 4. oktobra 2012 in potrdilna prošnja za informacije z dne 31. decembra 2013 naj bi temeljili na različnih pravnih podlagah, med drugim tudi na členu 10 Evropske konvencije o človekovih pravicah ter členih 8(2), 41 (2) in 42 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (UL 2010, C 83, str. 389). Toda Eurojust naj bi v izpodbijani odločbi odločil izključno na podlagi določb o dostopu do dokumentov Eurojusta. Drugih pravnih podlag, na katere se sklicujejo tožeče stranke, naj Eurojust neupravičeno ne bi upošteval.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: odločba naj ne bi bila sprejeta z zahtevano skrbnostjo in naj bi bila pomanjkljivo obrazložena

                           —

                           Eurojust naj ne bi zagotovil zaprošenih informacij, pri čemer naj bi se skliceval na izjeme, ki naj bi bile določene v členu 4(1)(a) in (b) določb o dostopu do dokumentov Eurojusta. Vendar naj Eurojust v izpodbijani odločbi ne bi oziroma naj ne bi dovolj obrazložil, zakaj in koliko naj bi se v obravnavanem primeru uporabile te izjeme.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: Eurojust naj bi napačno uporabil izjemi „nacionalne preiskave v teku“ in „boj proti težjim kaznivim dejanjem“, določeni v členu 4(1)(a) določb o dostopu do dokumentov

                           —

                           Tožeče stranke naj bi utemeljeno in upravičeno sumile, da so organi kazenskega pregona pri kazenskopravni poizvedbi oziroma preiskavi ravnali protipravno. Da bi podkrepile ta sum, naj bi med drugim pri Eurojustu vložile prošnjo za informacije. Eurojust naj bi trdil, da zaprošenih informacij ni mogoče zagotoviti, ker naj bi potekale še sodne poizvedbe. Tožeče stranke menijo, da se Eurojust neupravičeno in brez zadostne obrazložitve sklicuje na ti izjemi.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: Eurojust naj bi napačno uporabil izjemo „posameznikova zasebnost in celovitost“, določeno v členu 4(1)(b) določb o dostopu do dokumentov

                           —

                           Eurojust naj ne bi niti trdil niti dokazal, da so zaprošeni dokumenti vsebovali osebne podatke o tretjih osebah. Poleg tega naj zgolj okoliščina, da dokument vsebuje osebne podatke, ne bi nujno pomenila posega v posameznikovo zasebnost in celovitost. Morebitne izjave uradnikov, ki niso podane v lastnem imenu, naj ne bi mogle upravičiti zavrnitve zaprošenih informacij.

                     Če bi bil podan poseg v posameznikovo celovitost in zasebnost, naj bi moral Eurojust določiti, ali in kako – morebiti v zaupni različici ali zgolj deloma – je treba omogočiti dostop do zaprošenih dokumentov. Eurojust naj neupravičeno ne bi storil niti tega.

               5.

               Peti tožbeni razlog: Eurojust naj bi napačno uporabil izjemo „spoštovanje upoštevnih določb v zvezi s poslovnimi skrivnostmi“, določeno v členu 4(1)(a) določb o dostopu do dokumentov
               Sklicevanje na to izjemo naj ne bi bilo upravičeno. Tožeče stranke naj ne bi mogle vedeti, katere določbe o zaupnosti se uporabijo v obravnavanem primeru, in dvomile naj bi, da se uporabljajo določbe o zaupnosti, ki preprečujejo dostop do zaprošenih dokumentov.


title: Zadeva T-280/17: Tožba, vložena 9. maja 2017 – GE.CO.P./Komisija

text:
               3.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/37

         Tožba, vložena 9. maja 2017 – GE.CO.P./Komisija
   (Zadeva T-280/17)
   (2017/C 213/51)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: GE.CO.P. Generale Costruzioni e Progettazioni SpA (Rim, Italija) (zastopnik: G. Naticchioni, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj, ko se prepriča, da je Evropska Komisija – urad za infrastrukturo in logistiko v Luksemburgu – nezakonito sprejela sklep z dne 7. marca 2017, ki je v zvezi s tožečo stranko GE.CO.P. S.p.A. določal izključitev za 2 leti iz evropskih postopkov javnih razpisov in objavo ukrepa, ta sklep in vse akte, ki so bili sprejeti ali predlagani na njegovi podlagi, razglasi za nične, tudi tiste za katere družba GE.CO.P. ne ve. Drugi stranki naloži stroške v zvezi s tem postopkom.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Na podlagi tega izpodbijanega ukrepa je Komisija dne 5. avgusta 2015 razveljavila pogodbo o izvedbi javnega naročila št. 09bis/2012/OIL – sklop 1, v zvezi s prenovitvenimi deli dveh stavb, imenovanih „Foyer européen“ v Luksemburgu, katerih izvedba je bila dodeljena družbi GE.CO.P.
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja kršitev člena 8 Uredbe (EU, Euratom) 2015/1929 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. oktobra 2015 o spremembi Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije (UL 2015 L 286, str. 1), ter kršitev člena 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.
   V zvezi s tem navaja, da izpodbijani sklep ni bil sprejet na podlagi običajnega kontradiktornega postopka. Tožeča stranka trdi, da ni bila obveščena o uvedbi postopka o izključitvi in torej ni imela možnosti do obrambe v okviru postopka ter uveljavljanja razlogov v svojo korist pred pristojnim organom.
   Če bi bila tožeči stranki zagotovljena pravica do obrambe, bi uveljavljala trditve v svojo obrambo, ki bi verjetno lahko vodile do drugačnega vsebinskega mnenja pristojnega organa in drugačnega izida celotnega postopka, ki bi bil ugodnejši za GE.CO.P.


title: Zadeva T-8/06: Tožba, vložena  12. januarja 2006  — FAB Fernsehen aus Berlin proti Komisiji

text:
               8.4.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/31

         Tožba, vložena 12. januarja 2006 — FAB Fernsehen aus Berlin proti Komisiji
   (Zadeva T-8/06)
   (2006/C 86/62)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: FAB Fernsehen aus Berlin GmbH (Berlin, Nemčija) (Zastopnik: A. Böken, Rechtsanwalt)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba Komisije Evropskih skupnosti z dne 9. novembra 2005 (državna pomoč, ki jo je dodelila Zvezna republika Nemčija za vzpostavitev digitalne prizemne televizije [DVB-T] v Berlin-Brandenburgu), K(2005) 3903 konč., naj se razglasi za nično.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka nasprotuje Odločbi Komisije K(2005) 3903 konč. z dne 9. novembra 2005 glede državne pomoči, namenjene vzpostavitvi digitalne prizemne televizije (DVB-T) na območju Berlin-Brandenburga. Komisija je v izpodbijani odločbi pojasnila, da je pomoč, ki jo je Zvezna republika Nemčija dodelila zasebnim izdajateljem televizijskega programa, ki sodelujejo pri DVB-T, nezdružljiva s skupnim trgom in Zvezni republiki Nemčiji naložila, da od prejemnikov, med njimi tudi od tožeče stranke, izterja povračilo pomoči, ki so jo ti nezakonito prejeli.
   V utemeljitev svoje tožbe tožeča stranka navaja, da dodeljena finančna sredstva ne predstavljajo državne pomoči v skladu s členom 87(1)ES. Poleg tega naj državna pomoč ne bi obstajala tudi zaradi tega, ker naj bi bili izpolnjeni pogoji iz člena 86(2) ES. Prav tako tožeča stranka trdi, da naj ukrep v primeru tožeče stranke ne bi prizadel trgovine med državami članicami in naj bi bila torej izpodbijana odločba v tem delu nezakonita.
   Tožeča stranka svojo tožbo med drugim utemeljuje z dejstvom, da če bi se financiranje štelo za državno pomoč v smislu člena 87(1) ES, bi bilo v skladu s členom 87(3) ES združljivo s skupnim trgom. V tem okviru tožeča stranka očita kršitev pooblastila za odločanje po prostem preudarku, ki ga ima tožena stranka pri presoji ali bi se financiranje v skladu s členom 87(3)(c) in (d) ES lahko štelo za združljivo s skupnim trgom.


title: Zadeva C-35/11: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 13. novembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (Chancery Division) – Združeno kraljestvo) – Test Claimants in the FII Group Litigation proti Commissioners of Inland Revenue, The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (Člena 49 PDEU in 63 PDEU — Razdeljevanje dividend — Davek od dohodkov pravnih oseb — Zadeva C 446/04 — Test Claimants in the FII Group Litigation — Razlaga sodbe — Preprečevanje dvojnega ekonomskega obdavčevanja — Enakovrednost metode oprostitev plačila davka in metode odbitkov — Pojma „davčna stopnja“ in „različna raven obdavčitve“ — Dividende, prejete iz tretjih držav)

text:
               12.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 9/9

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 13. novembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (Chancery Division) – Združeno kraljestvo) – Test Claimants in the FII Group Litigation proti Commissioners of Inland Revenue, The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Zadeva C-35/11) (1)

   (Člena 49 PDEU in 63 PDEU - Razdeljevanje dividend - Davek od dohodkov pravnih oseb - Zadeva C 446/04 - Test Claimants in the FII Group Litigation - Razlaga sodbe - Preprečevanje dvojnega ekonomskega obdavčevanja - Enakovrednost metode oprostitev plačila davka in metode odbitkov - Pojma „davčna stopnja“ in „različna raven obdavčitve“ - Dividende, prejete iz tretjih držav)
   2013/C 9/13
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Test Claimants in the FII Group Litigation

      Toženi stranki: Commissioners of Inland Revenue, The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe - High Court of Justice (Chancery Division) – Razlaga členov 49 in 63 PDEU – Svoboda ustanavljanja – Prost pretok kapitala – Davčna zakonodaja – Davek od dohodkov pravnih oseb – Razlaga sodbe Sodišča z dne 12. decembra 2006 v zadevi Test Claimants in the FII Group Litigation, C-446/04 – Pojma „davčna stopnja“ in „različna raven obdavčitve“ – Davčna stopnja, ki jo je treba upoštevati pri preverjanju ravni obdavčitve domačih ali tujih dividend

      Izrek

               1.

               Člena 49 PDEU in 63 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotujeta zakonodaji države članice, v skladu s katero se za domače dividende uporablja metoda oprostitev, za tuje dividende pa metoda odbitkov, če je dokazano, da je dobropis davka, do katerega je upravičena družba prejemnica dividend v okviru metode odbitkov, enak znesku davka, ki se dejansko plača od dobička, iz katerega se razdelijo dividende, in da je dejanska stopnja obdavčitve dobička družb v zadevni državi članici na splošno nižja od predpisane nominalne davčne stopnje.

               2.

               Odgovora Sodišča na drugo in četrto vprašanje, ki sta bili postavljeni v zadevi, v kateri je bila izdana sodba z dne 12. decembra 2006 v zadevi Test Claimants in the FII Group Litigation (C-446/04), veljata tudi, če:

                           —

                           davka od dohodkov tujih pravnih oseb, s katerim je bil obdavčen dobiček, iz katerega se razdelijo dividende, ni plačala družba nerezidentka, ki je razdelila navedene dividende družbi rezidentki, oziroma ga ni plačala v celoti, ampak ga je plačala družba rezidentka, ki je neposredno ali posredno odvisna družba prve družbe rezidentke v državi članici,

                           —

                           akontacije davka od dohodkov pravnih oseb ni plačala družba rezidentka, ki je prejela dividende od družbe nerezidentke, ampak jo je plačala njena obvladujoča družba rezidentka v okviru sistema obdavčevanja skupine.

               3.

               Pravo Unije je treba razlagati tako, da obvladujoča družba, ki je rezidentka države članice in ki je bila v okviru sistema obdavčevanja skupine, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, v nasprotju s pravnimi pravili Unije prisiljena plačati akontacijo davka od dohodkov pravnih oseb od dela dobička, ki izhaja iz tujih dividend, lahko vloži tožbo za vračilo tega neupravičeno odmerjenega davka, če je ta višji od dodatne obdavčitve, ki jo je bila država članica upravičena naložiti za izravnavo nominalne davčne stopnje, po kateri je bil obdavčen dobiček, iz katerega se razdelijo tuje dividende, in ki je nižja od nominalne davčne stopnje, po kateri je bil obdavčen dobiček obvladujoče družbe rezidentke.

               4.

               Pravo Unije je treba razlagati tako, da se družba rezidentka države članice, ki ima v družbi rezidentki tretje države delež, ki ji omogoča odločilno vplivati na odločitve zadnjenavedene družbe in odločanje o njenih dejavnostih, lahko sklicuje na člen 63 PDEU, zato da bi izpodbijala skladnost zakonodaje navedene države članice o davčnem obravnavanju dividend tretjih držav, ki se ne uporablja izključno za primere, v katerih obvladujoča družba izvršuje odločujoč vpliv na družbo razdeljevalko dividend, s to določbo.

               5.

               Odgovor, ki ga je Sodišče podalo na tretje vprašanje, postavljeno v zadevi, v kateri je bila izdana zgoraj navedena sodba Test Claimants in the FII Group Litigation, ne velja, če odvisne družbe, ustanovljene v drugih državah članicah, na katere ni mogoče prenesti nobene akontacije davka od dohodkov pravnih oseb, niso zavezane za plačilo davka v državi članici obvladujoče družbe.

      (1)  UL C 103, 2.4.2011.


title: Zadeva C-315/12: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 18. julija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Højesteret – Danska) – Metro Cash & Carry Danmark ApS proti Skatteministeriet (Trošarina — Direktiva 92/12/EGS — Členi od 7 do 9 — Direktiva 2008/118/ES — Členi od 32 do 34 — Gibanje trošarinskih proizvodov znotraj Skupnosti — Uredba (EGS) št. 3649/92 — Člena 1 in 4 — Poenostavljeni spremni dokument za gibanje trošarinskih izdelkov — Izvod 1 — Dejavnost „cash & carry“ — Proizvodi, dani v porabo v eni državi članici, ki se skladiščijo v komercialne namene v drugi državi članici, ali proizvodi, ki jih kupijo fizične osebe za lastno uporabo in jih same prevažajo — Žgane pijače — Neobstoj obveznosti preverjanja dobavitelja)

text:
               7.9.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 260/18

         Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 18. julija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Højesteret – Danska) – Metro Cash & Carry Danmark ApS proti Skatteministeriet
   (Zadeva C-315/12) (1)

   (Trošarina - Direktiva 92/12/EGS - Členi od 7 do 9 - Direktiva 2008/118/ES - Členi od 32 do 34 - Gibanje trošarinskih proizvodov znotraj Skupnosti - Uredba (EGS) št. 3649/92 - Člena 1 in 4 - Poenostavljeni spremni dokument za gibanje trošarinskih izdelkov - Izvod 1 - Dejavnost „cash & carry“ - Proizvodi, dani v porabo v eni državi članici, ki se skladiščijo v komercialne namene v drugi državi članici, ali proizvodi, ki jih kupijo fizične osebe za lastno uporabo in jih same prevažajo - Žgane pijače - Neobstoj obveznosti preverjanja dobavitelja)
   2013/C 260/30
   Jezik postopka: danščina

      Predložitveno sodišče

   Højesteret

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Metro Cash & Carry Danmark ApS

      Tožena stranka: Skatteministeriet

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Højesteret – Razlaga člena 7(4) Direktive Sveta 92/12/EGS z dne 25. februarja 1992 o splošnem režimu za trošarinske proizvode in o skladiščenju, gibanju in nadzoru takih proizvodov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 179), člena 34(1) Direktive Sveta 2008/118/ES z dne 16. Decembra 2008 o splošnem režimu za trošarino in o razveljavitvi Direktive 92/12/EGS (UL L 9, str. 12) in Uredbe Komisije (EGS) št. 3649/92 z dne 17. Decembra 1992 o poenostavljenem spremnem dokumentu za gibanje trošarinskih izdelkov v Skupnosti, ki so bili sproščeni za porabo v državi članici odpreme (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 216) – Trošarina – Proizvodi, ki jih kupijo fizične osebe za lastno uporabo – Obstoj obveznosti podjetja iz neke države članice zagotoviti prejem izvoda 1 poenostavljenega spremnega dokumenta pri prodaji alkohola v svojih trgovinah v navedeni državi članici državljanom drugih držav članic, ki ob nakupu pokažejo kartico trgovine, izdano na ime podjetij s sedežem v drugih državah članicah, in kadar so imetniku kartice na kraju samem izročene alkoholne pijače, da bi jih sam prepeljal v državo članico, v kateri ima stalno prebivališče

      Izrek

               1.

               Člene od 7 do 9 Direktive Sveta 92/12/EGS z dne 25. februarja 1992 o splošnem režimu za trošarinske proizvode in o skladiščenju, gibanju in nadzoru takih proizvodov, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 92/108/EGS z dne 14. decembra 1992, in člena 1 in 4 Uredbe Komisije (EGS) št. 3649/92 z dne 17. decembra 1992 o poenostavljenem spremnem dokumentu za gibanje trošarinskih izdelkov v Skupnosti, ki so bili sproščeni za porabo v državi članici odpreme je treba razlagati tako, da gospodarskemu subjektu, kot je ta iz postopka v glavni stvari, ne nalagajo, da mora preveriti, ali kupci, ki prihajajo iz drugih držav članic, nameravajo trošarinske proizvode uvoziti v drugo državo članico in, če je to potrebno, ali se tak uvoz opravlja v zasebne ali v komercialne namene.

               2.

               Člene od 32 do 34 Direktive Sveta 2008/118/ES z dne 16. decembra 2008 o splošnem režimu za trošarino in o razveljavitvi Direktive 92/12/EGS je treba razlagati tako, da členov od 7 do 9 Direktive 92/12, kakor je bila spremenjena z Direktivo 92/108, ne spreminjajo bistveno in v okoliščinah, kot so te iz postopka v glavni stvari, ne utemeljujejo drugačnega odgovora na prvo vprašanje.

               3.

               Člen 8 Direktive 92/12, kakor je bila spremenjena z Direktivo 92/108, je treba razlagati tako, da lahko pokriva nakup trošarinskih proizvodov v okoliščinah, kot so te iz postopka v glavni stvari, kadar te proizvode kupijo fizične osebe za lastno uporabo in jih same prevažajo, kar morajo v vsakem posameznem primeru preveriti pristojni nacionalni organi.

      (1)  UL C 258, 25.8.2012.


title: Združeni zadevi C-403/08 in C-429/08: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 4. oktobra 2011 (predloga za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division, High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Združeno kraljestvo) – Football Association Premier League Ltd, NetMed Hellas SA, Multichoice Hellas SA proti QC Leisure, Davidu Richardsonu, AV Station plc, Malcolmu Chamberlainu, Michaelu Maddenu, SR Leisure Ltd, Philipu Georgu Charlesu Houghtonu, Dereku Owenu (C-403/08), Karen Murphy proti Media Protection Services Ltd (C-429/08) (Satelitsko radiodifuzno oddajanje — Prenos nogometnih tekem — Radiodifuzno sprejemanje s satelitskimi dekodirnimi karticami — Satelitske dekodirne kartice, ki so zakonito dane na trg države članice in se uporabljajo v drugi državi članici — Prepoved trženja in uporabe v državi članici — Predvajanje programov, ki pomeni kršenje priznanih izključnih pravic — Avtorska pravica — Pravica televizijskega prenosa — Izključne licence za radiodifuzno oddajanje na ozemlju ene države članice — Svoboda opravljanja storitev — Člen 56 PDEU — Konkurenca — Člen 101 PDEU — Omejitev konkurence kot cilj — Varstvo storitev, ki temeljijo na pogojnem dostopu — Nedovoljena naprava — Direktiva 98/84/ES — Direktiva 2001/29/ES — Reprodukcija del v pomnilniku satelitskega sprejemnika in na televizijskem zaslonu — Izjema od izključne pravice reproduciranja — Priobčitev del javnosti v gostiščih — Direktiva 93/83/ES)

text:
               26.11.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 347/2

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 4. oktobra 2011 (predloga za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division, High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Združeno kraljestvo) – Football Association Premier League Ltd, NetMed Hellas SA, Multichoice Hellas SA proti QC Leisure, Davidu Richardsonu, AV Station plc, Malcolmu Chamberlainu, Michaelu Maddenu, SR Leisure Ltd, Philipu Georgu Charlesu Houghtonu, Dereku Owenu (C-403/08), Karen Murphy proti Media Protection Services Ltd (C-429/08)
   (Združeni zadevi C-403/08 in C-429/08) (1)

   (Satelitsko radiodifuzno oddajanje - Prenos nogometnih tekem - Radiodifuzno sprejemanje s satelitskimi dekodirnimi karticami - Satelitske dekodirne kartice, ki so zakonito dane na trg države članice in se uporabljajo v drugi državi članici - Prepoved trženja in uporabe v državi članici - Predvajanje programov, ki pomeni kršenje priznanih izključnih pravic - Avtorska pravica - Pravica televizijskega prenosa - Izključne licence za radiodifuzno oddajanje na ozemlju ene države članice - Svoboda opravljanja storitev - Člen 56 PDEU - Konkurenca - Člen 101 PDEU - Omejitev konkurence kot cilj - Varstvo storitev, ki temeljijo na pogojnem dostopu - Nedovoljena naprava - Direktiva 98/84/ES - Direktiva 2001/29/ES - Reprodukcija del v pomnilniku satelitskega sprejemnika in na televizijskem zaslonu - Izjema od izključne pravice reproduciranja - Priobčitev del javnosti v gostiščih - Direktiva 93/83/ES)
   2011/C 347/02
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveni sodišči

   High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division, High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Združeno kraljestvo)

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Football Association Premier League Ltd, NetMed Hellas SA, Multichoice Hellas SA (C-403/08), Karen Murphy (C-429/08)

      Tožene stranke: QC Leisure, David Richardson, AV Station plc, Malcolm Chamberlain, Michael Madden, SR Leisur Ltd, Philip George Charles Houghton, Derek Owen (C-403/08), Media Protection Services Ltd (C-429/08)

      Predmet

   Predloga za sprejetje predhodne odločbe – High Court of Justice (Chancery Division) – Razlaga členov 28, 30 49 in 81 ES ter členov 2(a) in (e), 4(a) in 5 Direktive 98/84/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. novembra 1998 o pravnem varstvu storitev, ki temeljijo na pogojnem dostopu ali vključujejo pogojni dostop (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 3, str. 147), členov 2, 3 in 5(1) Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 230), člena 1(a) in (b) Direktive Sveta 89/552/EGS z dne 3. oktobra 1989 o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju dejavnosti razširjanja televizijskih programov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 2, str. 321), in Direktive Sveta 93/83/EGS z dne 27. septembra 1993 o uskladitvi določenih pravil o avtorski in sorodnih pravicah v zvezi s satelitskim radiodifuznim oddajanjem in kabelsko retransmisijo (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 134) – Podelitev proti plačilu izključne pravice za satelitsko retransmisijo nogometnih tekem – Trženje v Združenem kraljestvu sprejemnikov, zakonito danih na trg v drugi državi članici, s čimer se omogoča predvajanje takih tekem, ki pomeni kršenje priznanih izključnih pravic

      Izrek

               1.

               Pojem „nedovoljena naprava“ v smislu člena 2(e) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 98/84/S z dne 20. novembra 1998 o pravnem varstvu storitev, ki temeljijo na pogojnem dostopu ali vključujejo pogojni dostop je treba razlagati tako, da ne zajema niti tujih dekodirnih naprav – ki omogočajo dostop do storitev satelitskega radiodifuznega oddajanja RTV-organizacije, se izdelujejo in tržijo z dovoljenjem te organizacije, vendar se proti njeni volji uporabljajo zunaj geografskega območja, za katero so bile izdane – niti tistih, ki so bile pridobljene ali aktivirane z navedbo lažnega imena in naslova, niti naprav, ki se uporabljajo v nasprotju s pogodbeno omejitvijo, ki omogoča njihovo uporabo zgolj v zasebne namene.

               2.

               Člen 3(2) Direktive 98/84 ne nasprotuje nacionalni ureditvi, ki preprečuje uporabo tujih dekodirnih naprav, vključno s tistimi, ki so bile pridobljene ali aktivirane z navedbo lažnega imena in naslova, ali tistimi, ki se uporabljajo v nasprotju s pogodbeno omejitvijo, ki omogoča njeno uporabo zgolj v zasebne namene.

               3.

               Člen 56 PDEU je treba razlagati tako, da

                           —

                           nasprotuje ureditvi države članice, ki prepoveduje uvoz, prodajo in uporabo v tej državi članici tujih dekodirnih naprav, ki omogočajo dostop do kodirane storitve satelitskega radiodifuznega oddajanja, ki izvira iz druge države članice in vključuje vsebino, ki jo varuje ureditev prve države,

                           —

                           te ugotovitve ne ovrže niti okoliščina, da je bila tuja dekodirna naprava pridobljena ali aktivirana z navedbo lažne identitete in lažnega naslova z namenom zaobiti zadevno ozemeljsko omejitev, niti okoliščina, da se ta naprava uporablja v komercialne namene, čeprav se lahko uporablja le v zasebne namene.

               4.

               Klavzule v pogodbi o izključni licenci, sklenjeni med imetnikom pravic intelektualne lastnine in RTV-organizacijo, pomenijo oviro za konkurenco, ki je prepovedana s členom 101 PDEU, saj tej organizaciji nalagajo obveznost, da ne dobavi dekodirnih naprav, ki omogočajo dostop do varovane vsebine tega imetnika za njeno uporabo zunaj ozemlja, ki ga pokriva ta licenčna pogodba.

               5.

               Člen 2(a) Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi je treba razlagati tako, da je pravica do reproduciranja razširjena na začasne odlomke del v pomnilniku satelitskega sprejemnika in na televizijskem zaslonu, če ti odlomki vsebujejo nekatere elemente, ki so izraz lastne intelektualne stvaritve zadevnih avtorjev, pri čemer je treba preučiti celoto, sestavljeno iz odlomkov, ki se hkrati reproducirajo, da se preveri, ali vsebuje take elemente.

               6.

               Dejanja reproduciranja, kot so ta v zadevi C-403/08, opravljena v pomnilniku satelitskega sprejemnika in na televizijskem zaslonu, izpolnjujejo pogoje, navedene v členu 5(1) Direktive 2001/29, in jih je zato mogoče izvesti brez dovoljenja imetnikov zadevnih avtorskih pravic.

               7.

               Pojem „priobčitev javnosti“ v smislu člena 3(1) Direktive 2001/29 je treba razlagati tako, da zajema prenos del, ki se oddajajo radiodifuzno prek televizijskega zaslona in zvočnikov strankam, ki so v gostišču.

               8.

               Direktivo Sveta 93/83/EGS z dne 27. septembra 1993 o uskladitvi določenih pravil o avtorski in sorodnih pravicah v zvezi s satelitskim radiodifuznim oddajanjem in kabelsko retransmisijo je treba razlagati tako, da ne vpliva na zakonitost dejanj reproduciranja, opravljenih v pomnilniku satelitskega sprejemnika in na televizijskem zaslonu.

      (1)  UL C 301, 22.11.2008.


title: Zadeva C-436/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 26. avgusta 2011 – Sandra Schüsslbauer, Martin Schüsslbauer, Maximilian Schüsslbauer proti Iberia Líneas Aéreas de España SA

text:
               12.11.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 331/10

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 26. avgusta 2011 – Sandra Schüsslbauer, Martin Schüsslbauer, Maximilian Schüsslbauer proti Iberia Líneas Aéreas de España SA
   (Zadeva C-436/11)
   2011/C 331/15
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesgerichtshof

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Sandra Schüsslbauer, Martin Schüsslbauer, Maximilian Schüsslbauer

      Tožena stranka: Iberia Líneas Aéreas de España SA

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali ima potnik pravico do odškodnine v skladu s členom 7 Uredbe (ES) 261/2004 (1), če pri odhodu letala nastane zamuda v časovnem razponu, ki je pod mejami, opredeljenimi v členu 6(1) Uredbe, prihod na končni namembni kraj pa je vsaj tri ure po prihodu po voznem redu?

      (1)  Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10).