title: Zadeva C-609/16 P: Pritožba, ki jo je Svet Evropske unije vložil 24. novembra 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 15. septembra 2016 v zadevi T-118/14, LDC Argentina SA/Svet

text:
               30.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/38

         Pritožba, ki jo je Svet Evropske unije vložil 24. novembra 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 15. septembra 2016 v zadevi T-118/14, LDC Argentina SA/Svet
   (Zadeva C-609/16 P)
   (2017/C 030/42)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnik: Svet Evropske unije (zastopnika: H. Marcos Fraile, agent, N. Tuominen, odvetnik)

      Druge stranke v postopku: LDC Argentina SA, Evropska komisija, European Biodiesel Board (EBB)

      Predlogi

   Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 15. septembra 2016, ki je bila Svetu vročena 16. septembra 2016, v zadevi T-118/14, LDC Argentina SA/Svet Evropske unije;

               —

               zavrne prvostopenjsko tožbo tožeče stranke za razglasitev ničnosti izpodbijane uredbe; in

               —

               tožeči stranki naloži plačilo stroškov Sveta v zvezi s postopkom na prvi stopnji in pritožbenim postopkom.

         Podredno:

               —

               zadevo naj vrne Splošnemu sodišču v ponovno odločanje;

               —

               odločitev o stroških postopka na prvi stopnji in pritožbenega postopka naj se pridrži.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

                  Prvič, Splošno sodišče naj bi z uporabo napačnega pravnega preizkusa pri presoji, ali je imel Svet na voljo dokaze za svojo določitev, da so bile nacionalne cene surovin, navedene v registrih zadevnih argentinskih izvoznikov, dovolj izkrivljene, da se upravičeno niso upoštevale in da se je uporabila metodologija iz člena 2(5), drugi pododstavek, osnovne uredbe (1). S tem naj bi Splošno sodišče instituciji naložilo preveliko dokazno breme.

               2.

                  Drugič, ugotovitev Splošnega sodišča, da na podlagi dokazov, ki so jih predložile institucije, ni mogoče ugotoviti, da so bile v Argentini cene glavnih surovin znatno izkrivljene zaradi sistema diferenciranih izvoznih davkov, naj ne bi bila primerno obrazložena.

               3.

                  Tretjič, izrek izpodbijane sodbe, s katerim so protidampinške dajatve razglašene za nične v delu, v katerem se nanašajo na tožečo stranko, naj ne bi bil sorazmeren v primerjavi z edinim razlogom za razglasitev ničnosti, ki ga je upoštevalo Splošno sodišče, in naj bi povzročal prekomerne učinke ugotovitve nezakonitosti.

               4.

               Svet bo dokazal, da je bilo v izpodbijani sodbi pravo večkrat napačno uporabljeno, kar naj bi vplivalo na njeno veljavnost. Poleg tega Svet trdi, da so dejstva, na katerih temelji prvi tožbeni razlog tožeče stranke na prvi stopnji, dovolj dokazana, da lahko Sodišče odloči o tem razlogu in tožbo zavrne.

               5.

               Svet zato spoštljivo predlaga, naj se izpodbijana sodba razveljavi in naj se predlog tožeče stranke na prvi stopnji za razglasitev ničnosti izpodbijane uredbe zavrne.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL 2009, L 343, str. 51, v nadaljevanju: osnovna uredba).


title: Zadeva C-399/05: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Helenski republiki, vložena  15. novembra 2005

text:
               28.1.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/7

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Helenski republiki, vložena 15. novembra 2005
   (Zadeva C-399/05)
   (2006/C 22/13)
   Jezik postopka: grščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata M. Patakia, pravna svetovalka Komisije, in A.X.P. Lewis, član pravne službe Komisije, z naslovoma za vročanje v Luxembourgu, je dne 15. novembra 2005 na Sodišču Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Helenski republiki.
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da je Helenska republika, s tem, da je Dimossia Epicheirissi Ilektrismou (javno podjetje za električno energijo, v nadaljevanju: DEI) dovolila uvrstitev v zadnjo fazo javnega natečaja, razpisanega za izgradnjo in zagon termoelektrarne v Lavriu, dvema podjetjema, ki ne izpolnjujeta upoštevnih pogojev iz razpisa in razpisne dokumentacije, kršila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 4(2) Direktive 93/38/EGS (1), ter načeli preglednosti in enakega obravnavanja ponudnikov;

               —

               Helenski republiki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

               —

               Komisija je prejela pritožbo v zvezi z izvedbo javnega natečaja in sicer natančneje zaradi neupoštevanja rokov v razpisu DEI za izgradnjo in zagon termoelektrarne v Lavriu.

               —

               Ob upoštevanju sodne prakse Sodišča Komisija meni, da bi moralo DEI iz razlogov enakopravnosti in preglednosti izključiti ponudbi podjetij, ki ne izpolnjujeta pogojev, ki jih je samo določilo v razpisu in razpisni dokumentaciji, in sicer predhodne izkušnje pri pripravi projektov in upravljanju izvrševanja pogodb z metodo ključ v roke (Turn-Key) in izključnim vzdrževanje turbine na plin s strani njenega proizvajalca.

               —

               Komisija meni, da je vsebina teh pogojev jasna in da bi jih moral DEI spoštovati pa čeprav so strogi, saj zagotavljajo enako obravnavanje ne le ponudnikov, temveč tudi zainteresiranih subjektov, ki bi na tem razpisu lahko sodelovali, če bi vedeli, da bo naročnik uporabil drugačne pogoje, kot jih je sam navedel v razpisu.

               —

               Poleg tega po mnenju Komisije potreba, ki jo navajajo grški organi, po hitri oddaji teh pogodb ne upravičuje tega, da se v postopku oddaje ne spoštujejo pogoji, ki so jih naročniki sami določili.

               —

               Komisija meni, da je Helenska republika kršila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 4(2) Direktive 93/38/EGS ter načeli preglednosti in enakega obravnavanja sodelujočih ponudnikov.

      (1)   L 199, 9. 8. 1993, str. 84.


title: Zadeva F-46/16: Tožba, vložena 26. avgusta 2016 – ZZ/Komisija

text:
               10.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 371/32

         Tožba, vložena 26. avgusta 2016 – ZZ/Komisija
   (Zadeva F-46/16)
   (2016/C 371/37)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnika: L. Levi in A. Blot, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti sklepa Komisije o izvršitvi sodbe Sodišča za uslužbence, ker je Komisija zavrnila zaposlitev tožeče stranke kot uradnice na delovnem mestu, na katerem jo je že prej zavrnila in ki je bil predmet sklepa, ki je bil s to sodbo razglašen za ničen.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti sklepa z dne 27. oktobra 2015, s katerim je GD za človeške vire Evropske komisije sprejel ukrepe za izvršitev sodbe Sodišča za uslužbence z dne 6. oktobra 2015, F-119/14 FE/Komisija;

               —

               razglasitev ničnosti sklepa organa za imenovanja z dne 19. maja 2016, s katerim je ta zavrnil ugovor, ki ga je tožeča stranka vložila zoper zgoraj navedeni sklep;

               —

               naložitev toženi stranki 25 000 EUR iz naslova povračila nepremoženjske škode, pri čemer je ta znesek določen začasno;

               —

               naložitev toženi stranki plačila vseh stroškov.


title: Zadeva T-190/08: Tožba, vložena 14. maja 2008 – Chelyabinskij electrometalurgicheskij kombinat in Kuznetskie Ferrosplavy proti Svetu in Komisiji

text:
               2.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 197/25

         Tožba, vložena 14. maja 2008 – Chelyabinskij electrometalurgicheskij kombinat in Kuznetskie Ferrosplavy proti Svetu in Komisiji
   (Zadeva T-190/08)
   (2008/C 197/45)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeči stranki: Chelyabinskij electrometalurgicheskij kombinat OAO (Chelyabinsk, Rusija) in Kuznetskie Ferrosplavy OAO (Novokuznetsk, Rusija) (zastopnik: P. Vander Schueren, odvetnik)

      Toženi stranki: Svet Evropske unije in Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožečih strank

               —

               razglasi naj se ničnost izpodbijane uredbe v delu, ki se nanaša na tožeči stranki;

               —

               Svetu naj se naloži plačilo stroškov, ki so nastali tožečima strankama v zvezi s tem postopkom; ali

               —

               podredno, razglasi naj se ničnost izpodbijane odločbe; in

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov, ki so nastali tožečima strankama v zvezi s tem postopkom.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeči stranki navajata pet tožbenih razlogov v utemeljitev tožbe za razglasitev ničnosti Uredbe Sveta (ES) št. 172/2008 (1) z dne 25. februarja 2008 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in o dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz fero-silicija s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, Egipta, Kazahstana, Nekdanje jugoslovanske republike Makedonije in Rusije (izpodbijana uredba) v delu, ki se nanaša na tožeči stranki. Podredno tožeči stranki predlagata razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 28. februarja 2008, ki jima je bila vročena 3. marca 2008 in s katero je Komisija zavrnila njuno prošnjo za ukinitev protidampinških ukrepov, ki so bili uvedeni z izpodbijano uredbo (izpodbijana odločba).
   Prvič, tožeči stranki navajata, da je Svet ravnal v nasprotju s členom 2(9) osnovne uredbe (2) (osnovna uredba) in ni izpolnil obveznosti obrazložitve pri zavrnitvi upoštevanja dejanskega dobička uvoznika, povezanega s tožečima strankama, glede sestave njihove izvozne cene.
   Drugič, tožeči stranki navajata, da je Svet z dovolitvijo predhodnega razkritja makedonskemu proizvajalcu SILMAK kršil načelo nediskriminacije ter člene 6(7), 8(4) in 20(1) osnovne uredbe.
   Tretjič, tožeči stranki navajata, da je Svet ravnal v nasprotju s členom 3(6) osnovne uredbe, ko je napačno uporabil pravo in očitno napačno presodil, da je industrija Skupnosti utrpela premoženjsko škodo.
   Četrtič, tožeči stranki trdita, da je izpodbijana uredba v nasprotju s členi 3(6) in 3(7) osnovne uredbe in da je bilo v zvezi z njo pravo napačno uporabljeno, storjenih več očitnih napačnih presoj, opuščeno dolžno ravnanje in nima ustrezne obrazložitve, ker Svet domnevno ni upošteval učinka ostalih vplivov na položaj industrije Skupnosti, ki prekinjajo zvezo med ciljnimi uvozi in domnevno premoženjsko škodo za industrijo Skupnosti.
   Petič, tožeči stranki navajata, da je Svet kršil njune pravice obrambe, s tem da je zavrnil, da predložita podatke ob tožbi, ki je povzročila začetek protidampinške preiskave.
   Podredno tožeči stranki navajata temelj za razglasitev ničnosti izpodbijane odločbe, namreč da je Komisija napačno uporabila pravo, očitno napačno presodila in kršila načelo enakega obravnavanja in dobrega upravljanja, ko je zavrnila prošnje tožečih strank za ukinitev navedenih ukrepov.

      (1)  UL L 55, str. 6.

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 384/96 z dne 22. decembra 1995 o zaščiti proti dumpinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL 1996, L 56, str. 1).


title: Zadeva T-268/11 P: Sodba Splošnega sodišča z dne 8. novembra 2012 – Komisija proti Stracku (Pritožba — Javni uslužbenci — Uradniki — Dopust — Bolniški dopust — Razglasitev ničnosti odločbe Komisije o zavrnitvi prenosa dni letnega dopusta, ki jih zadevna oseba ni izrabila, na prvi stopnji — Člen 4 Priloge V h Kadrovskim predpisom — Člen 1e(2) Kadrovskih predpisov — Direktiva 2003/88/ES — Utemeljena pritožba — Stanje postopka, ki dovoljuje, da se o zadevi odloči — Zavrnitev tožbe)

text:
               22.12.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 399/19

         Sodba Splošnega sodišča z dne 8. novembra 2012 – Komisija proti Stracku
   (Zadeva T-268/11 P) (1)

   (Pritožba - Javni uslužbenci - Uradniki - Dopust - Bolniški dopust - Razglasitev ničnosti odločbe Komisije o zavrnitvi prenosa dni letnega dopusta, ki jih zadevna oseba ni izrabila, na prvi stopnji - Člen 4 Priloge V h Kadrovskim predpisom - Člen 1e(2) Kadrovskih predpisov - Direktiva 2003/88/ES - Utemeljena pritožba - Stanje postopka, ki dovoljuje, da se o zadevi odloči - Zavrnitev tožbe)
   2012/C 399/34
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Pritožnica: Evropska komisija (zastopnika: B. Eggers in J. Currall)

      Druga stranka v postopku: Guido Strack (Köln, Nemčija) (zastopnik: H. Tettenborn, odvetnik)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije (drugi senat) z dne 15. marca 2011 v zadevi Strack proti Komisiji (F-120/07, še neobjavljena v ZOdl. JU), s katero se predlaga razveljavitev dela te sodbe

      Izrek

               1.

               Sodba Sodišča za uslužbence Evropske unije z dne 15. marca 2011 v zadevi Strack proti Komisiji (F-120/07) se razveljavi.

               2.

               Tožba, ki jo je Guido Strack vložil pred Sodiščem za uslužbence v zadevi F-120/07, se zavrne.

               3.

               G. Strack in Evropska komisija nosita svoje stroške v zvezi s postopkom pred Sodiščem za uslužbence in tem postopkom.

      (1)  UL C 232, 6.8.2011.


title: Zadeva C-487/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado Contencioso-Administrativo n °1 de Ourense (Španija) 2. novembra 2012 – Vueling Airlines S. A. proti Instituto Galego de Consumo de la Xunta de Galicia

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/24

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Ourense (Španija) 2. novembra 2012 – Vueling Airlines S. A. proti Instituto Galego de Consumo de la Xunta de Galicia
   (Zadeva C-487/12)
   2013/C 26/46
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Ourense

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Vueling Airlines S.A.

      Tožena stranka: Instituto Galego de Consumo de la Xunta de Galicia

      Vprašanje za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 22(1) Uredbe (ES) št. 1008/2008 Evropskega parlamenta in Sveta (1) z dne 24. septembra 2008 o skupnih pravilih za opravljanje zračnih prevozov v Skupnosti razlagati tako, da nasprotuje nacionalni določbi (člen 97 zakona 48/1960 o letalstvu), ki družbam za letalski prevoz nalaga, da potnikom vsekakor priznajo pravico do registracije enega kosa prtljage brez doplačila ali dviga osnovne cene kupljene vozovnice?

      (1)  UL L 293, str. 3.


title: Zadeva C-468/08: Tožba, vložena 30. oktobra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki

text:
               10.1.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/14

         Tožba, vložena 30. oktobra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki
   (Zadeva C-468/08)
   (2009/C 6/22)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: H. Stovlbaek in V. Peere, zastopnika)

      Tožena stranka: Francoska republika
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da Francoska republika s tem, ker ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2005/36/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. septembra 2005 o priznanju poklicnih kvalifikacij (1), in, v vsakem primeru, ker jih ni posredovala Komisiji, ni izpolnila svojih obveznosti iz te direktive;

               —

               Francoski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos Direktive 2005/36/ES se je iztekel 20. oktobra 2007. Vendar na dan vložitve te tožbe tožena stranka še ni sprejela vseh ukrepov, potrebnih za prenos direktive oziroma teh predpisov ni posredovala Komisiji.

      (1)  UL 2005 L 255, str. 22.


title: Zadeva T-137/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 28. aprila 2015 – Saferoad RRS/UUNT (MEGARAIL) (Znamka Skupnosti — Prijava besedne znamke Skupnosti MEGARAIL — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisna narava — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               15.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 198/34

         Sodba Splošnega sodišča z dne 28. aprila 2015 – Saferoad RRS/UUNT (MEGARAIL)
   (Zadeva T-137/13) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Prijava besedne znamke Skupnosti MEGARAIL - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisna narava - Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2015/C 198/45)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Saferoad RRS GmbH (Weroth, Nemčija) (zastopnik: C. Czychowski, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Pohlmann, zastopnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 6. februarja 2014 (zadeva R 2536/2011-4) v zvezi z zahtevo za registracijo besednega znaka MEGARAIL kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Saferoad RRS GmbH naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 129, 4.5.2013.


title: Zadeve C-403/04 P in C-405/04 P: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 25. januarja 2007 — Sumitomo Metal Industries Ltd in Nippon Steel Corp. proti JFE Engineering Corp., prej NKK Corp., JFE Steel Corp., JFE Steel Corp., prej Kawasaki Steel Corp., Komisiji Evropskih skupnosti in Nadzornemu organu EFTA (Pritožba — Konkurenca — Omejevalni sporazum — Trg brezšivnih jeklenih cevi — Zaščita domačih trgov — Dokazno breme in izvedba dokazov — Trajanje postopka pred Sodiščem prve stopnje)

text:
               10.3.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 56/2

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 25. januarja 2007 — Sumitomo Metal Industries Ltd in Nippon Steel Corp. proti JFE Engineering Corp., prej NKK Corp., JFE Steel Corp., JFE Steel Corp., prej Kawasaki Steel Corp., Komisiji Evropskih skupnosti in Nadzornemu organu EFTA
   (Zadeve C-403/04 P in C-405/04 P) (1)

   (Pritožba - Konkurenca - Omejevalni sporazum - Trg brezšivnih jeklenih cevi - Zaščita domačih trgov - Dokazno breme in izvedba dokazov - Trajanje postopka pred Sodiščem prve stopnje)
   (2007/C 56/03)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Pritožnice: Sumitomo Metal Industries Ltd (zastopniki: C. Vajda, QC, G. Sproul in S. Szlezinger, Solicitors), Nippon Steel Corp. (zastopnika: J.-F. Bellis in K. Van Hove, odvetnika)

      Druge stranke v postopku: JFE Engineering Corp., prej NKK Corp., JFE Steel Corp., JFE Steel Corp., prej Kawasaki Steel Corp., Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: N. Khan in A. Whelan, zastopnika), Nadzorni organ EFTA
   Predmet
   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 8. julija 2004 v zadevi JFE Engineering Corp. in drugi proti Komisiji (združene zadeve T-67/00, T-68/00, T-71/00 in T-78/00), s katero je bila delno za nično razglašena Odločba Komisije 2003/382/ES z dne 8. decembra 1999 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 Pogodbe ES (IV/E-1/35.860-B — Brezšivne jeklene cevi) (notificirano pod dokumentarno številko C(1999) 4154) in bila zmanjšana globa, naložena pritožnicama.
   Izrek

               1)

               Pritožbi se zavrneta.

               2)

               Sumitomo Metal Industries Ltd se naloži plačilo stroškov v zadevi C-403/04 P, Nippon Steel Corp. pa plačilo stroškov v zadevi C-405/04 P.

      (1)  UL C 284, 20.11.2004.


title: Zadeva T-54/08: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 29. aprila 2008 – Ciper proti Komisiji

text:
               21.6.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 158/22

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 29. aprila 2008 – Ciper proti Komisiji
   (Zadeva T-54/08) (1)

   (2008/C 158/38)

      Jezik postopka: grščina

   Predsednik prvega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 79, 29.3.2008.


title: Zadeva F-18/15: Tožba, vložena 2. februarja 2015  – ZZ in drugi/Komisija

text:
               23.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/28

         Tožba, vložena 2. februarja 2015 – ZZ in drugi/Komisija
   (Zadeva F-18/15)
   (2015/C 096/36)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeče stranke: ZZ in drugi (zastopnika: T. Bontinck in A. Guillerme, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska Komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločb o spremembi opisa vrste delovnega mesta tožečih strank v aplikaciji sysper 2 in o njihovi nevključitvi na seznam uradnikov, predlaganih za napredovanje v naziva AD 13 in AD 14 v okviru napredovalnega obdobja 2014.

      Predlogi tožečih strank

   Tožeče stranke predlagajo:

               —

               naj se ugotovi protipravnost člena 45 Kadrovskih predpisov in Priloge I k njim ter s tem prehodnih ukrepov;

               —

               naj se razglasi za nično odločba OPI z dne 14. aprila 2014 o spremembi spisa tožečih strank o napredovanju, vsebovanega v sistemu „Sysper 2“, namenjeni preprečitvi vsakršne njihove možnosti za napredovanje;

               —

               naj se razglasi za nično nadaljnja odločba OPI, vročena 24. junija 2014, o nevključitvi tožečih strank na seznam uradnikov, predlaganih za napredovanje v naziva AD 13 in AD 14 v okviru letnega napredovalnega obdobja 2014, določenega v členu 45 Kadrovskih predpisov;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov;

         podredno:

               —

               naj se razglasi za nično odločba OPI z dne 14. aprila 2014 o spremembi spisa tožečih strank o napredovanju, vsebovanega v sistemu „Sysper 2“, namenjeni preprečitvi vsakršne njihove možnosti za napredovanje;

               —

               naj se razglasi za nično nadaljnja odločba OPI, vročena 24. junija 2014, o nevključitvi tožečih strank na seznam uradnikov, predlaganih za napredovanje v naziva AD 13 in AD 14 v okviru letnega napredovalnega obdobja 2014, določenega v členu 45 Kadrovskih predpisov;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva T-553/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 21. maja 2014 – Bateaux mouches proti UUNT (BATEAUX MOUCHES) (Znamka Skupnosti — Prijava figurativne znamke Skupnosti BATEAUX MOUCHES — Absolutni razlog za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Opisnost — Člen 7(1)(c) Uredbe št. 207/2009 — Neobstoj razlikovalnega učinka, pridobljenega z uporabo — Člen 7(3) Uredbe št. 207/2009)

text:
               7.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 212/28

         Sodba Splošnega sodišča z dne 21. maja 2014 – Bateaux mouches proti UUNT (BATEAUX MOUCHES)
   (Zadeva T-553/12) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Prijava figurativne znamke Skupnosti BATEAUX MOUCHES - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Opisnost - Člen 7(1)(c) Uredbe št. 207/2009 - Neobstoj razlikovalnega učinka, pridobljenega z uporabo - Člen 7(3) Uredbe št. 207/2009))
   2014/C 212/34
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Compagnie des bateaux mouches SA (Pariz, Francija) (zastopnik: G. Barbaut, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: V. Melgar, zastopnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 9. oktobra 2012 (zadeva R 1709/2011 2), ki se nanaša na zahtevo za registracijo figurativnega znaka BATEAUX MOUCHES kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Compagnie des bateaux mouches SA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 55, 23.2.2013.


title: Zadeva T-380/07: Tožba, vložena 25. septembra 2007 – Kaloudis proti UUNT – Fédération Française de Tennnis (Roland Garros SPORTSWEAR)

text:
               24.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 283/39

         Tožba, vložena 25. septembra 2007 – Kaloudis proti UUNT – Fédération Française de Tennnis (Roland Garros SPORTSWEAR)
   (Zadeva T-380/07)
   (2007/C 283/70)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Dimitros Kaloudis (Dassia-Korfu, Grčija) (Zastopnik: G. Kaloudis, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Fédération Française de Tennis (Pariz, Francija)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               odločba četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 19. julija 2007 naj se razglasi za nično;

               —

               prijava znamke Skupnosti Roland Garros SPORTSWEAR št. 3114477 za razred 25 naj se dopusti;

               —

               drugi stranki pred odborom za pritožbe naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: Figurativna znamka „Roland Garros SPORTSWEAR“ za proizvode iz razreda 25 – prijava št. 3114477

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Fédération Française de Tennnis

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Nacionalna znamka „Roland Garros“ za proizvode iz razredov 3, 16, 18, 22, 25, 28, 32, 41 in 42

      Odločba oddelka za ugovore: Ugoditev ugovoru za vse navedene proizvode.

      Odločba odbora za pritožbe: Šteje se, da pritožba tožeče stranke ni bila vložena, ker je bila pristojbina za pritožbo prepozno plačana.


title: Zadeva C-331/04: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Consiglio di Stato kot sodnega organa, šesti oddelek, (Italija) z dne 6. aprila 2004 v zadevi, ki poteka med A.T.I. E.A.C. s.r.l., Viaggi di Maio s.n.c. ter E.A.C. s.r.l. (ki toži v lastnem imenu) proti A.C.T.V. Venezia s.p.a., Provincia di Venezia, Commune di Venezia, ter A.T.I. La Linea s.p.a. CSSA

text:
               25.9.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 239/5

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Consiglio di Stato kot sodnega organa, šesti oddelek, (Italija) z dne 6. aprila 2004 v zadevi, ki poteka med A.T.I. E.A.C. s.r.l., Viaggi di Maio s.n.c. ter E.A.C. s.r.l. (ki toži v lastnem imenu) proti A.C.T.V. Venezia s.p.a., Provincia di Venezia, Commune di Venezia, ter A.T.I. La Linea s.p.a. CSSA
   (Zadeva C-331/04)
   (2004/C 239/08)
   Consiglio di Stato kot sodni organ je s sklepom z dne 6. aprila 2004 v zadevi A.T.I. E.A.C. s.r.l., Viaggi di Maio s.n.c. ter E.A.C. s.r.l. (ki toži v lastnem imenu) proti A.C.T.V. Venezia s.p.a., Provincia di Venezia, Commune di Venezia, ter A.T.I. La Linea s.p.a. CSSA, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 29. julija 2004, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Consiglio di Stato predlaga Sodišču, da odloči o naslednjih vprašanjih:

      „Ali se člen 34 Direktive 93/38/ES (1) (ali analogen člen 36 Direktive 92/50/ES (2)) lahko razlaga dinamično, tako da omogoča da naročnik v primeru oddaje naročila po metodi ekonomsko najugodnejše ponudbe določi merila na splošni način v javnem razpisu ali pa v razpisni dokumentaciji, tako da strokovni komisiji prepusti eventualno nadaljnjo podrobnejšo določitev in/ali dopolnitev, če je to potrebno, ter vedno pod pogojem, da se taka podrobnejša določitev in/ali dopolnitev opravi pred odpiranjem zapečatenih ponudb ter da ne ta vsebuje novih elementov glede na merila, ki so bila predhodno določena v javnem razpisu, ali pa je nasprotno to določbo treba razlagati kot strogo, tako da naročnika obvezuje, da merila za oddajo analitično določi v javnem razpisu ali pa v razpisni dokumentaciji, in v vsakem primeru pred priznanjem sposobnosti ali vabilom, ter izključuje kakršenkoli poseg strokovne komisije, s katerim bi ta podrobneje določila in/ali dopolnila prej omenjena merila ali pa določila podrubrike ali dodatne delitve pri ocenjevanju, saj mora biti vsaka navedba meril oddaje zaradi razlogov trasparentnosti vsebovana v javnem razpisu ali v razpisni dokumentaciji?
      Ali je skladno s pravom Skupnosti stališče, ki ga tradicionalno zastopa sodna praksa Consiglio di Stato, ki dopušča, da bi bilo strokovni komisiji dovoljeno poseganje v obliki dopolnitve meril pred odpiranjem zapečatenih ponudb?
      Ali v okviru dinamične razkage takega pravila, ki bi ga utemeljeval izraz ‚če je mogoče’, naročnik lahko sprejme določbe razpisa, ki za enega od meril oddaje (v konkretnem primeru način in podrobnosti organizacije in podpore) določa podelitev točk po prostem preudarku naročnika in sicer za cel niz meril, za katere javni razpis ne določa načina ocenjevanja in je zaradi tega nedoločen, ali pa zadevni predpis v vsakem primeru zahteva popolno natančnost pri oblikovanju meril, kar torej ni v skladu z dejstvom, da način ocenjevanja teh meril ni določen v javnem razpisu, in se v primeru veljavnosti omenjenega predpisa zaradi domnevne dinamičnosti pravila ter odsotnosti zahteve po ocenjevanju vseh elementov, takrat, ko javni razpis strokovni komisiji posebej ne podeljuje teh pooblastil, lahko dovoli njen poseg v smislu podrobnejšega določanja – dopolnjevanja meril (enostavno tako, da se podeli avtonomen pomen in ločeno težo vsaki posamezni postavki, za katero je javni razpis določal pavšalno dodelitev največ 25-ih točk), ali pa je nasprotno določbe razpisa treba uporabljati dobesedno, tako da se točke podeli na podlagi celostne presoje različnih elementov, ki jih upošteva lex specialis?
      Ali se v vsakem primeru v luči te določbe in neodvisno od besedila javnega razpisa na strokovno komisijo, ki ima nalogo ocenjevanja ponudb pri postopku oddaje po načelu ekonomsko najugodnejše ponudbe – vendar le glede elementov, ki je treba oceniti – na splošno lahko prenese pooblastilo za splošno omejitev lastnega ravnanja, določujoč parametre uporabe meril, ki so vnaprej določena v javnem razpisu, in ali se to pooblastilo lahko izvaja tako, da se določijo podrubrike ali dodatne delitve oziroma enostavno tako, da se določijo natančnejša merila za uporabo meril, ki so na splošno določena v javnem razpisu ali razpisni dokumentaciji, seveda vedno pred odpiranjem zapečatenih ponudb?

      (1)  UL L 199, 9.8.1993, str. 84.

      (2)  UL L 209, 24.7.1992, str.1.“


title: Zadeva T-162/06: Tožba, vložena 26. junija 2006 — Kronoply proti Komisiji

text:
               2.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 212/30

         Tožba, vložena 26. junija 2006 — Kronoply proti Komisiji
   (Zadeva T-162/06)
   (2006/C 212/55)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Kronoply GmbH & Co. KG (Heiligengrabe, Nemčija) (zastopnika: R. Nierer, L. Gordalla, Rechtsanwälte)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Tožeča stranka predlaga Sodišču prve stopnje, naj:

               —

               za nično razglasi odločbo Komisije z dne 21. septembra 2005 o državni pomoči št. C 5/2004 (prej N 609/2003), s katero je Komisija razglasila, da je pomoč Nemčije v korist tožeče stranke nezdružljiva s skupnim trgom;

               —

               Komisiji naloži lastne stroške in stroške tožeče stranke.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka izpodbija Odločbo Komisije K(2005) 3497 z dne 21. septembra 2005, v kateri je Komisija odločila, da investicijska pomoč, ki jo je Nemčija v skladu z večsektorskim okvirom za regionalno pomoč, namenjeno večjim investicijskim projektom (1), odobrila družbi Kronoply GmbH, državna pomoč, ki ni združljiva s skupnim trgom.
   Tožeča stranka v obrazložitev tožbe navaja štiri tožbene razloge:
   Na prvem mestu očita očitno napako Komisije pri ugotovitvi dejstev. V zvezi s tem med drugim navaja, da naj bi tožena stranka ne ugotovila datuma vložitve prošnje tožeče stranke za dodatke, čeprav naj bi bil odločilen za presojo dejanskega stanja. V nadaljevanju zatrjuje, da naj bi Komisija spregledala, da nacionalni upravni postopek še ni zaključen.
   Drugič, tožeča stranka svojo tožbo utemeljuje s tem, da naj bi bila izpodbijana odločba nezadostno utemeljena.
   Tožeča stranka poleg tega navaja, da naj bi Komisija kršila člen 87(3)(a) in (c) ter člen 88 ES, Uredbo (ES) št. 659/1999 (2) in Smernice o državni regionalni pomoči (3).
   Končno, tožeča stranka očita očitno napako v presoji ter zlorabo pooblastil tožene stranke.

      (1)  UL 1998, C 107, str. 7.

      (2)  Uredba Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES.

      (3)  UL 1998, C 74, str. 9, spremenjen UL 2000, C 258, str. 5.


title: Zadeva T-207/06: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 14. junija 2007 – Europig proti UUNT (Znamka Skupnosti – Prijava besedne znamke Skupnosti EUROPIG – Absolutni razlogi za zavrnitev – Opisni značaj – Neobstoj razlikovalnega učinka – Člen 7(1)(b) in (c), in člen 7(3) Uredbe (ES) št. 40/94)

text:
               21.7.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 170/24

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 14. junija 2007 – Europig proti UUNT
   (Zadeva T-207/06) (1)

   (Znamka Skupnosti - Prijava besedne znamke Skupnosti EUROPIG - Absolutni razlogi za zavrnitev - Opisni značaj - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) in (c), in člen 7(3) Uredbe (ES) št. 40/94)
   (2007/C 170/47)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Europig SA (Josselin, Francija) (zastopnik: D. Masson, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, zastopnik)
   Predmet
   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 31. maja 2006 (zadeva R 1425/2005-4) glede zahteve za registracijo besedne znamke EUROPIG kot znamke Skupnosti.
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Tožeči stranki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 261, 28.1.2006.


title: Zadeva F-63/10: Tožba, vložena 5. avgusta 2010 – Lunetta proti Komisiji

text:
               25.9.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 260/29

         Tožba, vložena 5. avgusta 2010 – Lunetta proti Komisiji
   (Zadeva F-63/10)
   ()
   2010/C 260/41
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Calogero Lunetta (Bruselj, Belgija) (zastopnika: L. Levi in C. Christophe Bernard-Glanz, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe, s katero je bil končan postopek, začet na podlagi člena 73 Kadrovskih predpisov po nesreči tožeče stranke 13. avgusta 2001, in s katero ji je bila priznana stopnja delne trajne invalidnosti 6 %, in naložitev toženi stranki, da tožeči stranki plača odškodnino.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Ta tožba naj se razglasi za dopustno;

               —

               v tem primeru naj se toženo stranko pozove, naj predloži odločbo o imenovanju tretjega zdravnika zdravstvene komisije, ki jo je sprejel predsednik Sodišča Evropske unije;

               —

               v tem primeru naj se toženo stranko pozove, naj predloži kopije listin iz spisa, ki je bil odprt pod številko 10 006 353;

               —

               za nično naj se razglasi odločba organa, pristojnega za imenovanje, z dne 28. oktobra 2009, s katero je bil končan postopek, začet na podlagi člena 73 Kadrovskih predpisov po nesreči tožeče stranke 13. avgusta 2001, in s katero ji je bila priznana stopnja delne trajne invalidnosti 6 % in, če je potrebno, naj se za nično razglasi odločba organa, pristojnega za imenovanje, s katero je bila zavrnjena pritožba;

               —

               posledično, naj se ugotovi stopnjo delne trajne invalidnosti na podlagi predpisov in ocenjevalne lestvice, ki je veljala na dan nesreče in do 1. januarja 2006, in naloži, da zahtevo tožeče stranke na podlagi člena 73 Kadrovskih predpisov preuči nepristransko, neodvisno in nevtralno sestavljena zdravniška komisija, ki lahko delo opravi hitro, povsem neodvisno in brez predhodno ustvarjenih mnenj;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo škode in obresti, ki je določena po načelu pravičnosti na 50 000 EUR (petdeset tisoč eurov) za nepremoženjsko škodo, ki je nastala zaradi izpodbijanih odločb;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo škode in obresti v začasno določeni višini 25 000 EUR (petindvajset tisoč eurov) za premoženjsko škodo, ki je nastala zaradi izpodbijanih odločb;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo zamudnih obresti na glavnico, dolgovano na podlagi člena 73 Kadrovskih predpisov, po obrestni meri 12 % za obdobje, ki se je začelo najkasneje 13. avgusta 2002, vse do popolnega poplačila glavnice;

               —

               v vsakem primeru, naj se toženi stranki naloži plačilo škode in obresti, ki je določena po načelu pravičnosti na 50 000 EUR (petdeset tisoč eurov) za škodo, ki je nastala zaradi prekoračitve razumnega roka;

               —

               Evropski komisiji naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-464/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Tributário de Lisboa (Portugalska) 8. oktobra 2014 – Companhia Geral de Cal e Cimento, S.A./Fazenda Pública

text:
               2.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 34/2

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Tributário de Lisboa (Portugalska) 8. oktobra 2014 – Companhia Geral de Cal e Cimento, S.A./Fazenda Pública
   (Zadeva C-464/14)
   (2015/C 034/02)
   Jezik postopka: portugalščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Tributário de Lisboa

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: SECIL – Companhia Geral de Cal e Cimento, S.A.

      Tožene stranke: Fazenda Pública

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je člen 31 Sporazuma s Tunizijo (1) jasen, natančen in nepogojen predpis, ki se zato uporablja neposredno in na njegovi podlagi obravnavani primer spada na področje uporabe pravice do ustanavljanja?

               2.

               Če je odgovor pritrdilen, ali je posledica pravice do ustanavljanja iz tega člena to, da se, kot trdi tožeča stranka, za dividende, ki jih je prejela od svoje hčerinske družbe v Tuniziji, uporabi mehanizem polnega izvzema iz člena 46(1), CIRC [Código do Imposto sobre o Rendimento das Pessoas Coletivas, zakon o davku od dohodka pravnih oseb], sicer se šteje, da je ta pravica kršena?

               3.

               Ali je člen 34 Sporazuma s Tunizijo jasen, natančen in nepogojen predpis, ki se zato uporablja neposredno in na njegovi podlagi obravnavani primer spada na področje uporabe prostega pretoka kapitala, pri čemer je treba šteti, da je naložba tožeče stranke z njim zajeta?

               4.

               Če je odgovor pritrdilen, ali je posledica prostega pretoka kapitala iz tega člena to, da je treba, kot trdi tožeča stranka, za dividende, ki jih je prejela od svoje hčerinske družbe v Tuniziji, uporabiti mehanizem polnega izvzema iz člena 46(1) CIRC?

               5.

               Ali je pritrdilen odgovor na zgoraj navedena vprašanja odvisen od določb člena 89 Sporazuma s Tunizijo?

               6.

               Ali je uporaba omejitev za dividende, ki jih je razdelila družba Société des Ciments de Gabés, upravičena, glede na to, da s Tunizijo ne obstaja noben okvir za sodelovanje iz Direktive Sveta 77/799/EGS (2) z dne 19. decembra 1977 o medsebojni pomoči pristojnih organov držav članic na področju neposredne obdavčitve?

               7.

               Ali so določbe člena 31 Sporazuma [z Libanonom] v povezavi z njegovim členom 33(2) jasen, natančen in nepogojen predpis, ki se zato uporablja neposredno in na njegovi podlagi obravnavani primer spada na področje uporabe prostega pretoka kapitala?

               8.

               Če je odgovor pritrdilen, ali je posledica prostega pretoka kapitala iz tega člena to, da je treba, kot trdi tožeča stranka, za dividende, ki jih je prejela od svojega hčerinske družbe v Libanonu, uporabiti mehanizem polnega izvzema iz člena 46(1) CIRC?

               9.

               Ali je pritrdilen odgovor na zgoraj navedeni vprašanji odvisen od določb člena 85 Sporazuma z Libanonom (3)?

               10.

               Ali je uporaba omejitev za dividende, ki jih je razdelila družba Ciments de Sibline, S.A.L., upravičena, glede na to, da z Libanonom ne obstaja noben okvir za sodelovanje iz Direktive Sveta 77/799/EGS z dne 19. decembra 1977 o medsebojni pomoči pristojnih organov držav članic na področju neposredne obdavčitve?

               11.

               Ali se v obravnavanem primeru uporabljajo določbe člena 56 ES (postal člen 63 PDEU), in če se, ali iz prostega pretoka kapitala, zagotovljenega v tem členu, izhaja, da je treba za dividende, ki sta jih družbi Société des Ciments de Gabés, S.A. in Ciments de Sibline S.A.L. tožeči stranki izplačali v letu 2009, uporabiti mehanizem polnega izvzema iz odstavka 1 člena 46 CIRC ali mehanizem delnega izvzema iz odstavka 8 tega člena?

               12.

               Četudi bi se štelo, da obravnavani primer spada na področje uporabe prostega pretoka kapitala, ali je upravičeno, da se mehanizma odprave/zmanjšanja ekonomskega dvojnega obdavčevanja, ki sta bila tedaj zagotovljena v portugalskem zakonu, ne uporabita, ker s Tunizijo in Libanonom ne obstaja noben okvir za sodelovanje iz Direktive Sveta 77/799/EGS z dne 19. decembra 1977 o medsebojni pomoči pristojnih organov držav članic na področju neposredne obdavčitve?

               13.

               Ali določbe klavzule standstill iz člena 57(1) ES (člen 64 PDEU) nasprotujejo uporabi prostega pretoka kapitala s posledicami, ki jih navaja tožeča stranka?

               14.

               Ali se klavzula standstill iz člena 57(1) ES (člen 64 PDEU) ne sme uporabiti, ker je bil medtem uveden sistem davčnih ugodnosti za pogodbene naložbe iz člena 41(5)(b), EBF [Estatuto dos Benefícios Fiscais, ureditev davčnih ugodnosti] in sistem iz člena 42 EBF za dividende z izvorom v PALOP [Países africanos de língua oficial portuguesa, afriške države, v katerih je uradni jezik portugalščina] in v Vzhodnem Timorju?

      (1)  Evro-mediteranski sporazum o pridružitvi med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani in Republiko Tunizijo na drugi strani (UL L 278, 21.10.2005, str. 9).

      (2)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 63.

      (3)  Evro-mediteranski sporazum o pridružitvi med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani ter Libanonsko republiko na drugi strani (UL L 143, 30.5.2006, str. 1).


title: Zadeva T-169/12: Tožba, vložena 10. aprila 2012 – CHEMK in KF proti Svetu

text:
               9.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 165/34

         Tožba, vložena 10. aprila 2012 – CHEMK in KF proti Svetu
   (Zadeva T-169/12)
   2012/C 165/56
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) (Čeljabinsk, Rusija) in Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) (Novokuznetsk, Rusija) (zastopnik: B. Evtimov, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predloga tožečih strank

               —

               Razglasitev ničnosti Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 60/2012 z dne 16. januarja 2012 o zaključku delnega vmesnega pregleda v skladu s členom 11(3) Uredbe (ES) št. 1225/2009 protidampinških ukrepov, ki se uporabljajo za uvoz fero-silicija s poreklom med drugim iz Rusije (UL L 22, str. 1), v delu, v katerem se nanaša na tožeči stranki; in

               —

               naložitev plačila stroškov, nastalih v tem postopku, toženi stranki.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na to, da

                           —

                           so institucije kršile člen 11(9) v povezavi s členom 2(12) „temeljne uredbe“ (1) s tem, da niso določile zneska dampinga tožečih strank. Poleg tega, ali podredno, so institucije napačno uporabile pravo in prekoračile meje svoje diskrecijske pravice v okviru pristojnosti za prihodnjo oceno na podlagi člena 11(3) s tem, da so dovolile, da ugotovitve o trajnosti spremembe okoliščin zajemajo ugotovitve o dampingu, da so v vmesnem pregledu sprejele napačne ugotovitve o spremenjeni stopnji dampinga in da so razširile obseg analize nadaljevanja dampinga tako, da je pokrival/vplival na ugotovitve o stopnji dampinga. Tožeči stranki nazadnje trdita, da so institucije kršile njuni pravici do obrambe na področju dampinga s tem, ko jima niso sporočile končnega izračuna dampinga.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na to, da

                           —

                           so institucije storile očitno napako pri presoji z ugotovitvijo, da bi bilo treba PSA stroške in dobiček družbe RFAI prilagoditi glede na izvozno ceno tožečih strank, in s povezano ugotovitvijo, da tožeči stranki in družba RFAI ne tvorijo en gospodarski subjekt.

               3.

               Tretji tožbeni razlog se nanaša na to, da

                           —

                           so institucije kršile člen 11(3), tretji pododstavek, in/ali storile očitne napake pri presoji z ugotovitvijo, da v zvezi z znižano stopnjo dampinga tožečih strank ni bilo trajne spremembe okoliščin.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL L 343, str. 51).


title: Zadeva C-680/16 P: Pritožba, ki sta jo Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel in Remedia d.o.o. vložila 23. decembra 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 20. oktobra 2016 v zadevi T-672/14, Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel in Remedia d.o.o./Evropska komisija

text:
               13.3.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 78/13

         Pritožba, ki sta jo Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel in Remedia d.o.o. vložila 23. decembra 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 20. oktobra 2016 v zadevi T-672/14, Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel in Remedia d.o.o./Evropska komisija
   (Zadeva C-680/16 P)
   (2017/C 078/19)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Pritožnika: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel, Remedia d.o.o. (zastopnika: P. Klappich in C. Schmidt, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnika Sodišču predlagata, naj

               —

               razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 20. oktobra 2016 v zadevi T-672/14 in izvedbeni sklep tožene stranke C(2014) 6030 final z dne 19. avgusta 2014 o dovoljenjih za promet s topičnimi zdravili z visoko koncentracijo estradiola za uporabo v humani medicini na podlagi člena 31 Direktive 2001/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta razglasi za ničen v delu, v katerem so države članice zavezane, da za zdravila, ki so navedena in tudi tista, ki niso navedena v Prilogi I, z 0,01 mas.-% estradiola za lokalno uporabo, upoštevajo obveznosti iz izvedbenega sklepa, z izjemo omejitve, da se zdravila, navedena v Prilogi I izvedbenega sklepa, z 0,01 mas.-% estradiola za lokalno uporabo, smejo uporabiti samo še intravaginalno;

               —

               podredno, razveljavi sodbo Splošnega sodišča, navedeno v točki 1, zadevo pa vrne Splošnemu sodišču v ponovno odločanje;

               —

               drugi stranki v postopku naloži stroške postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnika navajata tri pritožbene razloge.

               1.

                  Prvi pritožbeni razlog: kršitev členov 31 in 32 Direktive 2001/83/ES

               V tej zvezi se uveljavlja, da izpodbijani izvedbeni sklep temelji na formalno nezakonito uvedenem in izvedenem postopku. Pritožnika dalje trdita, da je bil postopek, v nasprotju s členom 31(1), prvi stavek, Direktive 2001/83/ES (1), uveden šele po zavrnitvi ponovne izdaje dovoljenja za promet z zdravilom, ne pa pred tem. Ker ni aktualnih poročil o varnostnih tveganjih, tudi ni bilo posebnega interesa Unije. Dalje, imenovanje člana Committee for Medicinal Products for Human Use (CHMP) kot glavnega poročevalca iz države članice naj bi temeljila na kršitvi temeljnega načela vestne in nepristranske obravnave, v skladu s členom 41(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. V vsakem primeru naj bi šlo za objektivno in subjektivno pristranskost, če v času, ko se postopek začne, še obstaja spor na nacionalni ravni med državo članico, ki določi glavnega poročevalca, in imetnikom dovoljenja za promet z zdravilom, zaradi zavrnitve ponovne izdaje dovoljenja za promet z zdravilom. Pritožnika nazadnje očitata kršitev pravice do izjave, ker prvi pritožnik v postopku pri CHMP ni imel priložnosti podati izjave glede vsebine spremembe dovoljenja za dajanje v promet.

               2.

                  Drugi pritožbeni razlog: kršitev člena 116, prvi stavek, in člena 126, prvi stavek, Direktive 2001/83/ES

               Pritožnika v zvezi s tem navajata najprej kršitev načel delitve trditvenega in dokaznega bremena, ker je CHMP spremenjeno oceno tveganj in koristi utemeljil samo na neobstoju študij o zgolj hipotetično utemeljenem tveganju. Ocena tveganja, ki jo je izvedel CHMP, je tudi zato napačna, ker podatki o farmakovigilanci niso bili ustrezno upoštevani. V zvezi s tem je bilo spregledano dejstvo, da v času 45-letne prisotnosti na trgu ni bilo nobenih poročil glede resnih tveganj zaradi uporabe medicinskega proizvoda, ki bi lahko podprli tveganja, ki jih je CHMP hipotetično utemeljil. Pritožnika dalje trdita, da poročilo CHMP ne vsebuje nobene jasne in znanstveno podprte utemeljitve hipotetičnih tveganj.

               3.

                  Tretji pritožbeni razlog: kršitev načel sorazmernosti in enakega obravnavanja

               Pritožnika najprej navajata kršitev načela sorazmernosti, ker bi bilo v vsakem primeru vsaj na ravni pravnih učinkov, treba upoštevati, da gre samo za hipotetično utemeljena tveganja, katerih uresničitev je malo verjetna. Zato bi bilo sorazmerno samo posodobiti opozorila, oziroma naročiti izvedbo študije o varnosti. Izključitev ponavljajoče uporabe naj bi poleg tega kršila načelo enakega obravnavanja, ker naj bi bila pri primerljivih zdravilih izvedena samo ena posodobitev opozoril. Izključitev ponavljajoče uporabe naj bi bila poleg tega odrejena le v zvezi z zdravili, pri katerih dokazano obstaja življenjsko nevarno zdravstveno tveganje.

      (1)  Direktiva 2001/83/ES evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini, UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 27, str. 69.


title: Zadeva F-45/13: Tožba, vložena 15. maja 2013 – ZZ in drugi proti EIB

text:
               20.7.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 207/62

         Tožba, vložena 15. maja 2013 – ZZ in drugi proti EIB
   (Zadeva F-45/13)
   2013/C 207/108
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeče stranke: ZZ in drugi (zastopnik: L. Levi)

      Tožena stranka: Evropska investicijska banka

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti sklepov, ki so vsebovani v plačilnih listah, o uporabi splošnega sklepa Evropske investicijske banke, s katerim je določeno, da se povišanje plače za vse uslužbence omeji na 2,3 %, in sklepa, ki določa lestvico uspešnosti, na podlagi katere se plače znižajo za od 1 do 3 %, ter iz tega izhajajoč predlog, naj se instituciji naloži plačilo razlike v plači in plačilo odškodnine.

      Predlogi tožečih strank

               —

               Razglasitev ničnosti sklepov, s katerimi je določeno, naj se za tožeče stranke uporabi sklep upravnega odbora EIB z dne 18. decembra 2012, ki določa, da se povišanje plač omeji na 2,3 %, in sklep sveta direktorjev EIB z dne 29. januarja 2013, ki določa lestvico uspešnosti, na podlagi katere se plače znižajo za od 1 do 3 %, ki so po mnenju tožečih strank sklepi, vsebovani v plačilnih listah za april 2013, in razglasitev ničnosti vseh sklepov iz poznejših plačilnih list, ter po potrebi razglasitev ničnosti obvestila, ki ga je tožena stranka tožečim strankam poslala 5. februarja 2013;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo razlike v plači, ki je posledica navedenih sklepov upravnega odbora EIB z dne 18. decembra 2012 in sveta direktorjev EIB z dne 29. januarja 2013, in sicer glede na lestvico uspešnosti „4-3-2-1-0“ in „starostno“ lestvico „5-4-3-1-0“, ali podredno, tožečim strankam, ki so imele oceno A, glede na lestvico uspešnosti 3-2-1-0-0, in tožečim strankam, za katere se uporablja „starostna“ lestvica, glede na starostno lestvico „4-3-2-0-0“; ta razlika v plači se mora povečati za zamudne obresti, ki tečejo od 12. aprila 2013 in nato od dvanajstega v vsakem mesecu do popolnega plačila, pri čemer se te obresti določi na ravni obrestne mere ECB, povečane za tri odstotne točke;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo odškodnine za škodo, nastalo zaradi izgube kupne moči, pri čemer se ta škoda v skladu z načelom ex aequo et bono začasno določi na 1.5 % mesečne plače vsake tožeče stranke;

               —

               EIB naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-400/14 P: Pritožba, ki jo je Basic AG Lebensmittelhandel vložila 20. avgusta 2014 proti sodbi Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 26. junija 2014 v zadevi T-372/11, Basic AG Lebensmittelhandel/Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

text:
               1.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 431/9

         Pritožba, ki jo je Basic AG Lebensmittelhandel vložila 20. avgusta 2014 proti sodbi Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 26. junija 2014 v zadevi T-372/11, Basic AG Lebensmittelhandel/Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-400/14 P)
   (2014/C 431/15)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: Basic AG Lebensmittelhandel (zastopnika: D. Altenburg in T. Haug, odvetnika)

      Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Repsol YPF, SA.

      Predloga

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               odločbo Sodišča Evropske unije (Splošno sodišče) z dne 26. junija 2014 (zadeva T-372/11) razveljavi in zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču.

               —

               toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov v tem postopku.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica izpodbija razlago opredelitve „distribucijskih storitev“ Splošnega sodišča, ki je predhodno pravno vprašanje v okviru presoje podobnosti storitev. Dalje pritožnica trdi, da je Splošno sodišče napačno opredelilo pravno podlago za presojo verjetnosti zmede glede zadevnih znamk, ki jo je nato opravilo.
   Pritožnica poudarja, da je glavna naloga Sodišča Evropske unije zagotoviti enotno razlago koncepta in širine zadevnih storitev (C-418/02, točka 33 – Praktiker; združene zadeve od C-414/99 do C-416/99 Zino Davidoff in Levi Strauss, točki 42 in 43) in sodbe „IP-Translator“ (C-307/10 z dne 19. junija 2012) pri čemer „morajo biti proizvodi in storitve objektivno opredeljivi, da lahko izpolnijo funkcijo znamke kot označbe izvora“, in Sodišče Evropske unije prosi za „dovolj točno in jasno“ opredelitev „distribucijskih storitev“.
   Pritožnica meni, da ima „distribucijska“ storitev zelo ozek pomen in zajema zgolj dejavnosti „transporta; pakiranja in shranjevanja/skladiščenja blaga“, ne pa storitev „trgovine na drobno in debelo“. Pritožnica poudarja tudi, da je Sodišče v sodbi „Praktiker“ pojasnilo, da je cilj „trgovine na drobno (razred 35), v nasprotju s storitvami iz razreda 39, prodaja blaga potrošnikom, pri čemer ta dejavnost zajema „inter alia izbiro nabora proizvodov za prodajo in ponudbo drugih storitev, ki bodo končnega potrošnika privedle do sklenitve posla z zadevnim trgovcem, in ne s konkurentom“.
   Pritožnica meni, da se splošne klasifikacije „distribucije“ v razred 39 Nicejske klasifikacije ne sme zanemariti, saj je Sodišče Evropske unije v sodbi Praktiker izrecno poudarilo svojo razlago, pri kateri je upoštevalo pojasnilno določbo 35 Nicejske klasifikacije (C-418/02, odstavek 36).
   Odločbo Splošnega sodišča naj bi bilo zato treba razveljaviti in jo vrniti v razsojanje.


title: Zadeva T-330/07: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 27. novembra 2008 – Kuiburi Fruit Canning proti Svetu

text:
               24.1.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 19/36

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 27. novembra 2008 – Kuiburi Fruit Canning proti Svetu
   (Zadeva T-330/07) (1)

   (2009/C 19/70)

      Jezik postopka: angleščina

   Predsednik prvega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 269, 10.11.2007.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 15. julija 2004 v zadevi C-139/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji (Neizpolnitev obveznosti države — Neizvršen prenos Direktive 2000/38/ES)

text:
               11.9.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 228/12

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 15. julija 2004
   v zadevi C-139/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Neizvršen prenos Direktive 2000/38/ES)
   (2004/C 228/23)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi C-139/03, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: J. C. Schieferer in H. Støvlbæk) proti Zvezni republiki Nemčiji (zastopnik: A. Tiemann) zaradi ugotovitve, da je s tem, ko ni sprejela potrebnih zakonskih, podzakonskih in upravnih predpisov za uskladitev z Direktivo Komisije 2000/38/ES z dne 5. junija 2000, ki spreminja poglavje V a (Farmakovigilenca) Direktive Sveta št. 75/319/EGS o približevanju zakonskih, podzakonskih in upravnih predpisov o lastniških zdravilih (UL L 139, str. 28) ali pa s tem da ni posredovala zadevnih predpisov Komisiji, Zvezna republika Nemčija ni izpolnila obveznosti iz te direktive, je Sodišče (prvi senat) v sestavi P. Jann (poročevalec) predsednik senata, J. N. Cunha Rodrigues, K. Lenaerts, E. Juhász in M. Ilešič, sodniki, generalni pravobranilec: L. A: Geelhoed, sodni tajnik: R. Grass dne 15. julija 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:

               1)

               S tem, ko v predpisanem roku ni sprejela potrebnih zakonskih, podzakonskih in upravnih predpisov za uskladitev z Direktivo Komisije 2000/38/ES z dne 5. junija 2000, ki spreminja poglavje V a (Farmakovigilenca) Direktive Sveta št. 75/319/EGS o približevanju zakonskih, podzakonskih in upravnih predpisov o lastniških zdravilih, Zvezna republika Nemčija ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2)

               Zvezni republiki Nemčiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 146, 21.6.2003.


title: Izbris zadeve T-141/04

text:
               17.9.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 229/40

         Izbris zadeve T-141/04 (1)

   (2005/C 229/82)

      (Jezik postopka: finščina)

   S sklepom z dne 30. junija 2005 je predsednik prvega senata Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti odredil izbris zadeve pod opr. št. T-141/04, Lapin liitto in drugi proti Komisiji Evropskih skupnosti.

      (1)  UL C 146, 29.5.2004.


title: Zadeva C-121/15: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 7. septembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Francija) – Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE)/Premier ministre, Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique, Commission de régulation de l’énergie, ENGIE, nekdanja GDF Suez (Predhodno odločanje — Približevanje zakonodaj — Direktiva 2009/73/ES — Energija — Plinski sektor — Določanje dobavnih cen zemeljskega plina za končne odjemalce — Regulirane tarife — Ovira — Združljivost — Merila presoje — Cilja zanesljivosti oskrbe in teritorialne kohezije)

text:
               31.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 402/6

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 7. septembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Francija) – Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE)/Premier ministre, Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique, Commission de régulation de l’énergie, ENGIE, nekdanja GDF Suez
   (Zadeva C-121/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Približevanje zakonodaj - Direktiva 2009/73/ES - Energija - Plinski sektor - Določanje dobavnih cen zemeljskega plina za končne odjemalce - Regulirane tarife - Ovira - Združljivost - Merila presoje - Cilja zanesljivosti oskrbe in teritorialne kohezije))
   (2016/C 402/07)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Conseil d'État

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE)

      Tožene stranke: Premier ministre, Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique, Commission de régulation de l’énergie, ENGIE, nekdanja GDF Suez

      Izrek

               1.

               Člen 3(1) Direktive 2009/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 2003/55/ES je treba razlagati tako, da poseg države članice, s katerim se nekaterim dobaviteljem, med njimi prvotnemu dobavitelju, naloži, da končnemu odjemalcu ponudijo dobavo zemeljskega plina po reguliranih cenah, že po svoji naravi pomeni oviro za oblikovanje konkurenčnega trga z zemeljskim plinom iz te določbe, ta ovira pa obstaja, tudi če ta poseg ne preprečuje konkurenčnih ponudb vseh ponudnikov na trgu po cenah, ki so nižje od teh tarif.

               2.

               Člen 3(2) Direktive 2009/73 v povezavi s členoma 14 PDEU in 106 PDEU ter Protokolom (št. 26) o storitvah splošnega pomena, ki je priloga k Pogodbi EU v različici, ki izhaja iz Lizbonske pogodbe, in k Pogodbi DEU, je treba razlagati tako, da je z njim državam članicam dovoljeno, da presodijo, ali je treba v splošnem gospodarskem interesu podjetjem, ki delujejo v plinskem sektorju, naložiti obveznosti javnih storitev v zvezi z dobavno ceno zemeljskega plina, zlasti zaradi zagotovitve zanesljivosti oskrbe in teritorialne kohezije, če so po eni strani izpolnjeni vsi pogoji iz člena 3(2) te direktive, zlasti nediskriminatornost takih obveznosti, in če je po drugi z naložitvijo teh obveznosti spoštovano načelo sorazmernosti.
               Člen 3(2) Direktive 2009/73 je treba razlagati tako, da ne nasprotuje metodi za določanje cen na podlagi upoštevanja stroškov, če zaradi uporabe take metode državni poseg ne preseže tistega, kar je nujno, da se dosežejo njeni cilji v splošnem gospodarskem interesu.

      (1)  UL C 178, 1.6.2015.


title: Zadeva T-744/16: Tožba, vložena 24. oktobra 2016 – Generis – Farmacêutica/EUIPO – Corpak MedSystems (CORGRIP)

text:
               19.12.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 475/22

         Tožba, vložena 24. oktobra 2016 – Generis – Farmacêutica/EUIPO – Corpak MedSystems (CORGRIP)
   (Zadeva T-744/16)
   (2016/C 475/33)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Generis – Farmacêutica, SA (Amadora, Portugalska) (zastopnik: J. Paulo Sena Mioludo, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Corpak MedSystems, Inc. (Buffalo Grove, Illinois, Združene države)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Imetnik sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka EU „CORGRIP“ – Prijava št. 12437 919

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 26. julija 2016 v zadevi R 2443/2015-2

      Tožbeni predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               potrdi odločbo odbora za ugovore z dne 15. oktobra 2015 v postopku z ugovorom B 002334129;

               —

               ugodi ugovoru B 002334129;

               —

               prijavo znamke EU št. 012437919 „CORGRIP“ v celoti zavrne;

               —

               EUIPO naloži plačilo svojih stroškov in stroškov tožeče stranke.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-373/16 P: Pritožba, ki jo je Aughinish Alumina Ltd vložil 6. julija 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi razširjeni senat) z dne 22. aprila 2016 v združenih zadevah T-50/06 RENV II in T-69/06 RENV II, Irska in Aughinish Alumina Ltd/Evropska komisija

text:
               22.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 305/19

         Pritožba, ki jo je Aughinish Alumina Ltd vložil 6. julija 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi razširjeni senat) z dne 22. aprila 2016 v združenih zadevah T-50/06 RENV II in T-69/06 RENV II, Irska in Aughinish Alumina Ltd/Evropska komisija
   (Zadeva C-373/16 P)
   (2016/C 305/28)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnik: Aughinish Alumina Ltd („AAL“) (zastopnika: C. Little, C. Waterson, solicitors)

      Drugi stranki v postopku: Irska, Evropska komisija

      Predloga

   Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 22. aprila 2016 v zadevi T-69/06 RENV II.

               —

               Naloži Komisiji plačilo vseh stroškov, nastalih družbi AAL v teh postopkih.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Družba AAL uveljavlja dva pritožbena razloga zoper sodbo.

      Prvi razlog: Napačna uporaba prava pri presoji izjemnih okoliščin; kršitev načela legitimnih pričakovanj; neobrazložitev.

   Družba AAL trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo pri presoji legitimnih pričakovanj družbe AAL, zlasti pri presoji obstoja „izjemnih okoliščin“. Ta razlog je razdeljen na štiri dele:
   Prvi del: Splošno sodišče je storilo napako pri ugotovitvi obsega in učinka sodbe Sodišča v zadevi C-272/12 P.
   Drugi del: Splošno sodišče je storilo napako pri ugotovitvi, da je treba položaj družbe AAL razlikovati od položaja iz zadeve 223/85 RSV.
   Tretji del: Splošno sodišče je storilo napako pri razlagi sodne prakse Demesa (Case C-183/02 P in C-187/02 P) kot da odpravlja legitimna pričakovanja družbe AAL glede nepovračila.
   Četrti del: Splošno sodišče je napačno opustilo potrebno tehtanje javnih in zasebnih interesov. S tem je Splošno sodišče kršilo načelo varstva zaupanja v pravo in svojo napako podkrepilo z opustitvijo obrazložitve.

      Drugi razlog: napačna uporaba prava glede razlage člena 1(b)(i) Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999
       (1).
   Družba AAL trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo z navedbo in uporabo pogojev, na podlagi katerih bo pomoč opredeljena kot obstoječa pomoč. Družba AAL trdi zlasti, da je Splošno sodišče napačno razlagalo člen 1 (b)(i) Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999.

      (1)  Uredba Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 339).


title: Zadeva C-341/13: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 17. septembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supremo Tribunal Administrativo – Portugalska) – Cruz & Companhia Lda proti Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP) (Predhodno odločanje — Varstvo finančnih interesov Unije — Uredba (ES, Euratom) št. 2988/95 — Člen 3 — Pregon nepravilnosti — Evropski kmetijski usmerjevalni in jamstveni sklad (EKUJS) — Izterjava neupravičeno prejetih izvoznih nadomestil — Zastaralni rok — Uporaba daljšega nacionalnega zastaralnega roka — Splošni zastaralni rok — Upravni ukrepi in kazni)

text:
               24.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 421/13

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 17. septembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supremo Tribunal Administrativo – Portugalska) – Cruz & Companhia Lda proti Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP)
   (Zadeva C-341/13) (1)

   ((Predhodno odločanje - Varstvo finančnih interesov Unije - Uredba (ES, Euratom) št. 2988/95 - Člen 3 - Pregon nepravilnosti - Evropski kmetijski usmerjevalni in jamstveni sklad (EKUJS) - Izterjava neupravičeno prejetih izvoznih nadomestil - Zastaralni rok - Uporaba daljšega nacionalnega zastaralnega roka - Splošni zastaralni rok - Upravni ukrepi in kazni))
   2014/C 421/17
   Jezik postopka: portugalščina

      Predložitveno sodišče

   Supremo Tribunal Administrativo

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Cruz & Companhia Lda

      Tožena stranka: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP)

      Izrek

               1.

               Člen 3 Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 z dne 18. decembra 1995 o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti je treba razlagati tako, da se uporablja za pregon, ki ga nacionalni organi začnejo proti prejemnikom pomoči Unije zaradi nepravilnosti, ki jih ugotovi nacionalni organ, pristojen za plačilo izvoznih nadomestil v okviru Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS).

               2.

               Zastaralni rok iz člena 3(1), prvi pododstavek, Uredbe št. 2988/95 se uporablja ne samo za pregon nepravilnosti, ki vodi do naložitve upravnih kazni v smislu člena 5 te uredbe, ampak tudi za pregon, ki vodi do sprejetja upravnih ukrepov v smislu člena 4 navedene uredbe. Čeprav člen 3(3) te uredbe državam članicam omogoča, da uporabijo daljše zastaralne roke od štiri- ali triletnih rokov iz prvega pododstavka odstavka 1 tega člena, ki izhajajo iz določb splošne ureditve, veljavnih že pred sprejetjem navedene uredbe, pa uporaba dvajsetletnega zastaralnega roka presega to, kar je potrebno za uresničitev cilja zaščite finančnih interesov Unije.

      (1)  UL C 260, 7.9.2013.


title: Zadeva T-458/04: Tožba Au Lys de France proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 22. novembra 2004

text:
               19.2.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/25

         Tožba Au Lys de France proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 22. novembra 2004
   (Zadeva T-458/04)
   (2005/C 45/56)
   Jezik postopka: francoščina
   Družba Au Lys de France, s sedežem v Le Raincy (Francija), ki jo zastopa Guy Lesourd, avocat, je dne 22. novembra 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično odločbo Komisije z dne 17. septembra 2004 in to z vsemi pravnimi posledicami.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Tožeča stranka se je ukvarjala s trgovino na drobno v letališki stavbi letališča Pariz/Charles de Gaulle. Zoper javno podjetje Aéroports de Paris je pri Komisiji vložila prijavo v zvezi z zlorabo prevladujočega položaja v smislu člena 82 ES na trgu dodeljevanja koncesij za letališke storitve, ki so splošnega pomena in imajo gospodarsko naravo.
   S prerekano odločbo je Komisija tožečo stranko obvestila, da iz prijave ni razviden zadosten interes Skupnosti, ki bi upravičil uvedbo uradne preiskave.
   Tožeča stranka v podporo svoji tožbi navaja, prvič, tako zmotno uporabo prava kot tudi očitno napačno oceno pri presoji obstoja zadostnega interesa Skupnosti. Po mnenju tožeče stranke je Komisija zmotno ugotovila, da ne obstaja zadosten interes Skupnosti za nadaljevanje preiskave, kot tudi, da obstaja ustrezno varstvo pravic tožeče stranke pred nacionalnimi sodišči.
   Drugič, tožeča stranka navaja pomanjkljivo obrazložitev, kar predstavlja kršitev člena 253 ES, kolikor Komisija ni odgovorila na različne elemente navedb tožeče stranke.
   Tretjič, tožeča stranka navaja kršitev člena 82 ES, kolikor je Komisija zavrnila preučitev prijave, čeprav gre po mnenju tožeče stranke za zlorabo prevladujočega položaja.


title: Zadeva C-525/14: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 22. septembra 2016 – Evropska komisija/Češka republika (Neizpolnitev obveznosti države — Prosti pretok blaga — Člen 34 PDEU — Količinske omejitve pri uvozu — Ukrepi z enakim učinkom — Plemenite kovine, na katere je bil v skladu z nizozemsko zakonodajo vtisnjen žig v tretji državi — Uvoz v Češko republiko po tem, ko je bilo blago dano v prosti promet — Zavrnitev priznavanja žiga — Varstvo potrošnikov — Sorazmernost — Dopustnost)

text:
               14.11.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 419/7

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 22. septembra 2016 – Evropska komisija/Češka republika
   (Zadeva C-525/14) (1)

   ((Neizpolnitev obveznosti države - Prosti pretok blaga - Člen 34 PDEU - Količinske omejitve pri uvozu - Ukrepi z enakim učinkom - Plemenite kovine, na katere je bil v skladu z nizozemsko zakonodajo vtisnjen žig v tretji državi - Uvoz v Češko republiko po tem, ko je bilo blago dano v prosti promet - Zavrnitev priznavanja žiga - Varstvo potrošnikov - Sorazmernost - Dopustnost))
   (2016/C 419/08)
   Jezik postopka: češčina

      Stranke

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: P. Němečková, E. Manhaeve in G. Wilms, agenti)

      Tožena stranka: Češka republika (zastopniki: M. Smolek, T. Müller, J. Vláčil in J. Očková, agenti)

      Intervenientka v podporo toženi stranki: Francoska republika (zastopnika: D. Colas in R. Coesme, agenta)

      Izrek

               1.

               Češka republika s tem, da ni priznala žigov laboratorija za preizkus in označitev plemenitih kovin WaarborgHolland, ni izpolnila obveznosti iz člena 34 PDEU.

               2.

               V preostalem se tožba zavrže.

               3.

               Evropska komisija, Češka republika in Francoska republika nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 46, 9.2.2015.


title: Zadeva C-114/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Arbeidshof te Antwerpen (Belgija) 11. marca 2013 – Theodora Hendrika Bouman proti Rijksdienst voor Pensioenen

text:
               25.5.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 147/12

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Arbeidshof te Antwerpen (Belgija) 11. marca 2013 – Theodora Hendrika Bouman proti Rijksdienst voor Pensioenen
   (Zadeva C-114/13)
   2013/C 147/22
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Arbeidshof te Antwerpen

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Theodora Hendrika Bouman

      Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Rijksdienst voor Pensioenen

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba del dajatve AOW, izplačane nizozemskemu državljanu, ki temelji na zavarovalni dobi, med katero se lahko nizozemski državljan zgolj na prošnjo odpove vključitvi v nizozemski sistem in tako v plačevanje prispevkov v ta sistem ter je to za določen čas tudi storil, šteti za dajatev, odobreno na podlagi prostovoljnega nadaljevanja zavarovanja v smislu člena 46a(3)(c) Uredbe št. 1408/71 (1), tako da ga ob uporabi pravila za preprečevanje kumuliranja iz člena 52(1), prvi pododstavek, belgijskega kraljevega odloka z dne 21. decembra 1967 o uvedbi splošne ureditve glede starostnih in družinskih pokojnin delavcem ni mogoče upoštevati?

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 35).


title: Združeni zadevi T-196/11 in T-542/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 23. septembra 2014 – Mikhalchanka proti Svetu (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi proti Belorusiji — Zamrznitev sredstev in gospodarskih virov — Omejitve vstopa na ozemlje Unije in tranzita prek njega — Vključitev in ohranitev imena tožeče stranke na seznamu zadevnih oseb — Novinar — Tožba za razglasitev ničnosti — Rok za vložitev tožbe — Delna nedopustnost — Pravica do obrambe — Obveznost obrazložitve — Napaka pri presoji)

text:
               3.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 388/8

         Sodba Splošnega sodišča z dne 23. septembra 2014 – Mikhalchanka proti Svetu
   (Združeni zadevi T-196/11 in T-542/12) (1)

   ((Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi proti Belorusiji - Zamrznitev sredstev in gospodarskih virov - Omejitve vstopa na ozemlje Unije in tranzita prek njega - Vključitev in ohranitev imena tožeče stranke na seznamu zadevnih oseb - Novinar - Tožba za razglasitev ničnosti - Rok za vložitev tožbe - Delna nedopustnost - Pravica do obrambe - Obveznost obrazložitve - Napaka pri presoji))
   2014/C 388/08
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Aliaksei Mikhalchanka (Minsk, Belorusija) (zastopnik: M. Michalauskas, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopniki: v zadevi T-196/11, F. Naert in M.-M. Joséphidès in v zadevi T-542/12, F. Naert in J.-P. Hix, zastopniki)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti, na eni strani Sklepa Sveta 2011/69/SZVP z dne 31. januarja 2011 o spremembi Sklepa Sveta 2010/639/SZVP o omejevalnih ukrepih proti nekaterim uradnikom Belorusije (UL L 28, str. 40), Izvedbene uredba Sveta (EU) št. 84/2011 z dne 31. januarja 2011 o spremembi Uredbe (ES) št. 765/2006 o omejevalnih ukrepih proti predsedniku Lukašenku in nekaterim uradnikom Belorusije (UL L 28, str. 17), Izvedbenega sklepa Sveta 2011/174/SZVP z dne 21. marca 2011 o izvajanju Sklepa 2010/639/SZVP o omejevalnih ukrepih proti nekaterim uradnikom Belorusije (UL L 76, str. 72), Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 271/2011 z dne 21. marca 2011 o izvajanju člena 8a(1) Uredbe (ES) št. 765/2006 o omejevalnih ukrepih proti predsedniku Lukašenku in nekaterim uradnikom Belorusije (UL L 76, str. 13), in na drugi strani Sklepa Sveta 2012/642/SZVP z dne 15. oktobra 2012 o omejevalnih ukrepih proti Belorusiji (UL L 285, str. 1), Uredbe Sveta (EU) št. 1014/2012 z dne 6. novembra 2012 o spremembi Uredbe (ES) št. 765/2006 o omejevalnih ukrepih v zvezi z Belorusijo (UL L 307, str. 1) in Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 1017/2012 z dne 6. novembra 2012 o izvajanju člena 8a(1) Uredbe (ES) št. 765/2006 o omejevalnih ukrepih v zvezi z Belorusijo (UL L 307, str. 7) v delu, v katerem se vsi ti akti nanašajo na tožečo stranko.

      Izrek

               1.

               V delu, v katerem zadevajo A. Mikhalchanka, se razglasijo za nične:

                           —

                           Sklep Sveta 2011/69/SZVP z dne 31. januarja 2011 o spremembi Sklepa Sveta 2010/639/SZVP o omejevalnih ukrepih proti nekaterim uradnikom Belorusije;

                           —

                           Izvedbeni sklep Sveta 2011/174/SZVP z dne 21. marca 2011 o izvajanju Sklepa 2010/639/SZVP o omejevalnih ukrepih proti nekaterim uradnikom Belorusije;

                           —

                           Izvedbena uredba Sveta (EU) št. 271/2011 z dne 21. marca 2011 o izvajanju člena 8a(1) Uredbe (ES) št. 765/2006 o omejevalnih ukrepih proti predsedniku Lukašenku in nekaterim uradnikom Belorusije;

                           —

                           Sklep Sveta 2012/642/SZVP z dne 15. oktobra 2012 o omejevalnih ukrepih proti Belorusiji;

                           —

                           Izvedbena uredba Sveta (EU) št. 1017/2012 z dne 6. novembra 2012 o izvajanju člena 8a(1) Uredbe (ES) št. 765/2006 o omejevalnih ukrepih v zvezi z Belorusijo.

               2.

               Predlogu Sveta, naj se ohranijo časovni učinki izpodbijanih aktov, se ne ugodi.

               3.

               V preostalem se tožba zavrne.

               4.

               Svet Evropske unije poleg svojih stroškov nosi stroške, ki jih je priglasil A. Mikhalchanka.

      (1)  UL C 165, 9.6.2012.


title: Zadeva C-253/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Nejvyšší správní soud (Češka republika) 24. maja 2012 – J. S. proti Česká správa sociálního zabezpečení

text:
               8.9.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 273/2

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Nejvyšší správní soud (Češka republika) 24. maja 2012 – J. S. proti Česká správa sociálního zabezpečení
   (Zadeva C-253/12)
   2012/C 273/02
   Jezik postopka: češčina

      Predložitveno sodišče

   Nejvyšší správní soud

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Vložnica kasacijske pritožbe: J. S.

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Česká správa sociálního zabezpečení (Češka uprava za socialno varnost)

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je z Uredbo Sveta (EGS) št. 1408/71 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (1) (Uredba (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta o koordinaciji sistemov socialne varnosti) (2) izključen iz obsega osebne veljavnosti te uredbe državljan Češke republike, za katerega je v okoliščinah, kakršne so v tem primeru, pred 1. januarjem 1993 veljala zakonodaja, ki je urejala pokojninsko zavarovanje v nekdanji državi (Češka in slovaška federativna republika, v nadaljevanju: ČSFR), in se te dobe v skladu s členom 20 Konvencije o socialni varnosti, sklenjene 29. oktobra 1992 med Češko [republiko] in Slovaško republiko in navedene v Prilogi III k Uredbi Sveta (EGS) št. 1408/71 (Priloga II k Uredbi (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta), štejejo za dobe, dopolnjene v Slovaški republiki, in na podlagi nacionalnih pravil, ki jih je vzpostavilo ustavno sodišče Češke republike, hkrati tudi za dobe, dopolnjene v Češki republiki?
               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen:

               2.

               Ali člen 18 Pogodbe o delovanju Evropske unije v povezavi s členom 4(2) Pogodbe o Evropski uniji in členom 3(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 (oziroma členom 4 Uredbe (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta) preprečuje organom v Češki republiki, da v okoliščinah, kakršne so v tem primeru, zagotavljajo ugodnejše obravnavanje (dodatek k dajatvi za starost, če je znesek dajatve, dodeljene na podlagi člena 20 Konvencije o socialni varnosti, sklenjene 29. oktobra 1992 med Češko [republiko] in Slovaško republiko, in Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 (Uredba št. 883/2004), nižji od dajatve, ki bi jo oseba prejemala, če bi bila pokojnina izračunana v skladu z zakonodajo Češke republike) le državljanom Češke republike, če je tako obravnavanje posledica temeljne pravice do varnosti v starosti, ki jo ustavno sodišče Češke republike razlaga zlasti v povezavi z dobami pokojninskega zavarovanja, dopolnjenimi v nekdanji ČSFR, in se dojema kot del nacionalne identitete, če to obravnavanje ne posega v pravico do prostega gibanja delavcev kot temeljno pravico Unije in če bi zagotavljanje podobnega obravnavanja vsem državljanom drugih držav članic EU, ki so tudi dopolnili istovrstne dobe pokojninskega zavarovanja v nekdanji ČSFR, pomenilo občutno grožnjo finančni stabilnosti sistema pokojninskega zavarovanja Češke republike?
               Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen:

               3.

               Ali pravo Evropske unije nasprotuje temu, da bi bilo nacionalno sodišče, ki je najvišje sodišče v državi na področju upravnega sodstva, proti sodbam katerega ni pravnega sredstva, v skladu z nacionalnim pravom vezano na pravno presojo ustavnega sodišča Češke republike, če se izkaže, da ta presoja ni v skladu s pravom Unije, kot ga razlaga Sodišče Evropske unije?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 35.

      (2)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 5, str. 72.


title: Zadeva T-199/12: Tožba, vložena 8. maja 2012 – Euro-Link Consultants in European Profiles proti Komisiji

text:
               14.7.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/10

         Tožba, vložena 8. maja 2012 – Euro-Link Consultants in European Profiles proti Komisiji
   (Zadeva T-199/12)
   2012/C 209/16
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Euro-Link Consultants Ltd (Bukarešta, Romunija) in European Profiles SA (Atene, Grčija) (zastopnik: S. Pappas, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

               —

               Sklep Delegacije Evropske unije v Ukrajini z dne 28. februarja, izpodbijan s to tožbo in sprejet v okviru razpisa EuropeAid/131567/C/SER/UA „Projekt podpore in razvejanja turizma na Krimu“, in nadaljnji sklepi, ki sta jih v tej zadevi izdala isti organ in direktor generalnega direktorata Komisije za razvoj, naj se razglasijo za nične;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata tri tožbene razloge.

               1.

               S prvim tožbenim razlogom zatrjujeta kršitev bistvene postopkovne zahteve, in sicer obveznosti obrazložitve, in poudarjata, da

                           —

                           sodna praksa in zakonodaja toženi stranki nalagata obveznost jasno obrazložiti prednosti izbrane ponudbe, ne zadošča le izpodbijanje dokazov, ki sta jih predložili tožeči stranki, dobra uprava mora pravilno preizkusiti in obravnavati navedbe, še toliko bolj kadar različne obteževalne okoliščine zaostrujejo to zahtevo.

               2.

               Z drugim tožbenim razlogom zatrjujeta kršitev bistvene postopkovne zahteve, in sicer zahteve po spoštovanju veljavnega postopka, in poudarjata, da

                           —

                           so bile v ocenjevalnem postopku, ki mu je komisija za ocenjevanje sledila, storjene nepravilnosti, za katere je tožena stranka vedela, vendar jih ni upoštevala pred objavo rezultatov. Zato so nadaljnji sklepi nezakoniti v delu, v katerem temeljijo na rezultatu teh nepravilnosti.

               3.

               S tretjim tožbenim razlogom zatrjujeta kršitev enakega obravnavanja in zlorabo pooblastil, pri čemer poudarjata, da

                           —

                           je bil nezakoniti postopek uporabljen le glede tožečih strank, kar je v nasprotju z načelom prepovedi diskriminacije. Prav tako je očitno, da je bil edini namen nezakonitega postopka izločitev tožečih strank s prvega mesta na ocenjevalnem seznamu.


title: Zadeva C-41/12 P: Pritožba, ki jo je družba Monster Cable Products, Inc. vložila 26. januarja 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 23. novembra 2011 v zadevi T-216/10, Monster Cable Products, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Live Nation (Music) UK Limited

text:
               10.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 73/24

         Pritožba, ki jo je družba Monster Cable Products, Inc. vložila 26. januarja 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 23. novembra 2011 v zadevi T-216/10, Monster Cable Products, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Live Nation (Music) UK Limited
   (Zadeva C-41/12 P)
   2012/C 73/41
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Monster Cable Products, Inc. (zastopnika: O. Günzel, A. Wenninger-Lenz, odvetnici)

      Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Live Nation (Music) UK Limited

      Predloga

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 23. novembra 2011 v zadevi T-216/10;

               —

               drugi stranki v postopku naloži plačilo stroškov pritožnice.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica trdi, da Splošno sodišče s tem, da je zavrnilo tožbo iz razlogov, navedenih v sodbi z dne 23. novembra 2011, ni upoštevalo vseh dejstev in okoliščin postopkov, zaradi česar naj bi izpodbijana sodba temeljila na nepopolno ugotovljenem dejanskem stanju. Izpodbijana sodba naj zato ne bi vsebovala obvezne celotne presoje vseh dejavnikov, ki jih je treba upoštevati pri presoji verjetnosti zmede. Izpodbijana sodba naj bi bila zato nepravilna in naj bi kršila člen 8(1)(b) Uredbe št. 40/94 (1).
   Pritožnica meni, da če bi bila opravljena pravilna celovita presoja, bi Splošno sodišče sklenilo, da odločba prvega odbora za pritožbe z dne 24. februarja 2010 krši člen 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 (2). Če povzamemo, pritožnica trdi, da je bil člen 8(1)(b) Uredbe št. 40/94 kršen zaradi:

               neupoštevanja „povprečnega specializiranega potrošnika v Združenem kraljestvu“ kot upoštevne javnosti, v zvezi s katero je treba opraviti analizo verjetnosti zmede;

               napačne uporabe postavljenih pravnih načel za presojo podobnosti proizvodov;

               kršitve načel, v skladu s katerimi je treba za presojo verjetnosti zmede upoštevati vse dejavnike posameznega primera in, inter alia, razlikovalni učinek prejšnje znamke.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 146).

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).


title: Zadeva C-169/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 30. marca 2007 – Hartlauer Handelsgesellschaft mbH proti Wiener Landesregierung in Oberösterreichische Landesregierung

text:
               7.7.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/8

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 30. marca 2007 – Hartlauer Handelsgesellschaft mbH proti Wiener Landesregierung in Oberösterreichische Landesregierung
   (Zadeva C-169/07)
   (2007/C 155/15)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Verwaltungsgerichtshof (Avstrija)
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Hartlauer Handelsgesellschaft mbH

      Toženi stranki: Wiener Landesregierung in Oberösterreichische Landesregierung
   Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali člen 43 ES (v povezavi s členom 48 ES) nasprotuje uporabi nacionalnega predpisa, v skladu s katerim je za ustanovitev zasebnega zdravstvenega zavoda v statusni obliki samostojne zobozdravstvene ambulante (zobne ambulante) potrebno ustanovitveno dovoljenje in se to zavrne, če glede na navedeno dejavnost ustanove in predvideno ponudbo storitev, ob upoštevanju že obstoječe oskrbovalne ponudbe zasebnih zdravnikov s koncesijo, lastnih zavodov zdravstvenih zavarovalnic ter zasebnih zobozdravnikov s koncesijo, ni potrebe po načrtovani zobni ambulanti?

               2.

               Ali je odgovor na prvo vprašanje drugačen, če je treba pri oceni potreb dodatno upoštevati tudi obstoječo oskrbovalno ponudbo javnih ambulant, zasebnih neprofitnih in drugih zdravstvenih ustanov s koncesijo?


title: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 16. junija 2005 v zadevi C-349/04: Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2002/77/ES — Trgi za elektronska komunikacijska omrežja in storitve — Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)

text:
               6.8.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 193/8

      SODBA SODIŠČA

   (šesti senat)
   z dne 16. junija 2005
   v zadevi C-349/04: Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2002/77/ES - Trgi za elektronska komunikacijska omrežja in storitve - Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)
   (2005/C 193/12)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi C-349/04, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: E. Gippini Fournier in K. Mojzesowicz) proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg (zastopnik: S. Schreiner), zaradi tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti države na podlagi člena 226 ES, vložene dne 13. avgusta 2004, je Sodišče (šesti senat), v sestavi A. Borg Barthet, predsednik senata, S. von Bahr in J. Malenovský (poročevalec), sodnika, generalni pravobranilec: D. Ruiz-Jarabo Colomer, sodni tajnik: R. Grass, dne 16. junija 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, da Komisiji Evropskih skupnosti ni predložilo informacij, ki ji omogočajo potrditev, da so bile izpolnjene določbe Direktive Komisije 2002/77/ES z dne 16. septembra 2002 o konkurenci na trgih za elektronska komunikacijska omrežja in storitve, ni izpolnilo obveznosti iz člena 9 te direktive.

               2.

               Velikemu vojvodstvu Luksemburg se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 239, 25.9.2004.


title: Zadeva T-407/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 20. oktobra 2016 – Monster Energy/EUIPO – Hot-Can Intellectual Property (HotoGo self-heating can technology) (Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Prijava figurativne znamke Evropske unije HotoGo self-heating can technology – Prejšnje figurativne znamke Evropske unije, ki upodabljajo kremplje – Relativni razlogi za zavrnitev – Neobstoj podobnosti znakov – Neobstoj verjetnosti zmede – Neobstoj povezave med znaki – Člen 8(1)(b) in člen 5 Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               5.12.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 454/24

      Sodba Splošnega sodišča z dne 20. oktobra 2016 – Monster Energy/EUIPO – Hot-Can Intellectual Property (HotoGo self-heating can technology)
      (Zadeva T-407/15) (1)

      ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije HotoGo self-heating can technology - Prejšnje figurativne znamke Evropske unije, ki upodabljajo kremplje - Relativni razlogi za zavrnitev - Neobstoj podobnosti znakov - Neobstoj verjetnosti zmede - Neobstoj povezave med znaki - Člen 8(1)(b) in člen 5 Uredbe (ES) št. 207/2009))
      (2016/C 454/43)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Monster Energy Company (Corona, Kalifornija, Združene države) (zastopnik: P. Brownlow, solicitor)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: A. Folliard-Monguiral in P. Ivanov, agenta)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe EUIPO: Hot-Can Intellectual Property Sdn Bhd (Cheras, Malezija)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe EUIPO z dne 4. maja 2015 (zadeva R 1028/2014-5) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Monster Energy Company in Hot-Can Intellectual Property.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družba Monster Energy Company nosi stroške postopka.

         (1)  UL C 311, 21.9.2015.


title: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 13. januarja 2005 v zadevi C-61/04: Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2000/76/ES — Sežiganje odpadkov — Neizvršitev prenosa)

text:
               5.3.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 57/12

      SODBA SODIŠČA

   (četrti senat)
   z dne 13. januarja 2005
   v zadevi C-61/04: Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2000/76/ES - Sežiganje odpadkov - Neizvršitev prenosa)
   (2005/C 57/23)
   Jezik postopka: grščina
   V zadevi C-61/04, katere predmet je tožba zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 226 ES, vložena dne 12. februarja 2004, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: M. Konstantinidis) proti Helenski republiki (zastopnica: N. Dafniou), je Sodišče (četrti senat) v sestavi K. Lenaerts, predsednik senata, N. Colneric, sodnica, in E. Levits (poročevalec), generalni pravobranilec: F. G. Jacobs, sodni tajnik: R. Grass, dne 13. januarja 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1)

               Helenska republika s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2000/76/ES Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 4. decembra 2000 o sežiganju odpadkov, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2)

               Helenski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 106, 30.4.2004.