title: Zadeva T-402/18: Tožba, vložena 3. julija 2018 – Aquino in drugi/Parlament

text:
               8.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 364/14

      Tožba, vložena 3. julija 2018 – Aquino in drugi/Parlament
      (Zadeva T-402/18)
      (2018/C 364/14)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Tožeče stranke: Roberto Aquino (Bruselj, Belgija) in 30 drugih tožečih strank (zastopnica: L. Levi, avocat)

         Tožena stranka: Evropski parlament

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  to tožbo razglasi za dopustno in utemeljeno;

                  —

                  zato:

                              —

                              razglasi za ničen sklep z dne 2. julija 2018 o zahtevi za tolmače za 3. julij in sledeče sklepe o zahtevi za tolmače za 4., 5., 10. in 11. julij 2018;

                              —

                              toženi stranki naloži povračilo nepremoženjske škode, ex aequo et bono ocenjene na 1 000 EUR na tožečo stranko;

                              —

                              toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo tri razloge, ki so v bistvenem enaki ali podobni tožbenim razlogom iz zadeve T-401/18, SFIE-PE/Parlament.


title: Zadeva T-693/16 P: Sodba Splošnega sodišča z dne 19. julija 2018 – HG/Komisija (Pritožba – Javni uslužbenci – Uradniki – Zaposlitev v tretji državi – Stanovanje, ki ga da na razpolago uprava – Disciplinski ukrep – Zavrnitev tožbe na prvi stopnji – Sestava senata, ki je izdala sodbo na prvi stopnji – Postopek imenovanja sodnika Sodišča za uslužbence – Z zakonom ustanovljeno sodišče – Načelo zakonitega sodnika)

text:
               8.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 364/11

      Sodba Splošnega sodišča z dne 19. julija 2018 – HG/Komisija
      (Zadeva T-693/16 P) (1)

      ((Pritožba - Javni uslužbenci - Uradniki - Zaposlitev v tretji državi - Stanovanje, ki ga da na razpolago uprava - Disciplinski ukrep - Zavrnitev tožbe na prvi stopnji - Sestava senata, ki je izdala sodbo na prvi stopnji - Postopek imenovanja sodnika Sodišča za uslužbence - Z zakonom ustanovljeno sodišče - Načelo zakonitega sodnika))
      (2018/C 364/11)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Pritožnica: HG (zastopnik: L. Levi, odvetnica)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopniki: sprva G. Berscheid in C. Berardis-Kayser, nato G. Berscheid in T. Bohr, agenti, skupaj z A. Dal Ferrom, odvetnik)

         Predmet

      Pritožba zoper sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije (drugi senat) z dne 19. julija 2016, HG/Komisija (F-149/15, EU:F:2016:155), s katero se predlaga razveljavitev te sodbe.

         Izrek

                  1.

                  Sodba Sodišča za uslužbence Evropske unije (drugi senat) z dne 19. julija 2016, HG/Komisija (F-149/15) se razveljavi.

                  2.

                  Zadeva se predodeli senatu Splošnega sodišča, ki ni senat, ki je odločal o tej pritožbi.

                  3.

                  Odločitev o stroških se pridrži.

         (1)  UL C 441, 28.11.2016.


title: Zadeva C-509/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court (Irska) 6. avgusta 2018 – Minister for Justice and Equality/PF

text:
               8.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 364/8

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court (Irska) 6. avgusta 2018 – Minister for Justice and Equality/PF
      (Zadeva C-509/18)
      (2018/C 364/08)
      Jezik postopka: angleščina

         Predložitveno sodišče

      Supreme Court

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Minister for Justice and Equality

         Tožena stranka: PF

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali obstajajo merila, na podlagi katerih je treba odločiti, ali je državno tožilstvo, ki je določeno kot odreditveni pravosodni organ, za namene člena 6(1) [Okvirnega sklepa (1)] pravosodni organ v smislu avtonomnega pomena tega izraza iz člena 6(1) Okvirnega sklepa z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami, da je (1) državno tožilstvo neodvisno od izvršilne veje oblasti in (2) da se v pravnem sistemu zadevnega tožilstva šteje, da izvaja sodno oblast ali sodeluje pri njenem izvajanju?

                  2.

                  Če taka merila ne obstajajo, kakšna so merila, na podlagi katerih bi moralo nacionalno sodišče odločiti, ali je državno tožilstvo, ki je za namene člena 6(1) Okvirnega sklepa določeno kot odreditveni pravosodni organ, pravosodni organ za namene člena 6(1)?

                  3.

                  Če je med temi merili zahteva, da državno tožilstvo izvaja sodno oblast ali sodeluje pri njenem izvajanju, ali je treba o tem odločiti v skladu s položajem, ki ga ta ima v svojem pravnem sistemu, ali v skladu z določenimi objektivnimi merili? Če gre za objektivna merila, katera so ta merila?

                  4.

                  Ali je državno tožilstvo Republike Litve pravosodni organ v smislu avtonomnega pomena tega izraza iz člena 6(1) Okvirnega sklepa Sveta z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami?

         (1)  Okvirni sklep Sveta z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami (2002/584/PNZ) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 34).


title: Zadeva T-470/18: Tožba, vložena 31. julija 2018 – Telenet/Komisija

text:
               8.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 364/17

      Tožba, vložena 31. julija 2018 – Telenet/Komisija
      (Zadeva T-470/18)
      (2018/C 364/18)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Telenet (Mechelen, Belgija) (zastopnika: Y. Desmedt in E. Monard, lawyers)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijani akt v celoti razglasi za ničen in

                  —

                  Komisiji naloži plačilo vseh stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      S to tožbo se izpodbija Sklep Komisije C(2018) 3410 final z dne 25. maja 2018, sprejet v skladu s členom 7(3) Direktive 2002/21/ES (1), in sicer v zvezi z zadevo BE/2018/2073: veleprodajni lokalni dostop na fiksni lokaciji v Belgiji, zadevo BE/2018/2074: veleprodajni osrednji dostop na fiksni lokaciji za izdelke za množični trg v Belgiji in zadevo BE/2018/2075: veleprodajni dostop do razširjanja televizijskih programov v Belgiji.
      Tožeča stranka v podporo tožbi navaja tri tožbene razloge.

                  1.

                  S prvim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je Komisija kršila člen 7(4) Direktive 2002/21/ES in zlorabila svojo diskrecijsko pravico, s tem ko ni začela faze II preiskave.

                              —

                              V zvezi s tem tožeča stranka trdi, da je Komisija izrazila več pomislekov glede opredelitve trga, ki jo je podal belgijski nacionalni regulativni organ.

                              —

                              Tožeča stranka dalje trdi, da mora Komisija v skladu s členom 7(4) Direktive 2002/21/ES začeti fazo II preizkusa, če ima resne dvome glede predlaganih regulativnih ukrepov.

                  2.

                  Z drugim tožbenim razlogom se zatrjuje, da Komisija ni navedla razlogov za ugotovitev, da izbrana opredelitev trga ne bi pripeljala do drugačnega regulativnega izida.

                              —

                              V zvezi s tem tožeča stranka trdi, da je Komisija napačno uporabila pravo, ko je menila, da se je lahko odločila, da ne bo začela faze II preiskave, in sicer ker naj bi opredelitev trga, za katero je Komisija menila, da je ustreznejša, domnevno pripeljala do istega regulativnega izida kot opredelitev, ki je bila predlagana v osnutku ukrepa. Ustrezne opredelitve trga bi nujno spremenile pravni položaj tožeče stranke.

                  3.

                  S tretjim tožbenim razlogom se zatrjuje, da Komisija ni ravnala v skladu s postopkovnimi jamstvi iz Direktive 2002/21/ES.

                              —

                              V zvezi s tem tožeča stranka zatrjuje, da je osnutek ukrepa, ki ga je belgijski nacionalni regulativni organ predložil Komisiji, vseboval opredelitev trga, ki ni bila predmet javnega posvetovanja, kot se zahteva v členih 6 in 16(6) Direktive 2002/21/ES.

                              —

                              Tožeča stranka poleg tega trdi, da je Komisija kršila procesne zahteve, ko je komentirala predlog, ki ni bil predmet javnega posvetovanja.

         (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 349).


title: Zadeva C-428/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španija) 28. junija 2018 – Jörg Paul Konrad Fritz Bode/Instituto Nacional de la Seguridad Social in Tesorería General de la Seguridad Social

text:
               8.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 364/2

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španija) 28. junija 2018 – Jörg Paul Konrad Fritz Bode/Instituto Nacional de la Seguridad Social in Tesorería General de la Seguridad Social
      (Zadeva C-428/18)
      (2018/C 364/02)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnik: Jörg Paul Konrad Fritz Bode

         Nasprotni stranki v postopku s pritožbo: Instituto Nacional de la Seguridad Social in Tesorería General de la Seguridad Social

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba člen 48 PDEU razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, ki dostop do pokojnine za predčasno upokojitev pogojuje s tem, da je znesek pokojnine, ki jo oseba prejme, višji od minimalne pokojnine, ki bi zadevni osebi pripadala po tej nacionalni zakonodaji, pri čemer se pojem „pokojnina, ki jo oseba prejme“ razlaga kot dejanska pokojnina, ki jo izplačuje zgolj pristojna država članica (v tem primeru Španija), ne da bi se vračunala tudi dejanska pokojnina, ki bi jo tej osebi na podlagi druge dajatve iste narave lahko izplačevala druga ali več drugih držav članic?


title: Zadeva T-471/18: Tožba, vložena 2. avgusta 2018 – WV/ESZD

text:
               8.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 364/18

      Tožba, vložena 2. avgusta 2018 – WV/ESZD
      (Zadeva T-471/18)
      (2018/C 364/19)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: WV (zastopnik: É. Boigelot, avocat)

         Tožena stranka: Evropska služba za zunanje delovanje (ESZD)

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  odločbo o odtegnitvi zneska za 72 koledarskih dni od plače tožeče stranke z dne 27. novembra 2017 z referenčno številko „eeas.ba.hr.3(2017)6459331“, ki jo je izdal [zaupno] (1), razglasi za nično;

                  —

                  po potrebi odločbo o zavrnitvi pritožbe z dne 2. maja 2018 („eeas.ba.hr.3/ED/ld(2018)2309062“), izdano na podlagi pritožbe tožeče stranke z dne 3. januarja 2018, razglasi za nično;

                  —

                  odloči, da se od zneskov, ki jih bo treba na podlagi te razglasitve ničnosti vrniti tožeči stranki, od dneva različnih odtegnitev, ki so bile izvedene, do dneva dejanske vrnitve obračunajo zamudne obresti po stopnji 5 % letno ali po drugi stopnji, ki jo določi Splošno sodišče;

                  —

                  toženi stranki v skladu s členom 134 Poslovnika Splošnega sodišča Evropske unije naloži plačilo vseh stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en sam tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev člena 1e, (2), (12), (12a), (21), (25), (26), (55) in (60), Kadrovskih predpisov, dolžnosti skrbnega ravnanja, načela dobrega upravljanja ter kršitev členov 1 in 2 Priloge IX h Kadrovskim predpisom ter Uredbe (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 26, str. 102). Med drugim navaja tudi kršitev členov 41, 47 in 52 Listine o temeljnih pravicah, Evropske konvencije o človekovih pravicah in pravice do obrambe, kršitev člena 296 PDEU ter zlorabo pravice in zlorabo postopka, poleg očitne kršitve načel legitimnih pričakovanj in enakosti orožij. Tožeča stranka nazadnje navaja kršitev načela, s katerim se upravi nalaga, da odločbo sprejme le na podlagi razlogov, ki so pravno dopustni, to je upoštevni in neobremenjeni z očitnimi napakami pri presoji, očitno napačno ugotovljenim dejanskim stanjem ali očitno napačno uporabo prava, ter kršitev načel sorazmernosti, kontradiktornosti in pravne varnosti ter načela iz Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331).

         (1)  Prikriti zaupni podatki.


title: Zadeva T-482/18: Tožba, vložena 10. avgusta 2018 – XF/Komisija

text:
               8.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 364/19

      Tožba, vložena 10. avgusta 2018 – XF/Komisija
      (Zadeva T-482/18)
      (2018/C 364/20)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: XF (zastopnik: J.-N. Louis, avocat)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Sklep z dne 2. oktobra 2017, s katerim mu je bilo zavrnjeno nadomestilo za nastanitev, za katerega je zaprosil ob preselitvi in zaposlitvi na sedežu ESZD, razglasi za ničen;

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en sam tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev člena 20 kadrovskih predpisov in člena 5 Priloge VII h kadrovskim predpisom.


title: Zadeva T-375/18: Tožba, vložena 19. junija 2018 – Gollnisch/Parlament

text:
               8.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 364/12

      Tožba, vložena 19. junija 2018 – Gollnisch/Parlament
      (Zadeva T-375/18)
      (2018/C 364/12)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Bruno Gollnisch (Villiers-le-Mahieu, Francija) (zastopnik: B. Bonnefoy-Claudet, avocat)

         Tožena stranka: Evropski parlament

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  ugotovi nezakonitost odločbe Predsednika delegacije za odnose z Japonsko, ki je bila vročena 20. marca 2018;

                  —

                  to odločbo razglasi za nično;

                  —

                  skupaj razglasi za nični zavrnilno odločbo zaradi molka Predsednika Evropskega parlamenta in odločbo Generalnega sekretarja Evropskega parlamenta o pritožbah, ki so jima bile predložene 2. maja 2018;

                  —

                  razveljavi akte in ukrepe, ki so bili sprejeti zaradi prej navedenih aktov;

                  —

                  tožeči stranki prisodi znesek 1 EUR za povrnitev nepremoženjske škode, ki je posledica njene izključitve s parlamentarnega potovanja in neizplačila odškodnine do katere je upravičena;

                  —

                  ji prisodi tudi znesek 3 500 EUR iz naslova stroškov, priglašenih za pripravo te tožbe;

                  —

                  Evropskemu parlamentu naloži plačilo vseh stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog je kršitev izvedbenih določb, ki urejajo delo delegacij in misij zunaj Evropske unije za zastopnike Evropskega parlamenta.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog je kršitev pravice do učinkovitega pravnega sredstva in dobrega upravljanja.


title: Zadeva T-501/18: Tožba, vložena 22. avgust 2018 – Currency One/EUIPO – Cinkciarz.pl (CINKCIARZ)

text:
               8.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 364/20

      Tožba, vložena 22. avgust 2018 – Currency One/EUIPO – Cinkciarz.pl (CINKCIARZ)
      (Zadeva T-501/18)
      (2018/C 364/21)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: poljščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Currency One S.A. (Poznań, Poljska) (zastopnik: P. Szmidt, Rechtsanwalt)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Cinkciarz.pl sp. z o.o. (Zielona Góra, Poljska)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Imetnik sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

         Zadevna sporna znamka: besedna znamka Evropske unije CINKCIARZ – blagovna znamka Evropske unije št. 13 678 991

         Postopek pred EUIPO: postopek za ugotovitev ničnosti

         Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 18. junija 2018 v zadevi R 2598/2017 5

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški pritožbenega postopka.

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  Kršitev člena 59(1)(a) v povezavi s členom 7(1)(b) in (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-422/18: Tožba, vložena 6. julija 2018 – RATP/Komisija

text:
               8.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 364/14

      Tožba, vložena 6. julija 2018 – RATP/Komisija
      (Zadeva T-422/18)
      (2018/C 364/15)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Régie autonome des transports parisiens (RATP) (Pariz, Francija) (zastopniki: E. Morgan de Rivery, P. Delelis in C. Lavin, avocats)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  na podlagi člena 263 PDEU Sklep Komisije z dne 5. marca 2018, s katerim je bil na podlagi Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije dovoljen dostop do dokumentov, na katere se je nanašala zahteva za dostop do dokumentov z referenčno številko GestDem 2017/7530, razglasi za ničen in

                  —

                  Komisiji vsekakor naloži plačilo vseh stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: Komisija je kršila člen 4(4) Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331), ter člen 5(3)(b) in člen 5(6) oddelka Kodeksa ravnanja Komisije, ki je priložen k Poslovniku Komisije (K(2000) 3614) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 213), ki se nanaša na določbe o izvajanju Uredbe št. 1049/2001, ker Komisija dostopa do spornih dokumentov nikakor ne bi smela omogočiti, ne da bi o tem obvestila tožečo stranko.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: Komisija je kršila načelo dobrega upravljanja iz člena 41(1) Listine o temeljnih pravicah, potrebno skrbnost, kot je podrobneje opredeljena v upoštevni sodni praksi, in posledično namen Uredbe št. 1049/2001, ki je, kot določa člen 1(c) te uredbe, „spodbujati običajne upravne postopke za dostop do dokumentov“.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: Komisija je kršila člen 4(2), prva, druga in tretja alinea, Uredbe št. 1049/2001, ker naj bi zavrnila uporabo izjem, na katere se je sklicevala tožeča stranka. Ta tožbeni razlog je razdeljen na tri dele:

                              —

                              prvi del: Komisija je kršila člen 4(2), tretja alinea, Uredbe št. 1049/2001, ker naj bi zavestno zavrnila uporabo splošne domneve zaupnosti, ki se uporablja za dokumente;

                              —

                              drugi del: Komisija je kršila člen 4(2), druga alinea, Uredbe št. 1049/2001, ker naj bi zavrnila upoštevanje poseganja v sodne postopke, do katerega je prišlo zaradi omogočitve dostopa do dokumentov;

                              —

                              tretji del: Komisija je kršila člen 4(2), prva alinea, Uredbe št. 1049/2001, člen 8 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic, člen 7 Listine o temeljnih pravicah in člen 339 PDEU, ker naj ne bi upoštevala poslovnih, finančnih in strateških interesov tožeče stranke.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: Komisija je kršila člen 4(1)(b) in člen 8 Uredbe (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 26, str. 102), ker naj bi zavrnila prikritje identitete fizične osebe, ki je bila avtor spornih dokumentov.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: Komisija je kršila zahtevo po obrazložitvi iz člena 296 PDEU, ker naj tožeče stranke sploh ne bi obvestila, ne pred ne po pošiljanju dokumentov, o razlogih, ki bi lahko utemeljili njeno namero, da pošlje navedene dokumente.


title: Zadeva T-437/18: Tožba, vložena 13. julija 2018 – Tilly-Sabco/Komisija

text:
               8.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 364/15

      Tožba, vložena 13. julija 2018 – Tilly-Sabco/Komisija
      (Zadeva T-437/18)
      (2018/C 364/16)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Tilly-Sabco (Guerlesquin, Francija) (zastopnika: R. Milchior in S. Charbonnel, avocats)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  ugotovi, da je odškodninska tožba tožeče stranke s področja Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 689/2013 z dne 18. julija 2013 o določitvi izvoznih nadomestil za perutninsko meso (UL L 196/13 z dne 19. julija 2013) dopustna;

                  —

                  ugotovi, da Komisija tožeči stranki dolguje znesek 3 238 000 EUR, od tega:

                  —

                  2 848 000 EUR za nadomestila, ki ji od prodaj, izvedenih med 19. julijem in 31. decembrom 2013, niso bila povrnjena;

                  —

                  390 000 EUR za povrnitev izgube, ki ji je nastala, ker v istem obdobju ni prodala 3 550 dodatnih ton majhnim in srednjim podjetjem;

                  —

                  Komisiji naloži plačilo zneska 3 238 000 EUR,

                  —

                  povišanega za kompenzacijske obresti od 20. septembra 2017 dalje do razglasitve sodbe v tem postopku po letni stopnji inflacije, ki jo je Eurostat (statistični urad Evropske unije) za zadevno obdobje ugotovil v državi članici, v kateri ima ta družbe sedež;

                  —

                  povišanega za zamudne obresti od razglasitve sodbe do celotnega plačila po obrestni meri, ki jo Evropska centralna banka (ECB) določi za svoje operacije glavnega refinanciranja, povečani za dve odstotni točki;

                  —

                  tožeči stranki dovoli, da prilagodi tožbo in tožbene predloge, če bi Komisija pred koncem pisnega dela postopka v tej zadevi sprejela novo izvedbeno uredbo, ki bi nadomestila Uredbo 689/2013;

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov tega postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri razloge, ki se nanašajo na tri temeljne pogoje za odškodninsko tožbo in ki naj bi bili v tem primeru kumulativno izpolnjeni, in sicer obstoj škodnega dogodka zaradi nezakonitosti očitanega ravnanja, škode in vzročne zveze med škodnim dogodkom in nastankom škode.
      Prvič, tožeča stranka meni, da je sprejetje Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 689/2013 z dne 18. julija 2013 o določitvi izvoznih nadomestil za perutninsko meso (UL 2013, L 196, str. 13), ki jo je Sodišče v sodbi z dne 20. septembra 2017, Tilly-Sabco/Komisija (C-183/16 P, EU:C:2017:704) razglasilo za nično, zadostna kršitev prava Unije za ugotovitev obstoja dovolj resne kršitve.
      Drugič, meni, da Komisija s tem, da je nezakonito sprejela akt, s katerim so se nadomestila za prodajo zamrznjene perutnine nekaterim državam, ki so zunaj EU, določile na nič, storila dovolj resno kršitev, ki pomeni škodni dogodek, s katerim ji je nastala resna in gotova škoda. Ta škoda naj bi bila po mnenju tožeče stranke v tem, da do 31. decembra 2013 ni bila več upravičena do nadomestil.
      Tretjič, tožeča stranka trdi, da utemeljeno zahteva odškodnino za izgubo, ki ji je nastala zaradi nezakonite ukinitve nadomestil v obdobju od 19. julija 2013 do 31. decembra 2013. Kršitveno ravnanje Komisije naj bi bilo glavni razlog, da ji je nastala zatrjevana škoda, zato naj bi med tem ravnanjem in navedeno škodo obstajala neposredna vzročna zveza.


title: Zadeva T-184/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. septembra 2018 – Leifheit/EUIPO (postavitev štirih zelenih kvadratov na tehtnici) (Znamka Evropske unije – Prijava znamke Evropske unije, sestavljene iz štirih zelenih kvadratov na tehtnici – Absolutni razlog za zavrnitev – Neobstoj razlikovalnega učinka – Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 [postal člen 7(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001])

text:
               29.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 392/27

      Sodba Splošnega sodišča z dne 13. septembra 2018 – Leifheit/EUIPO (postavitev štirih zelenih kvadratov na tehtnici)
      (Zadeva T-184/17) (1)

      ((Znamka Evropske unije - Prijava znamke Evropske unije, sestavljene iz štirih zelenih kvadratov na tehtnici - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 [postal člen 7(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001]))
      (2018/C 392/33)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Leifheit AG (Nassau, Nemčija) (zastopniki: G. Hasselblatt, V. Töbelmann in P. Schneider, odvetniki)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopniki: sprva V. Mensing in A. Schifko, nato V. Mensing in D. Hanf, agenti)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 9. januarja 2017 (zadeva R 1115/2016-1), ki se nanaša na zahtevo za registracijo znaka, ki ga sestavljajo štirje zeleni kvadrati na tehtnici, kot znamke Evropske unije.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi Leifheit AG se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 161, 22.5.2017.


title: Zadeva T-627/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. septembra 2018 – Češka republika/Komisija (EKJS – Odhodki, izključeni iz financiranja – Odhodki Češke republike – Nevezane neposredne pomoči – Nadzori z daljinskim zaznavanjem – Sektor za pridelavo grozdja – Navzkrižna skladnost – Ponavljanje primerov neusklajenosti)

text:
               29.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 392/21

      Sodba Splošnega sodišča z dne 13. septembra 2018 – Češka republika/Komisija
      (Zadeva T-627/16) (1)

      ((EKJS - Odhodki, izključeni iz financiranja - Odhodki Češke republike - Nevezane neposredne pomoči - Nadzori z daljinskim zaznavanjem - Sektor za pridelavo grozdja - Navzkrižna skladnost - Ponavljanje primerov neusklajenosti))
      (2018/C 392/25)
      Jezik postopka: češčina

         Stranke

         Tožeča stranka: Češka republika (zastopniki: M. Smolek, J. Pavliš in J. Vláčil, agenti)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: D. Triantafyllou, Z. Malůšková in K. Walkerová, agenti)

         Intervenienka v podporo tožeče stranke: Kraljevina Švedska (zastopniki: F. Bergius, A. Falk, C. Meyer-Seitz in H. Shev, agenti)

         Predmet

      Predlog temelji na členu 263 PDEU in se nanaša na razglasitev ničnosti Izvedbenega sklepa Komisije (EU) 2016/1059 z dne 20. junija 2016 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije (UL 2016, L 173, str. 59) v delu, v katerem izključuje plačila Češke republike iz naslova EKJS v znesku 30 206 401,58 EUR.

         Izrek

                  1.

                  Izvedbeni sklep Komisije (EU) 2016/1059 z dne 20. junija 2016 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) se razglasi za ničen v delu, v katerem izključuje plačila Češke republike iz naslova EKJS v znesku 6 356 909,30 EUR na podlagi nadzorov glede navzkrižne skladnosti za finančno leto 2011.

                  2.

                  Tožba se v preostalem zavrne.

                  3.

                  Evropska komisija, Češka republika in Kraljevina Švedska nosijo svoje stroške.

         (1)  UL C 392, 24.10.2016.


title: Zadeva C-488/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 25. julija 2018 – Finanzamt Kaufbeuren mit Außenstelle Füssen/Golfclub Schloss Igling e.V.

text:
               29.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 392/6

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 25. julija 2018 – Finanzamt Kaufbeuren mit Außenstelle Füssen/Golfclub Schloss Igling e.V.
      (Zadeva C-488/18)
      (2018/C 392/09)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesfinanzhof

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka in nasprotna stranka v postopku z revizijo: Finanzamt Kaufbeuren mit Außenstelle Füssen

         Tožena stranka in revident: Golfclub Schloss Igling e.V.

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali ima člen 132(1)(m) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1), v skladu s katerim [države članice oprostijo] „določene storitve, ki so tesno povezane s športom ali telesno vzgojo in jih neprofitne organizacije opravijo posameznikom, ki se ukvarjajo s športom ali telesno vzgojo“, neposredni učinek, tako da se lahko neprofitne organizacije, če ta določba ni bila prenesena v nacionalno zakonodajo, nanjo neposredno sklicujejo?

                  2.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: Ali gre pri „neprofitni organizaciji“ v smislu člena 132(1)(m) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost za

                              —

                              pojem, ki ga je treba v okviru prava Unije razlagati avtonomno, ali

                              —

                              pa so države članice pristojne, da obstoj take organizacije pogojujejo z izpolnjevanjem pogojev, kakršni so tisti v členu 52, v povezavi s členom 55 Abgabenordnung (davčni zakonik) (ali v členu 51 in naslednjih Abgabenordnung kot celoti)?

                  3.

                  Če gre za pojem, ki ga je treba v okviru prava Unije razlagati avtonomno: Ali mora neprofitna organizacija v smislu člena 132(1)(m) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost razpolagati s pravili za primer njenega prenehanja, v skladu s katerimi mora svoje tedaj obstoječe premoženje prenesti na drugo neprofitno organizacijo za spodbujanje športa in telesne vzgoje?

         (1)  UL 2006, L 347, str. 1.


title: Zadeva T-523/18: Tožba, vložena 3. septembra 2018 – BGC Partners/EUIPO – Bankgirocentralen BGC (BGCPRO)

text:
               29.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 392/36

      Tožba, vložena 3. septembra 2018 – BGC Partners/EUIPO – Bankgirocentralen BGC (BGCPRO)
      (Zadeva T-523/18)
      (2018/C 392/44)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: BGC Partners (New York, New York, Združene države) (zastopnik: P. Walsh, lawyer)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Bankgirocentralen BGC AB (Stockholm, Švedska)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

         Zadevna sporna znamka: Prijava besedne znamke Evropske unije BGCPRO – Zahteva za registracijo št. 9 573 965

         Postopek pred EUIPO: Postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: Odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 7. junija 2018 v zadevi R 2544/2014-5

         Tožbeni predlog

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi v delu, v katerem je odbor za pritožbe ugotovil, da mora biti prijava zavrnjena za določene storitve iz razreda 36;

                  —

                  EUIPO in intervenientu naloži plačilo stroškov, ki so tožeči stranki nastali v tem postopku;

                  —

                  izpodbijano odločbo spremeni kar zadeva odločitev o stroških in v skladu s členom 134(1) Poslovnika Splošnega sodišča neuspešnemu intervenientu naloži plačilo stroškov postopka pred odborom za pritožbe in postopka z ugovorom.

         Navajana tožbena razloga

                  —

                  Odbor za pritožbe je nepravilno ugotovil, da je bil dokaz o uporabi zadosten za izkaz resne in dejanske uporabe znamke;

                  —

                  kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Evropske parlamenta in Sveta (EU) 2017/1001.


title: Zadeva T-61/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 19. septembra 2018 – Selimovic/Parlament (Pravo institucij – Evropski parlament – Psihično nadlegovanje – Odločba predsednika Parlamenta, s katero je bil evropskemu poslancu izrečen opomin – Člen 166 Poslovnika Parlamenta – Pravica do dobrega upravljanja – Pravica dostopa do spisa – Obveznost obrazložitve – Pravna varnost – Zloraba pooblastil – Nepogodbena odgovornost)

text:
               29.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 392/23

      Sodba Splošnega sodišča z dne 19. septembra 2018 – Selimovic/Parlament
      (Zadeva T-61/17) (1)

      ((Pravo institucij - Evropski parlament - Psihično nadlegovanje - Odločba predsednika Parlamenta, s katero je bil evropskemu poslancu izrečen opomin - Člen 166 Poslovnika Parlamenta - Pravica do dobrega upravljanja - Pravica dostopa do spisa - Obveznost obrazložitve - Pravna varnost - Zloraba pooblastil - Nepogodbena odgovornost))
      (2018/C 392/27)
      Jezik postopka: švedščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Jasenko Selimovic (Hägersten, Švedska) (zastopnika: sprva B. Leidhammar, nato S. Scheiman, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropski parlament (zastopniki: O. Caisou-Rousseau, L. Tapper Brandberg in E. Taneva, agenti)

         Predmet

      Prvič, predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti odločbe predsednika Parlamenta z dne 22. novembra 2016 in odločbe predsedstva Parlamenta z dne 12. decembra 2016 o izreku opomina tožeči stranki, in drugič, predlog na podlagi člena 268 PDEU za povračilo škode, ki naj bi domnevno nastala tožeči stranki.

         Izrek

                  1.

                  Predlog za obravnavanje po hitrem postopku se zavrže kot očitno nedopusten.

                  2.

                  Tožba se zavrne.

                  3.

                  Jasenko Selimovic nosi stroške.

         (1)  UL C 121, 18.4.2017.


title: Zadeva T-535/18: Tožba, vložena 7. septembra 2018 – Peek & Cloppenburg/EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek’s)

text:
               29.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 392/39

      Tožba, vložena 7. septembra 2018 – Peek & Cloppenburg/EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek’s)
      (Zadeva T-535/18)
      (2018/C 392/47)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (Düsseldorf, Nemčija) (zastopnik: P. Lange, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Peek & Cloppenburg KG, Hamburg (Hamburg, Nemčija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

         Zadevna sporna znamka: besedna znamka Evropske unije Peek's – prijava št. 3 263 589

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 31. maja 2018 v zadevi R 60/2007-1

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  Kršitev člena 8(4) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta v povezavi s členom 15(2) MarkenG (zakon o blagovni znamki);

                  —

                  kršitev člena 8(4) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev člena 8(4) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta v povezavi s členom 15(2) zakona o blagovni znamki zaradi ugotovitve verjetnosti zmede;

                  —

                  kršitev člena 8(4) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta v povezavi s členom 15(3) zakona o blagovni znamki zaradi ugotovitve nepoštenega izkoriščanja ali oškodovanja razlikovalnega značaja ali ugleda;

                  —

                  kršitev člena 63 Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 v povezavi s pravilom 20(7)(c) Uredbe Komisije (ES) št. 2868/95.


title: Zadeva C-498/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 27. julija 2018 – ZW/Deutsche Lufthansa AG

text:
               5.11.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 399/23

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 27. julija 2018 – ZW/Deutsche Lufthansa AG
      (Zadeva C-498/18)
      (2018/C 399/31)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal Supremo

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica v postopku s kasacijsko pritožbo: ZW

         Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Deutsche Lufthansa AG

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali se sme dvoletni rok za vložitev tožbe, določen v členu 35(1) Montrealske konvencije, pretrgati ali zadržati?

                  2.

                  Ali je glede na določbo člena 35(2) Montrealske konvencije, […] (ni prevedeno), v skladu s katero se „[n]ačin izračunavanja tega roka […] določi po pravu sodišča, ki mu je primer predložen“, mogoče šteti, da določba nacionalnega prava o začetku teka roka lahko prevlada nad splošno določbo člena 35(1), da rok začne teči s prihodom v namembni kraj?


title: Združene zadeve od C-208/17 P do C-210/17 P: Sklep Sodišča (prvi senat) z dne 12. septembra 2018 – NF (C-208/17 P), NG (C-209/17 P), NM (C-210/17 P)/Evropski svet (Pritožba – Člen 181 Poslovnika Sodišča – Izjava Evropskega sveta EU-Turčija z dne 18. marca 2016 – Predlog za razglasitev ničnosti)

text:
               5.11.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 399/13

      Sklep Sodišča (prvi senat) z dne 12. septembra 2018 – NF (C-208/17 P), NG (C-209/17 P), NM (C-210/17 P)/Evropski svet
      (Združene zadeve od C-208/17 P do C-210/17 P) (1)

      ((Pritožba - Člen 181 Poslovnika Sodišča - Izjava Evropskega sveta EU-Turčija z dne 18. marca 2016 - Predlog za razglasitev ničnosti))
      (2018/C 399/16)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožniki: NF (C-208/17 P), NG (C-209/17 P), NM (C-210/17 P) (zastopniki: P. O'Shea, BL, I. Whelan, BL, B. Burns, Solicitor)

         Druga stranka: Evropski svet (zastopniki: S. Boelaert, M. Chavrier in J.-P. Hix, agenti)

         Intervenientka v podporo tožene stranke: Helenska republika (zastopnika: M. Michelogiannaki in G. Karipsiadis, agenta)

         Izrek

                  1.

                  Pritožbe se zavržejo kot očitno nedopustne.

                  2.

                  NF, NG in NM se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 231, 17.7.2017.


title: Zadeva T-538/18: Tožba, vložena 14. septembra 2018 – Dickmanns/EUIPO

text:
               5.11.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 399/48

      Tožba, vložena 14. septembra 2018 – Dickmanns/EUIPO
      (Zadeva T-538/18)
      (2018/C 399/63)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Sigrid Dickmanns (Gran Alacant, Španija) (zastopnik: H. Tettenborn, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi odločitev EUIPO, ki je bila sporočena z dopisom z dne 14. decembra 2017, da pogodba tožeče stranke kot začasne uslužbenke pri EUIPO preneha 30. junija 2018, in, kolikor je v tem primeru potrebno, razveljavi tudi odločitve EUIPO, ki so bile sporočene z dopisoma z dne 23. novembra 2013 in 4. junija 2014;

                  —

                  EUIPO naloži, naj tožeči stranki plača odškodnino v primernem znesku, ki ga določi Splošno sodišče za nepremoženjsko in premoženjsko škodo, ki je tožeči stranki nastala zaradi odločitve EUIPO, navedene v prvem odstavku; in

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja naslednje razloge.

                  1.

                  Očitna napaka pri presoji, neizvajanje diskrecijske pravice s strani urada, kršitev načela prepovedi diskriminacije in načela enakega obravnavanja ter prepovedi samovoljnega ravnanja
                  Tožeča stranka trdi, da je EUIPO nezakonito izvrševal svojo diskrecijsko pravico, oziroma je ni izvrševal v primernem časovnem razmiku pred iztekom pogodbe o zaposlitvi, s tem, da drugič ni podaljšal pogodbe o zaposlitvi tožeče stranke v skladu s členom 2(f) Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev EU.

                  2.

                  Kršitev smernic za podaljšanje pogodb za določen čas začasnih uslužbencev (v nadaljevanju: smernice), načela dobrega upravljanja, načela prepovedi diskriminacije in enakega obravnavanja ter načela, da mora imeti prenehanje pogodbe o zaposlitvi začasnega uslužbenca v skladu s členom 2(a) oziroma 2(f) Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev EU utemeljen razlog (iusta causa) ter kršitev člena 30 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina), Direktive Sveta 1999/70/ES (1), Okvirnega sporazuma (zlasti njegovih členov 1b in 5(1)) ter člena 4 Konvencije Mednarodne organizacije dela št. 158
                  Tožeča stranka meni, da se „klavzule o odpovedi“ iz njene pogodbe po sprejetju smernic ne bi smelo več uporabiti, saj slednja od svoje uvedbe predstavlja veljaven pristop EUIPO glede podaljšanja začasnih pogodb, in s tem izključuje uporabo „klavzule o odpovedi“.
                  Tožeča stranka dalje trdi, da mora utemeljen razlog za prenehanje pogodbe tožeče stranke ustrezati proračunski naravi zadevnega delovnega mesta.

                  3.

                  Kršitev smernic, ki pomeni tudi bistveno postopkovno pomanjkljivost, kot tudi kršitev temeljnih načel prepovedi diskriminacije in enakega obravnavanja, temeljno načelo dobrega upravljanja in gospodarnosti finančnega poslovodenja, pravice do zaslišanja pred izdajo odločbe, ki posega v položaj (člen 41(2)(a) Listine), kršitev dolžnosti skrbnega ravnanja Urada, in kršitev dolžnosti upoštevanja upravičenih interesov tožeče stranke, očitna napaka pri tehtanju interesov tožeče stranke in službenih interesov, kršitev prepovedi samovoljnega ravnanja

                  4.

                  Kršitev člena 8(1), drugi in tretji stavek, Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev EU
                  Tožeča stranka v zvezi s tem zatrjuje, da je EUIPO – da bi se očitno izognil pravnim posledicam člena 8(1), tretji stavek, Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev EU – z njo sklenil vrsto zaporednih pogodb v skladu s členom 2(b) in 2(a) Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev EU, čeprav se dejavnosti tožeče stranke niso vsakokrat spremenile. Zato naj bi prva pogodba tožeče stranke veljala za nedoločen čas brez klavzule o odpovedi.

                  5.

                  Nezakonita ohranitev klavzule o odpovedi v okviru protokola ponovne vključitve ter kršitev legitimnih pričakovanj, upravičenih interesov tožeče stranke in dolžnosti skrbnega ravnanja z uporabo te klavzule
                  Tožeča stranka s petim tožbenim razlogom trdi, da EUIPO klavzule o odpovedi po dolgem obdobju po njenem podpisu leta 2005 ne bi smel več uporabiti.

                  6.

                  Kršitev upravičenega zaupanja tožeče stranke, dolžnosti skrbnega ravnanja urada do nje ter neupoštevanje njenih upravičenih interesov; očitna napaka pri presoji interesov službe
                  Tožeča stranka s šestim tožbenim razlogom očita, da odločitev EUIPO, da ji ne ponudi podaljšanja pogodbe o zaposlitvi, krši upravičeno zaupanje tožeče stranke, dolžnost skrbnega ravnanja ter upravičene interese tožeče stranke.

                  7.

                  Kršitev ureditve klavzule o odpovedi v členu 5 pogodbe o zaposlitvi tožeče stranke
                  Tožeča stranka v okviru sedmega tožbenega razloga očita, da je EUIPO pri uporabi klavzule o odpovedi napačno uporabil člen 47(B)(ii) Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev EU, namesto – kot je določeno v klavzuli o odpovedi – člen 47(c)(i) Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev EU, in da bi moral tako odpovedni rok znašati 10 mesecev, namesto 6 mesecev, ki jih je določil EUIPO.

         (1)  Direktiva Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 368).


title: Zadeva C-472/17: Sklep Sodišča (prvi senat) z dne 6. septembra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Giudice di pace di L’Aquila – Italija) – Gabriele Di Girolamo/Ministero della Giustizia (Predhodno odločanje – Člen 53(2) Poslovnika Sodišča – Socialna politika – Zaposlitev za določen čas – Mirovni sodniki – Očitna nedopustnost)

text:
               5.11.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 399/13

      Sklep Sodišča (prvi senat) z dne 6. septembra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Giudice di pace di L’Aquila – Italija) – Gabriele Di Girolamo/Ministero della Giustizia
      (Zadeva C-472/17) (1)

      ((Predhodno odločanje - Člen 53(2) Poslovnika Sodišča - Socialna politika - Zaposlitev za določen čas - Mirovni sodniki - Očitna nedopustnost))
      (2018/C 399/17)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Giudice di pace di L’Aquila

         Stranke

         Tožeča stranka: Gabriele Di Girolamo

         Nasprotna stranka: Ministero della Giustizia

         ob udeležbi: Unione Nazionale Giudici di Pace (Unagipa)

         Izrek

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je Giudice di pace di L’Aquila (mirovno sodišče v Aquili, Italija) vložilo z odločbo z dne 31. julija 2017, je očitno nedopusten.

         (1)  UL C 347, 16.10.2017.


title: Zadeva C-587/18 P: Pritožba, ki jo je CSTP Azienda della Mobilità vložila 19. septembra 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 11. julija 2018 v zadevi T-186/15, CSTP Azienda della Mobilità/Komisija

text:
               5.11.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 399/26

      Pritožba, ki jo je CSTP Azienda della Mobilità vložila 19. septembra 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 11. julija 2018 v zadevi T-186/15, CSTP Azienda della Mobilità/Komisija
      (Zadeva C-587/18 P)
      (2018/C 399/35)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranke

         Pritožnica: CSTP Azienda della Mobilità SpA (zastopnika: G. Capo, L. Visone, avvocati)

         Drugi stranki v postopku: Evropska komisija, Asstra Associazione Trasporti

         Predlog

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano sodbo razveljavi;

                  —

                  v skladu s členoma 263 PDEU in 264 PDEU ugotovi, da je Sklep Evropske komisije z dne 19. januarja 2015 v postopku v zvezi z državno pomočjo Sa.35842 (2014/C) (ex 2012/NN) (v znesku 4 951 838,25 EUR) v celoti ničen, ker je z njim ugotovljeno, da je treba zneske, ki so bili priznani kot nadomestilo za opravljanje javne službe v smislu Uredbe (EGS) št. 1191/69 (1), dodeljeno na podlagi člena 11 te uredbe za obvezno tarifo v sektorju lokalnega javnega prevoza, šteti za ukrep, ki ni bil priglašen in ki je državna pomoč v smislu člena 107(1) Pogodbe, ki ni združljiva z notranjim trgom;

                  —

                  v skladu s členoma 263 PDEU in 264 PDEU ugotovi, da je Sklep Evropske komisije z dne 19. januarja 2015 v postopku v zvezi z državno pomočjo Sa.35842 (2014/C) (ex 2012/NN) (v znesku 4 951 838,00 EUR) ničen v delu, v katerem so z njim določeni ukrepi za zagotovitev vračila pomoči, ki jih mora izvesti Italija. Komisiji naj tudi naloži plačilo stroškov, ki so nastali družbi C.S.T.P. – Azienda della Mobilità S.p.A. – v izrednem upravljanju.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožba temelji na petih razlogih, ki naj bi utemeljili razveljavitev sodbe:
      I.   Izpodbijana sodba je napačna, ker je v njej nadomestilo opredeljeno kot „nova pomoč“

      Nadomestilo, ki je bilo priznano pritožnici, izhaja iz sodbe Consiglio di Stato (državni svet, Italija) iz leta 2009 o priznanju te pravice na podlagi Uredbe št. 1191/1969 zaradi obveznosti javne službe po tarifi. Te sodbe zaradi njene veljavnosti nikakor ni bilo mogoče razlagati tako, da uvaja ukrep nadomestila, saj je bil z njo le priznan njegov obstoj.
      II.   Izpodbijana sodba je napačna, ker se je v njej štelo, da pogoji Altmark niso izpolnjeni

      Opredelitev gospodarskega bremena javnih oblasti v temelju izključuje uporabo ureditve glede državnih pomoči. Glede na naravo nasprotne storitve za izvedene obveznosti javne službe družba, ki jih je izvedla, ne more pridobiti nobene koristi. Poleg tega se sodba Altmark analizira po točkah, da bi se dokazalo, da so izpolnjena vsa načela, ki so priznana v njej.
      III.   Izpodbijana sodba je napačna, ker je v njej za gospodarski ukrep štelo, da ni združljiv s pravili Evropske unije o državni pomoči: nemožnost ukrepa, da bi „izkrivljal konkurenco“

      Splošno sodišče ni upoštevalo, da je bil trg lokalnega javnega prevoza v pokrajini Kampanija v zadevnem obdobju (96 – 2002), enako kot danes, zaprt za konkurenco in je s koncesijami nastala izključna pravica. Zato ni mogla obstajati ne konkurenca „za trg“ ne konkurenca „na trgu“.
      IV.   Izpodbijana sodba je napačna, ker je bila z njo ugotovljena prednost Sklepa komisije pred nacionalno sodbo; napačna uporaba postopkovnih jamstev iz Uredbe št. 659/99 (2)
         (Uredba 1589/2015 (3)
         ); napačna uporaba načela legitimnega pričakovanja

      Splošno sodišče ni upoštevalo, da je bila nacionalna sodba izdana pet let pred sklepom Komisije. Zato sodna praksa, na katero se je sklicevalo, ni upoštevna, saj ne vsebuje precedensov glede obravnavane zadeve. Consiglio di Stato je v delu, v katerem je uporabilo Uredbo št. 1191/69, izvajalo pristojnost, ki je pridržana temu sodišču. Komisija v obravnavani zadevi tudi ne more imeti nobene izključne pristojnosti za sprejemanje odločitev. Dolgo obdobje, ki je poteklo med sodbo, s katero je bilo uporabljeno pravo Unije, in sklepom Komisije, je utrdilo legitimno pričakovanje. Ni mogoče trditi, da Consiglio di Stato ni poznalo uporabljenih pravil, temveč le, da je Komisija glede njih podala drugačno razlago.
      V.   Izpodbijana sodba je napačna, ker je bila z njo neprimerno uporabljena Uredba (ES) št. 1370/2007 (4)
         za presojo združljivosti pomoči s pravili Unije; nezadostno obrazložitev

      Komisija je sklep sprejela na napačni pravni podlagi, saj Uredbe (ES) št. 1370/2007 ni bilo mogoče uporabiti, ker je začela veljati po sodbi o ugotovitvi pravice do nadomestil, ki jo je Consiglio di Stato sprejelo na podlagi Uredbe št. 1191/69.

         (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 1191/69 z dne 26. junija 1969 o ukrepanju držav članic glede obveznosti javne službe v železniškem in cestnem prometu ter prometu po celinskih plovnih poteh (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 1, str. 19).

         (2)  Uredba Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 339).

         (3)  Uredba Sveta (EU) 2015/1589 z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije (UL 2015, L 248, str. 9).

         (4)  Uredba (ES) št. 1370/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007 o javnih storitvah železniškega in cestnega potniškega prevoza ter o razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 1191/69 in št. 1107/70 (UL 2007, L 315, str. 1).


title: Zadeva T-475/18 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 27. avgusta 2018 – Boyer/Wallis in Futuna (Začasna odredba – Javna naročila – Predlog za sprejetje začasnih odredb – Nedopustnost)

text:
               5.11.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 399/37

      Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 27. avgusta 2018 – Boyer/Wallis in Futuna
      (Zadeva T-475/18 R)
      ((Začasna odredba - Javna naročila - Predlog za sprejetje začasnih odredb - Nedopustnost))
      (2018/C 399/50)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Boyer (Papeete, Francija) (zastopnik: T. Dal Farra, odvetnik)

         Tožena stranka: Ozemlje Wallis in Futuna (Francija)

         Predmet

      Predlog na podlagi členov 278 in 279 PDEU za, prvič, odlog izvršitve odločbe Ozemlja Wallis in Futuna, s katero je to zavrnilo ponudbo tožeče stranke in naročilo del v zvezi z izgradnjo trgovskega pristanišča v Leavi (Francija) oddalo drugemu ponudniku, in drugič, odlog podpisa pogodbe v zvezi s tem naročilom.

         Izrek

                  1.

                  Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

                  2.

                  Odločitev o stroških se pridrži.


title: Sodba Sodišča z dne 14. junija 2018 v zadevi E-15/17 – Nadzorni organ Efte proti Islandiji (Neizpolnitev obveznosti države Efte – Neizvajanje – Uredba (EU) št. 694/2014)

text:
               15.11.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 414/10

      SODBA SODIŠČA
      z dne 14. junija 2018
      v zadevi E-15/17
      Nadzorni organ Efte proti Islandiji

         (Neizpolnitev obveznosti države Efte – Neizvajanje – Uredba (EU) št. 694/2014)

      (2018/C 414/12)
      V zadevi E-15/17, Nadzorni organ Efte proti Islandiji – katere predmet je ZAHTEVEK za ugotovitev, da Islandija s tem, ko ni prenesla akta iz točke 31bbd Priloge IX k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Delegirana uredba Komisije (EU) št. 694/2014 z dne 17. decembra 2013 o dopolnitvi Direktive 2011/61/EU Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z regulativnimi tehničnimi standardi, ki določajo vrste upraviteljev alternativnih investicijskih skladov), kakor je bil Sporazumu prilagojen s Protokolom 1, v svoj notranji pravni red, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 7 Sporazuma – je Sodišče v sestavi predsednik Páll Hreinsson ter sodnika Per Christiansen in Bernd Hammermann (sodnik poročevalec) dne 14. junija 2018 izdalo sodbo,
      katere izrek se glasi:

                  1.

                  Islandija s tem, ko ni prenesla akta iz točke 31bbd Priloge IX k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Delegirana uredba Komisije (EU) št. 694/2014 z dne 17. decembra 2013 o dopolnitvi Direktive 2011/61/EU Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z regulativnimi tehničnimi standardi, ki določajo vrste upraviteljev alternativnih investicijskih skladov), kakor je bil Sporazumu prilagojen s Protokolom 1, v svoj notranji pravni red, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 7 Sporazuma.

                  2.

                  Islandiji se naloži plačilo stroškov postopka.


title: Zadeva T-576/18: Tožba, vložena 25. septembra 2018 – Crédit agricole/ECB

text:
               3.12.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 436/55

      Tožba, vložena 25. septembra 2018 – Crédit agricole/ECB
      (Zadeva T-576/18)
      (2018/C 436/78)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Crédit agricole SA (Montrouge, Francija) (zastopnika: A. Champsaur in A. Delors, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska centralna banka

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  na podlagi členov 256 in 263 PDEU razglasi ničnost Sklepa ECB-SSM-2018-FRCAG-75, ki ga je ECB sprejela 16. julija 2018;

                  —

                  naloži plačilo stroškov ECB.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva razloga.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: prekoračitev pooblastil v Sklepu Evropske centralne banke (ECB) z dne 16. julija 2018, v katerem je tožeči stranki naložena upravna sankcija za trajajočo kršitev kapitalskih zahtev iz člena 26(3) Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (UL 2013, L 176, str. 1) (v nadaljevanju: izpodbijani sklep). Tožeča stranka v zvezi s tem navaja te trditve:

                              —

                              primarno trdi, da je ECB napačno uporabila pravo pri razlagi člena 26(3) Uredbe (EU) št. 575/2013, s katerim naj ustanovam ne bi bilo naloženo, da morajo od ECB pridobiti predhodno dovoljenje za uvrstitev navadnih delnic v temeljni kapital.

                              —

                              podredno, tožeča stranka trdi, da če bi Splošno sodišče ugotovilo, da uvrstitev navadnih delnic v temeljni kapital brez dovoljenja ECB pomeni kršitev člena 26(3) Uredbe (EU) št. 575/2013, pri uporabi te določbe ni storila namerne ali malomarne kršitve ter da je z izpodbijanim sklepom kršeno načelo pravne varnosti.

                              —

                              najbolj podredno, tožeča stranka trdi, da če bi Splošno sodišče ugotovilo, da kršitev vseeno obstaja in je tožeči stranki mogoče naložiti sankcijo, je z izpodbijanim sklepom glede na to, da domnevna kršitev ni resna in da je tožeča stranka izkazala sodelovanje, kršeno načelo sorazmernosti.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev temeljnih procesnih pravic tožeče stranke, ki naj bi jo ECB storila s tem, da je izpodbijani sklep utemeljila na očitkih, glede katerih tožeča stranka ni imela možnosti ugovarjanja.


               10.1.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 9/9

      Tožba Nadzornega organa Efte proti Islandiji, vložena 9. novembra 2018
      (Zadeva E-6/18)
      (2019/C 9/10)
      Nadzorni organ Efte, ki ga zastopajo Carsten Zatschler, Catherine Howdle in Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttir, zastopniki Nadzornega organa Efte, 35 Rue Belliard, B-1040 Bruselj, je 9. novembra 2018 pri Sodišču Efte vložil tožbo proti Islandiji.
      Nadzorni organ Efte Sodišču Efte predlaga, naj:

                  1.

                  ugotovi, da Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela potrebnih ukrepov, da bi akt iz točke 1a Priloge XX k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2014/52/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. aprila 2014 o spremembi Direktive 2011/92/EU o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje), kakor je bil Sporazumu EGP prilagojen s Protokolom št. 1, prenesla v svoj pravni red, ali vsekakor s tem, ko o tem ni obvestila Nadzornega organa Efte, ni izpolnila svojih obveznosti iz navedenega akta in člena 7 Sporazuma;

                  2.

                  Islandiji naloži plačilo stroškov postopka.

         Pravna podlaga in dejansko stanje ter navedeni tožbeni razlogi:

                  —

                  Tožba se nanaša na to, da Islandija do najpozneje 3. aprila 2018 ni ukrepala, da bi svojo zakonodajo uskladila z obrazloženim mnenjem Nadzornega organa Efte z dne 31. januarja 2018, saj v svoj nacionalni pravni red ni prenesla Direktive 2014/52/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. aprila 2014 o spremembi Direktive 2011/92/EU o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje, kakor je navedena v točki 1a Priloge XX k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru in kakor je bila navedenemu sporazumu prilagojena s Protokolom št. 1 k Sporazumu EGP (v nadaljnjem besedilu: akt).

                  —

                  Nadzorni organ Efte navaja, da Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela potrebnih ukrepov za prenos akta, ni izpolnila svojih obveznosti iz akta in člena 7 Sporazuma EGP.


title: Zadeva T-494/17: Sklep Splošnega sodišča z dne 19. novembra 2018 – Iccrea Banca/Komisija in SRB (Ničnostna in odškodninska tožba – Ekonomska in monetarna unija – Bančna unija – Enotni mehanizem za reševanje kreditnih institucij in nekaterih investicijskih podjetij (EMR) – Enotni sklad za reševanje (ESR) – Določitev prispevka ex ante za leto 2016 – Napačna opredelitev tožene stranke – Rok za vložitev tožbe – Zamuda – Hipotetični akti – Odškodninski zahtevek – Tesna zveza z zahtevkom za ugotovitev ničnosti – Ugovor nezakonitosti – Očitna nedopustnost)

text:
               4.2.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 44/62

      Sklep Splošnega sodišča z dne 19. novembra 2018 – Iccrea Banca/Komisija in SRB
      (Zadeva T-494/17) (1)

      ((Ničnostna in odškodninska tožba - Ekonomska in monetarna unija - Bančna unija - Enotni mehanizem za reševanje kreditnih institucij in nekaterih investicijskih podjetij (EMR) - Enotni sklad za reševanje (ESR) - Določitev prispevka ex ante za leto 2016 - Napačna opredelitev tožene stranke - Rok za vložitev tožbe - Zamuda - Hipotetični akti - Odškodninski zahtevek - Tesna zveza z zahtevkom za ugotovitev ničnosti - Ugovor nezakonitosti - Očitna nedopustnost))
      (2019/C 44/80)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo (Rim, Italija) (zastopniki: P. Messina, F. Isgrò in A. Dentoni Litta, odvetniki)

         Toženi stranki: Evropska komisija (zastopniki: V. Di Bucci, A. Steiblytė in M. K.-Ph. Wojcik, agenti), Enotni odbor za reševanje (zastopniki: G. Rumi, S. Raes, M. Merola in T. Van Dyck, odvetniki)

         Predmet

      Primarno, prvič, predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti odločitve SRB na izvršni seji z dne 15. aprila 2016 o prispevkih ex ante za leto 2016 v Enotni sklad za reševanje (SRB/ES/SRF/2016/06) in vseh drugih odločitev SRB, na podlagi katerih je Banka Italije sprejela nacionalne odločbe št. 1249264/15 z dne 24. novembra 2015, št. 1262091/15 z dne 26. novembra 2015, št. 1547337/16 z dne 29. decembra 2016, št. 333162/17 z dne 14. marca 2017 in št. 334520/17 z dne 14. marca 2017, v delu v katerem se nanašajo na tožečo stranko, ter, drugič, odškodninski zahtevek na podlagi člena 268 PDEU in, podredno, predlog na podlagi člena 277 PDEU.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrže.

                  2.

                  Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo nosi svoje stroške in plača stroške Enotnega odbora za reševanje (SRB) in Evropske komisije.

         (1)  UL C 318, 25.9.2017.


title: Zadeva C-303/18 P: Sklep Sodišča (četrti senat) z dne 28. novembra 2018 – Jean-Marie Le Pen/Evropski parlament (Pritožba – Dopustnost – Evropski parlament – Pravilnik o povračilu in nadomestilu stroškov poslancem Evropskega parlamenta – Nadomestilo za parlamentarno pomoč – Izterjava neutemeljeno izplačanih zneskov)

text:
               11.2.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 54/3

      Sklep Sodišča (četrti senat) z dne 28. novembra 2018 – Jean-Marie Le Pen/Evropski parlament
      (Zadeva C-303/18 P) (1)

      ((Pritožba - Dopustnost - Evropski parlament - Pravilnik o povračilu in nadomestilu stroškov poslancem Evropskega parlamenta - Nadomestilo za parlamentarno pomoč - Izterjava neutemeljeno izplačanih zneskov))
      (2019/C 54/04)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Pritožnica: Jean-Marie Le Pen (zastopnik: F. Wagner, avocat)

         Druga stranka: Evropski parlament (zastopnici: S. Seyr in C. Burgos, agentki)

         Izrek

                  1.

                  Pritožba se zavrže kot deloma nedopustna in zavrne kot deloma neutemeljena.

                  2.

                  Jean -Marie Le Penu se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 240, 9.7.2018.


title: Zadeva C-698/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul Specializat Mureş (Romunija) 7. novembra 2018 – SC Raiffeisen Bank SA/JB

text:
               11.2.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 54/4

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul Specializat Mureş (Romunija) 7. novembra 2018 – SC Raiffeisen Bank SA/JB
      (Zadeva C-698/18)
      (2019/C 54/06)
      Jezik postopka: romunščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunalul Specializat Mureş

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: SC Raiffeisen Bank SA

         Nasprotna stranka: JB

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali določbe Direktive Sveta 93/13/EGS o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (1), zlasti dvanajsta, enaindvajseta in triindvajseta uvodna izjava, člen 2(b), člen 6(1), člen 7(2) in člen 8, v skladu z načelom procesne avtonomije v povezavi z načeloma enakovrednosti in učinkovitosti, dopuščajo sklop pravnih instrumentov, ki ga sestavljata redna tožba, za katero ni zastaralnega roka in katere namen je ugotovitev nepoštenosti nekaterih pogojev v potrošniških pogodbah, in redna tožba, ki je osebne in premoženjske narave ter za katero velja zastaralni rok, s katero se uresničuje cilj Direktive, da se odpravijo učinki vseh obveznosti, ki izhajajo iz in se izvršujejo na podlagi pogoja, za katerega je bilo ugotovljeno, da je nepošten za potrošnika?

                  2.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali navedene določbe nasprotujejo razlagi, ki izhaja iz uporabe načela varnosti pravnih razmerij v okviru civilnega prava, v skladu s katerim je objektivni trenutek, od katerega je potrošnik bil ali bi moral biti seznanjen z obstojem nepoštenega pogoja, trenutek prenehanja posojilne pogodbe, v kateri je imel status potrošnika?

         (1)  Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL L 95, str. 29).


title: Zadeva T-531/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 6. decembra 2018 – Coveris Rigid France/Komisija (Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Trg živilske embalaže za prodajo na drobno – Sklep o ugotovitvi kršitve člena 101 PDEU – Načelo osebne odgovornosti – Neobstoj gospodarske kontinuitete – Enako obravnavanje)

text:
               18.2.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 65/32

      Sodba Splošnega sodišča z dne 6. decembra 2018 – Coveris Rigid France/Komisija
      (Zadeva T-531/15) (1)

      ((Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Trg živilske embalaže za prodajo na drobno - Sklep o ugotovitvi kršitve člena 101 PDEU - Načelo osebne odgovornosti - Neobstoj gospodarske kontinuitete - Enako obravnavanje))
      (2019/C 65/39)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Coveris Rigid France, nekdanja Coveris Rigid (Auneau) France (Auneau, Francija) (zastopniki: H. Meyer-Lindemann, C. Graf York von Wartenburg in L. Stammwitz, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: A. Biolan, F. Jimeno Fernández in L. Wildpanner, agenti)

         Predmet

      Tožba, vložena na podlagi člena 263 PDEU, s katero se predlaga, naj se Sklep Komisije C(2015)4336 final z dne 24. junija 2015 v zvezi s postopkom uporabe člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva AT.39563 – živilske embalaže za prodajo na drobno) razglasi za ničen v delu, v katerem zadeva tožečo stranko.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Coveris Rigid France se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 406, 7.12.2015.


title: Zadeva T-539/16: Sklep Splošnega sodišča z dne 14. decembra 2018 – GM in drugi/Komisija (Javni uslužbenci – Uradniki – Sprememba Kadrovskih prepisov – Uredba (EU, Euratom) št. 1023/2013 – Vrste delovnih mest – Prehodne določbe v zvezi z uvrstitvijo v vrste delovnih mest – Člen 31 Priloge XIII h Kadrovskim predpisom – Strokovno-tehnični uslužbenci v prehodnem obdobju – Napredovanje na podlagi člena 45 Kadrovskih predpisov, ki je dovoljeno le pri poklicni poti, ki ustreza zasedeni vrsti delovnega mesta – Izključitev uradnikov AST 9 iz postopka napredovanja – Neobstoj akta, ki posega v položaj – Potrdilni akt – Litispendenca – Očitna nedopustnost – Člen 129 Poslovnika – Ugovor nedopustnosti – Člen 130 Poslovnika)

text:
               18.2.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 65/33

      Sklep Splošnega sodišča z dne 14. decembra 2018 – GM in drugi/Komisija
      (Zadeva T-539/16) (1)

      ((Javni uslužbenci - Uradniki - Sprememba Kadrovskih prepisov - Uredba (EU, Euratom) št. 1023/2013 - Vrste delovnih mest - Prehodne določbe v zvezi z uvrstitvijo v vrste delovnih mest - Člen 31 Priloge XIII h Kadrovskim predpisom - Strokovno-tehnični uslužbenci v prehodnem obdobju - Napredovanje na podlagi člena 45 Kadrovskih predpisov, ki je dovoljeno le pri poklicni poti, ki ustreza zasedeni vrsti delovnega mesta - Izključitev uradnikov AST 9 iz postopka napredovanja - Neobstoj akta, ki posega v položaj - Potrdilni akt - Litispendenca - Očitna nedopustnost - Člen 129 Poslovnika - Ugovor nedopustnosti - Člen 130 Poslovnika))
      (2019/C 65/41)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Tožeče stranke: GM, GN, GO in GP (zastopnika: T. Bontinck in A. Guillerme, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva J. Currall in G. Gattinara, nato C. Berardis-Kayser in G. Gattinara in nazadnje G. Berscheid in G. Gattinara, agenti)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 270 člena PDEU za razglasitev ničnosti odločb Komisije, s katerimi je organ za imenovanja te institucije tožeče stranke uvrstil v vrsto delovnega mesta „strokovno-tehnični uslužbenec v prehodnem obdobju“, zaradi česar so s 1. januarjem 2014 izgubile pravico do napredovanja v višji naziv.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrže kot očitno nedopustna.

                  2.

                  Evropska komisija nosi svoje stroške in polovico stroškov GM, GN, GO in GP.

                  3.

                  GM, GN, GO in GP nosijo polovico svojih stroškov.

                  4.

                  Evropski parlament in Svet Evropske unije nosita svoje stroške, povezane z njunima predlogoma za intervencijo.

         (1)  UL C 96, 23.3.2015 (zadeva je bila najprej vpisana pri Sodišču za uslužbence Evropske unije pod opravilno številko F-16/15 in 1. septembra 2016 prenesena na Splošno sodišče Evropske unije).


title: Zadeva T-149/16: Sklep Splošnega sodišča z dne 30. januarja 2019 – Spliethoff’s Bevrachtingskantoor/Komisija (Ničnostna tožba – Finančna pomoč na področju Instrumenta za povezovanje Evrope – Sektor prometa za obdobje 2014-2020 – Litispendenca – Nedopustnost)

text:
               18.3.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 103/42

      Sklep Splošnega sodišča z dne 30. januarja 2019 – Spliethoff’s Bevrachtingskantoor/Komisija
      (Zadeva T-149/16) (1)

      ((Ničnostna tožba - Finančna pomoč na področju Instrumenta za povezovanje Evrope - Sektor prometa za obdobje 2014-2020 - Litispendenca - Nedopustnost))
      (2019/C 103/57)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV (Amsterdam, Nizozemska) (zastopniki: sprva P. Glazener, nato Y. de Vries in D. Coumans in na koncu Y. de Vries in J. de Kok, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnici: J. Hottiaux in J. Samnadda, agentki)

         Predmet

      Predlog temelji na členu 263 PDEU in se nanaša na razglasitev ničnosti Izvedbenega sklepa Komisije C(2015) 5274 final z dne 31. julija 2015 o seznamu predlogov, ki so bili v okviru razpisov za zbiranje predlogov, ki so bili v okviru razpisov za zbiranje predlogov z dne 11. septembra 2015 na podlagi večletnega delovnega programa izbrani za finančno pomoč EU na področju Instrumenta za povezovanje Evrope (IPE) -Prometni sektor.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrže kot nedopustna.

                  2.

                  Družba Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV in Evropska komisija nosita svoje stroške.

         (1)  UL C 211, 13.6.2016.


title: Zadeva T-735/18: Tožba, vložena 14. decembra 2018 – Aquind/ACER

text:
               18.3.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 103/44

      Tožba, vložena 14. decembra 2018 – Aquind/ACER
      (Zadeva T-735/18)
      (2019/C 103/60)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Aquind Ltd (Wallsend, Združeno kraljestvo) (zastopniki: S. Goldberg, E. White in C. Davis, Solicitors)

         Tožena stranka: Agencija za sodelovanje energetskih regulatorjev

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  za nično razglasi odločbo odbora za pritožbe pri toženi stranki A-001-2018 z dne 17. oktobra 2018 in odločbo tožene stranke 05/2018 z dne 19. junija 2018, ki jo prva potrjuje;

                  —

                  odloči o glavnih pravnih vprašanjih, ki izhajajo iz tožbe in ki se nanašajo na: (i) to, da sta tožena stranka in odbor za pritožbe pri toženi stranki napačno menila, da bi morala tožeča stranka najprej zaprositi za in pridobiti odločbo o čezmejni razporeditvi stroškov, preden je mogoče sprejeti odločbo iz člena 17 Uredbe (ES) št. 714/2009 Evropskega parlamenta in Sveta (1) (četrti tožbeni razlog); in (ii) to, da tožena stranka in odbor za pritožbe pri toženi stranki nista upoštevala pravne nezmožnosti tožeče stranke, da upravlja predlagani povezovalni daljnovod v Franciji brez izvzetja (šesti tožbeni razlog);

                  —

                  odloči o vsakem od tožbenih razlogov posamično, da se preprečijo nadaljnji spori glede teh spornih razlogov, ko bo tožena stranka ponovno preučila zahtevo za izvzetje; in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja devet razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog je, da je bila pri razlagi člena 17(1) Uredbe št. 714/2009 strojena napaka, tako da se je dovolila politična diskrecijska pravica toženi stranki pri presoji zahteve za izvzetje.
                  Glede na objektivna merila iz člena 17(1) Uredbe št. 714/2009 bi morala biti diskrecija tožene stranke omejena na preizkus, ali so ti pogoji izpolnjeni.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog je, da je bila pri razlagi Uredbe št. No 714/2009 storjena napaka zaradi stališča, da mora biti zahtevi za izvzetje ugodeno šele kot zadnje sredstvo.
                  Očitno je, da ni nobene podlage za stališče, da bi morala biti odobritev izvzetja zadnje sredstvo.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog je napaka pri presoji dokaznega bremena in dokaznega standarda, ki se zahtevata za odobritev izvzetja v skladu s členom 17(1) Uredbe št. 714/2009.
                  Zdi se, da je tožena stranka tožeči stranki naložila probatio diabolica.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog je, da sta bila storjena napaka pri razlagi razmerja med členom 17(1) Uredbe št. 714/2009 in členom 12 Uredbe (EU) No 347/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (2) in posledičnim opiranjem na možnost, da povezovalni daljnovod tožeče stranke izpolnjuje pogoje za postopek čezmejne razporeditve stroškov, in niso bila upoštevana vprašanja, povezanih s takim postopkom.

                              —

                              Lahko ni pravilno, da se izvzetje lahko odobri šele potem, ko je bilo dokazano, da regulativna ureditev v skladu s členom 12 Uredbe št. 347/2013 ni na voljo. Ta ureditev bi morala biti prostovoljna in se ne bi uporabljala, če bi bilo odobreno izvzetje.

                              —

                              Pristop tožene stranke lahko ne bi upošteva tveganj, povezanih z nadaljnjo uporabo regulativne ureditve.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog je, da sta bila kršena temeljno načelo pravne varnosti iz prava EU in varstvo legitimnih pričakovanj, ker je bilo zavrnjeno upoštevanje uveljavljenih precedensov pri določitvi pravilne razlage Uredbe št. 714/2009 in ker je bil sprejet radikalno drugačen pristop .

                              —

                              Tožeči stranki bi moralo biti omogočeno, da se sklicuje na regulativno prakso in načela pri presoji zahtev za izvzetje iz odločb Evropske komisije.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog je, da je bila pri uporabi člena 17(1)(b) Uredbe št. 714/2009 storjena napaka, ker niso bile upoštevane omejitve po francoskem pravu, ki se uporabljajo za ne-RTE nosilce projektov električnih povezovalnih daljnovodov v Franciji.

                              —

                              Ker francoske pravne omejitve niso bile ugotovljene za nezdružljive s pravom EU, bi jih tožena stranka morala upoštevati pri presoji, ali bo do naložbe prišlo brez izvzetja.

                              —

                              Ni nobene omejitve glede vrst tveganj, ki se lahko upoštevajo pri presoji izpolnjevanja pogoja iz člena 17(1)(b) Uredbe št. 714/2009.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog je, da je bila storjena napaka pri uporabi člena 17(1)(b) Uredbe št. 714/2009, ker ni bila upoštevana potreba po dolgoročni gotovosti prihodka za zagotovitev financiranja povezovalnega daljnovoda tožeče stranke.
                  Tveganja v zvezi s projektom lahko odvrnejo potrebno financiranje. Vpliv tveganj na zmožnost tožeče stranke, da zagotovi financiranje, bi torej moral biti upoštevan.

                  8.

                  Osmi tožbeni razlog je, da je bila storjena napaka pri uporabi člena 17(1)(b) Uredbe št. 714/2009, ker ni bil upoštevan celovit vpliv posameznih tveganj v zvezi s povezovalnim daljnovodom tožeče stranke.
                  Celovit rezultat tveganj/nagrade narekuje, ali bo do naložbe prišlo. Zato analiza vsake vrste tveganja posamično ne more biti zadostna.

                  9.

                  Deveti tožbeni razlog je, da je odbor za pritožbe pri toženi stranki ni dovolj preizkusil odločbe tožeče stranke.
                  Odbor za pritožbe pri toženi stranki bi glede na obseg svojih pooblastil in resna vprašanja, ki jih je bilo treba obravnavati, moral uporabiti višjo raven preizkusa odločbe tožene stranke.

         (1)  Uredba (ES) št. 714/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o pogojih za dostop do omrežja za čezmejne izmenjave električne energije in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1228/2003 (UL 2009, L 211, str. 15).

         (2)  Uredba (EU) št. 347/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. aprila 2013 o smernicah za vseevropsko energetsko infrastrukturo in razveljavitvi Odločbe št. 1364/2006/ES in spremembi uredb (ES) št. 713/2009, (ES) št. 714/2009 in (ES) št. 715/2009 (UL 2013, L 115, str. 39).


title: Zadeva C-434/17: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 13. februarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Zalaegerszegi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Madžarska) – Human Operator Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Predhodno odločanje — Harmonizacija davčne zakonodaje — Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) — Direktiva 2006/112/ES — Odbitek DDV — Določitev davčnega zavezanca, ki je dolžan plačati DDV — Retroaktivna uporaba ukrepa odstopanja — Načelo pravne varnosti)

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/7

      Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 13. februarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Zalaegerszegi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Madžarska) – Human Operator Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Zadeva C-434/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Harmonizacija davčne zakonodaje - Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) - Direktiva 2006/112/ES - Odbitek DDV - Določitev davčnega zavezanca, ki je dolžan plačati DDV - Retroaktivna uporaba ukrepa odstopanja - Načelo pravne varnosti)
      (2019/C 131/08)
      Jezik postopka: madžarščina

         Predložitveno sodišče

      Zalaegerszegi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Human Operator Zrt.

         Tožena stranka: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Izrek

      Pravo Unije nasprotuje nacionalni ureditvi, ki določa, da se ukrep, ki odstopa od člena 193 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2013/43/EU z dne 22. julija 2013, uporabi, preden je bila o aktu Unije, s katerim je bilo navedeno odstopanje dovoljeno, uradno obveščena država članica, ki je to odstopanje predlagala, pri čemer navedeni akt Unije ne določa ničesar glede začetka svoje veljavnosti ali datuma, ko se začne uporabljati, in to tudi če je navedena država članica izrazila željo, da se navedeno odstopanje uporabi z retroaktivnim učinkom.

         (1)  UL C 318, 25.9.2017.


title: Zadeva C-154/18: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 14. februarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Labour Court – Irska) – Tomás Horgan, Claire Keegan/Minister for Education & Skills, Minister for Finance, The Minister for Public Expenditure & Reform, Ireland, Attorney General (Predhodno odločanje — Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu — Direktiva 2000/78/ES — Člen 2(2)(b) — Posredna diskriminacija zaradi starosti — Novozaposleni učitelji — Datum zaposlitve — Plačna lestvica in uvrstitev v plačne razrede ob zaposlitvi, ki sta manj ugodni kot tisti, ki se uporabljata za že zaposlene učitelje)

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/14

      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 14. februarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Labour Court – Irska) – Tomás Horgan, Claire Keegan/Minister for Education & Skills, Minister for Finance, The Minister for Public Expenditure & Reform, Ireland, Attorney General
      (Zadeva C-154/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu - Direktiva 2000/78/ES - Člen 2(2)(b) - Posredna diskriminacija zaradi starosti - Novozaposleni učitelji - Datum zaposlitve - Plačna lestvica in uvrstitev v plačne razrede ob zaposlitvi, ki sta manj ugodni kot tisti, ki se uporabljata za že zaposlene učitelje)
      (2019/C 131/16)
      Jezik postopka: angleščina

         Predložitveno sodišče

      Labour Court

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnici: Tomás Horgan, Claire Keegan

         Nasprotne stranke v postopku s pritožbo: Minister for Education & Skills, Minister for Finance, The Minister for Public Expenditure & Reform, Ireland, Attorney General

         Izrek

      Člen 2(2)(b) Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu je treba razlagati tako, da ukrep, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, ki določa, da se od določenega datuma ob zaposlitvi novih učiteljev uporabita plačna lestvica in uvrstitev v plačne razrede, ki sta manj ugodni od tistih, ki sta se na podlagi pravil, ki so veljala pred tem ukrepom, uporabljali za učitelje, zaposlene pred tem datumom, ne pomeni posredne diskriminacije na podlagi starosti v smislu te določbe.

         (1)  UL C 166, 14.5.2018.


title: Zadeva C-492/18 PPU: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 12. februarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank Amsterdam – Nizozemska) – Izvršitev evropskega naloga za prijetje, ki je bil izdan zoper TC (Predhodno odločanje — Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah — Okvirni sklep 2002/584/PNZ — Evropski nalog za prijetje — Člen 12 — Pridržanje osebe v priporu — Člen 17 — Roki za sprejetje odločitve o izvršitvi evropskega naloga za prijetje — Nacionalna zakonodaja, ki določa odpravo pripora 90 dni po prijetju po uradni dolžnosti — Skladna razlaga — Odložitev rokov — Listina Evropske unije o temeljnih pravicah — Člen 6 — Pravica do svobode in varnosti — Različne razlage nacionalne zakonodaje — Jasnost in predvidljivost)

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/16

      Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 12. februarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank Amsterdam – Nizozemska) – Izvršitev evropskega naloga za prijetje, ki je bil izdan zoper TC
      (Zadeva C-492/18 PPU) (1)

      (Predhodno odločanje - Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah - Okvirni sklep 2002/584/PNZ - Evropski nalog za prijetje - Člen 12 - Pridržanje osebe v priporu - Člen 17 - Roki za sprejetje odločitve o izvršitvi evropskega naloga za prijetje - Nacionalna zakonodaja, ki določa odpravo pripora 90 dni po prijetju po uradni dolžnosti - Skladna razlaga - Odložitev rokov - Listina Evropske unije o temeljnih pravicah - Člen 6 - Pravica do svobode in varnosti - Različne razlage nacionalne zakonodaje - Jasnost in predvidljivost)
      (2019/C 131/19)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Rechtbank Amsterdam

         Stranka v postopku v glavni stvari

      TC

         Izrek

      Okvirni sklep Sveta 2002/584/PNZ z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni določbi, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki določa splošno in brezpogojno obveznost izpustitve zahtevane osebe, ki je bila prijeta na podlagi evropskega naloga za prijetje, na prostost ob izteku roka 90 dni od njenega prijetja, če je podana resna begosumnost te osebe, ki je s primernimi ukrepi ni mogoče omejiti na sprejemljivo raven.
      Člen 6 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni sodni praksi, ki omogoča pridržanje zahtevane osebe v priporu prek tega 90-dnevnega roka na podlagi razlage te nacionalne določbe, v skladu s katero je navedeni rok odložen, če izvršitveni pravosodni organ bodisi odloči, da pri Sodišču Evropske unije vloži predlog za sprejetje predhodne odločbe, bodisi počaka na odgovor na vprašanje za predhodno odločanje, ki ga je predložil neki drug izvršitveni pravosodni organ, bodisi odločitev o predaji preloži, ker lahko v odreditveni državi članici obstaja dejanska nevarnost nečloveških ali nehumanih razmer v priporu, če ta sodna praksa ne zagotavlja skladnosti navedene nacionalne določbe z Okvirnim sklepom 2002/584 in vsebuje razhajanja, ki lahko pripeljejo do različnih trajanj pridržanja v priporu.

         (1)  UL C 381, 22.10.2018.


title: Zadeva C-571/18 P: Pritožba, ki jo je Felismino Pereira vložil 11. septembra 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 13. julija 2018 v zadevi T-606/16, Pereira/Komisija

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/17

      Pritožba, ki jo je Felismino Pereira vložil 11. septembra 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 13. julija 2018 v zadevi T-606/16, Pereira/Komisija
      (Zadeva C-571/18 P)
      (2019/C 131/20)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Pritožnik: Felismino Pereira (zastopnik: N. de Montigny, avocate)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija
      Sodišče (sedmi senat) je s sklepom z dne 14. februarja 2019 pritožbo zavrglo kot očitno nedopustno.


title: Zadeva C-669/18 P: Pritožba, ki jo je Adis Higiene, S.L. vložila 27. oktobra 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 10. avgusta 2018 v zadevi T-309/18, Adis Higiene/EUIPO – Farecla Products (G3 Extra Plus)

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/17

      Pritožba, ki jo je Adis Higiene, S.L. vložila 27. oktobra 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 10. avgusta 2018 v zadevi T-309/18, Adis Higiene/EUIPO – Farecla Products (G3 Extra Plus)
      (Zadeva C-669/18 P)
      (2019/C 131/22)
      Jezik postopka: španščina

         Stranke

         Pritožnica: Adis Higiene, S.L. (zastopnica: M. J. Sanmartín Sanmartín, odvetnica)

         Druga stranka v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)
      Sodišče (šesti senat) je s sklepom z dne 27. februarja 2019 pritožbo zavrnilo in družbi Adis Higiene, S.L. naložilo plačilo njenih stroškov.


title: Zadeva C-830/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberverwaltungsgerichts Rheinland-Pfalz (Nemčija) 28. decembra 2018 – Landkreis Südliche Weinstraße/PF in drugi

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/21

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberverwaltungsgerichts Rheinland-Pfalz (Nemčija) 28. decembra 2018 – Landkreis Südliche Weinstraße/PF in drugi
      (Zadeva C-830/18)
      (2019/C 131/26)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnik: Landkreis Südliche Weinstraße

         Nasprotni stranki v pritožbenem postopku: PF in drugi

         Intervenient: Vertreter des öffentlichen Interesses

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 7(2) Uredbe (EU) št. 492/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2011 o prostem gibanju delavcev v Uniji (1) razlagati tako, da je predpis nacionalnega prava, ki obveznost nacionalnih lokalnih skupnosti (Landkreise; okrožja), da zagotovijo šolski prevoz, omejuje na prebivalce nadrejene federalne enote (zvezne dežele), posredno diskriminatoren, tudi če iz ugotovljenega dejanskega stanja izhaja, da so zaradi pogoja prebivanja iz te ugodnosti izključeni pretežno prebivalci s preostalih območij države članice?
                  Če je treba na prvo vprašanje odgovoriti pritrdilno:

                  2.

                  Ali je učinkovita organizacija šolstva nujni razlog v splošnem interesu, s katerim je mogoče utemeljiti posredno diskriminacijo?

         (1)  UL L 141, 2011, str. 1.


title: Zadeva T-131/16 in T-263/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. februarja 2019 – Belgija in Magnetrol International/Komisija (Državne pomoči — Shema pomoči, ki jo je izvedla Belgija — Sklep, s katerim je shema pomoči razglašena za nezdružljivo z notranjim trgom in za nezakonito ter s katerim je naloženo vračilo izplačane pomoči — Vnaprejšnje davčno stališče (tax ruling) — Oprostitev presežnega dobička — Davčna avtonomija držav članic — Pojem sheme pomoči — Nadaljnji izvedbeni ukrepi)

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/39

      Sodba Splošnega sodišča z dne 14. februarja 2019 – Belgija in Magnetrol International/Komisija
      (Zadeva T-131/16 in T-263/16) (1)

      (Državne pomoči - Shema pomoči, ki jo je izvedla Belgija - Sklep, s katerim je shema pomoči razglašena za nezdružljivo z notranjim trgom in za nezakonito ter s katerim je naloženo vračilo izplačane pomoči - Vnaprejšnje davčno stališče (tax ruling) - Oprostitev presežnega dobička - Davčna avtonomija držav članic - Pojem sheme pomoči - Nadaljnji izvedbeni ukrepi)
      (2019/C 131/43)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka v zadevi T-131/16: Kraljevina Belgija (zastopniki: sprva C. Pochet, M. Jacobs in J.-C. Halleux, nato C. Pochet in J.-C. Halleux, agenti, skupaj z M. Segura Catalán in M. Clayton, odvetnicama)

         Tožeča stranka v zadevi T-263/16: Magnetrol International (Zele, Belgija) (zastopnika: H. Gilliams in J. Bocken, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva P.J. Loewenthal in B. Stromsky, nato P.J. Loewenthal in F. Tomat, agenti)

         Intervenientka v zadevi T-131/16: Irska (zastopniki: sprva E. Creedon, G. Hodge in A. Joyce, nato K. Duggan, M. Browne in M. Joyce, in nazadnje M. Joyce in J. Quaney, agenti, skupaj s P. Gallagherjem, M. Collinsom, SC, B. Dohertyjem in S. Kingston, barristers)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije (EU) 2016/1699 z dne 11. januarja 2016 o shemi državne pomoči v zvezi z oprostitvijo presežnega dobička SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), ki jo je izvedla Belgija (UL 2016, L 260, str. 61).

         Izrek

                  1.

                     Zadevi T-131/16 in T-263/16 se združita za izdajo te sodbe.

                  2.

                     Sklep Komisije (EU) 2016/1699 z dne 11. januarja 2016 o shemi državne pomoči v zvezi z oprostitvijo presežnega dobička SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), ki jo je izvedla Belgija se razglasi za ničen.

                  3.

                     Evropska komisija nosi poleg svojih stroškov tudi stroške Kraljevine Belgije, vključno s stroški postopka za izdajo začasne odredbe, in stroške Magnetrol International.

                  4.

                     Irska nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 191, 30.5.2016.


title: Zadeva T-162/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. februarja 2019 – Beko/EUIPO – Acer (ALTUS) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Evropske unije ALTUS — Prejšnje nacionalne besedne znamke ALTOS — Postopki za razveljavitev nekaterih prejšnjih znamk, uvedeni pri nacionalnih organih — Verjetnost zmede — Prekinitev upravnega postopka — Pravilo 20(7)(c) Uredbe (ES) št. 2868/95 (postal člen 71(1) Delegirane uredbe (EU) 2018/625))

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/45

      Sodba Splošnega sodišča z dne 14. februarja 2019 – Beko/EUIPO – Acer (ALTUS)
      (Zadeva T-162/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije ALTUS - Prejšnje nacionalne besedne znamke ALTOS - Postopki za razveljavitev nekaterih prejšnjih znamk, uvedeni pri nacionalnih organih - Verjetnost zmede - Prekinitev upravnega postopka - Pravilo 20(7)(c) Uredbe (ES) št. 2868/95 (postal člen 71(1) Delegirane uredbe (EU) 2018/625))
      (2019/C 131/51)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Beko plc (Watford, Združeno kraljestvo) (zastopnik: G. Tritton, barrister)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: J. Ivanauskas in H. O'Neill, agenta)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe EUIPO: Acer, Inc. (Taipei, Tajvan)

         Predmet

      Tožba, vložena zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 13. decembra 2017 (zadeva R 1991/2016-5) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Acer in Beko.

         Izrek

                  1.

                  Odločba petega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 13. decembra 2017 (zadeva R 1991/2016-5) se razveljavi.

                  2.

                  EUIPO nosi svoje stroške in stroške družbe Beko plc.

         (1)  UL C 152, 30.4.2018.