title: Zadeva T-562/08: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. decembra 2014 – Repsol Lubricantes y Especialidades in drugi/Komisija (Konkurenca — Omejevalni sporazum — Trg parafinskih voskov — Odločba, s katero je bila ugotovljena kršitev člena 81 ES — Določitev cen in razdelitev trgov — Dokaz obstoja kartela — Trajanje kršitve — Smernice o načinu določanja glob iz leta 2006 — Enako obravnavanje — Domneva nedolžnosti — Odgovornost za kršitev — Odgovornost matične družbe za kršitve pravil o konkurenci, ki so jih storile njene hčerinske družbe — Odločilni vpliv matične družbe — Domneva v primeru stoodstotne udeležbe)

text:
               9.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/40

         Sodba Splošnega sodišča z dne 12. decembra 2014 – Repsol Lubricantes y Especialidades in drugi/Komisija
   (Zadeva T-562/08) (1)

   ((Konkurenca - Omejevalni sporazum - Trg parafinskih voskov - Odločba, s katero je bila ugotovljena kršitev člena 81 ES - Določitev cen in razdelitev trgov - Dokaz obstoja kartela - Trajanje kršitve - Smernice o načinu določanja glob iz leta 2006 - Enako obravnavanje - Domneva nedolžnosti - Odgovornost za kršitev - Odgovornost matične družbe za kršitve pravil o konkurenci, ki so jih storile njene hčerinske družbe - Odločilni vpliv matične družbe - Domneva v primeru stoodstotne udeležbe))
   (2015/C 046/48)
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Repsol Lubricantes y Especialidades, SA, prej Repsol Lubricantes YPF y Especialidades, SA (Madrid, Španija); Repsol Petróleo, SA (Madrid), in Repsol, SA, prej Repsol YPF, SA (Madrid) (zastopniki: J. M. Jiménez-Laiglesia Oñate, J. Jiménez-Laiglesia Oñate in S. Rivero Mena, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: F. Castillo de la Torre, F. Castilla Contreras in C. Urraca Caviedes, zastopniki)

      Predmet

   Predlog za delno razglasitev ničnosti odločbe Komisije C (2008) 5476 final z dne 1. oktobra 2008 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/39181 – Voščene sveče) in predlog za znižanje globe, naložene tožečim strankam.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Repsol Lubricantes y Especialidades, SA, Repsol Petróleo, SA in Repsol, SA nosijo svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

      (1)  UL C 44, 21.2.2009.


title: Zadeva C-488/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 31. oktobra 2012 vložilo Debreceni Munkaügyi Bíróság (Madžarska) – Sándor Nagy proti Hajdú-Bihar Megyei Kormányhivatal

text:
               16.3.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 79/3

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 31. oktobra 2012 vložilo Debreceni Munkaügyi Bíróság (Madžarska) – Sándor Nagy proti Hajdú-Bihar Megyei Kormányhivatal
   (Zadeva C-488/12)
   2013/C 79/04
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Debreceni Munkaügyi Bíróság

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Sándor Nagy

      Tožena stranka: Hajdú-Bihar Megyei Kormányhivatal

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je člen 30 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah treba razlagati tako, da zagotavlja le možnost pravnega varstva pred nezakonito in neupravičeno (unjustified) odpustitvijo?

               2.

               Ali [navedena določba] pomeni, da je ob odpustitvi delodajalec dolžan zaposlenega pisno seznaniti z razlogi za odpustitev in da bi bila sicer taka odpustitev neupravičena (unjustified)?

               3.

               Ali neseznanitev z razlogi sama po sebi povzroči nezakonitost ukrepa ali pa lahko delodajalec razloge navede naknadno v morebitnem delovnopravnem sporu?


title: Zadeva T-792/14 P: Sodba Splošnega sodišča z dne 17. marca 2016 – Vanhalewyn/ESZD (Pritožba — Javni uslužbenci — Uradniki — Osebni prejemek — Zaposleni v ESZD, napoteni v tretjo državo — Ukinitev dodatka za življenjske razmere zaposlenim, napotenim na Mauritius — Nesprejetje splošnih določb za izvajanje člena 10 Priloge X h Kadrovskim predpisom)

text:
               2.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 156/37

         Sodba Splošnega sodišča z dne 17. marca 2016 – Vanhalewyn/ESZD
   (Zadeva T-792/14 P) (1)

   ((Pritožba - Javni uslužbenci - Uradniki - Osebni prejemek - Zaposleni v ESZD, napoteni v tretjo državo - Ukinitev dodatka za življenjske razmere zaposlenim, napotenim na Mauritius - Nesprejetje splošnih določb za izvajanje člena 10 Priloge X h Kadrovskim predpisom))
   (2016/C 156/48)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnik: Eric Vanhalewyn (Grand Baie, Mauritius) (zastopnika: S. Orlandi in T. Martin, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Evropska služba za zunanje delovanje (ESZD) (zastopnika: S. Marquardt in M. Silva, agenta)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije (tretji senat) z dne 25. septembra 2014, Osorio in drugi/ESZD (F-101/13, ZOdl. JU, EU:F:2014:223) in predlog za razveljavitev te sodbe.

      Izrek

               1.

               Sodba Sodišča za uslužbence Evropske unije (tretji senat) z dne 25. septembra 2014, Osorio in drugi/ESZD (F-101/13) se razveljavi v delu, v katerem je bila tožba, ki jo je vložil Eric Vanhalewyn, zavrnjena.

               2.

               Odločba operativnega direktorja Evropske službe za zunanje delovanje (ESZD) z dne 19. decembra 2012 o spremembi zneska dodatka za življenjske razmere, ki se izplačuje zaposlenim, napotenim v tretje države, se razglasi za nično v delu, v katerem ukinja dodatek za življenjske razmere iz člena 10 Priloge X h Kadrovskim predpisom za uradnike Evropske unije za uradnike ali zaposlene, napotene na Mauritius.

               3.

               ESZD se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 46, 9.2.2015.


title: Zadeva T-371/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. oktobra 2012 – Monier Roofing Components proti UUNT (CLIMA COMFORT) ( „Znamka Skupnosti — Prijava besedne znamke Skupnosti CLIMA COMFORT — Absolutni razlog za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Člen 7(1)(b),Uredbe (ES) št. 207/2009 — Pravica do izjave — Člen 75, drugi stavek, Uredbe št. 207/2009 — Preverjanje dejstev po uradni dolžnosti — Člen 76(1) Uredbe št. 207/2009“ )

text:
               24.11.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 366/33

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. oktobra 2012 – Monier Roofing Components proti UUNT (CLIMA COMFORT)
   (Zadeva T-371/11) (1)

   (Znamka Skupnosti - Prijava besedne znamke Skupnosti CLIMA COMFORT - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b),Uredbe (ES) št. 207/2009 - Pravica do izjave - Člen 75, drugi stavek, Uredbe št. 207/2009 - Preverjanje dejstev po uradni dolžnosti - Člen 76(1) Uredbe št. 207/2009)
   2012/C 366/65
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Monier Roofing Components GmbH (Oberursel, Nemčija) (zastopnik: F. Ekey, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Pohlmann)

      Predmet

   Tožba zoper Odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 28. aprila 2011 (zadeva R 2026/2010-1), glede zahteve za registracijo besednega znaka CLIMA COMFORT kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Monier Roofing Components GmbH se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 269, 10.9.2011.


title: Zadeva T-367/11: Sklep Splošnega sodišča z dne 21. oktobra 2013 – Lyder Enterprises proti OCVV – Liner Plants (1993) (SOUTHERN SPLENDOUR) (Žlahtniteljske pravice — Prijava za žlahtniteljsko pravico v Skupnosti za sorto SOUTHERN SPLENDOUR — Ugovori — Zavrnitev tožbe s strani odbora za pritožbe USRS — Pristojnost USRS — Izvajanje dokazov — Deloma očitno nedopustna in deloma očitno pravno neutemeljena tožba)

text:
               7.12.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 359/11

         Sklep Splošnega sodišča z dne 21. oktobra 2013 – Lyder Enterprises proti OCVV – Liner Plants (1993) (SOUTHERN SPLENDOUR)
   (Zadeva T-367/11) (1)

   (Žlahtniteljske pravice - Prijava za žlahtniteljsko pravico v Skupnosti za sorto SOUTHERN SPLENDOUR - Ugovori - Zavrnitev tožbe s strani odbora za pritožbe USRS - Pristojnost USRS - Izvajanje dokazov - Deloma očitno nedopustna in deloma očitno pravno neutemeljena tožba)
   2013/C 359/20
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Lyder Enterprises Ltd (Auckland, Nova Zelandija) (zastopnik: G.J. Pickering, solicitor)

      Tožena stranka: Urad Skupnosti za rastlinske sorte (OCVV) (zastopnika: A. von Mühlendahl in H. Hartwig, odvetnika)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Liner Plants (1993) Ltd (Waitakere, Nova Zelandija) (zastopnik: P. Jonker, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo odbora za pritožbe USRS z dne 4. maja 2011 (zadeva A 7/2010), v zvezi s prijavo za žlahtniteljsko pravico v Skupnosti za sorto SOUTHERN SPLENDOUR.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Lyder Enterprises Ltd se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 282, 24.9.2011.


title: Zadeva T -27/05: Tožba Carmele Lo Giudice proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 14. januarja 2005

text:
               2.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/40

         Tožba Carmele Lo Giudice proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 14. januarja 2005
   (Zadeva T -27/05)
   (2005/C 82/71)
   Jezik postopka: francoščina
   Carmela Lo Giudice, stanujoča v Strombeek-Beveru (Belgija), ki jo zastopata Frédéric Frabetti in Gilles Bounéou, avocats, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, je dne 14. januarja 2005 vložila tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               1.

               razglasi za nično ocenjevalno obdobje za leto 2003 (obdobje od 1.1.2003 do 31.12.2003),

               2.

               sicer pa razglasi za nično odločbo o sestavi kariernega ocenjevalnega poročila tožeče stranke z dne 4. maja 2004 za obdobje od 1. januarja 2003 do 31. decembra 2003,

               3.

               odloči o stroških in nagradah ter Komisiji Evropskih skupnosti naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka, uradnica Komisije, je bila na bolniškem dopustu od 1. decembra 2003 do 10. maja 2004. V tem obdobju je Komisija sestavila njeno karierno ocenjevalno poročilo brez sodelovanja tožeče stranke.
   V podporo svoji tožbi, tožeča stranka najprej navaja, da bi v okviru novega sistema sestave kariernega ocenjevalnega poročila, računalniški obrazci, ki se izpolnijo neposredno pred zaslonom in shranijo v informacijski sistem za kadrovske zadeve, bili enaki vzpostavitvi vzporednih spisov ob kršitvi člena 26 Kadrovskih predpisov.
   Tožeča stranka prav tako navaja, da naj bi njeno nesodelovanje pri sestavi poročila kršilo člen 43 Kadrovskih predpisov, Splošne določbe o izvedbi tega člena, kot tudi načelo dobre uprave, načelo nediskriminacije in prepovedi samovoljnega ravnanja. V tem kontekstu se tožeča stranka sklicuje na zlorabo oblasti, odsotnost obrazložitve, kršitev načela varstva zaupanja v pravo in pravila „Patere legem quam ipse fecisti“ (spoštuj pravila, ki si jih postavil sam), kot tudi kršitev dolžne skrbnosti.


title: Zadeva C-516/06 P: Pritožba, ki jo je vložila Komisija Evropskih skupnosti 20. decembra 2006 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (prvi senat), razglašeno 27. septembra 2006 v zadevi Ferriere Nord SpA proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-153/04

text:
               24.2.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 42/14

         Pritožba, ki jo je vložila Komisija Evropskih skupnosti 20. decembra 2006 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (prvi senat), razglašeno 27. septembra 2006 v zadevi Ferriere Nord SpA proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-153/04
   (Zadeva C-516/06 P)
   (2007/C 42/23)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Pritožnica: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: V. Di Bucci in F. Amato, zastopnika)

      Druga stranka v postopku: Ferriere Nord SpA
   Predlogi pritožnice:

               —

               naj se izpodbijana sodba v delu, v katerem je bila razglašena za dopustno ničnostna tožba, ki jo je vložila družba Ferriere Nord zoper dopis Komisije z dne 5. februarja 2004 in zoper telefaks Komisije z dne 13. aprila 2004, razveljavi;

               —

               naj se razglasi za nedopustno in torej zavrže ničnostno tožbo, ki jo je družba Ferriere Nord vložila v postopku na prvi stopnji zoper sporna akta;

               —

               naj se družbi Ferriere Nord naloži plačilo stroškov postopkov na obeh stopnjah.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Sodba Sodišča prve stopnje z dne 27. septembra 2006 v zadevi Ferriere Nord S.p.A proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-153/04, v delu, v katerem razglasi za dopustno tožbo, vloženo v postopku na prvi stopnji, krši člen 230, prvi odstavek, ES v povezavi s členom 249 ES v zvezi z razlago pojma izpodbojnega akta in ni oziroma je napačno obrazložena ter je zaradi nepristojnosti Sodišča prve stopnje pravno napačna.
   Sodišče prve stopnje ni izkazalo, da naj bi izpodbijani akti imeli obvezujoče pravne učinke, ki bi lahko škodili interesom tožeče stranke v postopku na prvi stopnji tako, da bi občutno spremenili njen pravni položaj. Poleg tega je svoj sklep o dopustnosti napačno utemeljilo s prav tako nedokazano trditvijo, da naj bi bili akti, izpodbijani v postopku na prvi stopnji, domnevno zakoniti. Na koncu, Sodišče prve stopnje je prekoračilo pooblastila, ki so mu dana s Pogodbo.


               17.6.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 143/1

         Sklepi, ki jih je sprejelo Sodišče na upravni seji 16. maja 2006
   (2006/C 143/03)
   Sodišče Evropskih skupnosti je na seji 16. maja 2006 odločilo, da se g. Tizzano razporedi v tretji in šesti senat.
   Tretji in šesti senat so torej sestavljeni kot sledi.
   III. senat
   g. Rosas, predsednik senata
   g. Malenovský, g. Puissochet, g. von Bahr, g. Tizzano, g. Borg Barthet, g. Lõhmus in g. Ó Caoimh.
   VI. senat
   g. Malenovský, predsednik senata
   g. Puissochet, g. von Bahr, g. Tizzano, g. Borg Barthet, g. Lõhmus in g. Ó Caoimh.


title: Zadeva C-160/16: Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 2. marca 2017 – Evropska komisija/Helenska republika (Neizpolnitev obveznosti države — Energetska politika — Energetska učinkovitost stavb — Direktiva 2010/31/EU — Člen 5(2) — Poročilo o stroškovno optimalni ravni)

text:
               18.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 121/8

         Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 2. marca 2017 – Evropska komisija/Helenska republika
   (Zadeva C-160/16) (1)

   ((Neizpolnitev obveznosti države - Energetska politika - Energetska učinkovitost stavb - Direktiva 2010/31/EU - Člen 5(2) - Poročilo o stroškovno optimalni ravni))
   (2017/C 121/11)
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: G. Zavvos in K. Talabér-Ritz, agenta)

      Tožena stranka: Helenska republika (zastopnik: N. Dafniou, agent)

      Izrek

               1.

               Helenska republika s tem, da ni predložila poročila o stroškovno optimalni ravni, ki je določeno v členu 5(2), drugi pododstavek, Direktive 2010/31/EU (1) Evropskega parlamenta in Sveta za dne 19. maja 2010 o energetski učinkovitosti stavb in ki ga je treba sestaviti v skladu z določbami Delegirana uredbe Komisije (EU) št. 244/2012 z dne 16. januarja 2012 o dopolnitvi Direktive 2010/31 z določitvijo primerjalnega metodološkega okvira za izračunavanje stroškovno optimalnih ravni za minimalne zahteve glede energetske učinkovitosti stavb in elementov stavb, ni izpolnila ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 5(2) Direktive 2010/31.

               2.

               Helenski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 251, 11.7.2016.


title: Zadeva C-492/12: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 19. septembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Francija) – Conseil national de l'ordre des médecins proti Ministre de l’Enseignement supérieur et de la Recherche, Ministre des Affaires sociales et de la Santé (Prosto gibanje oseb — Svoboda ustanavljanja — Svoboda opravljanja storitev — Direktiva 2005/36/ES — Priznavanje poklicnih kvalifikacij — Poklic zobozdravnika — Posebna narava in ločenost od poklica zdravnika — Skupno usposabljanje)

text:
               23.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 344/36

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 19. septembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Francija) – Conseil national de l'ordre des médecins proti Ministre de l’Enseignement supérieur et de la Recherche, Ministre des Affaires sociales et de la Santé
   (Zadeva C-492/12) (1)

   (Prosto gibanje oseb - Svoboda ustanavljanja - Svoboda opravljanja storitev - Direktiva 2005/36/ES - Priznavanje poklicnih kvalifikacij - Poklic zobozdravnika - Posebna narava in ločenost od poklica zdravnika - Skupno usposabljanje)
   2013/C 344/62
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Conseil d'État

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Conseil national de l'ordre des médecins

      Toženi stranki: Ministre de l’Enseignement supérieur et de la Recherche, Ministre des Affaires sociales et de la Santé

      Ob udeležbi: Conseil national de l’ordre des chirurgiens-dentistes

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Conseil d'État (Francija) – Razlaga člena 36 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/36/ES z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij (UL L 255, str. 22) – Poseben poklic zobozdravnika, ki je ločen od poklica zdravnika – Dopustnost nacionalne zakonodaje, ki uvaja skupno univerzitetno izobraževanje za študente medicine in študente zobozdravstva – Dopustnost zakonodaje, ki privede do tega, da imajo zdravniki in zobozdravniki enako specializacijo

      Izrek

               1.

                           (a)

                           Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/36/ES z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1137/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da država članica uvede specialistično usposabljanje, ki spada tako na medicinsko kot na zobozdravstveno področje in katerega naziv ne ustreza nazivom, ki so v zvezi s to državo članico navedeni v Prilogi V k tej direktivi. Tako specialistično usposabljanje je lahko dostopno tako osebam z dokončanim zgolj osnovnim medicinskim usposabljanjem kot osebam z dokončanim in potrjenim študijem v okviru zgolj osnovnega zobozdravstvenega usposabljanja.

                           (b)

                           Nacionalno sodišče mora preveriti,

                                       —

                                       ali navedeno specialistično usposabljanje, če ne izpolnjuje zahtev iz členov 24 in 34 navedene direktive glede osnovnega medicinskega ali zobozdravstvenega usposabljanja, ne vodi do podelitve dokazila o osnovnem medicinskem usposabljanju ali dokazila o osnovnem zobozdravstvenem usposabljanju in

                                       —

                                       ali dokazilo, podeljeno po dokončanju navedenega specialističnega usposabljanja, ne omogoča opravljanja osnovnega poklica zdravnika ali zobozdravnika osebam, ki nimajo dokazila o osnovnem medicinskem oziroma zobozdravstvenem usposabljanju.

               2.

               Direktivo 2005/36, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 1137/2008, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da specialistično usposabljanje na zobozdravstvenem področju zajema predmete z medicinskega področja.

      (1)  UL C 26, 26.1.2013.


title: Zadeva T-304/06: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 9. julija 2008 – Reber proti UUNT – Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli (Mozart) ( Znamka Skupnosti – Postopek za ugotovitev ničnosti – Besedna znamka Skupnosti Mozart – Predmet spora – Absolutni razlog za zavrnitev – Opisni značaj – Obveznost obrazložitve – Legitimno pričakovanje – Enako obravnavanje – Načelo zakonitosti – Člen 7(1)(c), člen 51(1)(a), člen 73, prvi stavek, in člen 74(1) Uredbe (ES) št. 40/94 )

text:
               15.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/48

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 9. julija 2008 – Reber proti UUNT – Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli (Mozart)
   (Zadeva T-304/06) (1)

   („Znamka Skupnosti - Postopek za ugotovitev ničnosti - Besedna znamka Skupnosti Mozart - Predmet spora - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisni značaj - Obveznost obrazložitve - Legitimno pričakovanje - Enako obravnavanje - Načelo zakonitosti - Člen 7(1)(c), člen 51(1)(a), člen 73, prvi stavek, in člen 74(1) Uredbe (ES) št. 40/94“)
   (2008/C 209/84)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Paul Reber GmbH & Co. KG (Bad Reichenhall, Nemčija) (zastopnik: O. Spuhler, odvetnikt)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: G. Schneider, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka pred Sodiščem prve stopnje: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG (Kilchberg, Švica) (zastopnika: R. Lange in G. Hild, odvetnika)
   Predmet
   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 8. septembra 2006 (zadeva R 97/2005-2) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med družbama Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG in Paul Reber GmbH & Co. KG.
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Družba Paul Reber GmbH & Co. KG nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasil Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT).

               3)

               Družba Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 326, 30.12.2006.


title: Zadeva C-255/02: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne  21. februarja 2006  (predlog za sprejetje predhodne odločbe VAT and Duties Tribunal, London) — Halifax plc, Leeds Permanent Development Services Ltd, County Wide Property Investments Ltd proti Commissioners of Customs & Excise (Šesta Direktiva o DDV — Člen 2, točka 1, člen 4(1) in (2), člen 5(1) in člen 6(1) — Gospodarska dejavnost — Dobava blaga — Opravljanje storitev — Zloraba — Transakcije, katerih edini cilj je pridobitev davčne ugodnosti)

text:
               3.6.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/1

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 21. februarja 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe VAT and Duties Tribunal, London) — Halifax plc, Leeds Permanent Development Services Ltd, County Wide Property Investments Ltd proti Commissioners of Customs & Excise
   (Zadeva C-255/02) (1)

   (Šesta Direktiva o DDV - Člen 2, točka 1, člen 4(1) in (2), člen 5(1) in člen 6(1) - Gospodarska dejavnost - Dobava blaga - Opravljanje storitev - Zloraba - Transakcije, katerih edini cilj je pridobitev davčne ugodnosti)
   (2006/C 131/01)
   Jezik postopka: angleščina
   Predložitveno sodišče
   VAT and Duties Tribunal, London
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Halifax plc, Leeds Permanent Development Services Ltd, County Wide Property Investments Ltd

      Tožena stranka: Commissioners of Customs & Excise
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — VAT and Duties Tribunal, London — Razlaga Direktive 77/388/EGS: Šesta direktiva Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih — Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1) — Transakcije, opravljene z edinim namenom pridobitve davčne ugodnosti — Transakcije brez neodvisnega gospodarskega cilja
   Izrek

               1)

               Transakcije, kot so te v postopku v glavni stvari, so dobave blaga ali storitev in gospodarska dejavnost v smislu člena 2, točka 1, člena 4(1) in (2), člena 5(1) in člena 6(1) Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih — Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS), kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 95/7/ES z dne 10. aprila 1995, če izpolnijo objektivna merila, na katerih ti pojmi temeljijo, celo če se izvedejo z edinim ciljem pridobiti davčno ugodnost, pri čemer ne zasledujejo nobenega gospodarskega cilja.

               2)

               Šesto direktivo je treba razlagati tako, da nasprotuje pravici davčnega zavezanca, da odbije plačani vstopni davek, kadar transakcije, na katerih temelji ta pravica, pomenijo zlorabo.
               Ugotovitev o obstoju zlorabe zahteva, na eni strani, da imajo sporne transakcije za rezultat pridobitev davčne ugodnosti, katere dodelitev bi nasprotovala cilju, ki ga zadevne določbe zasledujejo, čeprav so bili pogoji, predvideni s temi določbami Šeste direktive in nacionalne zakonodaje, ki prenaša to direktivo, formalno izpolnjeni. Po drugi strani bi moralo tudi iz vrste objektivnih dejavnikov izhajati, da imajo sporne transakcije za cilj pridobiti davčno ugodnost.

               3)

               Kadar se ugotovi obstoj zlorabe, je treba transakcije, vpletene v zlorabo, ponovno opredeliti, tako da se vzpostavi položaj, kot bi obstajal, če ne bi bilo transakcij, ki pomenijo navedeno zlorabo.

      (1)  UL C 233, 28.9.2002.


title: Zadeva T-400/16: Tožba, vložena 27. julija 2016 – Maximum Play/EUIPO (MAXPLAY)

text:
               10.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 371/11

         Tožba, vložena 27. julija 2016 – Maximum Play/EUIPO (MAXPLAY)
   (Zadeva T-400/16)
   (2016/C 371/13)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Maximum Play, Inc. (San Francisco, Kalifornija, Združene države) (zastopnik: M. Graf, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Evropske unije „MAXPLAY“ – prijava registracije št. 14 047 963

      Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 26. maja 2016 v zadevi R 2273/2015-4

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajana tožbena razloga

               —

               Kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe št. 207/2009;

               —

               prejšnja znamka Evropske unije ter nacionalne registracije in nacionalna prijava se niso ustrezno upoštevale.


title: Zadeva T-177/08: Tožba, vložena 13. maja 2008 – Schräder proti UUNT – Hansson (Sumost 01)

text:
               5.7.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/45

         Tožba, vložena 13. maja 2008 – Schräder proti UUNT – Hansson (Sumost 01)
   (Zadeva T-177/08)
   (2008/C 171/85)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Ralf Schräder (Lüdinghausen, Nemčija) (zastopnika: T. Leidereiter in W.-A. Schmidt, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Skupnosti za rastlinske sorte

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Jørn Hansson (Søndersø, Danska)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba odbora za pritožbe tožene stranke z dne 4. decembra 2007 (št. A 005/2007) naj se razveljavi;

               —

               Stroške postopka naj se naloži toženi stranki.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj za žlahtniteljsko pravico v Skupnosti: Tožeča stranka.

      Zadevna žlahtniteljska pravica v Skupnosti:„Sumost 01“ (prijava žlahtniteljske pravice št. 2001/1758).

      Imetnik nasprotujoče žlahtniteljske pravice v Skupnosti: Jørn Hansson.

      Nasprotujoča žlahtniteljska pravica v Skupnosti:„Lemon Symphony“.

      Odločba Urada Skupnosti za rastlinske sorte, ki se je izpodbijala pred odborom za pritožbe: Zavrnitev prijave žlahtniteljske pravice v Skupnosti.

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe.
   Navajani tožbeni razlogi:

               —

               Kršitev člena 59(2) Uredbe (ES) št. 1239/95 (1), ker tožeča stranka ni bila pravilno vabljena, da se udeleži ustne obravnave;

               —

               Kršitev člena 75 Uredbe (ES) št. 2100/94 (2), ker se je izpodbijana odločba opirala na razloge in dokaze, o katerih se tožeča stranka ni mogla izjaviti;

               —

               kršitev člena 81(2) in 48 Uredbe št. 2100/94 zaradi domnevne pristranskosti delavca tožene stranke, na katerega izjave so se upoštevale pri odločbi;

               —

               kršitev člena 60 Uredbe št. 1239/95, ker ni bila sprejeta odločba o ustnem zaslišanju delavca tožene stranke;

               —

               kršitev člena 62 Uredbe št. 2100/94 zaradi nezadostne in nepravilne vsebinske presoje razlikovalnega učinka;

               —

               kršitev člena 48 Uredbe št. 2100/94 zaradi domnevne pristranskosti enega od članov odbora za pritožbe.

      (1)  Uredba Komisije (ES) št. 1239/95 z dne 31. maja 1995 o uvedbi izvedbenih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 2100/94 v zvezi s postopki, ki potekajo na Uradu Skupnosti za rastlinske sorte (UL L 121, 1.6.1995, str. 37).

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 2100/94 z dne 27. julija 1994 o žlahtniteljskih pravicah v Skupnosti (UL L 227, 1.9.1994, str. 1).


               9.3.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 73/20

         Tožba skupine DB Schenker proti Nadzornemu organu Efte, vložena 17. novembra 2016
   (Zadeva E-14/11 STROŠKI)
   (2017/C 73/10)
   Podjetja Schenker North AB, Schenker Privpak AB in Schenker Privpak AS (skupaj „skupina DB Schenker“), ki jih zastopa Jon Midthjell, odvetnik iz odvetniške pisarne Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, NO-0151 Oslo, Norveška, so 17. novembra 2016 pri Sodišču Efte vložila tožbo proti Nadzornemu organu Efte.
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj sklene:

               1.

               Skupni znesek stroškov, ki jih mora Nadzorni organ Efte plačati podjetjem Schenker North AB, Schenker Privpak AB in Schenker Privpak AS, se določi na 183 951 EUR.

               2.

               Na ta znesek se zaračunajo zamudne obresti od datuma vročitve tega sklepa strankam do datuma dejanskega plačila. Uporabi se obrestna mera, izračunana na podlagi obrestne mere, ki jo Evropska centralna banka uporablja za svoje glavne operacije refinanciranja in ki velja na prvi koledarski dan meseca, v katerem se izteče rok za plačilo, povečana za tri in pol odstotne točke.

         Pravna podlaga in dejansko stanje ter navedeni tožbeni razlogi:

               —

               Tožeče stranke, skupaj „skupina DB Schenker“, izvajajo poslovne dejavnosti po kopnem, morju in železnici na ozemlju Norveške, Švedske in Danske. Skupina DB Schenker je bila tožeča stranka v zadevi E-14/11, ki je pred Sodiščem Efte potekala zoper Nadzorni organ Efte.

               —

               Člen 70(1) Poslovnika Sodišča Efte določa:

                  „Če nastane spor glede stroškov, ki se lahko povrnejo, Sodišče na predlog zadevne stranke in po opredelitvi nasprotne stranke odloči s sklepom.“

               —

               V sodbi v zadevi E-14/11 je Sodišče Efte Nadzornemu organu Efte naložilo plačilo stroškov, ki so nastali tožeči stranki.


title: Zadeva T-198/06: Tožba, vložena 21. julija 2006 — Rathscheck Schiefer und Dach-Systeme in drugi proti Komisiji

text:
               30.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/8

         Tožba, vložena 21. julija 2006 — Rathscheck Schiefer und Dach-Systeme in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-198/06)
   (2006/C 237/16)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Tožeče stranke: Rathscheck Schiefer und Dach-Systeme KG (Mayen, Nemčija), Nikolaus Theis Nachf. Böger GmbH (Bundenbach, Nemčija) in I.B. Rathscheck Söhne KG Moselschiefer-Bergwerke (Mayen, Nemčija) (zastopnica: T. Risse, Rechtsanwältin)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožečih strank
   Razglasitev ničnosti člena 1 Odločbe Komisije z dne 8. marca 2006 o državni pomoči št. C 31/2004 (prej NN 53/2004) Nemčije družbi Magog Schiefergruben GmbH & Co. KG.
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeče stranke izpodbijajo člen 1 Odločbe Komisije K (2006) 641 konč. z dne 8. marca 2006, v katerem je Komisija odločila, da je pomoč, ki jo je Nemčija odobrila družbi Schiefergruben Magog GmbH & Co. KG, tožečim strankam konkurenčni družbi, na podlagi člena 87(3)(c) ES delno združljiva s skupnim trgom.
   Tožeče stranke so sodelovale v formalnem postopku preizkusa Komisije.
   Tožeče stranke v obrazložitvi svoje tožbe uveljavljajo kršitev Uredbe Komisije (ES) št. 70/2001 z dne 12. januarja 2001 o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES pri pomoči za majhna in srednje velika podjetja (UL L 10, str. 33) v različici Uredbe Komisije (ES) št. 364/2004 z dne 25. februarja 2004 (UL L 63, str. 22).
   Po navedbah tožečih strank naj bi možnost dodelitve pomoči v skladu s členoma 5a in 5b Uredbe št. 70/2001 obstajala le, če bi novi proizvodni postopek, katerega uvedba je bila s pomočjo subvencionirana, predstavljal predkonkurenčni razvoj. Zatrjujejo, da naj v dani povezavi ne bi šlo za to, ker subvencionirani prototip nima značaja inovacije.
   Tožeče stranke poleg tega svojo tožbo utemeljujejo s tem, da možnost dodelitve pomoči na podlagi člena 4 Uredbe št. 70/2001 ne obstaja. Ta naj bi obstajala, če bi subvencioniran proizvodni postopek predstavljal bistveno spremembo v primerjavi z dosedanjim proizvodnim postopkom. Ta predpostavka naj tu ne bi bila izpolnjena, saj naj bi delovna faza proizvodnega procesa ostala enaka.


title: Zadeva T-294/06: Tožba, vložena 20. oktobra 2006 — Nordmilch proti UUNT

text:
               16.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 310/23

         Tožba, vložena 20. oktobra 2006 — Nordmilch proti UUNT
   (Zadeva T-294/06)
   (2006/C 310/45)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Nordmilch eG (Zeven, Nemčija) (zastopnik: R. Schneider, Avocat)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               naj se razveljavi odločba četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 9. avgusta 2006 v postopku R 746/2004-4 v delu, v katerem je ta zavrnila pritožbo tožeče stranke

               —

               UUNT naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe

      Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka „Vitality“ za proizvode in storitve iz razredov 29, 30, 32, 33 in 43 (prijava št. 2 835 684).

      Odločba preizkuševalca: Delna zavrnitev prijave.

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe.

      Navajani tožbeni razlogi: Razlog izključitve iz člena 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (1) ne nasprotuje varstvu prijavljene znamke, saj to zadevni javnosti omogoča, da neposredno ugotovi poreklo proizvodov, ki so varovani s takšno znamko, in da te proizvode loči od proizvodov drugih podjetij.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL 1994, L 11, str. 1).


title: Zadeva T-607/11: Sklep Splošnega sodišča z dne 7. marca 2013 – Henkel in Henkel France proti Komisiji (Tožba za razglasitev ničnosti — Zahteva francoskega organa za varstvo konkurence, da se mu posredujejo nekateri dokumenti iz spisa Komisije v zvezi s postopkom na področju konkurence, ki se nanaša na evropski trg proizvajalcev domačih detergentov — Uporaba v okviru nacionalnega postopka, ki se nanaša na sektor detergentov v Franciji — Prenehanje pravnega interesa — Ustavitev postopka — Nedopustnost)

text:
               4.5.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/20

         Sklep Splošnega sodišča z dne 7. marca 2013 – Henkel in Henkel France proti Komisiji
   (Zadeva T-607/11) (1)

   (Tožba za razglasitev ničnosti - Zahteva francoskega organa za varstvo konkurence, da se mu posredujejo nekateri dokumenti iz spisa Komisije v zvezi s postopkom na področju konkurence, ki se nanaša na evropski trg proizvajalcev domačih detergentov - Uporaba v okviru nacionalnega postopka, ki se nanaša na sektor detergentov v Franciji - Prenehanje pravnega interesa - Ustavitev postopka - Nedopustnost)
   2013/C 129/40
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Henkel AG & Co. KGaA (Düsseldorf, Nemčija) in Henkel France (Boulogne Billancourt, Francija) (zastopniki: R. Polley, T. Kuhn, F. Brunet in É. Paroche, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: N. Khan in P.J. Van Nuffel, zastopnika)

      Intervenientka v podporo tožečih strank: Kraljevina Danska (zastopnik: C. Vang, zastopnik)

      Predmet

   Predlog za sprejetje začasnih ukrepov v zvezi s Sklepom Komisije z dne 30. septembra 2011 (zadeva COMP/39.579 – detergenti za gospodinjstvo – in zadeva 09/0007 F), s katerim je bila zavrnjena zahteva francoskega organa za varstvo konkurence, da se mu v okviru zadeve 09/0007 F, ki se nanaša na francoski sektor detergentov, posreduje več dokumentov, sestavljenih v zadevi COMP/39.579.

      Izrek

               1.

               O prvem delu tožbenega predloga, ki se nanaša na razglasitev ničnosti Sklepa Evropske komisije, ki naj bi bil vsebovan v njenem dopisu z dne 30. septembra 2011, naslovljenem na francoski organ za varstvo konkurence, ni treba odločiti.

               2.

               V preostalem delu se tožba zavrne.

               3.

               O predlogu družb Unilever PLC in Unilever NV za intervencijo ni treba odločiti.

               4.

               Tožeči stranki, družbi Henkel AG & Co. KGaA in Henkel France, nosita svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Komisija, vključno s stroški postopka za izdajo začasne odredbe v zadevi T-607/11 R. Kraljevina Danska nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 25, 28.1.2012.


title: Zadeva T-95/16: Tožba, vložena 1. marca 2016 – Aydin/EUIPO – Kaporal France (ROYAL & CAPORAL)

text:
               2.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 156/52

         Tožba, vložena 1. marca 2016 – Aydin/EUIPO – Kaporal France (ROYAL & CAPORAL)
   (Zadeva T-95/16)
   (2016/C 156/70)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Savas Aydin (Pantin, Francija) (zastopnik: F. Watrin, odvetnica)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Kaporal France (Marseille, Francija)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Skupnosti „ROYAL & CAPORAL“ – Prijava št. 12 587 663

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 11. decembra 2015 v zadevi R 867/2015-2

      Tožbeni predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               EUIPO naloži, naj registrira znamko ROYAL & CAPORAL (zahteva za registracijo št.: 12587663),

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-234/14: Tožba, vložena 11. aprila 2014 – Mammoet Salvage proti Komisiji

text:
               16.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 184/37

         Tožba, vložena 11. aprila 2014 – Mammoet Salvage proti Komisiji
   (Zadeva T-234/14)
   2014/C 184/59
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Mammoet Salvage BV (Rotterdam, Nizozemska) (zastopnika: P. Kuypers in A. Schadd, odvetnika)

      Toženi stranki: Evropska Unija, ki jo zastopa Evropska Komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka predlaga,

               —

               da se najprej ugotovi, da sta Evropska unija in/ali Evropska komisija ostali nedejavni;

               —

               podredno, Evropski uniji in/ali Evropski komisiji naj se naloži, da tožeči stranki plača dolgovane zneske;

               —

               podpodredno, Evropski uniji in/ali Evropski komisiji naj se naloži, da tožeči stranki plača odškodnino;

               —

               v vseh treh primerih naj se postopek v skladu s členom 77 Poslovnika Splošnega sodišča prekine, potem ko je tožeča stranka dobila arbitražno odločbo;

               —

               Evropski uniji in/ali Evropski komisiji naj se naloži stroške, ki so nastali v sporu, vključno z izvensodnimi stroški.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki je bilo leta 2010 v okviru Evropskega razvojnega sklada oddano naročilo za odpravo 74 ladijskih razbitin v pristanišču v Mavretaniji. Za financiranje pogodbe, sklenjene med Mavretanijo in tožečo stranko, je v imenu Evropske komisije jamčil veleposlanik in vodja delegacije Evropske unije v Mavretaniji. Zaradi tega poroštva tožena stranka ni postala pogodbena stranka, temveč je prevzela obveznost, da bo plačala opravljene dejavnosti.
   V podporo svoji tožbi tožeča stranka navaja tri tožbene razloge:

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na nedelovanje tožene stranke
               Pogodba, sklenjena med tožečo stranko in Mavretanijo vsebuje določbo, v skladu s katero obveznosti plačila Unije prenehajo najkasneje osemnajst mesecev po koncu obdobja za izvedbo naročila. Tožeča stranka je 4. decembra 2013 Mavretanijo in delegacijo Evropske unije zaprosila za podaljšanje tega roka. Na to prošnjo po ukrepanju naj se tožena stranka ne bi odzvala.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na poroštvo za financiranje pogodbe s strani Evropske komisije
               Tožeča stranka meni, da je naročilo izpolnjeno in zato zahteva, da se toženi stranki naloži plačilo odprtih računov, to je zneskov, ki jih dolguje za delo, ki ga je opravila zanjo.

               3.

               Tretji tožbeni razlog se nanaša na nepogodbeno jamstvo Evropske unije
               V primeru, da bi Splošno sodišče menilo, da se je plačilno obdobje, ki velja za Evropsko unijo, izteklo, tožeča stranka zahteva, da se toženi stranki naloži plačilo odškodnine v višini dolgovanega zneska.
               Nadalje zahteva, da se ugotovi, da je tožena stranka kršila njene pravice s tem, ko je vključila strokovnjake, s čemer je nastala nepogodbena škoda.


title: Zadeva T-379/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. septembra 2012 – Italija proti Komisiji (Državne pomoči — Oprostitev plačila trošarin za plinsko olje, ki se uporablja za ogrevanje rastlinjakov — Odločba, s katero je shema pomoči razglašena za nezdružljivo s skupnim trgom in je naloženo vračilo pomoči — Obveznost obrazložitve — Selektivnost — Vpliv na trgovino med državami članicami — Škodovanje konkurenci — Direktiva 92/81/EGS — Direktiva 2003/96/ES — Smernice Skupnosti o državni pomoči za varstvo okolja)

text:
               20.10.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/7

         Sodba Splošnega sodišča z dne 13. septembra 2012 – Italija proti Komisiji
   (Zadeva T-379/09) (1)

   (Državne pomoči - Oprostitev plačila trošarin za plinsko olje, ki se uporablja za ogrevanje rastlinjakov - Odločba, s katero je shema pomoči razglašena za nezdružljivo s skupnim trgom in je naloženo vračilo pomoči - Obveznost obrazložitve - Selektivnost - Vpliv na trgovino med državami članicami - Škodovanje konkurenci - Direktiva 92/81/EGS - Direktiva 2003/96/ES - Smernice Skupnosti o državni pomoči za varstvo okolja)
   2012/C 319/10
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Italijanska republika (zastopniki: F. Arena, G. Palmieri in F. Varrone, avvocati dello Stato)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: B. Stromsky in D. Grespan, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2009/944/ES z dne 13. julija 2009 o shemah državnih pomoči C 6/04 (prej NN. 70/01) in C 5/05 (prej NN 71/04), ki jih Italija izvaja za pridelovalce v rastlinjakih (oprostitev plačila trošarin za plinsko olje, ki se uporablja za ogrevanje rastlinjakov) (UL L 327, str. 6).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Italijanski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 282, 21.11.2009.


title: Zadeva C-396/04: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Republiki Finski, vložena dne 20. septembra 2004

text:
               6.11.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 273/21

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Republiki Finski, vložena dne 20. septembra 2004
   (Zadeva C-396/04)
   (2004/C 273/39)
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata M. Huttunen in K. Simonsson, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, je dne 20. septembra 2004 na Sodišče Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Republiki Finski.
   Komisija Evropskih skupnosti Sodišču predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da Republika Finska, s tem da ni sprejela zakonskih, podzakonskih in upravnih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2001/96/ES z dne 4. decembra 2001 (1) o določitvi usklajenih zahtev in postopkov za varno nakladanje in razkladanje ladij za prevoz razsutega tovora, oziroma s tem, da o sprejemu omenjenih predpisov ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;

               2.

               Republiki Finski naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Rok, določen za prenos omenjene direktive, je potekel 5. avgusta 2003.

      (1)  UL L 13, 16.1.2002, str. 9.


title: Zadeva F-43/13: Tožba, vložena 8. maja 2013 – ZZ in drugi proti EIB

text:
               20.7.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 207/61

         Tožba, vložena 8. maja 2013 – ZZ in drugi proti EIB
   (Zadeva F-43/13)
   2013/C 207/106
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ in drugi (zastopnik: L. Levi, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska investicijska banka

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti sklepov v plačilnih listih za mesec februar 2013, s katerimi je bila letna prilagoditev plač za leto 2013 omejena na 1,8 % in razglasitev ničnosti poznejših plačilnih list. Predlog naj se instituciji naloži plačilo odškodnine z obrestmi za domnevno utrpljeno premoženjsko in nepremoženjsko škodo.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Sklep v plačilnih listah tožečih strank za mesec februar 2013, s katerim je bila letna prilagoditev plač za leto 2013 omejena na 1,8 %, in torej podobni sklepi v poznejših plačilnih listah naj se razglasijo za nične;

               —

               obvestili, ki jih je tožena stranka, naslovila na tožeče stranke z dne 5. februarja 2013 in 15. februarja 2013, naj se po potrebi razglasita za nični;

               —

               toženi stranki naj se naloži, da vsaki tožeči stranki za povračilo premoženjske škode plača (i) razliko do plače, izračunane z uporabo letne prilagoditve za leto 2013, torej 1,8-odstotno povečanje za obdobje od 1. januarja 2013 do 31. decembra 2013; (ii) razliko v plači zaradi vpliva uporabe letne prilagoditve 1,8 % za leto 2013 na znesek plač, ki bodo izplačane od januarja 2014; (iii) zamudne obresti na razliko do dolgovane plače do njenega popolnega poplačila, pri čemer se zamudna obrestna mera izračuna na osnovi obrestne mere, ki jo je za glavne posle refinanciranja za zadevno obdobje določila Evropska centralna banka, povečane za tri odstotne točke in (iv) odškodnino z obrestmi za izgubo kupne moči, pri čemer je celotna premoženjska škoda ocenjena na približno 30 000 EUR za vsako tožečo stranko;

               —

               toženi stranki naj se naloži, da vsaki tožeči stranki plačati 1 000 EUR za povrnitev nematerialne škode;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-367/04 P: Sklep Sodišča (četrti senat) z dne  21. februarja 2006  — Deutsche Post AG, DHL Express (Italija) Srl, nekdanji DHL International Srl proti Komisiji Evropskih skupnosti, Italijanski republiki, Poste Italiane SpA (Pritožba — Pomoči, ki so jih italijanske oblasti dodelile v korist Poste Italiane)

text:
               1.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 154/2

         Sklep Sodišča (četrti senat) z dne 21. februarja 2006 — Deutsche Post AG, DHL Express (Italija) Srl, nekdanji DHL International Srl proti Komisiji Evropskih skupnosti, Italijanski republiki, Poste Italiane SpA
   (Zadeva C-367/04 P) (1)

   (Pritožba - Pomoči, ki so jih italijanske oblasti dodelile v korist Poste Italiane)
   (2006/C 154/03)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Deutsche Post AG, DHL Express (Italija) Srl, nekdanji DHL International Srl (zastopnika: J. Sedemund in T. Lübbig, avocats)

      Druge stranke v postopku: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: V. Kreuschitz in M. Niejahr, zastopnika), Italijanska republika (zastopnika: I. Braguglia, zastopnik, in D. Del Gaizo, avocat), Poste Italiane SpA (zastopniki: A. Sandulli, Fratini in B. O'Connor, avocats)
   Predmet
   Pritožba zoper sklep Sodišča prve stopnje (drugi razširjeni senat) z dne 27. maja 2004 v zadevi Deutsche Post in DHL International proti Komisiji (T-358/02), s katerim je bila tožba za razglasitev ničnosti odločbe Komisije 2002/782/ES z dne 12. marca 2002 o državnih pomočeh, ki jih je Italija dodelila v korist Poste Italiane SpA (prejšnja Ente Poste Italiane) (UL L 282, str. 29), zavrnjena kot nedopustna.
   Izrek

               1)

               Pritožba se zavrne.

               2)

               Deutsche Post AG in DHL Express (Italy) Srl, prej DHL International Srl, se naloži plačilo stroškov postopka.

               3)

               Italijanska republika nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 284, 20.11.2004.


title: Zadeva C-475/12: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 30. aprila 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Fővárosi Törvényszék (prej Fővárosi Bíróság) – Madžarska) – UPC DTH Sàrl proti Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnökhelyettese (Sektor za telekomunikacije — Elektronska komunikacijska omrežja in storitve — Svoboda opravljanja storitev — Člen 56 PDEU — Direktiva 2002/21/ES — Čezmejno zagotavljanje paketa radijskih in televizijskih programov — Pogojni dostop — Pristojnost nacionalnih regulativnih organov — Registracija — Obveznost ustanovitve)

text:
               24.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 194/3

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 30. aprila 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Fővárosi Törvényszék (prej Fővárosi Bíróság) – Madžarska) – UPC DTH Sàrl proti Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnökhelyettese
   (Zadeva C-475/12) (1)

   ((Sektor za telekomunikacije - Elektronska komunikacijska omrežja in storitve - Svoboda opravljanja storitev - Člen 56 PDEU - Direktiva 2002/21/ES - Čezmejno zagotavljanje paketa radijskih in televizijskih programov - Pogojni dostop - Pristojnost nacionalnih regulativnih organov - Registracija - Obveznost ustanovitve))
   2014/C 194/04
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Fővárosi Törvényszék (prej Fővárosi Bíróság)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: UPC DTH Sàrl

      Tožena stranka: Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnökhelyettese

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Fővárosi Törvényszék (prej Fővárosi Bíróság) – Razlaga člena 56 PDEU in člena 2(c) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 349), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009 o spremembi direktiv 2002/21/ES o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve, 2002/19/ES o dostopu do elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajočih naprav ter o njihovem medomrežnem povezovanju in 2002/20/ES o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (UL L 337, str. 37) – Družba, ustanovljena v državi članici, ki trži pakete radijskih in televizijskih programov prek satelita, in ki storitve opravlja za stranko s sedežem v drugi državi članici Unije – Nacionalna ureditev države članice, v kateri prebivajo naslovniki navedenih storitev, ki opravljanje storitev dovoljuje le podjetjem s sedežem na njenem ozemlju – Pristojnost nacionalnih zakonodajnih organov države članice, v kateri prebivajo naslovniki navedenih storitev

      Izrek

               1.

               Člen 2(c) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009, je treba razlagati tako, da je treba storitev, s katero ponudnik storitve proti plačilu zagotavlja pogojni dostop do programskega paketa, ki vsebuje storitve radijske in avdiovizualne radiodifuzije in ki se prenaša po satelitu, šteti za „elektronsko komunikacijsko storitev“ v smislu člena 2(c) okvirne direktive.
               Okoliščina, da ta storitev vključuje sistem s pogojnim dostopom, v smislu člena 2(e a) in (f) Direktive 2002/21, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140, na to ne vpliva.
               Operaterja, ki izvaja storitve, kot je ta v postopku v glavni stvari, je treba šteti za izvajalca elektronskih komunikacijskih storitev v smislu Direktive 2002/21, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140.

               2.

               V okoliščinah, kot so te v postopku v glavni stvari, storitev, s katero se proti plačilu zagotavlja pogojni dostop do programskega paketa, ki vsebuje storitve radijske in avdiovizualne radiodifuzije in ki se prenaša po satelitu, pomeni opravljanje storitev v smislu člena 56 PDEU.

               3.

               Postopki nadzora elektronskih komunikacijskih storitev, kot je ta v postopku v glavni stvari, spadajo v pristojnost organov države članice, v kateri prebivajo naslovniki navedenih storitev.

               4.

               Člen 56 PDEU je treba razlagati tako, da:

                           —

                           ne nasprotuje temu, da države članice podjetjem, ki na njihovem ozemlju zagotavljajo elektronske komunikacijske storitve, kot so te v postopku v glavni stvari, naložijo obveznost, da te storitve registrirajo, če ravnajo v skladu z zahtevami, določenimi v členu 3 Direktive 2002/20/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (Direktiva o odobritvi), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140 in

                           —

                           nasprotuje temu, da morajo podjetja, ki želijo zagotavljati elektronske komunikacijske storitve, kot so te v postopku v glavni stvari, v državi članici, ki ni država članica, na ozemlju katere imajo sedež, tam ustanoviti podružnico ali pravni subjekt, ki je ločen od tistega v državi članici izdajateljici.

      (1)  UL C 26, 26.1.2013.


title: Zadeva T-170/08: Sodba Splošnega sodišča z dne 11. septembra 2014 – Komisija proti ID FOS Research (Arbitražna klavzula — Pogodbe o finančni pomoči za projekte na področju industrijskih tehnologij in tehnologij materialov — Povračilo dela izplačanih zneskov — Zamudne obresti)

text:
               27.10.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 380/5

         Sodba Splošnega sodišča z dne 11. septembra 2014 – Komisija proti ID FOS Research
   (Zadeva T-170/08) (1)

   ((Arbitražna klavzula - Pogodbe o finančni pomoči za projekte na področju industrijskih tehnologij in tehnologij materialov - Povračilo dela izplačanih zneskov - Zamudne obresti))
   2014/C 380/05
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: R. Lyal in W. Roels, zastopnika)

      Tožena stranka: ID Fiber Optic Sensing Research (ID FOS Research) (Mol, Belgija (zastopniki: sprva P. Walravens in J. De Wachter, nato P. Walravens in C. Lebon, odvetniki)

      Predmet

   Tožba na podlagi člena 272 PDEU, s katero se predlaga povračilo dela zneskov, ki jih je plačala Komisija, skupaj z zamudnimi obrestmi, ob izvajanju pogodbe št. BRPR-CT95-0099, sklenjene v okviru posebnega programa za raziskovanje in tehnološki razvoj, vključno s predstavitvijo, na področju industrijskih tehnologij in tehnologij materialov (Brite-Euram III).

      Izrek

               1.

               Družba ID Fiber Optic Sensing Research (ID FOS Research) mora Evropski komisiji povrniti znesek v višini 21  599,26 EUR, skupaj z zamudnimi obrestmi:

                           —

                           po letni obrestni meri 4,75 % od 1. julija 2002 do 31. decembra 2002;

                           —

                           po letni obrestni meri 6,75 % od 1. januarja 2003 do dneva razglasitve te sodbe;

                           —

                           po letni obrestni meri, ki se uporabi na podlagi prava Anglije in Walesa, torej trenutno oddelek 17 Judgment Courts Act iz leta 1838, kakor je bil spremenjen, do najvišje letne obrestne mere 6,75 %, od izdaje te sodbe do popolnega poplačila dolga.

               2.

               Družbi ID FOS Research se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 171, 5.7.2008.


title: Zadeva T-287/99: Sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 16. oktobra 2006 — Autobedrijf Nelissen St. Geertruid proti Komisiji

text:
               16.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 310/29

         Sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 16. oktobra 2006 — Autobedrijf Nelissen St. Geertruid proti Komisiji
   (Zadeva T-287/99) (1)

   (2006/C 310/60)

      Jezik postopka: nizozemščina

   Predsednik drugega razširjenega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 63, 4.3.2000.


               29.3.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 72/49

         Tožba Nadzornega organa EFTA proti Kneževini Lihtenštajn, vložena dne 18. decembra 2006
   (Zadeva E-6/06)
   (2007/C 72/24)
   Nadzorni organ EFTA, ki ga zastopata Niels Fenger in Lorna Young, zastopnika za Nadzorni organ EFTA, 35, Rue Belliard, B-1040 Bruselj, je dne 18. decembra 2006 na sodišče EFTA vložil tožbo proti Kneževini Lihtenštajn.
   Vlagatelj zahteva, da Sodišče:

               1.

               ugotovi, da Kneževina Lihtenštajn s tem, ko ni v predpisanem roku sprejela ali obvestila Nadzornega organa o potrebnih ukrepih za izvajanje Akta, navedenega v točki 32g Priloge XX k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2002/49/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. junija 2002 o ocenjevanju in upravljanju okoljskega hrupa), kakor je bil prilagojen Sporazumu EGP s Protokolom 1 k Sporazumu, ni izpolnila svojih obveznosti v skladu s členom 14 tega akta in členom 7 Sporazuma EGP; ter

               2.

               Kneževini Lihtenštajn naloži plačilo stroškov postopka.

         Pravno in dejansko ozadje ter tožbeni razlogi, navedeni v podporo:

               —

               Zadeva se nanaša na neizvajanje direktive o okoljskem hrupu.

               —

               V predhodnem postopku Lihtenštajn ni ugovarjal, da do izteka roka ni sprejel potrebnih ukrepov za zagotovitev izvajanja direktive.


title: Zadeva T-843/14: Sklep Splošnega sodišča z dne 15. februarja 2016 – Gascogne Sack Deutschland in Gascogne/Evropska unija

text:
               18.4.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 136/44

         Sklep Splošnega sodišča z dne 15. februarja 2016 – Gascogne Sack Deutschland in Gascogne/Evropska unija
   (Zadeva T-843/14) (1)

   (2016/C 136/62)
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik tretjega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 56, 16.2.2015.


title: Zadeva F-102/06: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 14. februarja 2007 — Geert Haelterman in drugi proti Komisiji

text:
               14.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/57

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 14. februarja 2007 — Geert Haelterman in drugi proti Komisiji
   (Zadeva F-102/06) (1)

   (2007/C 82/122)

      Jezik postopka: francoščina

   Predsednik drugega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 261, 28.10.2006, str. 35.


title: Zadeva C-493/15: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 16. marca 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione – Italija) – Agenzia delle Entrate/Marco Identi (Predhodno odločanje — Obdavčenje — Davek na dodano vrednost — Člen 4(3) PEU — Šesta direktiva — Državne pomoči — Postopek odpisa dolgov fizičnim osebam v stečaju (esdebitazione) — Neizterljivost dolgov, ki izhajajo iz DDV)

text:
               15.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 151/7

         Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 16. marca 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione – Italija) – Agenzia delle Entrate/Marco Identi
   (Zadeva C-493/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Obdavčenje - Davek na dodano vrednost - Člen 4(3) PEU - Šesta direktiva - Državne pomoči - Postopek odpisa dolgov fizičnim osebam v stečaju (esdebitazione) - Neizterljivost dolgov, ki izhajajo iz DDV))
   (2017/C 151/10)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Corte suprema di cassazione

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnik: Agenzia delle Entrate

      Nasprotna stranka: Marco Identi

      Izrek

   Pravo Unije, natančneje člen 4(3) PEU, člena 2 in 22 Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero ter pravila s področja državnih pomoči, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da se dolgovi, ki izhajajo iz davka na dodano vrednost, razglasijo za neizterljive na podlagi uporabe nacionalne ureditve, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, s katero je določen postopek odpisa dolgov, v skladu s katerim lahko sodišče pod nekaterimi pogoji dolgove fizične osebe, ki ob koncu stečajnega postopka, ki je bil voden v zvezi s to osebo, ostanejo neplačani, razglasi za neizterljive.

      (1)  UL C 406, 7.12.2015.


title: Zadeva T-226/08: Tožba, vložena 13. junija 2008 – Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel proti UUNT – Schwarzbräu (Alaska)

text:
               30.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/47

         Tožba, vložena 13. junija 2008 – Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel proti UUNT – Schwarzbräu (Alaska)
   (Zadeva T-226/08)
   (2008/C 223/83)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH (Ebersburg, Nemčija) (zastopnik: P. Wadenbach, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Schwarzbräu GmbH (Zusmarshausen, Nemčija)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razveljavi naj se odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 8. aprila 2008 (številka zadeve R 1124/2004-4);

               —

               znamka Skupnosti št. 505 503 „Alaska“ naj se zaradi obstoja absolutnih razlogov za zavrnitev registracije popolnoma izbriše;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka;

               —

               podredno, ugotovi naj se ničnost znamke Skupnosti št. 505 503 „Alaska“ vsaj za naslednje proizvode: „mineralne vode in sodavice ter druge brezalkoholne pijače iz razreda 32“.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: besedna znamka Alaska za proizvode iz razreda 32 (znamka Skupnosti št. 505 503)

      Imetnik znamke Skupnosti: Schwarzbräu GmbH

      Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Odločba oddelka za izbris: delna ugoditev predlogu za ugotovitev ničnosti zadevne znamke

      Odločba odbora za pritožbe: razveljavitev izpodbijane odločbe in zavrnitev predloga za ugotovitev ničnosti zadevne znamke

      Navedeni tožbeni razlogi: kršitev člena 7(1)(b), (c) in (g) Uredbe (ES) št. 40/94 (1).

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL 1994, L 11, str. 1).


title: Zadeva C-648/13: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 30. junija 2016 – Evropska komisija/Republika Poljska (Neizpolnitev obveznosti države — Okolje — Vodna politika Evropske unije — Direktiva 2000/60/ES — Spremljanje ekološkega in kemijskega stanja površinskih voda — Načrti upravljanja povodja)

text:
               12.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 335/2

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 30. junija 2016 – Evropska komisija/Republika Poljska
   (Zadeva C-648/13) (1)

   ((Neizpolnitev obveznosti države - Okolje - Vodna politika Evropske unije - Direktiva 2000/60/ES - Spremljanje ekološkega in kemijskega stanja površinskih voda - Načrti upravljanja povodja))
   (2016/C 335/02)
   Jezik postopka: poljščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: K. Herrmann in E. Manhaeve, agenta)

      Tožena stranka: Republika Poljska (zastopniki: B. Majczyna, K. Majcher in M. Drwięcki, agenti)

      Izrek

               1.

               Republika Poljska s tem, ko ni v celoti ali pravilno prenesla členov 2, točke 19, 20, 26 in 27, 8(1), 9(2), 10(3) in 11(5) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike, kakor je bila spremenjena z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2008/32/ES z dne 11. marca 2008, ter točk 1.3, 1.3.4, 1.3.5, 1.4 in 2.4.1 iz Priloge V k navedeni direktivi in dela A, točke od 7.2 do 7.10 iz Priloge VII k isti direktivi, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi teh določb in člena 24 te direktive.

               2.

               Republiki Poljski se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 45, 15.2.2014.


title: Zadeva C-222/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo 18. junija 2009 Naczelny Sąd Administracyjny (Republika Poljska) — Kronospan Mielec sp. z o.o. proti Dyrektor Izby Skarbowej w Rzeszowie

text:
               12.9.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 220/18

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo 18. junija 2009 Naczelny Sąd Administracyjny (Republika Poljska) — Kronospan Mielec sp. z o.o. proti Dyrektor Izby Skarbowej w Rzeszowie
   (Zadeva C-222/09)
   2009/C 220/32
   Jezik postopka: poljščina

      Predložitveno sodišče

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Kronospan Mielec sp. z o.o.

      Tožena stranka: Dyrektor Izby Skarbowej w Rzeszowie

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba ureditev iz člena 9(2)(e) Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih — Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS) (UL L 145, 13.6.1977, str. 1, kot je bila spremenjena; v nadaljevanju: Šesta direktiva) oziroma iz člena 56(1)(c) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (v nadaljevanju Direktiva 2006/112/ES) ki zdaj ureja to področje, razlagati tako, da se v teh členih navedene storitve inženirjev, ki jih ti opravljajo za davčnega zavezanca, ki izvaja naročilo, v katerem so zajete te storitve, za prejemnika storitev s sedežem v drugi državi članici, obdavčijo v kraju, v katerem je sedež gospodarske dejavnosti prejemnika (naročnika) storitve ali njegova stalna poslovna enota, ali pa je treba domnevati, da se te storitve kot dejavnosti s področja znanosti v skladu s členom 9(2)(c), prva alinea, Šeste direktive (postal člen 52(a) Direktive 2006/112/ES) obdavčijo tam, kjer se dejansko opravijo, ob predpostavki, da gre pri teh storitvah za dela, ki zajemajo raziskovanje in merjenje emisij, ki so urejene v predpisih s področja varstva okolja, vključno z raziskavami v zvezi z emisijami ogljikovega dioksida (CO2) in trgovanjem z emisijami tega plina, s pripravo in nadzorom dokumentacije v zvezi s temi deli, analizo morebitnih virov onesnaženj, ki se izvajajo z namenom pridobivanja novih izkušenj in tehnoloških znanj, namenjenih proizvodnji novih materialov, proizvodov in naprav ter uporabi novih tehnoloških postopkov v produkcijskih procesih?


title: Zadeva F-108/11: Sklep Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 25. aprila 2012 – Oprea proti Komisiji (Javni uslužbenci — Javni natečaj — Nepripustitev k natečaju — Predhodni postopek — Nepravilna izvedba — Očitna nedopustnost)

text:
               23.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 184/21

         Sklep Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 25. aprila 2012 – Oprea proti Komisiji
   (Zadeva F-108/11) (1)

   (Javni uslužbenci - Javni natečaj - Nepripustitev k natečaju - Predhodni postopek - Nepravilna izvedba - Očitna nedopustnost)
   2012/C 184/44
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Valentin Oprea (Bruselj, Belgija) (zastopnika: A. Fratini in F. Filpo, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: M. J. Currall in B. Eggers, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe komisije javnega natečaja EPSO/AD/198/10, v skladu s katero se tožeče stranke ne pripusti k navedenemu natečaju zaradi domnevnega pomanjkanja poklicnih izkušenj.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot očitno nedopustna.

               2.

               V. Oprea nosi vse stroške.

      (1)  UL C 25, 28.1.2012, str. 69.


title: Zadeva C-173/06: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Commissione tributaria regionale di Genova  3. aprila 2006  — Agrover srl proti Agenzia Dogane Circoscrizione Doganale di Genova

text:
               17.6.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 143/25

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Commissione tributaria regionale di Genova 3. aprila 2006 — Agrover srl proti Agenzia Dogane Circoscrizione Doganale di Genova
   (Zadeva C-173/06)
   (2006/C 143/46)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predložitveno sodišče
   Commissione tributaria regionale di Genova
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Agrover srl

      Tožena stranka: Agenzia Dogane Circoscrizione Doganale di Genova
   Vprašanje za predhodno odločanje

               1)

               Ali se lahko člen 216 Carinskega zakonika Skupnosti (Uredba EGS št. 2913/92 (1) z dne 12. oktobra 1992) uporabi v primeru, kadar se za blago Skupnosti (riž), predhodno izvoženo v postopku aktivnega oplemenitenja s potrdilom EUR1 v tretjo državo (s katero je bil sklenjen sporazum, ki predvideva uporabo preferencialne tarifne obravnave), uporabijo uvozne carine ob ponovnem naknadnem kompenzacijskem uvozu istega blaga (enakega) iz tretje države, ki s Skupnostjo ni sklenila sporazuma?

               2)

               Ali lahko carinski organi dajatve, določene v členu 216 Carinskega zakonika Skupnosti, če niso bile zaračunane v okviru kompenzacijskega uvoza, zahtevajo naknadno, in ali vendarle ne gre za primer oprostitve iz člena 220 tega zakonika?

      (1)  UL L 302, str. 1.


title: Zadeva T-625/11: Tožba, vložena 2. decembra 2011 – BSH proti UUNT (ecoDoor)

text:
               4.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/39

         Tožba, vložena 2. decembra 2011 – BSH proti UUNT (ecoDoor)
   (Zadeva T-625/11)
   2012/C 32/77
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (München, Nemčija) (zastopnik: S. Biagosch, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 22. septembra 2011 v zadevi R 340/2011-1 razveljavi;

               —

               UUNT naloži plačilo njegovih stroškov in stroškov tožeče stranke.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „ecoDoor“ za proizvode iz razredov 7, 9 in 11

      Odločba preizkuševalca: zavrnitev prijave

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe (ES) št. 207/2009, ker zadevna znamka Skupnosti ni le opisna, temveč ima razlikovalni učinek.


title: Zadeva T-138/06: Tožba, vložena  5. maja 2006  — Nasuf proti Svetu

text:
               15.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 165/30

         Tožba, vložena 5. maja 2006 — Nasuf proti Svetu
   (Zadeva T-138/06)
   (2006/C 165/61)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Taher Nasuf (Manchester, Združeno kraljestvo) (Zastopnika: N. Garcia, Solicitor, S. Cox, Barrister)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije
   Predlogi tožeče stranke

               —

               člen 2 Uredbe Sveta (ES) št. 881/2002 z dne 27. maja 2002 kot je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 561/2003 z dne 27. marca 2003 in Uredbo Komisije (ES) št. 246/2006 z dne 10. februarja 2006 in navedba tožeče stranke v Prilogi I, naj se razglasi za nična;

               —

               Svetu naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve, na katere se sklicuje tožeča stranka, so enake tistim, na katere se sklicuje v zadevi Al-Faqih proti Svetu, T-135/06.


               29.10.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 271/27

         Volitve predsednika Sodišča za uslužbence
   (2005/C 271/51)
   Dne 6. oktobra 2005 so sodniki Sodišča za uslužbence v skladu s členom 3 Sklepa Sveta z dne 22. julija 2005 o imenovanju sodnikov Sodišča za uslužbence Evropske unije (1) in člena 4(1) Priloge I k Protokolu o Statutu Sodišča (2) za predsednika navedenega sodišča izvolili G. Mahoneya, za obdobje od 6. oktobra 2005 do 5. oktobra 2008.

      (1)  UL L 197 z dne 28. julija 2005, str. 28.

      (2)  UL L 333 z dne 9. novembra 2004, str. 9.


title: Zadeva T -254/05: Tožba Fachvereinigung Mineralfaserindustrie e.V. Deutsche Gruppe der EURIMA — European Insulation Manfacturers Association proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 6. julija 2005

text:
               17.9.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 229/26

         Tožba Fachvereinigung Mineralfaserindustrie e.V. Deutsche Gruppe der EURIMA — European Insulation Manfacturers Association proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 6. julija 2005
   (Zadeva T -254/05)
   (2005/C 229/57)
   Jezik postopka: nemščina
   Fachvereinigung Mineralfaserindustrie e.V. Deutsche Gruppe der EURIMA — European Insulation Manfacturers Association, Düsseldorf (Nemčija), ki jo zastopa Schmidt-Kötters, odvetnik, je na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti dne 6. julija 2005 vložila tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično Odločbo Komisije z dne 11. februarja 2005 o državnih pomočeh N 260b/2004 — Nemčija — Podaljšanje programa pospeševanja uporabe izolacijskih materialov iz obnovljenih surovin (Državna pomoč N 694/2002 — Nemčija)

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka izpodbija Odločbo Komisije z dne 11. februarja 2005 v zadevi C (2005) 379, ki se nanaša na državne pomoči N 260/b/2004-Nemčija. V izpodbijani odločbi je Komisija menila, da je podaljšanje programa pospeševanja uporabe izolacijskih materialov iz obnovljenih surovin (državna pomoč N 694/2002 — Nemčija) združljivo s Pogodbo ES.
   Tožeča stranka uveljavlja, da je izpodbijana odločba v nasprotju z obveznostjo obrazložitve iz člena 253 Pogodbe ES, saj ne obrazloži, zakaj naj bi ukrep imel očitne prednosti za okolje. Poleg tega tožeča stranka graja, da navedena odločba ne preizkusi trditev, ki jih je Sodišče prve stopnje navajalo v visečem postopku, ki se nanaša na prvotno odločbo.
   Nadalje tožeča stranka uveljavlja, da se izpodbijana odločba nanaša na nično prvotno odločbo, saj je ta v nasprotju z bistvenimi obličnostnimi določbami.
   Naprej tožeča stranka trdi, da odločba Komisije, ukrep naj bi bil v skladu s členom 87(3)(c) Pogodbe ES zaradi očitnih prednosti za okolje združljiv s skupnim trgom, temelji na nepopolnih ugotovitvah dejstev.
   Končno tožeča stranka graja, da izpodbijana odločba brez stvarno utemeljenega razloga postavlja v slabši položaj izolacijske materiale, ki jih je Komisija označila kot „tradicionalna“, še posebej mineralne izolacijske materiale, vendar tudi izolacijske materiale iz obnovljenih surovin, ki ne razpolagajo z znakom kakovosti natureplus. Po mnenju tožeče stranke je odločba tako v nasprotju z načelom sorazmernosti in prepovedjo diskriminacije in s tem s temeljnimi načeli prava Skupnosti.


title: Zadeva C-451/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 8. oktobra 2012 vložilo Audiencia Provincial de Salamanca (Španija) – Josune Esteban Garcia

text:
               22.12.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 399/12

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 8. oktobra 2012 vložilo Audiencia Provincial de Salamanca (Španija) – Josune Esteban Garcia
   (Zadeva C-451/12)
   2012/C 399/20
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Audiencia Provincial de Salamanca

      Stranka v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Josune Esteban Garcia

      Vprašanje za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člene 4, 12, 114 in 169 Pogodbe in člen 38 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ob upoštevanju Direktive 93/13 (1) in sodne prakse Sodišča v zvezi z visoko ravnjo varstva interesov potrošnikov ter polnega učinka direktiv in načel enakovrednosti in učinkovitosti razlagati tako, da omogočajo Audiencia Provincial kot nacionalnemu pritožbenemu sodišču, da odloča o pritožbi zoper sklep prvostopenjskega sodišča, s katerim je določeno, da je sodišče, na območju katerega je stalno prebivališče tožene stranke, krajevno pristojno za odločanje o odškodninski tožbi, ker naj tožeča stranka ne bi izpolnila obveznosti iz pogodbe, sklenjene po internetu, čeprav ni pravne podlage za to?

      (1)  Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288).


title: Zadeva T-119/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. septembra 2012 – Protégé International proti Komisiji ( „Konkurenca — Zloraba prevladujočega položaja — Trg irskega whiskeyja — Odločba o zavrnitvi pritožbe — Neobstoj interesa Skupnosti“ )

text:
               20.10.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/6

         Sodba Splošnega sodišča z dne 13. septembra 2012 – Protégé International proti Komisiji
   (Zadeva T-119/09) (1)

   (Konkurenca - Zloraba prevladujočega položaja - Trg irskega whiskeyja - Odločba o zavrnitvi pritožbe - Neobstoj interesa Skupnosti)
   2012/C 319/09
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Protégé International Ltd (London, Združeno kraljestvo) (zastopnik: D. Shefet, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: F. Castillo de la Torre, A. Biolan in A. Antoniadis, zastopniki)

      Intervenientka v podporo tožene stranke: Pernod Ricard SA (Pariz, Francija) (zastopnika: A. Choffel in S. Hautbourg, odvetnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2009) 505 z dne 23. januarja 2009 (zadeva COMP/39414 – Protégé International proti Pernod Ricard), ki je bila sprejeta na podlagi člena 7(2) Uredbe Komisije (ES) št. 773/2004 z dne 7. aprila 2004 v zvezi z vodenjem postopkov Komisije v skladu s členoma 81 [ES] in 82 [ES] (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 3, str. 81) in s katero je bila zaradi neobstoja interesa Skupnosti zavrnjena pritožba, ki jo je tožeča stranka vložila v zvezi s kršitvami člena 82 ES, ki naj bi jih storila družba Pernod Ricard.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družba Protégé International Ltd nosi svoje stroške in stroške Evropske komisije.

               3.

               Družba Pernod Ricard SA nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 113, 16.5.2009.


title: Zadeva C-300/11: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 4. junija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Združeno kraljestvo) – ZZ proti Secretary of State for the Home Department (Prosto gibanje oseb — Direktiva 2004/38/ES — Odločba o prepovedi vstopa državljanu Evropske unije v državo članico iz razlogov javne varnosti — Člen 30(2) navedene direktive — Obveznost obvestitve zadevnega državljana o razlogih iz te odločbe — Razkritje, ki je v nasprotju z interesi državne varnosti — Temeljna pravica do učinkovitega sodnega varstva)

text:
               3.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 225/7

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 4. junija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Združeno kraljestvo) – ZZ proti Secretary of State for the Home Department
   (Zadeva C-300/11) (1)

   (Prosto gibanje oseb - Direktiva 2004/38/ES - Odločba o prepovedi vstopa državljanu Evropske unije v državo članico iz razlogov javne varnosti - Člen 30(2) navedene direktive - Obveznost obvestitve zadevnega državljana o razlogih iz te odločbe - Razkritje, ki je v nasprotju z interesi državne varnosti - Temeljna pravica do učinkovitega sodnega varstva)
   2013/C 225/10
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: ZZ

      Tožena stranka: Secretary of State for the Home Department

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Razlaga člena 30(2) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EGS (UL L 158, str. 77) v luči člena 346(1)(a) PDEU – Pravica do učinkovitega sodnega varstva – Odločba o prepovedi vstopa državljanu države članice v drugo državo članico iz razlogov javne varnosti – Obveznost obvestitve zadevnega državljana o razlogih za prepoved vstopa, čeprav je po mnenju odgovornih organov tako razkritje v nasprotju z interesi državne varnosti

      Izrek

   L Člena 30(2) in 31 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EGS ob upoštevanju člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da zahtevata, da pristojno nacionalno sodišče poskrbi za to, da se to, da pristojni nacionalni organ zainteresirane osebe ne obvesti natančno in v celoti o razlogih, na katerih temelji odločba, sprejeta v skladu s členom 27 te direktive, in dokazih v zvezi z njo, omeji na tisto, kar je nujno potrebno, in da jo o bistvu navedenih razlogov vsekakor obvesti na način, ki ustrezno upošteva nujno zaupnost dokazov.

      (1)  UL C 252, 27.8.2011.


title: Zadeva T-329/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 19. septembra 2012 – Fraas proti UUNT (Karirasti vzorec v črni, sivi, beige in temno rdeči barvi) ( „Znamka Skupnosti — Prijava figurativne znamke Skupnosti, upodobljene s karirastim vzorcem v črni, sivi, beige in temno rdeči barvi — Absolutni razlog za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Členi 7(1)(b), 75 in 76(1) Uredbe (ES) št. 207/2009“ )

text:
               27.10.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 331/20

      Sodba Splošnega sodišča z dne 19. septembra 2012 – Fraas proti UUNT (Karirasti vzorec v črni, sivi, beige in temno rdeči barvi)
      (Zadeva T-329/10) (1)

      (Znamka Skupnosti - Prijava figurativne znamke Skupnosti, upodobljene s karirastim vzorcem v črni, sivi, beige in temno rdeči barvi - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Členi 7(1)(b), 75 in 76(1) Uredbe (ES) št. 207/2009)
      (2012/C 331/33)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Nemčija) (zastopnika: R. Kunze in G. Würtenberger, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: sprva B. Schmidt, nato D. Walicka, zastopnika)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 7. junija 2010 (zadeva R 191/2010-4) v zvezi z zahtevo za registracijo figurativnega znaka, ki je upodobljen s karirastim vzorcem v črni, sivi, beige in temno rdeči barvi, kot znamke Skupnosti.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  V. Fraas GmbH se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 288, 23.10.2010.


title: Zadeva T-474/08: Tožba, vložena 31. oktobra 2008 – Umbach proti Komisiji

text:
               7.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/37

         Tožba, vložena 31. oktobra 2008 – Umbach proti Komisiji
   (Zadeva T-474/08)
   (2009/C 32/73)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Dieter C. Umbach (zastopnik: M. Stephani, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba tožene stranke z dne 2. septembra 2008 SG.E.3/MV/psi D(2008) 6991 naj se razglasi za nično.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka izpodbija odločbo Komisije, s katero ji je bil zavrnjen popoln in neomejen dostop do dokumentov, povezanih s programom TACIS in pogodbo TACIS, katere stranka je bila. Trdi, da je dostop do dokumentov bistvenega pomena za njeno obrambo v okviru tožbe za vračilo izplačanih zneskov, ki jo je zaradi odpovedi pogodbe TACIS zoper njo vložila Komisija.
   V utemeljitev svoje tožbe tožeča stranka zatrjuje kršitev splošnih načel prava Skupnosti, predvsem načel dobrega upravljanja in poštenega sojenja, saj mora imeti kot zainteresirana stranka možnost popolnega in neomejenega dostopa do dokumentov, ki so potrebni za njeno obrambo in poznejše uveljavljanje lastnih zahtevkov zoper Komisijo.
   Tožena stranka poleg tega zatrjuje, da pravica do popolnega in neomejenega dostopa do dokumentov izhaja tudi iz Uredbe (ES) št. 1049/2001 (1), predvsem ker naj bi Komisija nepravilno uporabila diskrecijsko pravico, ki jo ima na podlagi členov 4 in 9 te uredbe.

      (1)  Uredba (ES) št. 1049/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL L 145, str. 43).


title: Zadeva T-148/05: Tožba Comunidad Autónoma de Madrid in Madrid, Infraestructuras del Transporte (MINTRA) proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 11. aprila 2005

text:
               11.6.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 143/41

         Tožba Comunidad Autónoma de Madrid in Madrid, Infraestructuras del Transporte (MINTRA) proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 11. aprila 2005
   (Zadeva T-148/05)
   (2005/C 143/77)
   Jezik postopka: španščina
   Comunidad Autónoma de Madrid in Madrid, Infraestructuras del Transporte (MINTRA), s sedežem v Madridu, ki ju zastopajo Cani Fernández Vicién, David Ortega Peciña in Julio Sabater Marotias, abogados, sta dne 11. aprila 2005 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložili tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeči stranki Sodišču prve stopnje predlagata, naj:

               —

               Odločbo Komisije razglasi za nično in

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Ta tožba je vložena zoper odločbo tožene stranke, ki je MINTRA v skladu z „EVROPSKIM SISTEMOM RAČUNOV — ESR 95“ (ESR 95) iz Priloge A k Uredbi Sveta (ES) št. 2223/96 z dne 25. junija 1996 o Evropskem sistemu nacionalnih in regionalnih računov v Skupnosti (1) uvrstila v splošni sektor „javna uprava“. ESR 95 določa metodologijo glede standardov, opredelitev, klasifikacij in računovodskih pravil, ki jih države članice uporabljajo za pripravo svojih računovodskih izkazov in nacionalnih ekonomskih statistik. Ta računovodski sistem se ravno tako uporablja v okviru postopka glede čezmernega primanjkljaja.
   MINTRA je oseba javnega prava Občine Madrid, odvisna od Consejería de Transportes e Infraestructuras. Je pravna oseba in ima lastno premoženje kot tudi popolno poslovno sposobnost. Neodvisno od Občine Madrid se lahko tudi zadolži.
   V utemeljitev svoje tožbe tožeča stranka očita:

               —

               kršitev različnih pravil ESR 95 o uvrstitvi institucionalnih enot kot „tržnih“ ali „netržnih“ oseb.

               —

               kršitev načela zaupanja v pravo, kolikor iz izpodbijane odločbe izhaja, da je SUES v celoti spremenil prejšnjo razvrstitev MINTRE, sporočeno v pismu z dne 14. februarja 2003. Ta uvrstitev se je zgodila po odločitvi SUES, ko je v podobni zadevi enako odločilo glede avstrijske osebe javnega prava Bundesimmobiliengesellschaft. S tem v zvezi je treba opozoriti, da ima izpodbijana odločba za tožečo stranko in MINTRA izjemno hude finančne posledice, ker bo dolg osebe javnega prava vključen v računovodske izkaze Občine Madrid. Poleg tega bi MINTRA lahko bila prisiljena odstopiti od že sklenjenih pogodbe v okviru načrta razširitve omrežja mestne železnice, ki ga je Občina Madrid pripravila na podlagi razvrstitve iz februarja 2003.

               —

               kršitev obveznosti obrazložitve, ker se izpodbijana odločba med drugim ne sklicuje niti na pravno podlago niti na dejstva na katerih temelji.

      (1)  UL L 310, 30.11.1996, str. 1.


title: Zadeva T-330/01: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 27. septembra 2006 — Akzo Nobel proti Komisiji ( Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Natrijev glukonat — Člen 81 ES — Globa — Člen 15(2) Uredbe št. 17 — Smernice o načinu določanja glob — Načelo sorazmernosti — Obveznost obrazložitve )

text:
               2.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 294/41

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 27. septembra 2006 — Akzo Nobel proti Komisiji
   (Zadeva T-330/01) (1)

   („Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Natrijev glukonat - Člen 81 ES - Globa - Člen 15(2) Uredbe št. 17 - Smernice o načinu določanja glob - Načelo sorazmernosti - Obveznost obrazložitve“)
   (2006/C 294/86)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Akzo Nobel NV (Arnhem, Nizozemska) (zastopniki: sprva M. van Empel in C. Swaak, nato C. Swaak, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: A. Whelan, A. Bouquet in W. Wils, zastopniki, skupaj s H. van der Woudom, odvetnik)
   Predmet
   Predlog za razglasitev ničnosti členov 3 in 4 Odločbe Komisije C(2001) 2931 končna z dne 2. oktobra 2001 v zvezi s postopkom izvajanja člena 81 Pogodbe ES in člena 53 Sporazuma EGP (COMP/E-1/36.756 — Natrijev glukonat), v delu, kjer zadevajo tožečo stranko, ali podredno, zmanjšanja globe, naložene tožeči stranki.
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Akzo Nobel NV nosi plačilo stroškov postopka.

      (1)  UL C 68, 16.3.2002.


title: Zadeva C-598/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de Primera Instancia n° 1 de Jerez de la Frontera (Španija) 16. novembra 2015 – Banco Santander, S.A./Cristobalina Sánchez López

text:
               1.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/32

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de Primera Instancia no 1 de Jerez de la Frontera (Španija) 16. novembra 2015 – Banco Santander, S.A./Cristobalina Sánchez López
   (Zadeva C-598/15)
   (2016/C 038/45)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Juzgado de Primera Instancia no 1de Jerez de la Frontera

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Banco Santander, S.A.

      Tožena stranka: Cristobalina Sánchez López

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je zakonodaja, kakršna je nacionalna in ki določa postopek, kot je ta iz člena 250(1), točka 7, Ley de Enjuiciamiento Civil (zakon o civilnem postopku), ki nacionalno sodišče zavezuje k izdaji sodbe, s katero se odredi izročitev stanovanja, ki je predmet izvršbe, osebi, ki ji je bilo to stanovanje domaknjeno v postopku zunajsodne izvršbe, in v katerem glede na veljavno ureditev iz člena 129 Ley Hipotecaria (zakon o hipotekah) v različici, kot izhaja iz zakona 1/2000 z dne 8. januarja 2000 in členov od 234 do 236(o) Reglamento Hipotecario (uredba o hipotekah) v različici, kot izhaja iz Real Decreto 290/1992 (kraljeva uredba 290/1992), ni bilo možnosti ne za sodni nadzor nepoštenih pogojev po uradni dolžnosti ne za učinkovito ugovarjanje dolžnika iz takega razloga, bodisi v okviru zunajsodne izvršbe bodisi v ločenem sodnem postopku, v nasprotju z navedenimi določbami Direktive 93/13 (1) in njenimi cilji?

               2.

               Ali je določba, kakršna je peta prehodna določba zakona 1/2013, na podlagi katere lahko notar prekine postopek zunajsodne izvršbe na podlagi hipoteke, ki je bil ob uveljavitvi zakona 1/2013 že v teku, le če potrošnik izkaže, da je vložil tožbo zaradi nepoštenosti pogoja iz pogodbe o hipotekarnem posojilu, ki je podlaga za zunajsodno prodajo ali za določitev dolgovanega zneska v izvršbi, in če je potrošnik to ločeno tožbo vložil v roku enega meseca od objave zakona 1/2013, ne da bi obstajala določba o tem, da mora biti potrošnik o tem roku osebno obveščen, ter vsekakor preden je notar odredil domik nepremičnine, v nasprotju z navedenimi določbami Direktive 93/13 in njenimi cilji?

               3.

               Ali je treba navedene določbe Direktive 93/13, cilj, ki ga ta direktiva uresničuje, in obveznost, ki jo nalaga nacionalnim sodiščem, da po uradni dolžnosti preučijo nepoštenost pogojev iz potrošniških pogodb, ne da bi moral potrošnik to predlagati, razlagati tako, da nacionalnemu sodišču dopuščajo, da v postopkih, kot je ta iz člena 250(1), točka 7, Ley de Enjuiciamiento Civil, ali v postopku „zunajsodne prodaje“, urejenem v členu 129 Ley Hipotecaria, ne uporabijo nacionalnega prava, če to pravo ne dopušča tega sodnega nadzora po uradni dolžnosti, in sicer glede na jasnost določb zadevne direktive ter večkrat ponovljeno stališče Sodišča glede obveznosti nacionalnih sodišč, da po uradni dolžnosti nadzorujejo obstoj nepoštenih pogojev v sporih, ki se nanašajo na potrošniške pogodbe?

               4.

               Ali je nacionalna določba, kot je člen 129 Ley Hipotecaria v različici, kot izhaja iz zakona 1/2013, ki v zvezi s postopki zunajsodne izvršbe na podlagi hipoteke proti potrošnikom kot edino učinkovito sredstvo za varstvo pravic potrošnikov, ki jih priznava Direktiva 93/13, določa zgolj možnost, da notar opozori na obstoj nepoštenih pogojev, ali pa možnost, da potrošnik, proti kateremu teče zunajsodna izvršba, v ločenem sodnem postopku vloži tožbo, preden notar odredi domik nepremičnine, ki je predmet izvršbe, v nasprotju z navedenimi določbami Direktive 93/13 in njenimi cilji?

               5.

               Ali je nacionalna ureditev, kot je člen 129 Ley hipotecaria v različici, kot izhaja iz zakona 1/2013, in členi od 234 do 236 Reglamento Hipotecario v različici, kot izhaja iz Real Decreto 290/1992, ki vzpostavlja postopek zunajsodne izvršbe pogodb o hipotekarnih posojilih, sklenjenih med prodajalci in potrošniki, v katerem ni nobene možnosti za sodni nadzor nepoštenih pogojev po uradni dolžnosti, v nasprotju z navedenimi določbami Direktive 93/13 in njenimi cilji?

      (1)  Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288.