title: Zadeva T-397/21: Tožba, vložena 7. julija 2021 – BNP Paribas/EOR

text:
               23.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 338/35

      Tožba, vložena 7. julija 2021 – BNP Paribas/EOR
      (Zadeva T-397/21)
      (2021/C 338/45)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: BNP Paribas (Pariz, Francija) (zastopniki: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi in M. Dalon, odvetniki)

         Tožena stranka: Enotni odbor za reševanje

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  na podlagi člena 263 PDEU razglasi ničnost sklepa št. SRB/ES/2021/22 z dne 14. aprila 2021 o izračunu predhodnih prispevkov v ESR za leto 2021 v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

                  —

                  na podlagi člena 277 PDEU ugotovi, da se ne uporabljajo naslednje določbe Uredbe EMR, Izvedbene uredbe in Delegirane uredbe:

                              —

                              členi 69(1), 69(2), 70(1) in 70(2)(a) in (b) Uredbe EMR;

                              —

                              členi 4(2), 6 in 7 Delegirane uredbe ter Priloga I k tej uredbi;

                              —

                              člen 4 Izvedbene uredbe;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja osem tožbenih razlogov, ki so v bistvu enaki ali podobni tožbenim razlogom, navedenim v okviru zadeve T-383/21, Banque postale/EOR.


title: Zadeva T-398/21: Tožba, vložena 6. julija 2021 – Ryanair in Ryanair Sun/Komisija

text:
               23.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 338/36

      Tožba, vložena 6. julija 2021 – Ryanair in Ryanair Sun/Komisija
      (Zadeva T-398/21)
      (2021/C 338/46)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeči stranki: Ryanair DAC (Swords, Irska), Ryanair Sun S.A. (Varšava, Poljska) (zastopniki: F.-C. Laprévote, E. Vahida, V. Blanc, S. Rating in I.-G Metaxas-Maranghidis, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

                  —

                  Sklep tožene stranke z dne 22. decembra 2020 v zvezi z državno pomočjo SA.59158 – Poljska – COVID-19 – Pomoč družbi LOT (1) razglasi za ničen, in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata pet razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: tožena stranka je napačno uporabila Začasni okvir za ukrepe državne pomoči v podporo gospodarstvu ob izbruhu COVID-19. Natančneje, tožena stranka ni dokazala, da je družba LOT upravičena do pomoči za dokapitalizacijo na podlagi Začasnega okvira, tožena stranka pa naj tudi ne bi preučila, ali so bili poleg dokapitalizacije na voljo drugi ukrepi, ki bi bili bolj primerni in bi povzročali manj izkrivljanja. Tožena stranka je tudi napačno presodila sorazmernost zneska dokapitalizacije, nadomestilo za pomoč in pogoje za izstop države ter elemente pomoči v zvezi z upravljanjem in preprečevanjem neupravičenega izkrivljala konkurence.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: tožena stranka je napačno uporabila člen 107(3)(b) PDEU, ker je menila, da bi ta člen lahko bil pravna podlaga za utemeljitev pomoči. Dalje, tožena stranka ni ugotovila, da je bila pomoč potrebna, ustrezna in sorazmerna za odpravo resne motnje v poljskem gospodarstvu, in ni izvedla „preizkusa s tehtanjem“, tj. tehtanje pričakovanih pozitivnih učinkov pomoči v smislu uresničevanja ciljev iz člena 107(3)(b) PDEU in negativnih učinkov pomoči v smislu izkrivljanja konkurence in vpliva na trgovino med državami članicami.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: tožena stranka je kršila posebne določbe PDEU in splošna načela evropskega prava, na katerih temelji liberalizacija zračnega prometa Unije od poznih 80. let prejšnjega stoletja (tj. prepoved diskriminacije, svoboda opravljanja storitev – ki se uporablja za zračni promet v skladu z Uredbo (ES) 1008/2008 (2) – in svoboda ustanavljanja).

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: tožena stranka kljub resnim težavam ni začela formalnega postopka preiskave, poleg tega pa je kršila postopkovne pravice tožeče stranke.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: tožena stranka je kršila svojo obveznost obrazložitve.

         (1)  UL 2021, C 260, str. 10-11.

         (2)  Uredba (ES) št. 1008/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. septembra 2008 o skupnih pravilih za opravljanje zračnih prevozov v Skupnosti (prenovitev) (Besedilo velja za EGP) (UL 2008, L 293, str. 3–20).


title: Zadeva T-401/21: Tožba, vložena 7. julija 2021 – KN/Parlament

text:
               23.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 338/37

      Tožba, vložena 7. julija 2021 – KN/Parlament
      (Zadeva T-401/21)
      (2021/C 338/47)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: KN (zastopnika: M. Casado García-Hirschfeld in M. Aboudi, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropski parlament

         Predlog

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  ugotovi, da je ta tožba dopustna;

                  —

                  razglasi izpodbijano odločbo za nično;

                  —

                  odredi plačilo odškodnine za nepremoženjsko škodo, ki je ex aequo bono ocenjena na 100 000 EUR;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe, vložene zoper Sklep Evropskega parlamenta z dne 28. aprila 2021 o razrešnici glede izvrševanja splošnega proračuna Evropske unije za proračunsko leto 2019, oddelek VI – Evropski ekonomsko-socialni odbor [2020/2145(DEC)] in Resolucijo Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2021 o pripombah, ki so sestavni del zgoraj navedenega sklepa, navaja dva tožbena razloga.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 16(1) PDEU, členov 1 in 8 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, členov 4 in 5 Uredbe 2018/1725 (1) in kršitev načela zaupnosti disciplinskih postopkov in pravosodnih informacij ter člena 10 Uredbe št. 883/2013 (2).

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog se nanaša na kršitev domneve nedolžnosti, načela dobrega upravljanja in načela sorazmernosti.

         (1)  Uredba (EU) 2018/1725 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2018 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah, organih, uradih in agencijah Unije in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 45/2001 in Sklepa št. 1247/2002/ES (UL 2018, L 295, str. 39).

         (2)  Uredba (EU, Euratom) št. 883/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. septembra 2013 o preiskavah, ki jih izvaja Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF), ter razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1073/1999 Evropskega parlamenta in Sveta in Uredbe Sveta (Euratom) št. 1074/1999 (UL 2013, L 248, str. 1).


title: Zadeva T-405/21: Tožba, vložena 7. julija 2021 – Dexia Crédit Local/EOR

text:
               23.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 338/38

      Tožba, vložena 7. julija 2021 – Dexia Crédit Local/EOR
      (Zadeva T-405/21)
      (2021/C 338/48)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Dexia Crédit Local (Pariz, Francija) (zastopnika: H. Gilliams in J.-M. Gollier, odvetnika)

         Tožena stranka: Enotni odbor za reševanje

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi ničnost sklepa Enotnega odbora za reševanje z dne 14. aprila 2021 o izračunu predhodnih prispevkov v enotni sklad za reševanje za leto 2021 z referenčno številko SRB/ES/2021/22;

                  —

                  Enotnemu odboru za reševanje naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja šest tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 69 Uredbe št. 806/2014 s sprejetim sklepom, ker je z njim določena ciljna raven za leto 2021 na osmino 1,35 % kritih vlog.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: nezakonitost Delegirane uredbe št. 2015/63:

                              —

                              zaradi kršitve načela sorazmernosti, ker izračun predhodnih prispevkov v ESR, prvič, ne ustreza ciljem Uredbe št. 806/2014, drugič, ker se z njim ne upošteva, da je tožeča stranka kreditna institucija pod upravljanjem likvidacijske mase, ki ji je priznano državno poroštvo iz za katero načeloma ne bo nikoli uveljavljan ESR, ter tretjič, ker se z njim draži njeno urejeno reševanje;

                              —

                              zaradi kršitve načela enakega obravnavanja, ker se z njo enako obravnavajo institucije pod upravljanjem likvidacijske mase, ki jim je priznano državno poroštvo, in delujoče institucije.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: podredno, EOR je kršil načeli sorazmernosti in enakega obravnavanja iz enakih razlogov, kot so navedeni v drugem tožbenem razlogu, ker s tem, da je za tožečo stranko uporabil določbe Delegirane uredbe št. 2015/63 brez prilagoditve, ni spoštoval teh načel.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: neobstoj preglednosti in obrazložitve, ker informacije, ki so bile zagotovljene, ne omogočajo učinkovitega izvajanja pravice do obrambe.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: neobstoj pravne podlage za člene 5, 69 in 70 Uredbe št. 806/2014, ker so bili sprejeti na podlagi člena 114 PDEU, medtem ko ne gre za približevanje zakonodaje.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: neobstoj pravne podlage za člene 5, 69 in 70 Uredbe št. 806/2014, ker so bili sprejeti na podlagi člena 114 PDEU, medtem ko gre za davčne določbe.


title: Zadeva T-408/21: Tožba, vložena 9. julija 2021 – HB/Komisija

text:
               23.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 338/41

      Tožba, vložena 9. julija 2021 – HB/Komisija
      (Zadeva T-408/21)
      (2021/C 338/51)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: HB (zastopnika: L. Levi in M. Vandenbussche, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  to tožbo razglasi za dopustno in utemeljeno;
                  ter zato

                  —

                  razglasi ničnost sklepov Komisije z dne 5. maja 2021, ki sta bila vročena 10. maja 2021 in ki se nanašata na (i) znesek v višini 4 241 507 EUR (naročilo TACIS/2006/101-510) (glavnica) oziroma 4 674 256,92 EUR (glavnica, skupaj z zamudnimi obrestmi na dan 30. aprila 2021) in na (ii) znesek v višini 1 197 055,86 EUR (naročilo CARDS/2008/166-429) (glavnica) oziroma 1 298 608,85 EUR (glavnica, skupaj z zamudnimi obrestmi na dan 30. aprila 2021), od katerih je treba odšteti 399 825 EUR;

                  —

                  odredi vračilo vseh zneskov, ki jih je Komisija eventualno izterjala na podlagi tega sklepa, skupaj z zamudnimi obrestmi po obrestni meri, ki jo uporablja Evropska centralna banka, povečani za 7 odstotnih točk;

                  —

                  odredi plačilo simbolične odškodnine v višini 1 EUR s pridržkom povečanja zahtevka;

                  —

                  Komisiji naloži plačilo vseh stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog se nanaša na nepristojnost Komisije za sprejetje izpodbijanih sklepov, na neobstoj pravne podlage in na kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj. Tožeča stranka meni, da Komisija ni bila pristojna za sprejetje izpodbijanih sklepov, ki so izvršilni naslov za izterjavo terjatve, za katero Komisija trdi, da jo ima do tožeče stranke, ker v pogodbi, ki ju zavezuje, ni arbitražne klavzule, na podlagi katere bi bili sodišči Unije pristojni za pogodbene spore med njima.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog se nanaša na kršitev finančne uredbe, ker naj Komisija ne bi imela nobene terjatve do tožeče stranke, vsekakor ne nobene terjatve, ki bi bila nesporna.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog se nanaša na bistveno kršitev postopka, kršitev dolžnosti skrbnosti in kršitev načela nepristranskosti, ki so določeni v členu 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Tožeča stranka trdi, da je v izpodbijanem sklepu v utemeljitev začetka postopka izterjave navedeno, da se tožeča stranka ni odzvala na obvestilo o dolgovanem znesku, na opomin in na uradni opomin. Pri tem pa tožena stranka ni navedla, da je tožeča stranka to obvestilo in opomina izpodbijala, ter ni omenila, da se je belgijsko sodišče izreklo za pristojno za odločanje o tožbi, ki je bila vložena pri njem na podlagi dveh pogodb. Tožeča stranka dodaja, da je tožena stranka kršila tudi svojo obveznost obrazložitve, ker ni pojasnila razlogov za svoje ravnanje v obravnavani zadevi. Nazadnje, tožeča stranka meni, da Komisija ni preučila vseh upoštevnih elementov obravnavanega primera skrbno in nepristransko.


title: Zadeva T-418/21: Tožba, vložena 12. julija 2021 – Alauzun in drugi/Komisija in EMA

text:
               23.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 338/42

      Tožba, vložena 12. julija 2021 – Alauzun in drugi/Komisija in EMA
      (Zadeva T-418/21)
      (2021/C 338/52)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Tožeče stranke: Virginie Alauzun (Saint-Cannat, Francija) in 774 drugih tožečih strank (zastopnik: F. Di Vizio, odvetnik)

         Toženi stranki: Evropska komisija, Evropska agencija za zdravila (EMA)

         Predlog

      Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

                  —

                  primarno, za ničen razglasi Izvedbeni sklep Evropske komisije EMEA/H/C/005735/II/0030 z dne 31. maja 2021 zaradi bistvene kršitve postopka in neobrazložitve v okviru pogojnega dovoljenja za promet z zdravilom;

                  —

                  podredno, za nično razglasi mnenje Odbora za zdravila za uporabo v humani medicini Evropske agencije za zdravila (EMA), izdano 28. maja 2021, s katerim je EMA predlagala, naj se izda pogojno dovoljenje za promet z zdravilom za cepivo Comirnaty, ki ga izdelujeta družbi BioNTech in Pfizer;

                  —

                  EMA in Komisiji naloži plačilo vseh stroškov tožečih strank.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeče stranke v utemeljitev tožbe zoper Sklep Komisije z dne z dne 31. maja 2021, s katerim je bilo spremenjeno pogojno dovoljenje za promet z zdravilom za uporabo v humani medicini „Comirnaty – mRNA cepivo proti COVID-19 (s spremenjenimi nukleozidi)“, podeljeno s Sklepom C(2020) 9598(final), navajajo dva tožbena razloga.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: bistvena kršitev postopka in neobrazložitev. Tožeče stranke glede tega trdijo, da v izpodbijanih sklepih ni dokazano, da zadevno cepivo spada na področje uporabe ali ustreza zahtevam členov 2 in 4 Uredbe št. 507/2006 (1). Po njihovih navedbah naj namreč zadevno pogojno dovoljenje za promet z zdravilom ne bi izpolnjevalo zahteve, da gre za nujni primer ali bolezen, ki je potencialno smrtna za zadevno javnost. Tožeče stranke dodajajo, da navedeno dovoljenje prav tako ne more temeljiti na pozitivnem razmerju koristi/tveganja niti pomeniti izpolnitve nezadovoljenih medicinskih potreb. Tožeče stranke nazadnje menijo, da koristi spornega dovoljenja za javno zdravje ne morejo prevladati nad tveganjem tega, da so še vedno potrebni dodatni podatki.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev temeljnih pravic, to je pravice do osebne celovitosti in pravice do življenja, določenih v členih 3 in 2 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

         (1)  Uredba Komisije (ES) št. 507/2006 z dne 29. marca 2006 o pogojnem dovoljenju za promet zdravil za humano uporabo, ki sodijo na področje uporabe Uredbe (ES) št. 726/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (UL 2006, L 92, str. 6).


title: Zadeva T-420/21: Tožba, vložena 12. julija 2021 – Cargolux/Komisija

text:
               23.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 338/43

      Tožba, vložena 12. julija 2021 – Cargolux/Komisija
      (Zadeva T-420/21)
      (2021/C 338/53)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Cargolux Airlines International SA (Cargolux) (Sandweiler, Luksemburg) (zastopnika: G. Goeteyn in E. Aliende Rodríguez, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi dopis Komisije družbi Cargolux z dne 30. aprila 2021 v celoti za ničen;

                  —

                  Uniji, ki jo zastopa Komisija, v skladu s členom 266, prvi odstavek, PDEU naloži plačilo odškodnine za škodo, ki je nastala družbi Cargolux, ker Komisija ni plačala zamudnih obresti in obrestnih obresti, dolgovanih na podlagi sodbe z dne 16. decembra 2015, Cargolux Airlines International SA/Komisija (zadeva T-39/11), in posledično v skladu s členom 266, drugi odstavek, PDEU, členom 268 PDEU in členom 340, drugi odstavek, PDEU te zneske:

                              (a)

                              dolgovane zamudne obresti, to je obresti na znesek 39 900 000 EUR po obrestni meri, ki jo Evropska centralna banka (ECB) uporablja v svojih operacijah glavnega refinanciranja na dan 1. novembra 2010 (in sicer 1 %), povečani za 3,5 odstotne točke, za obdobje med 15. februarjem 2011 in 5. februarjem 2016, kar znese 8 075 972,03 EUR, oziroma po obrestni meri, za katero Splošno sodišče meni, da je primerna; in

                              (b)

                              dolgovane obrestne obresti, to je obresti na znesek dolgovanih zamudnih obresti iz točke (a) za obdobje od 5. februarja 2016 do datuma, ko bo Komisija dejansko opravila plačilo zneska, ki se zahteva v točki (a) (oziroma, če bi Splošno sodišče zavrnilo zahtevek družbe Cargolux, ki se nanaša na tek dolgovanih obrestnih obresti od 5. februarja 2016, vsaj za obdobje od datuma vložitve te tožbe do datuma, ko bo Komisija dejansko plačala znesek, ki se zahteva pod točko (a)), po obrestni meri, ki jo Evropska centralna banka (ECB) uporablja v svojih operacijah glavnega refinanciranja na dan 1. novembra 2010 (in sicer 1 %), povečani za 3,5 odstotne točke, (oziroma po obrestni meri, za katero Splošno sodišče meni, da je primerna);

                  —

                  naloži Komisiji plačilo vseh stroškov, nastalih družbi Cargolux v tem postopku.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog se nanaša na to, da je bilo v zvezi z izpodbijano odločbo, vročeno z dopisom z dne 30. aprila 2021, napačno uporabljeno pravo in jo je treba v skladu s členom 263 PDEU v celoti razglasiti za nično. Tožeča stranka trdi, da je v izpodbijani odločbi napačno ugotovljeno, da je zahtevek družbe Cargolux z dne 2. februarja 2021, ki se nanaša na plačilo dolgovanih zamudnih obresti in obrestnih obresti, zastaral in da je nedopusten.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog se nanaša na to, da je Komisija zaradi kršitve člena 266, prvi odstavek, PDEU dolžna plačati družbi Cargolux odškodnino v višini dolgovanih zamudnih obresti in obrestnih obresti na podlagi nepogodbene odgovornosti v skladu s členom 266, drugi odstavek, PDEU, členom 268 PDEU in členom 340, drugi odstavek, PDEU.


title: Zadeva T-426/21: Tožba, vložena 14. julija 2021 – Assaad/Svet

text:
               23.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 338/44

      Tožba, vložena 14. julija 2021 – Assaad/Svet
      (Zadeva T-426/21)
      (2021/C 338/54)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Nizar Assaad (Bejrut, Libanon) (zastopniki: M. Lester, Barrister, G. Martin in C. Enderby Smith, Solicitors)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije

         Predlog

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj Izvedbeni sklep Sveta (SZVP) 2021/751 z dne 6. maja 2021 (1) in Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2021/743 z dne 6. maja 2021 (2), s katerima se spreminjata vnos 36 Priloge I k Sklepu Sveta 2013/255/SZVP in vnos 36 Priloge II k Uredbi Sveta (EU) št. 36/2012 z dne 18. januarja 2012 (izpodbijana akta), razglasi za nična v delu, v katerem se nanašata na tožečo stranko.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe trdi, da je Svet od leta 2011 večkrat izjavil, da tožeča stranka ni oseba, navedena pod vnosom 36 seznama omejevalnih ukrepov Unije proti Siriji. Svet je z izpodbijanima aktoma poskušal to stališče spremeniti in zdaj, brez kakršne koli utemeljitve oziroma dejanske ali pravne podlage, trdi, da je tožeča stranka dejansko uvrščena na seznam od leta 2011. Tožeča stranka s tožbenimi razlogi za razglasitev ničnosti izpodbija spremembo stališča Sveta v izpodbijanih aktih, ker ta temelji na več napakah pri presoji; je nezakonito retroaktivna in v nasprotju z načelom pravne varnosti; so z njo prekoračena ali zlorabljena pooblastila Sveta; in je v nasprotju z načelom res judicata.

         (1)  UL 2021, L 160, str. 115.

         (2)  UL 2021, L 160, str. 1.


title: Zadeva C-546/18: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 9. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht – Avstrija) – FN, GM, Adler Real Estate AG, HL, Petrus Advisers LLP/Übernahmekommission (Predhodno odločanje – Pravo družb – Ponudbe za prevzem – Direktiva 2004/25/ES – Člen 5 – Obvezna ponudba – Člen 4 – Nadzorni organ – Pravnomočna odločba o ugotovitvi kršitve obveznosti predložitve ponudbe za prevzem – Zavezujoč učinek te odločbe v okviru poznejšega upravnega prekrškovnega postopka, ki ga je začel isti organ – Načelo učinkovitosti prava Unije – Splošna načela prava Unije – Pravica do obrambe – Listina Evropske unije o temeljnih pravicah – Člena 47 in 48 – Pravica do molka – Domneva nedolžnosti – Dostop do neodvisnega in nepristranskega sodišča)

text:
               15.11.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/6

      Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 9. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht – Avstrija) – FN, GM, Adler Real Estate AG, HL, Petrus Advisers LLP/Übernahmekommission
      (Zadeva C-546/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Pravo družb - Ponudbe za prevzem - Direktiva 2004/25/ES - Člen 5 - Obvezna ponudba - Člen 4 - Nadzorni organ - Pravnomočna odločba o ugotovitvi kršitve obveznosti predložitve ponudbe za prevzem - Zavezujoč učinek te odločbe v okviru poznejšega upravnega prekrškovnega postopka, ki ga je začel isti organ - Načelo učinkovitosti prava Unije - Splošna načela prava Unije - Pravica do obrambe - Listina Evropske unije o temeljnih pravicah - Člena 47 in 48 - Pravica do molka - Domneva nedolžnosti - Dostop do neodvisnega in nepristranskega sodišča)
      (2021/C 462/03)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožniki: FN, GM, Adler Real Estate AG, HL, Petrus Advisers LLP

         Tožen organ: Übernahmekommission

         Izrek

      Člena 4 in 17 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/25/ES z dne 21. aprila 2004 o ponudbah za prevzem, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014, v povezavi s pravico do obrambe, ki je zagotovljena s pravom Unije, zlasti pravico do izjave, ter s členoma 47 in 48 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da nasprotujeta praksi države članice, v skladu s katero ima lahko odločba o ugotovitvi kršitve te direktive, ki je postala pravnomočna, v poznejšem postopku za naložitev upravne sankcije kazenske narave zaradi kršitve določbe navedene direktive zavezujoč učinek, ker stranke, na katere se ta postopek nanaša, med predhodnim postopkom ugotavljanja te kršitve niso mogle v celoti uresničevati niti pravice do obrambe, zlasti pravice do izjave, niti pravice do molka ter uveljavljati domneve nedolžnosti glede dejstev, ki bodo pozneje uporabljena v utemeljitev obtožbe, oziroma ne morejo uresničevati pravice do učinkovitega pravnega sredstva zoper tako odločbo pred sodiščem, ki je pristojno za odločanje o dejanskih in pravnih vprašanjih.

         (1)  UL C 427, 26.11.2018.


title: Zadeva C-605/18: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 9. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht – Avstrija) – Adler Real Estate AG, Petrus Advisers LLP, GM/Finanzmarktaufsichtsbehörde (FMA) (Predhodno odločanje – Vrednostni papirji, sprejeti v trgovanje na reguliranem trgu, ki je ali deluje v državi članici – Obveznost preglednosti – Obveščanje o „pomembnih lastniških deležih“, ki so jih „osebe, ki delujejo usklajeno“, pridobile v kapitalu družb – Direktiva 2004/109/ES – Člen 3(1a), četrti pododstavek – Pojem „strožje zahteve“ – Direktiva 2004/25/ES – „Nadzor“, ki ga opravi organ, imenovan v skladu s členom 4 te direktive)

text:
               15.11.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/7

      Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 9. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht – Avstrija) – Adler Real Estate AG, Petrus Advisers LLP, GM/Finanzmarktaufsichtsbehörde (FMA)
      (Zadeva C-605/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Vrednostni papirji, sprejeti v trgovanje na reguliranem trgu, ki je ali deluje v državi članici - Obveznost preglednosti - Obveščanje o „pomembnih lastniških deležih“, ki so jih „osebe, ki delujejo usklajeno“, pridobile v kapitalu družb - Direktiva 2004/109/ES - Člen 3(1a), četrti pododstavek - Pojem „strožje zahteve“ - Direktiva 2004/25/ES - „Nadzor“, ki ga opravi organ, imenovan v skladu s členom 4 te direktive)
      (2021/C 462/04)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: Adler Real Estate AG, Petrus Advisers LLP, GM

         Tožena stranka: Finanzmarktaufsichtsbehörde (FMA)

         Izrek

      Člen 3(1a), četrti pododstavek, točka (iii), Direktive 2004/109/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. decembra 2004 o uskladitvi zahtev v zvezi s preglednostjo informacij o izdajateljih, katerih vrednostni papirji so sprejeti v trgovanje na reguliranem trgu, in o spremembah Direktive 2001/34/ES, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2013/50/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2013, je treba razlagati tako, da nasprotuje ureditvi države članice, ki za imetnike delnic oziroma fizične ali pravne osebe iz člena 10 ali 13 Direktive 2004/109, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2013/50, določa strožje zahteve v smislu tega četrtega pododstavka glede obveščanja o pomembnih lastniških deležih, kot so te, ki so določene z Direktivo 2004/109, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2013/50, pri čemer te strožje zahteve izhajajo iz zakonov in drugih predpisov, sprejetih med drugim v zvezi s ponudbami za prevzem, vendar ne da bi bilo s to ureditvijo pooblastilo za zagotavljanje spoštovanja takih zahtev dodeljeno organu te države članice, imenovanem v skladu s členom 4 Direktive 2004/25/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o ponudbah za prevzem.

         (1)  UL C 445, 10.12.2018.


title: Zadeva C-107/19: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 9. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Obvodní soud pro Prahu 9 – Češka republika) – XR/Dopravní podnik hl. m. Prahy, akciová společnost (Predhodno odločanje – Socialna politika – Direktiva 2003/88/ES – Organizacija delovnega časa – Pojma „delovni čas“ in „čas počitka“ – Odmor, v katerem mora biti zaposleni v pripravljenosti, da v dveh minutah odide na intervencijo – Primarnost prava Unije)

text:
               15.11.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/7

      Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 9. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Obvodní soud pro Prahu 9 – Češka republika) – XR/Dopravní podnik hl. m. Prahy, akciová společnost
      (Zadeva C-107/19) (1)

      (Predhodno odločanje - Socialna politika - Direktiva 2003/88/ES - Organizacija delovnega časa - Pojma „delovni čas“ in „čas počitka“ - Odmor, v katerem mora biti zaposleni v pripravljenosti, da v dveh minutah odide na intervencijo - Primarnost prava Unije)
      (2021/C 462/05)
      Jezik postopka: češčina

         Predložitveno sodišče

      Obvodní soud pro Prahu 9

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: XR

         Tožena stranka: Dopravní podnik hl. m. Prahy, akciová společnost

         Izrek

                  1.

                  Člen 2 Direktive 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa je treba razlagati tako, da je „delovni čas“ v smislu te določbe odmor, ki je delavcu zagotovljen med njegovim dnevnim delovnim časom in med katerim mora biti v dveh minutah pripravljen za odhod na intervencijo, če je to potrebno, če iz celovite presoje vseh upoštevnih okoliščin izhaja, da so zaveze, ki so temu delavcu naložene v navedenem odmoru, take, da objektivno in bistveno vplivajo na njegovo možnost, da v teh obdobjih prosto razpolaga s časom, v katerem se opravljanje njegovih poklicnih nalog ne zahteva, in da ta čas posveti svojim interesom.

                  2.

                  Načelo primarnosti prava Unije je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da je nacionalno sodišče, ki odloča po tem, ko je hierarhično višje sodišče razveljavilo njegovo odločbo, v skladu z nacionalnim postopkovnim pravom vezano na pravne presoje tega višjega sodišča, če te presoje niso združljive s pravom Unije.

         (1)  UL C 131, 8.4.2019.


title: Zadeva C-768/19: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 9. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht – Nemčija) – Bundesrepublik Deutschland/SE (Predhodno odločanje – Skupna politika na področju azila in subsidiarne zaščite – Direktiva 2011/95/EU – Člen 2(j), tretja alinea – Pojem „družinski član“ – Polnoletna oseba, ki zaprosi za mednarodno zaščito zaradi družinskih vezi z mladoletnikom, ki je že pridobil subsidiarno zaščito – Datum, upošteven za presojo lastnosti „mladoletnika“)

text:
               15.11.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/8

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 9. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht – Nemčija) – Bundesrepublik Deutschland/SE
      (Zadeva C-768/19) (1)

      (Predhodno odločanje - Skupna politika na področju azila in subsidiarne zaščite - Direktiva 2011/95/EU - Člen 2(j), tretja alinea - Pojem „družinski član“ - Polnoletna oseba, ki zaprosi za mednarodno zaščito zaradi družinskih vezi z mladoletnikom, ki je že pridobil subsidiarno zaščito - Datum, upošteven za presojo lastnosti „mladoletnika“)
      (2021/C 462/06)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Bundesrepublik Deutschland

         Tožena stranka: SE

         Ob udeležbi: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

         Izrek

                  1.

                  Člen 2(j), tretja alinea, Direktive 2011/95/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da so upravičeni do mednarodne zaščite, glede enotnega statusa beguncev ali oseb, upravičenih do subsidiarne zaščite, in glede vsebine te zaščite je treba razlagati tako, da je – kadar prosilec za azil, ki je vstopil na ozemlje države članice gostiteljice, na katerem je njegov neporočen mladoletni otrok, in ki iz statusa subsidiarne zaščite, ki ga je ta otrok pridobil, želi izpeljati pravico do azila na podlagi zakonodaje te države članice, s katero je taka pravica podeljena osebam, za katere se uporablja člen 2(j), tretja alinea, Direktive 2011/95 – datum, upošteven za presojo, ali je oseba, upravičena do te zaščite, „mladoletnik“ v smislu te določbe, zaradi odločitve o prošnji za mednarodno zaščito, ki jo je vložil ta prosilec za azil, datum, na katerega je zadnjenavedeni vložil prošnjo za azil oziroma, odvisno od okoliščin primera, izrazil namero o podaji take prošnje.

                  2.

                  Člen 2(j), tretja alinea, Direktive 2011/95 v povezavi s členom 23(2) te direktive in členom 7 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da s pojmom „družinski član“ ni zahtevana dejanska ponovna vzpostavitev družinskega življenja med staršem upravičenca do mednarodne zaščite in njegovim otrokom.

                  3.

                  Člen 2(j), tretja alinea, Direktive 2011/95 v povezavi s členom 23(2) te direktive je treba razlagati tako, da se pravice, ki jih družinski člani osebe, upravičene do subsidiarne zaščite, izvajajo iz statusa subsidiarne zaščite, ki ga je pridobil njihov otrok, zlasti ugodnosti iz členov od 24 do 35 te direktive, ohranijo tudi po tem, ko je ta upravičenec postal polnoleten, in sicer za čas trajanja veljavnosti dovoljenja za prebivanje, ki jim je izdano v skladu s členom 24(2) te direktive.

         (1)  UL C 19, 20.1.2020.


title: Zadeva C-783/19: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 9. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Audiencia Provincial de Barcelona – Španija) – Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne/GB (Predhodno odločanje – Kmetijstvo – Zaščita označb porekla in geografskih označb – Enotna in izčrpna narava – Uredba (EU) št. 1308/2013 – Člen 103(2)(a)(ii) – Člen 103(2)(b) – Prikazovanje – Zaščitena označba porekla (ZOP) „Champagne“ – Storitve – Primerljivost izdelkov – Uporaba komercialnega imena „Champanillo“)

text:
               15.11.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/9

      Sodba Sodišča (peti senat) z dne 9. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Audiencia Provincial de Barcelona – Španija) – Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne/GB
      (Zadeva C-783/19) (1)

      (Predhodno odločanje - Kmetijstvo - Zaščita označb porekla in geografskih označb - Enotna in izčrpna narava - Uredba (EU) št. 1308/2013 - Člen 103(2)(a)(ii) - Člen 103(2)(b) - Prikazovanje - Zaščitena označba porekla (ZOP) „Champagne“ - Storitve - Primerljivost izdelkov - Uporaba komercialnega imena „Champanillo“)
      (2021/C 462/07)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Audiencia Provincial de Barcelona

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne

         Tožena stranka: GB

         Izrek

                  1.

                  Člen 103(2)(b) Uredbe (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o vzpostavitvi skupne ureditve trgov kmetijskih proizvodov in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 922/72, (EGS) št. 234/79, (ES) št. 1037/2001 in (ES) št. 1234/2007 je treba razlagati tako, da ščiti zaščitene označbe porekla (ZOP) pred ravnanji, ki se nanašajo tako na proizvode kot na storitve.

                  2.

                  Člen 103(2)(b) Uredbe št. 1308/2013 je treba razlagati tako, da „prikazovanje“ iz te določbe po eni strani ne zahteva kot predpogoj, da morata biti proizvod, zaščiten z ZOP, in proizvod ali storitev, ki sta zajeta s spornim znakom, enaka ali podobna, po drugi strani pa je dokazano, kadar raba imena pri povprečnem evropskem potrošniku, ki je normalno obveščen ter razumno pozoren in preudaren, ustvari dovolj neposredno in nedvoumno povezavo med tem imenom in ZOP. Obstoj take povezave lahko izhaja iz več elementov, zlasti delne vključitve zaščitene označbe, fonetične in vizualne podobnosti med obema imenoma ter podobnosti, ki iz tega izhaja, in tudi če teh elementov ni, iz konceptualne bližine med ZOP in zadevnim imenom, ali celo iz podobnosti med proizvodi, ki so zajeti s to ZOP, in proizvodi ali storitvami, ki so zajeti s tem imenom. V okviru te presoje mora predložitveno sodišče upoštevati vse upoštevne elemente v zvezi z rabo zadevnega imena.

                  3.

                  Člen 103(2)(b) Uredbe št. 1308/2013 je treba razlagati tako, da „prikazovanje“ iz te določbe ni pogojeno z ugotovitvijo obstoja dejanja nelojalne konkurence, ker ta določba uvaja posebno in ločeno zaščito, ki se uporablja neodvisno od določb nacionalnega prava o nelojalni konkurenci.

         (1)  UL C 19, 20.1.2020.


title: Zadeva C-855/19: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 9. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – G. Sp. Z o.o./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Bydgoszczy (Predhodno odločanje – Davek na dodano vrednost (DDV) – Direktiva 2006/112/ES – Člen 69 – Obveznost obračuna DDV – Pridobitev goriva znotraj Skupnosti – Obveznost vnaprejšnjega plačila DDV – Člen 206 – Pojem „vmesno plačilo“ – Člen 273 – Pravilno pobiranje DDV in boj proti utajam – Manevrski prostor držav članic)

text:
               15.11.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/10

      Sodba Sodišča (peti senat) z dne 9. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – G. Sp. Z o.o./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Bydgoszczy
      (Zadeva C-855/19) (1)

      (Predhodno odločanje - Davek na dodano vrednost (DDV) - Direktiva 2006/112/ES - Člen 69 - Obveznost obračuna DDV - Pridobitev goriva znotraj Skupnosti - Obveznost vnaprejšnjega plačila DDV - Člen 206 - Pojem „vmesno plačilo“ - Člen 273 - Pravilno pobiranje DDV in boj proti utajam - Manevrski prostor držav članic)
      (2021/C 462/08)
      Jezik postopka: poljščina

         Predložitveno sodišče

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: G. Sp. z o.o.

         Tožena stranka: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Bydgoszczy

         Izrek.

      Člene 69, 206 in 273 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2010/45/EU z dne 13. julija 2010, je treba razlagati tako, da nasprotujejo določbi nacionalnega prava, s katero je naložena obveznost plačila davka na dodano vrednost (DDV) za pridobitev goriva znotraj Skupnosti, preden nastane obveznost obračuna tega davka v smislu tega člena 69.

         (1)  UL C 61, 24.2.2020.


title: Zadeva C-906/19: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 9. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Francija) – kazenski postopek zoper FO (Predhodno odločanje – Cestni promet – Harmonizacija določene socialne zakonodaje – Uredba (ES) št. 561/2006 – Člen 3(a) – Neuporaba uredbe za prevoz po cesti z vozili za prevoz potnikov v linijskih prevozih, katerih linija ni daljša od 50 km – Vozila za mešano uporabo – Člen 19(2) – Ekstrateritorialna sankcija – Kršitev, ugotovljena na ozemlju ene države članice, ki je bila storjena na ozemlju druge države članice – Načelo zakonitosti v kazenskem pravu – Uredba (EGS) št. 3821/85 – Nadzorna naprava v cestnem prometu – Člen 15(2) – Obveznost vstavitve voznikove kartice – Člen 15(7) – Obveznost na zahtevo inšpektorja predložiti voznikovo kartico – Nevstavitev voznikove kartice v nadzorno napravo, ki se nanaša na več dni v obdobju 28 dni pred dnevom kontrole)

text:
               15.11.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/10

      Sodba Sodišča (peti senat) z dne 9. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Francija) – kazenski postopek zoper FO
      (Zadeva C-906/19) (1)

      (Predhodno odločanje - Cestni promet - Harmonizacija določene socialne zakonodaje - Uredba (ES) št. 561/2006 - Člen 3(a) - Neuporaba uredbe za prevoz po cesti z vozili za prevoz potnikov v linijskih prevozih, katerih linija ni daljša od 50 km - Vozila za mešano uporabo - Člen 19(2) - Ekstrateritorialna sankcija - Kršitev, ugotovljena na ozemlju ene države članice, ki je bila storjena na ozemlju druge države članice - Načelo zakonitosti v kazenskem pravu - Uredba (EGS) št. 3821/85 - Nadzorna naprava v cestnem prometu - Člen 15(2) - Obveznost vstavitve voznikove kartice - Člen 15(7) - Obveznost na zahtevo inšpektorja predložiti voznikovo kartico - Nevstavitev voznikove kartice v nadzorno napravo, ki se nanaša na več dni v obdobju 28 dni pred dnevom kontrole)
      (2021/C 462/09)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Cour de cassation

         Stranka v postopku v glavni stvari

      FO

         Izrek

                  1.

                  Člen 3(a) Uredbe (ES) št. 561/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o usklajevanju določene socialne zakonodaje v zvezi s cestnim prometom in spremembi uredb Sveta (EGS) št. 3821/85 in (ES) št. 2135/98 ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 3820/85 je treba razlagati tako, da mora voznik, ki opravlja cestni prevoz, ki spada na področje uporabe te uredbe, v skladu s členom 15(2), (3) in (7) Uredbe Sveta (EGS) 3821/85 z dne 20. decembra 1985 o tahografu (nadzorni napravi) v cestnem prometu, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 561/2006, na zahtevo inšpektorja predložiti voznikovo kartico, tahografske vložke in vse zapise za obdobje, ki zajema dan kontrole in predhodnih 28 dni, tudi če je ta voznik v tem obdobju z istim vozilom prav tako opravljal prevoze potnikov v okviru linijskih prevozov, katerih linija ni daljša od 50 km.

                  2.

                  Člen 19(2) Uredbe št. 561/2006 je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da lahko pristojni organi države članice vozniku vozila ali prevoznemu podjetju naložijo sankcijo za kršitev Uredbe št. 3821/85, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 561/2006, ki je bila storjena na ozemlju druge države članice ali tretje države, ampak ugotovljena na njenem ozemlju, in za katero še ni bila naložena sankcija.

         (1)  UL C 61, 24.2.2020.


title: Zadeva C-927/19: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 7. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – UAB „Klaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras“ (Predhodno odločanje – Javna naročila – Direktiva 2014/24/EU – Člen 58(3) in (4) – Člen 60(3) in (4) – Priloga XII – Potek postopkov javnega naročanja – Izbira udeležencev – Pogoji za sodelovanje – Načini dokazovanja – Ekonomska in finančna zmogljivost gospodarskih subjektov – Možnost vodje začasnega združenja podjetij, da se sklicuje na dohodke, prejete iz naslova prejšnjega javnega naročila, ki spada na isto področje kot javno naročilo iz postopka v glavni stvari, tudi takrat, kadar sam ni opravljal dejavnosti, ki spada na področje, na katero se nanaša naročilo iz postopka v glavni stvari – Tehnične in strokovne sposobnosti gospodarskih subjektov – Taksativnost načinov dokazovanja, ki so dopustni na podlagi direktive – Člen 57(4)(h), (6) in (7) – Oddaja javnih naročil storitev – Neobvezni razlogi za izključitev iz sodelovanja v postopku oddaje naročila – Vpis na seznam gospodarskih subjektov, ki so izključeni iz postopkov oddaje naročil – Solidarnost med člani začasnega združenja podjetij – Osebna narava sankcije – Člen 21 – Varstvo zaupnosti informacij, ki jih javnemu naročniku posreduje gospodarski subjekt – Direktiva (EU) 2016/943 – Člen 9 – Zaupnost – Varstvo poslovnih skrivnosti – Možnost uporabe za postopke oddaje naročil – Direktiva 89/665/EGS – Člen 1 – Pravica do učinkovitega pravnega sredstva)

text:
               15.11.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/11

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 7. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – UAB „Klaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras“
      (Zadeva C-927/19) (1)

      (Predhodno odločanje - Javna naročila - Direktiva 2014/24/EU - Člen 58(3) in (4) - Člen 60(3) in (4) - Priloga XII - Potek postopkov javnega naročanja - Izbira udeležencev - Pogoji za sodelovanje - Načini dokazovanja - Ekonomska in finančna zmogljivost gospodarskih subjektov - Možnost vodje začasnega združenja podjetij, da se sklicuje na dohodke, prejete iz naslova prejšnjega javnega naročila, ki spada na isto področje kot javno naročilo iz postopka v glavni stvari, tudi takrat, kadar sam ni opravljal dejavnosti, ki spada na področje, na katero se nanaša naročilo iz postopka v glavni stvari - Tehnične in strokovne sposobnosti gospodarskih subjektov - Taksativnost načinov dokazovanja, ki so dopustni na podlagi direktive - Člen 57(4)(h), (6) in (7) - Oddaja javnih naročil storitev - Neobvezni razlogi za izključitev iz sodelovanja v postopku oddaje naročila - Vpis na seznam gospodarskih subjektov, ki so izključeni iz postopkov oddaje naročil - Solidarnost med člani začasnega združenja podjetij - Osebna narava sankcije - Člen 21 - Varstvo zaupnosti informacij, ki jih javnemu naročniku posreduje gospodarski subjekt - Direktiva (EU) 2016/943 - Člen 9 - Zaupnost - Varstvo poslovnih skrivnosti - Možnost uporabe za postopke oddaje naročil - Direktiva 89/665/EGS - Člen 1 - Pravica do učinkovitega pravnega sredstva)
      (2021/C 462/10)
      Jezik postopka: litovščina

         Predložitveno sodišče

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: UAB „Klaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras“

         ob udeležbi:„Ecoservice Klaipėda“ UAB, „Klaipėdos autobusų parkas“ UAB, „Parsekas“ UAB, „Klaipėdos transportas“ UAB

         Izrek

                  1.

                  Člen 58 Direktive 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES je treba razlagati tako, da obveznost gospodarskih subjektov, da dokažejo, da na področju dejavnosti, na katero se nanaša zadevno javno naročilo, ustvarijo neki povprečen letni promet, pomeni pogoj za sodelovanje, ki se nanaša na njihovo ekonomsko in finančno zmogljivost v smislu odstavka 3 te določbe.

                  2.

                  Člen 58(3) v povezavi s členom 60(3) Direktive 2014/24 je treba razlagati tako, da se gospodarski subjekt – v primeru, v katerem je naročnik zahteval, da so gospodarski subjekti na področju, na katero se nanaša zadevno javno naročilo, ustvarili neki minimalni promet – da bi dokazal svojo ekonomsko in finančno zmogljivost, lahko sklicuje na dohodke, ki jih je prejela začasna skupina podjetij, ki ji je pripadal, le če je v okviru določenega javnega naročila dejansko prispeval k opravljanju dejavnosti te skupine, podobni tisti, ki je predmet javnega naročila, v zvezi s katerim navedeni gospodarski subjekt namerava dokazati svojo ekonomsko in finančno zmogljivost.

                  3.

                  Člen 58(4) ter člena 42 in 70 Direktive 2014/24 je treba razlagati tako, da se lahko uporabljajo hkrati s tehničnimi zahtevami, ki jih vsebuje javni razpis.

                  4.

                  Člen 1(1), četrti pododstavek, člen 1(3) in (5) ter člen 2(1)(b) Direktive Sveta 89/665/EGS z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2014/23/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014, je treba razlagati tako, da odločitev naročnika, da gospodarskemu subjektu zavrne posredovanje domnevno zaupnih informacij iz kandidature ali ponudbe drugega gospodarskega subjekta, pomeni akt, zoper katerega je mogoče vložiti pravno sredstvo, in da lahko – če je država članica, na ozemlju katere poteka zadevni postopek oddaje javnega naročila, določila, da mora vsakdo, ki želi izpodbijati odločitev naročnika, pred vložitvijo zahtevka pri sodišču vložiti zahtevek za revizijo v upravnem postopku – ta država članica tudi določi, da mora biti pred pravnim sredstvom v sodnem postopku zoper to odločitev o zavrnitvi dostopa vložen tak zahtevek za revizijo v predhodnem upravnem postopku.

                  5.

                  Člen 1(1), četrti pododstavek, člen 1(3) in (5) Direktive 89/665, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2014/23, ter člen 21 Direktive 2014/24 v povezavi s splošnim načelom prava Unije o dobrem upravljanju je treba razlagati tako, da naročnik, pri katerem gospodarski subjekt vloži zahtevo za posredovanje domnevno zaupnih informacij iz ponudbe konkurenta, ki mu je bilo naročilo oddano, teh informacij ni dolžan posredovati, če bi njihovo posredovanje povzročilo kršitev pravil prava Unije, ki se nanašajo na varstvo zaupnih informacij, tudi če je zahteva gospodarskega subjekta vložena v okviru zahtevka istega subjekta za revizijo, ki se nanaša na zakonitost presoje ponudbe konkurenta, ki jo je opravil naročnik. Če naročnik zavrne posredovanje takih informacij ali če ob taki zavrnitvi zavrne zahtevek gospodarskega subjekta za revizijo v zvezi z zakonitostjo presoje ponudbe zadevnega konkurenta, mora tehtati med pravico vlagatelja zahtevka do dobrega upravljanja in pravico konkurenta do varstva njegovih zaupnih informacij, tako da je njegova zavrnilna odločba oziroma odločba o zavrnitvi zahtevka za revizijo obrazložena in da pravici do učinkovitega pravnega sredstva, ki jo ima neizbrani ponudnik, ni odvzet polni učinek.

                  6.

                  Člen 1(1), četrti pododstavek, člen 1(3) in (5) Direktive 89/665, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2014/23, ter člen 21 Direktive 2014/24 v povezavi s členom 47 Listine je treba razlagati tako, da mora pristojno nacionalno sodišče, ki odloča o tožbi zoper odločbo naročnika, s katero je bilo gospodarskemu subjektu zavrnjeno posredovanje domnevno zaupnih informacij iz dokumentacije, ki jo je predložil konkurent, ki mu je bilo naročilo oddano, oziroma o tožbi zoper odločbo naročnika, s katero je bil zavrnjen zahtevek za revizijo, vložen zoper tako zavrnilno odločbo, tehtati med pravico vlagatelja zahtevka do učinkovitega pravnega sredstva in pravico njegovega konkurenta do varstva njegovih zaupnih informacij in njegovih poslovnih skrivnosti. To sodišče, ki mora nujno razpolagati z zahtevanimi informacijami, vključno z zaupnimi informacijami in poslovnimi skrivnostmi, je za to, da bi lahko ob popolnem poznavanju zadeve odločilo o tem, ali je navedene informacije mogoče posredovati, zavezano celovito preučiti vse upoštevne dejanske in pravne elemente. Imeti mora tudi možnost, da zavrnilno odločbo oziroma odločbo o zavrnitvi zahtevka za revizijo odpravi, če ti nista zakoniti, in zadevo po potrebi vrne naročniku ali celo sámo sprejme novo odločbo, če nacionalno pravo to dopušča.

                  7.

                  Člen 57(4) Direktive 2014/24 je treba razlagati tako, da nacionalno sodišče, ki odloča o sporu med gospodarskim subjektom, ki mu naročilo ni bilo oddano, in naročnikom, lahko odstopi od presoje tega naročnika v zvezi z zakonitostjo ravnanja gospodarskega subjekta, ki mu je bilo naročilo oddano, in zato v svoji odločbi iz tega izpelje vse potrebne posledice. Vendar lahko to sodišče v skladu z načelom enakovrednosti razlog, ki se nanaša na napako pri presoji, ki naj bi jo storil naročnik, preizkusi po uradni dolžnosti le, če to dopušča nacionalno pravo.

                  8.

                  Člen 63(1), drugi pododstavek, Direktive 2014/24 v povezavi s členom 57(4) in (6) te direktive je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero je – v primeru, v katerem je gospodarski subjekt, ki je član skupine gospodarskih subjektov, predložil lažno izjavo pri dajanju informacij, ki se zahtevajo za to, da se preveri neobstoj razlogov za izključitev pri skupini oziroma njeno izpolnjevanje meril za izbor, ne da bi njegovi partnerji vedeli za to lažno izjavo – ukrep izključitve iz vsakršnega postopka javnega naročanja mogoče izreči proti vsem članom te skupine.

         (1)  UL C 77, 9.3.2020.


title: Zadeva C-5/20: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 2. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberlandesgericht Düsseldorf – Nemčija) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Vodafone GmbH (Predhodno odločanje – Elektronske komunikacije – Uredba (EU) 2015/2120 – Člen 3 – Dostop do odprtega interneta – Člen 3(1) – Pravice končnih uporabnikov – Člen 3(2) – Prepoved sporazumov in poslovnih praks, s katerimi se omejuje uveljavljanje pravic končnih uporabnikov – Člen 3(3) – Obveznost enake in nediskriminatorne obravnave prometa – Možnost uvedbe ukrepov za razumno upravljanje prometa – Dodatna tarifna opcija, imenovana „ničelna tarifa“ – Omejitev deljenja internetne povezave)

text:
               15.11.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/13

      Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 2. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberlandesgericht Düsseldorf – Nemčija) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Vodafone GmbH
      (Zadeva C-5/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Elektronske komunikacije - Uredba (EU) 2015/2120 - Člen 3 - Dostop do odprtega interneta - Člen 3(1) - Pravice končnih uporabnikov - Člen 3(2) - Prepoved sporazumov in poslovnih praks, s katerimi se omejuje uveljavljanje pravic končnih uporabnikov - Člen 3(3) - Obveznost enake in nediskriminatorne obravnave prometa - Možnost uvedbe ukrepov za razumno upravljanje prometa - Dodatna tarifna opcija, imenovana „ničelna tarifa“ - Omejitev deljenja internetne povezave)
      (2021/C 462/11)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Tožena stranka: Vodafone GmbH

         ob udeležbi: Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen

         Izrek

      Člen 3 Uredbe (EU) 2015/2120 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2015 o določitvi ukrepov v zvezi z dostopom do odprtega interneta in spremembi Direktive 2002/22/ES o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami ter Uredbe (EU) št. 531/2012 o gostovanju v javnih mobilnih komunikacijskih omrežjih v Uniji je treba razlagati tako, da omejitev deljenja internetne povezave zaradi vklopa tarifne opcije, imenovane „ničelna tarifa“, ni združljiva z obveznostmi, ki izhajajo iz odstavka 3 tega člena.

         (1)  UL C 137, 27.4.2020.


title: Zadeva C-18/20: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 9. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgerichtshof – Avstrija) – XY (Predhodno odločanje – Mejni nadzor, azil in priseljevanje – Azilna politika – Skupni postopki za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite – Direktiva 2013/32/EU – Člen 40 – Naknadna prošnja – Novi elementi ali ugotovitve – Pojem – Okoliščine, ki so obstajale že pred pravnomočnim končanjem postopka, katerega predmet je bila predhodna prošnja za mednarodno zaščito – Načelo pravnomočnosti – Krivda prosilca)

text:
               15.11.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/14

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 9. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgerichtshof – Avstrija) – XY
      (Zadeva C-18/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Mejni nadzor, azil in priseljevanje - Azilna politika - Skupni postopki za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite - Direktiva 2013/32/EU - Člen 40 - Naknadna prošnja - Novi elementi ali ugotovitve - Pojem - Okoliščine, ki so obstajale že pred pravnomočnim končanjem postopka, katerega predmet je bila predhodna prošnja za mednarodno zaščito - Načelo pravnomočnosti - Krivda prosilca)
      (2021/C 462/12)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Verwaltungsgerichtshof

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: XY

         ob udeležbi: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

         Izrek

                  1.

                  Člen 40(2) in (3) Direktive 2013/32/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o skupnih postopkih za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite je treba razlagati tako, da pojem „novi elementi ali ugotovitve“, ki „so se pojavili […] oziroma [jih je navedel prosilec]“, v smislu te določbe zajema elemente ali ugotovitve, ki so nastali po pravnomočnem končanju postopka, v katerem je bila obravnavana predhodna prošnja za mednarodno zaščito, ter elemente ali ugotovitve, ki so obstajali že pred končanjem tega postopka, na katere pa se prosilec ni skliceval.

                  2.

                  Člen 40(3) Direktive 2013/32 je treba razlagati tako, da je vsebinsko presojo naknadne prošnje za mednarodno zaščito mogoče opraviti v okviru obnove postopka, v katerem je bila obravnavana prva prošnja, če so pravila, ki se uporabljajo za to obnovo, skladna s poglavjem II Direktive 2013/32 in če vložitev te prošnje ni pogojena s spoštovanjem prekluzivnih rokov.

                  3.

                  Člen 40(4) Direktive 2013/32 je treba razlagati tako, da državi članici, ki ni sprejela posebnih aktov za prenos te določbe, ne dovoljuje, da na podlagi splošnih pravil nacionalnega upravnega postopka zavrne vsebinsko presojo naknadne prošnje, če so v postopku, v katerem je bila obravnavana predhodna prošnja, obstajali novi elementi ali ugotovitve, navedeni v utemeljitev te prošnje, ki po krivdi prosilca niso bili predloženi v okviru tega postopka.

         (1)  UL C 161, 11.5.2020.


title: Zadeva C-22/20: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 2. septembra 2021 – Evropska komisija/Kraljevina Švedska (Neizpolnitev obveznosti države – Direktiva 91/271/EGS – Členi 4, 5, 10 in 15 – Čiščenje komunalne odpadne vode – Sekundarni ali enakovreden postopek čiščenja komunalne odpadne vode iz aglomeracij določene velikosti – Strožje čiščenje v primeru izpusta v občutljiva območja – Člen 4(3) PEU – Preverjanje podatkov, ki jih sporočijo države članice – Obveznost lojalnega sodelovanja)

text:
               15.11.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/14

      Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 2. septembra 2021 – Evropska komisija/Kraljevina Švedska
      (Zadeva C-22/20) (1)

      (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 91/271/EGS - Členi 4, 5, 10 in 15 - Čiščenje komunalne odpadne vode - Sekundarni ali enakovreden postopek čiščenja komunalne odpadne vode iz aglomeracij določene velikosti - Strožje čiščenje v primeru izpusta v občutljiva območja - Člen 4(3) PEU - Preverjanje podatkov, ki jih sporočijo države članice - Obveznost lojalnega sodelovanja)
      (2021/C 462/13)
      Jezik postopka: švedščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: E. Manhaeve, C. Hermes, K. Simonsson in E. Ljung Rasmussen, agenti)

         Tožena stranka: Kraljevina Švedska (zastopniki: O. Simonsson, R. Shahsavan Eriksson, C. Meyer-Seitz, M. Salborn Hodgson, H. Shev in H. Eklinder, agenti)

         Izrek

                  1.

                  Kraljevina Švedska s tem, da ni zagotovila, da bi bila odpadna voda iz aglomeracij Lycksele, Malå in Pajala pred izpustom obdelana v sekundarnem postopku čiščenja ali primerljivem postopku, ni izpolnila obveznosti iz člena 4 Direktive Sveta z dne 21. maja 1991 o čiščenju komunalne odpadne vode (91/271/EGS), kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1137/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008, v povezavi s členom 10 Direktive 91/271, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 1137/2008, in
                  Kraljevina Švedska s tem, da Evropski komisiji v predhodnem postopku ni posredovala informacij, ki jih je ta potrebovala za presojo, ali čistilni napravi aglomeracij Habo in Töreboda izpolnjujeta zahteve iz Direktive 91/271, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 1137/2008, ni izpolnila obveznosti iz člena 4(3) PEU.

                  2.

                  Tožba se v preostalem zavrne.

                  3.

                  Evropska komisija in Kraljevina Švedska nosita vsaka svoje stroške.

         (1)  UL C 87, 16.3.2020.


title: Združene zadeve C-33/20, C-155/20 in C-187/20: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 9. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Ravensburg – Nemčija) – UK/Volkswagen Bank GmbH (C-33/20), RT, SV, BC/Volkswagen Bank GmbH, Skoda Bank, podružnica Volkswagen Bank GmbH (C-155/20), JL, DT/BMW Bank GmbH, Volkswagen Bank GmbH (C-187/20) (Predhodno odločanje – Varstvo potrošnikov – Direktiva 2008/48/ES – Potrošniški kredit – Člen 10(2) – Informacije, ki morajo biti obvezno navedene v pogodbi – Obveznost navedbe vrste kredita, trajanja kreditne pogodbe, zamudne obrestne mere in mehanizma za prilagajanje zamudne obrestne mere, ki velja ob sklenitvi kreditne pogodbe – Sprememba zamudne obrestne mere glede na spremembe temeljne obrestne mere, ki jo določi centralna banka države članice – Nadomestilo, ki ga je treba plačati v primeru predčasnega odplačila posojila – Obveznost navedbe načina izračuna spremembe zamudne obrestne mere in nadomestila – Neobveznost navedbe možnosti odpovedi kreditne pogodbe, ki so določene z nacionalnimi predpisi, ne pa z Direktivo 2008/48 – Člen 14(1) – Pravica do odstopa, ki jo izvršuje potrošnik in ki temelji na neobstoju obvezne navedbe v skladu s členom 10(2) – Izvrševanje po preteku roka – Prepoved za posojilodajalca, da se sklicuje na izgubo pravice ali na zlorabo pravice)

text:
               15.11.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/15

      Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 9. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Ravensburg – Nemčija) – UK/Volkswagen Bank GmbH (C-33/20), RT, SV, BC/Volkswagen Bank GmbH, Skoda Bank, podružnica Volkswagen Bank GmbH (C-155/20), JL, DT/BMW Bank GmbH, Volkswagen Bank GmbH (C-187/20)
      (Združene zadeve C-33/20, C-155/20 in C-187/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Varstvo potrošnikov - Direktiva 2008/48/ES - Potrošniški kredit - Člen 10(2) - Informacije, ki morajo biti obvezno navedene v pogodbi - Obveznost navedbe vrste kredita, trajanja kreditne pogodbe, zamudne obrestne mere in mehanizma za prilagajanje zamudne obrestne mere, ki velja ob sklenitvi kreditne pogodbe - Sprememba zamudne obrestne mere glede na spremembe temeljne obrestne mere, ki jo določi centralna banka države članice - Nadomestilo, ki ga je treba plačati v primeru predčasnega odplačila posojila - Obveznost navedbe načina izračuna spremembe zamudne obrestne mere in nadomestila - Neobveznost navedbe možnosti odpovedi kreditne pogodbe, ki so določene z nacionalnimi predpisi, ne pa z Direktivo 2008/48 - Člen 14(1) - Pravica do odstopa, ki jo izvršuje potrošnik in ki temelji na neobstoju obvezne navedbe v skladu s členom 10(2) - Izvrševanje po preteku roka - Prepoved za posojilodajalca, da se sklicuje na izgubo pravice ali na zlorabo pravice)
      (2021/C 462/14)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landgericht Ravensburg

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: UK (C-33/20), RT, SV, BC (C-155/20), JL, DT (C-187/20)

         Tožena stranka: Volkswagen Bank GmbH (C-33/20), Volkswagen Bank GmbH, Skoda Bank, podružnica Volkswagen Bank GmbH (C-155/20), BMW Bank GmbH, Volkswagen Bank GmbH (C-187/20)

         Izrek

                  1.

                  Člen 10(2)(a), (c) in (e) Direktive 2008/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah in razveljavitvi Direktive Sveta 87/102/EGS je treba razlagati tako, da mora biti v kreditni pogodbi jasno in jedrnato navedeno, da gre za „povezano kreditno pogodbo“ v smislu člena 3(n) te direktive in da je ta pogodba sklenjena za določen čas, kadar gre za tako pogodbo.

                  2.

                  Člen 10(2) Direktive 2008/48 je treba razlagati tako, da ne zahteva, da se v „povezani kreditni pogodbi“ v smislu člena 3(n) te direktive, ki je namenjena izključno za financiranje pogodbe, ki se nanaša na dobavo blaga in v kateri je določeno, da se znesek kredita plača prodajalcu tega blaga, navede, da je potrošnik prost obveznosti plačila kupnine v višini nakazanega zneska in da mu mora prodajalec, če je bila kupnina v celoti plačana, izročiti kupljeno blago.

                  3.

                  Člen 10(2)(l) Direktive 2008/48 je treba razlagati tako, da mora biti v kreditni pogodbi s konkretnim odstotkom navedena zamudna obrestna mera, ki velja ob sklenitvi te pogodbe, in da mora biti v tej pogodbi konkretno opisan mehanizem za prilagajanje zamudne obrestne mere. Če sta se stranki zadevne kreditne pogodbe dogovorili, da se bo zamudna obrestna mera spreminjala glede na spremembe temeljne obrestne mere, ki jo določi centralna banka države članice in se objavi v uradnem listu, ki je enostavno dostopen, napotitev na to temeljno obrestno mero v tej pogodbi zadostuje, če je v tej pogodbi opisan način izračuna zamudne obrestne mere glede na temeljno obrestno mero. V zvezi s tem je treba spoštovati dva pogoja. Prvič, opis tega načina izračuna mora biti enostavno razumljiv za povprečnega potrošnika, ki nima posebnih znanj na finančnem področju, hkrati pa mu mora omogočiti, da na podlagi informacij, ki so navedene v tej isti pogodbi, izračuna zamudno obrestno mero. Drugič, v zadevni kreditni pogodbi mora biti navedena tudi pogostost spreminjanja te temeljne obrestne mere, ki je določena z nacionalnimi določbami.

                  4.

                  Člen 10(2)(r) Direktive 2008/48 je treba razlagati tako, da mora biti v kreditni pogodbi za to, da bi bilo mogoče izračunati nadomestilo, ki ga je treba plačati v primeru predčasnega odplačila kredita, navedena metoda izračuna tega nadomestila na način, ki je konkreten in enostavno razumljiv za povprečnega potrošnika, tako da lahko ta potrošnik na podlagi informacij, navedenih v tej pogodbi, izračuna znesek nadomestila, ki ga mora plačati v primeru predčasnega odplačila.

                  5.

                  Člen 10(2) Direktive 2008/48 je treba razlagati tako, da ne zahteva, da se v kreditni pogodbi navedejo vsi položaji, v katerih imajo stranke kreditne pogodbe pravico do odstopa, ki pa niso določeni s to direktivo, temveč le z nacionalnimi predpisi.

                  6.

                  Člen 14(1) Direktive 2008/48 je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da se dajalec kredita v razmerju do potrošnika, ki v skladu s to določbo uveljavlja svojo pravico do odstopa od pogodbe, sklicuje na izgubo pravice, če ena od obveznih informacij iz člena 10(2) te direktive ni bila navedena v kreditni pogodbi in tudi naknadno ni bila ustrezno sporočena, pri čemer vprašanje, ali ta potrošnik za svojo pravico do odstopa ni vedel brez svoje krivde, ni pomembno.

                  7.

                  Direktivo 2008/48 je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da lahko dajalec kredita veljavno šteje, da je potrošnik zlorabil pravico do odstopa, ki je določena v členu 14(1) te direktive, če ena od obveznih informacij iz člena 10(2) te direktive ni bila navedena v kreditni pogodbi in tudi naknadno ni bila ustrezno sporočena, ne glede na to, ali je ta potrošnik vedel za svojo pravico do odstopa ali ne.

                  8.

                  Člen 10(2)(t) Direktive 2008/48 je treba razlagati tako, da morajo biti v kreditni pogodbi navedene bistvene informacije o vseh izvensodnih postopkih pritožbe ali drugih pravnih sredstvih, ki so na voljo potrošniku, in po potrebi o stroških teh postopkov, podatek o tem, ali je treba pritožbo ali pravno sredstvo vložiti po pošti ali elektronsko, fizični ali elektronski naslov, na katerega je treba to pritožbo ali to pravno sredstvo poslati, in drugi formalni pogoji, ki jih mora ta pritožba ali to pravno sredstvo izpolnjevati. V zvezi s temi informacijami zgolj sklicevanje na postopkovna pravila, do katerih je mogoče dostopati na spletu, ali na kak drug akt ali dokument, ki vsebuje pogoje za uporabo izvensodnih postopkov pritožbe in drugih pravnih sredstev, ne zadostuje.

         (1)  UL C 161, 11.5.2020.

         UL C 230, 13.7.2020.

         UL C 255, 3.8.2020.


title: Zadeva C-34/20: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 2. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Köln – Nemčija) – Telekom Deutschland GmbH/Bundesrepublik Deutschland, ki jo zastopa Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen (Predhodno odločanje – Elektronske komunikacije – Uredba (EU) 2015/2120 – Člen 3 – Dostop do odprtega interneta – Člen 3(1) – Pravice končnih uporabnikov – Člen 3(2) – Prepoved sporazumov in poslovnih praks, s katerimi se omejuje uveljavljanje pravic končnih uporabnikov – Člen 3(3) – Obveznost enake in nediskriminatorne obravnave prometa – Možnost uvedbe ukrepov za razumno upravljanje prometa – Dodatna tarifna opcija, imenovana „ničelna tarifa“ – Omejitev pasovne širine)

text:
               15.11.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/17

      Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 2. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Köln – Nemčija) – Telekom Deutschland GmbH/Bundesrepublik Deutschland, ki jo zastopa Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen
      (Zadeva C-34/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Elektronske komunikacije - Uredba (EU) 2015/2120 - Člen 3 - Dostop do odprtega interneta - Člen 3(1) - Pravice končnih uporabnikov - Člen 3(2) - Prepoved sporazumov in poslovnih praks, s katerimi se omejuje uveljavljanje pravic končnih uporabnikov - Člen 3(3) - Obveznost enake in nediskriminatorne obravnave prometa - Možnost uvedbe ukrepov za razumno upravljanje prometa - Dodatna tarifna opcija, imenovana „ničelna tarifa“ - Omejitev pasovne širine)
      (2021/C 462/15)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Verwaltungsgericht Köln

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Telekom Deutschland GmbH

         Tožena stranka: Bundesrepublik Deutschland, ki jo zastopa Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen

         Izrek

      Člen 3 Uredbe (EU) 2015/2120 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2015 o določitvi ukrepov v zvezi z dostopom do odprtega interneta in spremembi Direktive 2002/22/ES o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami ter Uredbe (EU) št. 531/2012 o gostovanju v javnih mobilnih komunikacijskih omrežjih v Uniji je treba razlagati tako, da omejitev pasovne širine zaradi vklopa tarifne opcije, imenovane „ničelna tarifa“, ki se uporablja za pretakanje videovsebin, ne glede na to, ali jih razširjajo partnerski operaterji ali drugi ponudniki vsebin, ni združljiva z obveznostmi, ki izhajajo iz odstavka 3 tega člena.

         (1)  UL C 137, 27.4.2020.


title: Zadeva C-66/20: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 2. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Procura della Repubblica di Trento – Italija) – Postopek za priznanje in izvršitev evropskega preiskovalnega naloga v zvezi z XK (Predhodno odločanje – Člen 267 PDEU – Pojem „sodišče države članice“ – Merila – Procura della Repubblica di Trento (državno tožilstvo v Trentu, Italija) – Nedopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe)

text:
               15.11.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/18

      Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 2. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Procura della Repubblica di Trento – Italija) – Postopek za priznanje in izvršitev evropskega preiskovalnega naloga v zvezi z XK
      (Zadeva C-66/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Člen 267 PDEU - Pojem „sodišče države članice“ - Merila - Procura della Repubblica di Trento (državno tožilstvo v Trentu, Italija) - Nedopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe)
      (2021/C 462/16)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Procura della Repubblica di Trento

         Stranka v postopku v glavni stvari

      XK

         ob udeležbi: Finanzamt für Steuerstrafsachen und Steuerfahndung Münster

         Izrek

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je z odločbo z dne 15. januarja 2020 vložilo Procura della Repubblica di Trento (državno tožilstvo v Trentu, Italija), ni dopusten.

         (1)  UL C 209, 22.6.2020.


title: Zadeva C-100/20: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 9. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesfinanzhof – Nemčija) – XY/Hauptzollamt B (Predhodno odločanje – Obdavčenje – Obdavčitev energentov in električne energije – Direktiva 2003/96/ES – Člen 17(1)(a) – Znižanja davkov na porabo energentov in električne energije v korist podjetij, ki opravljajo energetsko intenzivne dejavnosti – Fakultativno znižanje – Pravila v zvezi z vračilom davkov, pobranih ob kršitvi določb nacionalnega prava, ki so bile sprejete na podlagi možnosti, ki jo imajo države članice na podlagi te direktive – Plačilo obresti – Načelo enakega obravnavanja)

text:
               15.11.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/18

      Sodba Sodišča (peti senat) z dne 9. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesfinanzhof – Nemčija) – XY/Hauptzollamt B
      (Zadeva C-100/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Obdavčenje - Obdavčitev energentov in električne energije - Direktiva 2003/96/ES - Člen 17(1)(a) - Znižanja davkov na porabo energentov in električne energije v korist podjetij, ki opravljajo energetsko intenzivne dejavnosti - Fakultativno znižanje - Pravila v zvezi z vračilom davkov, pobranih ob kršitvi določb nacionalnega prava, ki so bile sprejete na podlagi možnosti, ki jo imajo države članice na podlagi te direktive - Plačilo obresti - Načelo enakega obravnavanja)
      (2021/C 462/17)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesfinanzhof

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: XY

         Tožena stranka: Hauptzollamt B

         Izrek

      Pravo Unije je treba razlagati tako, da zahteva, da se v primeru vračila zneska neupravičeno pobranega davka na električno energijo zaradi napačne uporabe nacionalne določbe, sprejete na podlagi možnosti, ki jo imajo države članice na podlagi Direktive Sveta 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije, ta znesek poveča za obresti.

         (1)  UL C 209, 22.6.2020.


title: Zadeva C-169/20: Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 2. septembra 2021 – Evropska komisija/Portugalska republika (Neizpolnitev obveznosti države – Člen 110 PDEU – Notranji davki – Diskriminatorni davki – Prepoved – Rabljena vozila, uvožena iz drugih držav članic – Komponenta dajatve za registracijo, ki se izračuna na podlagi emisij ogljikovega dioksida – Opustitev upoštevanja znižanja vrednosti vozila)

text:
               15.11.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/19

      Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 2. septembra 2021 – Evropska komisija/Portugalska republika
      (Zadeva C-169/20) (1)

      (Neizpolnitev obveznosti države - Člen 110 PDEU - Notranji davki - Diskriminatorni davki - Prepoved - Rabljena vozila, uvožena iz drugih držav članic - Komponenta dajatve za registracijo, ki se izračuna na podlagi emisij ogljikovega dioksida - Opustitev upoštevanja znižanja vrednosti vozila)
      (2021/C 462/18)
      Jezik postopka: portugalščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva M. França in C. Perrin, nato G. Braga da Cruz in C. Perrin, agenti)

         Tožena stranka: Portugalska republika (zastopniki: L. Inez Fernandes, N. Vitorino, A. Pimenta, P. Barros da Costa in S. Jaulino, agenti)

         Izrek

                  1.

                  Portugalska republika s tem, da je iz izračuna vrednosti, ki se uporablja za rabljena vozila, ki so bila dana v promet na portugalskem ozemlju in ki so bila kupljena v drugi državi članici, v okviru izračuna davka na vozila, kakršen je davek iz Código do imposto sobre veículos (zakonik o davku na vozila), kakor je bil spremenjen z lei 71/2018 (zakon št. 71/2018), izključila znižanje vrednosti okoljske komponente, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 110 PDEU.

                  2.

                  Portugalski republiki se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 209, 22.6.2020.


title: Zadeva C-180/20: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 2. septembra 2021 – Evropska komisija/Svet Evropske unije (Ničnostna tožba – Sklepa (EU) 2020/245 in 2020/246 – Stališče, ki se v imenu Evropske unije zastopa v Partnerskem svetu, ustanovljenem s Celovitim in okrepljenim sporazumom o partnerstvu med Evropsko unijo in Evropsko skupnostjo za atomsko energijo in njunimi državami članicami na eni strani ter Republiko Armenijo na drugi strani – Sporazum, katerega nekatere določbe se lahko povezujejo s skupno zunanjo in varnostno politiko (SZVP) – Sprejetje poslovnikov Partnerskega sveta, Partnerskega odbora, pododborov in drugih organov – Sprejetje dveh ločenih sklepov – Izbira pravne podlage – Člen 37 PEU – Člen 218(9) PDEU – Pravilo o glasovanju)

text:
               15.11.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/19

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 2. septembra 2021 – Evropska komisija/Svet Evropske unije
      (Zadeva C-180/20) (1)

      (Ničnostna tožba - Sklepa (EU) 2020/245 in 2020/246 - Stališče, ki se v imenu Evropske unije zastopa v Partnerskem svetu, ustanovljenem s Celovitim in okrepljenim sporazumom o partnerstvu med Evropsko unijo in Evropsko skupnostjo za atomsko energijo in njunimi državami članicami na eni strani ter Republiko Armenijo na drugi strani - Sporazum, katerega nekatere določbe se lahko povezujejo s skupno zunanjo in varnostno politiko (SZVP) - Sprejetje poslovnikov Partnerskega sveta, Partnerskega odbora, pododborov in drugih organov - Sprejetje dveh ločenih sklepov - Izbira pravne podlage - Člen 37 PEU - Člen 218(9) PDEU - Pravilo o glasovanju)
      (2021/C 462/19)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: M. Kellerbauer in T. Ramopoulos, agenta)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopniki: P. Mahnič, M. Balta in M. Bishop, agenti)

         Intervenientka v podporo tožeče stranke: Češka republika (zastopniki: K. Najmanová, M. Švarc, J. Vláčil in M. Smolek, agenti)

         Intervenientka v podporo tožene stranke: Francoska republika (zastopniki: T. Stehelin, J.-L. Carré in A.-L. Desjonquères, agenti)

         Izrek

                  1.

                  Sklep Sveta (EU) 2020/245 z dne 17. februarja 2020 o stališču, ki se v imenu Evropske unije zastopa v Partnerskem svetu, ustanovljenem s Celovitim in okrepljenim sporazumom o partnerstvu med Evropsko unijo in Evropsko skupnostjo za atomsko energijo in njunimi državami članicami na eni strani ter Republiko Armenijo na drugi strani, v zvezi s sprejetjem poslovnika Partnerskega sveta ter poslovnikov Partnerskega odbora, pododborov in drugih organov, ki jih ustanovi Partnerski svet, in določitvijo seznama pododborov, za uporabo navedenega sporazuma z izjemo naslova II navedenega sporazuma in Sklep Sveta (EU) 2020/246 z dne 17. februarja 2020 o stališču, ki se v imenu Evropske unije zastopa v Partnerskem svetu, ustanovljenem s Celovitim in okrepljenim sporazumom o partnerstvu med Evropsko unijo in Evropsko skupnostjo za atomsko energijo in njunimi državami članicami na eni strani ter Republiko Armenijo na drugi strani, v zvezi s sprejetjem poslovnika Partnerskega sveta ter poslovnikov Partnerskega odbora, pododborov in drugih organov, ki jih ustanovi Partnerski svet, in določitvijo seznama pododborov, za uporabo naslova II navedenega sporazuma se razglasita za nična.

                  2.

                  Učinki sklepov 2020/245 in 2020/246 se ohranijo.

                  3.

                  Svetu Evropske unije se naloži plačilo stroškov.

                  4.

                  Francoska republika in Češka republika nosita svoje stroške.

         (1)  UL C 209, 22.6.2020.


title: Zadeva C-337/20: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 2. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Francija) – DM, LR/Caisse régionale de Crédit agricole mutuel (CRCAM) – Alpes-Provence (Predhodno odločanje – Približevanje zakonodaje – Plačilne storitve na notranjem trgu – Direktiva 2007/64/ES – Člena 58 in 60 – Uporabnik plačilnih storitev – Obveščanje o neodobrenih plačilnih transakcijah – Odgovornost ponudnika plačilnih storitev za te transakcije – Tožba zaradi ugotovitve odgovornosti, ki jo vloži porok uporabnika plačilnih storitev)

text:
               15.11.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/20

      Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 2. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Francija) – DM, LR/Caisse régionale de Crédit agricole mutuel (CRCAM) – Alpes-Provence
      (Zadeva C-337/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Približevanje zakonodaje - Plačilne storitve na notranjem trgu - Direktiva 2007/64/ES - Člena 58 in 60 - Uporabnik plačilnih storitev - Obveščanje o neodobrenih plačilnih transakcijah - Odgovornost ponudnika plačilnih storitev za te transakcije - Tožba zaradi ugotovitve odgovornosti, ki jo vloži porok uporabnika plačilnih storitev)
      (2021/C 462/20)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Cour de cassation

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Vložnici kasacijske pritožbe: DM, LR

         Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Caisse régionale de Crédit agricole mutuel (CRCAM) – Alpes-Provence

         Izrek

                  1.

                  Člen 58 in člen 60(1) Direktive 2007/64/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o plačilnih storitvah na notranjem trgu in o spremembah direktiv 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES in 2006/48/ES ter o razveljavitvi Direktive 97/5/ES je treba razlagati tako, da nasprotujeta temu, da bi uporabnik plačilnih storitev uveljavljal odgovornost ponudnika teh storitev na podlagi ureditve odgovornosti, ki je drugačna od ureditve iz teh določb, če ta uporabnik ni izpolnil svoje obveznosti obveščanja iz navedenega člena 58.

                  2.

                  Člen 58 in člen 60(1) Direktive 2007/64 je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta temu, da porok uporabnika plačilnih storitev zaradi neizpolnitve obveznosti ponudnika plačilnih storitev, povezanih z neodobreno transakcijo, uveljavlja civilno odgovornost takega ponudnika, upravičenca do plačila iz poroštva, za izpodbijanje zneska zavarovanega dolga v skladu z ureditvijo pogodbene odgovornosti po splošnem pravu.

         (1)  UL C 339, 12.10.2020.


title: Zadeva C-350/20: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 2. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte costituzionale– Italija) – O.D. in drugi/Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) (Predhodno odločanje – Direktiva 2011/98/EU – Pravice za delavce iz tretjih držav, ki so imetniki enotnega dovoljenja – Člen 12 – Pravica do enakega obravnavanja – Socialna varnost – Uredba (ES) št. 883/2004 – Koordinacija sistemov socialne varnosti – Člen 3 – Dajatve za materinstvo in za očetovstvo – Družinske dajatve – Ureditev države članice, ki iz pravice do dodatka ob rojstvu in materinskega dodatka izključuje državljane tretjih držav, ki so imetniki enotnega dovoljenja)

text:
               15.11.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/21

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 2. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte costituzionale– Italija) – O.D. in drugi/Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
      (Zadeva C-350/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Direktiva 2011/98/EU - Pravice za delavce iz tretjih držav, ki so imetniki enotnega dovoljenja - Člen 12 - Pravica do enakega obravnavanja - Socialna varnost - Uredba (ES) št. 883/2004 - Koordinacija sistemov socialne varnosti - Člen 3 - Dajatve za materinstvo in za očetovstvo - Družinske dajatve - Ureditev države članice, ki iz pravice do dodatka ob rojstvu in materinskega dodatka izključuje državljane tretjih držav, ki so imetniki enotnega dovoljenja)
      (2021/C 462/21)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Corte costituzionale

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: O.D., R.I.H.V., B.O., F.G., M.K.F.B., E.S., N.P., S.E.A.

         Tožena stranka: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

         ob udeležbi: Presidenza del Consiglio dei Ministri

         Izrek

      Člen 12(1)(e) Direktive 2011/98/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o enotnem postopku obravnavanja vloge za enotno dovoljenje za državljane tretjih držav za prebivanje in delo na ozemlju države članice ter o skupnem nizu pravic za delavce iz tretjih držav, ki zakonito prebivajo v državi članici, je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, ki iz pravice do dodatka ob rojstvu otroka in materinskega dodatka, določenih s to ureditvijo, izključuje državljane tretjih držav iz člena 3(1)(b) in (c) te direktive.

         (1)  UL C 329, 5.10.2020.


title: Zadeva C-371/20: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 2. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Peek & Cloppenburg KG, ki jo pravno zastopa Peek & Cloppenburg Düsseldorf Komplementär B.V./Peek & Cloppenburg KG, ki jo pravno zastopa Van Graaf Management GmbH (Predhodno odločanje – Varstvo potrošnikov – Direktiva 2005/29/ES – Nepoštene poslovne prakse – Poslovne prakse, ki se v vseh okoliščinah štejejo za nepoštene – Zavajajoče poslovne prakse – Točka 11, prvi stavek, Priloge I – Oglaševalske akcije – Uporaba uredniške vsebine v medijih za promocijo izdelka – Promocija, ki jo plača sam trgovec – Pojem „plačilo“ – Pospeševanje prodaje izdelkov oglaševalca in medijske izdajateljske družbe – „Advertorial“)

text:
               15.11.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/22

      Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 2. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Peek & Cloppenburg KG, ki jo pravno zastopa Peek & Cloppenburg Düsseldorf Komplementär B.V./Peek & Cloppenburg KG, ki jo pravno zastopa Van Graaf Management GmbH
      (Zadeva C-371/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Varstvo potrošnikov - Direktiva 2005/29/ES - Nepoštene poslovne prakse - Poslovne prakse, ki se v vseh okoliščinah štejejo za nepoštene - Zavajajoče poslovne prakse - Točka 11, prvi stavek, Priloge I - Oglaševalske akcije - Uporaba uredniške vsebine v medijih za promocijo izdelka - Promocija, ki jo plača sam trgovec - Pojem „plačilo“ - Pospeševanje prodaje izdelkov oglaševalca in medijske izdajateljske družbe - „Advertorial“)
      (2021/C 462/22)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesgerichtshof

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Peek & Cloppenburg KG, ki jo pravno zastopa Peek & Cloppenburg Düsseldorf Komplementär B.V.

         Tožena stranka: Peek & Cloppenburg KG, ki jo pravno zastopa Van Graaf Management GmbH

         Izrek

      Točko 11, prvi stavek, Priloge I k Direktivi Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta je treba razlagati tako, da je promocijo izdelka z objavo uredniške vsebine v smislu te določbe „plačal“ trgovec, če ta trgovec za to objavo zagotovi protidajatev s premoženjsko vrednostjo, ne glede na to, ali gre za plačilo v obliki denarnega zneska ali v kateri koli drugi obliki, ker obstaja gotova povezava med plačilom, ki ga je tako dodelil navedeni trgovec, in navedeno objavo. To velja zlasti, kadar ta trgovec brezplačno da na voljo slike, zaščitene s pravicami do uporabe, na katerih so vidni poslovni prostori in izdelki, ki jih trži ta trgovec.

         (1)  UL C 348, 19.10.2020.


title: Zadeva C-379/20: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 2. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Østre Landsret – Danska) – B/Udlændingenævnet (Predhodno odločanje – Pridružitveni sporazum EGS Turčija – Sklep št. 1/80 – Člen 13 – Klavzula standstill – Nova omejitev – Združitev družine za mladoletne otroke turških delavcev – Starostni pogoj – Zahteva po posebnih razlogih za upravičenost do združitve družine – Nujni razlog v splošnem interesu – Uspešna vključitev – Sorazmernost)

text:
               15.11.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/22

      Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 2. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Østre Landsret – Danska) – B/Udlændingenævnet
      (Zadeva C-379/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Pridružitveni sporazum EGS Turčija - Sklep št. 1/80 - Člen 13 - Klavzula standstill - Nova omejitev - Združitev družine za mladoletne otroke turških delavcev - Starostni pogoj - Zahteva po posebnih razlogih za upravičenost do združitve družine - Nujni razlog v splošnem interesu - Uspešna vključitev - Sorazmernost)
      (2021/C 462/23)
      Jezik postopka: danščina

         Predložitveno sodišče

      Østre Landsret

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: B

         Tožena stranka: Udlændingenævnet

         Izrek

      Člen 13 Sklepa Pridružitvenega sveta št. 1/80 z dne 19. septembra 1980 o razvoju pridružitve med Evropsko gospodarsko skupnostjo in Turčijo, je treba razlagati tako, da nacionalni ukrep, s katerim se z 18 na 15 let znižuje starostna meja, da lahko otrok turškega delavca, ki zakonito prebiva na ozemlju države članice gostiteljice, vloži prošnjo za združitev družine, pomeni „novo omejitev“ v smislu te določbe. Vendar je tako omejitev mogoče utemeljiti s ciljem zagotavljanja uspešne vključitve zadevnih državljanov tretjih držav, če način njenega izvajanja ne presega tega, kar je nujno za doseganje zastavljenega cilja.

         (1)  UL C 348, 19.10.2020.


title: Zadeva C-502/20: Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 2. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour d'appel de Mons – Belgija) – TP/Institut des Experts en Automobiles („Predhodno odločanje – Svoboda ustanavljanja – Svoboda opravljanja storitev – Priznavanje poklicnih kvalifikacij – Direktiva 2005/36/ES – Člen 5(2) – Izvedenec avtomobilske stroke s sedežem v eni od držav članic, ki se premakne na ozemlje države članice gostiteljice zaradi občasnega in priložnostnega opravljanja svojega poklica – Zavrnitev poklicnega organa države članice gostiteljice, v kateri je imel sedež pred tem, da bi ga vpisal v register občasnih in priložnostnih ponudnikov storitev – Pojem „občasna in priložnostna storitev“)

text:
               15.11.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/23

      Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 2. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour d'appel de Mons – Belgija) – TP/Institut des Experts en Automobiles
      (Zadeva C-502/20) (1)

      („Predhodno odločanje - Svoboda ustanavljanja - Svoboda opravljanja storitev - Priznavanje poklicnih kvalifikacij - Direktiva 2005/36/ES - Člen 5(2) - Izvedenec avtomobilske stroke s sedežem v eni od držav članic, ki se premakne na ozemlje države članice gostiteljice zaradi občasnega in priložnostnega opravljanja svojega poklica - Zavrnitev poklicnega organa države članice gostiteljice, v kateri je imel sedež pred tem, da bi ga vpisal v register občasnih in priložnostnih ponudnikov storitev - Pojem „občasna in priložnostna storitev“)
      (2021/C 462/24)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Cour d'appel de Mons

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: TP

         Tožena stranka: Institut des Experts en Automobiles

         Izrek

      Člen 5(2) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/36 z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2013/55/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. novembra 2013, je treba razlagati tako, da nasprotuje ureditvi države članice gostiteljice v smislu te določbe, ki – kot jo razlagajo pristojni organi te države – strokovnjaku s sedežem v drugi državi članici ne omogoča, da bi občasno in priložnostno opravljal svoj poklic na ozemlju države članice gostiteljice, in sicer zato, ker je ta strokovnjak v preteklosti imel sedež v tej državi članici, ker je za storitve, ki jih opravlja, značilno določeno ponavljanje, in ker se je v navedeni državi članici opremil z določeno infrastrukturo, kot je pisarna.

         (1)  UL C 35, 1.2.2021.


title: Zadeva C-171/21 P: Pritožba, ki sta jo Likvidacijska masa iza Mesoprodukt d.o.o. in Gojko Čuljak vložila 8. februarja 2021 zoper sklep Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 28. januarja 2021 v zadevi T-603/20, Likvidacijska masa iza Mesoprodukt d.o.o. in Gojko Čuljak/Evropska komisija

text:
               15.11.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/24

      Pritožba, ki sta jo Likvidacijska masa iza Mesoprodukt d.o.o. in Gojko Čuljak vložila 8. februarja 2021 zoper sklep Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 28. januarja 2021 v zadevi T-603/20, Likvidacijska masa iza Mesoprodukt d.o.o. in Gojko Čuljak/Evropska komisija
      (Zadeva C-171/21 P)
      (2021/C 462/25)
      Jezik postopka: hrvaščina

         Stranke

         Pritožnika: Likvidacijska masa iza Mesoprodukt d.o.o., Gojko Čuljak (zastopnik: I. Žalac, odvjetnik)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija
      Sodišče (deveti senat) je s sklepom z dne 1. septembra 2021 odločilo, da se pritožba zavrne kot očitno neutemeljena, da se prošnja za brezplačno pravno pomoč družbe Likvidacijska masa iza Mesoprodukt d.o.o. in Gojka Čuljka zavrne in da družba Likvidacijska masa iza Mesoprodukt d.o.o. in Gojko Čuljak nosita svoje stroške.


title: Zadeva C-211/21 P: Pritožba, ki jo je 12seasons GmbH vložila 31. marca 2021 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 20. januarja 2021 v zadevi T-329/19, 12seasons/EUIPO – Société immobilière et mobilière de Montagny (BE EDGY BERLIN)

text:
               15.11.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/24

      Pritožba, ki jo je 12seasons GmbH vložila 31. marca 2021 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 20. januarja 2021 v zadevi T-329/19, 12seasons/EUIPO – Société immobilière et mobilière de Montagny (BE EDGY BERLIN)
      (Zadeva C-211/21 P)
      (2021/C 462/26)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnica: 12seasons GmbH (zastopnik: M. Gail, Rechtsanwalt)

         Drugi stranki v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO), Société immobilière et mobilière de Montagny
      Sodišče (senat za dopustitev pritožb) je s sklepom z dne 1. septembra 2021 odločilo, da se pritožba ne dopusti in da družba 12seasons GmbH nosi svoje stroške.


title: Zadeva C-309/21 P: Pritožba, ki jo je vložila Graanhandel P. van Schelven BV 12. maja 2021 zoper sklep Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 24. marca 2021 v zadevi T-306/19, Graanhandel P. van Schelven/Komisija

text:
               15.11.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/24

      Pritožba, ki jo je vložila Graanhandel P. van Schelven BV 12. maja 2021 zoper sklep Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 24. marca 2021 v zadevi T-306/19, Graanhandel P. van Schelven/Komisija
      (Zadeva C-309/21 P)
      (2021/C 462/27)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnik: Graanhandel P. van Schelven BV (zastopnica: C. Almeida, advocaat)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija

         Predlog

      Sodišče (deveti senat) je s sklepom z dne 28. septembra 2021 odločilo, da se pritožba kot očitno neutemeljena zavrne in da družba Graanhandel P. van Schelven BV nosi lastne stroške.


title: Zadeva C-369/21 P: Pritožba, ki jo je 14. junija 2021 vložila Apologistics GmbH zoper sodbo Splošnega sodišča (deseti senat) z dne 21. aprila 2021 v zadevi T-282/20, Apologistics GmbH/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino

text:
               15.11.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/25

      Pritožba, ki jo je 14. junija 2021 vložila Apologistics GmbH zoper sodbo Splošnega sodišča (deseti senat) z dne 21. aprila 2021 v zadevi T-282/20, Apologistics GmbH/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino
      (Zadeva C-369/21 P)
      (2021/C 462/28)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranke

         Pritožnica: Apologistics GmbH (zastopnik: H. Hug, Rechtsanwalt)

         Drugi stranki v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino, Markus Kerckhoff
      Sodišče Evropske unije (senat za dopustitev pritožb) je s sklepom z dne 22. septembra 2021 odločilo, da se pritožba ne dopusti in da pritožnica nosi svoje stroške.