title: Tožba Nadzornega organa Efte proti Islandiji, vložena 28. januarja 2022 (Zadeva E-3/22) 2022/C 114/05

text:
               10.3.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 114/6

      Tožba Nadzornega organa Efte proti Islandiji, vložena 28. januarja 2022
      (Zadeva E-3/22)
      (2022/C 114/05)
      Nadzorni organ Efte, ki ga zastopajo Ingibjörg-Ólöf Vilhjálmsdóttir, Ewa Gromnicka in Catherine Howdle, zastopniki Nadzornega organa Efte, Avenue de Arts 19H, 1000 Bruselj, Belgija, je 28. januarja 2022 pri Sodišču Efte vložil tožbo proti Islandiji.
      Nadzorni organ Efte Sodišču Efte predlaga, naj ugotovi:
      da Islandija s tem, ko ni preprečila:

                  a)

                  neposrednega odstranjevanja poginule živine, klavniških odpadkov kategorije 3 in odpadkov iz zakola na domu na pooblaščenih odlagališčih na Islandiji brez predhodne predelave v nasprotju s členi 12(c), 13(c) in 14(c) Uredbe (ES) št. 1069/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o določitvi zdravstvenih pravil za živalske stranske proizvode in pridobljene proizvode, ki niso namenjeni prehrani ljudi, ter razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1774/2002, kakor je bila spremenjena in prilagojena Sporazumu EGP s posebnimi in sektorskimi prilagoditvami iz Priloge I k navedenemu sporazumu,
                  ter

                  b)

                  zakopavanja poginule živine in odpadkov iz zakola na domu (vključno s snovmi s specifičnim tveganjem kategorije 1) brez izpolnjevanja pogojev iz člena 19 ali 20 Uredbe št. 1069/2009 v nasprotju s členi 12, 13 in 14 Uredbe št. 1069/2009,

            ni izpolnila svojih obveznosti:

                  a)

                  iz člena 4(3) Uredbe št. 1069/2009, da vzpostavi sistem uradnega nadzora za preverjanje, ali zadevni nosilci dejavnosti izpolnjujejo zahteve iz Uredbe št. 1069/2009 v zvezi z odstranjevanjem živalskih stranskih proizvodov,

                  b)

                  iz člena 4(4)(b) Uredbe št. 1069/2009, da mora imeti na svojem ozemlju vzpostavljen ustrezen sistem, ki zagotavlja, da se živalski stranski proizvodi odstranijo v skladu z Uredbo št. 1069/2009, ter

                  c)

                  iz člena 32(1) Uredbe Komisije (EU) št. 142/2011 z dne 25. februarja 2011 o izvajanju Uredbe (ES) št. 1069/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o določitvi zdravstvenih pravil za živalske stranske proizvode in pridobljene proizvode, ki niso namenjeni prehrani ljudi, ter o izvajanju Direktive Sveta 97/78/ES glede nekaterih vzorcev in predmetov, ki so izvzeti iz veterinarskih pregledov na meji v skladu z navedeno direktivo, kakor je bila spremenjena in prilagojena Sporazumu EGP s posebnimi in sektorskimi prilagoditvami iz Priloge I k navedenemu sporazumu, da sprejme potrebne ukrepe za nadzor izpolnjevanja obveznosti zadevnih nosilcev dejavnosti glede odstranjevanja živalskih stranskih proizvodov.

         Pravna podlaga in dejansko stanje ter navedeni tožbeni razlogi:

                  —

                  Nadzorni organ Efte s to tožbo predlaga, da se ugotovi, da je Islandija kršila svoje obveznosti v skladu s pravom EGP v zvezi z odstranjevanjem živalskih stranskih proizvodov, zlasti poginule živine, klavničnih odpadkov in odpadkov iz zakola na domu.

                  —

                  Kršitve, ki so predmet tožbe, so bile odkrite med misijo za ugotavljanje dejstev, ki jo je Nadzorni organ Efte opravil septembra 2013. Te kršitve kljub temu, da so islandski organi priznali pomanjkljivosti, ter kljub dodatni misiji Nadzornega organa Efte, opravljeni junija 2018, in obsežni korespondenci v zvezi z namero Islandije, da izpolni svoje obveznosti, ki je potekala več kot devet let, še niso bile odpravljene.

                  —

                  Nadzorni organ Efte predlaga, da se ugotovi, da Islandija s tem, da ni preprečila neposrednega odstranjevanja poginule živine, klavniških odpadkov kategorije 3 in odpadkov iz zakola na domu na pooblaščenih odlagališčih na Islandiji brez predhodne predelave ter zakopavanja poginule živine in odpadkov iz zakola na domu (vključno s snovmi s specifičnim tveganjem kategorije 1) brez izpolnjevanja zakonskih pogojev za tako metodo odstranjevanja, ni izpolnila svojih obveznosti iz Uredbe (ES) št. 1069/2009 in Uredbe Komisije (EU) št. 142/2011.


title: Zadeva C-678/21 P: Pritožba, ki jo je 10. novembra 2021 vložila Sony Interactive Entertainment Europe Ltd zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 1. septembra 2021 v zadevi T-463/20, Sony Interactive Entertainment Europe/EUIPO

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/10

      Pritožba, ki jo je 10. novembra 2021 vložila Sony Interactive Entertainment Europe Ltd zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 1. septembra 2021 v zadevi T-463/20, Sony Interactive Entertainment Europe/EUIPO
      (Zadeva C-678/21 P)
      (2022/C 148/14)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnica: Sony Interactive Entertainment Europe Ltd (zastopnika: S. Malynicz, BL, M. Maier, Rechtsanwalt)

         Druga stranka v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino
      Sodišče (senat za dopustitev pritožb) je s sklepom z dne 24. februarja 2022 ugotovilo, da pritožba ni dopustna in da družba Sony Interactive Entertainment Europe Ltd nosi lastne stroške.


title: Zadeva C-679/21 P: Pritožba, ki jo je 10. novembra 2021 vložila Sony Interactive Entertainment Europe Ltd zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 1. septembra 2021 v zadevi T-561/20, Sony Interactive Entertainment Europe/EUIPO

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/10

      Pritožba, ki jo je 10. novembra 2021 vložila Sony Interactive Entertainment Europe Ltd zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 1. septembra 2021 v zadevi T-561/20, Sony Interactive Entertainment Europe/EUIPO
      (Zadeva C-679/21 P)
      (2022/C 148/15)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnica: Sony Interactive Entertainment Europe Ltd (zastopnik: S. Malynicz, BL)

         Druga stranka v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino
      Sodišče (senat za dopustitev pritožb) je s sklepom z dne 22. februarja 2022 ugotovilo, da pritožba ni dopustna in da družba Sony Interactive Entertainment Europe Ltd nosi lastne stroške.


title: Zadeva C-777/21: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Napoli (Italija) 15. decembra 2021 – VB/Comune di Portici

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/11

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Napoli (Italija) 15. decembra 2021 – VB/Comune di Portici
      (Zadeva C-777/21)
      (2022/C 148/16)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunale di Napoli

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnik: VB

         Nasprotna stranka: Comune di Portici

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je nacionalna zakonodaja italijanske države (v obravnavani zadevi člen 93, odstavka 1a in 7a, zakonske uredbe št. 285 iz leta 1992), ki samozaposlenemu, ki v Italiji prebiva več kot 60 dni, prepoveduje vožnjo v tej državi z vozilom, registriranim v drugi državi članici, ki ga običajno uporablja za vožnjo v obeh državah članicah, in sicer v državi članici prebivališča in državi članici registracije, pri opravljanju svojega poklica (poleg vožnje v zasebne namene), v nasprotju s členoma 49 in 56 Pogodbe o delovanju Evropske unije?


title: Zadeva C-2/22: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Erfurt (Nemčija) 3. januarja 2022 – HK/Allianz Lebensversicherungs AG

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/11

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Erfurt (Nemčija) 3. januarja 2022 – HK/Allianz Lebensversicherungs AG
      (Zadeva C-2/22)
      (2022/C 148/17)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landgericht Erfurt

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: HK

         Tožena stranka: Allianz Lebensversicherungs AG

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali pravo Unije, zlasti člen 31 Tretje direktive o življenjskem zavarovanju (1) in člen 15(1) Druge direktive o življenjskem zavarovanju (2), eventualno v povezavi s členom 38 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero se popolne potrošniške informacije posredujejo šele po tem, ko potrošnik poda vlogo, in sicer skupaj z zavarovalno polico („model zavarovalne police“)?
                  Če je treba na to vprašanje odgovoriti pritrdilno: Ali že samo na podlagi tega nastane pravica potrošnika do ugovora, to je do razveljavitve zavarovalne pogodbe?
                  Ali je takšno pravico mogoče izključiti z ugovorom izgube ali zlorabe pravice ali pa obstajajo še druge, denimo časovne omejitve za njeno uveljavljanje?

                  2.

                  Ali je prepovedano, da se zavarovalnica, ki potrošnika ni ali ga je napačno poučila o njegovi pravici do ugovora, za nasprotovanje pravicam potrošnika, ki zaradi tega nastanejo, kakršna je zlasti pravica do ugovora, sklicuje na izgubo ali zlorabo pravice ali potek časa?

                  3.

                  Ali je prepovedano, da se zavarovalnica, ki potrošniku ni posredovala potrošniških informacij ali mu je posredovala nepopolne ali napačne potrošniške informacije, za nasprotovanje pravicam potrošnika, ki zaradi tega nastanejo, kakršna je zlasti pravica do ugovora, sklicuje na izgubo ali zlorabo pravice ali potek časa?

         (1)  Direktive Sveta 92/96/EGS z dne 10. novembra 1992 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o življenjskem zavarovanju in o spremembi direktiv 79/267/EGS in 90/619/EGS (Tretja direktiva o življenjskem zavarovanju) (UL 1992, L 360, str. 1)

         (2)  Druga direktiva Sveta 90/619/EGS z dne 8. novembra 1990 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o neposrednem življenjskem zavarovanju in določbah za olajšanje učinkovitega uresničevanja svobode opravljanja storitev ter o spremembah Direktive 79/267/EGS (UL 1990, L 330, str. 50)


title: Zadeva C-8/22: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Belgija) 5. januarja 2022 – XXX/Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/12

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Belgija) 5. januarja 2022 – XXX/Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
      (Zadeva C-8/22)
      (2022/C 148/18)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Conseil d'État

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Vlagateljica kasacijske pritožbe: XXX

         Nasprotna stranka: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 14(4)(b) Direktive 2011/95/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da so upravičeni do mednarodne zaščite, glede enotnega statusa beguncev ali oseb, upravičenih do subsidiarne zaščite, in glede vsebine te zaščite (1) razlagati tako, da določa, da je nevarnost za skupnost dokazana že samo s tem, da je bil upravičenec do statusa begunca pravnomočno obsojen za izredno hudo kaznivo dejanje, ali pa ga je treba razlagati tako, da določa, da samo pravnomočna obsodba za izredno hudo kaznivo dejanje še ne zadostuje za dokaz obstoja nevarnosti za skupnost?

                  2.

                  Ali je treba, če samo pravnomočna obsodba za izredno hudo kaznivo dejanje ne zadostuje za dokaz obstoja nevarnosti za skupnost, člen 14(4)(b) Direktive 2011/95/EU razlagati tako, da od države članice zahteva, da dokaže, da tožeča stranka od obsodbe še naprej predstavlja nevarnost za skupnost? Ali mora država članica dokazati, da je ta nevarnost resnična in sedanja, ali pa zadostuje potencialna nevarnost? Ali je treba člen 14(4)(b) Direktive 2011/95/EU sam zase ali v povezavi z načelom sorazmernosti razlagati tako, da omogoča odvzem statusa begunca le, če je ta odvzem sorazmeren in je nevarnost, ki jo predstavlja upravičenec do tega statusa, dovolj resna, da ta odvzem upravičuje?

                  3.

                  Ali je treba – če državi članici ni treba dokazati, da tožeča stranka od obsodbe še naprej predstavlja nevarnost za skupnost ter je ta nevarnost resnična, sedanja in dovolj resna, da upravičuje odvzem statusa begunca – člen 14(4)(b) Direktive 2011/95/EU razlagati tako, da je nevarnost za skupnost načeloma dokazana z dejstvom, da je bil upravičenec do statusa begunca pravnomočno obsojen za izredno hudo kaznivo dejanje, vendar lahko ta upravičenec dokaže, da ne predstavlja take nevarnosti oziroma je ne predstavlja več?

         (1)  UL 2011, L 337, str. 9.


title: Zadeva T-724/21: Tožba, vložena 11. novembra 2021 – IL in drugi/Parlament

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/29

      Tožba, vložena 11. novembra 2021 – IL in drugi/Parlament
      (Zadeva T-724/21)
      (2022/C 148/40)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Tožeče stranke: IL in 81 drugih tožečih strank (zastopniki: P. de Bandt, M. Gherghinaru in L. Panepinto, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropski parlament

         Predloga

      Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

                  —

                  sklep predsedstva Evropskega parlamenta z dne 27. oktobra 2021 o izrednih pravilih glede zdravja in varnosti, ki veljajo za dostop do prostorov Evropskega parlamenta v njegovih treh krajih dela, razglasi za ničen;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov, vključno s stroški postopka za odlog izvršitve izpodbijanega sklepa.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo tri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: izpodbijani sklep nima veljavne pravne podlage, da bi bila mogoča obdelava zdravstvenih podatkov tožečih strank. Tožeče stranke izpodbijajo, da bi bili člen 1e(2) Kadrovskih predpisov za uradnike ter člen 10(1), člen 80(4) in člen 126(2) Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropske unije veljavna pravna podlaga za sprejetje izpodbijanega sklepa in torej za sprejetje spornega ukrepa v zvezi z njimi. Poleg tega trdijo, da sklep predsedstva, kakršen je obravnavani, ne more biti podlaga za ukrepe, ki zajemajo obdelavo zelo občutljivih osebnih podatkov, saj morajo biti v skladu s členom 8 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina) bistveni elementi take obdelave podatkov določeni z „zakonom“, kar pa sklep predsedstva Parlamenta ni.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev splošnih načel glede obdelave osebnih podatkov. Ta razlog se deli na dva dela.

                              —

                              Prvi del: kršitev načela omejitve namenov obdelave podatkov in načela zakonitosti. Da bi se namreč osebni podatki na digitalnih COVID potrdilih EU tožečih strank lahko uporabili za dovolitev dostopa do prostorov Parlamenta, se z zakonom zahteva, da so bili zbrani v ta namen. Ker ni pravne podlage, ki bi izrecno dovoljevala obdelavo zdravstvenih podatkov o cepljenju, testih ali prebolelosti za pogojevanje dostopa do kraja opravljanja dela in parlamentarnih sej, predsedstvo Parlamenta nikakor ni pristojno, da dovoli tako obdelavo podatkov, še zlasti ne s predpisom, ki ni zakon v formalnem smislu.

                              —

                              Drugi del: kršitev načel lojalnosti, preglednosti in minimizacije, saj tožeče stranke ob zbiranju njihovih osebnih podatkov niso bile obveščene, da bodo ti podatki uporabljeni za odobritev oziroma zavrnitev dostopa do kraja opravljanja dela.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: z izpodbijanim sklepom se neupravičeno posega v pravico do zasebnosti in v osebne podatke, v pravico do telesne nedotakljivosti, v pravico do svobode in varnosti ter v pravico do enakosti in nediskriminacije. Ta razlog se deli na dva dela.

                              —

                              Prvi del: kršitev pravic tožečih strank do telesne nedotakljivosti, njihove pravice do svobode in varnosti, njihove pravice do enakosti in nediskriminacije ter njihovih pravic do spoštovanja zasebnosti in njihovih osebnih podatkov.

                              —

                              Drugi del: poseg v pravice in načela, navedena v prvem delu, z izpodbijanim sklepom je v nasprotju z načelom sorazmernosti iz člena 52(1) Listine, saj sporni ukrep ni potreben, ustrezen in sorazmeren za dosego zastavljenih ciljev.


title: Zadeva C-12/22: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Okresný súd Prešov (Slovaška) 6. januarja 2022 – UR/365.bank a.s.

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/13

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Okresný súd Prešov (Slovaška) 6. januarja 2022 – UR/365.bank a.s.
      (Zadeva C-12/22)
      (2022/C 148/19)
      Jezik postopka: slovaščina

         Predložitveno sodišče

      Okresný súd Prešov

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: UR

         Tožena stranka: 365.bank a.s.

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1)

                  Ali podatki, navedeni v potrošniški kreditni pogodbi, sklenjeni 21. decembra 2016, opisani v tej predložitveni odločbi, ustrezajo jasnemu in jedrnatemu opisu vrste kredita, kot se zahteva s členom 10(2)(a) Direktive 2008/48/ES (1)?

                  2)

                  Ali podatki, navedeni v potrošniški kreditni pogodbi, sklenjeni 21. decembra 2016, opisani v tej predložitveni odločbi, ustrezajo jasni in jedrnati navedbi trajanja kreditne pogodbe, kot se zahteva s členom 10(2)(c) Direktive 2008/48/ES?

                  3)

                  Ali podatki, navedeni v potrošniški kreditni pogodbi, sklenjeni 21. decembra 2016, opisani v tej predložitveni odločbi, ustrezajo jasnemu in jedrnatemu opisu vrste kredita, kot se zahteva s členom 10(2)(g) Direktive 2008/48/ES, in ali

                              —

                              mora potrošniška kreditna pogodba vključevati matematično formulo za izračun EOM, vključno z upoštevnimi spremenljivkami, in sam izračun,

                              —

                              zadostuje, da so v besedilu potrošniške kreditne pogodbe navedene spremenljivke, potrebne za izračun EOM, ali pa je treba te spremenljivke ponovno navesti z izrecno navedbo, da gre za predpostavke za izračun EOM?

                  4)

                  Ali je mogoče Direktivo 93/13/EGS (2) razlagati tako, da mora nacionalna zakonodaja ali nacionalna praksa sodišču nalagati, da pogodbeni pogoj razglasi za nepošten tudi po prenehanju pogodbenega razmerja, kot je to v obravnavanem primeru?

                  5)

                  Ali je v nasprotju s celotno Direktivo Sveta 93/13/EGS in zlasti s peto uvodno izjavo te direktive (ker potrošniki na splošno ne poznajo predpisov, ki v drugih državah članicah urejajo pogodbe za prodajo blaga ali storitev; ker jih lahko to nepoznavanje odvrne od neposrednih transakcij za nabavo blaga ali storitev v drugi državi članici) takšna sodna praksa, v skladu s katero se v primeru očitanega pomanjkanja obveznega elementa v potrošniški kreditni pogodbi predpostavlja, da je bilo to dejstvo potrošniku znano že ob podpisu kreditne pogodbe, zlasti če je potrošnik na drug način potrdil, da se je seznanil s kreditno pogodbo, s tem da je podpisal katerega od drugih povezanih kreditnih dokumentov (na primer obrazec s standardnimi informacijami o potrošniškem kreditu, seznam prejetih dokumentov itd.)?

                  6)

                  Ali je v nasprotju z načelom varstva potrošnikov in načelom učinkovitosti, če nacionalno pravo za vložitev zahtevkov iz naslova neupravičene obogatitve, ki jo je ponudnik pridobil na račun potrošnika, določa subjektivni in tudi objektivni zastaralni rok, ki temelji na nevtralnem merilu (obstoj neupravičene obogatitve), tako da določitev začetka zastaralnega roka ni v celoti prepuščena presoji potrošnika in da tudi ponudnik nima dejanske možnosti obrambe z ugovorom zastaranja?

                  7)

                  Ali je v skladu z načelom varstva potrošnikov in načelom učinkovitosti, da se vsaka pomanjkljivost v potrošniški kreditni pogodbi, ki jo je pripravil ponudnik, brezpogojno šteje za posledico namernega ravnanja ponudnika?

                  8)

                  Ali je treba načelo učinkovitosti iz spodaj navedenih sodb Sodišča Evropske unije razlagati tako, da mora zastaralni rok za neupravičeno obogatitev, pridobljeno zaradi brezobrestne in neodplačne narave kredita zaradi napake, začeti teči šele od trenutka, ko sodišče odloči o tej napaki (na primer tako, da ugotovi, da je kredit brezobresten in neodplačen)?

                  9)

                  Od katerega trenutka se v skladu z načelom učinkovitosti, uporabljenim v spodaj navedenih sodbah Sodišča Evropske Unije, zahteva, da začne teči zastaralni rok?

         (1)  Direktiva 2008/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah in razveljavitvi Direktive Sveta 87/102/EGS (UL 2008, L 133, str. 66).

         (2)  Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL 1993, L 95, str. 29).


title: Zadeva T-41/22: Tožba, vložena 21. januarja 2022 – Fundacja Instytut na rzecz Kultury Prawnej Ordo Iuris/Parlament

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/30

      Tožba, vložena 21. januarja 2022 – Fundacja Instytut na rzecz Kultury Prawnej Ordo Iuris/Parlament
      (Zadeva T-41/22)
      (2022/C 148/41)
      Jezik postopka: poljščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Fundacja Instytut na rzecz Kultury Prawnej Ordo Iuris (Varšava, Poljska) (zastopnika: K. Koźmiński, radca prawny, in T. Siemiński, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropski parlament

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Resolucijo Evropskega parlamenta z dne 11. novembra 2021 o prvi obletnici dejanske prepovedi pravice do splava na Poljskem (2021/2925(RSP)) razglasi za nično v celoti;

                  —

                  podredno – v primeru, da sporna resolucija ne bo v celoti razglašena za nično – ugotovi ničnost te resolucije v delu „Y“, ki se glasi: „ker je fundamentalistična organizacija Ordo Iuris, ki je tesno povezana z vladajočo koalicijo, gonilna sila kampanj za spodkopavanje človekovih pravic in enakosti spolov na Poljskem, vključno s poskusi prepovedi splava, pozivi k umiku Poljske iz Istanbulske konvencije in pozivi k vzpostavitvi t. i. območij brez LGBTI; ker se na ta način kulturne in verske vrednote na Poljskem zlorabljajo kot utemeljitev za oviranje celovitega uresničevanja pravic žensk, enakosti žensk in njihove pravice do odločanja o lastnih telesih“;

                  —

                  Evropskemu parlamentu naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbena razloga in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog se nanaša na nepristojnost Evropskega parlamenta za sprejetje sporne resolucije, ker se predmet te resolucije ne nanaša na pristojnosti Evropske unije, ki jih je država članica priznala s pogodbama, oziroma na prekoračitev pooblastil zaradi instrumentalnega izkoriščanja pravne oblike resolucije, da bi se s tem obšla zahteva po spremembi pogodb, ki bi bila potrebna, da bi se lahko Evropski uniji podelile pristojnosti, ki jih na podlagi pogodb Unije nima.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog se nanaša na očitek, da se z resolucijo krši pogodbi ali pravna pravila, povezana z njuno uporabo, to je kršitev člena 2 PEU, člena 4(2) PEU, člena 6(3) PEU in člena 10 PDEU, ker za to resolucijo velja, da:

                              —

                              krši pravice in osebnostne pravice tožeče stranke,

                              —

                              je oprta na nepreverjene in nepravilne informacije o dejanskem in pravnem položaju na Poljskem,

                              —

                              vsebuje neverodostojne analize in razlage mednarodnega javnega prava, ki se nanaša na vprašanje splava,

                              —

                              neupravičeno pripisuje prepovedi splava in ohranjanju človeškega življenja v predporodni fazi domnevno nasprotje z vrednotami iz člena 2 PEU, pri čemer ne upošteva dejstva, da vprašanje dopustnosti splava ni del skupnih ustavnih tradicij držav članic, zaradi česar:

                              —

                              osebe, ki se zavzemajo za prepoved splava in ohranjanje človeškega življenja v predporodni fazi, diskriminira v družbenem, političnem in pravnem življenju v Evropski uniji;

                              —

                              krši načelo spoštovanja narodne in ustavne identitete držav članic.


title: Zadeva T-195/19: Sodba Splošnega sodišča z dne 9. februarja 2022 – GEA Group/Komisija (Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Evropski trgi kositrnih stabilizatorjev in toplotnih stabilizatorjev ESBO/estri – Sklep o ugotovitvi kršitve člena 81 ES – Razglasitev ničnosti sklepa, s katerim se spreminja prvotni sklep – Sklep o zavrnitvi predloga za vračilo globe – Ničnostna tožba – Izpodbojni akt – Pravni interes – Dopustnost – Člen 266(1) PDEU)

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/21

      Sodba Splošnega sodišča z dne 9. februarja 2022 – GEA Group/Komisija
      (Zadeva T-195/19) (1)

      (Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Evropski trgi kositrnih stabilizatorjev in toplotnih stabilizatorjev ESBO/estri - Sklep o ugotovitvi kršitve člena 81 ES - Razglasitev ničnosti sklepa, s katerim se spreminja prvotni sklep - Sklep o zavrnitvi predloga za vračilo globe - Ničnostna tožba - Izpodbojni akt - Pravni interes - Dopustnost - Člen 266(1) PDEU)
      (2022/C 148/27)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: GEA Group AG (Düsseldorf, Nemčija) (zastopniki: I. du Mont, R. van der Hout in C. Wagner, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: P. Rossi, V. Bottka in T. Baumé, agenti)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije Ares(2019) 283284 z dne 24. januarja 2019 o zavrnitvi predloga tožeče stranke za vračilo globe, plačane na podlagi Sklepa Komisije C(2009) 8682 final z dne 11. novembra 2009 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 ES in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/38.589 – Toplotni stabilizatorji).

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  GEA Group AG poleg svojih stroškov nosi tudi stroške Evropske komisije.

         (1)  UL C 206, 17.6.2019.


title: Zadeva C-9/20: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 10. februarja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Hamburg – Nemčija) – Grundstücksgemeinschaft Kollaustraße 136/Finanzamt Hamburg-Oberalster (Predhodno odločanje – Obdavčenje – Davek na dodano vrednost (DDV) – Direktiva 2006/112/ES – Člen 66, prvi odstavek, točka (b) – Obveznost obračuna DDV – Prejem plačila – Člen 167 – Nastanek in obseg pravice do odbitka vstopnega DDV – Člen 167a – Odstopanje – Obračunavanje DDV po plačani realizaciji – Najem in podnajem nepremičnine, ki je namenjena industrijski ali komercialni uporabi)

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/2

      Sodba Sodišča (peti senat) z dne 10. februarja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Hamburg – Nemčija) – Grundstücksgemeinschaft Kollaustraße 136/Finanzamt Hamburg-Oberalster
      (Zadeva C-9/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Obdavčenje - Davek na dodano vrednost (DDV) - Direktiva 2006/112/ES - Člen 66, prvi odstavek, točka (b) - Obveznost obračuna DDV - Prejem plačila - Člen 167 - Nastanek in obseg pravice do odbitka vstopnega DDV - Člen 167a - Odstopanje - Obračunavanje DDV po plačani realizaciji - Najem in podnajem nepremičnine, ki je namenjena industrijski ali komercialni uporabi)
      (2022/C 148/02)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Finanzgericht Hamburg

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Grundstücksgemeinschaft Kollaustraße 136

         Tožena stranka: Finanzamt Hamburg-Oberalster

         Izrek

      Člen 167 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2010/45/EU z dne 13. julija 2010, je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, ki v primeru, da na podlagi nacionalnega odstopanja v skladu s členom 66, prvi odstavek, točka (b), Direktive 2006/112, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2010/45, obveznost obračuna davka pri dobavitelju blaga oziroma izvajalcu storitev nastane šele ob prejemu plačila in to plačilo še ni bilo opravljeno, določa, da pravica do odbitka vstopnega davka nastane že ob izvedbi transakcije.

         (1)  UL C 137, 27.4.2020.


title: Zadeva T-59/22: Tožba, vložena 31. januarja 2022 – Conserve Italia in Conserves France/Komisija

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/31

      Tožba, vložena 31. januarja 2022 – Conserve Italia in Conserves France/Komisija
      (Zadeva T-59/22)
      (2022/C 148/42)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranke

         Tožeči stranki: Conserve Italia – Consorzio Italiano fra cooperative agricole Soc. coop. agr. (San Lazzaro di Savena, Italija), Conserves France (Tarascon, Francija) (zastopniki: L. Di Via, M. Petite, L. Tresoldi in E. Belli, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlog

      Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

                  —

                  ugotovi, da je tožba dopustna;

                  —

                  Sklep Evropske komisije C (2021) 8259 z dne 19. novembra 2021 (zadeva AT.40127 – Konzervirana zelenjava) v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP razglasi za ničen v delu, ki se nanaša na izračun globe;

                  —

                  zniža globo in sprejme druge ukrepe, ki se mu zdijo primerni; in

                  —

                  Evropski komisiji naloži plačilo stroškov družb Conserve Italia in Conserves France v zvezi s tem postopkom.

         Tožbena razloga in bistvene trditve

      Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata dva tožbena razloga.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 101(1) PDEU, člena 23(3), točka 3, Uredbe št. 1/2003 (1) in točke 33 Smernic o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 23(2)(a) Uredbe št. 1/2003 zaradi napačne ugotovitve dejanskega stanja in nepravilne uporaba prava glede opredelitve družbe Conserve Italia kot podjetja namesto kot združenja podjetij in zaradi napake pri določitvi zgornje meje predpisane globe.

                              —

                              Tožeči stranki v zvezi s tem trdita, da izpodbijata napačno opredelitev družbe Conserve Italia kot „podjetja“ namesto kot „združenja podjetij“ za namene uporabe člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru (EGP). Nepriznanje družbe Conserve Italia kot „združenja podjetij“ – v smislu lastnega in samostojnega pojma, razvitega v konkurenčnem pravu Unije – v sklepu se je odrazilo v hudi napaki pri izračunu zgornje meje predpisane globe.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 101(1) PDEU, člena 23 Uredbe št. 1/2003 ter točk 14, 19, 20, 22, 24 in 25 Smernic zaradi napake pri določitvi osnovnega zneska.

                              —

                              Tožeči stranki v zvezi s tem na prvem mestu trdita, da je Evropska komisija pri določitvi referenčnega zneska prodaje za izračun osnovnega zneska sankcije, ki jima je bila naložena, storila napako, ker je upoštevala vrednost prodaje, dosežene na celotnem območju EGP. Na drugem mestu štejeta, da v obravnavanem primeru ni bilo upravičeno, da je Evropska komisija uporabila razmerje 18 % vrednosti prodaje. Poleg tega je Evropska komisija družbi Conserve Italia pripisala obdobje udeležbe, ki je enako celotnemu trajanju kršitve, ne da bi upoštevala, da je bila udeležba te družbe pri vsakem sporazumu veliko bolj omejena in nikakor ne trajajoča, ker je bilo izvajanje sporazumov večkrat prekinjeno.

         (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL 2003, L 1, str. 1).


title: Zadeva C-26/22: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Wiesbaden (Nemčija) 11. januarja 2022 – UF/Land Hessen

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/14

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Wiesbaden (Nemčija) 11. januarja 2022 – UF/Land Hessen
      (Zadeva C-26/22)
      (2022/C 148/20)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: UF

         Tožena stranka: Land Hessen

         Ob udeležbi: SCHUFA Holding AG

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 77(1) v povezavi s členom 78(1) Uredbe (EU) 2016/679 (1) (Splošna uredba o varstvu podatkov) razlagati tako, da ima odločitev nadzornega organa, o kateri ta obvesti posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki,

                              (a)

                              naravo odločbe o peticiji? To pomeni, da je sodni nadzor nad odločbo nadzornega organa o pritožbi v skladu s členom 78(1) Splošne uredbe o varstvu podatkov načeloma omejen na to, ali je organ pritožbo obravnaval, ustrezno preučil predmet pritožbe in pritožnika obvestil o izidu preučitve,
                              ali

                              (b)

                              pa jo je treba razumeti kot meritorno odločitev organa? To pomeni, da mora sodišče odločbo nadzornega organa o pritožbi v skladu s členom 78(1) Splošne uredbe o varstvu podatkov v celoti vsebinsko preučiti, pri čemer lahko sodišče v posameznem primeru – na primer pri redukciji prostega preudarka na ničlo – nadzornemu organu naloži tudi konkreten ukrep v smislu člena 58 Splošne uredbe o varstvu podatkov.

                  2.

                  Ali je shranjevanje podatkov pri zasebni družbi, specializirani za gospodarske informacije, v primeru osebnih podatkov iz javnega registra, kot so „nacionalne podatkovne baze“ v smislu člena 79(4) in (5) Uredbe (EU) 2015/848 (2), ki se shranjujejo brez konkretnega razloga, da bi te družbe lahko v primeru poizvedbe posredovale informacije, združljivo s členoma 7 in 8 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah z dne 12. decembra 2007 (Listina – UL 2007, C 303, str. 1)?

                  3

                              a.

                              Ali so zasebne vzporedne baze podatkov (zlasti baze podatkov družbe, specializirane za informacije), ki so vzpostavljene poleg državnih baz podatkov in v katerih se podatki iz državnih baz podatkov (v tem primeru obvestila o postopkih zaradi insolventnosti) hranijo dlje, kot je določeno v ozkem okviru Uredbe (EU) 2015/848 v povezavi z nacionalnim pravom, načeloma zakonite?

                              b.

                              Če je odgovor na tretje vprašanje, točka (a), pritrdilen, ali pravica do pozabe iz člena 17(1)(d) Splošne uredbe o varstvu podatkov pomeni, da je treba te podatke izbrisati, če je obdobje obdelave, določeno za javni register, poteklo?

                  4.

                  Ali je treba, če se člen 6(1), prvi pododstavek, točka (f), Splošne uredbe o varstvu podatkov upošteva kot edina pravna podlaga za hrambo podatkov pri zasebnih družbah, specializiranih za gospodarske informacije, v zvezi s podatki, ki se shranjujejo tudi v javnih registrih, pritrditi zakonitemu interesu družbe, specializirane za gospodarske informacije, že če ta družba pridobiva podatke iz javne evidence brez konkretnega razloga, zato da bi bili potem ti podatki na voljo v primeru poizvedbe?

                  5.

                  Ali lahko kodeks ravnanja, ki ga je potrdil nadzorni organ v skladu s členom 40 Splošne uredbe o varstvu podatkov in določa roke za preverjanje in izbris, ki presegajo roke hrambe, ki veljajo za javni register, ne upošteva tehtanja, ki se zahteva v skladu s členom 6(1), prvi pododstavek, točka (f), Splošne uredbe o varstvu podatkov?

         (1)  Uredba (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Direktive 95/46/ES (Splošna uredba o varstvu podatkov; UL 2016, L 119, str. 1).

         (2)  Uredba (EU) 2015/848 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. maja 2015 o postopkih v primeru insolventnosti (UL 2015, L 141, str. 19).


title: Zadeva T-62/22: Tožba, vložena 28. januarja 2022 – Estonija/Komisija

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/32

      Tožba, vložena 28. januarja 2022 – Estonija/Komisija
      (Zadeva T-62/22)
      (2022/C 148/43)
      Jezik postopka: estonščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Republika Estonija (zastopnik: M. Kriisa)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlog

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izvedbeni sklep Evropske komisije z dne 17. novembra 2021 razglasi za ničen v delu, v katerem se v višini 634 057,30 EUR nanaša na Republiko Estonijo;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja te tožbene razloge:

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: Evropska komisija je napačno razlagala in uporabila člen 21 Izvedbene uredbe (EU) št. 809/2014 (1) v povezavi s členom 30 Delegirane uredbe (EU) št. 640/2014 (2), zaradi česar je napačno sklepala, da sistem za vlaganje zahtevkov za pomoč v Estoniji ni skladen s tema določbama.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: Evropska komisija je samovoljno in zato napačno razlagala člen 30(2) Uredbe št. 640/2014.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: Evropska komisija je kršila obveznost obrazložitve in načelo dobrega upravljanja, ker ni mogla zadosti jasno obrazložiti, zakaj nadomestitev živali na način, ki je dovoljen v Estoniji, ni skladna s pravom Unije.

         (1)  Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 809/2014 z dne 17. julija 2014 o pravilih za uporabo Uredbe (EU) št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z integriranim administrativnim in kontrolnim sistemom, ukrepi za razvoj podeželja in navzkrižno skladnostjo (UL 2014, L 227, str. 69).

         (2)  Delegirana uredba Komisije (EU) št. 640/2014 z dne 11. marca 2014 o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta glede integriranega administrativnega in kontrolnega sistema, pogojev za zavrnitev ali ukinitev plačil in za upravne kazni, ki se uporabljajo za neposredna plačila, podporo za razvoj podeželja in navzkrižno skladnost (UL 2014, L 181, str. 48).


title: Zadeva T-89/22: Tožba, vložena 18. februarja 2022 – Homy Casa/EUIPO – Albatros International (stoli)

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/40

      Tožba, vložena 18. februarja 2022 – Homy Casa/EUIPO – Albatros International (stoli)
      (Zadeva T-89/22)
      (2022/C 148/53)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Homy Casa Ltd (Guangzhou, Kitajska) (zastopnica: J. Vogtmeier, odvetnica)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Albatros International GmbH (Nerdlen, Nemčija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Imetnik spornega modela: tožeča stranka

         Zadevni sporni model: model Skupnosti (stoli) – model Skupnosti št. 2745 554-0002

         Postopek pred EUIPO: postopek za izbris

         Izpodbijana odločba: odločba tretjega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 30. novembra 2021 v zadevi R 837/2020-3

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi izpodbijano odločbo;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški, nastalimi v pritožbenem postopku.

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  napačni uporaba in razlaga člena 25(1)(b), v povezavi s členi 4, 5, 6 in 7 Uredbe Sveta (ES) št. 6/2002.


title: Zadeva C-219/20: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 10. februarja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landesverwaltungsgericht Steiermark – Avstrija) – LM/Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld (Predhodno odločanje – Svoboda opravljanja storitev – Napotitev delavcev na delo – Direktiva 96/71/ES – Člen 3(1)(c) – Pogoji dela in zaposlitve – Osebni prejemki – Člen 5 – Sankcije – Zastaralni rok – Listina Evropske unije o temeljnih pravicah – Člen 41 – Pravica do dobrega upravljanja – Člen 47 – Učinkovito sodno varstvo)

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/3

      Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 10. februarja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landesverwaltungsgericht Steiermark – Avstrija) – LM/Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld
      (Zadeva C-219/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Svoboda opravljanja storitev - Napotitev delavcev na delo - Direktiva 96/71/ES - Člen 3(1)(c) - Pogoji dela in zaposlitve - Osebni prejemki - Člen 5 - Sankcije - Zastaralni rok - Listina Evropske unije o temeljnih pravicah - Člen 41 - Pravica do dobrega upravljanja - Člen 47 - Učinkovito sodno varstvo)
      (2022/C 148/03)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: LM

         Nasprotna stranka: Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

         ob udeležbi: Österreichische Gesundheitskasse

         Izrek

      Člen 5 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 96/71/ES z dne 16. decembra 1996 o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev v povezavi s členom 47 Listine in ob upoštevanju splošnega načela prava Unije, ki se nanaša na pravico do dobrega upravljanja, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, ki določa petletni zastaralni rok za neizpolnitve obveznosti v zvezi s plačilom napotenih delavcev na delo.

         (1)  UL C 304, 14.9.2020.


title: Zadeva C-53/22: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italija) 26. januarja 2022 – VZ/CA

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/15

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italija) 26. januarja 2022 – VZ/CA
      (Zadeva C-53/22)
      (2022/C 148/21)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: VZ

         Tožena stranka: CA

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1)

                  Ali člen 1(3) Direktive 89/665 (1) nasprotuje temu, da se ponudniku, ki je bil dokončno izključen iz postopka oddaje naročila, odvzame možnost pritožbe zoper zavrnitev razveljavitve oddaje naročila, če želi dokazati, da so izbrani ponudnik in vsi drugi uspešno ocenjeni ponudniki storili hudo kršitev poklicnih pravil, to je sklenitev protikonkurenčnih sporazumov, ki so jih sodišča ugotovila šele po njegovi izključitvi, z namenom da bi se lahko udeležil ponovnega postopka?

                  2)

                  Ali člen 1(3) Direktive 89/665 in načela [prava Evropske unije] o varstvu konkurence nasprotujejo temu, da upravno sodišče ne more preizkusiti tožbe ponudnika, ki je bil dokončno izključen iz postopka oddaje naročila, zoper zavrnitev pravice samozaščite naročnika v zvezi z akti o sprejemu in oddaji naročila v korist ponudnikov, ki so sklenili protikonkurenčne sporazume, ugotovljene s strani sodišča, v istem sektorju, kot je ta, ki je predmet postopka?

         (1)  Direktiva Sveta 89/665/EGS z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje (UL 1989, L 395, str. 33).


title: Zadeva T-520/19: Sodba Splošnega sodišča z dne 9. februarja 2022 – Heitec/EUIPO – Hetec Datensysteme (HEITEC) (Znamka Evropske unije – Postopek za razveljavitev – Besedna znamka Evropske unije HEITEC – Neupoštevanje dokazov, predloženih pred oddelkom za izbris in pred odborom za pritožbe – Člen 95(2) Uredbe (EU) 2017/1001 – Neobstoj resne in dejanske uporabe znamke – člen 51(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 58(1)(a) Uredbe 2017/1001) – Pravilo 40(5) Uredbe (ES) št. 2868/95 (postalo člen 19(1) Delegirane uredbe (EU) 2018/625))

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/21

      Sodba Splošnega sodišča z dne 9. februarja 2022 – Heitec/EUIPO – Hetec Datensysteme (HEITEC)
      (Zadeva T-520/19) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek za razveljavitev - Besedna znamka Evropske unije HEITEC - Neupoštevanje dokazov, predloženih pred oddelkom za izbris in pred odborom za pritožbe - Člen 95(2) Uredbe (EU) 2017/1001 - Neobstoj resne in dejanske uporabe znamke - člen 51(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 58(1)(a) Uredbe 2017/1001) - Pravilo 40(5) Uredbe (ES) št. 2868/95 (postalo člen 19(1) Delegirane uredbe (EU) 2018/625))
      (2022/C 148/28)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Heitec AG (Erlangen, Nemčija) (zastopnik: G. Wagner, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: D. Hanf, agent)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe, intervenientka pred Splošnim sodiščem: Hetec Datensysteme GmbH (München, Nemčija) (zastopnika: A. Kockläuner in O. Nilgen, odvetnika)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 23. aprila 2019 (zadeva R 1171/2018-2) v zvezi s postopkom za razveljavitev med družbama Hetec Datensysteme in Heitec.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi Heitec AG se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 312, 16.9.2019.


title: Zadeva T-90/22: Tožba, vložena 18. februarja 2022 – Kande Mupompa/Svet

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/41

      Tožba, vložena 18. februarja 2022 – Kande Mupompa/Svet
      (Zadeva T-90/22)
      (2022/C 148/54)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Alex Kande Mupompa (Kinšasa, Demokratična republika Kongo) (zastopniki: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme in T. Payan, odvetniki)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Sklep Sveta (SZVP) 2021/2181 z dne 9. decembra 2021 (1) razglasi za ničen v delu, v katerem je tožeča stranka ohranjena pod številko 7 Priloge k temu sklepu;

                  —

                  Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2021/2177 z dne 9. decembra 2021 (2) razglasi za nično v delu, v katerem je tožeča stranka ohranjena pod številko 7 Priloge I k tej uredbi;

                  —

                  Svetu naloži plačilo stroškov.

         Tožbena razloga in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev pravice do obrambe. Na tej podlagi tožeča stranka navaja več očitkov v zvezi s kršitvijo njene pravice med postopki, na podlagi katerih je Svet sprejel in podaljšal omejevalne ukrepe zoper njo, zlasti pa zatrjuje kršitev pravice do izjave pod spremenljivimi pogoji.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog se nanaša na očitno napako pri presoji, ker je Svet ugotovil, da je tožeča stranka vpletena pri dejanjih, ki pomenijo hude kršitve človekovih pravic v Demokratični republiki Kongo. Tožeča stranka graja okoliščine pregleda pred podaljšanjem omejevalnih ukrepov zoper njo in izpodbija kakršno koli trenutno vpletenost pri dejanskem stanju, na katerem temelji odločitev o njeni vključitvi na seznam oseb, na katere se nanaša Sklep 2010/788/SZVP.

         (1)  Sklep Sveta (SZVP) 2021/2181 z dne 9. decembra 2021 o spremembi Sklepa 2010/788/SZVP o omejitvenih ukrepih proti Demokratični republiki Kongo (UL 2021, L 443, str. 75).

         (2)  Izvedbena uredba Sveta (EU) 2021/2177 z dne 9. decembra 2021 o izvajanju člena 9 Uredbe (ES) št. 1183/2005 o uvedbi določenih posebnih omejevalnih ukrepov za osebe, ki kršijo embargo na orožje glede Demokratične republike Kongo (UL 2021, L 443, str. 3).


title: Zadeva T-63/22: Tožba, vložena 1. februarja 2022 – Brooks England/EUIPO – Brooks Sports (BROOKS ENGLAND)

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/33

      Tožba, vložena 1. februarja 2022 – Brooks England/EUIPO – Brooks Sports (BROOKS ENGLAND)
      (Zadeva T-63/22)
      (2022/C 148/44)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Brooks England Ltd (Smethwick, Združeno kraljestvo) (zastopnik: S. Feltrinelli, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Brooks Sports, Inc. (Seattle, Washington, Združene države)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka pred Splošnim sodiščem

         Zadevna sporna znamka: prijava figurativne znamke Evropske unije BROOKS ENGLAND – registracija št. 3298321

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: Odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 22. novembra 2021 v zadevi R 2432/2020-4

         Tožbeni predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sprejme tožbo tožeče stranke;

                  —

                  izpodbijano odločbo v celoti razglasi za nično in tako ugotovi, da je treba sporni znak registrirati za vse sporne proizvode;

                  —

                  podredno, izpodbijano odločbo razglasi za deloma nično in ugotovi, da je treba sporni znak registrirati vsaj za sporne proizvode iz razreda 18;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo vseh stroškov, ki so tožeči stranki nastali v prejšnjih in v tem postopku.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta z napačno presojo verjetnosti zmede med spornim znakom in prejšnjo znamko;

                  —

                  Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta z napačno presojo dokazov za uporabo prejšnje znamke;

                  —

                  Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta z napačno presojo primerjave proizvodov;

                  —

                  Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta z napačno presojo primerjave znakov in verjetnosti povezovanja.


title: Zadeva C-56/22: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de première instance de Liège (Belgija) 28. januarja 2022 – PL/État belge

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/16

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de première instance de Liège (Belgija) 28. januarja 2022 – PL/État belge
      (Zadeva C-56/22)
      (2022/C 148/22)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal de première instance de Liège

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: PL

         Nasprotna stranka: État belge

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali se pravo Unije, predvsem določbe Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in Direktive 2008/115/ES (1), uporablja za prakso države članice, ki ji omogoča, da na kraju samem legalizira status tujca, ki v njej nezakonito prebiva? Če je tako, ali je treba člene 5, 6 in 13 Direktive 2008/115/ES v povezavi z njenima [uvodnima izjavama 6 in 24] ter člene 1, 7, 14, 20, 21, 24 in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da lahko država članica, če namerava podeliti nevezano dovoljenje za prebivanje ali drugo dovoljenje, ki iz sočutja, humanitarnih razlogov ali drugih razlogov zagotavlja pravico do prebivanja državljanu tretje države, ki nezakonito prebiva na njenem ozemlju, po eni strani od navedenega državljana tretje države zahteva, da vnaprej dokaže, da prošnje ne more vložiti v državi izvora, in po drugi strani v svoji zakonodaji ne navede a fortiori objektivnih pogojev in meril, na podlagi katerih je mogoče utemeljiti sočutje, humanitarne razloge ali druge razloge, zaradi česar je odgovor na tako prošnjo nepredvidljiv, celo samovoljen? Če teh meril ni treba določiti v zakonodaji, ali ni v primeru zavrnitve pravica do učinkovitega pravnega sredstva ogrožena, ker je edino urejeno pravno sredstvo strogo zakonito, pri čemer je izključena vsakršna presoja smotrnosti?

         (1)  Direktiva 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav (UL 2008, L 348, str. 98).


title: Zadeva T-672/19: Sodba Splošnega sodišča z dne 9. februarja 2022 – Companhia de Seguros Índico/Komisija (Javna naročila – Finančna uredba – Izključitev iz postopkov javnega naročanja in dodeljevanja nepovratnih sredstev, ki se financirajo iz splošnega proračuna Unije, in iz ERS, za obdobje treh let – Načelo dobre vere – Zloraba pravic – Očitna napaka pri presoji – Sorazmernost)

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/22

      Sodba Splošnega sodišča z dne 9. februarja 2022 – Companhia de Seguros Índico/Komisija
      (Zadeva T-672/19) (1)

      (Javna naročila - Finančna uredba - Izključitev iz postopkov javnega naročanja in dodeljevanja nepovratnih sredstev, ki se financirajo iz splošnega proračuna Unije, in iz ERS, za obdobje treh let - Načelo dobre vere - Zloraba pravic - Očitna napaka pri presoji - Sorazmernost)
      (2022/C 148/29)
      Jezik postopka: portugalščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Companhia de Seguros Índico SA (Maputo, Mozambik) (zastopnik: R. Oliveira, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnica: I. Melo Sampaio, agentka)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 18. julija 2019, s katero je bila tožeča stranka za tri leta izključena od sodelovanja v postopkih za oddajo javnega naročila in od dodelitve nepovratnih sredstev iz splošnega proračuna Evropske unije in Evropskega razvojnega sklada (ERS) ter iz izbora za izvrševanje sredstev Unije in s katero so bili objavljeni podatki v zvezi s to izključitvijo.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi Companhia de Seguros Índico SA se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 399, 25.11.2019.


title: Zadeva T-69/22: Tožba, vložena 4. februarja 2022 – Eurecna/Komisija

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/34

      Tožba, vložena 4. februarja 2022 – Eurecna/Komisija
      (Zadeva T-69/22)
      (2022/C 148/45)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Eurecna SpA (Benetke, Italija) (zastopnik: R. Sciaudone, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlog

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  za ničen razglasi izpodbijani sklep o pobotu terjatev, vsebovan v dopisu Komisije z dne 25. novembra 2021, s katerim se je Komisija odločila izterjati znesek 22 139,05 EUR od zneska 417 234,68 EUR, ki je bil izplačan v okviru projekta, ki ga je financirala Evropska unija, in za katerega se je štelo, da ga je treba izterjati zaradi nepravilnosti, ki naj bi bile storjene v fazi računovodskega poročanja; in

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en sam tožbeni razlog, razdeljen na štiri dele.

                  1.

                  Edini tožbeni razlog: neobstoj izpodbijane terjatve.

                              —

                              V zvezi s tem zatrjuje kršitev načela dobrega upravljanja in skrbnega upravljanja v zvezi z revizijo, ki jo je opravila družba Ernst & Young (EY); kršitev pravice do obrambe v zvezi z revizijo, ki jo je opravila družba EY; kršitev načela dobrega upravljanja zaradi nespoštovanja dolžnosti nepristranskosti pri upravljanju; in napačno razlago pogodbe v zvezi z družbo EY.


title: Zadeva C-64/22: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Wiesbaden (Nemčija) 2. februarja 2022 – AB/Land Hessen

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/16

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Wiesbaden (Nemčija) 2. februarja 2022 – AB/Land Hessen
      (Zadeva C-64/22)
      (2022/C 148/23)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: AB

         Tožena stranka: Land Hessen

         Ob udeležbi: SCHUFA Holding AG

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 77(1) v povezavi s členom 78(1) Uredbe (EU) 2016/679 (1) (Splošna uredba o varstvu podatkov) razlagati tako, da ima odločitev nadzornega organa, o kateri ta obvesti posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki,

                              (a)

                              naravo odločbe o peticiji? To pomeni, da je sodni nadzor nad odločbo nadzornega organa o pritožbi v skladu s členom 78(1) Splošne uredbe o varstvu podatkov načeloma omejen na to, ali je organ pritožbo obravnaval, ustrezno preučil predmet pritožbe in pritožnika obvestil o izidu preučitve,
                              ali

                              (b)

                              pa jo je treba razumeti kot meritorno odločitev organa? To pomeni, da mora sodišče odločbo nadzornega organa o pritožbi v skladu s členom 78(1) Splošne uredbe o varstvu podatkov v celoti vsebinsko preučiti, pri čemer lahko sodišče v posameznem primeru – na primer pri redukciji prostega preudarka na ničlo – nadzornemu organu naloži tudi konkreten ukrep v smislu člena 58 Splošne uredbe o varstvu podatkov.

                  2.

                  Ali je shranjevanje podatkov pri zasebni družbi, specializirani za gospodarske informacije, v primeru osebnih podatkov iz javnega registra, kot so „nacionalne podatkovne baze“ v smislu člena 79(4) in (5) Uredbe (EU) 2015/848 (2), ki se shranjujejo brez konkretnega razloga, da bi te družbe lahko v primeru poizvedbe posredovale informacije, združljivo s členoma 7 in 8 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah z dne 12. decembra 2007 (Listina – UL 2007, C 303, str. 1)?

                  3

                              a.

                              Ali so zasebne vzporedne baze podatkov (zlasti baze podatkov družbe, specializirane za informacije), ki so vzpostavljene poleg državnih baz podatkov in v katerih se podatki iz državnih baz podatkov (v tem primeru obvestila o postopkih zaradi insolventnosti) hranijo dlje, kot je določeno v ozkem okviru Uredbe (EU) 2015/848 v povezavi z nacionalnim pravom, načeloma zakonite?

                              3b.

                              Če je odgovor na tretje vprašanje, točka (a), pritrdilen, ali pravica do pozabe iz člena 17(1)(d) Splošne uredbe o varstvu podatkov pomeni, da je treba te podatke izbrisati, če je obdobje obdelave, določeno za javni register, poteklo?

                  4.

                  Ali je treba, če se člen 6(1), prvi pododstavek, točka (f), Splošne uredbe o varstvu podatkov upošteva kot edina pravna podlaga za hrambo podatkov pri zasebnih družbah, specializiranih za gospodarske informacije, v zvezi s podatki, ki se shranjujejo tudi v javnih registrih, pritrditi zakonitemu interesu družbe, specializirane za gospodarske informacije, že če ta družba pridobiva podatke iz javne evidence brez konkretnega razloga, zato da bi bili potem ti podatki na voljo v primeru poizvedbe?

                  5.

                  Ali lahko kodeks ravnanja, ki ga je potrdil nadzorni organ v skladu s členom 40 Splošne uredbe o varstvu podatkov in določa roke za preverjanje in izbris, ki presegajo roke hrambe, ki veljajo za javni register, ne upošteva tehtanja, ki se zahteva v skladu s členom 6(1), prvi pododstavek, točka (f), Splošne uredbe o varstvu podatkov?

         (1)  Uredba (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Direktive 95/46/ES (Splošna uredba o varstvu podatkov; UL 2016, L 119, str. 1).

         (2)  Uredba (EU) 2015/848 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. maja 2015 o postopkih v primeru insolventnosti (UL 2015, L 141, str. 19).


title: Zadeva C-485/20: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 10. februarja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Belgija) – XXXX/HR Rail SA (Predhodno odločanje – Socialna politika – Direktiva 2000/78/ES – Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu – Prepoved diskriminacije na podlagi invalidnosti – Odpust delavca, ki je dokončno postal nezmožen za izpolnjevanje bistvenih nalog svojega delovnega mesta – Uslužbenec, ki v okviru svoje zaposlitve opravlja poskusno dobo – Člen 5 – Razumne prilagoditve za invalidne osebe – Obveznost prerazporeditve na drugo delovno mesto – Dopustitev, če ne pomeni nesorazmerne obremenitve za delodajalca)

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/3

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 10. februarja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Belgija) – XXXX/HR Rail SA
      (Zadeva C-485/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Socialna politika - Direktiva 2000/78/ES - Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu - Prepoved diskriminacije na podlagi invalidnosti - Odpust delavca, ki je dokončno postal nezmožen za izpolnjevanje bistvenih nalog svojega delovnega mesta - Uslužbenec, ki v okviru svoje zaposlitve opravlja poskusno dobo - Člen 5 - Razumne prilagoditve za invalidne osebe - Obveznost prerazporeditve na drugo delovno mesto - Dopustitev, če ne pomeni nesorazmerne obremenitve za delodajalca)
      (2022/C 148/04)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Conseil d'État

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: XXXX

         Tožena stranka: HR Rail SA

         Izrek

      Člen 5 Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu je treba razlagati tako, da pojem „razumne prilagoditve za hendikepirane [invalidne] osebe“ v smislu tega člena pomeni, da je treba delavca – vključno s tistim, ki opravlja poskusno dobo po zaposlitvi – za katerega je bilo zaradi njegove invalidnosti ugotovljeno, da ni zmožen opravljati bistvenih nalog delovnega mesta, ki ga zaseda, razporediti na drugo delovno mesto, za katero je ustrezno usposobljen, zmožen in na razpolago, če tak ukrep delodajalca ne obremeni nesorazmerno.

         (1)  UL C 9, 11.1.2021.


title: Zadeva T-791/19: Sodba Splošnega sodišča z dne 9. februarja 2022 – Sped-Pro/Komisija (Konkurenca – Zloraba prevladujočega položaja – Trg storitev železniškega tovornega prometa – Sklep o zavrnitvi pritožbe – Člen 7 Uredbe (ES) št. 773/2004 – Razumni rok – Interes Unije za nadaljnjo preučitev pritožbe – Določitev najprimernejšega organa za preučitev pritožbe – Merila – Očitna napaka pri presoji – Sistemske ali splošne pomanjkljivosti v zvezi s spoštovanjem pravne države – Nevarnost kršitve pravic pritožnika v primeru zavrnitve pritožbe – Obveznost obrazložitve)

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/23

      Sodba Splošnega sodišča z dne 9. februarja 2022 – Sped-Pro/Komisija
      (Zadeva T-791/19) (1)

      (Konkurenca - Zloraba prevladujočega položaja - Trg storitev železniškega tovornega prometa - Sklep o zavrnitvi pritožbe - Člen 7 Uredbe (ES) št. 773/2004 - Razumni rok - Interes Unije za nadaljnjo preučitev pritožbe - Določitev najprimernejšega organa za preučitev pritožbe - Merila - Očitna napaka pri presoji - Sistemske ali splošne pomanjkljivosti v zvezi s spoštovanjem pravne države - Nevarnost kršitve pravic pritožnika v primeru zavrnitve pritožbe - Obveznost obrazložitve)
      (2022/C 148/30)
      Jezik postopka: poljščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Sped-Pro S.A. (Varšava, Poljska) (zastopnica: M. Kozak, odvetnica)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: J. Szczodrowski, L. Wildpanner in P. van Nuffel, agenti)

         Intervenientka v podporo tožene stranke: Republika Poljska (zastopnik: B. Majczyna, agent)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2019) 6099 final z dne 12. avgusta 2019 (Zadeva AT.40459 – Odprema železniškega tovornega prometa na Poljskem – PKP Cargo) o zavrnitvi pritožbe, ki jo je tožeča stranka vložila v zvezi z domnevnimi kršitvami člena 102 PDEU na trgu storitev železniškega tovornega prometa na Poljskem.

         Izrek

                  1.

                  Sklep Komisije C(2019) 6099 final z dne 12. avgusta 2019 (Zadeva AT.40459 – Odprema železniškega tovornega prometa na Poljskem – PKP Cargo) se razglasi za ničen.

                  2.

                  Komisija nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila družba Sped Pro S.A.

                  3.

                  Republika Poljska nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 27 27.1.2020.


title: Zadeva T-91/22: Tožba, vložena 21. februarja 2022 – Ruhorimbere/Svet

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/42

      Tožba, vložena 21. februarja 2022 – Ruhorimbere/Svet
      (Zadeva T-91/22)
      (2022/C 148/55)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Éric Ruhorimbere (Mbuji-Mayi, Demokratična republika Kongo) (zastopniki: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme in T. Payan, odvetniki)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Sklep Sveta (SZVP) 2021/2181 z dne 9. decembra 2021 (1) razglasi za ničen v delu, v katerem je tožeča stranka ohranjena pod številko 8 Priloge k temu sklepu;

                  —

                  Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2021/2177 z dne 9. decembra 2021 (2) razglasi za nično v delu, v katerem je tožeča stranka ohranjena pod številko 8 Priloge I k tej uredbi;

                  —

                  Svetu naloži plačilo stroškov.

         Tožbena razloga in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev svoje tožbe navaja dva tožbena razloga, ki sta v bistvenem enaka ali podobna kot tista, ki sta navedena v okviru zadeve Kande Mupompa/Svet, T-90/22.

         (1)  Sklep Sveta (SZVP) 2021/2181 z dne 9. decembra 2021 o spremembi Sklepa 2010/788/SZVP o omejitvenih ukrepih proti Demokratični republiki Kongo (UL 2021, L 443, str. 75).

         (2)  Izvedbena uredba Sveta (EU) 2021/2177 z dne 9. decembra 2021 o izvajanju člena 9 Uredbe (ES) št. 1183/2005 o uvedbi določenih posebnih omejevalnih ukrepov za osebe, ki kršijo embargo na orožje glede Demokratične republike Kongo (UL 2021, L 443, str. 3).


title: Zadeva T-73/22: Tožba, vložena 8. februarja 2022 – Walsall Conduits/EUIPO – Liberty Engineering (Willenhall) (WALSALL CONDUITS)

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/34

      Tožba, vložena 8. februarja 2022 – Walsall Conduits/EUIPO – Liberty Engineering (Willenhall) (WALSALL CONDUITS)
      (Zadeva T-73/22)
      (2022/C 148/46)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Walsall Conduits Ltd (Liverpool, Združeno kraljestvo) (zastopnica: C. Bey, odvetnica)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Liberty Engineering (Willenhall) Ltd (London, Združeno kraljestvo)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

         Zadevna sporna znamka: prijava besedne znamke Evropske unije WALSALL CONDUITS – zahteva za registracijo št. 16 369 944

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 22. novembra 2021 v zadevi R 575/2021-1

         Tožbeni predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  tožbi ugodi;

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  ugotovi, da je ugovor utemeljen, in zavrne prijavo izpodbijane znamke v celoti; podredno, zadevo vrne v odločanje oddelku za ugovore pri EUIPO;

                  —

                  EUIPO in družbi Shifter (Willenhall) Limited naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški, nastalimi tožeči stranki v postopku pred prvim odborom za pritožbe pri EUIPO.

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  Kršitev člena 8(1) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta ter člena 8(1) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009;

                  —

                  kršitev člena 11(1) in (2) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta ter člena 9(3) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009;

                  —

                  kršitev členov 41(1) ter 47(1) in (2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah;

                  —

                  kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta ter člena 8(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009.


title: Zadeva T-709/20: Sodba Splošnega sodišča z dne 23. februarja 2022 – OJ/Komisija („Javni uslužbenci – Uradniki – Zaposlovanje – Natečaj EPSO/AD/380/19 – Zavrnitev podaljšanja datumov preizkusov natečaja – Roki, predpisani za opravljanje preizkusa v izbirnem postopku v preizkusnem centru – Pravica do poštenega sojenja – Dolžnost skrbnega ravnanja – Enako obravnavanje“)

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/23

      Sodba Splošnega sodišča z dne 23. februarja 2022 – OJ/Komisija
      (Zadeva T-709/20) (1)

      („Javni uslužbenci - Uradniki - Zaposlovanje - Natečaj EPSO/AD/380/19 - Zavrnitev podaljšanja datumov preizkusov natečaja - Roki, predpisani za opravljanje preizkusa v izbirnem postopku v preizkusnem centru - Pravica do poštenega sojenja - Dolžnost skrbnega ravnanja - Enako obravnavanje“)
      (2022/C 148/31)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: OJ (zastopnik: H.-E. von Harpe, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: L. Hohenecker in I. Melo Sampaio, agenta)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 270 PDEU, ki se v bistvu nanaša na razglasitev ničnosti odločbe Evropskega urada za izbor osebja (EPSO) z dne 30. januarja 2020, s katero je ta urad zavrnil podaljšanje datuma preizkusa v izbirnem postopku natečaja EPSO/AD/380/19.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  OJ se naloži plačilo stroškov, vključno s stroški postopka za izdajo začasne odredbe.

         (1)  UL C 28, 25.1.2021.


title: Zadeva T-75/22: Tožba, vložena 11. februarja 2022 – Prigozhin/Svet

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/35

      Tožba, vložena 11. februarja 2022 – Prigozhin/Svet
      (Zadeva T-75/22)
      (2022/C 148/47)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Yevgeniy Viktorovich Prigozhin (Sankt Peterburg, Rusija) (zastopnik: M. Cessieux, odvetnik)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  tožbo Yevgeniya Viktorovicha Prigozhina razglasi za dopustno ter

            v delih, v katerih se nanašata na tožečo stranko,

                  —

                  razglasi za ničen Sklep Sveta (SZVP) 2021/2197 z dne 13. decembra 2021 o spremembi Sklepa (SZVP) 2020/1999 o omejevalnih ukrepih proti hudim kršitvam in zlorabam človekovih pravic;

                  —

                  razglasi za nično Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2021/2195 z dne 13. decembra 2021 o izvajanju Uredbe (EU) 2020/1998 o omejevalnih ukrepih proti hudim kršitvam in zlorabam človekovih pravic;
                  v delih, v katerih je v teh odločitvah poimensko imenovana kot finančnik skupine Wagner Group;

                  —

                  vsekakor razsodi, da je treba ime Yevgeniy Viktorovich Prigozhin nemudoma črtati iz izpodbijanih aktov;

                  —

                  Svetu Evropske unije naloži plačilo stroškov na podlagi členov 87 in 91 Poslovnika Splošnega sodišča.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve: tožeča stranka trdi, da Svet ni spoštoval obveznosti obrazložitve izpodbijanih aktov, ker ni predložil nobenega natančnega elementa utemeljitve o navedbi imena tožeče stranke v besedilu izpodbijanih odločitev.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: obstoj zlorabe pooblastil. Tožeča stranka glede tega trdi, da jo je Svet brez elementov, ki bi utemeljevali njen opis kot „finančnik skupine Wagner Group“, lahko označil le posredno v obrazložitvi vpisa skupine Wagner Group in s tem izkrivil cilj, ki se mu je prvotno sledilo z ukrepom.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji. Tožeča stranka navaja, da ni finančnik skupine Wagner Group ter da med njo in tem subjektom ni nobene povezave.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: kršitev temeljnih pravic. Tožeča stranka navaja, da je Svet s tem, ko je njeno ime vpisal v besedilo obrazložitve vpisa skupine Wagner Group, kršil člene 10, 6 in 13 Evropske konvencije o človekovih pravicah.


title: Zadeva C-85/22: Tožba, vložena 8. februarja 2022 – Evropska komisija/Republika Bolgarija

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/17

      Tožba, vložena 8. februarja 2022 – Evropska komisija/Republika Bolgarija
      (Zadeva C-85/22)
      (2022/C 148/24)
      Jezik postopka: bolgarščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: Gr. Koleva, C. Hermes)

         Tožena stranka: Republika Bolgarija

         Predlog

      Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

                  1.

                  ugotovi, da Republika Bolgarija ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 4(4) in člena 6(1) Direktive 92/43/EGS o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (v nadaljevanju: Direktiva o habitatih) (1) s tem, da

                              —

                              ni čim prej – in najkasneje v šestih letih – za posebna ohranitvena območja („POO“) razglasila 194 od skupaj 229 območij, ki so bila z Odločbami 2009/93/ES, 2009/91/ES in 2009/92/ES z dne 12. decembra 2008 ter s Sklepom 2013/23/ES z dne 16. novembra 2021 določena kot območja, pomembna za Skupnost („SCI“);

                              —

                              sistematično in trajajoče ni izpolnila svoje obveznosti določitve podrobnih ciljev varstva, specifičnih za ta območja;

                              —

                              sistematično in trajajoče ni izpolnila svoje obveznosti določitve potrebnih ohranitvenih ukrepov, ki ustrezajo ekološkim zahtevam naravnih habitatnih tipov iz Priloge I in vrst iz Priloge II na teh območjih, in

                              —

                              člena 6(1) ni pravilno prenesla v nacionalno ureditev.

                  2.

                  Republiki Bolgariji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Ta zadeva se nanaša na nepravilen prenos člena 6(1) in na nepravilno uporabo člena 4(4) ter člena 6(1) Direktive o habitatih, ki ju je storila Republika Bolgarija.
      Člen 4(4) Direktive o habitatih med drugim določa, da ko je območje, pomembno za Skupnost, sprejeto skladno s postopkom iz odstavka 2, zadevna država članica čim prej in najkasneje v šestih letih določi to območje za POO. V sodbi v zadevi C-849/19, Komisija/Grčija (EU:C:2020:1047), je Sodišče pojasnilo, da so države članice tudi zavezane, da določijo konkretne cilje varstva za vsako POO. V skladu s členom 6(1) Direktive o habitatih države članice za POO določijo potrebne ohranitvene ukrepe, ki po potrebi vključujejo ustrezne načrte upravljanja, pripravljene posebej za ta območja ali zajete v drugih razvojnih načrtih, ter ustrezne zakonske, upravne ali pogodbene ukrepe, ki ustrezajo ekološkim zahtevam naravnih habitatnih tipov iz Priloge I in vrst iz Priloge II na teh območjih.
      Komisija meni, da Republika Bolgarija ni izpolnila teh obveznosti iz zgoraj navedenih določb: pravočasne določitve POO; določitve podrobnih ciljev varstva, specifičnih za ta območja; določitve potrebnih ohranitvenih ukrepov in pravilnega prenosa člena 6(1) Direktive o habitatih v nacionalno pravo.

         (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102.


title: Zadea C-487/20: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 10. februarja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Curtea de Apel Alba Iulia – Romunija) – Philips Orăştie S.R.L./Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili (Predhodno odločanje – Harmonizacija davčnih zakonodaj – Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) – Direktiva 2006/112/ES – Člena 179 in 183 – Pravica do odbitka DDV – Podrobna pravila – Nadomestilo ali vračilo presežka DDV – Dodatne plačilne obveznosti – Načelo davčne nevtralnosti – Načeli enakovrednosti in učinkovitosti)

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/4

      Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 10. februarja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Curtea de Apel Alba Iulia – Romunija) – Philips Orăştie S.R.L./Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
      (Zadea C-487/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Harmonizacija davčnih zakonodaj - Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) - Direktiva 2006/112/ES - Člena 179 in 183 - Pravica do odbitka DDV - Podrobna pravila - Nadomestilo ali vračilo presežka DDV - Dodatne plačilne obveznosti - Načelo davčne nevtralnosti - Načeli enakovrednosti in učinkovitosti)
      (2022/C 148/05)
      Jezik postopka: romunščina

         Predložitveno sodišče

      Curtea de Apel Alba Iulia

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Philips Orăştie S.R.L.

         Tožena stranka: Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

         Izrek

      Člen 179, prvi odstavek, in člen 183, prvi odstavek, Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost ter načelo enakovrednosti je treba razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni ureditvi, ki določa podrobna postopkovna pravila v zvezi s pravnimi sredstvi za vračilo davka na dodano vrednost (DDV), temelječimi na kršitvi skupnega sistema DDV, ki so manj ugodna od podrobnih postopkovnih pravil, ki se uporabljajo za podobna pravna sredstva, temelječimi na kršitvi nacionalnega prava o davkih in dajatvah, ki niso DDV.

         (1)  UL C 433, 14.12.2020.


title: Zadeva C-109/22: Tožba, vložena 15. februarja 2022 – Evropska komisija/Romunija

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/18

      Tožba, vložena 15. februarja 2022 – Evropska komisija/Romunija
      (Zadeva C-109/22)
      (2022/C 148/25)
      Jezik postopka: romunščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: L. Nicolae, E. Sanfrutos Cano, agenta)

         Tožena stranka: Romunija

         Predlogi tožeče stranke

      Komisija Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  ugotovi, da Romunija s tem, da ni sprejela vseh ukrepov, potrebnih za izvršitev sodbe Sodišča v zadevi C-301/17, Komisija/Romunija (1), ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 260(1) PDEU;

                  —

                  Romuniji v skladu z določbami člena 260(2) PDEU naloži plačilo denarne kazni v višini 29 781,30 EUR zaradi kršitve obveznosti sprejetja ukrepov, potrebnih za izvršitev sodbe v zadevi C-301/17, Komisija/Romunija, za vsak dan zamude od dneva razglasitve sodbe v tej zadevi do sprejetja vseh ukrepov, potrebnih za izvršitev sodbe v zadevi C-301/17, Komisija/Romunija;

                  —

                  Romuniji v skladu z določbami člena 260(2) PDEU naloži plačilo pavšalnega zneska, enakega dnevnemu znesku v višini 3 311,50 EUR, pomnoženim s številom dni, preteklih od dneva po razglasitvi sodbe v zadevi C-301/17, Komisija/Romunija, do dneva, ko bo Romunija sprejela vse ukrepe, potrebne za izvršitev navedene sodbe, oziroma – v primeru, da Romunija teh ukrepov ne bo sprejela – dneva razglasitve sodbe Sodišča v tej zadevi, če bo presežen minimalni pavšalni znesek v višini 1 643 000 EUR;

                  —

                  Romuniji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožba, ki jo je Evropska komisija vložila proti Romuniji, se nanaša na to, da ta država ni izpolnila obveznosti sprejetja vseh ukrepov, potrebnih za izvršitev sodbe Sodišča v zadevi C-301/17, saj se 44 od 68-ih odlagališč odpadkov, ki so predmet te sodbe, še ni zaprlo v skladu z Direktivo Sveta 1999/31/ES z dne 26. aprila 1999 o odlaganju odpadkov na odlagališčih. (2)

      Komisija trdi, da se Romunija v utemeljitev neizvršitve sodbe Sodišča ne more sklicevati na povsem notranje položaje, kot so nujnost izvedbe študij izvedljivosti, potek postopkov razlastitve in upravnih postopkov oziroma nesprejetje potrebnih ukrepov s strani gospodarskih subjektov, ki upravljajo zadevna odlagališča.
      Komisija zato predlaga, naj se Romuniji zaradi neizvršitve sodbe Sodišča naloži plačilo denarne kazni v višini 29 781,30 EUR za vsak dan zamude od dneva razglasitve sodbe v tej zadevi do sprejetja vseh ukrepov, potrebnih za izvršitev sodbe v zadevi C-301/17. Za zagotovitev spremljanja, preverjanja in upoštevanja napredka, ki ga bo dosegla Romunija, Komisija predlaga, naj se denarna kazen za vsak dan zamude izračuna na obdobje 6 mesecev zamude pri sprejetju ukrepov, potrebnih za izvršitev sodbe v zadevi C-301/17, ob uporabi padajoče formule, na podlagi katere se vsota, ki se nanaša na ta obdobja, zmanjša za ustrezen odstotek, ki ustreza deležu, ki ga predstavlja število odlagališč odpadkov, ki so bile usklajene z določbami Direktive 1999/31.
      Komisija poleg tega predlaga, naj se Romuniji naloži plačilo pavšalnega zneska, enakega dnevnemu znesku v višini 3 311,50 EUR, pomnoženim s številom dni, preteklih od dneva po razglasitvi sodbe v zadevi C-301/17 do dneva, ko bo Romunija sprejela vse ukrepe, potrebne za izvršitev navedene sodbe, oziroma – v primeru, da Romunija teh ukrepov ne bo sprejela – dneva razglasitve sodbe Sodišča v tej zadevi, če bo presežen minimalni pavšalni znesek v višini 1 643 000 EUR.
      Znesek teh denarnih kazni je bil določen ob upoštevanju teže in trajanja kršitve ter nujnosti zagotovitve odvračalnega učinka sankcij glede na finančno zmožnost te države članice ob uporabi faktorja „n“.

         (1)  Sodba z dne 18. oktobra 2018, Komisija/Romunija (C-301/17, EU:C:2018:846).

         (2)  UL 1999, L 182, str. 1.


title: Zadeva C-499/20: Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 10. februarja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Symvoulio tis Epikrateias – Grčija) – DIMCO Dimovasili M.I.K.E./Ypourgos Perivallontos kai Energeias (Predhodno odločanje – Približevanje zakonodaj – Direktiva 97/23/ES – Tlačna oprema – Oznaka CE – Dajanje na trg in začetek obratovanja – Omejitve za zagotovitev varnosti ljudi – Člena 34 in 36 PDEU – Nacionalna ureditev, ki določa omejitve v zvezi z načinom nameščanja plinskih cevovodov)

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/5

      Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 10. februarja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Symvoulio tis Epikrateias – Grčija) – DIMCO Dimovasili M.I.K.E./Ypourgos Perivallontos kai Energeias
      (Zadeva C-499/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Približevanje zakonodaj - Direktiva 97/23/ES - Tlačna oprema - Oznaka CE - Dajanje na trg in začetek obratovanja - Omejitve za zagotovitev varnosti ljudi - Člena 34 in 36 PDEU - Nacionalna ureditev, ki določa omejitve v zvezi z načinom nameščanja plinskih cevovodov)
      (2022/C 148/06)
      Jezik postopka: grščina

         Predložitveno sodišče

      Symvoulio tis Epikrateias

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: DIMCO Dimovasili M.I.K.E.

         Tožena stranka: Ypourgos Perivallontos kai Energeias

         Izrek

      Člen 4(1), točka 1.1, in Prilogo I k Direktivi 97/23/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. maja 1997 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi s tlačno opremo, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1882/2003 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. septembra 2003, v povezavi s členom 2(2) te direktive je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta nacionalni ureditvi, ki zaradi zagotavljanja varnosti ljudi, zlasti v primeru potresa, določa nekatere načine nameščanja tlačne opreme, vključno s tlačno opremo, ki ima oznako CE, če taka ureditev ne povzroča nobenih sprememb te opreme in ne pomeni ovire, ki je prepovedana s členoma 34 in 36 PDEU.

         (1)  UL C 433, 14.12.2020.


title: Zadeva T-76/22: Tožba, vložena 9. februarja 2022 – Schwa-Medico/EUIPO – Med-El Elektromedizinische Geräte (STIWELL)

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/36

      Tožba, vložena 9. februarja 2022 – Schwa-Medico/EUIPO – Med-El Elektromedizinische Geräte (STIWELL)
      (Zadeva T-76/22)
      (2022/C 148/48)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: francoščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Schwa-Medico, Medizinische Apparate, Vertriebsgesellschaft mbH (Ehringshausen, Nemčija) (zastopnika: E. Fortunet in P. Marchiset, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Med-El Elektromedizinische Geräte GesmbH (Innsbruck, Avstrija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Imetnik sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

         Zadevna sporna znamka: besedna znamka Evropske unije STIWELL – Znamka Evropske unije št. 4 072 542

         Postopek pred EUIPO: postopek za ugotovitev ničnosti

         Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 24. novembra 2021 v zadevi R 1383/2020-1

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi v delu, v katerem je z njo zavrnjena ugoditev zahtevi za razveljavitev znamke Evropske unije STIWELL št. 4 072 542 za proizvode „aparati za nevromuskularno stimulacijo“ iz razreda 10, in v delu, v katerem je z njo zavrnjena določitev učinkovanja razveljavitve za vse proizvode od datuma pete obletnice objave registracije te znamke v Biltenu o blagovnih znamkah Evropske unije (21. februar 2011);

                  —

                  EUIPO in družbi Med-El naloži plačilo stroškov, ki so povezani s to tožbo.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  Kršitev člena 58(1)(a) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta ter nezadostna obrazložitev odločbe odbora za pritožbe, ker je ta s tem, da ni opravil celovite presoje ob upoštevanju vseh dejavnikov in na podlagi vseh dejstev, napačno analiziral pojem resna in dejanska uporaba znamke;

                  —

                  Kršitev člena 58(1)(a) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta ter nezadostna obrazložitev odločbe odbora za pritožbe, ker je ta s tem, da je specifičnost proizvodov presojal glede na dejavnost imetnika znamke in ne glede na opis proizvodov, napačno analiziral pojem resna in dejanska uporaba znamke;

                  —

                  Kršitev člena 58(1)(a) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta ter nezadostna obrazložitev odločbe odbora za pritožbe, ker je ta s tem, da je sprejel protislovne razloge o domnevni specifičnosti navedenih proizvodov, napačno analiziral pojem resna in dejanska uporaba znamke;

                  —

                  Napaka odbora za pritožbe glede določitve datuma začetka učinkovanja razveljavitve, ker je ohranil zahtevo po legitimnem razlogu in je ta legitimni razlog napačno razlagal.


title: Zadeva C-116/22: Tožba, vložena 18. februarja 2022 – Evropska komisija/Zvezna republika Nemčija

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/19

      Tožba, vložena 18. februarja 2022 – Evropska komisija/Zvezna republika Nemčija
      (Zadeva C-116/22)
      (2022/C 148/26)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: C. Hermes, M. Noll-Ehlers, agenta)

         Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija

         Predloga

      Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

                  1.

                  Ugotovi, da je Zvezna republika Nemčija

                              —

                              kršila člen 4(4) Direktive 92/43/EGS (1) s tem, da 88 od 4 606 območij, za katera se je iztekel šestletni rok iz tega predpisa, ni določila kot posebna ohranitvena območja;

                              —

                              kršila člen 4(4) Direktive 92/43 s tem, da za 88 od zadevnih 4 606 območij ni določila nobenih ciljev ohranjanja in da poleg tega pri določanju ciljev ohranjanja splošno in strukturno izvaja prakso, ki ne ustreza pravnim zahtevam tega predpisa;

                              —

                              kršila člen 6(1) Direktive 92/43 s tem, da za 737 od zadevnih 4 606 območij ni določila nobenih ohranitvenih ukrepov in da poleg tega pri določanju ohranitvenih ukrepov splošno in strukturno izvaja prakso, ki ne ustreza pravnim zahtevam tega predpisa;

                  2.

                  odredi, da se Zvezni republiki Nemčiji naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Evropska komisija s to tožbo graja, da Zvezna republika Nemčija ni izvedla ukrepov v zvezi z določitvijo in upravljanjem svojega omrežja Natura 2000, ki se zahteva z Direktivo 92/43/EGS.
      Prvi tožbeni razlog: Nemčija naj s tem, da naj 88 od 4 606 območij, za katera naj bi se iztekel šestletni rok iz tega predpisa, do trenutka, ki je upošteven za kršitev Pogodbe, ne bi določila kot posebna ohranitvena območja, ne bi izpolnila svojih obveznosti iz člena 4(4) Direktive.
      Drugi tožbeni razlog: Nemčija naj s tem, da naj za 88 od zadevnih 4 606 območij ne bi določila nobenih ciljev ohranjanja in da naj bi poleg tega pri določanju ciljev ohranjanja splošno in strukturno izvajala prakso, ki ne ustreza pravnim zahtevam tega predpisa, ne bi izpolnila svojih obveznosti iz člena 4(4) Direktive glede določitve dovolj natančnih ciljev ohranjanja. V skladu s členom 4(4) Direktive naj bi morali biti cilji ohranjanja količinsko opredeljeni in merljivi, pri teh ciljih naj bi se moralo jasno ločiti med ciljem „obnovitve“ in ciljem „vzdrževanja“ zadevnih predmetov ohranjanja na vsakem od območij in ti cilji naj bi morali biti določeni v splošno zavezujočih pravnih aktih. Z nemško prakso glede ciljev ohranjanja naj te zahteve ne bi bile izpolnjene.
      Tretji tožbeni razlog: Nemčija naj v nasprotju s svojimi obveznostmi iz člena 6(1) Direktive ne bi določila potrebnih ohranitvenih ukrepov. Nemčija naj za 737 od zadevnih 4 606 območij ne bi določila nobenih ohranitvenih ukrepov in naj bi poleg tega pri določanju ohranitvenih ukrepov splošno in strukturno kršila zahteve iz člena 6(1) Direktive, v skladu s katerim naj bi morali ohranitveni ukrepi temeljiti na dovolj natančnih ciljih ohranjanja.

         (1)  Direktiva Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102).


title: Zadeva T-92/22: Tožba, vložena 21. februarja 2022 – Amisi Kumba/Svet

text:
               4.4.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/42

      Tožba, vložena 21. februarja 2022 – Amisi Kumba/Svet
      (Zadeva T-92/22)
      (2022/C 148/56)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Gabriel Amisi Kumba (Kinšasa, Demokratična republika Kongo) (zastopnik: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme in T. Payan, odvetniki)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Sklep Sveta (SZVP) 2021/2181 z dne 9. decembra 2021 (1) razglasi za ničen v delu, v katerem je tožeča stranka ohranjena pod številko 2 Priloge k temu sklepu;

                  —

                  Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2021/2177 z dne 9. decembra 2021 (2) razglasi za nično v delu, v katerem je tožeča stranka ohranjena pod številko 2 Priloge I k tej uredbi;

                  —

                  Svetu naloži plačilo stroškov.

         Tožbena razloga in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev svoje tožbe navaja dva tožbena razloga, ki sta v bistvenem enaka ali podobna kot tista, ki sta navedena v okviru zadeve Kande Mupompa/Svet, T-90/22.

         (1)  Sklep Sveta (SZVP) 2021/2181 z dne 9. decembra 2021 o spremembi Sklepa 2010/788/SZVP o omejitvenih ukrepih proti Demokratični republiki Kongo (UL 2021, L 443, str. 75).

         (2)  Izvedbena uredba Sveta (EU) 2021/2177 z dne 9. decembra 2021 o izvajanju člena 9 Uredbe (ES) št. 1183/2005 o uvedbi določenih posebnih omejevalnih ukrepov za osebe, ki kršijo embargo na orožje glede Demokratične republike Kongo (UL 2021, L 443, str. 3).