title: Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 17. septembra 2014. # Kari Wahlström proti Evropski agenciji za upravljanje in operativno sodelovanje na zunanjih mejah držav članic Evropske unije (Frontex). # Zadeva F-117/13.

text:
               Stranke
               Razlogi za odločitev
               Izrek

            Stranke
            V zadevi F‑117/13,
            zaradi tožbe na podlagi člena 270 PDEU,
            Kari Wahlström , nekdanji začasni uslužbenec Evropske agencije za upravljanje in operativno sodelovanje na zunanjih mejah držav članic Evropske unije, stanujoč v kraju Espoo (Finska), ki ga zastopa S. Pappas, odvetnik,
            tožeča stranka,
            proti
            Evropski agenciji za upravljanje operativnega sodelovanja na zunanjih mejah držav članic Evropske unije (Frontex) , ki jo zastopata S. Vuorensola in H. Caniard, agenta, skupaj z D. Waelbroeckom in A. Duronom, odvetnikoma,
            tožena stranka,
            SODIŠČE ZA USLUŽBENCE (tretji senat),
            v sestavi S. Van Raepenbusch (poročevalec), predsednik, R. Barents in K. Bradley, sodniki,
            sodni tajnik: P. Cullen, administrator,
            na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 18. junija 2014
            izreka naslednjo
            Sodbo

            Razlogi za odločitev
            1. K. Wahlström s tožbo, ki je v sodno tajništvo Sodišča za uslužbence prispela 30. novembra 2013, predlaga razglasitev ničnosti odločbe izvršnega direktorja Evropske agencije za upravljanje in operativno sodelovanje na zunanjih mejah držav članic Evropske unije (Frontex) z dne 19. februarja 2013, da se ne podaljša njegova pogodba začasnega uslužbenca.
            Pravni okvir
            2. V skladu s členom 17 Uredbe Sveta (ES) št. 2007/2004 z dne 26. oktobra 2004 o ustanovitvi Evropske agencije za upravljanje in operativno sodelovanje na zunanjih mejah držav članic Evropske unije (UL L 349, str. 1) se za osebje Frontexa uporabljajo Kadrovski predpisi za uradnike Evropske unije (v nadaljevanju: Kadrovski predpisi) in Pogoji za zaposlitev drugih uslužbencev Evropske unije (v nadaljevanju: PZDU).
            PZDU
            3. Člen 2 PZDU v različici, ki se uporablja za spor, določa:
            „V teh pogojih za zaposlitev začasni uslužbenec pomeni:
            (a) uslužbenca, ki se zaposli na delovno mesto s seznama delovnih mest, ki je priložen delu proračuna za posamezno institucijo in ga je proračunski organ opredelil kot začasnega;
            […]“
            4. V zvezi s prenehanjem pogodbe člen 47 PZDU v različici, ki se uporablja za spor, določa:
            „Delovno razmerje začasnega uslužbenca preneha zaradi smrti in:
            […]
            (b) pri pogodbi o zaposlitvi za določen čas:
            (i) na datum, naveden v pogodbi;
            (ii) ob koncu odpovednega roka, navedenega v pogodbi, ki daje uslužbencu ali instituciji možnost zgodnejšega prenehanja. […]“
            Postopek podaljšanja pogodb začasnih uslužbencev v Frontexu
            5. V času dejanskega stanja so postopek podaljšanja pogodb začasnih uslužbencev Frontexa urejale smernice, ki so bile uslužbencem Frontexa sporočene 26. julija 2010 z upravnim sporočilom št. 40 in katerih cilj je bil med drugim zagotavljanje skladnosti, preglednosti in pravičnosti pri izvedbi postopka (v nadaljevanju: smernice). V skladu s točko 2 smernic je imel postopek podaljšanja štiri faze:
            – potem ko uslužbenec izrazi interes za podaljšanje pogodbe, ocenjevalec vpiše svoje pripombe in stališče glede podaljšanja v ad hoc  obrazec;
            – potrjevalec preuči predlog ocenjevalca in na istem obrazcu navede svoje strinjanje ali nestrinjanje ter ga obrazloži; če se ocenjevalec in potrjevalec ne strinjata, zadnjenavedeni pisno navede razloge za nestrinjanje;
            – direktor zadevnega oddelka na obrazcu navede priporočilo;
            – izvršni direktor sprejme končno odločitev.
            6. Točka 3(a) smernic določa:
            „Če izvršni direktor odloči, da se pogodba podaljša za [pet] let, [oddelek za človeške vire] pripravi dopis s predlogom uslužbencu, da se pogodba podaljša za navedeno obdobje […]
            [Oddelek za človeške vire] po prejemu pozitivnega odgovora uslužbenca [dva] meseca pred potekom veljavne pogodbe pripravi aneks, da se predloži v soglasje in podpis uslužbencu […]“
            7. Točka 3(c) smernic določa:
            „Če izvršni direktor odloči, da se pogodba ne podaljša, [oddelek za človeške vire] pripravi dopis z utemeljitvijo ocenjevalca (razlogi v zvezi z interesom službe, razlogi v zvezi z delom ali kombinacija obeh). Navedeni dopis podpiše izvršni direktor in se pošlje uslužbencu [dvanajst] mesecev pred potekom veljavne pogodbe.“
            Dejansko stanje
            8. Tožeča stranka se je 1. avgusta 2006 pri Frontexu zaposlila kot začasni uslužbenec v smislu člena 2(a) PZDU za obdobje petih let z možnostjo podaljšanja. Sprva je bila imenovana za vodjo enote za upravne storitve Frontexa in razvrščena v razred A*12, druga stopnja.
            9. Na začetku leta 2008 je bila med enotami in izvršnim direktorjem vzpostavljena dodatna hierarhična raven, in sicer „oddelki“ pod vodstvom „direktorjev oddelkov“. Spomladi leta 2008 je bil uveden izbirni postopek v zvezi z vmesnimi delovnimi mesti direktorjev oddelkov. Tožeča stranka, ki jo je k udeležbi v tem postopku spodbudil takratni izvršni direktor, se je prijavila za mesto direktorja upravnega oddelka, vendar njena kandidatura ni bila uspešna, saj je bil za to mesto izbran g. C.
            10. Po notranjem izbirnem postopku in skladno z aneksom k njeni pogodbi, podpisanim 22. junija 2010, se je tožeča stranka s 1. avgustom 2010 zaposlila kot vodja operativnega urada Frontexa v Pireju (Grčija). Njene naloge vodje enote za upravne storitve so bile z junijem 2010 prenesene na g. C, direktorja upravnega oddelka, ki je bil zato tudi njen nadrejeni.
            11. V zvezi z oceno delovne uspešnosti tožeče stranke je bilo novembra 2009 pripravljeno ocenjevalno poročilo za leto 2008. V tem poročilu sta g. C, direktor upravnega oddelka in neposredno hierarhično nadrejen in zato ocenjevalec tožeče stranke, ter namestnik izvršnega direktorja kot potrjevalec menila, da je tožeča stranka dosegla uspešnost stopnje III, ker je po njunem mnenju „delno dosegel pričakovanja na področju učinkovitosti, sposobnosti in obnašanja v službi“. Nasprotno pa sta isti ocenjevalec in potrjevalec v naslednjem ocenjevalnem poročilu, pripravljenem 23. junija 2010 za leto 2009, za uspešnost tožeče stranke ocenila, da je na stopnji II, ker je po njunem mnenju „v celoti izpolnil pričakovanja na področju učinkovitosti, sposobnosti in obnašanja v službi“. Nazadnje, 23. februarja 2011 je bil tožeči stranki vročen predlog ocenjevalnega poročila za leto 2010, v katerem sta ocenjevalec in potrjevalec, ki sta se spremenila in sta bila namestnik izvršnega direktorja oziroma izvršni direktor, menila, da je bila uspešnost tožeče stranke na stopnji III.
            12. Tožeča stranka je 28. aprila 2011 pri skupnem ocenjevalnem odboru, ustanovljenem na podlagi člena 13 Sklepa izvršnega direktorja Frontexa z dne 27. avgusta 2009 o postopku ocenjevanja uslužbencev, vložila pritožbo zoper predlog ocenjevalnega poročila za leto 2010. Navedeni odbor je 13. junija 2012 sprejel mnenje, v katerem je ugotovil, da je „zaradi pomanjkanja ciljev, določenih v poročilu, in nezadostnih dokazov v podporo nekaterih ocen“ treba „izboljšati nepristranskost in objektivnost“ poročila in da „zaradi dolgotrajne bolniške odsotnosti tožeče stranke leta 2011 in težav, ki so zaradi tega nastale pri izvedbi vseh faz ocenjevalnega postopka […], na eni strani […] veljaven postopek ni bil izveden, vendar na drugi strani odgovornosti ni mogoče pripisati ocenjevalcu in/ali potrjevalcu“.
            13. Tožeča stranka je bila z elektronsko pošto z dne 11. julija 2012 obveščena, da se je potrjevalec odločil potrditi ocenjevalno poročilo za leto 2010 brez sprememb. Tožeča stranka je navedeno poročilo izpodbijala pri Sodišču za uslužbence, ki je s sodbo z dne 9. oktobra 2013, Wahlström/Frontex (F‑116/12, EU:F:2013:143, ki je predmet pritožbe pred Splošnim sodiščem Evropske unije, zadeva T‑653/13 P), tožbo zavrnilo.
            14. Poleg tega je oddelek za človeške vire v zvezi s podaljšanjem pogodbe začasnega uslužbenca tožeče stranke, ki je določala prenehanje 31. julija 2011, z elektronsko pošto z dne 22. julija 2010 tožečo stranko vprašal, ali bi želela podaljšati pogodbo, da bi izvedel, ali je treba „uvesti postopek podaljšanja dvanajst mesecev vnaprej“, kot določajo smernice. Tožeča stranka je z elektronsko pošto istega dne odgovorila pritrdilno z navedbo, da „je bolj kot kadar koli zainteresiran […] zaradi trenutnih nalog, okoliščin in prihodnjih možnosti [delovnega mesta], kar bi mu omogočilo, da pri služenju Frontexu izkoristi svojo izobrazbo obalnega stražnika in svoje 20‑letne izkušnje na področju upravljanja meja“. Oddelek za človeške vire je tožeči stranki takoj odgovoril s povratnim elektronskim sporočilom, da bo „uvedel“ postopek podaljšanja pogodbe in da je mogoče odločbo v zvezi s tem pričakovati konec septembra ali na začetku oktobra 2010.
            15. Izvršni direktor je na sestanku 9. decembra 2010 kot organ, pooblaščen za sklepanje pogodb o zaposlitvi pri Frontexu (v nadaljevanju: OPSP), obvestil tožečo stranko o svoji nameri, da njene pogodbe ne podaljša. Naslednji dan je izvršni direktor v skladu s priporočilom namestnika izvršnega direktorja, ki je kot ocenjevalec tožeče stranke na obrazcu za podaljšanje pogodbe opozoril na to, da delo zadnjenavedene v zadnjih štirih letih ni doseglo pričakovanj, sprejel odločitev, da se pogodba tožeče stranke ne podaljša. Ta odločba je bila tožeči stranki vročena 16. decembra istega leta.
            16. Odločba izvršnega direktorja Frontexa z dne 10. decembra 2010, da se pogodba tožeče stranke ne podaljša, je bila predmet predhodnega upravnega postopka, nato pa jo je tožeča stranka izpodbijala pred Sodiščem za uslužbence, ki je s sodbo z dne 30. januarja 2013, Wahlström/Frontex (F‑87/11, EU:F:2013:10), navedeno odločbo razglasilo za nično zaradi bistvenih kršitev postopka, ker je Sodišče za uslužbence ugotovilo, da je v postopku podaljšanja pogodbe tožeče stranke nastala kršitev nepristojnosti ocenjevalca. Po tej razglasitvi ničnosti je izvršni direktor Frontexa kot OPSP 19. februarja 2013 sprejel novo odločbo o nepodaljšanju pogodbe tožeče stranke (v nadaljevanju: izpodbijana odločba), ki je bila tožeči stranki vročena 22. februarja istega leta, z novim obrazcem za podaljšanje njegove pogodbe, ki sta ga izpolnila ocenjevalec in potrjevalec.
            17. Tožeča stranka je z vlogo z dne 23. aprila 2013 v skladu s členom 90(2) Kadrovskih predpisov vložila pritožbo zoper izpodbijano odločbo. OPSP je to pritožbo zavrnil z odločbo z dne 21. avgusta 2013.
            Predlogi strank
            18. Tožeča stranka Sodišču za uslužbence predlaga, naj:
            – izpodbijano odločbo razglasi za nično;
            – uporabi „svojo neomejeno sodno pristojnost zaradi zagotovitve učinkovanja svoje odločbe“;
            – Frontexu naloži plačilo stroškov.
            19. Frontex Sodišču za uslužbence predlaga, naj:
            – tožbo zavrne;
            – tožeči stranki naloži plačilo stroškov.
            Pravo
            Predlog za razglasitev ničnosti
            20. Tožeča stranka v podporo predlogu za razglasitev ničnosti navaja pet tožbenih razlogov, ki se nanašajo, prvi na kršitev pravice do obrambe, drugi na kršitev točke 3(c) smernic, tretji na kršitev načela spoštovanja varstva zaupanja v pravo, četrti na nespoštovanje dolžnosti skrbnega ravnanja in peti na očitno napako pri presoji.
            21. V okviru prvega tožbenega razloga tožeča stranka očita Frontexu, da je ni zaslišal pred sprejetjem izpodbijane odločbe, ki je akt, s katerim se posega v njen položaj in ki lahko ima resne posledice za njen poklicni položaj, saj naj bi ji zato, ker temelji na presoji njenih sposobnosti in kvalifikacij, onemogočila ohranitev delovnega razmerja. Taka odločba bi morala biti sprejeta po odprtem postopku zoper tožečo stranko.
            22. Tožeča stranka ugotavlja tudi, da je pravica do zaslišanja temeljno načelo prava Unije, ki prevlada nad smernicami, tako da tudi če te ne določajo posvetovanja z zadevnimi uslužbenci, to ne preprečuje uporabe navedenega načela. Samo v zelo posebnih primerih, če bi se izkazalo, da bi bilo predhodno posvetovanje z zadevno osebo v praksi nemogoče ali nezdružljivo z interesom službe, bi bilo mogoče zahteve, ki izhajajo iz navedenega načela, izpolniti z zaslišanjem nemudoma po sprejetju odločbe, ki posega v položaj. V obravnavani zadevi pa se Frontex s tožečo stranko ni posvetoval niti pred sprejetjem izpodbijane odločbe niti ob prvi priložnosti po tem.
            23. Frontex ne izpodbija tega, da izpodbijana odločba posega v položaj tožeče stranke, niti tega, da je spoštovanje pravice do obrambe v vseh postopkih, uvedenih zoper osebo, ki bi lahko privedli do akta, s katerim se posega v položaj, eno od temeljnih načel prava Unije, ki ga je treba zagotoviti, tudi kadar zakonodaje glede zadevnega postop ka ni. Vendar Frontex navaja, da zgolj to, da je odločba postopkovno akt, ki posega v položaj, ne zadostuje za vzpostavitev obveznosti uprave, da zadevnemu uslužbencu pred sprejetjem navedene odločbe da učinkovito možnost, da se izjasni. Za to bi bilo potrebno še, da bi bil zoper zadevno osebo uveden upravni postopek, po katerem bi bila sprejeta odločba, ki posega v položaj. To pa ni tako pri postopku podaljšanja pogodbe začasnega uslužbenca, ki se po enakih pravilih in ocenjevalnih merilih uporablja za vse začasne uslužbence, katerih pogodbe potečejo v bližnji prihodnosti in ki jih dejansko želijo podaljšati. V teh okoliščinah bi bilo protislovno trditi, da je bil zoper zadevnega uslužbenca uveden tak postopek.
            24. Frontex je na obravnavi tudi menil, da ga poleg tega člen 41(2)(a) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ne zavezuje, da tožečo stranko v zvezi s podaljšanjem njene pogodbe zasliši, ker tako podaljšanje ne more posegati v njen položaj.
            25. V zvezi s tem je treba opozoriti na to, da je v skladu z ustaljeno sodno prakso spoštovanje pravice do obrambe v vseh postopkih, uvedenih zoper osebo, ki bi lahko privedli do akta, s katerim se posega v položaj, eno od temeljnih načel prava Unije, ki ga je treba zagotoviti, tudi če zakonodaje glede zadevnega postopka ni (sodbe Belgija/Komisija, 234/84, EU:C:1986:302, točka 27; Nemčija/Komisija, C‑288/96, EU:C:2000:537, točka 99, in Komisija/De Bry, C‑344/05 P, EU:C:2006:710, točka 37).
            26. V obravnavani zadevi tožeča stranka trdi, da je bila izpodbijana odločba sprejeta po postopku, ki je bil uveden zoper njo, ker jo sankcionira s prenehanjem delovnega razmerja na podlagi presoje njenih sposobnosti in kvalifikacij. Kot pa pravilno ugotavlja Frontex, je postopek podaljšanja pogodb začasnih uslužbencev, kot je urejen v smernicah, namenjen prav temu, da omogoči OPSP, da potem ko zadevni uslužbenci izrazijo svojo željo, presodi, ali je treba njihove pogodbe, ki bodo kmalu potekle, podaljšati v skladu s pravili, ki jim zagotavljajo enako obravnavanje na področju, na katerem ima OPSP široko polje proste presoje. V teh okoliščinah ni mogoč sklep, da je bil postopek, po katerem je bila izdana izpodbijana odločba, voden zoper tožečo stranko, ki se zato ne more sklicevati na pravico do obrambe.
            27. Čeprav torej v obravnavani zadevi ni izkazano, da je bila izpodbijana odločba sprejeta po postopku, uvedenem zoper tožečo stranko, pa to ne pomeni, da ta odločba ne posega negativno v njen položaj, ker je rezultat ta, da ji je onemogočeno nadaljevanje delovnega razmerja s Frontexom. Pravica do obrambe, ki je zdaj določena v členu 41 Listine, ki se po mnenju sodišča Unije splošno uporablja (sodba L/Parlament, T‑317/10 P, EU:T:2013:413, točka 81), pa – ob tem da je širša – zajema postopkovno pravico iz odstavka 2(a) navedenega člena vsakogar do zaslišanja, preden se zoper njega sprejme posamičen ukrep, ki nanj negativno vpliva (glej v tem smislu sodbe Francija/People’s Mojahedin Organization of Iran, C‑27/09 P, EU:C:2011:853, točka 65; M., C‑277/11, EU:C:2012:744, točke od 81 do 83, ter Komisija/Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P in C‑595/10 P, EU:C:2013:518, točki 98 in 99). Zato bi moral Frontex na podlagi člena 41(2)(a) Listine tožeči stranki omogočiti, da pred sprejetjem izpodbijane odločbe učinkovito izrazi svoje stališče. Frontex pa ne izpodbija tega, da tožeči stranki ni omogočil, da se izjasni pred njenim sprejetjem.
            28. Vendar je treba za to, da bi lahko kršitev pravice do zaslišanja povzročila razglasitev ničnosti izpodbijane odločbe, v skladu z ustaljeno sodno prakso preizkusiti še, ali bi bil rezultat tega postopka v primeru, da te kršitve ne bi bilo, drugačen (sodbi G. in R., C‑383/13 PPU, EU:C:2013:533, točka 38 in navedena sodna praksa, ter CH/Parlament, F‑129/12, EU:F:2013:203, točka 38).
            29. V obravnavani zadevi iz novega obrazca za podaljšanje pogodbe izhaja, da priporočilo ocenjevalca, da se pogodba tožeče stranke ne podaljša, temelji na oceni njene delovne uspešnosti za leto 2009, kot je bila ocenjena v ocenjevalnem poročilu z dne 23. junija 2010. Ta ocena je bila v izpodbijani odločbi v bistvu ponovljena, v glavnem dobesedno, saj je ocenjevalec opozoril na „nezadostno uspešnost (usposobljenost in ravnanje) na bistvenih, ključnih in prednostnih področjih za delovno mesto imetnika“, pri tem pa je opozoril prav na oba nedosežena cilja, navedena v razdelku B (z naslovom „doseganje ciljev v referenčnem obdobju“) zgoraj navedenega ocenjevalnega poročila. Podobno so bile težave v odnosih z nekaterimi enotami in vztrajno sprejemanje neustreznih odločitev, na kar je bilo opozorjeno v razdelku D „uspešnost (usposobljenost in kvalifikacije) v referenčnem obdobju“ navedenega poročila, dobesedno ponovljene v izpodbijani odločbi med komentarji ocenjevalca. Ni pa sporno, da se je tožeča stranka izjasnila v okviru ocenjevanja za leto 2009.
            30. Vendar dialog med tožečo stranko in ocenjevalcem v okviru navedenega ocenjevanja sam po sebi ne more dokazovati, da tudi če ne bi bilo postopkovne nepravilnosti, ugotovljene v točki 27 zgoraj – torej tudi če bi bila tožeča stranka zaslišana pred sprejetjem izpodbijane odločbe in bi torej lahko navedla svoj zagovor pred tveganjem izgube službe – se postopek podaljšanja ne bi mogel končati drugače, ker imata oba zadevna postopka – eden v zvezi s pripravo ocenjevalnega poročila in drugi v zvezi z (ne)podaljšanjem pogodbe – sicer podobne cilje, vendar sta kljub temu različna in lahko temeljita na različnih ocenjevalnih merilih. Zlasti višina plačila in usposobljenost zadevnega uslužbenca sta zgolj dva od elementov, ki jih lahko upošteva OPSP, ki odloča o podaljšanju pogodbe.
            31. Še bolj to velja v zvezi s komentarji potrjevalca, torej namestnika izvršnega direktorja, ki je bil tudi vključen v okviru novega postopka za podaljšanje pogodbe, izvedenega po ničnostni sodbi Sodišča za uslužbence. Ti komentarji so se nanašali na delovno uspešnost tožeče stranke leta 2010, o čemer je zadnjenavedeni že presodil, takrat kot ocenjevalec tožeče stranke v okviru ocenjevanja leta 2011. Sodišče za uslužbence pa je v sodbi Wahlström/Frontex (EU:F:2013:143, točka 38), v kateri je odločalo o tožbi zoper ocenjevalno poročilo, pripravljeno v okviru ocenjevanja leta 2011, ugotovilo prav to, da med ocenjevalcem in tožečo stranko ni bilo nobenega dialoga v okviru tega ocenjevanja.
            32. Ob upoštevanju navedenega ni izključeno, da bi bil sklep OPSP, da ne podaljša pogodbe tožeče stranke, lahko drugačen, če bi bilo tožeči stranki omogočeno, da se učinkovito izjasni o oceni svoje delovne uspešnosti tako leta 2009 kot leta 2010 v povezavi z možnostjo nadaljevanja njegovega delovnega razmerja s Frontexom in da bi torej lahko spoštovanje pravice do zaslišanja vplivalo na besedilo izpodbijane odločbe.
            33. Če bi v okoliščinah obravnavane zadeve potrdili, da bi Frontex sprejel enako odločbo tudi po izjasnitvi tožeče stranke, to ne bi pomenilo nič drugega kot izvotlitev vsebine temeljne pravice do zaslišanja, določene v členu 41(2)(a) Listine, ker vsebina te pravice predpostavlja, da ima zainteresirana oseba možnost vplivanja na zadevni postopek odločanja (sodba Marcuccio/Komisija, T‑236/02, EU:T:2005:417, točka 115).
            34. Iz navedenega sledi, da je prvi tožbeni razlog utemeljen in da je treba zato izpodbijano odločbo razglasiti za nično, ne da bi bilo treba preizkusiti druge tožbene razloge.
            Predlog, da Sodišče za uslužbence uporabi svojo neomejeno pristojnost
            35. Tožeča stranka, ki meni, da ima njena tožba finančne posledice, ker se z njo predlaga razglasitev ničnosti odločbe o nepodaljšanju pogodbe začasnega uslužbenca, predlaga Sodišču za uslužbence, naj uporabi neomejeno pristojnost, ki mu jo daje člen 91(1) Statuta, in Frontexu naloži plačilo zneska, ki se mu ex æquo et bono  zdi potreben za zagotovitev učinkovanja njegove odločbe.
            36. Frontex meni, da Sodišče za uslužbence ne more uporabiti neomejene pristojnosti in mu naložiti plačila odškodnine.
            37. V zvezi s tem je treba opozoriti na to, da če sodišče Unije razglasi akt za ničen, s tem retroaktivno odstrani ta akt iz pravnega reda, in da če je bil akt že izvršen, odprava njegovih učinkov nalaga vzpostavitev tistega pravnega stanja, v katerem je bila tožeča stranka pred sprejetjem tega akta (sodbi Landgren/ETF, F‑1/05, EU:F:2006:112, točka 92, in Kalmár/Europol, F‑83/09, EU:F:2011:66, točka 88). Poleg tega mora v skladu s členom 266 PDEU institucija, katere akt je bil razglašen za ničen, „sprejeti ukrepe, potrebne za izvršitev sodbe Sodišča Evropske unije“.
            38. Opozoriti je treba tudi na to, da je bila izpodbijana odločba razglašena za nično zato, ker OPSP tožeči stranki ni dal možnosti, da izrazi svoje mnenje pred njenim sprejetjem.
            39. V teh okoliščinah nikakor ni mogoče izključiti mnenja OPSP, da bi po ponovni preučitvi spisa, ob upoštevanju obrazložitve te sodbe, lahko znova sprejel odločbo o nepodaljšanju pogodbe začasnega uslužbenca tožeče stranke.
            40. Sicer pa, čeprav je treba ta predlog razumeti kot predlog za nadomestilo nepremoženjske škode, ki jo je tožeča stranka utrpela zaradi nezakonitosti, ki jih očita OPSP v okviru svojih predlogov za razglasitev ničnosti, pa je treba kljub temu ugotoviti, da tožba ne vsebuje niti najmanjšega dokaza v zvezi s tem, da zatrjevane nepremoženjske škode ne bi bilo mogoče v celoti nadomestiti z razglasitvijo izpodbijane odločbe za nično, ki je njen vzrok.
            41. Zato Sodišču za uslužbence ni treba z uporabo neomejene pristojnosti, ki jo ima na podlagi člena 91(1) Statuta, poskrbeti za zagotovitev praktičnega učinkovanja te ničnostne sodbe.
            Stroški
            42. V skladu s členom 87(1) Poslovnika se ob upoštevanju drugih določb poglavja 8 naslova II navedenega poslovnika neuspeli stranki naloži plačilo stroškov, če so bili ti priglašeni. Sodišče za uslužbence lahko na podlagi odstavka 2 istega člena, če to zahteva pravičnost, odloči, da se neuspeli stranki naloži le delno plačilo stroškov ali da se ji ne naloži plačila stroškov.
            43. Iz obrazložitve te sodbe izhaja, da Frontex v tej tožbi ni uspel. Poleg tega je tožeča stranka v svojih predlogih izrecno predlagala, naj se Frontexu naloži plačilo stroškov. Ker okoliščine primera ne upravičujejo uporabe določb člena 87(2) Poslovnika, Frontex nosi svoje stroške, naloži pa se mu tudi plačilo stroškov tožeče stranke.

            Izrek
            Iz teh razlogov je
            SODIŠČE ZA USLUŽBENCE (tretji senat)
            razsodilo:
            1. Odločba izvršnega direktorja Evropske agencije za upravljanje in operativno sodelovanje na zunanjih mejah držav članic Evropske unije z dne 19. februarja 2013, da se pogodba o začasni zaposlitvi K. Wahlströma ne podaljša, se razglasi za nično.
            2. Tožba se v preostalem zavrne.
            3. Evropska agencija za upravljanje in operativno sodelovanje na zunanjih mejah držav članic Evropske unije nosi svoje stroške in se ji naloži plačilo stroškov K. Wahlströma.


Sodba Sodišča prve stopnje (peti senat) z dne 21. julija 1998. # John Mellett proti Sodišču Evropskih skupnosti. # Uradniki - Dopustnost - Imenovanje. # Združeni zadevi T-66/96 in T-221/97.


Sodba Sodišča prve stopnje (peti senat) z dne 16. julija 1998. # Y proti Evropskemu parlamentu. # Uradniki - Odstavitev - Obrazložitev. # Zadeva T-144/96.


title: Sodba Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 12. septembra 2007. # Helenska republika proti Komisiji Evropskih skupnosti. # EKUJS - Jamstveni oddelek - Odhodki, izključeni iz financiranja Skupnosti - Poljščine - Oljčno olje - Finančna revizija - Rok 24 mesecev. # Zadeva T-243/05.

text:
      Zadeva T-243/05
      Helenska republika
      proti
      Komisiji Evropskih skupnosti
      „EKUJS – Jamstveni oddelek – Odhodki, izključeni iz financiranja Skupnosti – Poljščine – Oljčno olje – Finančna revizija – Rok 24 mesecev“
      Povzetek sodbe
      1.      Kmetijstvo – EKUJS – Potrditev obračuna
      (uredbi Sveta št. 729/70, člen 5(2)(c), in št. 1258/1999, člen 7(4), peti pododstavek; Uredba Komisije št. 1663/95, kot je
            bila spremenjena z Uredbo št. 2245/1999, člen 8(1), prvi in tretji pododstavek)
      2.      Kmetijstvo – EKUJS – Potrditev obračuna
      3.      Akti institucij – Uredbe – Uredba, ki predpisuje posebne ukrepe nadzora
      1.      Kot izhaja iz člena 5(2)(c) Uredbe št. 729/70 o financiranju skupne kmetijske politike in člena 7(4), peta alinea, Uredbe
         št. 1258/1999 o financiranju skupne kmetijske politike, se 24-mesečni rok šteje od trenutka, ko je Komisija zadevni državi
         članici sporočila rezultate svojih preverjanj, in sicer rezultate pregledov na kraju samem, v državah članicah, ki so jih
         opravile njene službe. Procesno jamstvo v obliki 24-mesečnega roka iz navedenih določb je povezano le s sporočilom o rezultatih
         preverjanj Komisije in ne z oceno odhodkov, ki jih le-ta namerava izključiti. Rezultati preverjanj so namreč osnova za vsak
         popravek in morajo biti čim prej sporočeni državi članici, zato da bi ta lahko brez nepotrebnega odlašanja odpravila ugotovljene
         pomanjkljivosti in se v prihodnje izognila novim popravkom.

      Iz tega izhaja, da se 24-mesečni rok, kot izhaja iz uredb št. 729/70 in 1258/1999, še vedno šteje od prvega sporočila, v katerem
         so predstavljeni rezultati preverjanj,  kot ga določa člen 8(1), tretja alinea, Uredbe št. 1663/95, čeprav se v prihodnje
         ocena odhodkov, ki naj bi bili izključeni, navede v drugem sporočilu, ki ga Komisija zadevni državi članici pošlje po dvostranski
         razpravi v skladu s členom 8(1), tretja alinea, Uredbe št. 1663/95 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (EGS)
         št. 729/70 v zvezi s postopkom za potrditev obračuna jamstvenega oddelka EKUJS, kot je bila spremenjena predvsem z Uredbo
         Komisije (ES) št. 2245/1999 z dne 22. oktobra 1999.

      To stališče ne vpliva na procesne pravice držav članic. Odločbe na področju potrditve obračuna EKUJS se namreč sprejemajo
         v kontradiktornem postopku, v katerem imajo zadevne države članice vsa potrebna jamstva, da predstavijo svoja stališča.

      (Glej točke od 41 do 44.)
      2.      Na področju financiranja skupne kmetijske politike iz EKUJS, Komisiji, zato da bi dokazala obstoj kršitve pravil skupne ureditve
         kmetijskih trgov, ni treba izčrpno dokazovati pomanjkljivosti nadzorov, ki jih opravijo nacionalni upravni organi, ali nepravilnosti
         zneskov, ki jih ti sporočijo, temveč mora podati dokaz o resnem in upravičenem dvomu, ki ga ima glede teh nadzorov ali zneskov.
         To ublažitev dokaznega bremena za Komisijo je mogoče pojasniti z dejstvom, da je država članica v najprimernejšem položaju
         za zbiranje in preverjanje podatkov, potrebnih za potrditev obračuna EKUJS, ter je zato dolžna predložiti najpodrobnejši in
         najpopolnejši dokaz o resničnosti svojih nadzorov ter zneskov, in odvisno od okoliščin primera, o nepravilnosti trditev Komisije.

      (Glej točko 57.)
      3.      Če uredba določa posebne nadzorne ukrepe, jih morajo države članice uporabiti, ne da bi bilo treba presoditi utemeljenost
         njihovih trditev, da bi bil drugačen nadzorni sistem učinkovitejši, in ne glede na predpostavko, da so bili ti drugi nadzori
         že izvršeni.

      (Glej točki 59 in 60.)
SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE (drugi senat)
      z dne 12. septembra 2007(1)

      „EKUJS – Jamstveni oddelek – Odhodki, izključeni iz financiranja Skupnosti – Poljščine – Olivno olje – Finančna revizija – 24-mesečni rok“
      V zadevi T-243/05,
      Helenska republika, ki jo zastopata G. Kanellopoulos in E. Svolopoulou, zastopnika,

      tožeča stranka,
      proti
      Komisiji Evropskih skupnosti, ki jo zastopata H. Tserepa-Lacombe in L. Visaggio, zastopnika, skupaj z N. Korogiannakisom, odvetnik,

      tožena stranka,
      zaradi predloga za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2005/354/ES z dne 29. aprila 2005 o izključitvi nekaterih odhodkov
         držav članic iz naslova jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) iz financiranja
         Skupnosti (UL L 112, str. 14) v delu, kjer izključuje določene odhodke Helenske republike v sektorjih poljščin in olivnega
         olja, kot tudi na področju finančne revizije;

      SODIŠČE PRVE STOPNJE EVROPSKIH SKUPNOSTI (drugi senat),
      v sestavi J. Pirrung, predsednik, N. J. Forwood in S. Papasavvas, sodnika,
      sodna tajnica: C. Kantza, administratorka,
      na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 20. marca 2007
      izreka naslednjo
      Sodbo
       Pravni okvir
      1        Uredba Sveta (EGS) št. 729/70 z dne 21. aprila 1970 o financiranju skupne kmetijske politike (UL L 94, str. 13), kot je bila
         nazadnje spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1287/95 (UL L 125, str. 1), je uvedla splošna pravila za financiranje skupne
         kmetijske politike. Uredba Sveta (ES) št. 1258/1999 z dne 17. maja 1999 o financiranju skupne kmetijske politike (UL L 160,
         str 103) je nadomestila Uredbo Sveta (ES) št. 729/70 in se uporablja za odhodke, ki so bili izvedeni po 1. januarju 2000.

      2        V skladu s členoma 1(2)(b) in 3(1) Uredbe št. 729/70 ter členoma 1(2)(b) in 2(2) Uredbe št. 1258/1999 jamstveni oddelek Evropskega
         kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) financira intervencije za stabilizacijo kmetijskih trgov, ki se izvajajo
         skladno s predpisi Skupnosti v okviru skupne ureditve kmetijskih trgov.

      3        V skladu s členom 5(2)(c) Uredbe št. 729/70 in členom 7(4) Uredbe št. 1258/99 Komisija odloči, katerih odhodkov Skupnost ne
         bo več financirala, če ugotovi, da odhodki niso bili izvedeni skladno s predpisi Skupnosti. Pri vrednotenju zneskov, ki naj
         se izločijo, Komisija upošteva vrsto in resnost kršitve ter finančno izgubo, ki jo utrpi Evropska skupnost.

      4        Člen 5(2)(c), peta alinea, Uredbe št. 729/70 določa, da „[s]e zavrnitev financiranja ne sme nanašati na odhodke, ki se izvedejo
         prej kot 24 mesecev pred pisnim obvestilom Komisije zadevni državi članici o rezultatih [p]reverjanj [Komisije]“. Člen 7(4),
         peta alinea, Uredbe št. 1258/1999 vsebuje enako določbo.

      5        Podrobna pravila postopka za potrditev obračuna jamstvenega oddelka EKUJS ostajajo določena v Uredbi Komisije (ES) št. 1663/95
         z dne 7. julija 1995 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (EGS) št. 729/70 v zvezi s postopkom za potrditev
         obračuna jamstvenega oddelka EKUJS (UL L 158, str. 6), kot je bila spremenjena predvsem z Uredbo Komisije (ES) št. 2245/1999
         z dne 22. oktobra 1999 (UL L 273, str. 5).

      6        Člen 8(1) Uredbe št. 1663/95 določa:

      „Če Komisija na podlagi poizvedbe oceni, da izdatki niso bili izvršeni v skladu s pravili Skupnosti, o rezultatih svojih pregledov
         obvesti zadevno državo članico in navede korektivne ukrepe, ki naj se sprejmejo za zagotovitev prihodnje skladnosti.

      Sporočilo se sklicuje na to uredbo. Država članica odgovori v dveh mesecih in Komisija lahko temu primerno spremeni svoje
         stališče. V upravičenih primerih se lahko Komisija strinja, da se podaljša rok za odgovor.

      Po izteku obdobja, dovoljenega za odgovor, Komisija povabi državo članico na dvostransko razpravo in obe stranki si prizadevata
         dogovoriti o ukrepih, ki jih je treba sprejeti, in o oceni resnosti kršitve in finančne izgube Skupnosti. Po razpravi in izteku
         katerega koli roka po razpravi, ki ga določi Komisija, po posvetovanju z državami članicami za zagotovitev nadaljnjih informacij
         ali, če država članica ne sprejme povabila na srečanje pred rokom, ki ga določi Komisija, po izteku roka Komisija uradno sporoči
         državi članici svoje ugotovitve, sklicujoč se na Odločbo Sveta 94/442/ES. Brez poseganja v četrti pododstavek tega odstavka
         to sporočilo vključuje oceno katerega koli izdatka, ki ga namerava Komisija izključiti v skladu s členom 5(2)(c) Uredbe […]
         št. 729/70.

      Država članica čim prej obvesti Komisijo o korektivnih ukrepih, sprejetih za zagotovitev skladnosti s predpisi Skupnosti,
         in o datumu začetka njihove veljavnosti. Kjer je to ustrezno, Komisija sprejme enega ali več sklepov v skladu s členom 5(2)(c)
         Uredbe […] št. 729/70 do datuma začetka veljavnosti korektivnih ukrepov, zato da bi izključili izdatke, ki so neskladni s
         predpisi Skupnosti.“

      7        Smernice za uporabo pavšalnih popravkov so bile določene v dokumentu Komisije št. VI/5330/97 z dne 23. decembra 1997, z naslovom
         „Smernice v zvezi z izračunom finančnih posledic ob pripravi odločbe o potrditvi obračuna Jamstvenega oddelka EKUJS“, (v nadaljevanju:
         dokument št. VI/5330/97). Če informacije, na podlagi poizvedbe, ne dopuščajo ocene izgub za Skupnost, se lahko določi pavšalni
         popravek, na podlagi ekstrapolacije teh izgub s pomočjo statističnih metod ali s sklicevanjem na druge preverljive podatke.
         Stopnja uporabljenega popravka na splošno znaša 2 %, 5 %, 10 % ali 25 % prijavljenih odhodkov glede na obseg tveganja izgube.

       Dejansko stanje
      8        Z Odločbo 2005/354/ES z dne 29. aprila 2005 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova jamstvenega oddelka Evropskega
         kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) iz financiranja Skupnosti (UL L 112, str. 14, v nadaljevanju: izpodbijana
         odločba) je Komisija glede Helenske republike iz financiranja Skupnosti izključila znesek 26.437.135,76 eura v sektorjih poljščin
         in olivnega olja, kot tudi na področju finančne revizije za finančna leta od 1996 do 1998, 2001 in 2002.

      9        Razlogi za finančne popravke, ki jih je izvedla Komisija, so bili na podlagi člena 5(2)(c) Uredbe (EGS) št. 729/70 in člena
         7(4) Uredbe (ES) št. 1258/1999 povzeti v zbirnem poročilu AGRI-64241-2004 z dne 31. oktobra 2004 o rezultatih nadzora v postopku
         potrditve obračuna jamstvenega oddelka EKUJS glede izvoznih nadomestil, sadja in zelenjave, mlečnih proizvodov, javnega skladiščenja,
         premij za živali, poljščin, olivnega olja in maščob, razvoja podeželja in zamud pri plačilih (v nadaljevanju: zbirno poročilo).

      10      Tožba se nanaša na tri vrste popravkov:

      –        pavšalni popravek v višini 5 % , ki znaša 25.361.283 eurov za finančno leto 2002, glede poljščin zaradi nezadostnega zagotovila,
         da so zahtevki redni;

      –        posebni popravek v skupnem znesku 200.146,68 eura glede olivnega olja zaradi zamud pri umiku odobritev in naložitve kazni
         glede kakovosti za finančna leta od 1996 do 1998;

      –        posebni popravek v znesku 488.788,96 eura zaradi nespoštovanja rokov plačil (finančna revizija) za finančno leto 2001, ki
         je razčlenjen na 455.070,44 eura glede pomoči za grašico in na 33.718,52 eura glede pomoči na hektar za riž.

       Postopek in predlogi strank
      11      Helenska republika je v sodnem tajništvu Sodišča prve stopnje 30. junija 2000 vložila to tožbo.

      12      Helenska republika Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

      –        razglasi za nično ali, podredno, spremeni izpodbijano odločbo;
      –        Komisiji naloži plačilo stroškov.
      13      Komisija Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

      –        tožbo zavrne;
      –        Helenski republiki naloži plačilo stroškov.
       Utemeljenost tožbe
      14      Tožba se nanaša na tri intervencije, ki jih je financiral EKUJS, in sicer tiste, ki zadevajo poljščine, olivno olje in finančno
         revizijo. Sodišče bo glede na različnost teh treh intervencij v tem vrstnem redu obravnavalo utemeljenost tožbenih razlogov,
         ki jih je podala Helenska republika.

       Poljščine
       Skupnostna ureditev
      15      Uredba Sveta (EGS) št. 3508/92 z dne 27. novembra 1992 o vzpostavitvi integriranega upravnega in nadzornega sistema za nekatere
         programe pomoči Skupnosti (UL L 355, str. 1), kot je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1593/2000 z dne 17. julija 2000
         (UL L 182, str. 4), določa, da vsaka država vzpostavi sistem (v nadaljevanju IAKS), ki se uporablja predvsem za sistem podpor
         za proizvajalce nekaterih poljščin.

      16      V skladu s členom 1(1)(a) Uredbe št. 3508/92 se IAKS med drugim uporablja tudi za pomoči, ki jih določa Uredba Sveta (EGS)
         št. 1765/92 z dne 30. junija 1992 o uvedbi sistema podpore za proizvajalce nekaterih poljščin (UL L 181, str. 12), ki je bila
         s 1. julijem 2000 nadomeščena z Uredbo Sveta (ES) št. 1251/1999 z dne 17. maja 1999 o uvedbi sistema podpore za pridelovalce
         določenih poljščin (UL L 160, str. 1).

      17      Člen 2 Uredbe št. 3508/92 določa:

      „[IAKS] vključuje naslednje elemente:
      (a) računalniško zbirko podatkov;
      (b) identifikacijski sistem za enote rabe ali poljine;
      (c) sistem za označevanje in registracijo živali;
      (d) zahtevke za pomoč;
      (e) integrirani nadzorni sistem.“
      18      Člen 7 Uredbe št. 3508/92 določa, da IAKS „zajema vse predložene zahtevke za pomoč, zlasti glede upravnega nadzora, nadzora
         na kraju samem in preverjanja z daljinskim zaznavanjem z uporabo letalskih ali satelitskih posnetkov, če je to primerno“.

      19      Člen 8 Uredbe št. 3508/92 določa:

      „1. Države članice opravljajo upravni nadzor zahtevkov za pomoč.
      2. Upravni nadzor se dopolni z nadzorom na kraju samem na vzorcu izbranih kmetijskih gospodarstev. Za vse te nadzore izdelajo
         države članice načrt vzorčenja.

      3. Vsaka država članica imenuje organ, ki je odgovoren za koordinacijo nadzorov, predvidenih s to uredbo.
      4. Nacionalni organi lahko pod pogoji, ki jih je treba določiti, uporabljajo daljinsko zaznavanje za določanje površin enot
         rabe ali poljin za identifikacijo vrst kmetijskih rastlin in preverjanje njihovega stanja.

      […]“
      20      Člen 13(1) Uredbe št. 3508/92, kot je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 2466/96 z dne 17. decembra 1996 (UL L 335,
         str. 1), določa, da se IAKS uporablja od 1. februarja 1993 dalje za zahtevke za pomoč, alfanumerični sistem identifikacije
         in registracije govedi in integrirani nadzorni sistem, ki zadeva člen 7, ter najpozneje od 1. januarja 1997 dalje za druge
         elemente iz člena 2.

      21      Podrobna pravila uporabe IAKS so bila za finančna leta, upoštevna v izpodbijani odločbi, določena z Uredbo Komisije (EGS)
         št. 3887/92 z dne 23. decembra 1992 o podrobnih pravilih za uporabo integriranega administrativnega in nadzornega sistema
         za nekatere programe pomoči Skupnosti (UL L 391, str. 36), kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 2801/1999 z
         dne 21. decembra 1999 (UL L 340, str. 29).

      22      Člena 6 in 7 Uredbe št. 3887/92 določata podrobna pravila postopkov nadzora, ki ga izvajajo organi držav članic.

       Zbirno poročilo
      23      Službe Komisije so od 6. do 9. avgusta 2001 in od 15. do 17. aprila 2002 v Grčiji opravile preglede o vzpostavitvi instrumentov,
         potrebnih za zagotavljanje zakonitosti in pravilnosti plačil v sektorju poljščin.

      24      Iz točke B.7.1.1 zbirnega poročila izhaja, da Grčija za leto žetve 2001 ni vzpostavila IAKS niti postopka akreditacije, na
         podlagi katerega je bil minister za kmetijstvo zaprošen, da od 16. oktobra 1995 izvede vse potrebne nadzore pred izvršitvijo
         plačil upravičencem. Komisija navaja, da je plačilna agencija (Gedidagep) medtem nadaljevala s temi plačili, ne da bi razpolagala
         z dokazi o predhodnih preverjanjih zahtevkov s strani drugih služb, zlasti nekaterih prefektur.

      25      Glede uporabe IAKS je v isti točki zbirnega poročila poudarjeno, da identifikacijski sistem za enote rabe ali poljine (v nadaljevanju:
         identifikacijski sistem) (glej točko 17 zgoraj), ki bi moral biti vzpostavljen 1. januarja 1997 (glej točko 20 zgoraj), v
         letu 2003 še ni bil vzpostavljen in da je bilo v identifikacijskem sistemu z referenčnimi parcelami na podlagi letalskih posnetkov
         identificiranih le 67,5 % površin s poljščinami in površin pašnikov. Zato je bil po mnenju Komisije pomemben del zemljišč,
         ki predstavlja 28,2 % zadevnih površin, identificiran z neustreznimi materiali, medtem ko 4,3 % površin sploh ni bilo identificiranih.

      26      Iz zbirnega poročila izhaja, da nadzori, izvedeni na kraju samem, niso bili dovolj kakovostni, poleg tega so se nanašali na
         zelo majhen vzorec zahtevkov za pomoč in zato niso zadostovali za zagotavljanje ustreznega preverjanja upravičenosti v 100
         % primerov ali za preprečevanje neobičajnega kumuliranja pomoči. Da bi bili klasični pregledi učinkoviti, morajo biti izvedeni
         pred žetvijo ali malo po njej. Ker je bil večji del kultur požet med koncem maja in začetkom julija, Komisija navaja, da grški
         organi za leto 2001 niso mogli zagotoviti spoštovanja pogojev za dodelitev pomoči, ker je bilo 28 % klasičnih pregledov izvedenih
         po 31. avgustu. Po mnenju Komisije je ta okoliščina posebej pomembna za trdo pšenico, ki se žanje julija in predstavlja od
         40 do 50 % grških površin poljščin. Komisija se v zbirnem poročilu prav tako sklicuje na pomanjkljivosti glede kakovosti nadzorov
         z daljinskim zaznavanjem (zamuda pri sklepanju pogodb ter tudi pri spremljanju z obiski in glede sporočanja rezultatov organom
         javne uprave, starost fotografij, nespoštovanje priporočil v zvezi s tehničnimi odstopanji).

      27      Glede postopka akreditacije Komisija navaja nezadovoljiv položaj v prefekturah, posebej glede organiziranosti zaposlenih,
         izvrševanja nadzorov in tudi nalog, ki jih prevzemajo sindikalne organizacije kmetov.

       Prvi tožbeni razlog: nepristojnost Komisije ratione temporis
      –       – Trditve strank
      28      Grška vlada uvodoma navaja omejitev, ki jo uvajajo določbe, navedene zgoraj v točki 4. Potem poudarja, da Uredba št. 1663/95
         v členu 8(1), prva alinea, določa vsebino pisnega sporočila, s katerim Komisija državam članicam sporoči rezultat svojih preverjanj.
         Prav tako opozarja, da je ta določba pred spremembo z Uredbo št. 2245/1999 določala, da je morala biti v zadevno sporočilo
         vključena ocena odhodkov, ki jih je Komisija nameravala izključiti na podlagi člena 5(2)(c) Uredbe št. 729/70 in člena 7(4),
         peta alinea, Uredbe št. 1258/1999.

      29      Vendar naj bi bil namen omejitve, ki jo določajo členi, na katere se sklicuje točka 4 zgoraj, zagotavljanje pravne varnosti
         državam članicam, ki naj ne bi bila zagotovljena, če bi Komisija lahko izpodbijala odhodke, izvršene več let pred sprejetjem
         odločbe o njihovi skladnosti s pravili Skupnosti. Poleg tega naj bi bil namen navedene omejitve povečanje preglednosti postopka
         s pravočasnim obveščanjem države članice o oceni premoženjske škode in tudi o predvidenem popravku. Pomembna vloga držav članic
         v postopku za potrditev obračuna EKUJS naj bi utemeljevala njihovo pravico o popolni obveščenosti v različnih fazah postopka
         in pravico vsakokrat predstaviti svoja stališča.

      30      Posledično grška vlada ocenjuje, da je treba preveriti, ali vsako sporočilo, poslano v skladu s členom 8(1), prva alinea,
         Uredbe št. 1663/95, izpolnjuje zahteve iz te določbe. V tem okviru bi morali izraz „ocena odhodkov, ki jih Komisija namerava
         izključiti“, razlagati tako, da navedba zneska zadevnih odhodkov ni nujna in da zadošča, da so navedeni elementi, ki omogočajo
         vsaj približen izračun tega zneska.

      31      Te ocene naj ne bi bile postavljene pod vprašaj s spremembo člena 8(1) Uredbe št. 1663/95 z Uredbo št. 2245/1999. Premestitev
         obveznosti ocenitve finančnih popravkov naj namreč ne bi kazala na normodajalčevo voljo po odpravi zaščite v korist držav
         članic iz točke 28 zgoraj. Nasprotno, njen namen naj bi bil uskladitev postopka za potrditev obračuna EKUJS z mnenjem zadevne
         države članice. Iz tega naj bi izhajalo, da naj sporočilo, ki ne bi vsebovalo ocene odhodkov, ki jih Komisija namerava izključiti,
         ne bi sprožilo začetka 24-mesečnega roka, ki ga določata uredbi št. 729/70 in 1258/1999. Sodna praksa naj bi potrdila, da
         je drugo sporočilo, ki ga določa člen 8(1), tretja alinea, Uredbe št. 1663/95, tisto, ki sproži začetek 24-mesečnega roka,
         ker se Komisija v tem sporočilu sklicuje na odhodke, ki jih namerava izključiti.

      32      V obravnavanem primeru pa naj bi dopis z dne 16. februarja 2004 predstavljal prvo sporočilo, v katerem je Komisija izvedla
         oceno odhodkov, ki jih je nameravala izključiti. Iz tega naj bi izhajalo, da naj Komisija ne bi bila pristojna ratione temporis za naložitev popravka glede odhodkov, izvršenih pred 16. februarjem 2002. Zato bi morala biti izpodbijana odločba razglašena
         za nično v delu, kjer je za poljščine uporabljen finančni popravek pri odhodkih za leto žetve 2001.

      33      Komisija oporeka temu, da bi rezultate svojih preverjanj prvič sporočila z dopisom z dne 16. februarja 2004. Pojasnjuje, da
         je to storila že prej z dopisoma z dne 1. marca in 21. avgusta 2002, ki sta izpolnjevala zahteve iz člena 8(1) Uredbe št.
         1663/95.

      34      Poleg tega naj člen 8(1) Uredbe št. 1663/95, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 2245/1999, ne bi več zahteval, da Komisija
         v svojem sporočilu državam članicam pripravi oceno odhodkov, ki naj bi bili izključeni. To sporočilo naj bi imelo vlogo opomina.
         Poleg tega bi bilo treba razlikovati med „sporočilom o ugotovitvah“ iz člena 8(1), prva alinea, Uredbe št. 1663/95 in „uradnim
         sporočilom o ugotovitvah“, ki je bilo prvotno določeno v drugi alinei iste določbe, potem pa – po njeni spremembi z Uredbo
         št. 2245/1999 – v tretji alinei iste določbe. Sporočilo o ugotovitvah naj ne bi izpolnjevalo tako strogih pogojev kot uradno
         sporočilo o ugotovitvah. Zato Komisija, nasprotno kot grška vlada, meni, da naj bi dopisa z dne 1. marca in 21. avgusta 2002
         izpolnjevala zahteve v zvezi s sporočilom o rezultatih njenih preverjanj.

      35      Komisija se za utemeljitev, da se 24-mesečni rok začne takrat, ko z dopisom sporoči rezultate svojih preverjanj, sklicuje
         na dobesedno razlago člena 7(4), peta alinea, Uredbe št. 1258/1999 in člena 8(1), prva alinea, Uredbe št. 1663/95. Če odmislimo
         to razlago, naj bi bil namen slednje določbe boljša zaščita procesnih pravic držav članic. Posledično naj trditev grške vlade,
         ki temelji na sodni praksi, ki se je izoblikovala v času veljavnosti stare formulacije člena 8(1) Uredbe št. 1663/95, ne bi
         mogla uspeti.

      –       Presoja Sodišča prve stopnje
      36      Iz ustaljene sodne prakse izhaja, da člen 5(2)(c) Uredbe št. 729/70 in člen 7(4), peta alinea, Uredbe št. 1258/1999, na eni
         strani, ter člen 8(1), prva alinea, Uredbe št. 1663/95, na drugi strani, določajo isto fazo postopka za potrditev obračuna
         EKUJS, in sicer pošiljanje prvega sporočila Komisije državam članicam po nadzorih, ki jih je izvedla. Zato člen 8(1), prva
         alinea, Uredbe št. 1663/95 določa vsebino pisnega obvestila, na katerega se sklicujeta člen 5(2)(c) Uredbe št. 729/70 in člena
         7(4), peta alinea, Uredbe št. 1258/1999 (sodbe Sodišča z dne 24. januarja 2002 v zadevi Finska proti Komisiji, C-170/00, Recueil,
         str. I-1007, točki 26 in 27; z dne 13. junija 2002 v zadevi Luksemburg proti Komisiji, C-158/00, Recueil, str. I-5373, točka
         23, in z dne 24. februarja 2005 v zadevi Grčija proti Komisiji, C-300/02, ZOdl., str. I-1341, točka 68).

      37      Člen 8(1), prva alinea, Uredbe št. 1663/95 je pred spremembo z Uredbo št. 2245/1999 določal, da mora biti v zadevnem sporočilu
         navedeno, katere korektivne ukrepe je treba izvesti, da bi v prihodnje zagotovili skladnost z zadevnimi pravili in oceno odhodkov,
         ki jih Komisija namerava izključiti, ter da se mora sporočilo sklicevati na Uredbo št. 1663/95 (zgoraj v točki 36 navedene
         sodbe Finska proti Komisiji, točka 26; Luksemburg proti Komisiji, točka 23, in Grčija proti Komisiji, točka 69).

      38      Vendar je bila obveznost Komisije, da v sporočilu, ki ga v skladu s členom 8(1), prva alinea, Uredbe št. 1663/95 pošlje zadevni
         državi članici, navede oceno odhodkov, ki jih namerava izključiti, razveljavljena z Uredbo št. 2245/1999. Ta ocena se mora
         sedaj navesti v dopisu, ki ga je treba poslati po dvostranski razpravi v skladu s členom 8(1), tretja alinea, Uredbe št. 1663/95,
         kot je bila spremenjena.

      39      Grška vlada ne ugovarja temu, da Komisiji ni več treba izvršiti ocene odhodkov, ki naj bi bili izključeni, v prvem dopisu,
         ki ga pošlje po izvedbi njenega pregleda. Vendar pa zatrjuje, da mora sedaj Komisija to oceno izvršiti v drugem dopisu, ki
         ga pošlje po dvostranski razpravi in pred spravnim postopkom, ter da se mora pošiljanje tega dopisa v prihodnje šteti za začetek
         24-mesečnega roka. Grška vlada se v utemeljitev svoje trditve opira na formulacijo zgoraj navedenih sodb, iz katere izhaja,
         da če Komisija ne spoštuje obveznosti iz Uredbe št. 1663/95, lahko to nespoštovanje, glede na njegovo pomembnost, odvzame
         bistvo procesnemu jamstvu, ki je državam članicam zagotovljeno z določbami uredb št. 729/70 in 1258/1999, ki časovno omejujeta
         odhodke, na katere se lahko nanaša zavrnitev financiranja EKUJS.

      40      Posledično, če bi bilo sporočilo o oceni odhodkov, ki naj se izključijo, del „procesnega jamstva, ki ga imajo države članice
         na podlagi člena 5(2)(c) Uredbe št. 729/70 in člena 7(4), peta alinea, Uredbe št. 1258/1999“, je po mnenju grške vlade treba
         ugotoviti, da se 24-mesečni rok šteje od trenutka, ko je bilo to sporočilo izvršeno.

      41      Trditve grške vlade ni mogoče sprejeti. Treba je spomniti, da se, kot izhaja iz člena 5(2)(c) Uredbe št. 729/70 in člena 7(4),
         peta alinea, Uredbe št. 1258/1999, 24-mesečni rok šteje od trenutka, ko je Komisija zadevni državi članici sporočila rezultate
         svojih preverjanj, in sicer rezultate pregledov na kraju samem, v državah članicah, ki so jih opravile njene službe (zgoraj
         v točki 36 navedena sodba Finska proti Komisiji, točka 27).

      42      Uredbi št. 729/70 in 1258/1999 torej na nikakršen način ne zahtevata od Komisije, naj predloži oceno odhodkov, ki jih namerava
         izključiti, zato da bi se lahko začel 24- mesečni rok. Ta zahteva je bila določena le v Uredbi št. 1663/95, in sicer pred
         njeno spremembo z Uredbo št. 2245/1999. Zato je procesno jamstvo v obliki 24-mesečnega roka iz določb uredb št. 729/70 in
         1258/1999 povezano le s sporočilom o rezultatih preverjanj Komisije in ne z oceno odhodkov, ki jih le-ta namerava izključiti.
         Ti rezultati so namreč osnova za vsak popravek in morajo biti čim prej sporočeni državi članici, zato da bi ta lahko brez
         nepotrebnega odlašanja odpravila ugotovljene pomanjkljivosti in se v prihodnje izognila novim popravkom.

      43      Iz tega izhaja, da se 24-mesečni rok, kot izhaja iz uredb št. 729/70 in 1258/1999, še vedno šteje od prvega sporočila, v katerem
         so predstavljeni rezultati preverjanj, čeprav se v prihodnje ocena odhodkov, ki naj bi bili izključeni, navede v drugem sporočilu,
         ki ga Komisija zadevni državi članici pošlje po dvostranski razpravi.

      44      To stališče ne vpliva na procesne pravice, na katere se sklicuje grška vlada. Odločbe na področju potrditve obračuna EKUJS
         se namreč sprejemajo v kontradiktornem postopku, v katerem imajo zadevne države članice vsa potrebna jamstva, da predstavijo
         svoja stališča (sodba Sodišča z dne 29. januarja 1998 v zadevi Grčija proti Komisiji, C-61/95, Recueil, str. I-207, točka
         39). Zlasti od začetka veljavnosti Uredbe št. 2245/1999 imajo države članice glede ugotovitev, ki jih Komisija oblikuje po
         svojih preiskavah, vedno možnost uveljavljati svoje stališče tako v dopisu, ki ga za ta namen določa člen 8(1), druga alinea,
         Uredbe št. 1663/95, kot je bila spremenjena, kot tudi v dvostranski razpravi, ki sledi. Države članice imajo glede nameravanih
         popravkov, ki so prvič sporočeni v dopisu, poslanem po dvostranski razpravi, možnost predstaviti svoje stališče v naslednjih
         fazah postopka, zlasti s tem, da zadevo predložijo spravnemu organu.

      45      V teh okoliščinah ni mogoče sprejeti stališča, da se države članice, kadar jih Komisija v prvem sporočilu ne obvesti o svoji
         oceni glede odhodkov, ki jih namerava izključiti iz financiranja Skupnosti, znajdejo v takem položaju nevzdržne negotovosti,
         kot ga zatrjuje grška vlada. Ocena teh odhodkov, ki jo je Komisija izvršila v prvem sporočilu, namreč tudi pred spremembo
         Uredbe št. 1663/95 ni bila dokončna in jo je bilo zato mogoče preizkusiti ob upoštevanju odgovorov, ki jih je predložila država
         članica v upravnem postopku. Posledično je za vsak postopek, ki do sprejetja končne odločbe predvideva predhodne dvostranske
         stike, značilna negotovost glede stopnje popravka, ki traja tako dolgo, dokler ni določen končni popravek.

      46      Zato dopis, poslan v skladu s členom 8(1), prva alinea, Uredbe št. 1663/95, kot je bila spremenjena, označuje začetek 24-mesečnega
         roka. V obravnavanem primeru je Komisija grškim organom sporočila rezultate svojih preverjanj z dopisoma z dne 1. marca in
         21. avgusta 2002. Ker se je uporabljen pavšalni popravek nanašal le na odhodke za finančno leto 2002, je bil določen v skladu
         s 24-mesečnim rokom, ki ga določa člen 7(4), peta alinea, Uredbe št. 1258/1999. Zato je treba prvi tožbeni razlog za razglasitev
         ničnosti zavrniti.

       Drugi tožbeni razlog: napačna uporaba prava, napačno ugotovljeno dejansko stanje in nezadostna obrazložitev
      –        Trditve strank
      47      Prvič, grška vlada zatrjuje, da identifikacijski sistem ni nadzor, ampak sredstvo nadzora.

      48      Drugič, 67 % zemljišč, ki je bilo pravilno identificiranih kot poljine in pašniki, naj bi dejansko ustrezal 70,5 % površin,
         ki so predmet plačil. Grški organi naj namreč ne bi izvršili nobenega plačila za 4,3 % zemljišč, ki niso bila identificirana
         (glej točko 25 zgoraj). Ta element naj bi bil pomemben, ker naj bi ovrgel eno od trditev, na katerih je Komisija utemeljila
         sporni popravek.

      49      Tretjič, grška vlada navaja, da je veljavni alfanumerični sistem pred sprejetjem identifikacijskega sistema temeljil na elementih
         (načrtih, katastrskih dokumentih itd.), ki so ustrezali tistim, na podlagi katerih je bilo identificiranih 28,2 % prijavljenih
         površin (glej točko 25 zgoraj).

      50      Četrtič, organi naj bi pred uveljavitvijo identifikacijskega sistema na podlagi alfanumeričnega sistema identifikacije parcel
         izvedli vse vrste nadzorov (na kraju samem, prečne nadzore itd.), ne da bi se pojavil dvom o njegovi zanesljivosti, ki naj
         bi bil z identifikacijskim sistemom le izboljšan.

      51      Iz navedenega naj bi izhajalo, da naj bi se za leto žetve 2001 identifikacijski sistem uporabil za 70 % prijavljenih površin,
         medtem ko naj bi za ostale grški organi uvedli sistem, ki naj bi bil kljub neskladnosti z identifikacijskim sistemom popolnoma
         zanesljiv in uporaben. Zato naj bi bila vsa plačila, izvršena za leto žetve 2001, predmet zanesljivega in uporabnega sistema
         nadzora.

      52      Grška vlada ugovarja očitku, da naj bi agencija Gedidagep nadaljevala z izvrševanjem plačil, ne da bi razpolagala z dokazi
         o preveritvi zahtevkov s strani drugih služb, zlasti nekaterih prefektur (glej točko 24 zgoraj). Grška vlada s poudarkom o
         strogosti postopka za potrditev obračuna EKUJS navaja, da je Gedidagep, ki je bila služba ministrstva za kmetijstvo in plačilno
         agencijo, v letu 2001 nadomestila agencijo Opekepe, Komisija pa je bila s tem dejstvom seznanjena.

      53      Zato naj bi bilo treba izpodbijano odločbo razglasiti za nično v delu, kjer določa zadevni pavšalni popravek.

      54      Komisija meni, da grška vlada priznava, da identifikacijski sistem ni bil uporaben, zatrjuje pa, da so grški organi uporabljali
         druge, po njihovem mnenju ustrezne nadzorne sisteme za dosego istega rezultata. Vendar iz ustaljene sodne prakse izhaja, da
         bi tudi ob predpostavki, da so bili urejeni drugi sistemi nadzora, morale države članice uporabiti posebne ukrepe nadzora,
         ki jih določa uredba, ne da bi bilo treba presoditi, ali bi bil morda drug uporabljen sistem nadzora učinkovitejši.

      55      Zato naj bi, ob priznanju, da grški organi za 4,3 % neidentificiranih površin niso izvršili plačil, identifikacija 28,2 %
         površin na podlagi sistema, neskladnega z identifikacijskim sistemom, in torej nezanesljivega, v celoti upravičevala uporabljeni
         pavšalni popravek. Poleg tega bi se moral identifikacijski sistem uporabljati za vse površine, zato da bi bila s tem zagotovljena
         pravilnost njegovih rezultatov.

      56      Glede sklicevanja na pravilno ime plačilne agencije, Komisija poudarja neupoštevnost tega elementa in tudi dejstvo, da je
         Opekepe nadomestila agencija Gedidagep od 3. septembra 2001, medtem ko je bila zadevna preiskava izvršena avgusta 2001.

      –        Presoja Sodišča prve stopnje
      57      Iz ustaljene sodne prakse izhaja, da Komisiji, zato da bi dokazala obstoj kršitve pravil skupne ureditve kmetijskih trgov,
         ni treba izčrpno dokazovati pomanjkljivosti nadzorov, ki jih opravijo nacionalni upravni organi, ali nepravilnosti zneskov,
         ki jih ti sporočijo, temveč mora podati dokaz o resnem in upravičenem dvomu, ki ga ima glede teh nadzorov ali zneskov. To
         ublažitev dokaznega bremena za Komisijo je mogoče pojasniti z dejstvom, da je država članica v najprimernejšem položaju za
         zbiranje in preverjanje podatkov, potrebnih za potrditev obračuna EKUJS, ter je zato dolžna predložiti najpodrobnejši in najpopolnejši
         dokaz o resničnosti svojih nadzorov ter zneskov, in odvisno od okoliščin primera, o nepravilnosti trditev Komisije (sodbe
         Sodišča z dne 11. januarja 2001 v zadevi Grčija proti Komisiji, C-247/98, Recueil, str. I-1, točke od 7 do 9; z dne 6. marca
         2001 v zadevi Nizozemska proti Komisiji, C-278/98, Recueil, str. I-1501, točke od 39 do 41, in z dne 19. junija 2003 v zadevi
         Španija proti Komisiji, C-329/00, Recueil, str. I-6103, točka 68).

      58      Tudi v obravnavani zadevi je treba preveriti, ali je grška vlada dokazala nepravilnost presoj Komisije ali neobstoj nevarnosti
         izgube in nepravilnosti za EKUJS (glej v tem smislu sodbo Sodišča z dne 24. februarja 2005 v zadevi Nizozemska proti Komisiji,
         C-318/02, ZOdl., str. I-0000, točka 36) na podlagi uporabe zanesljivega in učinkovitega sistema nadzora (glej v tem smislu
         zgoraj v točki 36 navedeno sodbo z dne 24. februarja 2005 v zadevi Grčija proti Komisiji, točka 95).

      59      Trditev o natančnem odstotku površin, za katere je bil uporabljen identifikacijski sistem, je treba obravnavati v povezavi
         s trditvijo o uporabi drugega zanesljivega in uporabnega alfanumeričnega sistema za identifikacijo 28,2 % prijavljenih površin,
         ki je različen od identifikacijskega sistema. V zvezi s tem je treba poudariti, da morajo države članice uporabiti posebne
         nadzorne ukrepe, če jih uredba določa, ne da bi bilo treba presoditi utemeljenost njihovih trditev, da bi bil drugačen nadzorni
         sistem učinkovitejši (sodbi Sodišča z dne 21. marca 2002 v zadevi Španija proti Komisiji, C-130/99, Recueil, str. I-3005,
         točka 87, in z dne 9. septembra 2004 v zadevi Grčija proti Komisiji, C-332/01, ZOdl. str. I-7699, točka 62).

      60      Posledično tudi ob predpostavki, da so bili izvršeni drugi nadzori, to dejstvo ne bi smelo vplivati na presojo Komisije, utemeljeno
         na neuporabi identifikacijskega sistema, okoliščino, ki jo grška vlada sicer ne izpodbija. Posledično vprašanje o tem, ali
         je bil odstotek zemljišč, za katera se je uporabil identifikacijski sistem, 67,5 ali 70,5 %, ni odločilno, saj se identifikacijski
         sistem ni uporabil za pomemben del zadevnih površin.

      61      Poleg tega je treba opozoriti na pomembnost vzpostavitve IAKS. Identifikacija kmetijskih zemljišč, ki v Grčiji še ni v celoti
         dokončana, namreč že sama po sebi predstavlja ključni element pravilne uporabe sistema, vezanega na površino. Neobstoj zanesljivega
         sistema identifikacije zemljišč že v osnovi pomeni visoko stopnjo nevarnosti nastanka škode za proračun Skupnosti (zgoraj
         v točki 36 navedena sodba Sodišča z dne 24. februarja Grčija proti Komisiji, točka 97, in sodba z dne 17. marca 2005 v zadevi
         Grčija proti Komisiji, C-285/03, ZOdl., str. I-0000, točka 62).

      62      Glede nadomestitve Gedidagep z Opekepe je treba ugotoviti, da grška vlada ni dokazala, v čem naj bi domnevna napaka glede
         imena plačilne agencije lahko vplivala na utemeljenost očitkov Komisije.

      63      Ker grški vladi ni uspelo dokazati nepravilnosti presoj Komisije niti neobstoja vpliva ugotovljenih nepravilnosti na proračun
         Skupnosti, je treba drugi tožbeni razlog zavrniti.

       Tretji tožbeni razlog: kršitev dokumenta št. VI/5330/97 in načela sorazmernosti, napačno ugotovljeno dejansko stanje in nezadostna
         obrazložitev glede stopnje zadevnega pavšalnega popravka

      –        Trditve strank
      64      Grška vlada se sklicuje na trditve iz točk od 48 do 50 zgoraj in dodaja, da bi bilo prav tako treba upoštevati težave, ki
         izhajajo iz velike drobitve zemljišč, kot tudi dosežen napredek od leta 2001. Identifikacijski sistem naj bi se namreč trenutno
         uporabljal za 90 % države.

      65      Glede klasičnih pregledov (glej točko 26 zgoraj) grška vlada poudarja, da so se ti nanašali na več kot 10 % zahtevkov za pomoči
         in da gre torej za višji odstotek, kot ga zahteva ureditev Skupnosti. Poleg tega naj bi več kot 200.000 hektarjev navedenih
         površin predstavljalo spomladanske kulture (koruza), ki se žanjejo do sredine jeseni, s čimer naj bi bila pojasnjena možnost
         izvršitve pregleda po 31. avgustu. Poleg tega naj bi suho podnebje v državi spodbujalo ohranjaje ostankov kultur v takem stanju,
         da jih je razmeroma lahko identificirati v dovolj dolgem obdobju, kar naj bi omogočalo identifikacijo trde pšenice. Če naj
         bi se nadzor izvedel po žetvi, bi pristojni organi od proizvajalcev zahtevali, naj zaradi izvedbe nadzora ne uničijo ostankov.
         Tako naj očitek Komisije glede klasičnih pregledov ne bi utemeljil ali ustrezno potrdil uporabljenega pavšalnega popravka.

      66      Glede nadzorov z daljinskim zaznavanjem (glej točko 26 zgoraj) grška vlada zatrjuje, da naj zamude zaradi razpisnih postopkov
         ne bi izkrivile rezultatov nadzorov in zato predstavljale resnično tveganje za EKUJS. Daljinsko zaznavanje naj bi se namreč
         izvajalo na podlagi satelitskih posnetkov, narejenih pred žetvijo in v različnih fazah rasti.

      67      Glede dovoljenega tehničnega odstopanja (glej točko 26 zgoraj) grška vlada meni, da je bilo to po preiskavi in skladno s tehničnimi
         specifikacijami, izdelanimi v sodelovanju s Skupnim raziskovalnim središčem v Ispri (dokument z dne 24. novembra 2000), določeno
         na več ali manj 3 m. Poleg tega naj bi bilo to odstopanje, uporabljeno pri letalskih posnetkih od leta 1996 do 1998, ustreznejše
         tistemu, ki je bilo določeno na več ali manj 5 m, ki bi se uporabilo, če bi organi uporabili satelitske posnetke.

      68      Glede starosti letalskih posnetkov iz let od 1996 do 1998 naj bi Komisija v svojem dopisu z dne 21. avgusta 2002 priznala,
         da se starost petih let šteje kot zadovoljiva. Zato naj očitki v zvezi z nadzori z daljinskim zaznavanjem ne bi mogli utemeljiti
         ali ustrezno podpreti uporabljenega pavšalnega popravka, ki naj v vsakem primeru ne bi bil veljaven zaradi pomanjkljive obrazložitve.

      69      Podredno grška vlada zatrjuje, da naj bi bil popravek, ki ne presega 2 % prijavljenih odhodkov, v skladu z načelom sorazmernosti.

      70      Komisija se sklicuje na svojo presojo, navedeno zgoraj v točki 55. Identifikacijski sistem naj bi bil ključni element v sistemu
         nadzorov, glede katerega pa naj Helenska republika ne bi spoštovala števila, pogostnosti in strogosti, ki jih predpisuje ureditev
         Skupnosti.

      71      Komisija ne zanika doseženega napredka (glej točko 64 zgoraj), vendar poudarja, da se ta nanaša na obdobja po tistem, ki je
         predmet obravnave.

      72      Glede trditev v zvezi z možnostjo izvedbe nadzorov po žetvi (glej točko 65 zgoraj) Komisija vztraja pri tem, da po žetvi ni
         mogoče pridobiti dovolj natančnih informacij o pridelovanju na zemljišču. Poudarja, da zadevni ukrepi podpore temeljijo na
         pridelavi in ne na pridelovalni površini. Poleg tega naj bi trda pšenica, ki se žanje konec julija in v začetku avgusta, predstavljala
         večji del kultur.

      73      Komisija potrjuje, da sprejema odstopanje za več ali manj 3 m, kljub temu pa pojasnjuje, da se v obravnavani zadevi njen očitek
         ne nanaša na to. Njen očitek naj bi se, nasprotno, nanašal na odstopanje 5 % za manj kot 50 % nadzorovane površine. To odstopanje
         naj bi bilo določeno v delovnem dokumentu št. VI//8388/94 o priporočilih za ukrepe na kraju površin in navedeno v dokumentu
         Skupnega raziskovalnega središča z dne 24. novembra 2000 (glej točko 67 zgoraj).

      74      Glede starosti letalskih posnetkov Komisija navaja, da so do pet let stari posnetki primerni za vzpostavitev identifikacijskega
         sistema, za nadzor na kraju samem pa so potrebni posnetki istega leta. Komisija namreč meni, da lahko shranjeni letalski posnetki
         služijo za meritve v okviru identifikacijskega sistema. Vendar naj starih letalskih posnetkov očitno ne bi bilo mogoče uporabiti
         za beleženje žetve za zadnje finančno leto. Ker so pomoči, predvidene z uredbama št. 1765/92 in 1251/1999, izračunane na podlagi
         pridelave, Komisija meni, da je osrednjega pomena ugotovitev, da je bila na natančno določenem zemljišču med natančno določenim
         letom žetve vzgojena določena kultura. Vendar naj bi bila ta ugotovitev utemeljena le s posnetki iz istega leta žetve.

      –        Presoja Sodišča prve stopnje
      75      Glede ponovljene trditve o natančnem odstotku površin, za katere je bil uporabljen identifikacijski sistem, kot tudi o uporabi
         drugih metod nadzora, je treba napotiti na ugotovitve iz točk 59 in 60 zgoraj.

      76      Poleg tega je Sodišče v zgoraj v točki 36 navedeni sodbi z dne 24. februarja Grčija proti Komisiji (točki 97 in 100) in v
         zgoraj v točki 61 navedeni sodbi z dne 17. marca 2005 Grčija proti Komisiji (točke od 62 do 64) ugotovilo, da je nevzpostavitev
         IAKS sama po sebi utemeljila uporabo pavšalnega popravka v višini 5 %, ne da bi bilo treba natančno preučiti kakovost nadzorov
         z daljinskim zaznavanjem ali stopnjo nadzorov, izvedenih na kraju samem.

      77      Trditve grške vlade na obravnavi, da bi Sodišče prve stopnje moralo odstopiti od svojih ugotovitev glede napredka pri vzpostavitvi
         IAKS, ni mogoče sprejeti. Tudi ob predpostavki, da so izboljšanja pri delovanju IAKS dokazana, grška vlada namreč ne more
         zatrjevati, da je zaradi te ugotovitve treba znižati načrtovane stopnje popravkov. Kljub tem izboljšanjem je bila namreč nevarnost
         nastanka škode za EKUJS zaradi nevzpostavitve pomembnega dela IAKS zelo visoka in to od izteka predpisanega roka za njegovo
         vzpostavitev, to je 1. januarja 1997 (zgoraj v točki 36 navedena sodba z dne 24. februarja Grčija proti Komisiji, točka 99,
         in zgoraj v točki 61 navedena sodba z dne 17. marca 2005 Grčija proti Komisiji, točka 63).

      78      Posledično je zadevni pavšalni popravek v skladu s smernicami, ki jih je Komisija določila v dokumentu št. VI/5330/97. Zato
         je treba tretji tožbeni razlog v celoti zavrniti, ne da bi bilo treba odločiti o utemeljenosti trditve v zvezi z nadzori z
         daljinskim zaznavanjem, ki temeljijo na satelitskih posnetkih, posnetih pred žetvijo, in o sprejemljivi starosti letalskih
         posnetkov.

       Olivno olje
       Skupnostna ureditev
      79      Splošna pravila v zvezi s pomočjo na področju olivnega olja za zadevna finančna leta so bila določena z Uredbo Sveta (EGS)
         št. 3089/78 z dne 19. decembra 1978, ki določa splošna pravila v zvezi s pomočjo za porabo oljčnega olja (UL L 369, str. 12),
         kot je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1582/96 z dne 30. julija 1996 (UL L 206, str. 13).

      80      Podrobna pravila za uporabo sistema pomoči za porabo olivnega olja so bila za zadevna finančna leta določena z Uredbo Komisije
         (EGS) št. 2677/58 z dne 24. septembra 1985 o podrobnih pravilih za uporabo sistema pomoči za porabo oljčnega olja (UL L 254,
         str. 5), kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 643/93 z dne 19. marca 1993 (UL L 69, str. 19) in Uredbo Komisije
         (ES) št. 887/96 z dne 15. maja 1996 (UL L 119, str. 16).

       Zbirno poročilo
      81      V zvezi z že izvedenimi pregledi Komisije v juliju 1996 (glede finančnih let 1994 in 1995) je bil v obravnavanem primeru nadzor
         v sektorju olivnega olja omejen na analizo na podlagi dokumentov, vključno s številnimi izmenjavami dopisov med letoma 1999
         in 2001 (točka B.8.4.1 zbirnega poročila). Ta analiza je potrdila, da so nekateri problemi, ugotovljeni za finančni leti 1994
         in 1995, še vedno obstajali, čeprav so bila uvedena vidna izboljšanja.

      82      Zato je bil tudi za finančna leta od 1996 do 1998 uporabljen poseben popravek v skupnem znesku 200.146,68 eura (točka B.8.4.3.
         zbirnega poročila).

      –       Trditve strank
      83      Grška vlada navaja samo en tožbeni razlog za razglasitev ničnosti, in sicer nepristojnost Komisije ratione temporis. Grška vlada namreč s sklicevanjem na analizo, izvedeno v okviru prvega tožbenega razloga za razglasitev ničnosti v sektorju
         poljščin, zatrjuje, da je bil prvi dopis, v katerem se je Komisija sklicevala na zadevni popravek, tisti z dne 14. aprila
         2004. Posledično meni, da Komisija ni mogla izključiti odhodkov, izvršenih pred 14. aprilom 2002, razen če bi grški organi
         po tem datumu Komisiji sporočili potrebne elemente za izračun navedenega popravka. Vendar naj bi bili upoštevni podatki Komisiji
         sporočeni veliko prej.

      84      Zato je treba izpodbijano odločbo razglasiti za nično v delu, kjer določa pavšalni popravek na področju olivnega olja.

      85      Komisija te trditve izpodbija. V dopisu z dne 3. julija 1998 naj bi namreč že navedla, da je treba popravke, uporabljene za
         finančni leti 1994 in 1995, določiti tudi za prihodnja leta. Slab sistem pomoči na zadevnem področju naj bi bil ugotovljen
         leta 1990 in naj bi bil razlog za uvedene popravke v finančnih letih od 1992 do 1995. Zadevni popravek naj bi temeljil na
         enakih dejanskih okoliščinah, saj naj bi Grčija le delno izboljšala svoj sistem pomoči. Helenska republika naj bi bila z zadevnimi
         nepravilnostmi seznanjena že od leta 1992, ne da bi jih kadar koli izpodbijala. Komisija naj bi očitke ponovila v dopisu z
         dne 3. julija 1998, z dopisom z dne 8. februarja 1999 pa naj bi od grških organov zahtevala, naj ji sporočijo, katere ukrepe
         so glede tega sprejeli za finančni leti 1996 in 1997. Komisija naj bi zahtevo po posredovanju podatkov ponovila v vabilu na
         dvostranki sestanek z dne 3. avgusta 2001.

      86      Popravki za leta od 1996 do 1998 naj bi se v vsakem primeru navezovali na tiste, ki so bili uporabljeni od leta 1992. Zato
         naj bi bila Helenska republika v celoti seznanjena z zadevnim popravkom, katerega utemeljenost naj bi posredno priznala.

      –       Presoja Sodišča prve stopnje
      87      Pri analizi tega tožbenega razloga je treba najprej upoštevati ugotovitve, navedene zgoraj v točkah od 36 do 46. Potem je
         treba poudariti, da je grška vlada – neodvisno od vprašanja, ali je datum, na podlagi katerega se po mnenju grške vlade začne
         rok 24 mesecev, pravilen – s tem tožbenim razlogom Sodišču prve stopnje postavila vprašanje o pristojnosti Komisije ratione temporis za naložitev zadevnega popravka.

      88      V zvezi s tem je treba opozoriti, da dejanske okoliščine postopka, ki so podlaga za ta popravek in na katere se sklicujejo
         stranke, kljub veljavnosti Uredbe št. 2245/1999 kažejo na to, da je Komisija ravnala zunaj svoje pristojnosti ratione temporis.

      89      Z dopisom z dne 3. julija 1998 je namreč Komisija grške organe obvestila o svojem končnem stališču o nadzoru za finančni leti
         1994 in 1995. Kot izhaja iz točke B.8.4.1 zbirnega poročila in dopisa z dne 3. julija 1998, je bilo na podlagi tega nadzora
         ugotovljeno, da ministrstvo za kmetijstvo ni v zadostni meri sledilo ugotovitvam in predlaganim sankcijam, ki jih je izdal
         organ za nadzor pomoči za olivno olje v poročilih o nadzoru, poslanih navedenemu ministrstvu do konca oktobra 1994. V okviru
         istega postopka je Komisija z dopisom z dne 12. januarja 1999 grške organe obvestila o končnem znesku posebnega popravka,
         ki naj bi znašal [3.068.123.875 grških drahem (GRD), to je 9.004.031,91 eura]. Kot izhaja iz točke B.8.4.1 zbirnega poročila,
         je bil ta popravek nazadnje izvršen.

      90      Glede tega postopka za potrditev obračuna EKUJS za finančna leta od 1996 do 1998 je Komisija z dopisom z dne 8. februarja
         1999 od grških organov zahtevala, naj ji predložijo določene informacije v zvezi s korektivnimi ukrepi, izvedenimi proti podjetjem
         iz tretje od petih kategorij, ki so navedena v dopisu z dne 3. julija 1998 in za katera so bile pri nadzoru odkrite nekatere
         nepravilnosti.

      91      Komisija je z dopisom z dne 2. maja 2001, poslanim v skladu s členom 8(1) Uredbe št. 1663/95, državo članico obvestila o rezultatih
         svojih preverjanj v okviru pregleda 2000/11 o odhodkih, izvršenih iz naslova pomoči za porabo olivnega olja za finančna leta
         od 1996 do 1998. V zvezi s tem se Komisija sklicuje na dopis z dne 8. februarja 1999. Komisija je v skladu s členom 8(1) Uredbe
         št. 1663/95 z dopisom z dne 3. avgusta 2001 državo članico povabila na dvostranski pogovor, zlasti v zvezi s pomočjo za porabo
         olivnega olja. Komisija je z dopisom z dne 14. aprila 2004 grške organe uradno obvestila o svojih ugotovitvah in ocenila odhodke,
         ki jih je nameravala izključiti.

      92      V obravnavanem primeru je treba ugotoviti, da dopis z dne 8. februarja 1999 pomeni začetek novega nadzora Komisije in ne dopisa
         v skladu s členom 8(1) Uredbe št. 1663/95.

      93      Glede tega je treba opozoriti, da je zadevni popravek, izvršen glede finančnih let od 1996 do 1998, temeljil na ugotovitvah
         dejanskega stanja, ki je sledilo tistemu, ki je bilo podlaga za popravek v finančnih letih 1994 in 1995.

      94      Iz točke B.8.4.3 zbirnega poročila, v povezavi z dopisom Komisije z dne 14. aprila 2004, namreč izhaja, da je bil zadevni
         finančni popravek uporabljen iz dveh razlogov. Nanaša se, prvič, na zamude pri umiku odobritev za nekatera podjetja, ki bi
         morali biti izvršeni za finančni leti 1996 in 1997 v skladu s členom 12(6) Uredbe št. 2677/85, kot je bila spremenjena s členom
         1 Uredbe št. 643/93, in drugič, na neobstoj naložitve kazni glede nepravilnosti v zvezi s kakovostjo olivnega olja v skladu
         s členom 5(2) Uredbe št. 2677/85, kot je bila spremenjena s členom 1 Uredbe št. 887/96.

      95      Kot izhaja iz točke B.8.4.3 zbirnega poročila, v povezavi z dopisom Komisije z dne 31. oktobra 2001, je popravek, izvršen
         zaradi zamud pri umiku odobritev, enak zneskom pomoči, ki so jih v finančnih letih 1996 in 1997 neupravičeno prejela štiri
         podjetja, za katera bi morala biti za ta obdobja odobritev umaknjena.

      96      Poleg tega iz sporočila Komisije z dne 14. aprila 2004 izhaja, da je popravek, izvršen zato, ker niso bile naložene kazni
         glede nepravilnosti v zvezi s kakovostjo olivnega olja, enak denarnim kaznim, ki bi morale biti naložene v 138 primerih v
         finančnih letih od 1996 do 1998 in bi morale biti odštete od izdatkov EKUJS v skladu s členom 5(2), tretja alinea, Uredbe
         št. 2677/85, kot je bila nazadnje spremenjena s členom 1 Uredbe št. 887/96. Poleg tega iz sporočila z dne 14. aprila 2004
         izhaja, da so nacionalni organi vsa vzorčenja zaradi nadzorov kakovosti izvršili po koncu finančnega leta 1995 (15. oktobra
         1995), medtem ko se del dopisa z dne 3. julija 1998 v zvezi s podjetji iz tretje kategorije (glej točko 90 zgoraj) sklicuje
         na poročila grških organov o nadzoru do meseca oktobra 1994.

      97      V teh okoliščinah je treba ugotoviti, da se pomanjkljivosti, zaradi katerih je bil uveden zadevni popravek (neumik odobritev
         in nenaložitev denarnih kazni), nanašajo na čas po finančnem letu 1995, ki je zadnje upoštevno finančno leto pri prvem nadzoru
         Komisije. Zato trditve Komisije na obravnavi, da naj se zadevni nadzor ne bi razlikoval od prvega nadzora za finančni leti
         1994 in 1995 (glej točko 89 zgoraj), ni mogoče sprejeti. V obravnavani zadevi je namreč treba ugotoviti, da je Komisija s
         preverjanjem, ali so grški organi v letih od 1996 do 1998 umikali odobritve in tudi nalagali sankcije, izvajala nov nadzor,
         različen od prvega. Poleg tega procesno jamstvo, ki izhaja iz 24-mesečnega roka, ki ga določata uredbi št. 729/70 in 1258/1999,
         ne bi bilo kršeno le zato, ker so ugotovitve nadzora delno podobne tistim iz predhodnega nadzora.

      98      Nazadnje, trditev Komisije, da naj bi grški organi med upravnim postopkom sprejeli možnost zadevnega popravka, ne more uspeti.
         Ta okoliščina namreč ne zadostuje za to, da bi bila Komisija pristojna ratione temporis, kot to za naložitev finančnih popravkov v okviru EKUJS zahtevata uredbi št. 729/70 in 1258/1999.

      99      V obravnavani zadevi je dopis z dne 2. maja 2001, poslan v skladu s členom 8(1) Uredbe št. 1663/95, kot je bila spremenjena
         z Uredbo št. 2245/1999, prvi, ki vsebuje vse elemente, ki jih zahteva prva alinea te določbe. Zato je ta dopis izhodišče,
         na podlagi katerega je treba izračunati 24-mesečni rok.

      100    Iz tega izhaja, da Komisija ni bila pristojna ratione temporis za izključitev odhodkov, izvršenih pred 2. majem 1999. Zato je treba izpodbijano odločbo razglasiti za nično v delu, kjer
         iz financiranja Skupnosti izključuje odhodke v zvezi s pomočjo za porabo olivnega olja.

       Finančna revizija
       Skupnostna ureditev
      101    V skladu s členom 8(1) Uredbe št. 1251/1999 „[s]e plačila [proizvajalcem] izplačajo med 16. novembrom in 31. januarjem po
         žetvi“.

      102    Uredba Komisije (ES) št. 296/96 z dne 16. februarja 1996 o podatkih, ki jih morajo posredovati države članice, in o mesečnem
         knjiženju izdatkov, ki se financirajo iz Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS),
         ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 2776/88 (UL L 39, str. 5) določa pogoje, pod katerimi so države članice lahko upravičene
         do pokritja prijavljenih izdatkov iz naslova Jamstvenega oddelka EKUJS.

      103    Člen 4(2) Uredbe št. 296/96, kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1577/2001 z dne 1. avgusta 2001 (UL L 209,
         str. 12), določa:

      „Predplačila za knjižene izdatke se zmanjšajo za izdatke, ki nastanejo po dogovorjenih rokih:
      (a)       če izdatki, nastali po poteku roka, znašajo 4 % ali manj od izdatkov, nastalih pred potekom roka, se predplačilo ne zmanjša,
         ne glede na število mesecev zamude;

      (b)       nad pragom 4 % se vsi izdatki, ki nastanejo z zamudo do:
      –        enega meseca, zmanjšajo za 10 %,
      –        dveh mesecev, zmanjšajo za 25 %,
      –        treh mesecev, zmanjšajo za 45 %,
      –         štirih mesecev, zmanjšajo za 70 %,
      –        petih mesecev ali več, zmanjšajo za 100 %.
      Vendar pa lahko Komisija uporabi drugačno terminsko lestvico in/ali manjši delež zmanjšanja ali predplačila sploh ne zmanjša,
         če se za nekatere ukrepe pojavijo posebni pogoji poslovanja, ali če država članica predloži utemeljeno obrazložitev.

      Zmanjšanja iz tega člena se izvede v skladu s pravili iz člena 14 Uredbe (ES) št. 2040/2000.“
       Zbirno poročilo
      104    Iz točke C.1.1.1 zbirnega poročila izhaja, da so službe Komisije pregledale zamude pri plačilih, ki so bile ugotovljene v
         obdobju od 16. oktobra 2000 do 15. oktobra 2001 v skladu s členom 4 Uredbe št. 296/96. Po tem nadzoru in dvostranskih razpravah
         je Komisija uporabila popravke glede osmih proračunskih postavk.

      –       Trditve strank
      105    Grška vlada med proračunskimi postavkami, upoštevnimi za zadevne popravke na področju finančne revizije, izpodbija popravke
         v višini 455.070,44 eura glede pomoči za grašico in 33.718,52 eura glede pomoči na hektar za riž.

      106    Grška vlada navaja samo en tožbeni razlog za razglasitev ničnosti, in sicer kršitev člena 4(2) Uredbe št. 296/96, člena 7(4)
         in člena 8(1) Uredbe št. 1258/1999 ter tudi dokumenta št. VI/5330/97, poleg tega pa sklicuje na nezadostno obrazložitev in
         napačno ugotovljeno dejansko stanje.

      107    Iz zgoraj navedenih določb naj bi izhajalo, da so države članice zavezane spoštovati roke plačil pomoči, sicer naj bi jim
         bili naloženi postopno padajoči finančni popravki, ki lahko znašajo do 100 % odhodkov. Vendar bi morala Komisija zato, prvič,
         upoštevati finančno izgubo, ki jo je utrpela Skupnost zaradi neupoštevanja teh rokov, in drugič, spoštovati načelo sorazmernosti.
         Poleg tega naj bi bila Komisija dolžna uporabiti manjši delež zmanjšanja ali zmanjšanja sploh ne uporabiti, če se za nekatere
         ukrepe pojavijo posebni pogoji poslovanja ali če država članica predloži utemeljeno obrazložitev. Zato naj bi prekoračitev
         roka plačila zaradi dodatnih nadzorov v primerih, ki so predmet izpodbijanja, ali zaradi dodatnih plačil, ki so izvršena zaradi
         preučitve utemeljenih ugovorov zoper napake pri vpisovanju v baze podatkov, pomenila poseben pogoj, kar je tudi utemeljeno
         obrazloženo.

      108    Grški organi naj bi Komisijo obvestili, da je zamuda pri plačilu nastala zaradi nujno potrebnih dodatnih nadzorov, zlasti
         v prefekturi Heraklion, ki je največja v državi glede pridelave grašice. Grški organi naj bi z dopisom z dne 26. januarja
         2001 zaprosili za podaljšanje roka plačila pomoči, zato da bi bile izpolnjene zahteve iz delovnega dokumenta št. VI/7105/98
         o povišanju stopnje nadzora pri ugotovitvi pomembnih nepravilnosti. Komisija naj bi z dopisom z dne 1. februarja 2001 to prošnjo
         zavrnila z navedbami, da naj bi bila dokazila o tem upoštevana v postopku za potrditev obračuna EKUJS, zato da ne bi bil naložen
         popravek. Prag v višini 4 %, ki ga določa člen 4(2) Uredbe št. 296/96 (glej točko 103 zgoraj), naj bi bil prekoračen le zaradi
         pomembnega povečanja nadzorov, ki so jih izvedli organi prefekture v Heraklionu.

      109    Vendar naj bi Komisija v dopisu z dne 6. novembra 2003 navedla, da se je za izvedbo zadevnih nadzorov uporabljal člen 4(2)(a)
         Uredbe št. 296/96. Komisija naj torej ne bi smela naložiti nobenega popravka ali bi morala naložiti vsaj nižji popravek.

      110    Glede popravka glede pomoči na hektar za riž grška vlada poudarja, da so ugotovljene zamude nastale zaradi preučevanja ugovorov
         zaradi napak pri vpisovanju elementov v bazo podatkov. V eni od treh zadevnih prefektur naj bi zamuda nastala zaradi stavke
         v zvezi kmetijskih zadrug, okoliščine, ki pomeni primer višje sile. Iz tega naj bi izhajalo, da naj bi zadevne zamude nastale
         zaradi izrednih okoliščin za zaščito finančnih interesov Skupnosti. Ob upoštevanju teh okoliščin grška vlada zahteva razglasitev
         ničnosti izpodbijane odločbe v delu, kjer določa zadevni popravek, ali, podredno, omejitev tega na 2 % plačil, izvršenih po
         poteku roka.

      111    Komisija odgovarja, da je treba člen 4(2)(b), zadnja alinea, Uredbe št. 296/96 kot določbo o odstopanju razlagati ozko, dokazno
         breme pa nosi stranka, ki se nanj sklicuje.

      112    Glede pomoči za grašico naj zamude pri plačilu nad pragom 4 % (glej točko 103 zgoraj) ne bi bile upravičene, saj je bil ta
         prag dovoljen zaradi temeljite izvedbe nadzorov in tudi izvedbe dodatnih nadzorov. Prošnja za podaljšanje roka naj bi bila
         poleg tega vložena tri dni pred potekom dodatnega roka in naj zaradi tega ne bi bila sprejeta. Iz dokumenta št. VI/5330/97
         naj bi izhajalo, da morajo države članice, če želijo doseči odobritev izjeme zaradi izvedbe dodatnih nadzorov, predložiti
         dokaz, da izpodbijani zneski presegajo prag 4 % od plačanih odhodkov. Komisija meni, da grški organi niso ustrezno upravičili
         prekoračitev rokov in da je bila prošnja za podaljšanje v vsakem primeru vložena prepozno.

      113    Enako naj bi veljalo glede pomoči na hektar za riž. Grška vlada naj prekoračitve rokov ne bi mogla upravičiti s sklicevanjem
         na okoliščine, ki sodijo v sfero njene lastne odgovornosti, kot na primer preučevanje pritožb in ugovorov zaradi napak v bazi
         podatkov.

      –       Presoja Sodišča prve stopnje
      114    Opozoriti je treba, kot izhaja iz tabele v točki C.1.1.4 zbirnega poročila, da je Komisija glede pomoči za grašico in pomoči
         na hektar za riž uporabila popravke, ki so enaki že izvršenim odbitkom v okviru mesečnih predplačil v skladu s členom 4(2)
         Uredbe št. 296/96.

      115    Prav tako je treba poudariti, kot je izpostavila Komisija, da je člen 4(2), druga alinea, Uredbe št. 296/96 določba o odstopanju
         in ga je zato treba razlagati ozko.

      116    Poleg tega morajo biti finančni stroški v breme EKUJS izračunani ob predpostavki, da so roki, ki jih določa veljavna kmetijska
         ureditev, spoštovani. Posledično države članice, če izplačujejo pomoči po poteku roka, obremenijo EKUJS z nerednimi in zato
         neupravičenimi izplačili, kot to določa tudi četrta uvodna izjava Uredbe št. 296/96 (glej v tem smislu sodbo Sodišča z dne
         28. oktobra 1999 v zadevi Italija proti Komisiji, C-253/97, Recueil, str. I-7529 točka 126). Posledično mora država članica
         urediti svoj sistem nadzorov ob upoštevanju roka za izplačila pomoči, ki ga določa člen 8(1) Uredbe št. 1251/1999 (glej po
         anologiji sodbo Sodišča prve stopnje z dne 20. junija 2006 v zadevi Grčija proti Komisiji, T-251/04, ZOdl., str. II-0000,
         točka 76). Poleg tega je namen štiriodstotnega praga iz člena 4(2) Uredbe št. 296/96 prav ta, da daje državam članicam možnost,
         da izvedejo dodatne nadzore, s tem da število mesecev zamude nima nobenega vpliva za izplačila, ki ne presegajo tega praga.

      117    Kot izhaja iz spisa, naj bi organi prefekture v Heraklionu obvestili ministrstvo za kmetijstvo o prvih rezultatih nadzorov
         šele 19. januarja 2001, to pa je z dopisom z dne 22. januarja 2001 opozorilo na obveznost izvedbe novih nadzorov v skladu
         z dokumentom VI/7105/98 (glej točko 108 zgoraj). To ministrstvo je z dopisom z dne 26. januarja 2001 (petek) zaprosilo za
         podaljšanje roka plačila, ki je potekel 31. dne istega meseca, vendar ni navedlo upoštevne kulture niti predložilo dokazil
         v zvezi s tem. To prošnjo je Komisija s telefaksom z dne 1. februarja 2001 upravičeno zavrnila, ker ni bila jasna in je bila
         predvsem prepozna.

      118    V teh okoliščinah je Komisija v dopisu z dne 6. novembra 2003 upravičeno vztrajala pri svojem stališču, da potreba po izvedbi
         dodatnih nadzorov, na katero so se sklicevali grški organi, ne bi smela presegati praga 4 % (glej točko 103 zgoraj).

      119    Zato grška vlada ni dokazala, da so bili glede zamud plačil v zvezi s pomočjo za grašico izpolnjeni pogoji za uporabo člena
         4(2), zadnja alinea, Uredbe št. 296/96.

      120    Enako velja glede pomoči na hektar za riž. Komisija namreč upravičeno poudarja, da država članica ne bi smela upravičiti prepoznih
         plačil s sklicevanjem na nedelovanje nacionalnih postopkov in na pritožbe, ki iz tega izhajajo. Trditev o stavki kot primeru
         višje sile, na katero se sklicuje grška vlada, ne more uspeti. Edini dokument, ki se na to nanaša, je dopis prefekture Imathia
         z dne 25. oktobra 2001, naslovljen na ministrstvo za kmetijstvo, ki navaja, da so bili zaradi zadevne stavke rezultati preučevanja
         tožb poslani prepozno, to je 30. aprila 2001. Vendar je ta stavka povzročila zamudo pri preučevanju pritožb, vloženih zaradi
         napak pri plačilih pomoči, to pa je težava, za katero je odgovorna država članica. Grška vlada poleg tega ne predloži nobenega
         dokaza o trajanju zadevne stavke niti o tem, ali je bila napovedana ali ne. Posledično je treba ta tožbeni razlog za razglasitev
         ničnosti zavrniti.

      121    Iz vseh navedenih ugotovitev izhaja, da je treba izpodbijano odločbo razglasiti za nično v delu, kjer za Helensko republiko
         določa poseben popravek v višini 200.146,68 eura za finančna leta od 1996 do 1998 (pomoč za porabo olivnega olja), medtem
         ko je treba v preostalem tožbo zavrniti.

       Stroški
      122    V skladu s členom 87(3) Poslovnika lahko Sodišče prve stopnje odloči, da se stroški delijo ali da vsaka stranka nosi svoje
         lastne stroške, če vsaka stranka uspe samo deloma. Ker Helenska republika z večjim delom tožbe ni uspela, je treba odločiti,
         da poleg svojih stroškov nosi tudi 70 % stroškov, ki jih je priglasila Komisija, le-ta pa nosi 30 % svojih stroškov.

      Iz teh razlogov je
      SODIŠČE PRVE STOPNJE (drugi senat)
      razsodilo:
      1)      Odločba Komisije 2005/354/ES z dne 29. aprila 2005 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova jamstvenega oddelka
            Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) iz financiranja Skupnosti se razglasi za nično v delu,
            kjer za Helensko republiko določa posebni popravek v višini 200.146,68 eura za finančna leta od 1996 do 1998 (pomoč za porabo
            olivnega olja).
      2)      V preostalem se tožba zavrne.
      3)      Helenska republika poleg svojih stroškov nosi tudi 70 % stroškov, ki jih je priglasila Komisija, le-ta pa nosi 30 % svojih
            stroškov.

               Pirrung

                Forwood

                Papasavvas

         Razglašeno na javni obravnavi v Luxembourgu, 12. septembra 2007.

               E. Coulon

                      J. Pirrung

         Stvarno kazalo
      Pravni okvir
      Dejansko stanje
      Postopek in predlogi strank
      Utemeljenost tožbe
      Poljščine
      Skupnostna ureditev
      Zbirno poročilo
      Prvi tožbeni razlog: nepristojnost Komisije ratione temporis
      – – Trditve strank
      – Presoja Sodišča prve stopnje
      Drugi tožbeni razlog: napačna uporaba prava, napačno ugotovljeno dejansko stanje in nezadostna obrazložitev
      – Trditve strank
      – Presoja Sodišča prve stopnje
      Tretji tožbeni razlog: kršitev dokumenta št. VI/5330/97 in načela sorazmernosti, napačno ugotovljeno dejansko stanje in nezadostna
         obrazložitev glede stopnje zadevnega pavšalnega popravka

      – Trditve strank
      – Presoja Sodišča prve stopnje
      Olivno olje
      Skupnostna ureditev
      Zbirno poročilo
      – Trditve strank
      – Presoja Sodišča prve stopnje
      Finančna revizija
      Skupnostna ureditev
      Zbirno poročilo
      – Trditve strank
      – Presoja Sodišča prve stopnje
      Stroški
      1 Jezik postopka: grščina.


Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 7. oktobra 1982. # Greek Canners Association in drugi proti Komisiji Evropskih skupnosti. # Zadeva 250/81.