201807130352003532018/C 268/22622018CJC26820180730SL01SLINFO_JUDICIAL20180130171711Zadeva C-62/18 P: Pritožba, ki jo je Merck KGaA vložila 30. januarja 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 17. novembra 2017 v zadevi T-802/16, Endoceutics/EUIPO – Merck
 ---documentbreak--- C2682018SL1710120180130SL0022171171Pritožba, ki jo je Merck KGaA vložila 30. januarja 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 17. novembra 2017 v zadevi T-802/16, Endoceutics/EUIPO – Merck
   (Zadeva C-62/18 P)2018/C 268/22Jezik postopka: angleščina
      Stranke

      Pritožnica: Merck KGaA (zastopniki: M. Best, U. Pfleghar, S. Schäffner, Rechtsanwälte, M. Giannakoulis, advocate)

      Drugi stranki v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino, Endoceutics, Inc.
   Sodišče (osmi senat) je s sklepom z dne 31. maja 2018 odločilo, da je pritožba nedopustna.


201807130742004382018/C 268/604252017TC26820180730SL01SLINFO_JUDICIAL20180612494911Zadeva T-425/17: Sklep Splošnega sodišča z dne 12. junija 2018 – Capo d'Anzio/Komisija
 ---documentbreak--- C2682018SL4910120180612SL0060491491Sklep Splošnega sodišča z dne 12. junija 2018 – Capo d'Anzio/Komisija
   (Zadeva T-425/17) (
         1
      )2018/C 268/60Jezik postopka: italijanščinaPredsednik devetega senata je odredil izbris zadeve.
   (
         1
      )	UL C 277, 21.8.2017.


201807130122003822018/C 268/231282018CJC26820180730SL01SLINFO_JUDICIAL20180216171822Zadeva C-128/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Nemčija) 16. februarja 2018 – Strafverfahren/Dumitru-Tudor Dorobantu
 ---documentbreak--- C2682018SL1720120180216SL0023172182Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Nemčija) 16. februarja 2018 – Strafverfahren/Dumitru-Tudor Dorobantu
   (Zadeva C-128/18)2018/C 268/23Jezik postopka: nemščina
      Predložitveno sodišče

   Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (višje deželno sodišče v Hamburgu, Nemčija)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Obdolžena oseba: Generalstaatsanwaltschaft Hamburg (državno tožilstvo v Hamburgu, Nemčija)

      Drugi udeleženec v postopku: Dumitru-Tudor Dorobantu

      Vprašanji za predhodno odločanje

            1.

            Kakšne minimalne zahteve glede razmer v zaporu se pri izvajanju Okvirnega sklepa (
                  1
               ) zahtevajo na podlagi člena 4 Listine?

                     a.

                     Ali pravo Unije določa „absolutno“ najmanjšo velikost bivalnega prostora zapornika, katere neizpolnitev vedno pomeni kršitev člena 4 Listine?

                              i.

                              Ali se pri določitvi individualnega deleža upošteva, ali gre za samice ali večposteljne sobe?

                              ii.

                              Ali je pri izračunu velikosti bivalnega prostora treba odšteti površino, ki jo zaseda pohištvo (postelja, omara, itd.)?

                              iii.

                              Kateri gradbeni pogoji morajo biti izpolnjeni za skladnost razmer v zaporu s pravom Unije? Kakšen pomen ima neposreden (ali zgolj posreden) dostop do sanitarij ali drugih prostorov ter oskrba z mrzlo in toplo vodo, ogrevanje, osvetlitev, itd.?

                     b.

                     Kakšno vlogo imajo pri ocenjevanju različni „režimi prestajanja kazni“, in sicer različne stopnje zaprtosti in različne stopnje svobode gibanja v zavodu za prestajanje kazni zapora?

                     c.

                     Ali se lahko – kot je to storil senat v svojih odločbah o dopustitvi – upoštevajo tudi pravne in organizacijske izboljšave v odreditveni državi članici (uvedba sistema ombudsmana, vzpostavitev sodišč za izvrševanje kazni, itd.)?

            2.

            Na podlagi kakšnih meril se preverjajo razmere v zaporu z vidika temeljnih pravic prava Unije? V kakšnem obsegu ta merila vplivajo na razlago pojma „dejanske nevarnosti“ v smislu sodne prakse Sodišča v zadevi Aranyosi in Căldăraru?

                     a.

                     Ali lahko pravosodni organi izvršitvene države članice izvajajo obsežen nadzor razmer v zaporu v odreditveni državi članici, oziroma se morajo omejiti na „nadzor očitne nezakonitosti“?

                     b.

                     Če bo Sodišče v okviru odgovora na prvo vprašanje za predhodno odločanje prišlo do zaključka, da pravo Unije določa „absolutne“ pogoje glede razmer v zaporu: ali bi neizpolnitev teh minimalnih pogojev pomenila „nezmožnost tehtanja“, ki bi hkrati vedno pomenila obstoj „dejanske nevarnosti“, ki prepoveduje izročitev, ali se lahko izvršitvena država članica vključi v tehtanje? Ali se lahko pri tem upoštevajo vidiki, kot so zagotavljanje pravne pomoči znotraj Unije, delovanje evropskega kazenskega sistema ali načeli medsebojnega zaupanja in medsebojnega priznavanja?

      (
         1
      )	Okvirni sklep sveta z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami; UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 34.


201807130092003812018/C 268/241372018CJC26820180730SL01SLINFO_JUDICIAL20180222181811Zadeva C-137/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Dresden (Nemčija) 22. februarja 2018 – hapeg dresden gmbh/Bayrische Straße 6-8 GmbH & Co. KG
 ---documentbreak--- C2682018SL1810120180222SL0024181181Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Dresden (Nemčija) 22. februarja 2018 – hapeg dresden gmbh/Bayrische Straße 6-8 GmbH & Co. KG
   (Zadeva C-137/18)2018/C 268/24Jezik postopka: nemščina
      Predložitveno sodišče

   Landgericht Dresden

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: hapeg dresden gmbh

      Tožena stranka: Bayrische Straße 6-8 GmbH & Co. KG

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba pravo Unije, zlasti člen 15(3)(b) in (c) ter člen 16(1), prvi, drugi in tretji pododstavek, točki (b) in (c), Direktive 2006/123/ES (
         1
      ) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 (Direktiva o storitvah), razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji – kot je ta, ki se uporablja v postopku v glavni stvari – v skladu s katero v pogodbah z arhitekti in/ali inženirji ni dovoljeno dogovoriti honorarja, nižjega od minimalnih tarif iz Honorarordnung für Architekten und Ingenieure (pravilnik o honorarjih za arhitekte in inženirje)?
   (
         1
      )	Direktiva 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu(UL L 376, str. 36).


title: Zadeva T-621/17: Tožba, vložena 14. septembra 2017 – Taminco in Arysta LifeScience Great Britain/EFSA

text:
               6.11.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 374/46

         Tožba, vložena 14. septembra 2017 – Taminco in Arysta LifeScience Great Britain/EFSA
   (Zadeva T-621/17)
   (2017/C 374/69)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Taminco BVBA (Gent, Belgija), Arysta LifeScience Great Britain Ltd (Edinburgh, Združeno kraljestvo) (zastopnika: C. Mereu in M. Grunchard, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska agencija za varnost hrane (EFSA)

      Predlogi

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

               —

               sklep Evropske agencije za varnost hrane z dne 18. julija 2017, ki je bil tožečima strankama vročen 20. julija 2017, o presoji zahtev za zaupno obravnavanje v zvezi s predlogom za obnovitev postopka odobritve za tiram kot aktivno snov razglasi za ničen;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata štiri razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog, neobstoj pravne podlage za objavo.

                           —

                           Tožeči stranki trdita, da bi objava pomenila ravnanje ultra vires, ker se tožena stranka za utemeljitev objave ne more sklicevati na nobeno pravno podlago, in sicer bodisi na Uredbo št. 1107/2009, Uredbo št. 178/2002 ali Izvedbeno uredbo Komisije št. 844/2012.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: tožena stranka je pri predlagani razvrstitvi tirama ravnala ultra vires, ker je Evropska agencija za kemikalije edini organ, ki je pravno odgovoren za uvrstitev ali prerazvrstitev snovi, kot je določeno v Uredbi št. 1272/2008, tožena stranka pa v zvezi s tem nima pristojnosti.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: tožena stranka je kršila temeljno pravico tožečih strank do obrambe s tem, da jim ni dala polne, prave in učinkovite možnosti za predložitev pripomb glede predlagane uvrstitve njune snovi.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: tožena stranka je kršila člen 63 Uredbe št. 1107/2009, ker se je odločila objaviti informacije, glede katerih sta tožeči stranki predlagali ohranitev tajnosti, zaradi česar bi bili lahko ogroženi njuni poslovni interesi.


title: Zadeva T-23/18: Tožba, vložena 19. januarja 2018 – Nova Brands/EUIPO – Natamil (Natamil)

text:
               12.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 94/31

         Tožba, vložena 19. januarja 2018 – Nova Brands/EUIPO – Natamil (Natamil)
   (Zadeva T-23/18)
   (2018/C 094/42)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Nova Brands SA (Luxembourg, Luksemburg) (zastopnik: V. Wellens, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Natamil GmbH (München, Nemčija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: mednarodna registracija znamke, v kateri je imenovana Evropska unija, v zvezi z besedno znamko „natamil“ – mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija, št. 1 235 069

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 25. oktobra 2017 v zadevi R 1910/2016-1

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajana tožbena razloga

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009;

               —

               kršitev člena 75 Uredbe št. 207/2009 in člena 296 PDEU v zvezi z obveznostjo obrazložitve.


201806080101931272018/C 221/284632017TC22120180625SL01SLINFO_JUDICIAL20180503232422Zadeva T-463/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 3. maja 2018 – Raise Conseil/EUIPO – Raizers (RAISE) (Znamka Evropske unije — Postopek za ugotovitev ničnosti — Besedna znamka Evropske unije RAISE — Relativni razlog za zavrnitev — Razlikovalni učinek — Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 7(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Razlikovalni učinek, pridobljen z uporabo — Člen 7(3) uredbe št. 207/2009 (postal člen 7(3) Uredbe 2017/1001) — Člen 52(1) in (2) Uredbe št. 207/2009 (postal člen 59(1) in (2) Uredbe 2017/1001))
 ---documentbreak--- C2212018SL2320120180503SL0028232242Sodba Splošnega sodišča z dne 3. maja 2018 – Raise Conseil/EUIPO – Raizers (RAISE)
   (Zadeva T-463/17) (
         1
      )
   „(Znamka Evropske unije — Postopek za ugotovitev ničnosti — Besedna znamka Evropske unije RAISE — Relativni razlog za zavrnitev — Razlikovalni učinek — Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 7(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Razlikovalni učinek, pridobljen z uporabo — Člen 7(3) uredbe št. 207/2009 (postal člen 7(3) Uredbe 2017/1001) — Člen 52(1) in (2) Uredbe št. 207/2009 (postal člen 59(1) in (2) Uredbe 2017/1001))“2018/C 221/28Jezik postopka: francoščina
      Stranke

      Tožeča stranka: Raise Conseil (Pariz, Francija) (zastopnika: F. Fajgenbaum in T. Lachacinski, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: D. Hanf, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Raizers (Pariz) (zastopnik: E. Fortunet, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 24. maja 2017 (zadeva R 1606/20165) zaradi postopka za ugotovitev ničnosti med družbama Raizers in Raise Conseil.

      Izrek

            1.

            Tožba se zavrne.

            2.

            Raise Conseil se naloži plačilo stroškov.

      (
         1
      )	UL C 330, 2.10.2017.


201806080091931262018/C 221/196532016TC22120180625SL01SLINFO_JUDICIAL20180503171821Zadeva T-653/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 3. maja 2018 – Malta/Komisija (Dostop do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Dokumenti, s katerimi razpolaga Komisija — Dokumenti, ki izvirajo od države članice — Dokumenti, izmenjani v okviru sistema nadzora, da se zagotovi skladnost s pravili skupne ribiške politike — Člen 113 Uredbe (ES) št. 1224/2009 — Dostop javnosti na podlagi prošnje, ki jo je vložila nevladna organizacija — Ničnostna tožba — Dopustnost — Obveznost obrazložitve — Lojalno sodelovanje — Izbira pravne podlage)
 ---documentbreak--- C2212018SL1710120180503SL0019171182Sodba Splošnega sodišča z dne 3. maja 2018 – Malta/Komisija
   (Zadeva T-653/16) (
         1
      )
   „(Dostop do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Dokumenti, s katerimi razpolaga Komisija — Dokumenti, ki izvirajo od države članice — Dokumenti, izmenjani v okviru sistema nadzora, da se zagotovi skladnost s pravili skupne ribiške politike — Člen 113 Uredbe (ES) št. 1224/2009 — Dostop javnosti na podlagi prošnje, ki jo je vložila nevladna organizacija — Ničnostna tožba — Dopustnost — Obveznost obrazložitve — Lojalno sodelovanje — Izbira pravne podlage)“2018/C 221/19Jezik postopka: angleščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Republika Malta (zastopnica: A. Buhagiar, agentka)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Baquero Cruz in F. Clotuche-Duvieusart, agenta)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti odločbe generalnega sekretarja Komisije z dne 13. julija 2016 glede potrdilne prošnje organizacije Greenpeace za dostop do dokumentov, ki se nanašajo na domnevno nepravilno odpremo živega modroplavutega tuna iz Tunizije v ribogojnico tunov na Malti, v delu, v katerem se z njo organizaciji Greenpeace odobri dostop do dokumentov malteških organov.

      Izrek

            1.

            Odločba generalnega sekretarja Evropske komisije z dne 13. julija 2016 glede potrdilne prošnje organizacije Greenpeace za dostop do dokumentov, ki se nanašajo na domnevno nepravilno odpremo živega modroplavutega tuna iz Tunizije na Malto, se razveljavi v delu, v katerem se organizaciji Greenpeace z njo odobri dostop do dokumentov, ki so v prilogi B k tej odločbi navedeni pod številkami od 112 do 230.

            2.

            V preostalem se tožba zavrne.

            3.

            Vsaka stranka nosi svoje stroške, vključno s stroški postopka za izdajo začasne odredbe.

      (
         1
      )	UL C 428, 21.11.2016.


201806080461931632018/C 221/03752018CJC22120180625SL01SLINFO_JUDICIAL201802062322Zadeva C-75/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Madžarska) 6. februarja 2018 – Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
 ---documentbreak--- C2212018SL220120180206SL00032232Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Madžarska) 6. februarja 2018 – Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
   (Zadeva C-75/18)2018/C 221/03Jezik postopka: madžarščina
      Predložitveno sodišče

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt.

      Tožena stranka: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Vprašanja za predhodno odločanje

            1.

            Ali je treba določbe členov 49, 54, 107 in 108 PDEU razlagati tako, da nasprotujejo ukrepu države članice, v okviru katerega ima zakonodaja države članice (zakon, ki določa naložitev posebnega davka v sektorju telekomunikacij) tak učinek, da je dejansko davčno breme prevaljeno na tujega davčnega zavezanca? Ali je navedeni učinek posredno diskriminatoren?

            2.

            Ali člena 107 in 108 PDEU nasprotujeta zakonodaji države članice, ki predpisuje davčno obveznost, za katero velja progresivna davčna stopnja, določena za prometni davek? Ali je posredno diskriminatorna, če je njen učinek ta, da je dejansko davčno breme v svojem najvišjem razredu prevaljeno na tuje davčne zavezance? Ali je ta učinek prepovedana državna pomoč?

            3.

            Ali je treba člen 401 Direktive o DDV (
                  1
               ) razlagati tako, da nasprotuje zakonodaji države članice, ki povzroči razlikovanje med tujimi in domačimi davčnimi zavezanci? Ali je mogoče šteti, da ima posebni davek značilnost prometnega davka? To pomeni – ali je ta davek združljiv ali nezdružjiv z Direktivo o DDV?

      (
         1
      )	Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, 2006, str. 1).


201806150411954962018/C 231/152272018CJC23120180702SL01SLINFO_JUDICIAL20180403121321Zadeva C-227/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Budai Központi Kerületi Bíróság (Madžarska) 3. aprila 2018 – VE/WD
 ---documentbreak--- C2312018SL1210120180403SL0015121132Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Budai Központi Kerületi Bíróság (Madžarska) 3. aprila 2018 – VE/WD
   (Zadeva C-227/18)2018/C 231/15Jezik postopka: madžarščina
      Predložitveno sodišče

   Budai Központi Kerületi Bíróság

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: VE

      Tožena stranka: WD

      Vprašanja za predhodno odločanje

            1.

            Ali je treba šteti, da ni nepošten, torej da je ob upoštevanju ekonomskih posledic jasen in razumljiv pogodbeni pogoj, ki potrošniku nalaga breme tečajnega tveganja, ki je določen (kot splošni pogodbeni pogoj, ki ga uporablja profesionalni sopogodbenik in ni bil dogovorjen posamično) na podlagi obveznosti informiranja, ki jo nujno splošno določa zakon, vendar pa ne določa izrecno, da je lahko znesek obrokov odplačil, ki jih je treba plačati v skladu s kreditno pogodbo, višji od prihodkov potrošnika, ki so bili ugotovljeni v okviru preučitve plačilne sposobnosti, ki jo je izvedel profesionalni sopogodbenik, ali ki lahko znaša veliko večji del takih prihodkov [od predvidenega], upoštevaje tudi to, da upoštevna nacionalna določba nalaga konkretizacijo tveganja v pisni obliki, in ne zgolj ugotovitve obstoja tveganja in njegove naložitve, poleg tega pa je Sodišče Evropske unije v točki 74 sodbe v zadevi C-26/13 ugotovilo, da profesionalni sopogodbenik ni dolžan potrošnika le seznaniti s tveganjem, temveč je potrebno tudi, da lahko potrošnik, zahvaljujoč informacijam, oceni potencialno pomembne ekonomske posledice, ki zanj izhajajo iz tečajnega tveganja, ki mu je bilo naloženo, in torej celotni strošek kredita?

            2.

            Ali je treba šteti, da ni nepošten, torej da je ob upoštevanju ekonomskih posledic jasen in razumljiv pogodbeni pogoj, ki potrošniku nalaga breme tečajnega tveganja, ki je določen (kot splošni pogodbeni pogoj, ki ga uporablja profesionalni sopogodbenik in ni bil dogovorjen posamično) na podlagi obveznosti informiranja, ki jo nujno splošno določa zakon, vendar pa ne določa izrecno, da kreditna pogodba ne določa nobene zgornje meje za spreminjanje menjalnega tečaja, upoštevaje tudi to, da je Sodišče Evropske unije v točki 74 sodbe v zadevi C-26/13 ugotovilo, da profesionalni sopogodbenik ni dolžan potrošnika le seznaniti s tveganjem, temveč je potrebno tudi, da lahko potrošnik, zahvaljujoč informacijam, oceni potencialno pomembne ekonomske posledice, ki zanj izhajajo iz tečajnega tveganja, ki mu je bilo naloženo, in torej celotni strošek kredita?

            3.

            Ali je treba Direktivo 93/13 (
                  1
               ), zlasti njeno zadnjo uvodno izjavo, točko 1(o) njene Priloge in njena člena 3(3) in 6(1) razlagati tako, da so zlasti glede na zahtevo, določeno med drugim v sodbi C-42/15, v skladu s katero so za varstvo potrošnikov potrebne učinkovite, sorazmerne in odvračilne sankcije, v nasprotju s pravom Unije sodna praksa, pravna razlaga ali zakonska določba države članice, v skladu s katerimi je pravna posledica (ničnost zaradi kršitve pravnega predpisa ali celo odškodnina za škodo ali druga posledica, ki temelji na katerem koli pravnem naslovu), ki v tej državi članici izhaja iz ocene kreditne sposobnosti, ki ni natančna niti izčrpna, ne varuje dolžnika in je nepreudarna (na primer, ker ne preuči učinka tečajnega tveganja, in sicer znatnega zvišanja obrokov in dolgovane glavnice), za potrošnika bolj neugodna kot vrnitev v prejšnje stanje (restitutio in integrum), prek katere se potrošnik dolžnik osvobodi tečajnega tveganja, z drugimi besedami zvišanja obrokov kredita zaradi spreminjanja menjalnega tečaja, in se mu po potrebi dovoli plačilo glavnice kredita po obrokih?

            4.

            Ali je treba v zvezi z razlago možnosti preučitve vseh pogojev, navedene v dvajseti uvodni izjavi Direktive 93/13, ter zahteve po jasnosti in razumljivosti, ki jo določata člena 4(2) in 5 te direktive, šteti, da ustrezni pogodbeni pogoji niso nepošteni, če je v kreditni pogodbi kakšen bistveni element (na primer predmet pogodbe, tj. znesek kredita, obroki kredita in obresti) naveden zgolj informativno, brez pojasnila, ali je informativen podatek za pogodbeni stranki pravno zavezujoč ali ne?

      (
         1
      )	Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288).


201806150881955092018/C 231/402442018TC23120180702SL01SLINFO_JUDICIAL20180420313222Zadeva T-244/18: Tožba, vložena 20. aprila 2018 – Synergy Hellas/Komisija
 ---documentbreak--- C2312018SL3120120180420SL0040312322Tožba, vložena 20. aprila 2018 – Synergy Hellas/Komisija
   (Zadeva T-244/18)2018/C 231/40Jezik postopka: grščina
      Stranki

      Tožeča stranka: d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis (Αtene, Grčija) (zastopnik: K. Damis, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

            —

            tožbi ugodi;

            —

            sklep Komisije C(2018) 1115 final z dne 19. februarja 2018 o izterjavi zneska 76282,08 EUR, skupaj z obrestmi, od „d.d.Synergy HELLAS ANONYMI EMPORIKI ETAIREIA PAROCHIS YPIRESION PLIROFORIKIS“, razglasi za ničen, in

            —

            Evropski komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

            1.

            Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 85 Uredbe Komisije (ES, Euratom) 2342/2002 (
                  1
               ).

                     —

                     Zavrnitev legitimne zahteve s strani Komisije, o podaljšanju roka za plačilo, kljub temu da je bilo odplačane že 73 % glavnice, skupaj z vsemi obrestmi, in je bilo že vzpostavljeno jamstvo, ki ga Komisija zahteva za celoten prvotno dolgovani znesek, skupaj z obrestmi, je v nasprotju z določbami tega člena;

                     —

                     obrazložitev Komisije v zvezi s temeljno nezakonitostjo izpodbijanega ukrepa je neutemeljena;

                     —

                     Komisija ni izpolnila obveznosti obrazložitve izpodbijanega sklepa.

            2.

            Drugi tožbeni razlog: kršitev in/ali prekoračitev diskrecijske pravice ter kršitev načela „dobrega upravljanja“.

                     —

                     Komisija je prekoračila meje svoje diskrecijske pravice, saj je izpodbijani sklep sprejela ne da bi upoštevala dejanske podatke, ki ji jih je predložila tožeča stranka in je predvidela rešitve, ki bi lahko vodile do njenega stečaja.

            3.

            Tretji tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti.

                     —

                     Izpodbijani sklep, poleg tega da ni ukrep, ki je potreben za doseganje želenega cilja, tožečo stranko, glede na to da ta še naprej plačuje, pretirano bremeni, s čimer se bistveno ogroža njen obstoj.

      (
         1
      )	Uredba Komisije (ES, Euratom) št. 2342/2002 z dne 23. decembra 2002 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 4, str. 145).


201808030832050912018/C 294/663512018TC29420180820SL01SLINFO_JUDICIAL20180605515222Zadeva T-351/18: Tožba, vložena 5. junija 2018 – Ukrselhosprom PCF in Versobank/ECB
 ---documentbreak--- C2942018SL5120120180605SL0066512522Tožba, vložena 5. junija 2018 – Ukrselhosprom PCF in Versobank/ECB
   (Zadeva T-351/18)2018/C 294/66Jezik postopka: angleščina
      Stranke

      Tožeči stranki: Ukrselhosprom PCF LLC (Solone, Ukrajina) in Versobank AS (Talin, Estonija) (zastopniki: O. Behrends, L. Feddern in M. Kirchner, lawyers)

      Tožena stranka: Evropska centralna banka (ECB)

      Predloga

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

            —

            Sklep Evropske centralne banke ECB/SSM/2018–EE-1 WHD-2017-0012 z dne 26. marca 2018 o odvzemu dovoljenja za opravljanje bančnih storitev banki Versobank AS razglasi za ničen;

            —

            toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata enajst tožbenih razlogov.

            1.

            Prvi tožbeni razlog: ECB ni pristojna za sprejetje odločbe v zvezi z likvidacijo banke Versobank AS

            2.

            Drugi tožbeni razlog: ECB ni opravila lastnih preučitev v zvezi z zadevnimi vprašanji preprečevanja pranja denarja in financiranja terorizma

            3.

            Tretji tožbeni razlog: ECB vseh vidikov zadeve, zlasti v zvezi s tveganji glede preprečevanja pranja denarja in financiranja terorizma ter upoštevanjem pravil, ni skrbno in nepristransko preučila in ocenila

            4.

            Četrti tožbeni razlog: ECB je protizakonito zavrnila druge možnosti, zlasti prodajo banke Versobank ali to, da bi se banki Versobank dopustila možnost, da se za likvidacijo odloči na lastno pobudo

            5.

            Peti tožbeni razlog: ECB je kršila načelo enakega obravnavanja

            6.

            Šesti tožbeni razlog: ECB je kršila načelo sorazmernosti

            7.

            Sedmi tožbeni razlog: ECB je kršila načelo zaupanja v pravo in pravne varnosti

            8.

            Osmi tožbeni razlog: ECB je zlorabila pooblastila

            9.

            Deveti tožbeni razlog: ECB je kršila načelo kontradiktornosti

            10.

            Deseti tožbeni razlog: ECB je kršila pravico do obrambe

            11.

            Enajsti tožbeni razlog: ECB sklepa ni zadostno obrazložila


201808030302049812018/C 294/177312017CJC29420180820SL01SLINFO_JUDICIAL20171223131311Zadeva C-731/17 P: Pritožba, ki jo je Nap Innova Hoteles, S.L. vložila 23. decembra 2017 zoper sklep Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 4. decembra 2017 v zadevi T-522/17, Nap Innova Hoteles/SRB
 ---documentbreak--- C2942018SL1310120171223SL0017131131Pritožba, ki jo je Nap Innova Hoteles, S.L. vložila 23. decembra 2017 zoper sklep Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 4. decembra 2017 v zadevi T-522/17, Nap Innova Hoteles/SRB
   (Zadeva C-731/17 P)2018/C 294/17Jezik postopka: španščina
      Stranki

      Pritožnica: Nap Innova Hoteles, S.L. (zastopnik: L. Hernández Cabeza, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Enotni odbor za reševanje
   Sodišče (deveti senat) je s sklepom z dne 5. julija 2018 zavrnilo pritožbo in družbi Nap Innova Hoteles, S.L. naložilo plačilo njenih stroškov.


201808030122050382018/C 294/504032018CJC29420180820SL01SLINFO_JUDICIAL20180614373711Zadeva C-403/18 P: Pritožba, ki sta jo Alcogroup in Alcodis vložili 14. junija 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 10. aprila 2018 v zadevi T-274/15, Alcogroup in Alcodis/Komisija
 ---documentbreak--- C2942018SL3710120180614SL0050371371Pritožba, ki sta jo Alcogroup in Alcodis vložili 14. junija 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 10. aprila 2018 v zadevi T-274/15, Alcogroup in Alcodis/Komisija
   (Zadeva C-403/18 P)2018/C 294/50Jezik postopka: francoščina
      Stranke

      Pritožnici: Alcogroup, Alcodis (zastopniki: P. de Bandt, J. Dewispelaere, J. Probst, odvetniki)

      Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles

      Predlogi

            —

            razveljavitev sodbe Splošnega sodišča z dne 10. aprila 2018 v zadevi T-274/15;

            —

            razglasitev tožbe zoper obe izpodbijani odločbi za dopustno;

            —

            vrnitev zadeve v razsojanje Splošnemu sodišču v meritorno odločanje o ničnostni tožbi;

            —

            Komisiji naj se naloži plačilo celotnih stroškov tega postopka.

      Pritožbena razloga in bistvene trditve

            —

            prvi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo in kršilo obveznost obrazložitve;

            —

            drugi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je kršilo pravico tožečih strank do učinkovitega sodnega varstva.


201808030222050122018/C 294/022032016CJC29420180820SL01SLINFO_JUDICIAL201806282321Zadeva C-203/16 P: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 28. junija 2018 – Dirk Andres, stečajni upravitelj družbe Heitkamp BauHolding GmbH/Evropska komisija, Zvezna republika Nemčija (Pritožba – Državne pomoči – Nemška davčna zakonodaja glede nekaterih prenosov izgub v prihodnja davčna leta (,shema za prenos davčnih izgub v primeru prestrukturiranja‘) – Sklep o nezdružljivosti sheme pomoči z notranjim trgom – Ničnostna tožba – Dopustnost – Člen 263, četrti odstavek, PDEU – Oseba, na katero se akt posamično nanaša – Člen 107(1) PDEU – Pojem „državna pomoč“ – Pogoj selektivnosti – Določitev referenčnega okvira – Pravna opredelitev dejstev)
 ---documentbreak--- C2942018SL210120180628SL00022132Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 28. junija 2018 – Dirk Andres, stečajni upravitelj družbe Heitkamp BauHolding GmbH/Evropska komisija, Zvezna republika Nemčija
   (Zadeva C-203/16 P) (
         1
      )
   „(Pritožba — Državne pomoči — Nemška davčna zakonodaja glede nekaterih prenosov izgub v prihodnja davčna leta (,shema za prenos davčnih izgub v primeru prestrukturiranja‘) — Sklep o nezdružljivosti sheme pomoči z notranjim trgom — Ničnostna tožba — Dopustnost — Člen 263, četrti odstavek, PDEU — Oseba, na katero se akt posamično nanaša — Člen 107(1) PDEU — Pojem „državna pomoč“ — Pogoj selektivnosti — Določitev referenčnega okvira — Pravna opredelitev dejstev)“2018/C 294/02Jezik postopka: nemščina
      Stranke

      Pritožnik: Dirk Andres, stečajni upravitelj družbe Heitkamp BauHolding GmbH (zastopniki: W. Niemann, S. Geringhoff, Rechtsanwalt in P. Dodos, Rechtsanwälte)

      Drugi stranki v postopku: Evropska komisija (zastopniki: R. Lyal, T. Maxian Rusche in K. Blanck-Putz, agenti), Zvezna republika Nemčija (zastopnika: T. Henze in R. Kanitz, agenta)

      Izrek

            1.

            Nasprotna pritožba se zavrne.

            2.

            Točki 2 in 3 izreka sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 4. Februarja 2016, Heitkamp BauHolding/Komisija (T-287/11, EU:T:2016:60), se razveljavita.

            3.

            Sklep Komisije 2011/527/EU z dne 26. januarja 2011 o državni pomoči C 7/10 (ex CP 250/09 in NN 5/10), ki jo izvaja Nemčija Shema za prenos davčnih izgub v primeru prestrukturiranja podjetij v težavah („Sanierungsklausel“) se razglasi za ničen.

            4.

            Evropska komisija nosi svoje stroške in plača stroške, nastale Dirku Andresu, stečajnemu upravitelju družbe Heitkamp BauHolding GmbH, v postopku na prvi stopnji in v pritožbenem postopku.

            5.

            Zvezna republika Nemčija nosi svoje stroške, nastale v pritožbenem postopku.

      (
         1
      )	UL C 211, 13.6.2016.


201808030722050972018/C 294/673632018TC29420180820SL01SLINFO_JUDICIAL20180605525431Zadeva T-363/18: Tožba, vložena 5. junija 2018 – Nippon Chemi-Con Corporation/Komisija
 ---documentbreak--- C2942018SL5210120180605SL0067521543Tožba, vložena 5. junija 2018 – Nippon Chemi-Con Corporation/Komisija
   (Zadeva T-363/18)2018/C 294/67Jezik postopka: angleščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Nippon Chemi-Con Corporation (Tokio, Japonska) (zastopniki: H. Niemeyer, M. Röhrig, D. Schlichting in I. Stoicescu, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

            —

            v celoti ali deloma za ničen razglasi sklep Komisije z dne 21. marca 2018 v zvezi s postopkom izvajanja člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP (AT.40136 – Kondenzatorji);

            —

            podredno, za ničen razglasi člen 2(g) sklepa Evropske komisije z dne 21. marca 2018;

            —

            podredno zniža globo, naloženo tožeči stranki s členom 2(g) sklepa Evropske komisije z dne 21. marca 2018, z izvrševanjem svoje neomejene pristojnosti v skladu s členom 261 PDEU in členom 31 Uredbe 1/2003;

            —

            Komisiji naloži plačilo stroškov postopkov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja šest tožbenih razlogov.

            1.

            Prvi tožbeni razlog: kršitev pravice do izjave in člena 41 Listine o temeljnih pravicah

                     —

                     Tožeča stranka trdi, da je Komisija kršila njeno pravico do izjave s tem, da ji ni odobrila dostopa do vseh dokumentov iz spisa, na katere se je sklicevala v izpodbijanem sklepu, da ji ni zagotovila vseh potencialno razbremenilnih dokazov, da namesto dopisa o dejstvih ni izdala dopolnilnega obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, da bi odpravila pomanjkljivosti v prvotnem obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah, in da ni zagotovila ustreznega dostopa do zapisnikov sestankov z drugimi strankami.

            2.

            Drugi tožbeni razlog: Komisija ni predložila natančnih in doslednih dokazov kršitve z vplivom na EGP za celotno trajanje zatrjevane kršitve

                     —

                     Komisija naj dalje ne bi predložila natančnih in doslednih dokazov kršitve z vplivom na EGP za celotno trajanje zatrjevane kršitve zlasti za sestanke ECC (1998-2003) in za tri in večstranske sestanke in njihov vpliv na EGP med letoma 2009 in 2012.

            3.

            Tretji tožbeni razlog: neobstoj zadostnega dokaza enotne nadaljevane kršitve

                     —

                     Po mnenju tožeče stranke naj Komisija ne bi dokazala obstoja enotne nadaljevane kršitve, ki zajema vse vrste zatrjevanih sestankov glede vseh aluminijastih elektrolitskih kondenzatorjev in vseh tantalovih elektrolitskih kondenzatorjev za obdobje štirinajstih let ter z vplivom na EGP, saj ni pravno zadostno niti opredelila celovitega načrta, s katerim se uresničuje enoten protikonkurenčnih ekonomski cilj, niti ni dokazala, da je med različnimi sestanki obstajalo dopolnjevanje.

            4.

            Četrti tožbeni razlog: neobstoj kršitve zaradi cilja

                     —

                     Komisija naj tudi ne bi dokazala, da je bilo protikonkurenčno ravnanje kršitev zaradi cilja, saj so bile domnevne izmenjave informacij o bodočih cenah in dobavi na sestankih in stikih, ki so upoštevni za prodajo v EGP, občasne in zelo omejenega obsega.

            5.

            Peti tožbeni razlog: neobstoj jurisdikcije Komisije

                     —

                     Komisija naj bi poleg tega napačno uveljavljala jurisdikcijo za zatrjevano kršitev, ker ni predložila zadostnih dokazov, ki zatrjevano kršitev povezujejo z EGP. Komisija naj bi prezrla dokaz, da v bistvu noben od dvo ali tristranskih stikov ni imel nobenega vpliva na prodajo v EGP, saj so se stiki osredotočali na Neevropske stranke. Komisija naj ne bi dokazala svoje trditve, da so se japonski proizvajalci kondenzatorjev udeležili sestankov z namenom zmanjšanja konkurence v EGP.

            6.

            Šesti tožbeni razlog: kršitev člena 23(2) in (3) Uredbe št. 1/2003 (
                  1
               ), Smernic Komisije o določanju glob (
                  2
               ) in temeljnih načel določanja glob, zlasti načel enakega obravnavanja in sorazmernosti

                     —

                     Nazadnje, tožeča stranka trdi, da je Komisija kršila člen 23(2) in (3) Uredbe št. 1/2003, Smernice Komisije o določanju glob in temeljna načela določanja glob, zlasti načeli enakega obravnavanja in sorazmernosti s tem, da je upoštevala nesorazmerno vrednost prodaje in ker ni upoštevala zatrjevano omejeno povezavo kršitve z EGP.

      (
         1
      )	Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205).
   (
         2
      )	Smernice o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 23(2)(a) Uredbe št. 1/2003 (UL 2006, C 210, str. 2).


title: Zadeva C-405/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Nejvyšší správní soud (Češka republika) 19. junija 2018 – AURES Holdings, a.s./Odvolací finanční ředitelství

text:
               27.8.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/18

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Nejvyšší správní soud (Češka republika) 19. junija 2018 – AURES Holdings, a.s./Odvolací finanční ředitelství
      (Zadeva C-405/18)
      (2018/C 301/25)
      Jezik postopka: češčina

         Predložitveno sodišče

      Nejvyšší správní soud

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka (vlagateljica revizije): AURES Holdings, a.s.

         Tožena stranka: Odvolací finanční ředitelství

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je mogoče šteti, da pojem svobode ustanavljanja v smislu člena 49 [PDEU] (1) obsega sam prenos sedeža uprave družbe iz ene države članice v drugo državo članico?

                  2.

                  Če je tako, ali je v nasprotju s členi 49 [PDEU], 52 [PDEU] in 54 [PDEU], če nacionalna zakonodaja pravni osebi iz druge države članice ne dovoli, da ob prenosu svojega kraja poslovanja ali sedeža uprave v Češko republiko uveljavlja davčno izgubo, ki nastane v tej drugi državi članici?

         (1)  UL 2012, C 326, str. 47.


title: Zadeva T-29/18: Sklep Splošnega sodišča z dne 4. julija 2018 – Planet/Komisija (Dostop do dokumentov – Uredba (ES) št. 1049/2001 – Dokumenti v zvezi s pogodbo „Technical Assistance to Ecowas for the implementation of the 10th EDF Transport Facilitation Project II (TFP II)“ – Zavrnitev dostopa zaradi molka organa – Izrecna odločba, sprejeta po vložitvi tožbe – Umik izpodbijanega akta – Prenehanje obstoja predmeta spora – Ustavitev postopka)

text:
               27.8.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/37

      Sklep Splošnega sodišča z dne 4. julija 2018 – Planet/Komisija
      (Zadeva T-29/18) (1)

      ((Dostop do dokumentov - Uredba (ES) št. 1049/2001 - Dokumenti v zvezi s pogodbo „Technical Assistance to Ecowas for the implementation of the 10th EDF Transport Facilitation Project II (TFP II)“ - Zavrnitev dostopa zaradi molka organa - Izrecna odločba, sprejeta po vložitvi tožbe - Umik izpodbijanega akta - Prenehanje obstoja predmeta spora - Ustavitev postopka))
      (2018/C 301/49)
      Jezik postopka: grščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Planet AE Parochis Symvouleftikon Ypiresion (Atene, Grčija) (zastopnik: V. Christianos, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: C. Ehrbar in M. Konstantinidis, agenta)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti odločbe Komisije z molkom, s katero je bila zavrnjena potrdilna prošnja tožeče stranke z dne 6. novembra 2017 za odobritev dostopa do nekaterih dokumentov v zvezi s pogodbo „Technical Assistance to Ecowas for the implementation of the 10th EDF Transport Facilitation Project II (TFP II)“.

         Izrek

                  1.

                  Postopek s to tožbo se ustavi.

                  2.

                  Evropski Komisiji se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 112, 26.3.2018.


title: Zadeva C-325/17 P: Sklep Sodišča (deveti senat) z dne 26. junija 2018 – Windrush Aka LLP/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO), Jerry Dammers (Pritožba – Člen 181 Poslovnika Sodišča – Blagovna znamka Evropske unije – Postopek za razveljavitev – Besedna znamka The Specials – Resna in dejanska uporaba – Soglasje imetnika znamke)

text:
               27.8.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/11

      Sklep Sodišča (deveti senat) z dne 26. junija 2018 – Windrush Aka LLP/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO), Jerry Dammers
      (Zadeva C-325/17 P) (1)

      ((Pritožba - Člen 181 Poslovnika Sodišča - Blagovna znamka Evropske unije - Postopek za razveljavitev - Besedna znamka The Specials - Resna in dejanska uporaba - Soglasje imetnika znamke))
      (2018/C 301/13)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Windrush Aka LLP (zastopniki: S. Malynicz, QC, po pooblastilu S. Brittona in M. S. Tregearja, solicitors)

         Toženi stranki: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) (zastopnika: D. Botis in J. Crespo Carrillo, agenta), Jerry Dammers (zastopnik: B. Brandreth, barrister, po pooblastilu C. Fehlerja, solicitor)

         Izrek

                  1.

                  Pritožba se zavrne kot očitno neutemeljena.

                  2.

                  Windrush Aka LLP se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 347, 16.10.2017.


title: Zadeva T-446/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. julija 2018 – Taihan Electric Wire/Komisija (Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Evropski trg električnih kablov – Sklep o ugotovitvi kršitve člena 101 PDEU – Enotna in trajajoča kršitev – Nepremostljive ovire – Neuporaba člena 101 PDEU – Trajanje sodelovanja – Enako obravnavanje – Izračun zneska globe – Vrednost prodaje – Teža kršitve – Olajševalne okoliščine – Neomejena sodna pristojnost)

text:
               17.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 328/36

      Sodba Splošnega sodišča z dne 12. julija 2018 – Taihan Electric Wire/Komisija
      (Zadeva T-446/14) (1)

      ((Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Evropski trg električnih kablov - Sklep o ugotovitvi kršitve člena 101 PDEU - Enotna in trajajoča kršitev - Nepremostljive ovire - Neuporaba člena 101 PDEU - Trajanje sodelovanja - Enako obravnavanje - Izračun zneska globe - Vrednost prodaje - Teža kršitve - Olajševalne okoliščine - Neomejena sodna pristojnost))
      (2018/C 328/48)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Taihan Electric Wire Co. Ltd (Anyang-si, Južna Koreja) (zastopnika: R. Antonini in E. Monard, avocats)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: A. Biolan, C. Giolito in H. van Vliet, agenti)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za, prvič, razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C (2014) 2139 final z dne 2. aprila 2014 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva AT.39610 – Električni kabli) v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, in, drugič, znižanje globe, ki ji je bila naložena.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi Taihan Electric Wire Co. Ltd se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 282, 25.8.2014.


title: Zadeva C-164/17: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 25. julija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court – Irska) – Edel Grace, Peter Sweetman/An Bord Pleanala (Predhodno odločanje – Okolje – Direktiva 92/43/ES – Ohranjanje naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst – Člen 6(3) in (4) – Presoja posledic načrta ali projekta za zavarovano območje – Načrt ali projekt, ki ni neposredno povezan z upravljanjem območja – Projekt vetrne elektrarne – Direktiva 2009/147/ES – Ohranjanje prosto živečih ptic – Člen 4 – Posebno območje varstva (POV) – Priloga I – Pepelasti lunj (Circus cyaneus) – Primeren habitat, ki se s časom spreminja – Začasno ali dokončno zmanjšanje površin koristnih območij – Ukrepi, vključeni v projekt, katerega cilj je zagotoviti, da se med trajanjem projekta površina, ki je dejansko primerna za naravni habitat vrste, ne zmanjša, ampak se lahko celo poveča)

text:
               17.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 328/16

      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 25. julija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court – Irska) – Edel Grace, Peter Sweetman/An Bord Pleanala
      (Zadeva C-164/17) (1)

      ((Predhodno odločanje - Okolje - Direktiva 92/43/ES - Ohranjanje naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst - Člen 6(3) in (4) - Presoja posledic načrta ali projekta za zavarovano območje - Načrt ali projekt, ki ni neposredno povezan z upravljanjem območja - Projekt vetrne elektrarne - Direktiva 2009/147/ES - Ohranjanje prosto živečih ptic - Člen 4 - Posebno območje varstva (POV) - Priloga I - Pepelasti lunj (Circus cyaneus) - Primeren habitat, ki se s časom spreminja - Začasno ali dokončno zmanjšanje površin koristnih območij - Ukrepi, vključeni v projekt, katerega cilj je zagotoviti, da se med trajanjem projekta površina, ki je dejansko primerna za naravni habitat vrste, ne zmanjša, ampak se lahko celo poveča))
      (2018/C 328/19)
      Jezik postopka: angleščina

         Predložitveno sodišče

      Supreme Court

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnika: Edel Grace, Peter Sweetman

         Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: An Bord Pleanala

         Izrek

      Člen 6 Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst je treba razlagati tako, da okoliščine – kadar se projekt namerava izvesti na območju varstva in ohranitve vrst, katerega površina, ki ustreza potrebam zaščitene vrste, se s časom spreminja, pri čemer zaradi tega projekta nekateri deli tega območja začasno ali dokončno ne bodo več ponujali primernega habitata za zadevno vrsto – da ta projekt vključuje ukrepe, s katerimi se zagotavlja, da se del navedenega območja, ki dejansko lahko ponuja ustrezen habitat – potem ko se opravi ustrezna presoja posledic in med trajanjem navedenega projekta – ne zmanjša, ampak da se lahko celo poveča, ni mogoče upoštevati pri presoji, ki jo je treba opraviti na podlagi odstavka 3 tega člena in ki zagotavlja, da zadevni projekt ne škodi celovitosti zadevnega območja, ampak se ta okoliščina glede na okoliščine primera nanaša na odstavek 4 tega člena.

         (1)  UL C 178, 6.6.2017.


title: Zadeva C-128/16 P: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 25. julija 2018 – Evropska komisija/Kraljevina Španija, Lico Leasing, SA, Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, SA (Pritožba – Državne pomoči – Člen 107(1) PDEU – Davčna shema, ki se uporablja za določene dogovore o finančnem najemu za pridobitev ladij (španski sistem poslovnega najema) – Opredelitev upravičencev do pomoči – Pogoj v zvezi s selektivnostjo – Izkrivljanje konkurence in vpliv na trgovino med državami članicami – Obveznost obrazložitve)

text:
               17.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 328/3

      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 25. julija 2018 – Evropska komisija/Kraljevina Španija, Lico Leasing, SA, Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, SA
      (Zadeva C-128/16 P) (1)

      ((Pritožba - Državne pomoči - Člen 107(1) PDEU - Davčna shema, ki se uporablja za določene dogovore o finančnem najemu za pridobitev ladij (španski sistem poslovnega najema) - Opredelitev upravičencev do pomoči - Pogoj v zvezi s selektivnostjo - Izkrivljanje konkurence in vpliv na trgovino med državami članicami - Obveznost obrazložitve))
      (2018/C 328/03)
      Jezik postopka: španščina

         Stranke

         Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: V. Di Bucci, É. Gippini Fournier in P. Němečková, agenti)

         Druge stranke v postopku: Kraljevina Španija (zastopnik: M. A. Sampol Pucurull, agent), Lico Leasing, SA, Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, SA (zastopnika: M. Merola, avvocato, M. Sánchez, abogado)

         Intervenientke v podporo tožene stranke: Bankia SA, Asociación Española de Banca, Unicaja Banco SA, Liberbank SA, Banco de Sabadell SA, Banco Gallego SA, Catalunya Banc SA, Caixabank SA, Banco de Santander SA, Santander Investment SA, Naviera Séneca AIE, Industria de Diseño Textil SA, Naviera Nebulosa de Omega AIE, Banco Mare Nostrum SA, Abanca Corporación Bancaria SA, Ibercaja Banco SA, Banco Grupo Cajatres SAU, Naviera Bósforo AIE, Joyería Tous SA, Corporación Alimentaria Guissona SA, Naviera Muriola AIE, Poal Investments XXI SL, Poal Investments XXII SL, Naviera Cabo Vilaboa C-1658 AIE, Naviera Cabo Domaio C-1659 AIE, Caamaño Sistemas Metálicos SL, Blumaq SA, Grupo Ibérica de Congelados SA, RNB SL, Inversiones Antaviana SL, Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SAU, Banco de Albacete SA, Bodegas Muga SL (zastopniki: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero in A. Lamadrid de Pablo, abogados), Aluminios Cortizo SAU (zastopnik: A. Beiras Cal, abogado)

         Izrek

                  1.

                  Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 17. decembra 2015, Španija in drugi/Komisija (T-515/13 in T-719/13, EU:T:2015:1004), se razveljavi.

                  2.

                  Zadeva se vrne v razsojanje Splošnemu sodišču Evropske unije.

                  3.

                  Odločitev o stroških se pridrži.

                  4.

                  Družbe Bankia SA, Asociación Española de Banca, Unicaja Banco SA, Liberbank SA, Banco de Sabadell SA, Banco Gallego SA, Catalunya Banc SA, Caixabank SA, Banco de Santander SA, Santander Investment SA, Naviera Séneca AIE, Industria de Diseño Textil SA, Naviera Nebulosa de Omega AIE, Banco Mare Nostrum SA, Abanca Corporación Bancaria SA, Ibercaja Banco SA, Banco Grupo Cajatres SAU, Naviera Bósforo AIE, Joyería Tous SA, Corporación Alimentaria Guissona SA, Naviera Muriola AIE, Poal Investments XXI SL, Poal Investments XXII SL, Naviera Cabo Vilaboa C-1658 AIE, Naviera Cabo Domaio C-1659 AIE, Caamaño Sistemas Metálicos SL, Blumaq SA, Grupo Ibérica de Congelados SA, RNB SL, Inversiones Antaviana SL, Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SAU, Banco de Albacete SA, Bodegas Muga SL in Aluminios Cortizo SAU nosijo svoje stroške.

         (1)  UL C 156, 2.5.2016.


title: Zadeva T-447/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. julija 2018 – NKT Verwaltungs in NKT/Komisija (Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Evropski trg električnih kablov – Sklep o ugotovitvi kršitve člena 101 PDEU – Enotna in trajajoča kršitev – Dokaz o kršitvi – Trajanje udeležbe – Javno distanciranje – Izračun zneska globe – Teža kršitve – Neomejena sodna pristojnost)

text:
               17.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 328/37

      Sodba Splošnega sodišča z dne 12. julija 2018 – NKT Verwaltungs in NKT/Komisija
      (Zadeva T-447/14) (1)

      ((Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Evropski trg električnih kablov - Sklep o ugotovitvi kršitve člena 101 PDEU - Enotna in trajajoča kršitev - Dokaz o kršitvi - Trajanje udeležbe - Javno distanciranje - Izračun zneska globe - Teža kršitve - Neomejena sodna pristojnost))
      (2018/C 328/49)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeči stranki: NKT Verwaltungs GmbH, prej nkt cables GmbH (Köln, Nemčija) in NKT A/S, prej NKT Holding A/S (Brøndby, Danska) (zastopnika: M. Kofmann in B. Creve, avocats)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: C. Giolito, H. van Vliet in C. Vollrath, agenti, skupaj z B. Dohertyjem, barrister)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za, primarno, razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2014) 2139 final z dne 2. aprila 2014 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 [PDEU] in člena 53 Sporazuma EGS (zadeva AT.39610 – električni kabli) v delu, v katerem se nanaša na tožeči stranki, in, podredno, znižanje zneska globe, ki jima je bila naložena.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi NKT Verwaltungs GmbH in NKT A/S nosita stroške.

         (1)  UL C 282, 25.8.2014.


title: Zadeva C-374/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgerichts Köln (Nemčija) 7. junija 2018 – UPS Deutschland Inc. & Co. OHG, DPD Dynamic Parcel Distribution GmbH & Co. KG, Bundesverband Paket & Expresslogistik e.V./Deutsche Post AG

text:
               17.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 328/26

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgerichts Köln (Nemčija) 7. junija 2018 – UPS Deutschland Inc. & Co. OHG, DPD Dynamic Parcel Distribution GmbH & Co. KG, Bundesverband Paket & Expresslogistik e.V./Deutsche Post AG
      (Zadeva C-374/18)
      (2018/C 328/34)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landgericht Köln

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: UPS Deutschland Inc. & Co. OHG, DPD Dynamic Parcel Distribution GmbH & Co. KG, Bundesverband Paket & Expresslogistik e.V.

         Tožena stranka: Deutsche Post AG

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 13(1) Uredbe (ES) št. 561/2006 (1) razlagati tako, da izjeme od členov od 5 do 9 Uredbe (ES) št. 561/2006 dopušča samo, kadar se z vozilom izvajalca univerzalnih storitev v smislu člena 2(13) Direktive 97/67/ES (2) v skladu s členom 13(1)(d) Uredbe (ES) št. 561/2006 prevaža samo in izključno pošiljke v okviru univerzalne storitve, ali pa se lahko izjeme od členov od 5 do 9 Uredbe (ES) št. 561/2006 dopustijo tudi, kadar se z zadevnimi vozili poleg pošiljk, ki se jih prevaža v okviru univerzalne storitve, prevaža tudi druge pošiljke, ki niso del univerzalne storitve?

                  2.

                  Če je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da se lahko izjeme od členov od 5 do 9 Uredbe (ES) št. 561/2006 dopustijo tudi, kadar se z zadevnimi vozili poleg pošiljk, ki se jih prevaža v okviru univerzalne storitve, prevaža tudi druge pošiljke, ki niso del univerzalne storitve:

                              (a)

                              kolikšen mora biti v tem primeru minimalni delež pošiljk, ki jih vozilo prevaža v okviru univerzalne storitve?

                              (b)

                              kolikšen je v tem primeru lahko maksimalni delež pošiljk, ki niso del univerzalne storitve in ki jih vozilo prevaža hkrati z univerzalnimi storitvami?

                              (c)

                              kako se v vsakem posameznem primeru določi ustrezen delež, kot je opisan v točkah (a) in (b)?

                              (d)

                              ali mora biti ustrezen delež, kot je opisan v točkah (a) in (b), izpolnjen pri vsakem posameznem prevozu zadevnega vozila ali zadošča ustrezna povprečna vrednost od vseh prevozov tega vozila?

                  3.

                              (a)

                              Ali je treba določbo nacionalnega prava države članice Unije o času vožnje in času počitka za vozila in kombinacije vozil za prevoz blaga z največjo dovoljeno maso, ki presega 2,81 tone in ne presega 3,51 tone, ki dobesedno prevzema določbe člena 13(1) Uredbe (ES) št. 561/2006, razlagati izključno na podlagi prava Unije?

                              (b)

                              Ali se lahko z nacionalnim zakonom, čeprav dobesedno prevzema določbe prava Unije, določijo drugačna merila za razlago določb, prevzetih iz prava Unije?

                  4.

                  Ali onemogoča opredelitev pošiljke za pošiljko v okviru univerzalne storitve na podlagi Direktive 97/67/ES to, da se v zvezi s to pošiljko zagotavljajo dodatne storitve, kot so:

                              —

                              pobiranje (brez časovnega okvira);

                              —

                              pobiranje (s časovnim okvirom);

                              —

                              vizualno preverjanje starosti;

                              —

                              plačilo po povzetju;

                              —

                              odkupnina do 31,5 kg;

                              —

                              storitev preusmeritve;

                              —

                              vnaprejšnja navodila;

                              —

                              dostava na želeni dan;

                              —

                              dostava v izbranem časovnem okviru?

         (1)  Uredba (ES) št. 561/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o usklajevanju določene socialne zakonodaje v zvezi s cestnim prometom in spremembi uredb Sveta (EGS) št. 3821/85 in (ES) št. 2135/98 ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 3820/85 (UL L 102, str. 1), kakor je bila nazadnje spremenjena s členom 45 Uredbe (EU) št. 165/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. februarja 2014 o tahografih v cestnem prometu (UL L 60, str. 1), popravek z dne 20. julija 2016 (UL L 195, str. 83).

         (2)  Direktiva 97/67/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. decembra 1997 o skupnih pravilih za razvoj notranjega trga poštnih storitev v Skupnosti in za izboljšanje kakovosti storitve (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 3, str. 71).


title: Zadeva C-478/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemska) 23. julija 2018 – Compaxo Vlees Zevenaar BV, Ekro BV, Vion Apeldoorn BV, Vitelco BV/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               15.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 373/9

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemska) 23. julija 2018 – Compaxo Vlees Zevenaar BV, Ekro BV, Vion Apeldoorn BV, Vitelco BV/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (Zadeva C-478/18)
      (2018/C 373/10)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: Compaxo Vlees Zevenaar BV, Ekro BV, Vion Apeldoorn BV, Vitelco BV

         Tožena stranka: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba besedni zvezi „osebje, ki je vključeno v uradne nadzore“ iz točke 1 Priloge VI k Uredbi (ES) št. 882/2004 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o izvajanju uradnega nadzora, da se zagotovi preverjanje skladnosti z zakonodajo o krmi in živilih ter s pravili o zdravstvenem varstvu živali in zaščiti živali (Uredba št. 882/2004) in „osebje, ki je vključeno v uradne nadzore“ iz točke 2 Priloge VI k Uredbi št. 882/2004 razlagati tako, da so lahko stroški (plač), ki se lahko upoštevajo pri izračunu pristojbin za uradne nadzore, izključno stroški (plač) uradnih veterinarjev in uradnih asistentov, ki opravljajo uradne inšpekcijske preglede, ali pa so lahko v to vključeni tudi stroški (plač) drugega osebja, zaposlenega pri Nederlandse Voedsel- en Warenautoriteit (nizozemska uprava za varnost hrane in živil, v nadaljevanju: NVWA) ali družbe z omejeno odgovornostjo Kwaliteitskeuring Dierlijke Sector (nadzor kakovosti v živinorejskem sektorju, v nadaljevanju: KDS)?

                  2.

                  Če je odgovor na vprašanje 1 pritrdilen, torej, da so lahko z besednima zvezama „osebje, ki je vključeno v uradne nadzore“ iz točke 1 Priloge VI k Uredbi št. 882/2004 in „osebje, ki je vključeno v izvajanje uradnih nadzorov“ iz točke 2 Priloge VI k Uredbi št. 882/2004, zajeti tudi stroški (plač) drugega osebja, zaposlenega pri NVWA ali KDS, v kakšnih okoliščinah in v kakšnih mejah je še vedno mogoče govoriti o takšnem odnosu med stroški za to dodatno osebje in uradnim nadzorom, da lahko plačilo stroškov (plač) temelji na členu 27(4) Uredbe št. 882/2004 in Prilogi VI, točki 1 in 2, k tej uredbi?

                  3.

                  Ali je treba določbe iz člena 27(4), uvodni del in točka (a), Uredbe št. 882/2004 in Priloge VI, točki 1 in 2, k tej uredbi razlagati tako, da navedena člen 27(4) in Priloga VI, točki 1 in 2, nasprotujeta temu, da bi se klavnicam zaračunavale pristojbine za uradni nadzor za tiste četrturne enote, ki so jih klavnice pri pristojnih organih naročile zaradi uradnega nadzora, ki pa dejansko ni bil izveden?

         (1)  UL 2004, L 165, str. 1.


title: Zadeva T-508/18: Tožba, vložena 24. avgusta 2018 – OLX/EUIPO – Stra (STRADIA)

text:
               15.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 373/18

      Tožba, vložena 24. avgusta 2018 – OLX/EUIPO – Stra (STRADIA)
      (Zadeva T-508/18)
      (2018/C 373/20)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: OLX BV (Hoofddorp, Nizozemska) (zastopniki: G. Lodge, K. Gilbert, Solicitors in V. Jones, Barrister)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Stra Lda (Coimbra, Portugalska)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj: tožeča stranka pred Splošnim sodiščem

         Zadevna sporna znamka: prijava besedne znamke Evropske unije STRADIA – prijava št. 14 841 985

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 12. junija 2018 v združenih zadevah R 2228/2017-4 in R 2229/2017-4

         Tožbeni predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  subsidiarno, izpodbijano odločbo spremeni in odloči, da se ugovor vrne v odločanje oddelku za ugovore, da ta ponovno odloči o ugovoru;

                  —

                  naloži EUIPO plačilo stroškov tožeče stranke, ki so ji nastali s to tožbo, in stroške postopka pred odborom za pritožbe. Subsidiarno, če druga stranka intervenira pred odborom za pritožbe, potem EUIPO in intervenientka solidarno plačata stroške tožeče stranke, ki so ji nastali s to tožbo, in stroške postopka pred odborom za pritožbe.

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-510/18: Tožba, vložena 22. avgusta 2018 – Kaddour/Svet

text:
               15.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 373/19

      Tožba, vložena 22. avgusta 2018 – Kaddour/Svet
      (Zadeva T-510/18)
      (2018/C 373/21)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Khaled Kaddour (Damask, Sirija) (zastopnika: V. Davies in V. Wilkinson, solicitors)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije

         Predlog

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  za nična razglasi ukrepa iz leta 2018 v delu, v katerem se uporabljata za K. Kaddourja; in

                  —

                  Svetu naloži, da K. Kaddourju plača stroške te tožbe.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožba je vložena zoper Sklep Sveta (SZVP) 2018/778 z dne 28. maja 2018 o spremembi Sklepa 2013/255/SZVP (1) o omejevalnih ukrepih proti Siriji (UL 2018 L 131, str. 16) in Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2018/774 z dne 28. maja 2018 o izvajanju Uredbe (EU) št. 36/2012 (2) o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji (UL 2018 L 131, str. 1) v delu, v katerem se ta ukrepa uporabljata za tožečo stranko (v nadaljevanju: ukrepa iz leta 2018).
      V utemeljitev tožbe tožeča stranka navaja tri razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog je, da je pri ukrepih iz leta 2018 podana očitna napaka pri presoji.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog je, da je tožeča stranka upravičena do uporabe členov 27 in 28(2) Sklepa Sveta 2013/255/SZVP, kakor sta bila spremenjena s Sklepom Sveta (SZVP) 2015/1836 (3), in člena 15(1b) Uredbe Sveta (EU) št. 36/2012, kakor je bil spremenjen z Uredbo Sveta (EU) 2015/1828 (4).

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog je, da ukrepa iz leta 2018 kršita temeljne pravice tožeče stranke, kot jih varuje Listina Evropske unije o temeljnih pravicah in/ali Evropska konvencija o človekovih pravicah, kar zadeva pravici tožeče stranke do spoštovanja njenega ugleda in mirnega uživanja njene lastnine ter načelo sorazmernosti.

         (1)  Sklep Sveta 2013/255/SZVP z dne 31. maja 2013 o omejevalnih ukrepih proti Siriji (UL 2013, L 147, str. 14).

         (2)  Uredba Sveta (EU) št. 36/2012 z dne 18. januarja 2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 442/2011 (UL 2012, L 16, str. 1).

         (3)  Sklep Sveta (SZVP) 2015/1836 z dne 12. oktobra 2015 o spremembi Sklepa 2013/255/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji (UL 2015, L 266, str. 75).

         (4)  Uredba Sveta (EU) 2015/1828 z dne 12. oktobra 2015 o spremembi Uredbe (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji (UL 2015, L 266, str. 1).


title: Sodba Sodišča z dne 14. junija 2018 v zadevi E-14/17 – Nadzorni organ Efte proti Islandiji (Neizpolnitev obveznosti države Efte – Neizvajanje – Uredba (EU) št. 447/2013)

text:
               15.11.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 414/9

      SODBA SODIŠČA
      z dne 14. junija 2018
      v zadevi E-14/17
      Nadzorni organ Efte proti Islandiji

         (Neizpolnitev obveznosti države Efte – Neizvajanje – Uredba (EU) št. 447/2013)

      (2018/C 414/11)
      V zadevi E-14/17, Nadzorni organ Efte proti Islandiji – katere predmet je ZAHTEVEK za ugotovitev, da Islandija s tem, ko ni prenesla akta iz točke 31bbb Priloge IX k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 447/2013 z dne 15. maja 2013 o uvedbi postopka za UAIS, ki se odločijo, da bodo upoštevali Direktivo 2011/61/EU Evropskega parlamenta in Sveta), kakor je bil Sporazumu prilagojen s Protokolom 1, v svoj notranji pravni red, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 7 Sporazuma – je Sodišče v sestavi predsednik Páll Hreinsson ter sodnika Per Christiansen in Bernd Hammermann (sodnik poročevalec) dne 14. junija 2018 izdalo sodbo,
      katere izrek se glasi:

                  1.

                  Islandija s tem, ko ni prenesla akta iz točke 31bbb Priloge IX k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 447/2013 z dne 15. maja 2013 o uvedbi postopka za UAIS, ki se odločijo, da bodo upoštevali Direktivo 2011/61/EU Evropskega parlamenta in Sveta), kakor je bil Sporazumu prilagojen s Protokolom 1, v svoj notranji pravni red, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 7 Sporazuma.

                  2.

                  Islandiji se naloži plačilo stroškov postopka.


title: Zadeva T-582/18: Tožba, vložena 28. septembra 2018 – Boxer Barcelona/EUIPO – X-Technology Swiss (XBOXER)

text:
               26.11.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 427/94

      Tožba, vložena 28. septembra 2018 – Boxer Barcelona/EUIPO – X-Technology Swiss (XBOXER)
      (Zadeva T-582/18)
      (2018/C 427/124)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Boxer Barcelona, SL (Barcelona, Španija) (zastopnik: A. Canela Giménez, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: X-Technology Swiss GmbH (Wollerau, Švica)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka pred Splošnim sodiščem

         Zadevna sporna znamka: prijava figurativne znamke Evropske unije XBOXER – Prijava št. 11 673 068

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 12. julija 2018 v zadevi R 2186/2017-5

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov.

         Navajana tožbena razloga

                  —

                  Nezadostnost dokazov o uporabi, ki jih je predložil vlagatelj ugovora.

                  —

                  Neobstoj zmede kar zadeva podobnost med znamkami, navedenimi v ugovoru, in prijavljeno znamko.


title: Zadeva T-339/16, T-352/16 in T-391/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. decembra 2018 – Ville de Paris, Ville de Bruxelles in Ayuntamiento de Madrid/Komisija (Okolje – Uredba (EU) 2016/646 – Emisije onesnaževal iz lahkih potniških in gospodarskih vozil (Euro 6) – Določitev vrednosti emisij dušikovih oksidov, ki se jih ne sme prekoračiti (NTE), med preizkusi v resničnih pogojih vožnje (RDE) – Ničnostna tožba – Pristojnosti občinskega organa na področju varstva okolja, da omeji promet nekaterih vozil – Neposredno nanašanje – Dopustnost – Nepristojnost Komisije – Spoštovanje višjih pravnih pravil – Sprememba časovnih učinkov razglasitve ničnosti – Nepogodbena odgovornost – Odškodnina za zatrjevano škodo, nastalo podobi in ugledu)

text:
               4.3.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/42

      Sodba Splošnega sodišča z dne 13. decembra 2018 – Ville de Paris, Ville de Bruxelles in Ayuntamiento de Madrid/Komisija
      (Zadeva T-339/16, T-352/16 in T-391/16) (1)

      ((Okolje - Uredba (EU) 2016/646 - Emisije onesnaževal iz lahkih potniških in gospodarskih vozil (Euro 6) - Določitev vrednosti emisij dušikovih oksidov, ki se jih ne sme prekoračiti (NTE), med preizkusi v resničnih pogojih vožnje (RDE) - Ničnostna tožba - Pristojnosti občinskega organa na področju varstva okolja, da omeji promet nekaterih vozil - Neposredno nanašanje - Dopustnost - Nepristojnost Komisije - Spoštovanje višjih pravnih pravil - Sprememba časovnih učinkov razglasitve ničnosti - Nepogodbena odgovornost - Odškodnina za zatrjevano škodo, nastalo podobi in ugledu))
      (2019/C 82/48)
      Jezika postopka: španščina in francoščina

         Stranke

         Tožeča stranka v zadevi T-339/16: Ville de Paris (Francija) (zastopnik: J. Assous, odvetnik)

         Tožeča stranka v zadevi T-352/16: Ville de Bruxelles (Belgija) (zastopnika: M. Uyttendaele in S. Kaisergruber, odvetnika)

         Tožeča stranka v zadevi T-391/16: Ayuntamiento de Madrid (Španija) (zastopnik: F. Zunzunegui Pastor, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: A. C. Becker, E. Sanfrutos Cano in J.-F. Brakeland, agenti)

         Predmet

      Prvič predlogi na podlagi 263 PDEU za razglasitev ničnosti Uredbe Komisije (EU) 2016/646 z dne 20. aprila 2016 o spremembi Uredbe (ES) št. 692/2008 glede emisij iz lahkih potniških in gospodarskih vozil (Euro 6) (UL 2016, L 109, str. 1), in drugič, zahtevek na podlagi člena 268 PDEU za odškodnino za škodo, ki je mestu Pariz nastala zaradi sprejetja te uredbe.

         Izrek

                  1.

                  Točka 2 Priloge II k Uredbi Komisije (EU) 2016/646 z dne 20. aprila 2016 z dne 20. aprila 2016 o spremembi Uredbe (ES) št. 692/2008 glede emisij iz lahkih potniških in gospodarskih vozil (Euro 6) se razglasi za nično v delu, v katerem v točkah 2.1.1 in 2.1.2 Priloge III A k Uredbi Komisije (ES) št. 692/2008 z dne 18. julija 2008 o izvajanju Uredbe (ES) št. 715/2007 določa vrednost končnega faktorja skladnosti CF onesnaževal in vrednost začasnega faktorja skladnosti CF onesnaževal za maso dušikovih oksidov.

                  2.

                  Tožbe se v preostalem zavrnejo.

                  3.

                  Učinki določbe, ki se na podlagi točke 1 tega izreka razglasi za nično, se ohranijo do sprejetja nove uredbe, ki bo nadomestila te določbe v razumnem roku, ki ne sme preseči dvanajstih mesecev od datuma, ko učinkuje ta sodba.

                  4.

                  Evropska komisija nosi svoje stroške in polovico stroškov mest Pariz, Bruselj in ayuntamiento de Madrid.

         (1)  UL C 341, 29.8.2016.


title: Zadeva C-168/17: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 17. januarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Kúria – Madžarska) – SH/TG (Predhodno odločanje – Skupna zunanja in varnostna politika – Omejevalni ukrepi zaradi razmer v Libiji – Veriga pogodb, sklenjenih zaradi izdaje bančne garancije v korist subjekta, vpisanega na seznam zamrznitve sredstev – Plačilo stroškov na podlagi pogodb o kontragaranciji – Uredba (EU) št. 204/2011 – Člen 5 – Pojem „sredstva, dana na razpolago subjektu, navedenem v Prilogi III k Uredbi št. 204/2011“ – Člen 12(1)(c) – Pojem „zahtevek za uveljavljanje garancije“ – Pojem „oseba ali subjekt, ki deluje v imenu osebe iz člena 12(1)(a) ali (b)“)

text:
               11.3.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 93/4

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 17. januarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Kúria – Madžarska) – SH/TG
      (Zadeva C-168/17) (1)

      ((Predhodno odločanje - Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi zaradi razmer v Libiji - Veriga pogodb, sklenjenih zaradi izdaje bančne garancije v korist subjekta, vpisanega na seznam zamrznitve sredstev - Plačilo stroškov na podlagi pogodb o kontragaranciji - Uredba (EU) št. 204/2011 - Člen 5 - Pojem „sredstva, dana na razpolago subjektu, navedenem v Prilogi III k Uredbi št. 204/2011“ - Člen 12(1)(c) - Pojem „zahtevek za uveljavljanje garancije“ - Pojem „oseba ali subjekt, ki deluje v imenu osebe iz člena 12(1)(a) ali (b)“))
      (2019/C 93/05)
      Jezik postopka: madžarščina

         Predložitveno sodišče

      Kúria

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: SH

         Tožena stranka: TG

         ob udeležbi: UF

         Izrek

                  1.

                  Člen 5(2) Uredbe Sveta (EU) št. 204/2011 z dne 2. marca 2011 o omejevalnih ukrepih zaradi razmer v Libiji je treba razlagati tako, da:

                              —

                              se uporablja v položaju, kot je ta iz postopka v glavni stvari, v katerem mora stroške iz naslova pogodbe o kontragaranciji banka iz Evropske unije plačati libijski banki, katere ime je vpisano na seznam iz Priloge III k tej uredbi, in

                              —

                              se načeloma ne uporablja v položaju, kot je ta iz postopka v glavni stvari, v katerem mora stroške iz naslova pogodbe o kontragaranciji banka iz Unije plačati libijski banki, katere ime ni več vpisano na seznam iz Priloge III k tej uredbi, ali ki jih mora banka iz Unije plačati drugi banki iz Unije, če je upravičenec do bančne garancije, ki jo je izdala libijska banka, subjekt, ki je na tem seznamu, razen če to plačilo zaradi pravnih ali finančnih povezav med banko, prejemnico tega plačila, in subjektom, ki je na navedenem seznamu, ne vodi do posrednega dajanja zadevnih stroškov na razpolago temu subjektu.

                  2.

                  Člen 12 Uredbe št. 204/2011 je treba razlagati tako, da:

                              —

                              se v prvotni različici uporablja, kadar mora stroške iz naslova pogodb o kontragaranciji banka iz Evropske unije plačati libijski banki, vpisani na seznam iz Priloge III k tej uredbi, in kadar jih mora banka iz Unije plačati libijski banki, ki ni na tem seznamu, če je bančna garancija, ki jo je izdala libijska banka, v korist subjekta, ki je na tem seznamu, in če se za libijsko banko šteje, da je subjekt, ki deluje v korist libijske vlade, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče;

                              —

                              se v različici, ki izhaja iz Uredbe Sveta (EU) št. 45/2014 z dne 20. januarja 2014, ne uporablja, kadar mora stroške iz naslova pogodb o kontragaranciji banka iz Unije plačati libijski banki, ki je vpisana na seznam iz Priloge III k tej uredbi, in kadar jih mora banka iz Unije plačati libijski banki, ki ni na tem seznamu, če je bančna garancija, ki jo je izdala libijska banka, v korist subjekta, ki je na tem seznamu, ker so bili ti stroški plačani pred začetkom veljavnosti te uredbe, in

                              —

                              se tako v prvotni različici kot v različici, ki izhaja iz Uredbe št. 45/2014, ne uporablja, kadar mora stroške iz naslova pogodb o kontragaranciji banka iz Unije plačati drugi banki iz Unije.

                  3.

                  Člen 9 Uredbe št. 204/2011 je treba razlagati tako, da se ne uporablja za plačila stroškov, kot so tisti iz naslova različnih pogodb iz postopka v glavni stvari.

                  4.

                  Člen 17(1) Uredbe Sveta (EU) 2016/44 z dne 18. januarja 2016 o omejevalnih ukrepih zaradi razmer v Libiji in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 204/2011 je treba razlagati tako, da se uporablja za stroške kontragarancije, ki jih banka iz Evropske unije dolguje drugi banki iz Unije v položaju, kot je ta iz postopka v glavni stvari, v katerem do dokončnega obračuna pride po začetku veljavnosti te uredbe.

         (1)  UL C 221, 10.7.2017.


title: Zadeva C-626/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Giudice di Pace di Roma (Italija) 3. novembra 2017 – Alberto Rossi in drugi/Ministero della Giustizia

text:
               12.2.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 52/14

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Giudice di Pace di Roma (Italija) 3. novembra 2017 – Alberto Rossi in drugi/Ministero della Giustizia
   (Zadeva C-626/17)
   (2018/C 052/20)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Giudice di Pace di Roma

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Alberto Rossi in drugi

      Tožena stranka: Ministero della Giustizia

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali dejavnost opravljanja službe tožečega mirovnega sodnika spada pod pojem „delavec, zaposlen za določen čas“, iz členov 1(3) in 7 Direktive 2003/88 (1) v povezavi z določbo 2 okvirnega sporazuma o delu za določen čas (2), sprejetega k Direktivi 1999/70, in členom 31(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je mogoče za uporabo določbe 4 okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sprejetega k Direktivi 1999/70, „magistrato [ordinario]“ oziroma „togato“ (sodnika, zaposlenega za nedoločen čas) šteti za delavca, zaposlenega za nedoločen čas, primerljivega z delavcem, zaposlenim za določen čas kot mirovnim sodnikom?

               3.

               Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen, ali so razlike med postopkom zaposlovanja rednih sodnikov za nedoločen čas in izbirnimi postopki, določenimi z zakonom za zaposlovanje mirovnih sodnikov za določen čas, objektivni razlog v smislu določbe 4, točki 1 in/ali 4, okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sprejetega k Direktivi 1999/70/ES, s katerim je mogoče utemeljiti, da Suprema Corte di Cassazione a Sezioni Unite v sodbi, št. 13721/2017, in Consiglio di Stato v mnenju z dne 8. aprila 2017, št. 464/2017, nista uporabila „veljavnega prava“ za mirovne sodnike, kakršen je v obravnavanem primeru tožeči delavec, zaposlen za določen čas, in enakih delovnih pogojev, kot se uporabljajo za primerljive redne sodnike, zaposlene za nedoločen čas, pa tudi neuporabo preventivnih in sankcijskih ukrepov proti zlorabi pogodb za določen čas iz določbe 5 navedenega sporazuma, sprejetega k Direktivi 1999/70/ES, in nacionalnega predpisa za prenos iz člena 5(4a) zakonske uredbe št. 368/2001? Pri tem ni temeljnega načela iz nacionalne ureditve ali ustavnega predpisa, s katerima bi bilo mogoče upravičiti diskriminacijo, povezano z delovnimi pogoji, in popolno prepoved spremembe zaposlitve mirovnih sodnikov v zaposlitev za nedoločen čas, niti z vidika prejšnjega nacionalnega predpisa (člen 1 zakona št. 217/1974), s katerim sta bili že določeni primerjava poznejših delovnih pogojev in stabilizacija delovnih razmerij za določen čas pri sodnikih, zaposlenih za določen čas.

               4.

               Kakor koli, ali je v položaju, kakršen je obravnavani, v nasprotju s členom 47(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter pojmom neodvisnega in nepristranskega sodišča iz prava Evropske unije dejavnost mirovnega sodnika, ki v interesu za rešitev spora v korist tožeče stranke, ki kot izključno poklicno dejavnost opravlja enake sodne funkcije, lahko nadomesti zakonsko določenega sodnika zaradi zavrnitve najvišjega nacionalnega sodnega organa – Corte di Cassazione a Sezioni Unite – da zagotovi učinkovito varstvo zahtevanih pravic in s tem sodniku, določenemu z zakonom, na morebitno zahtevo ne prizna pristojnosti za priznanje zahtevane pravice, čeprav je podlaga zadevne pravice – kot je plačan dopust v sporu o glavni stvari – primarno in sekundarno pravo Evropske unije v položaju, v katerem zakonodaja „Skupnosti“ neposredno vertikalno učinkuje v razmerju do države? Če Sodišče ugotovi, da je bil kršen člen 47 Listine, se poleg tega predlaga navedba notranjih ukrepov za preprečitev, da bi kršitev predpisa primarnega prava Unije v obravnavanem primeru pripeljala tudi do popolnega odreka – v nacionalni ureditvi – varstva temeljnih pravic, zagotovljenih s pravom Unije.

      (1)  Direktiva 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 381).

      (2)  Okvirni sporazum o delu za določen čas, izvajan z direktivo Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 368).


title: Zadeva T-609/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. decembra 2017 – PB/Komisija (Javni uslužbenci — Uradniki — Zaposlovanje — Razpis natečaja EPSO/AD/309/15 (AD 11) — Zdravniki za lokacijo Luxembourg — Zavrnitev pripustitve k opravljanju preizkusov v ocenjevalnem centru — Omejitev izbire drugega jezika na omejeno število uradnih jezikov – omejitev izbire drugega jezika na tem javnem natečaju na omejeno število uradnih jezikov Unije — Ugovor nezakonitosti — Očitna napaka pri presoji — Odgovornost — Nepremoženjska škoda)

text:
               12.2.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 52/26

         Sodba Splošnega sodišča z dne 14. decembra 2017 – PB/Komisija
   (Zadeva T-609/16) (1)

   ((Javni uslužbenci - Uradniki - Zaposlovanje - Razpis natečaja EPSO/AD/309/15 (AD 11) - Zdravniki za lokacijo Luxembourg - Zavrnitev pripustitve k opravljanju preizkusov v ocenjevalnem centru - Omejitev izbire drugega jezika na omejeno število uradnih jezikov – omejitev izbire drugega jezika na tem javnem natečaju na omejeno število uradnih jezikov Unije - Ugovor nezakonitosti - Očitna napaka pri presoji - Odgovornost - Nepremoženjska škoda))
   (2018/C 052/37)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: PB (zastopnik: M. Velardo, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: G. Gattinara in L. Radu Bouyon, agenta)

      Predmet

   Predlog, vložen na podlagi člena 270 PDEU, ki zadeva, prvič, razglasitev ničnosti Odločbe izbirne komisije EPSO/AD/309/15 (AD11) – Zdravniki za lokaciji Luxembourg in ISPRA (področje: zdravniki Luxembourg) z dne 28. septembra 2015, da se tožeče stranke ne pripusti k izbirnim preizkusom, organiziranim v ocenjevalnem središču Evropskega urada za izbor osebja (EPSO), in drugič, na odškodnino za škodo, ki naj bi nastala tožeči stranki.

      Izrek

               1.

               Odločba z dne 28. septembra 2015, s katero je izbirna komisija javnega natečaja EPSO/AD/309/15 (AD11) – Zdravniki za lokaciji Luxembourg in ISPRA (področje: zdravniki Luxembourg) PB zavrnila pripustitev k izbirnim preizkusom, organiziranim v ocenjevalnem središču Evropskega urada za izbor osebja (EPSO), se razglasi za nično.

               2.

               Tožba se v preostalem zavrne.

               3.

               Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 371, 10.10.2016 (zadeva je bila sprva vložena pri Sodišču za uslužbence Evropske unije pod številko F-39/16 in nato 1. septembra 2016 prenesena na Splošno sodišče Evropske unije).


title: Zadeva C-45/18 P: Pritožba, ki jo je Claire Staelen vložila 22. januarja 2018 zoper sklep Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 28. novembra 2018 v zadevi T-217/11 REV, Staelen/Evropski varuh človekovih pravic

text:
               19.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 104/23

         Pritožba, ki jo je Claire Staelen vložila 22. januarja 2018 zoper sklep Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 28. novembra 2018 v zadevi T-217/11 REV, Staelen/Evropski varuh človekovih pravic
   (Zadeva C-45/18 P)
   (2018/C 104/29)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnica: Claire Staelen (zastopnica: V. Olona, odvetnica)

      Druga stranka v postopku: Evropski varuh človekovih pravic

      Predlogi

               —

               sklep T-217/11 REV naj se razveljavi,

               —

               ugotovi naj se dopustnost predloga za obnovo postopka v zadevi T-217/11,

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo vseh stroškov, nastalih na vseh stopnjah postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v utemeljitev svojih predlogov navaja več tožbenih razlogov:

               —

               delna nezakonitost člena 169 Poslovnika Splošnega sodišča;

               —

               kršitev člena 169(1) Poslovnika Splošnega sodišča;

               —

               izkrivljanje dejstev in napačna uporaba prava, ker je Splošno sodišče odločbo z dne 19. maja 2005 opredelilo hkrati kot seznam primernih kandidatov in kot odločbo o podaljšanju veljavnosti seznama primernih kandidatov;

               —

               napačna uporaba prava, ker Splošno sodišče meni, da je odločbo, ki ni bila vročena vsem naslovnikom, mogoče izpodbijati, in kršitev načela enakega obravnavanja;

               —

               izkrivljanje dejstev in očitno protislovnih ugotovitev Splošnega sodišča glede domnevne pomanjkljive skrbnosti tožeče stranke in kršitev načel pravne varnosti in zaupanja v pravo;

               —

               pomanjkanje obrazložitve glede odločilnosti novih dejstev.


title: Zadeva C-628/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Najwyższy (Poljska) 8. novembra 2017 – Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów/Orange Polska S.A.

text:
               19.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 104/12

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Najwyższy (Poljska) 8. novembra 2017 – Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów/Orange Polska S.A.
   (Zadeva C-628/17)
   (2018/C 104/15)
   Jezik postopka: poljščina

      Predložitveno sodišče

   Sąd Najwyższy

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Vlagatelj kasacijske pritožbe (tožena stranka): Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo (tožeča stranka): Orange Polska S.A.

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člen 8 v povezavi s členom 9 in členom 2(j) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (1) razlagati tako, da se to, da trgovec uporablja model sklepanja na daljavo pogodb o opravljanju telekomunikacijskih storitev, pri katerem mora potrošnik dokončno odločitev o poslu sprejeti v prisotnosti kurirja, ki dostavi vzorce pogodb, šteje za agresivno tržno prakso z izvajanjem nedopustnega vplivanja:

               (a)

               vselej, saj se med obiskom kurirja potrošnik ne more svobodno seznaniti z vsebino dostavljenih vzorcev;

               (b)

               le v primeru, če potrošnik pred tem ni prejel njemu osebno dostavljenih (na naslov elektronske pošte, na domači naslov) celotnih vzorcev pogodb, čeprav je imel možnost, da se z njihovo vsebino pred obiskom kurirja samostojno seznani na spletni strani trgovca;

               (c)

               le v primeru, če je na podlagi dodatnih preverjanj razvidno, da ta trgovec ali tretji, ki deluje po njegovem naročilu, izvaja nepoštena ravnanja, katerih namen je zmanjšanje potrošnikove svobode izbire pri sprejemanju odločitve o poslu?

      (1)  UL 2005, L 149, str. 22.


title: Zadeva T-412/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 1. februarja 2018 – Larko/Komisija (Ničnostna tožba — Državne pomoči — Prodaja nekaterih sredstev, ki so se uporabljala v podjetju ali jih je to podjetje imelo v lasti, v okviru programa privatizacije — Neobstoj gospodarske kontinuitete — Tožba prejemnika pomoči — Neobstoj pravnega interesa — Nedopustnost)

text:
               19.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 104/24

         Sodba Splošnega sodišča z dne 1. februarja 2018 – Larko/Komisija
   (Zadeva T-412/14) (1)

   ((Ničnostna tožba - Državne pomoči - Prodaja nekaterih sredstev, ki so se uporabljala v podjetju ali jih je to podjetje imelo v lasti, v okviru programa privatizacije - Neobstoj gospodarske kontinuitete - Tožba prejemnika pomoči - Neobstoj pravnega interesa - Nedopustnost))
   (2018/C 104/30)
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE (Atene, Grčija) (zastopniki: I. Dryllerakis, N. Korogiannakis, I. Soufleros, E. Triantafyllou, G. Psaroudakis in E. Rantos, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: A. Bouchagiar, É. Gippini Fournier in B. Stromsky, agenti)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2014) 1805 z dne 27. marca 2014 o državni pomoči SA.37954 (2013/N) – Grčija – Prodaja nekaterih sredstev družbe Larco General Mining & Metallurgical Company SA (UL 2014, C 156, str. 1).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2.

               Družbi Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 292, 1.9.2014.


title: Zadeva C-632/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich (Poljska) 9. novembra 2017 – Powszechna Kasa Oszczędności (PKO) Bank Polski S.A. w Warszawie/Jacek Michalski

text:
               19.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 104/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich (Poljska) 9. novembra 2017 – Powszechna Kasa Oszczędności (PKO) Bank Polski S.A. w Warszawie/Jacek Michalski
   (Zadeva C-632/17)
   (2018/C 104/16)
   Jezik postopka: poljščina

      Predložitveno sodišče

   Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Powszechna Kasa Oszczędności (PKO) Bank Polski S.A. w Warszawie

      Tožena stranka: Jacek Michalski

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba določbe Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (1), zlasti njena člena 6(1) in 7(1), in Direktive 2008/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah in razveljavitvi Direktive Sveta 87/102/EGS (2), zlasti njena člena 10 in 22(1), razlagati tako, da nasprotujejo temu, da banka (dajalec kredita) proti potrošniku (kreditojemalec) v okviru postopka za izdajo plačilnega naloga, ki je urejen z določbami člena 485(3) in naslednjimi Kodeks postępowania cywilnego, uveljavlja zahtevek na podlagi izpiska iz bančnih evidenc, ki so ga podpisale osebe, pooblaščene za dajanje izjav v zvezi s premoženjskimi pravicami in obveznostmi banke, in je opremljen z žigom banke, ter dokaza, da je bil dolžniku vročen pisni opomin za plačilo?

      (1)  UL 1993, L 95, str. 29.

      (2)  UL 2008, L 133, str. 66.


title: Zadeva C-686/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshofs (Nemčija) 7. decembra 2017 – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main e.V./Prime Champ Deutschland Pilzkulturen GmbH

text:
               19.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 104/14

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshofs (Nemčija) 7. decembra 2017 – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main e.V./Prime Champ Deutschland Pilzkulturen GmbH
   (Zadeva C-686/17)
   (2018/C 104/17)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesgerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka in revidentka: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main e.V.

      Tožena stranka in nasprotna stranka v revizijskem postopku:: Prime Champ Deutschland Pilzkulturen GmbH

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba pri opredelitvi pojma države porekla v skladu s členom 113a(1) Uredbe (ES) št. 1234/2007 (1) in členom 76(1) Uredbe (EU) št. 1308/2013 (2) izhajati iz opredelitev pojmov v členu 23 in naslednjih carinskega zakonika (3) in členu 60 carinskega zakonika Unije (4)?

               2.

               Ali imajo gojene gobe, pobrane v določeni državi, v skladu s členom 23 Uredbe (EGS) št. 2913/92 in členom 60(1) Uredbe (EU) št. 952/2013 poreklo te države, če so bili bistveni proizvodni koraki opravljeni v drugih državah članicah Evropske Unije in so bile gojene gobe v državo prepeljane šele 3 dni ali manj pred prvim pobiranjem?

               3.

               Ali se prepoved zavajanja iz člena 2(1)(a)(i) Direktive št. 2000/13/ES (5) in člena 7(1)(a) Uredbe (EU) št. 1169/2011 (6) uporablja pri navedbi porekla, določeni v členu 113a(1) Uredbe (ES) št. 1234/2007 in členu 76(1) Uredbe (EU) št. 1308/2013?

               4.

               Ali se navedbi porekla, določeni v členu 113a(1) Uredbe (ES) št. 1234/2007 in členu 76(1) Uredbe (EU) št. 1308/2013, lahko dodajo pojasnila z namenom, da se prepreči zavajanje, prepovedano v skladu s členom 2(1)(a)(i) Direktive št. 2000/13/ES ter členom 7(1)(a) Uredbe (EU) št. 1169/2011?

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode (Uredba o enotni SUT) (UL 2007, L 299, 2007, str. 1).

      (2)  Uredba (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o vzpostavitvi skupne ureditve trgov kmetijskih proizvodov in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 922/72, (EGS) št. 234/79, (ES) št. 1037/2001 in (ES) št. 1234/2007 (UL 2013, L 347, 2013, str. 671).

      (3)  Uredba Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 4, str. 307).

      (4)  Uredba (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. oktobra 2013 o carinskem zakoniku Unije (UL 2013, L 269, 2013, str. 1).

      (5)  Direktiva 2000/13/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. marca 2000 o približevanju zakonodaje držav članic o označevanju, predstavljanju in oglaševanju živil (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 5, str. 75).

      (6)  Uredba (EU) št. 1169/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o zagotavljanju informacij o živilih potrošnikom, spremembah uredb (ES) št. 1924/2006 in (ES) št. 1925/2006 Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive Komisije 87/250/EGS, Direktive Sveta 90/496/EGS, Direktive Komisije 1999/10/ES, Direktive 2000/13/ES Evropskega parlamenta in Sveta, direktiv Komisije 2002/67/ES in 2008/5/ES in Uredbe Komisije (ES) št. 608/2004 (UL 2011, L 304, str. 18).