title: Zadeva T-373/06: Tožba, vložena 13. decembra 2006 — Rath proti UUNT — Grandel (Epican Forte)

text:
               24.2.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 42/25

         Tožba, vložena 13. decembra 2006 — Rath proti UUNT — Grandel (Epican Forte)
   (Zadeva T-373/06)
   (2007/C 42/45)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Matthias Rath (Capetown, Južna Afrika) (zastopnik: S. Ziegler, C. Kleiner in F. Dehn, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Dr. Grandel GmbH
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razveljavitev odločbe prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 5. oktobra 2006, ker ni pripustil zahteve za registracijo znamke Skupnosti k registraciji, namreč za proizvode „prehranski dodatki za nemedicinske namene, v glavnem na osnovi vitaminov, aminokislin, mineralov in oligoelementov; dietetični proizvodi za nemedicinske namene, torej aminokisline in oligoelementi; vsi zgoraj navedeni proizvodi, ki niso namenjeni za antiepileptično uporabo“ iz razreda 5.

               —

               Naložitev plačila stroškov UUNT.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka „Epican Forte“ za proizvode iz razredov 5, 30 in 32 (zahteva za registracijo št. 2 525 251)

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Dr. Grandel GmbH

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Besedna znamka „EPIGRAN“, prvotno registrirana za proizvode iz razredov 1, 3 in 5, trenutno registrirana samo še za proizvode iz razreda 3 (znamka Skupnosti št. 560 292), pri čemer je bil ugovor vložen samo zoper registracijo v razred 5.

      Odločba oddelka za ugovore: Ugoditev ugovoru, delna zavrnitev zahteve za registracijo

      Odločba odbora za pritožbe: Delna razveljavitev odločbe oddelka za ugovore

      Navajani tožbeni razlogi: Z izpodbijano odločbo se krši člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (1), ker med nasprotujočima si znamkama ne obstaja nobena verjetnost zmede.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL 1994, L 11, str. 1).


title: Zadeva C-634/11: Sklep predsednika tretjega senata z dne 1. marca 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Ireland – Irska) – Irish Bank Resolution Corp. Ltd, prej Anglo Irish Bank Corp. Ltd proti Seanu Quinnu in drugim

text:
               4.5.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/12

         Sklep predsednika tretjega senata z dne 1. marca 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Ireland – Irska) – Irish Bank Resolution Corp. Ltd, prej Anglo Irish Bank Corp. Ltd proti Seanu Quinnu in drugim
   (Zadeva C-634/11) (1)

   2013/C 129/21
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik tretjega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 73, 10.3.2012.


title: Zadeva T-593/11: Tožba, vložena 28. novembra 2011 – Al-Chihabi proti Svetu

text:
               28.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/62

      Tožba, vložena 28. novembra 2011 – Al-Chihabi proti Svetu
      (Zadeva T-593/11)
      (2012/C 25/119)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Fares Al-Chihabi (Aleppo, Sirija) (zastopnika: L. Ruessmann in W. Berg, odvetnika)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije

         Predloga

                  —

                  Uredba Sveta (EU) št. 878/2011 z dne 2. septembra 2011 (1) in Uredba Sveta (EU) št. 1011/2011 z dne 13. oktobra 2011 (2) ter Sklep Sveta 2011/522/SZVP z dne 2. septembra 2011 (3) in Sklep Sveta 2011/684/SZVP z dne 13. oktobra 2011 (4) ter vsa poznejša zakonodaja, s katero se ohranjajo v veljavi in/ali nadomeščajo omejevalni ukrepi, naj se razglasijo za nične v delu, v katerem se nanašajo na tožečo stranko; in

                  —

                  toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev pravice do dobrega upravljanja, zlasti obveznosti obrazložitve, v skladu s členom 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, členom 216 PDEU in členom 14(2) Uredbe Sveta (EU) št. 442/2011 (5).

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog se nanaša na kršitev pravice tožeče stranke do obrambe, zlasti pravice do izjave in pravice do učinkovitega sodnega nadzora.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog se nanaša na neupravičeno in nesorazmerno kršitev temeljnih pravic tožeče stranke, zlasti lastninske pravice, pravice do spoštovanja časti in ugleda, pravice do dela in svobode gospodarske pobude in načela domneve nedolžnosti.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog se nanaša na kršitev pravice do zasebnosti tožeče stranke, ker ukrepa zamrznitve sredstev in omejitve svobode gibanja pomenita tudi nesorazmeren poseg v temeljno pravico tožeče stranke do zasebnosti in kršitev splošnega načela sorazmernosti.

         (1)  Uredba Sveta (EU) št. 878/2011 z dne 2. septembra 2011 o spremembi Uredbe (EU) št. 442/2011 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji (UL L 228, str. 1).

         (2)  Uredba Sveta (EU) št. 1011/2011 z dne 13. oktobra 2011 o spremembah Uredbe (EU) št. 442/2011 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji (UL L 269, str. 18).

         (3)  Sklep Sveta 2011/522/SZVP z dne 2. septembra 2011 o spremembi Sklepa 2011/273/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji (UL L 228, str. 16).

         (4)  Sklep Sveta 2011/684/SZVP z dne 13. oktobra 2011 o spremembah Sklepa 2011/273/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji (UL L 269, str. 33).

         (5)  Uredba Sveta (EU) št. 442/2011 z dne 9. maja 2011 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji (UL L 121, str. 1).


title: Zadeva T-634/13: Tožba, vložena 29. novembra 2013 – Arctic Paper Mochenwangen proti Komisiji

text:
               1.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 31/17

         Tožba, vložena 29. novembra 2013 – Arctic Paper Mochenwangen proti Komisiji
   (Zadeva T-634/13)
   2014/C 31/29
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Arctic Paper Mochenwangen GmbH (Wolpertswende, Nemčija) (zastopnik: S. Kobes, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               člen 1(1) Sklepa Komisije 2013/448/EU z dne 5. septembra 2013 v zvezi z nacionalnimi izvedbenimi ukrepi za prehodno brezplačno dodeljevanje pravic do emisije toplogrednih plinov v skladu s členom 11(3) Direktive 2003/87/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta (C(2013) 5666, ZOdl. L 240, str. 27) razglasi za ničnega v delu, v katerem so bili z njim zavrnjeni vnos naprave, vključene v Prilogo 1, točka A, številka naprave DE000000000000563, na seznam naprav, zajetih v Direktivi 2003/87/ES, ki ga je Komisiji v skladu s členom 11(1) Direktive 2003/87/ES predložila Nemčija, ter ustrezne predhodne letne količine brezplačno dodeljenih pravic tem napravam;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge:

               —

               izpodbijani sklep v delu, ki ga izpodbija tožeča stranka, krši Direktivo 2003/87/ES in Sklep 2011/278/EU (2). Sklep poleg tega ni v skladu z načelom sorazmernosti in Listino Evropske unije o temeljnih pravicah.

               —

               Sklep 2011/278/EU ne nasprotuje brezplačni predhodni dodatni dodelitvi pravic, da bi se poravnale nastale prekomerne težave. Na podlagi jamstev, ki izhajajo iz Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, in sicer zlasti na podlagi temeljne pravice do svobodne gospodarske pobude in lastninske pravice ter načela sorazmernosti, se zahteva posebna dodelitev v primeru nastanka prekomernih težav, da bi se poravnali nerazumni stroški, ki so posledica sistema za trgovanje s pravicami do emisije.

               —

               Nazadnje, tožeča stranka navaja kršitev obveznosti dobrega upravljanja na podlagi člena 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Tožeča stranka ni imela možnosti, da bi pred sprejetjem sklepa predstavila svoje stališče.

      (1)  Direktiva 2003/87/ES evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 7, str. 631).

      (2)  Sklep Komisije z dne 27. aprila 2011 o določitvi prehodnih pravil za usklajeno brezplačno dodelitev pravic do emisije na ravni Unije v skladu s členom 10a Direktive 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta (notificirano pod dokumentarno številko C(2011) 2772) (UL L 130, str. 1).


title: Zadeva F-115/11: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 10. julija 2014 – CG proti EIB (Javni uslužbenci — Osebje EIB — Imenovanje — Delovno mesto vodje divizije — Imenovanje drugega kandidata, in ne tožeče stranke — Kršitve izbirnega postopka — Dolžnost nepristranskosti članov izbirne komisije — Graje vredno ravnanje predsednika izbirne komisije v razmerju do tožeče stranke — Navzkrižje interesov — Ustna predstavitev, skupna vsem kandidatom — Dokumenti, predloženi za ustno predstavitev, ki lahko dajo prednost enemu od kandidatov — Kandidat, ki je sodeloval pri pripravi predloženih dokumentov — Kršitev načela enakosti — Ničnostna tožba — Odškodninski zahtevek)

text:
               24.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 421/47

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 10. julija 2014 – CG proti EIB
   (Zadeva F-115/11) (1)

   ((Javni uslužbenci - Osebje EIB - Imenovanje - Delovno mesto vodje divizije - Imenovanje drugega kandidata, in ne tožeče stranke - Kršitve izbirnega postopka - Dolžnost nepristranskosti članov izbirne komisije - Graje vredno ravnanje predsednika izbirne komisije v razmerju do tožeče stranke - Navzkrižje interesov - Ustna predstavitev, skupna vsem kandidatom - Dokumenti, predloženi za ustno predstavitev, ki lahko dajo prednost enemu od kandidatov - Kandidat, ki je sodeloval pri pripravi predloženih dokumentov - Kršitev načela enakosti - Ničnostna tožba - Odškodninski zahtevek))
   2014/C 421/65
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: CG (fdsa) (zastopniki: sprva N. Thieltgen, odvetnik, nato J.-N. Louis in D. de Abreu Caldas, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska investicijska banka (EIB) (zastopniki: G. Nuvoli in T. Gilliams, agenta, A. Dal Ferro, odvetnik)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe predsednika EIB, s katero na delovno mesto vodje enega od oddelkov EIB ni bila imenovana tožeča stranka, ampak drug kandidat, in odškodninski zahtevek

      Izrek

               1.

               Odločba predsednika Evropske investicijske banke z dne 28. julija 2011 o imenovanju A na delovno mesto vodje divizije „Politika in ocenjevanje tveganj“ se razglasi za nično.

               2.

               Evropski investicijski banki se naloži, da CG plača 25.000 EUR.

               3.

               Tožba se v preostalem zavrne.

               4.

               Evropska investicijska banka nosi svoje stroške in naloži se ji plačilo stroškov, ki jih je priglasila CG.

      (1)  UL C 6, 7.1.2012, str. 28.


title: Zadeva T-149/04: Tožba Imreja Czigany, Isabele Alves, Georgette Henningsen in Michela Lucas proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 26. aprila 2004

text:
               26.6.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 168/10

         Tožba Imreja Czigany, Isabele Alves, Georgette Henningsen in Michela Lucas proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 26. aprila 2004
   (Zadeva T-149/04)
   (2004/C 168/18)
   Jezik postopka: francoščina
   Imre Czigany, stanujoč v Rhode St. Genèse (Belgija), Isabel Alves, stanujoča v Luksemburgu, Georgette Henningsen stanujoča v Bruslju in Michel Lucas, stanujoč v Bruslju, ki jih zastopata Gilles Bounéou in Frédéric Frabetti, avocats, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, so dne 26. aprila 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložili tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, da:

               —

               za tožeče stranke razglasi za nično ocenjevanje za ocenjevalno obdobje 2001 – 2002;

               —

               podredno ocenjevalni list (REC/CDR) razglasi za ničnega za obdobje od 1. julija do 31. decembra 2002;

               —

               odloči o stroških in nagradah ter jih naloži v plačilo Komisiji Evropskih skupnosti.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe:
   Tožbeni razlogi in bistvene navedbe tožečih strank v tej zadevi so identični tistim, ki so navedeni v zadevah T-43/04 in T-47/04.


title: Zadeva C-433/12 P: Pritožba, ki jo je 26. septembra 2012 vložil Luigi Marcuccio zoper sklep Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 3. julija 2012 v zadevi Marcuccio proti Sodišču, T-27/12

text:
               17.11.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 355/13

         Pritožba, ki jo je 26. septembra 2012 vložil Luigi Marcuccio zoper sklep Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 3. julija 2012 v zadevi Marcuccio proti Sodišču, T-27/12
   (Zadeva C-433/12 P)
   2012/C 355/22
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Pritožnik: Luigi Marcuccio (zastopnik: G. Cipressa, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Sodišče Evropske unije

      Predlogi

               —

               Sklep Splošnega sodišča z dne 3. julija 2012 v zadevi T-27/12 naj se v celoti in brez vsakršne izjeme razveljavi;

               —

               primarno: Sodišču naj se naloži plačilo stroškov postopka, ki jih je imela tožeča stranka tako na prvi stopnji kot v tem pritožbenem postopku in predlogu tožeče stranke naj se v celoti ter brez vsakršne izjeme ugodi, kot izhaja iz besedila tožbe na prvi stopnji;

               —

               podredno: zadevo naj se vrne Splošnemu sodišču, da to o njej vsebinsko ponovno odloči.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   V izpodbijanem sklepu naj bi bile očitne napake, ki se nanašajo na opustitev obrazložitve, nerazumnost, nelogičnost in izkrivljanje dejstev. Splošno sodišče naj bi storilo napako, s tem ko je nekatera pisma tožeče stranke prvemu generalnemu pravobranilcu Sodišča opredelilo kot zahteve za preverjanje v smislu člena 256(2), drugi pododstavek, PDEU.


title: Zadeva T-460/08: Sodba Splošnega sodišča z dne 17. decembra 2010 – Komisija proti Acentro Turismo (Arbitražna klavzula — Pogodba o opravljanju storitev organiziranja potovanj za službene poti — Neizpolnitev pogodbe — Dopustnost — Plačilo zneskov glavnice — Zamudne obresti)

text:
               5.2.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/11

         Sodba Splošnega sodišča z dne 17. decembra 2010 – Komisija proti Acentro Turismo
   (Zadeva T-460/08) (1)

   (Arbitražna klavzula - Pogodba o opravljanju storitev organiziranja potovanj za službene poti - Neizpolnitev pogodbe - Dopustnost - Plačilo zneskov glavnice - Zamudne obresti)
   2011/C 38/17
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. Aresu in A. Caeiros, zastopnika)

      Tožena stranka: Acentro Turismo SpA (Milano, Italija) (zastopnika: A. Carta in G. Murdolo, odvetnika)

      Predmet

   Tožba, ki jo je vložila Komisija v skladu s členom 153 AE, naj se toženi stranki naloži plačilo domnevno dolgovanih zneskov z zamudnimi obrestmi na podlagi pogodbe o opravljanju storitev 349 90 04 TL ISP I o organiziranju potovanj za službene poti, ki jih je zahteval Skupni raziskovalni center.

      Izrek

               1.

               Acentro Turismo SpA mora Evropski komisiji plačati 13 497,46 EUR iz naslova glavnice, 2 278,55 EUR iz naslova zamudnih obresti, zapadlih na dan vložitve tožbe, in zamudne obresti na te zneske, izračunane v skladu z veljavno obrestno mero od 10. oktobra 2008 do dneva celotnega plačila glavnice.

               2.

               Acentro Turismo se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 313, 6.12.2008.


title: Zadeva T-308/13: Tožba, vložena 7. junija 2013 – Repsol proti UUNT – Argiles (ELECTROLINERA)

text:
               3.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 226/22

         Tožba, vložena 7. junija 2013 – Repsol proti UUNT – Argiles (ELECTROLINERA)
   (Zadeva T-308/13)
   (2013/C 226/30)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Repsol, SA (Madrid, Španija) (zastopnika: J. Devaureix in L. Montoya Terán, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Josep María Adell Argiles (Madrid, Španija)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo prvega odbora za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 7. marca 2013 v zadevi R 1565/2012-1, in posledično naj se opravi registracija znamke Skupnosti št. 9 548 884„ELECTROLINERA“ za proizvode iz razredov 4, 37 in 39, katerih prijava je bila z izpodbijano odločbo zavrnjena;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „ELECTROLINERA“ za proizvode in storitve iz razredov 4, 35, 37 in 39 – prijava znamke Skupnosti št. 9 548 884

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Josep María Adell Argiles

      Navajana znamka ali znak: nacionalna besedna znamka „ELECTROLINERA“ za proizvode iz razredov 6, 9 in 12

      Odločba oddelka za ugovore: delna zavrnitev ugovora

      Odločba odbora za pritožbe: delna ugoditev pritožbi, delna razveljavitev odločbe oddelka za ugovore in posledično širša zavrnitev prijave znamke Skupnosti

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009


title: Zadeva C-7/08: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 2. julija 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemska) — Har Vaessen Douane Service BV proti Staatssecretaris van Financiën (Oprostitev plačila uvoznih carin — Uredba (EGS) št. 918/83 — Člen 27 — Blago zanemarljive posamične vrednosti, poslano kot skupna pošiljka — Pošiljke, poslane neposredno iz tretje države prejemniku v Skupnosti)

text:
               29.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/6

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 2. julija 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemska) — Har Vaessen Douane Service BV proti Staatssecretaris van Financiën
   (Zadeva C-7/08) (1)

   (Oprostitev plačila uvoznih carin - Uredba (EGS) št. 918/83 - Člen 27 - Blago zanemarljive posamične vrednosti, poslano kot skupna pošiljka - Pošiljke, poslane neposredno iz tretje države prejemniku v Skupnosti)
   2009/C 205/09
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Har Vaessen Douane Service BV

      Tožena stranka: Staatssecretaris van Financiën

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag (Nizozemska) — Razlaga člena 27 Uredbe Sveta (EGS) št. 918/83 z dne 28. marca 1983 o sistemu oprostitev carin v Skupnosti, kot je bila spremenjena z Uredbo (EGS) št. 3357/91 (UL L 105, str. 1) — Pošiljke, ki se pošiljajo neposredno iz tretje države prejemniku v Skupnosti in ki imajo posamično zanemarljivo vrednost, vendar se ponujajo kot skupinska pošiljka s skupno vrednostjo, ki presega mejno vrednost, določeno v Uredbi

      Izrek

   Člen 27 Uredbe Sveta (EGS) št. 918/83 z dne 28. marca 1983 o sistemu oprostitev carin v Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo (EGS) št. 3357/91 z dne 7. novembra 1991, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da se skupne pošiljke blaga, katerega skupna vrednost sicer presega mejo, določeno v členu 27, vendar pa ima — gledano posamično — zanemarljivo vrednost, uvozijo brez uvoznih dajatev, če je vsak paket iz skupne pošiljke posamično naslovljen na prejemnika na ozemlju Evropske skupnosti. V zvezi s tem dejstvo, da ima sama pogodbena stranka teh prejemnikov sedež v Evropski skupnosti, ni pomembno, če je blago tem prejemnikom poslano neposredno iz tretje države.

      (1)  UL C 92, 12.4.2008.


title: Zadeva F-69/13: Tožba, vložena 9. julija 2013 – ZZ proti Komisiji

text:
               21.9.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 274/31

         Tožba, vložena 9. julija 2013 – ZZ proti Komisiji
   (Zadeva F-69/13)
   2013/C 274/52
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopniki: S. Orlandi, J.-N. Louis, D. Abreu Caldas, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti sklepa, da se izračun bonusa pokojninskih pravic, pridobljenih pred začetkom dela, opravi na podlagi novih splošnih izvedbenih določb.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Sklep, da se pokojnine, priznane v pokojninskem sistemu institucij Evropske unije, v primeru prenosa teh pokojninskih pravic v ta sistem izračunajo ob uporabi splošnih izvedbenih določb (SID) v zvezi s členom 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom z dne 3. marca 2011, naj se razglasi za ničen;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva T-403/12: Tožba, vložena 11. septembra 2012 – Intrasoft International proti Komisiji

text:
               10.11.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 343/18

         Tožba, vložena 11. septembra 2012 – Intrasoft International proti Komisiji
   (Zadeva T-403/12)
   2012/C 343/31
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Intrasoft International SA (Luxembourg, Luksemburg) (zastopnik: S. Pappas, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               sklep Delegacije Evropske unije v Republiki Srbiji z dne 10. avgusta 2012 (referenčna številka: RH(2012)3471) in zavrnitev pritožbe, ki jo je tožeča stranka vložila 10. avgusta 2012 zoper ta sklep, z molkom naj se razglasita za nična, tako da bo tožeči stranki dovoljeno sodelovati v nadaljnjih fazah postopka javnega razpisa;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov v zvezi s to tožbo.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev razpisnih pogojev in načela dobrega upravljanja. Natančneje, tožeča stranka trdi da so dodatni podatki ali pojasnila, ki jih je naročnik sporočil vsem ponudnikom v postopku javnega razpisa, dopolnila razpisne pogoje, postala del pravnega okvira, ki velja za zadevni postopek javnega razpisa, in posledično zavezovala vse stranke, tudi naročnika. V obravnavani zadevi je tožena stranka kršila te pogoje.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 94 Finančne uredbe (1), ker:

                           —

                           je bila tožeča stranka izključena iz postopka javnega razpisa na podlagi navzkrižja interesov, ne da bi imela možnost predložiti in utemeljiti dokaze za zanikanje tega dejstva;

                           —

                           uprava ni preučila in dokazala, da bi prejšnje sodelovanje tožeče stranke v drugem razpisnem postopku lahko vplivalo na zadevni postopek javnega razpisa.

      (1)  Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 4, str. 74).


title: Zadeva C-601/11 P: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 11. julija 2013 – Francoska republika proti Evropski komisiji, Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska (Pritožba — Ničnostna tožba — Zaščita pred transmisivnimi spongiformnimi encefalopatijami — Uredba (ES) št. 746/2008 — Uredba, ki dovoljuje ukrepe nadzora in izkoreninjenja, ki so manj omejujoči kot predhodno sprejeti ukrepi — Previdnostno načelo — Raven varovanja zdravja ljudi — Novi elementi, ki lahko spreminjajo dojemanje tveganja — Neobrazložitev — Izkrivljanje dejstev — Napačna uporaba prava)

text:
               31.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 252/11

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 11. julija 2013 – Francoska republika proti Evropski komisiji, Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska
   (Zadeva C-601/11 P) (1)

   (Pritožba - Ničnostna tožba - Zaščita pred transmisivnimi spongiformnimi encefalopatijami - Uredba (ES) št. 746/2008 - Uredba, ki dovoljuje ukrepe nadzora in izkoreninjenja, ki so manj omejujoči kot predhodno sprejeti ukrepi - Previdnostno načelo - Raven varovanja zdravja ljudi - Novi elementi, ki lahko spreminjajo dojemanje tveganja - Neobrazložitev - Izkrivljanje dejstev - Napačna uporaba prava)
   2013/C 252/17
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožnica: Francoska republika (zastopniki: E. Belliard, C. Candat, R. Loosli-Surrans, G. de Bergues in S. Menez, agenti)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnika: F. Jimeno Fernández in D. Bianchi, agenta), Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji razširjeni senat) z dne 9. septembra 2011 v zadevi Francija proti Komisiji (T-257/07), s katero je Splošno sodišče zavrnilo predlog za razglasitev ničnosti Uredbe Komisije (ES) št. 746/2008 z dne 17. junija 2008 o spremembi Priloge VII k Uredbi (ES) št. 999/2001 Evropskega parlamenta in Sveta o določitvi predpisov za preprečevanje, nadzor in izkoreninjenje nekaterih transmisivnih spongiformnih encefalopatij (UL L 202, str. 11), v delu, v katerem so z njo za črede ovac in koz dovoljeni ukrepi nadzora in izkoreninjenja, ki so manj omejujoči kot predhodno sprejeti ukrepi – Neobrazložitev – Izkrivljanje dejstev – Nepravilna pravna kvalifikacija dejstev – Kršitev previdnostnega načela

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Francoski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 80, 17.3.2012.


title: Zadeva T-63/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. decembra 2015 – Air France/Komisija (Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Evropski trg zračnega tovornega prevoza — Sporazumi in usklajena ravnanja v zvezi z več sestavnimi deli cen za storitve zračnega tovornega prevoza (uvedba dodatnih taks za gorivo in varnost, neplačilo provizije od dodatnih taks) — Člen 101 PDEU, člen 53 Sporazuma EGP in člen 8 Sporazuma med Skupnostjo in Švico o letalskem prometu — Obveznost obrazložitve)

text:
               8.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/40

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. decembra 2015 – Air France/Komisija
   (Zadeva T-63/11) (1)

   ((Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Evropski trg zračnega tovornega prevoza - Sporazumi in usklajena ravnanja v zvezi z več sestavnimi deli cen za storitve zračnega tovornega prevoza (uvedba dodatnih taks za gorivo in varnost, neplačilo provizije od dodatnih taks) - Člen 101 PDEU, člen 53 Sporazuma EGP in člen 8 Sporazuma med Skupnostjo in Švico o letalskem prometu - Obveznost obrazložitve))
   (2016/C 048/44)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Société Air France SA (Roissy-en-France, Francija) (zastopnika: A. Wachsmann in S. Thibault-Liger, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva C. Giolito, S. Noë in N. von Lingen, agenti, skupaj z B. Lebrunom, odvetnikom, nato C. Giolito in A. Dawes, agenta)

      Intervenient v podporo tožene stranke: Svet Evropske unije (zastopniki: F. Florindo Gijón, M. Simm in M. Balta, agenti)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2010) 7694 final z dne 9. novembra 2010 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU, člena 53 Sporazuma EGP in člena 8 Sporazuma med Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o letalskem prometu (zadeva COMP/39258 – Zračni tovorni prevoz) v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, in podredno za razglasitev ničnosti člena 5(b) tega sklepa v delu, v katerem je tožeči stranki naložena globa ali za znižanje te globe.

      Izrek

               1.

               Sklep Komisije C(2010) 7694 final z dne 9. novembra 2010 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU, člena 53 Sporazuma EGP in člena 8 Sporazuma med Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o letalskem prometu (zadeva COMP/39258 – Zračni tovorni prevoz) se v delu, v katerem se nanaša na družbo Société Air France SA, razglasijo za ničen.

               2.

               Evropska komisija nosi svoje stroške in naloži se ji plačilo stroškov družbe Société Air France.

               3.

               Svet Evropske unije nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 95, 26.3.2011.


title: Zadeva C-419/06: Tožba, vložena 13. oktobra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki

text:
               16.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 310/8

         Tožba, vložena 13. oktobra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki
   (Zadeva C-419/06)
   (2006/C 310/14)
   Jezik postopka: grščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. Konstantinidis in E. Righini)

      Tožena stranka: Helenska republika
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               presodi naj se, da Helenska republika s tem, da v predpisanih rokih ni sprejela vseh ukrepov, potrebnih

                           —

                           za odpravo pomoči, ki so bile z odločbo Komisije C(2005) 2706 z dne 14. septembra 2005 o državnih pomočeh Grčije v korist Olympiaki Aeroporia in Olympiakes Aerogrammes (vročena 15. septembra 2005 z dokumentom s sklicem SG Greffe (2005) D/205062) razglašene za nezakonite in nezdružljive s skupnim trgom, in

                           —

                           za izterjavo teh pomoči od njihovih prejemnikov,

                     in, v vsakem primeru, ker o teh ukrepih ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz členov 2, 3 in 4 te odločbe in Pogodbe ES;

               —

               Helenski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Odločba Komisije v členu 1 Grčijo zavezuje k izterjavi omenjene pomoči od prejemnikov in takojšnji prekinitvi dodeljevanja vse pomoči v korist Olympiaki Aeroporia in Olympiakes Aerogrammes. Grčija bi morala v dveh mesecih po sprejetju odločbe Komisijo obvestiti o ukrepih, ki jih je sprejela za uskladitev z njo.
   Omenjeni rok za uskladitev je potekel 15. novembra 2005.
   V skladu z ustaljeno sodno prakso je edini upravičeni razlog, na katerega se lahko sklicuje država članica v okviru postopka na podlagi člena 88(2) ES absolutna nemožnost pravilne izvršitve odločbe. Komisija poleg tega opozarja, da se v skladu z navedeno sodno prakso grški organi ne morejo sklicevati na absolutno nemožnost, ne da bi znesek, ki ga je treba povrniti, skušali tudi izterjati, kar pa se ni zgodilo.
   Grški organi prav tako niso zatrjevali izjemnih in nepredvidljivih težav, ki bi onemogočile izvršitev odločbe. Poleg tega niso predlagali niti nadomestnih rešitev za izvršitev odločbe, ki bi omogočile razrešitev težav. Grški organi so se omejili na izpodbijanje Komisijine utemeljitve odločbe in njenega izračuna zneska pomoči, kar dokazuje, da niso izvedli niti najmanjšega ukrepa za prekinitev in izterjavo.


title: Zadeva C-478/13: Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 2. oktobra 2014  – Evropska komisija proti Republiki Poljski (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2001/18/ES — Namerno sproščanje gensko spremenjenih organizmov (GSO) v okolje — Dajanje v promet — Člen 31(3)(b) — Mesta gojenih GSO — Obveznost obvestitve pristojnih organov — Obveznost vzpostavitve javnega registra — Lojalno sodelovanje)

text:
               24.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 421/15

         Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 2. oktobra 2014 – Evropska komisija proti Republiki Poljski
   (Zadeva C-478/13) (1)

   ((Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2001/18/ES - Namerno sproščanje gensko spremenjenih organizmov (GSO) v okolje - Dajanje v promet - Člen 31(3)(b) - Mesta gojenih GSO - Obveznost obvestitve pristojnih organov - Obveznost vzpostavitve javnega registra - Lojalno sodelovanje))
   2014/C 421/21
   Jezik postopka: poljščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: D. Bianchi in M. Owsiany-Hornung, agenta)

      Tožena stranka: Republika Poljska (zastopnik: B. Majczyna, agent)

      Izrek

               1.

               Republika Poljska s tem, da ni določila obveznosti obvestitve pristojnih poljskih organov o mestih gensko spremenjenih organizmov, ki se gojijo po delu C Direktive 2001/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. marca 2001 o namernem sproščanju gensko spremenjenih organizmov v okolje in razveljavitvi Direktive Sveta 90/220/EGS, da ni vzpostavila registra teh mest in da informacij v zvezi s tem ni dala na voljo javnosti, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 31(3)(b) te direktive.

               2.

               Republiki Poljski se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 336, 16.11.2013.


title: Zadeva T-798/16: Tožba, vložena 14. november 2016 – Hanso Holding/EUIPO (REAL)

text:
               9.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/55

         Tožba, vložena 14. november 2016 – Hanso Holding/EUIPO (REAL)
   (Zadeva T-798/16)
   (2017/C 006/69)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Hanso Holding AS (Tomasjord, Norveška) (zastopnik: M. Wirtz, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka EU, ki vsebuje besedni element „REAL“ – Prijava št. 14 020 093

      Izpodbijana odločba: Odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 2. septembra 2016 v zadevi R 2405/2015-2

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 7(1)(b)(c) in 7(3) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-666/15: Tožba, vložena 13. novembra 2015 – Bačelić/Parlament

text:
               8.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/79

         Tožba, vložena 13. novembra 2015 – Bačelić/Parlament
   (Zadeva T-666/15)
   (2016/C 048/87)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Matilda Bačelić (Zagreb, Hrvaška) (zastopnik: N. Pirc Musar, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski parlament

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Razglasi za nično odločbo Evropskega parlamenta A(2015)8672 C z dne 16. septembra 2015 o zavrnitvi potrdilne prošnje tožeče stranke za dostop do nekaterih dokumentov v zvezi z informacijami o potnih stroških, dnevnicah, nadomestilih za splošne stroške in stroških v kadrovskih zadevah poslancev Evropskega parlamenta;

               —

               Parlamentu naloži plačilo stroškov tožeče stranke v skladu s členoma 134 in 140 Poslovnika Splošnega sodišča, vključno s stroški morebitnih intervenientov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 4(1)(b) Uredbe 1049/2001 (1) v povezavi s členom 8(b) Uredbe 45/2001 (2), ker zahtevani osebni podatki niso zaščiteni v skladu z zakonodajo Skupnosti

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 4(1)(b) Uredbe 1049/2001 v poveazvi s členom 8(b) Uredbe 45/2001, ker je bil dostop do zahtevanih informacij zavrnjen, čeprav so bili izpolnjeni pogoji za njihovo razkritje

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev splošne obveznosti na podlagi členov 2 in 4 Uredbe 1049/2001 v povezavi s členom 6(3) Uredbe 1049/2001, pregleda vsakega posameznega dokumenta

               4.

               Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 4(6) Uredbe 1049/2001, ker zavrnitev delnega dostopa do zahtevanih dokumentov ni bila upravičena

               5.

               Peti tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve, kot zahtevata člena 7(1) in 8(1) Uredbe 1049/2001, ker Parlament ni obravnaval vseh trditev tožeče stranke

      (1)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331).

      (2)  Uredba (ES) št. 45/2001 evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 26, str. 102).


title: Zadeva C-106/14: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 10. septembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Francija) – Fédération des entreprises du commerce et de la distribution (FCD), Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison (FMB)/Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie (Predhodno odločanje — Okolje in varovanje zdravja ljudi — Uredba (ES) št. 1907/2006 (Uredba REACH) — Člena 7(2) in 33 — Snovi, ki vzbujajo veliko zaskrbljenost, v izdelkih — Obveznost prijave in obveščanja — Izračun praga 0,1 % mas. m/m)

text:
               3.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 363/12

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 10. septembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Francija) – Fédération des entreprises du commerce et de la distribution (FCD), Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison (FMB)/Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie
   (Zadeva C-106/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Okolje in varovanje zdravja ljudi - Uredba (ES) št. 1907/2006 (Uredba REACH) - Člena 7(2) in 33 - Snovi, ki vzbujajo veliko zaskrbljenost, v izdelkih - Obveznost prijave in obveščanja - Izračun praga 0,1 % mas. m/m))
   (2015/C 363/14)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Conseil d'État

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Fédération des entreprises du commerce et de la distribution (FCD), Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison (FMB)

      Tožena stranka: Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie

      Izrek

               1.

               Člen 7(2) Uredbe (ES) št. 1907/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH) ter o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije in o spremembi Direktive 1999/45/ES ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (EU) št. 366/2011 z dne 14. aprila 2011, je treba razlagati tako, da mora za namene uporabe te določbe izdelovalec ugotoviti, ali je snov, ki vzbuja veliko zaskrbljenost in je opredeljena v skladu s členom 59(1) te uredbe, kakor je bila spremenjena, v vsakem izdelku, ki ga izdela, prisotna v koncentraciji nad 0,1 % mas. m/m, uvoznik proizvoda, ki je sestavljen iz več izdelkov, pa za vsak izdelek ugotoviti, ali je taka snov v njem prisotna v koncentraciji nad 0,1 % mas. m/m.

               2.

               Člen 33 Uredbe št. 1907/2006, kakor je bila spremenjena, je treba razlagati tako, da mora za namene uporabe te določbe dobavitelj proizvoda, sestavljenega iz enega ali več izdelkov, ki vsebujejo snov, ki vzbuja veliko zaskrbljenost, opredeljeno v skladu s členom 59(1) te uredbe, v koncentraciji nad 0,1 % mas. m/m na izdelek prejemnika in na zahtevo potrošnika tudi njega obvestiti o prisotnosti te snovi tako, da mu sporoči vsaj ime zadevne snovi.

      (1)  UL C 142, 12.5.2014.


title: Zadeva T-287/04: Sklep Sodišča prve stopnje z dne  8. septembra 2005  — Lorte in drugi proti Svetu Evropske Unije ( Ničnostna tožba — Uredbi (ES) št. 864/2004 in št. 865/2004 — Shema podpore v sektorju oljčnega olja — Fizične in pravne osebe — Neobstoj posamičnega zadevanja — Nedopustnost )

text:
               26.11.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 296/24

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 8. septembra 2005 — Lorte in drugi proti Svetu Evropske Unije
   (Zadeva T-287/04) (1)

   („Ničnostna tožba - Uredbi (ES) št. 864/2004 in št. 865/2004 - Shema podpore v sektorju oljčnega olja - Fizične in pravne osebe - Neobstoj posamičnega zadevanja - Nedopustnost“)
   (2005/C 296/52)
   Jezik postopka: španščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Lorte in drugi (Sevilla, Španija), Oleo Unión, Federación empresarial de organizaciones de productores de aceite de oliva (Sevilla, Španija), Unión de organizaciones de productores de aceite de oliva (Unaproliva) (Jaén, Španija) [Zastopnik: R. Illescas Ortiz, odvetnik]

      Tožena stranka: Svet Evropske Unije [Zastopnika: M. Balta in F. Florindo Gijón, zastopnika]
   Predmet zadeve
   Predlog za delno razglasitev ničnosti Uredbe Sveta (ES) št. 864/2004 z dne 29. aprila 2004 o spremembi Uredbe (ES) št. 1782/2003, ki določa skupna pravila za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in uvaja nekatere sheme podpor za kmete, ter o njeni prilagoditvi zaradi pristopa Češke, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške k Evropski uniji (UL L 161, str. 48) ter Uredbe Sveta (ES) št. 865/2004 z dne 29. aprila 2004 o skupni ureditvi trga za oljčno olje in namizne oljke ter o spremembi Uredbe (EGS) št. 827/68 (UL L 161, str. 97).
   Izrek sklepa

               1)

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2)

               Tožeče stranke nosijo svoje stroške in stroške, ki jih je priglasil Svet.

               3)

               Ni treba odločiti o predlogu za intervencijo Komisije.

      (1)  UL C 284 z dne 20.11.2004.


title: Zadeva C-319/05: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji, vložena dne 19. avgusta 2005

text:
               15.10.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 257/5

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji, vložena dne 19. avgusta 2005
   (Zadeva C-319/05)
   (2005/C 257/09)
   Jezik postopka: nemščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata Bruno Stromsky in Bernhard Schima, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, je dne 19. avgusta 2005 na Sodišče Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Zvezni republiki Nemčiji.
   Komisija Evropskih skupnosti Sodišču predlaga, naj odloči:

               1.

               Zvezna republika Nemčija s tem, da je česnov pripravek v obliki kapsul, ki po svojem opisu ne spada v opredelitev zdravila, razvrstila kot zdravilo, kršila svoje obveznosti iz členov 28 in 30 ES;

               2.

               Zvezni republiki Nemčiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Komisija v svoji tožbi nasprotuje razvrstitvi s strani nemških organov česnovega pripravka v kapsulah kot zdravilo.
   Po mnenju Komisije ta proizvod ni zdravilo. Česen je široko razširjeno živilo. Trgovine s česnom se ne sme omejiti iz razlogov varovanja zdravja. Proizvod po opisu ni zdravilo, ker ni opisan ali priporočen kot sredstvo za zdravljenje ali preprečevanje bolezni in tudi sicer ni navadno predstavljen kot zdravilo.
   Poleg tega ne gre za zdravilo glede na njegove funkcije. Lahek preventivni učinek česna zoper arteriosklerozo proizvodu ne daje nobene značilnosti zdravila. Tak učinek se namreč, prvič, lahko doseže z uživanjem česnovega živila v različnih oblikah. Drugič, tudi druga živila, kot na primer različne vrste rib, lahko preprečujejo arteriosklerozo. Tretjič, različna živila, ki so čisto splošna, zmanjšujejo tveganje za različna obolenja (paradižniki, brokoli, kakav…). Ta, za zdravje koristen učinek, po mnenju Komisije ne sme privesti do tega, da se tako živilo označi kot zdravilo.
   Tveganja, ki so povezana z uživanjem česna v določenih situacijah, prav tako ne upravičujejo razvrstitve spornega proizvoda kot zdravilo. Ta tveganja se namreč lahko preprečujejo z blažjimi sredstvi.
   Sporni proizvod zato ni zdravilo v smislu prava Skupnosti. Da je bil v Nemčiji vendarle razvrščen kot zdravilo, pomeni oviro za prosti pretok blaga. Ni razvidno, da bi bila ta ovira upravičena iz razlogov varovanja javnega zdravja.


title: Zadeva C-499/06: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Okręgowy w Koszalinie (Republika Poljska) 8. decembra 2006 — Halina Nerkowska proti Zakład Ubezpieczeń Społecznych

text:
               27.1.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 20/14

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Okręgowy w Koszalinie (Republika Poljska) 8. decembra 2006 — Halina Nerkowska proti Zakład Ubezpieczeń Społecznych
   (Zadeva C-499/06)
   (2007/C 20/21)
   Jezik postopka: poljščina
   Predložitveno sodišče
   Sąd Okręgowy w Koszalinie.
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Halina Nerkowska

      Tožena stranka: Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Koszalinie
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali člen 18 ES, ki državljanom Evropske Unije zagotavlja pravico prostega gibanja in bivanja na ozemlju držav članic, nasprotuje veljavi nacionalne zakonske ureditve iz člena 5 Zakona o oskrbi vojnih invalidov in njihovih družin z dne 29. maja 1974 (Dz. U. (Uradni list) z dne 2. septembra s kasnejšimi spremembami), če je izplačilo rent zaradi delovne nezmožnosti, povezane z bivanjem na področjih izolacije, odvisno od izpolnitve pogoja, da upravičena oseba biva na ozemlju pod suverenostjo poljske države?


title: Zadeva C-253/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice (Chancery Division) (Združeno kraljestvo) 29. maja 2007 – Canterbury Hockey Club, Canterbury Ladies Hockey Club proti Commissioners of HM Revenue and Customs

text:
               4.8.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 183/20

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice (Chancery Division) (Združeno kraljestvo) 29. maja 2007 – Canterbury Hockey Club, Canterbury Ladies Hockey Club proti Commissioners of HM Revenue and Customs
   (Zadeva C-253/07)
   (2007/C 183/34)
   Jezik postopka: angleščina
   Predložitveno sodišče
   High Court of Justice (Chancery Division)
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Canterbury Hockey Club, Canterbury Ladies Hockey Club

      Tožena stranka: Commissioners of HM Revenue and Customs
   Vprašanji za predhodno odločanje

               1)

               Ali za namene oprostitve iz člena 13A(1)(m) Šeste direktive (1) beseda „posamezniki“ v okviru „posameznikov, ki se ukvarjajo s športom“ obsega pravne osebe in združenja, ki niso pravne osebe, ali pa je omejena na posameznike v smislu fizičnih oseb?

               2)

               Če obsega pojem „posamezniki“ v okviru „posameznikov, ki se ukvarjajo s športom“ pravne osebe in združenja, ki niso pravne osebe, ter posameznike, ali izraz „določene storitve, ki so tesno povezane s športom“ državi članici dovoljuje, da omeji oprostitev zgolj na posameznike, ki se ukvarjajo s športom?

      (1)  Šesta direktiva Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1).


title: Zadeva C-534/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Judecătoria Satu Mare (Romunija) 12. oktobra 2015 – Pavel Dumitraș, Mioara Dumitraș/BRD Groupe Société Générale – Sucursala Satu Mare

text:
               18.1.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 16/17

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Judecătoria Satu Mare (Romunija) 12. oktobra 2015 – Pavel Dumitraș, Mioara Dumitraș/BRD Groupe Société Générale – Sucursala Satu Mare
   (Zadeva C-534/15)
   (2016/C 016/21)
   Jezik postopka: romunščina

      Predložitveno sodišče

   Judecătoria Satu Mare

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Pavel Dumitraș, Mioara Dumitraș

      Tožena stranka: BRD Groupe Société Générale – Sucursala Satu Mare

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 2(b) Direktive 93/13/EGS (1), kar zadeva opredelitev pojma „potrošnik“, razlagati tako, da vključuje ali, nasprotno, iz te opredelitve izključuje fizične osebe, ki so kot poroki podpisale dodatne akte in dodatne pogodbe (poroštvene pogodbe, pogodbe o zavarovanju z nepremičnino) h kreditni pogodbi, ki jo je sklenila gospodarska družba za opravljanje svoje dejavnosti, pri čemer navedene fizične osebe nimajo nobene povezave z dejavnostjo te gospodarske družbe in so delovale za namene, ki so zunaj njihove poslovne ali poklicne dejavnosti, glede na to, da sta bili tožeči stranki prvotno fizični osebi kot poroka glavne dolžnice – pravne osebe, katere poslovodja je bila ena od tožečih strank – v okviru kreditne pogodbe, sklenjene s toženo stranko kot upnico, pozneje pa je bila zadevna pogodba spremenjena in je prvotna dolžnica, katere poslovodja je bila tožeča stranka, s soglasjem tožene stranke kot kreditodajalke prenovila kredit v razmerju do druge pravne osebe, katere poslovodja ni nobena od tožečih strank, vendar sta ti tožeči stranki kot poroka do nove dolžnice, pravne osebe, prevzeli obveznost, ki je prenovljena v razmerju do navedene nove dolžnice?

               2.

               Ali je treba člen 1(1) Direktive 93/13/EGS razlagati tako, da na področje uporabe navedene direktive spadajo samo pogodbe, ki so jih sklenili trgovci in potrošniki ter katerih predmet je prodaja blaga ali storitev, ali spadajo na področje uporabe navedene direktive tudi dodatne pogodbe (pogodba o jamstvu, poroštvena pogodba) h kreditni pogodbi, pri čemer je prejemnik kredita gospodarska družba, navedene dodatne pogodbe pa so sklenile fizične osebe, ki nimajo nobene povezave z dejavnostjo te gospodarske družbe in so delovale za namene, ki so zunaj njihove poslovne ali poklicne dejavnosti, glede na to, da sta bili tožeči stranki prvotno fizični osebi kot poroka glavne dolžnice – pravne osebe, katere poslovodja je bila ena od tožečih strank – v okviru kreditne pogodbe, sklenjene s toženo stranko kot upnico, pozneje pa je bila zadevna pogodba spremenjena in je prvotna dolžnica, katere poslovodja je bila ena od tožečih strank, s soglasjem tožene stranke kot kreditodajalke prenovila kredit v razmerju do druge pravne osebe, katere poslovodja ni nobena od tožečih strank, vendar sta kot poroka do nove dolžnice, pravne osebe, prevzeli obveznost, ki je prenovljena v razmerju do navedene nove dolžnice?

      (1)  Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288).


title: Zadeva T-238/13: Tožba, vložena 24. aprila 2013 – Delipapier proti Komisiji

text:
               15.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/39

         Tožba, vložena 24. aprila 2013 – Delipapier proti Komisiji
   (Zadeva T-238/13)
   2013/C 171/78
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Delipapier (Frouard, Francija) (zastopnika: J.-M. Leprêtre in N. Chahid-Nouraï, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               na podlagi člena 263 PDEU za nično s takojšnjim učinkom razglasi Direktivo Komisije 2013/2/EU z dne 7. februarja 2013 o spremembi Priloge I k Direktivi Evropskega parlamenta in Sveta 94/62/ES o embalaži in odpadni embalaži, in sicer ker med primere embalaže uvršča sponke, z izjemo tistih za industrijsko uporabo;

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v podporo tožbi navaja šest tožbenih razlogov, ki so v bistvu enaki ali podobni tožbenim razlogom, navedenim v zadevi Group’Hygiène proti Komisiji, T-202/13.


title: Zadeva C-122/16 P: Pritožba, ki jo je British Airways plc vložila 26. februarja 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 16. decembra 2015 v zadevi T-48/11, British Airways plc/Evropska komisija

text:
               30.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 191/9

         Pritožba, ki jo je British Airways plc vložila 26. februarja 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 16. decembra 2015 v zadevi T-48/11, British Airways plc/Evropska komisija
   (Zadeva C-122/16 P)
   (2016/C 191/11)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: British Airways plc (zastopniki: J. Turner QC, R. O'Donoghue, Barristers, in A. Lyle-Smythe, Solicitor)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnica Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sodbo Splošnega sodišča v delu, v katerem obseg ničnosti izpodbijanega sklepa Evropske komisije omejuje na predlog, ki ga je British Airways oblikovala v svoji prvotni ničnostni tožbi;

               —

               razveljavi točko 1 izreka sodbe Splošnega sodišča;

               —

               razglasi ničnost celotnega sklepa Evropske komisije; in

               —

               British Airways naloži plačilo stroškov pritožbenega postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   British Airways plc s to pritožbo predlaga delno razveljavitev sodbe Splošnega sodišča z dne 16. decembra 2015 v zadevi T-48/11, British Airways plc/Evropska komisija. S sodbo je bila razglašena delna ničnost Sklepa Komisije z dne 9. novembra 2010 C(2010) 7694 final v zadevi COMP/39258 – Airfreight v delu, v katerem se nanaša na British Airways.
   Pritožnica v utemeljitvi pritožbe uveljavlja dva pritožbena razloga.

               1.

               S prvim pritožbenim razlogom pritožnica zatrjuje, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je pojem ultra petita uporabilo za omejitev svojega ukrepanja, čeprav je Splošno sodišče na svojo pobudo ugotovilo, da obstajajo temeljne napake pri izvajanju javne politike, ki vplivajo na celotni sklep Evropske komisije. Splošno sodišče z uveljavljanjem vprašanja javne politike na lastno pobudo in z odločitvijo o zadevi, ki mu je bila predložena, na tej osnov, ni presodilo ultra petita, zaradi česar je napačno uporabilo pravo z ugotovitvijo, da tudi zanj velja omejitev ultra petita, ko mora odločati o posledicah svoje razsodbe v izreku svoje sodbe.

               2.

               Z drugim pritožbenim razlogom, uveljavljanim podredno, pritožnica trdi, da čeprav bi bilo uporabljeno načelo ultra petita, bi Splošno sodišče moralo presoditi, da je vseeno svobodno – in celo zavezano – razglasiti ničnost izpodbijanega sklepa v celoti, da s tem da učinke svojim ugotovitvam, da je bila napaka v izpodbijanem sklepu, ki je bil v nasprotju s hierarhično višjimi pravili, to je z načelom zakonitosti in načelom učinkovitega sodnega varstva, ki izhajata iz člena 47 Listine o temeljnih pravicah.


title: Zadeva T-400/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. decembra 2012 – Ecka Granulate et non ferrum Metallpulver proti Komisiji (Konkurenca — Omejevalni sporazum — Trg kalcijevega karbida in magnezija za jeklarsko in plinsko industrijo v EGP razen Irske, Španije, Portugalske in Združenega kraljestva — Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES — Določanje cen in razdelitev trga — Globe — Načelo zakonitosti v kazenskem pravu — Smernice o načinu določanja zneska glob iz leta 2006 — Olajševalne okoliščine — Sodelovanje med upravnim postopkom — Sorazmernost — Zmožnost plačila)

text:
               2.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/16

         Sodba Splošnega sodišča z dne 12. decembra 2012 – Ecka Granulate et non ferrum Metallpulver proti Komisiji
   (Zadeva T-400/09) (1)

   (Konkurenca - Omejevalni sporazum - Trg kalcijevega karbida in magnezija za jeklarsko in plinsko industrijo v EGP razen Irske, Španije, Portugalske in Združenega kraljestva - Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES - Določanje cen in razdelitev trga - Globe - Načelo zakonitosti v kazenskem pravu - Smernice o načinu določanja zneska glob iz leta 2006 - Olajševalne okoliščine - Sodelovanje med upravnim postopkom - Sorazmernost - Zmožnost plačila)
   2013/C 32/24
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Ecka Granulate GmbH & Co. KG (Fürth, Nemčija) in non ferrum Metallpulver GmbH & Co. KG (St. Georgen bei Salzburgu, Avstrija) (zastopniki: sprva H. Janssen in M. Franz, nato H. Janssen in P. Homann, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: A. Antoniadis, K. Mojzesowicz in N. von Lingen, agenti)

      Intervenient v podporo tožene stranke: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Simm in G. Kimberley, agenta)

      Predmet

   Razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2009) 5791 final z dne 22. julija 2009 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/39.396 – reagenti na osnovi kalcijevega karbida in magnezija za jeklarsko industrijo in industrijo plina) v delu, v katerem se nanaša na tožeči stranki, in podredno, znižanje globe, naložene tožečima strankama z navedeno odločbo.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Ecka Granulate GmbH & Co. KG in non ferrum Metallpulver GmbH & Co. KG nosita svoje stroške in plačata stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

               3.

               Svet Evropske unije nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 297, 5.12.2009.


title: Zadeva F-35/14: Tožba, vložena 14. aprila 2014 – ZZ proti UUNT

text:
               16.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 184/46

         Tožba, vložena 14. aprila 2014 – ZZ proti UUNT
   (Zadeva F-35/14)
   2014/C 184/78
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: A. Pappas, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Predmet in opis spora

   Odločba UUNT, ki je bila pripravljena na osnovi odločbe predsednika Urada z dne 29. marca 2012, v zvezi z delom na domu, s katero se tožeči stranki ne dovoli opravljanje dela na domu v Barceloni in se jo s tem zavezuje k vrnitvi v Alicante, naj se razveljavi.

      Predloga tožeče stranke

               —

               Izpodbijana odločba naj se razveljavi,

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva F-26/16: Tožba, vložena 22. maja 2016 – ZZ/eu-LISA in Komisija

text:
               16.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 296/44

         Tožba, vložena 22. maja 2016 – ZZ/eu-LISA in Komisija
   (Zadeva F-26/16)
   (2016/C 296/55)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: M. Greinoman, odvetnik)

      Toženi stranki:

   Evropska agencija za operativno upravljanje obsežnih informacijskih sistemov s področja svobode, varnosti in pravice (eu-LISA)
   in
   Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe, s katero je tožeči stranki zavrnjena predhodna odobritev zdravljenje njenega moža v okviru skupnega sistema zdravstvenega zavarovanja EU.

      Predlog tožeče stranke

               —

               Odločba, s katero je zavrnjena predhodna odobritev zdravljenja moža tožeče stranke, ki je zavarovan v okviru skupnega sistema zdravstvenega zavarovanja, naj se razglasi za nično;

               —

               ugotovi naj se, da je hepatitis C, ki ga ima mož tožeče stranke, težka bolezen v smislu člena 72(1) Kadrovskih predpisov;

               —

               toženima strankama naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva T-57/11: Tožba, vložena 27. januarja 2011 – Castelnou Energía proti Komisiji

text:
               12.3.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 80/33

         Tožba, vložena 27. januarja 2011 – Castelnou Energía proti Komisiji
   (Zadeva T-57/11)
   2011/C 80/59
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Castelnou Energía, SL (Madrid, Španija) (zastopnik: E. Garayar, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlog tožeče stranke

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Ugotovi dopustnost ničnostne tožbe;

               —

               na podlagi člena 263 Pogodbe o delovanju Evropske unije sklep razglasi za ničen, in

               —

               Evropski Komisiji naloži plačilo stroškov družbe Castelnou Energía S.L. v tem postopku.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   V utemeljitev svoje tožbe tožeča stranka navaja osem razlogov.

               —

               Prvi tožbeni razlog je kršitev člena 108(2) PDEU in člena 4(4) Uredbe Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL L 83, str. 1) ker pred sprejetjem odločbe ni bil uveden postopek uradne preiskave, kljub obstoju resnih dvomov glede združljivosti zadevnega ukrepa.

               —

               Drugi tožbeni razlog je kršitev člena 106(2) PDEU, člena 107 PDEU v zvezi s členom 108(2) PDEU in členom 4(4) Uredbe 659/1999, saj je Komisija opravila necelovito analizo zadevnega ukrepa, ker ni opravila analize združljivosti obravnavanega ukrepa v celoti, ki obsega tri ločene elemente (tj. finančna kompenzacija proizvajalcem električne energije, mehanizem preferenčnega vstopa in obveznost nakupa domačega premoga).

               —

               Tretji tožbeni razlog je kršitev obveznosti obrazložitve iz člena 296 PDEU, saj Komisija ni pojasnila razlogov za to, da ni analizirala združljivosti vseh elementov ukrepa.

               —

               Četrti tožbeni razlog je kršitev splošnih načel in sicer pravice do obrambe in dobrega upravljanja, ki se morajo spoštovati v upravnem postopku, saj družbi Castelnou ni bila dana možnost, da v uradnem postopku preiskave, ki bi ga Komisija morala uvesti, navaja trditve.

               —

               Peti tožbeni razlog je kršitev člena 106(2) PDEU, Okvira Skupnosti za državne pomoči v obliki nadomestila za javne storitve (UL C 297, 29.11.2005, str. 4) in člena 11(4) Direktive 2003/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih za notranji trg z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 96/92/ES (UL L 176, str. 37), ob tem, da (i) ukrepa ne upravičuje obstoj tveganj glede dobave električne energije, ki bi terjala, kot zatrjuje Komisija, storitev v splošnem gospodarskem interesu in (ii) je ukrep, tudi če bi tveganja glede dobave električne energije obstajala (quod non), v vsakem primeru nesorazmeren glede na cilj zagotavljanja dobave električne energije in je zato nezakonit.

               —

               Šesti tožbeni razlog je zloraba pooblastil s strani Komisije, saj je ta institucija kljub obstoju objektivnih, upoštevnih in doslednih indicev, ki kažejo na to, da ukrep ni namenjen zagotavljanju dobave električne energije temveč podpori rudarstvu, odločbo o združljivosti ukrepa oprla na razlog za katerega je vedela, da ni resničen, zaradi česar je tako sprejela sklep na podlagi drugih razlogov kot so navedeni.

               —

               Sedmi tožbeni razlog je nezakonitost sklepa, saj ima njegovo sprejetje za posledico kršitev določb PDEU, ki zagotavljajo prosti pretok blaga (člena 28 in 34 PDEU) in svobodo ustanavljanja (člen 49 PDEU) s strani Komisije.

               —

               Osmi tožbeni razlog je napačna uporaba prava s stani Komisije, saj odobritev zadevnega ukrepa krši nekatere določbe sekundarnega prava Unije in sicer: Direktive 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES (UL L 275, str. 32), spremenjene z Direktivo 2009/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 (UL L 140, str. 63); Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/89/ES z dne 18. januarja 2006 o ukrepih za zagotavljanje zanesljivosti oskrbe z električno energijo in naložb v infrastrukturo (UL L 33, str. 22); in Uredbe Sveta (ES) št. 1407/2002 z dne 23. julija 2002 o državni pomoči za premogovništvo (UL L 205, str. 1).


title: Zadeva C-588/15 P: Pritožba, ki jo je LG Electronics, Inc. vložila 12. novembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 9. septembra 2015 v zadevi T-91/13, LG Electronics, Inc./Evropska komisija

text:
               18.1.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 16/23

         Pritožba, ki jo je LG Electronics, Inc. vložila 12. novembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 9. septembra 2015 v zadevi T-91/13, LG Electronics, Inc./Evropska komisija
   (Zadeva C-588/15 P)
   (2016/C 016/29)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: LG Electronics, Inc. (zastopnika: G. van Gerven in T. Franchoo, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlog

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano sodbo razveljavi;

               —

               deloma ali v celoti razveljavi člene 1(1)(d) in 1(2)(g), 2(1)(d) in 2(1)(e) ter 2(2)(d) in 2(2)(e) Sklepa C(2012) 8839 Komisije z dne 5. decembra 2012 v delu, v katerem se nanašajo na pritožnico; in

               —

               zmanjša znesek glob, naloženih pritožnici v členih 2(1)(d) in (e) ter 2(2) (d) in (e);

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov postopka na prvi stopnji in na pritožbeni stopnji.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica navaja štiri pritožbene razloge.

      Prvi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je kršilo pravico pritožnice do obrambe s tem, da je potrdilo sklep Komisije, da se družbe LPD ne vključi v upravni postopek kot toženo stranko in da se ji med drugim ne omogoči navedbe ugovorov. Splošno sodišče je z zavrnitvijo tožbe družbe LGE kršilo načelo sorazmernosti, ko je opredelilo dolžno skrbnost družbe LGE.

      Drugi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je kršilo člen 101 PDEU in člen 23(2) Uredbe št. 1/2003 (1) s tem, da je presodilo, da je lahko Komisija globo družbi LGE določila na podlagi neposredne prodaje v EGP prek predelanih proizvodov, ki sta jo opravili družba LGE in družba Philips, ki nista družba LPD.

      Tretji pritožbeni razlog: alternativno, Splošno sodišče je kršilo člen 101 PDEU, člen 23(2) Uredbe št. 1/2003 in načelo osebne odgovornosti s tem, da je presodilo, da je lahko Komisija globo družbi LGE določila na podlagi neposredne prodaje v EGP prek predelanih proizvodov, ki jo je opravila družba Philips.

      Četrti pritožbeni razlog: Splošno sodišče je kršilo načelo enakega obravnavanja s tem, da je presodilo, da je lahko Komisija metodo neposredne prodaje v EGP prek predelanih proizvodov uporabila za LGE, ne pa za Samsung SDI.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205)


title: Zadeva C-463/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 16. oktobra 2012 vložilo Østre Landsret (Danska) – Copydan Båndkopi proti Nokia Danmark A/S

text:
               22.12.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 399/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 16. oktobra 2012 vložilo Østre Landsret (Danska) – Copydan Båndkopi proti Nokia Danmark A/S
   (Zadeva C-463/12)
   2012/C 399/23
   Jezik postopka: danščina

      Predložitveno sodišče

   Østre Landsret

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Copydan Båndkopi

      Tožena stranka: Nokia Danmark A/S

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je z Direktivo 2001/29/ES (1) skladno dejstvo, da je z zakonodajo držav članic zagotovljeno nadomestilo imetnikom pravic za reprodukcije, narejene z uporabo teh virov:

                           1.

                           datotek, pri katerih so tako uporabo dovolili imetniki pravic, stranke pa so zanjo plačale (na primer dovoljena vsebina iz spletnih trgovin);

                           2.

                           datotek, pri katerih so tako uporabo dovolili imetniki pravic, stranke pa zanjo niso plačale (na primer dovoljena vsebina v povezavi z akcijo trženja);

                           3.

                           uporabnikovi lastni DVD, CD, MP3-predvajalnik, računalnik ipd., pri katerih dejanski tehnični ukrepi niso uporabljeni;

                           4.

                           uporabnikovi lastni DVD, CD, MP3-predvajalnik, računalnik ipd., pri katerih so dejanski tehnični ukrepi uporabljeni;

                           5.

                           DVD, CD, MP3-predvajalnik, računalnik ipd., ki jih ima v lasti tretja oseba;

                           6.

                           dela, nezakonito prenesena iz interneta ali drugih virov;

                           7.

                           datoteke, drugače zakonito prenesene na primer iz interneta (iz zakonitih virov, kjer ni bilo podeljeno dovoljenje)?

               2.

               Kako je treba upoštevati dejanske tehnične ukrepe (glej člen 6 Direktive 2001/29) iz zakonodaje držav članic o nadomestilu za imetnike pravic (glej člen 5(2)(b) direktive)?

               3.

               Kaj se šteje za „situacije, ko je škoda imetnika pravic minimalna“, iz uvodne izjave 35 Direktive 2001/29 pri izračunu nadomestila za privatno reproduciranje (člen 5(2)(b) direktive), kar pripelje do tega, da zakonodaja držav članic, ki določa nadomestilo za imetnike pravic za tako reproduciranje za zasebno uporabo (glej v zvezi s tem anketo, navedeno v delu 2 zgoraj), ne bo združljiva z Direktivo 2001/29?

               4.

                           (a)

                           Če primarna ali najpomembnejša funkcija pomnilniških kartic v mobilnih telefonih ni privatno razmnoževanje, ali je z Direktivo 2001/29 združljivo, da zakonodaja držav članic zagotavlja nadomestilo za imetnike pravic za kopiranje na pomnilniške kartice v mobilnih telefonih?

                           (b)

                           Če je privatno razmnoževanje ena od več primarnih ali bistvenih funkcij pomnilniških kartic v mobilnih telefonih, ali je z Direktivo 2001/29 združljivo, da zakonodaja držav članic zagotavlja nadomestilo za imetnike pravic za kopiranje na pomnilniške kartice v mobilnih telefonih?

               5.

               Ali je s pojmom „pravično ravnotežje“ iz uvodne izjave 31 Direktive 2001/29 in z enotno razlago pojma „pravično nadomestilo“ (člen 5(2)(b) direktive), ki mora temeljiti na „škodi“, združljivo, da zakonodaja držav članic določa, da se plačuje nadomestilo za pomnilniške kartice, ne pa za notranji pomnilnik na primer MP3-predvajalnikov ali iPodov, ki so načrtovani in se primarno uporabljajo za privatno razmnoževanje?

               6.

                           (a)

                           Ali Direktiva 2001/29 prepoveduje, da se v zakonodaji držav članic določi pobiranje nadomestila za privatno razmnoževanje od proizvajalca in/ali uvoznika, ki prodaja pomnilniške kartice poslovnim koncernom, ki pomnilniške kartice prodajajo tako zasebnim kot poslovnim strankam, ne da bi proizvajalci in/ali uvozniki vedeli, ali so bile prodane zasebnim ali poslovnim strankam?

                           (b)

                           Ali na odgovor na vprašanje v točki 6(a) vpliva, ali določbe v zakonodaji držav članic zagotavljajo, da proizvajalcem, uvoznikom in/ali distributerjem ni treba plačati nadomestila za pomnilniške kartice, ki se uporabljajo za poklicne namene, ali proizvajalci, uvozniki in/ali distributerji, če je bilo nadomestilo vseeno plačano, lahko nadomestilo za pomnilniške kartice dobijo povrnjeno, če se uporabljajo v poklicne namene, in ali lahko proizvajalci, uvozniki in/ali distributerji pomnilniške kartice brez plačila nadomestila prodajajo drugim podjetjem, registriranim pri združenju, ki upravljajo shemo nadomestil?

                           (c)

                           Ali na odgovor na vprašanji v točki 6(a) in (b) vpliva

                                       1.

                                       ali določbe v zakonodaji držav članic zagotavljajo, da proizvajalcem, uvoznikom in/ali distributerjem ni treba plačati nadomestila za pomnilniške kartice, ki se uporabljajo v poslovne namene, vendar se pojem „poslovni nameni“ razlaga tako, da podeljuje pravico do odbitka, ki se uporablja samo za podjetja, ki jih je odobrilo združenje Copydan, druge poslovne stranke, ki jih Copydan ne odobri, pa morajo plačati nadomestilo za pomnilniške kartice, ki se uporabljajo v poklicne namene;

                                       2.

                                       ali določbe v zakonodaji držav članic zagotavljajo, da se lahko proizvajalcem, uvoznikom in/ali distributerjem, ki so dejansko (teoretično) plačali nadomestilo, to nadomestilo za pomnilniške kartice povrne, če se te uporabljajo v poslovne namene, vendar (a) lahko v praksi dobi nadomestilo povrnjeno le kupec pomnilniške kartice in (b) mora kupec pomnilniške kartice družbi Copydan predložiti vlogo za povrnitev nadomestila;

                                       3.

                                       ali določbe v zakonodaji držav članic zagotavljajo, da lahko proizvajalci, uvozniki in/ali distributerji pomnilniške kartice prodajajo drugim podjetjem, registriranim pri združenju, ki upravlja shemo nadomestil, vendar (a) shemo nadomestil upravlja združenje Copydan in (b) registrirana podjetja ne vedo, ali so bile pomnilniške kartice prodane zasebnim ali poslovnim strankam?

      (1)  Direktiva 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi (UL 2001 L 167, str. 10).


title: Zadeva T-257/05: Sklep Sodišča prve stopnje z dne  7. oktobra 2005  — Deutsche Telekom proti UUNT

text:
               28.1.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/26

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 7. oktobra 2005 — Deutsche Telekom proti UUNT
   (Zadeva T-257/05) (1)

   (2006/C 22/53)

      Jezik postopka: nemščina

   Predsednik četrtega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 296, 26.11.2005.


title: Zadeva T-223/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 25. novembra 2015 – Ewald Dörken/UUNT – Schürmann (VENT ROLL) (Znamka Skupnosti — Postopek za ugotovitev ničnosti — Besedna znamka Skupnosti VENT ROLL — Absolutni razlogi za zavrnitev — Opisnost — Neobstoj razlikovalnega učinka — Člen 52(1) in 7(1)(b) in (c) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               18.1.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 16/31

         Sodba Splošnega sodišča z dne 25. novembra 2015 – Ewald Dörken/UUNT – Schürmann (VENT ROLL)
   (Zadeva T-223/14) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek za ugotovitev ničnosti - Besedna znamka Skupnosti VENT ROLL - Absolutni razlogi za zavrnitev - Opisnost - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 52(1) in 7(1)(b) in (c) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2016/C 016/37)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Ewald Dörken AG (Herdecke, Nemčija) (zastopnik: N. Grüger, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: M. Fischer, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenient v postopku pred Splošnim sodiščem: Wolfram Schürmann (Neuhausen, Švica) (zastopnik: M. Wesle, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 30. januarja 2014 (zadeva R 2156/2012-4) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med Wolframom Schürmannom in družbo Ewald Dörken AG.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Ewald Dörken AG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 184, 16.6.2014.


title: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 14. februarja 2005 v zadevi T-81/04, Bouygues SA in Bouygues Telecom proti Komisiji Evropskih skupnosti (Državna pomoč — Mobilna telefonija — Prijava — Tožba zaradi nedelovanja — Stališče Komisije, s katerim je bilo nedelovanja konec — Ustavitev postopka — Ničnostna tožba — Začasni dopis — Nedopustnost)

text:
               28.5.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 132/29

      SKLEP SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 14. februarja 2005
   v zadevi T-81/04, Bouygues SA in Bouygues Telecom proti Komisiji Evropskih skupnosti (1)

   (Državna pomoč - Mobilna telefonija - Prijava - Tožba zaradi nedelovanja - Stališče Komisije, s katerim je bilo nedelovanja konec - Ustavitev postopka - Ničnostna tožba - Začasni dopis - Nedopustnost)
   (2005/C 132/52)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi T-81/04, Bouygues SA, s sedežem v Parizu (Francija), in Bouygues Telecom, s sedežem v Boulogni-Billancourtu (Francija), ki ju zastopata B. Amory in A. Verheyden, avocats, proti Komisiji Evropskih skupnosti (zastopniki: J. L. Buendía Sierra, C. Giolito in M. Niejahr, z naslovom za vročanje v Luxembourgu), katere predmet je primarno tožba na podlagi člena 232 ES na ugotovitev, da je Komisija opustila sprejetje odločitve in kršila Pogodbo ES s tem, da ni zavzela stališča o očitku, navedenem v prijavi tožečih strank, glede pomoči, ki so jih francoski organi dodelili Orange France in SFR v obliki retroaktivnega zmanjšanja dolgovane dajatve iz naslova licence UMTS (Universal Mobile Telecommunication System), ki je bila podeljena tem podjetjem, in podredno zaradi razglasitve ničnosti na podlagi člena 230 ES odločbe o zavrnitvi očitka o tej prijavi, ki naj bi bila vsebovana v dopisu Komisije, naslovljenem na tožeče stranke dne 11. decembra 2003, je Sodišče prve stopnje (četrti senat), v sestavi H. Legal, predsednik, P. Mengozzi, sodnik, in I. Wiszniewska-Białecka, sodnica; sodni tajnik: H. Jung, 14. februarja 2005 sprejelo sklep, katerega izrek se glasi:

               1.

               O predlogih, da naj se ugotovi, da je Komisija opustila sprejetje odločitve o očitku iz prijave tožečih strank glede retroaktivnega zmanjšanja dolgovane dajatve iz naslova licence UMTS, katerega so ga francoski organi dodelili Orange in SFR, ni potrebno odločati.

               2.

               Podredni predlogi za razglasitev ničnosti odločbe, ki je vsebovana v dopisu Komisije z dne 11. decembra 2003, se zavrnejo kot nedopustni.

               3.

               O predlogih za intervencijo, ki so jih vložili Société Française et radiotéléphone (SFR) in Orange France SA, ni potrebno odločati.

               4.

               Bouygues SA in Bouygues Telecom nosita polovico stroškov.

               5.

               Komisija nosi polovico stroškov.

      (1)  UL C 106, 30.4.2004.


title: Zadeva C-522/04: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 5. julija 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji (Neizpolnitev obveznosti države – Prosto gibanje oseb – Prosto gibanje delavcev – Svobodno opravljanje storitev – Svoboda ustanavljanja – Prost pretok kapitala – Členi 28, 31, 36 in 40 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru – Direktiva 2002/83/ES – Davčna zakonodaja, ki določa manj ugodno obravnavanje prispevkov v sheme poklicnega pokojninskega zavarovanja, vplačanih pri zavarovalnicah s sedežem v tujini – Obdavčenje glavnic in odkupnih vrednosti v Belgiji, plačanih upravičencem, ki so svoje stalno prebivališče prenesli v tujino – Davčna konvencija o izogibanju dvojnega obdavčevanja – Odgovorni predstavnik)

text:
               25.8.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 199/4

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 5. julija 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji
   (Zadeva C-522/04) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Prosto gibanje oseb - Prosto gibanje delavcev - Svobodno opravljanje storitev - Svoboda ustanavljanja - Prost pretok kapitala - Členi 28, 31, 36 in 40 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru - Direktiva 2002/83/ES - Davčna zakonodaja, ki določa manj ugodno obravnavanje prispevkov v sheme poklicnega pokojninskega zavarovanja, vplačanih pri zavarovalnicah s sedežem v tujini - Obdavčenje glavnic in odkupnih vrednosti v Belgiji, plačanih upravičencem, ki so svoje stalno prebivališče prenesli v tujino - Davčna konvencija o izogibanju dvojnega obdavčevanja - Odgovorni predstavnik)
   (2007/C 199/06)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: R. Lyal in D. Triantafyllou, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Belgija (zastopnika: E. Dominkovits in M. Wimmer, zastopnika)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 18, 39, 43, 49 in 56 Pogodbe ES, členov 28, 31, 36 in 40 Sporazuma EGP ter členov 5(1) in 53(2) Direktive 2002/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. novembra 2002 o življenjskem zavarovanju (UL L 345, str. 1) – Davčna zakonodaja, ki predvideva manj ugodno obravnavanje vplačil premij v sheme poklicnih pokojninskih zavarovanj, vplačanih pri zavarovateljih, ki imajo sedež v tujini, obdavčitev v Belgiji glavnic in odkupnih vrednosti, izplačanih upravičencem, ki so prenesli svoje prebivališče v tujino ter obveznost za ta podjetja, da imajo predstavnika, ki prebiva v Belgiji in garantira plačilo letnega davka na zavarovalne pogodbe.
   Izrek

               1)

               Kraljevina Belgija, s tem da:

                           —

                           je za odbitke prispevkov, ki jih delodajalci vplačajo v korist delavcev pri izvajanju dodatnega zavarovanja za primer starosti in prezgodnje smrti, v členu 59 zakonika o davkih na dohodke iz leta 1992, ki je bil potrjen s kraljevim odlokom z dne 10. aprila 1992, kot je bil spremenjen z zakonom z dne 28. aprila 2003 o dodatnih pokojninah in davčni ureditvi v zvezi z njimi ter določenih dodatnih ugodnostih na področju socialne varnosti, določila pogoj, da so ti prispevki vplačani pri zavarovalnici ali skladu za socialno varstvo, ki ima sedež v Belgiji;

                           —

                           je za znižanje davka na dolgoročno varčevanje, priznanega na podlagi členov 145/1 in 145/3 zakonika o davkih na dohodke iz leta 1992, kot je bil spremenjen z zakonom z dne 28. aprila 2003, za osebna vplačila prispevkov za dodatno zavarovanje za primer starosti in prezgodnje smrti ali za dodatne pokojnine, plačanih tako, da jih delodajalec odtegne od plačil delavca ali jih podjetje odtegne od plačil vodje podjetja, ki nima sklenjene pogodbe o zaposlitvi, določila pogoj, da so ti prispevki vplačani pri zavarovalnici ali skladu za socialno varstvo, ki ima sedež v Belgiji;

                           —

                           je v členu 364a zakonika o davkih na dohodke iz leta 1992, kot je bil spremenjen z zakonom z dne 28. aprila 2003, določila, da se, kadar se glavnice, odkupne vrednosti in prihranki iz člena 34 tega zakonika izplačajo ali pripišejo davčnemu zavezancu, ki je predhodno prenesel svoje stalno prebivališče ali sedež svojega premoženja v tujino, domneva, da je bilo plačilo ali pripis izvedeno en dan pred tem prenosom, pri čemer na podlagi drugega pododstavka člena 364a pripis izenačuje z: vsakim prenosom iz člena 34(2), točka 3, istega zakonika, tako da je vsak zavarovatelj dolžan v skladu s členom 270 navedenega zakonika odtegniti akontacijo od glavnic in odkupnih vrednosti, izplačanih nerezidentu, ki je bil kadarkoli belgijski davčni rezident, in če so bile slednje delno ali v celoti vplačane v času, ko je bila zadevna oseba belgijski davčni rezident, čeprav dvostranske davčne konvencije, ki jih je sklenila Kraljevina Belgija, določajo, da te dohodke obdavči druga država pogodbenica;

                           —

                           je v skladu s členom 364b zakonika o davkih na dohodke iz leta 1992, kot je bil spremenjen z zakonom z dne 28. aprila 2003, obdavčila prenose glavnic ali odkupnih vrednosti, nastalih iz prispevkov delodajalca ali z osebnimi vplačili prispevkov za dodatno pokojninsko zavarovanje, ki jih opravijo pokojninski skladi ali nosilci zavarovanja, pri katerih so bili vplačani v korist upravičenca ali njegovih pravnih naslednikov, na drug pokojninski sklad ali drugega nosilca zavarovanja, ki ima sedež zunaj Belgije, medtem ko tak prenos ne pomeni obdavčljive transakcije, kadar se glavnice ali odkupne vrednosti prenesejo na drug pokojninski sklad ali drugega nosilca zavarovanja, ki ima sedež v Belgiji;

                           —

                           na podlagi člena 224/2a splošne uredbe o dajatvah, izenačenih s kolki, izdane s kraljevim odlokom z dne 3. marca 1927, kot je bil spremenjen s kraljevim odlokom z dne 30. julija 1994, od tujih zavarovateljev, ki nimajo nobenega poslovnega sedeža v Belgiji, zahteva, da, preden začnejo ponujati storitve v Belgiji, pridobijo dovoljenje odgovornega predstavnika, ki stalno prebiva v Belgiji in se osebno pisno zaveže belgijski državi, da bo plačal letni davek od zavarovalnih pogodb, obresti in globe, ki bi lahko bile dolgovane iz naslova pogodb v zvezi z riziki, ki se nahajajo v Belgiji;

                     ni izpolnila obveznosti iz členov 18 ES, 39 ES, 43 ES in 49 ES, členov 28, 31 in 36 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru z dne 2. maja 1992 ter člena 4 Direktive Sveta 92/96 z dne 10. novembra 1992 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o neposrednem življenjskem zavarovanju, ki spreminja Direktivi 79/267/EGS in 90/619/EGS (tretja direktiva o življenjskem zavarovanju), po spremembi člen 5(1) Direktive 2002/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. novembra 2002 o življenjskem zavarovanju.

               2)

               V preostalem se tožba zavrne.

               3)

               Kraljevini Belgiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 249, 14.10.2006.


title: Zadeva T-758/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 18. julija 2017 – EDF Toruń/ECHA („REACH — Pristojbina za registracijo snovi — Znižanje, odobreno PME — Napaka v izjavi o velikosti podjetja — Sklep, s katerim je naložena upravna taksa — Priporočilo 2003/361/ES — Legitimno pričakovanje — Sorazmernost — Merila za izračun zneska upravne takse“)

text:
               28.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 283/36

         Sodba Splošnega sodišča z dne 18. julija 2017 – EDF Toruń/ECHA
   (Zadeva T-758/15) (1)

   ((„REACH - Pristojbina za registracijo snovi - Znižanje, odobreno PME - Napaka v izjavi o velikosti podjetja - Sklep, s katerim je naložena upravna taksa - Priporočilo 2003/361/ES - Legitimno pričakovanje - Sorazmernost - Merila za izračun zneska upravne takse“))
   (2017/C 283/54)
   Jezik postopka: poljščina

      Stranki

      Tožeča stranka: EDF Toruń SA (Toruń, Poljska) (zastopnik: K. Sienkiewicz, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska agencija za kemikalije (ECHA) (zastopniki: J.-P. Trnka, C. Schultheiss in M. Heikkilä, agenti, skupaj s C. Garcia Molyneux, odvetnikom)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razveljavitev, prvič, Sklepa ECHA SME(2015) 4950 z dne 3. novembra 2015, s katerim je ugotovljeno, da tožeča stranka ne izpolnjuje pogojev za to, da bi bila upravičena do znižanja pristojbine, ki je določeno za srednje velika podjetja, in s katerim ji je naložena upravna taksa, ter drugič, računa št. 10054011, ki ga je ECHA izdala po sprejetju Sklepa SME(2015) 4950.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi EDF Toruń S.A. se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 68, 22.2.2016.


title: Zadeva C-614/10: Tožba, vložena 22. decembra 2010 – Evropska komisija proti Republiki Avstriji

text:
               5.3.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 72/13

         Tožba, vložena 22. decembra 2010 – Evropska komisija proti Republiki Avstriji
   (Zadeva C-614/10)
   2011/C 72/22
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: B. Martenczuk in B.-R. Killmann, zastopnika)

      Tožena stranka: Republika Avstrija

      Predloga

   Evropska komisija predlaga:

               1.

               naj se ugotovi, da je Republika Avstrija kršila obveznosti iz člena 28(1), drugi stavek, in (2) Direktive 95/46/ES, ker obstoječ pravni položaj glede urada za varstvo podatkov, ki je bil ustanovljen kot nadzorni organ za varstvo podatkov, ne izpolnjuje merila popolne samostojnosti;

               2.

               naj se Republiki Avstriji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija meni, da v Avstriji ni zagotovljena samostojnost urada za varstvo podatkov kot organa za nadzor nad predpisi o varstvu podatkov.
   Urad za varstvo podatkov naj bi bil organizacijsko tesno povezan z uradom zveznega predsednika. Zadnji urad naj bi izvajal službeni nadzor nad delavci v uradu za varstvo podatkov in bil tudi odgovoren za zagotavljanje opreme temu uradu. Poleg tega naj bi bilo vodstvo urada za varstvo podatkov podrejeno uradniku urada zveznega predsednika, ta uradnik pa je tudi pri opravljanju te dejavnosti vezan na navodila svojega delodajalca in pod njegovim nadzorom. Ta položaj naj bi vodil do očitnega konflikta lojalnosti in očitnega konflikta interesov.
   Ravno tako naj bi imel zvezni predsednik vlade, nad katerim tako kot nad drugimi javnimi organi izvaja nadzor urad za varstvo podatkov, v zvezi s tem uradom pravico do splošnega nadzora in informiranja. Tako bi lahko zvezni predsednik vlade vedno in brez konkretnega razloga pridobil informacije o vseh vsebinah, ki se nanašajo na poslovanje urada za varstvo podatkov. Zato naj bi obstajala nevarnost, da bi se ta pravica lahko uporabila za politični vpliv.


title: Zadeva C-523/06: Tožba, vložena 22. decembra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Finski

text:
               24.2.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 42/17

         Tožba, vložena 22. decembra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Finski
   (Zadeva C-523/06)
   (2007/C 42/28)
   Jezik postopka: finščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. Huttunen in K. Simonsson)

      Tožena stranka: Republika Finska
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               ugotovi naj se, da Republika Finska ni izpolnila obveznosti iz členov 5(1) in 16(1) Direktive 2000/59/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. novembra 2000 o pristaniških zmogljivostih za sprejem ladijskih odpadkov in ostankov tovora s tem, da ni pripravila in izvedla načrtov za gospodarjenje z odpadki za vsa pristanišča;

               —

               Republiki Finski naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos direktive je potekel 28. decembra 2002.

      (1)  UL L 332, str. 81.


title: Zadeva C-562/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour du travail de Bruxelles (Belgija) 31. oktobra 2013 – Centre public d'action sociale d'Ottignies-Louvain-La-Neuve proti Moussi Abdidi

text:
               11.1.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 9/20

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour du travail de Bruxelles (Belgija) 31. oktobra 2013 – Centre public d'action sociale d'Ottignies-Louvain-La-Neuve proti Moussi Abdidi
   (Zadeva C-562/13)
   2014/C 9/32
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour du travail de Bruxelles

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Centre public d'action sociale d'Ottignies-Louvain-La-Neuve

      Druga stranka v postopku: Moussa Abdida

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba direktive 2004/83/ES (1), 2005/85/ES (2) in 2003/9/ES (3) razlagati tako, da državi članici, ki določi, da je tujec, ki „trpi za tako boleznijo, ki povzroča utemeljeno tveganje za njegovo življenje ali telesno celovitost ali utemeljeno tveganje nehumanega ali poniževalnega ravnanja, kadar v njegovi izvorni državi članici ne obstaja nikakršno ustrezno zdravljenje“, upravičen do subsidiarne zaščite v smislu člena 15(b) Direktive 2004/83/ES, nalaga obveznost, da

                           —

                           določi pravno sredstvo z odložilnim učinkom zoper upravno odločbo o zavrnitvi pravice do prebivanja in/ali subsidiarne zaščite, ki vsebuje tudi odločbo o vrnitvi,

                           —

                           v okviru svojega sistema socialne pomoči ali sistema za sprejem vlagatelju pravnega sredstva poleg zdravstvenih zagotovi zadovoljevanje drugih osnovnih potreb, dokler se ne odloči o pravnem sredstvu zoper to upravno odločbo?

               2.

               Če je odgovor nikalen, ali Listina o temeljnih pravicah in zlasti njeni členi od 1 do 3 (človekovo dostojanstvo, pravica do življenja in celovitost), 4 (prepoved nečloveškega ali ponižujočega ravnanja), 19(2) (prepoved izgona v državo, v kateri obstaja resna nevarnost nečloveškega ali ponižujočega ravnanja), 20 in 21 (enakost in prepoved diskriminacije v primerjavi z drugimi kategorijami prosilcev za priznanje subsidiarne zaščite) in/ali 47 (pravica do učinkovitega pravnega sredstva) državo članico, ki prenese direktive 2004/83/ES, 2005/85/ES in 2003/9/ES, obvezujejo, da določi pravno sredstvo z odložilnim učinkom in zagotovi zadovoljevanje osnovnih potreb iz prvega vprašanja?

      (1)  Direktiva Sveta 2004/83/ES z dne 29. aprila 2004 o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 7, str. 96).

      (2)  Direktiva Sveta 2005/85/ES z dne 1. decembra 2005 o minimalnih standardih glede postopkov za priznanje ali odvzem statusa begunca v državah članicah (UL L 326, str. 13).

      (3)  Direktiva sveta 2003/9/ES z dne 27. januarja 2003 o minimalnih standardih za sprejem prosilcev za azil (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 101).


title: Zadeva C-290/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 24. maja 2016 – Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG/Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

text:
               19.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 343/22

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 24. maja 2016 – Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG/Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.
   (Zadeva C-290/16)
   (2016/C 343/34)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesgerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Revidentka: Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG

      Respondentka: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba določbo člena 23(1), tretji stavek, Uredbe (ES) št. 1008/2008 (1) razlagati tako, da so dolžni letalski prevozniki pri objavljanju letalskih prevoznin navesti dejanske zneske davkov, letaliških pristojbin in ostalih prispevkov, dodatnih dajatev ali pristojbin iz točk (b), (c) in (d) in jih zato ne smejo delno vključiti v letalske prevoznine iz točke (a) te določbe?

               2.

               Ali je treba določbo člena 22(1) Uredbe (ES) št. 1008/2008 razlagati tako, da nasprotuje uporabi nacionalne ureditve o pravu splošnih pogojev poslovanja, ki ima podlago v pravu Unije in v skladu s katero strankam, ki ne izkoristijo rezervacije letalske vozovnice ali jo odpovedo, ni mogoče zaračunati posebnih stroškov obdelave?

      (1)  Uredba (ES) št. 1008/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. septembra 2008 o skupnih pravilih za opravljanje zračnih prevozov v Skupnosti (UL 2008, L 293, str. 3)