title: Zadeva C-522/04: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji, vložena dne 23. decembra 2004

text:
               5.3.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 57/17

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji, vložena dne 23. decembra 2004
   (Zadeva C-522/04)
   (2005/C 57/33)
   Jezik postopka: angleščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata Richard Lyal in Dimitris Triantafyllou, zastopnika, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, je dne 23. decembra 2004 na Sodišče Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Kraljevini Belgiji.
   Komisija Evropskih skupnosti Sodišču predlaga, da ugotovi, da:
   Kraljevina Belgija s tem,

               —

               da je glede davčne olajšave za premije, vplačane s strani delodajalcev v dodatno zavarovanje za primer starosti in prezgodnje smrti v členu 59 CIR'92, določen pogoj, da so navedene premije vplačane pri zavarovatelju ali skladu, ki ima sedež v Belgiji;

               —

               da je glede davčne olajšave pri davku na dolgoročno varčevanje, priznane na podlagi členov 145/1 in 145/3 CIR'92 za osebna vplačila premij v dodatno zavarovanje za primer starosti in prezgodnje smrti, tako, da jih delodajalec pridrži pri plačilu, določen pogoj, da so navedene premije vplačane pri zavarovatelju ali skladu, ki ima sedež v Belgiji;

               —

               da je v členu 364a CIR'92 določeno, da kadar se glavnice, odkupne vrednosti in prihranki iz člena 34 CIR'92 izplačajo ali so pripisani davčnemu zavezancu, ki je predhodno prenesel svoje stalno prebivališče ali sedež svojega premoženja v tujino, domneva, da je plačilo ali pripis bil izveden en dan pred tem prenosom, in s tem, da se kot pripis šteje v smislu odstavka 2 navedenega člena vsak prenos iz člena 31(2), pododstavek 3, tako da je vsak zavarovatelj dolžan v skladu s členom 270 CIR'92, pridržati določen znesek od glavnic in odkupnih vrednosti, izplačanih nerezidentu, ki je bil kadarkoli davčni rezident v Belgiji in kolikor so bili le-ti vplačani, delno ali v celoti v času, ko je bila zadevna oseba davčni rezident v Belgiji, tudi če dvostranske davčne konvencije, ki jih je sklenila Belgija, določajo, da se ti dohodki obdavčijo v drugi državi pogodbenici;

               —

               da je v členu 364b CIR'92 določeno, da so prenosi glavnic ali odkupnih vrednosti, nastalih iz premij, vplačanih s strani delodajalca ali z osebnimi vplačili premij v dodatno zavarovanje, ki jih opravijo pokojninski skladi ali zavarovatelji, pri katerih so bili vplačani, v korist upravičenca ali oseb, ki jih določi, v drug pokojninski sklad ali v drugega zavarovatelja, ki ima sedež izven Belgije, čeprav tak prenos ne pomeni obdavčljive operacije, kadar se glavnice ali odkupne vrednosti prenesejo v drug pokojninski sklad ali zavarovatelja, ki ima sedež v Belgiji;

               —

               da na podlagi člena 224/2a Splošne uredbe o davkih, izenačenih s koleki, od tujih zavarovateljev, ki nimajo sedeža v Belgiji, zahteva, da priglasijo, preden lahko opravljajo storitve v Belgiji, odgovornega predstavnika, ki je rezident v Belgiji in ki se osebno pisno zaveže, da bo državi plačal letni davek od zavarovalnih pogodb, obresti in denarne kazni, ki bi bile dolgovane iz naslova pogodb in rizikov, ki se nahajajo v Belgiji;

         ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi členov 18, 39, 43, 49 in 56 Pogodbe ES ter členov 28, 31, 36 in 40 Sporazuma EGP ter členov 4 in 11(2) Direktive Sveta 92/96/EGS z dne 10. novembra 1992 (1)- po spremembah členov 5(1) in 53(2) Direktive 2002/83/ES z dne 5. novembra 2002 (2).
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Belgijski davčni predpisi o shemah poklicnih pokojninskih zavarovanj določajo omejitve svobode opravljanja storitev, prostega gibanja delavcev, pravice do ustanavljanja ter prostega pretoka kapitala.
   Svoboda opravljanja storitev
   Davčne določbe, ki omejujejo davčne olajšave glede osebnih vplačil premij in vplačil premij s strani delodajalcev v sheme poklicnih pokojninskih zavarovanj na premije, vplačane pri zavarovateljih, ki imajo sedeže v Belgiji, in torej izključujejo premije, vplačane pri zavarovateljih, ki imajo sedež izven Belgije, so v nasprotju s svobodo opravljanja storitev.
   Določba, ki predvideva, da je prenos kapitala ali odkupnih vrednosti, nastalih z osebnimi vplačili premij ali vplačili premij s strani delodajalca v dodatno zavarovanje, obdavčen, če so premije vplačane v pokojninski sklad ali pri zavarovatelju, ki ima sedež v tujini, prav tako pomeni oviro za svobodo opravljanja storitev za podjetja, ki imajo sedeže v drugih državah članicah.
   Končno je splošno in absolutno obveznost, predpisano za tuje zavarovalne družbe, da imenujejo predstavnika, ki je rezident v Belgiji, in ki se mora osebno zavezati za plačilo letnega davka od zavarovalnih pogodb, treba šteti za nesorazmeren ukrep, ki ogroža svobodo opravljanja storitev za podjetja, ki imajo sedeže v drugih državah članici. Njen namen, ki je v tem, da se zagotovi plačilo davka, bi bilo mogoče zagotoviti z manj zavezujočimi sredstvi.
   Zgoraj navedene nacionalne določbe prav tako nasprotujejo členu 5 Direktive 2002/83/ES, ki določa, da dovoljenje, izdano v eni državi članici, velja za celotno Skupnost in zavarovalnica lahko opravlja svojo dejavnost bodisi iz naslova pravice do ustanavljanja bodisi svobode opravljanja storitev, in členu 52(2) te iste direktive, ki določa, da vsaka država članica lahko pooblasti zavarovalnico, katere sedež je na njenem ozemlju, da prenese del ali celoten portfelj cesionarju, ki ima sedež v Skupnosti.
   Prosto gibanje delavcev in pravica do ustanavljanja
   Poleg tega določbe, ki ne dovoljujejo davčnih olajšav za vplačila premij s strani delodajalcev ali osebna vplačila premij, vplačana pri zavarovateljih, ki imajo sedeže v drugih državah članicah, nasprotujejo prostemu gibanju delavcev in samozaposlenih oseb, ki ga zagotavljajo členi 39 in 43 Pogodbe ES, pri čemer so delavci, ki so opravljali poklicno dejavnost v državi članici in so pristopili k shemi poklicnega pokojninskega zavarovanja v tej državi in ki pridejo na delo v Belgijo, niso upravičeni do davčnih ugodnosti za premije, vplačane v tej drugi državi članici. Čeprav so prihodki, ki izvirajo iz teh shem, v Belgiji obdavčeni, če so zadevne osebe rezidenti v Belgiji v trenutku njihovega izplačila.
   Prav tako pomeni oviro za prosto gibanje delavcev in svobodo ustanavljanja določba, ki predvideva, da je prenos glavnice in odkupnih vrednosti, nastalih z vplačili premij s strani delodajalcev ali osebnimi vplačili premij v dodatno pokojninsko zavarovanje, obdavčen, če gre za vplačila pokojninskemu skladu ali zavarovatelju, ki ima sedež v tujini. Ta določba postavlja delavce in samozaposlene, ki se želijo preseliti v drugo državo članico in ki želijo ob tej priložnosti prenesti navedene glavnice in odkupne vrednosti, v manj ugoden položaj.
   Prosti pretok kapitala
   Končno obravnavane določbe prav tako pomenijo ovire za prosti pretok kapitala, ki so v nasprotju s členom 56 Pogodbe ES in členom 40 Pogodbe EGP.
   Dejansko je treba prenose zaradi izvršitve zavarovalnih pogodb šteti za pretok kapitala in dejstvo, da so davčne olajšave za vplačila premij s strani delodajalcev in osebna vplačila premij omejene na premije, vplačane pri zavarovateljih, ki imajo sedeže v Belgiji, pomeni diskriminatorno omejitev za prost pretok kapitala.
   Poleg tega je v nasprotju s prostim pretokom kapitala določba, ki predvideva, da je prenos glavnice ali odkupnih vrednosti, nastalih z vplačili premij s strani delodajalcev ali z osebnimi vplačili premij v dodatno pokojninsko zavarovanje, obdavčen, če gre za vplačila premij v pokojninske sklade ali zavarovatelje, ki imajo sedežem v tujini, medtem ko le-ta ni obdavčen, če gre za zavarovatelja, ki ima sedež v Belgiji.

      (1)  Direktiva Sveta 92/96/EGS z dne 10. novembra 1992 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o neposrednem življenjskem zavarovanju, ki spreminja Direktivi 79/267/EGS in 90/619/EGS (tretja direktiva o življenjskem zavarovanju), UL L 360, 9.12.1992, str. 1.

      (2)  Direktiva 2002/83/ES Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 5. novembra 2002 o življenjskem zavarovanju, UL L 345, 19.12.2002, str. 1.


title: Zadeva T-485/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 2. februarja 2016 – Bon Net/UUNT – Aldi (Bon Appétit!) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti Bon Appétit! — Prejšnji figurativni nacionalni znamki Бон Аnemú in Bon Apetí — Neobstoj verjetnosti zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               14.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 98/39

         Sodba Splošnega sodišča z dne 2. februarja 2016 – Bon Net/UUNT – Aldi (Bon Appétit!)
   (Zadeva T-485/14) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti Bon Appétit! - Prejšnji figurativni nacionalni znamki Бон Аnemú in Bon Apetí - Neobstoj verjetnosti zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2016/C 098/50)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Bon Net OOD (Sofija, Bolgarija) (zastopnica: A. Ivanova, odvetnica)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: S. Hanne in D. Walicka, agenta)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Nemčija) (zastopniki: L. Kolks, C. Fürsen, N. Lützenrath in U. Rademacher, odvetniki)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 14. aprila 2014 (zadeva R 1199/2013-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Bon Net OOD in Aldi GmbH & Co. KG.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Bon Net OOD se naloži plačilo lastnih stroškov in stroškov, ki sta jih priglasila Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) in družba Aldi GmbH & Co. KG.

      (1)  UL C 261, 11.8.2014.


title: Zadeva T-511/11: Sklep Splošnega sodišča z dne 2. aprila 2014 – Francija proti Komisiji (Državne pomoči — Dejavnosti Interbev — Financiranje iz prostovoljnih prispevkov, ki so postali obvezni — Sklep, s katerim je bila shema pomoči razglašena za združljivo z notranjim trgom — Preklic sklepa — Ustavitev postopka)

text:
               16.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 184/27

         Sklep Splošnega sodišča z dne 2. aprila 2014 – Francija proti Komisiji
   (Zadeva T-511/11) (1)

   ((Državne pomoči - Dejavnosti Interbev - Financiranje iz prostovoljnih prispevkov, ki so postali obvezni - Sklep, s katerim je bila shema pomoči razglašena za združljivo z notranjim trgom - Preklic sklepa - Ustavitev postopka))
   2014/C 184/47
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Francoska republika (zastopniki: sprva E. Belliard, G. de Bergues, J. Rossi in J. Gstalter, nato E. Belliard, G. de Bergues, D. Colas in J. Bousin, zastopniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: B. Stromsky, C. Urraca Caviedes in S. Thomas, nato B. Stromsky in C. Urraca Caviedes, zastopniki)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije z dne 13. julija 2011 o prispevkih v korist združenja Interbev (2012/131/EU) (UL L 59, str. 14).

      Izrek

               1.

               Postopek se ustavi.

               2.

               Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 340, 19.11.2011.


title: Zadeva C-151/16: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 13. julija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – „Vakarų Baltijos laivų statykla“ UAB/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos (Predhodno odločanje — Direktiva 2003/96/ES — Obdavčitev energentov in električne energije — Člen 14(1)(c) — Oprostitev za energente, ki se uporabljajo kot gorivo za plovbo po vodah Evropske unije in za proizvodnjo električne energije na plovilih — Gorivo, ki ga ladja uporablja za plovbo iz kraja, kjer je bila zgrajena, v pristanišče v drugi državi članici, zato da bo tam prevzela prvi komercialni tovor)

text:
               4.9.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 293/8

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 13. julija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – „Vakarų Baltijos laivų statykla“ UAB/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Zadeva C-151/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Direktiva 2003/96/ES - Obdavčitev energentov in električne energije - Člen 14(1)(c) - Oprostitev za energente, ki se uporabljajo kot gorivo za plovbo po vodah Evropske unije in za proizvodnjo električne energije na plovilih - Gorivo, ki ga ladja uporablja za plovbo iz kraja, kjer je bila zgrajena, v pristanišče v drugi državi članici, zato da bo tam prevzela prvi komercialni tovor))
   (2017/C 293/10)
   Jezik postopka: litvanščina

      Predložitveno sodišče

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica:„Vakarų Baltijos laivų statykla“ UAB

      Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Izrek

               1.

               Člen 14(1)(c) Direktive Sveta 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije je treba razlagati tako, da se oprostitev iz te določbe uporabi za gorivo, ki se uporablja za plovbo ladje brez tovora iz pristanišča ene države članice – v obravnavanem primeru tistega, v katerem je bila ta ladja zgrajena – v pristanišče druge države članice, zato da bi ta ladja tam prevzela blago, ki ga bo nato treba prepeljati v pristanišče tretje države članice.

               2.

               Člen 14(1)(c) Direktive 2003/96 je treba razlagati tako, da nasprotuje ureditvi države članice, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki izključuje uporabo oprostitve iz te določbe, ker je bila oskrba ladje z energenti izvršena, ne da bi bile spoštovane formalne zahteve, ki so določene s to ureditvijo, čeprav je ta oskrba v skladu z vsemi pogoji uporabe, ki so določeni v navedeni določbi.

      (1)  UL C 191, 30.5.2016.


title: Zadeva T-165/07: Tožba, vložena 8. maja 2007 – Red Bull proti UUNT – Grupo Osborne (TORO)

text:
               7.7.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/39

         Tožba, vložena 8. maja 2007 – Red Bull proti UUNT – Grupo Osborne (TORO)
   (Zadeva T-165/07)
   (2007/C 155/70)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Avstrija) (zastopniki: H. O'Neill, solicitor, V. von Bomhard in A. Renck, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Grupo Osborne SA (El Puerto de Santa Maria, Španija)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 20. februarja 2007 v zadevi št. R 147/2005-4 naj se razveljavi; in

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Grupo Osborne SA.

      Zadevna znamka Skupnosti: Figurativna znamka „TORO“ za proizvode in storitve iz razredov 32, 33 in 42 – prijava št. 1 500 917.

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Tožeča stranka.

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Nacionalni besedni znamki „TORO ROSSO“ in „TORO ROJO“ za proizvode iz razreda 32 ter nacionalne, mednarodne in skupnostne besedne in figurativne znamke, ki samostojno ali skupaj z drugimi besedami vsebujejo besedo „BULL“ za proizvode in storitve iz razredov 32, 33 in 42.

      Odločba oddelka za ugovore: Ugovoru se ugodi za vse sporne proizvode in storitve, razen za „nudenje začasne nastanitve“.

      Odločba odbora za pritožbe: Razveljavitev odločbe oddelka za ugovore v delu, v katerem je bilo z njo ugovoru ugodeno za „piva“ (razred 32), „alkoholne pijače, razen vina in piva“ (razred 33) in „nudenje hrane in pijače, vključno z bari, snack bari, restavracijami, kavarnami, krčmami, kantinami in vinotekami“ (razred 42); registracija znamke Skupnosti se za te proizvode in storitve lahko nadaljuje.

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena73, drugi stavek, Uredbe Sveta št. 40/94 (1), ker odbor za pritožbe ni jasno obrazložil svoje odločbe s tem, da ni popolnoma opredelil gradiva, ki so ga predložile stranke.
   Nadalje, kršitev člena 8(1)(b) uredbe, ker odbor za pritožbe, kljub pojmovni identičnosti nasprotujočih si znamk in ugledu prejšnjih znamk, ugleda slednjih ni upošteval.
   Nazadnje, kršitev člena 8(5) uredbe, ker je odbor za pritožbe uporabil domnevo, da morajo biti nasprotujoče si znamke toliko podobne, da bi povzročile zmedo, medtem ko tožeča stranka trdi, da zadostuje, če potrošnik znamki medsebojno povezuje.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL 1994, L 11, str.1).


title: Zadeva C-467/15 P: Pritožba, ki jo je vložila Evropska komisija 3. septembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 24. junija 2015 v zadevi T-527/13, Italija/Komisija

text:
               7.12.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 406/14

         Pritožba, ki jo je vložila Evropska komisija 3. septembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 24. junija 2015 v zadevi T-527/13, Italija/Komisija
   (Zadeva C-467/15 P)
   (2015/C 406/15)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Pritožnica: Evropska komisija (zastopnika: V. Di Bucci in P. Němečková, agenta)

      Druga stranka v postopku: Italijanska republika

      Predloga

   Evropska komisija Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 24. junija 2015, ki je bila Komisiji vročena istega dne, v zadevi T-527/13, Italijanska republika/Komisija;

               —

               zavrne tožbo, vloženo na prvi stopnji, in Italijanski republiki naloži plačilo stroškov obeh postopkov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Splošno sodišče naj bi nezakonito ponovno razlagalo in prekvalificiralo drugi tožbeni razlog, navajan na prvi stopnji. Tako naj bi kršilo načelo dispozitivnosti in prepoved, da se po uradni dolžnosti preizkusi razlog, ki zadeva materialno zakonitost odločbe in ki ga tožeča stranka ni pravočasno navajala v tožbi.

               2.

               Splošno sodišče naj bi kršilo člen 108 PDEU in člen 1 Uredbe (ES) Sveta št. 659/1999 (1) v zvezi s pojmoma nova pomoč in obstoječa pomoč. Zlasti naj bi napačno ugotovilo, da se pomoč lahko šteje za obstoječo, kljub kršitvi pogoja, ki je bil naložen z odločbo s katero je bila ta pomoč razglašena za združljivo. Tako naj bi Splošno sodišče kršilo ustaljeno sodno prakso v skladu s katero zgolj kršitev takih pogojev pomeni obstoj nove pomoči in, razen če ni novih dejstev, ki bi nalagala drugačno presojo, utemeljuje izdajo nove odločbe o nezdružljivosti pomoči.
               Poleg tega naj bi Splošno sodišče, potem ko je pravilno zavrnilo ugovore glede domnevne neobrazložitve, zašlo v protislovje s tem, da je Komisiji očitalo, da ni dokazala, da bi kršitev tega pogoja vplivala na bistvo sheme, ki jo je odobril Svet, in je na tej podlagi napačno ugotovilo da lahko razglasi delno ničnost odločbe zaradi napačne uporabe prava.
               Splošno sodišče naj glede Sveta in Komisije ne bi ustrezno upoštevalo institucionalnega ravnovesja, ki je določeno v členu 108 PDEU. Kadar Svet s soglasno odločitvijo uporabi pooblastilo, da pomoč izjemoma razglasi za združljivo s skupnim trgom, a to razglasitev pogoji s spoštovanjem pogojev, ki jih določi, naj Komisija namreč ne bi bila pristojna za ugotavljanje ali so ti pogoji dejansko bistveni oziroma, nasprotno, ali njihova kršitev lahko ostane nesankcionirana.

               3.

               Splošno sodišče naj bi kršilo člen 108 PDEU in člene 4, 6, 7, 14 in 16 Uredbe št. 659/1999 kar zadeva postopke, ki se uporabljajo za nove pomoči in zlorabljene pomoči.
               Splošno sodišče naj bi, potem ko je priznalo, da nespoštovanje pogojev, ki so bili naloženi ob odobritvi pomoči, s strani države članice, pomeni zlorabo take pomoči, izključilo upoštevnost določb glede postopka preiskave zlorabljenih pomoči pri tem pa se je oprlo na dejstvo, da Komisija svoje odločbe ni oprla na te pomoči in na preudarek, da se pojma nove pomoči in zlorabljene pomoči medsebojno izključujeta. Vendar pa naj bi bile določbe glede zlorabljenih pomoči, kolikor je to v tej zadevi upoštevno, enake določbam glede novih pomoči. Splošno sodišče naj bi torej napačno uporabilo pravo s tem, da je odločbo razglasilo za delno nično zaradi napake pri kvalifikaciji pomoči, ki ni imela pravnih posledic.

      (1)  Uredba Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 339).


title: Zadeva C-513/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 25. septembra 2015 vložilo Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) v upravnem postopku za presojo zakonitosti med Agrodetalė UAB in Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerija

text:
               14.12.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 414/20

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 25. septembra 2015 vložilo Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) v upravnem postopku za presojo zakonitosti med Agrodetalė UAB in Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerija
   (Zadeva C-513/15)
   (2015/C 414/25)
   Jezik postopka: litovščina

      Predložitveno sodišče

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Zainteresirani stranki: Agrodetalė UAB, Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerija

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali se določbe Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2003/37/ES (1) z dne 26. maja 2003 o homologaciji kmetijskih in gozdarskih traktorjev, njihovih priklopnikov in zamenljivih vlečenih strojev ter njihovih sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot in o razveljavitvi Direktive 74/150/EGS uporabljajo za dobavo na trg EU rabljenih vozil ali vozil iz druge roke, ki so bila proizvedena zunaj Evropske unije, oziroma ali države članice lahko uredijo registracijo takih vozil v državi članici s posebnimi nacionalnimi pravili in naložijo zahteve, ki se uporabljajo za tako registracijo (na primer obveznost skladnosti z zahtevami Direktive 2003/37/ES)?

               2.

               Ali je mogoče člen 23(1)(b) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2003/37/ES z dne 26. maja 2003 o homologaciji kmetijskih in gozdarskih traktorjev, njihovih priklopnikov in zamenljivih vlečenih strojev ter njihovih sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot in o razveljavitvi Direktive 74/150/EGS v povezavi z njenim členom 2(q) razlagati tako, da določa, da se določbe Direktive uporabljajo za stroje iz kategorij T1, T2 in T3, ki so bili proizvedeni po 1. juliju 2009?

      (1)  UL L 171, str. 1.


title: Zadeva T-430/03: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 20. decembra 2007 – Dascalu proti Komisiji ( Javni uslužbenci – Uradniki – Vmesna sodba – Ustavitev postopka )

text:
               8.3.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 64/38

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 20. decembra 2007 – Dascalu proti Komisiji
   (Zadeva T-430/03) (1)

   („Javni uslužbenci - Uradniki - Vmesna sodba - Ustavitev postopka“)
   (2008/C 64/61)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Iosif Dascalu (Kraainem, Belgija) (zastopnik: N. Lhoëst, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: sprva C. Berardis-Kayser in L. Lozano Palacios, nato C. Berardis-Kayser in H. Krämer, zastopniki)
   Predmet
   Po eni strani zahteva za razglasitev ničnosti odločb Komisije z dne 23. decembra 2002 in 14. aprila 2003 o spremembi razvrstitve tožeče stranke v naziv, ker jo na dan njenega imenovanja razvrščata v naziv A6, prvi plačilni razred, ker določata, da imata finančne posledice od 5. oktobra 1995, in ker kariere nista obnovili v ustrezen naziv tožeče stranke oziroma zahteva za razglasitev ničnosti odločb o zavrnitvi pritožb tožeče stranke in po drugi strani zahteva za povračilo škode, ki je domnevno nastala zaradi teh odločb.
   Izrek

               1)

               Postopek se ustavi.

               2)

               Komisija nosi vse stroške.

      (1)  UL C 47, 21.2.2004.


title: Zadeva T-199/07: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 23. septembra 2008 – Cementownia Odra proti Komisiji ( Ničnostna tožba – Direktiva 2003/87/ES – Sistem trgovanja s pravicami do emisije toplogrednih plinov – Nacionalni načrt razdelitve pravic do emisije toplogrednih plinov za Poljsko za obdobje od 2008 do 2012 – Odločitev Komisije,da ne bo ugovarjala glede nekaterih pogojev – Pristojnost držav članic pri posamični razdelitvi pravic do emisije – Neobstoj neposredne razdelitve – Nedopustnost )

text:
               22.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/38

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 23. septembra 2008 – Cementownia „Odra“ proti Komisiji
   (Zadeva T-199/07) (1)

   („Ničnostna tožba - Direktiva 2003/87/ES - Sistem trgovanja s pravicami do emisije toplogrednih plinov - Nacionalni načrt razdelitve pravic do emisije toplogrednih plinov za Poljsko za obdobje od 2008 do 2012 - Odločitev Komisije,da ne bo ugovarjala glede nekaterih pogojev - Pristojnost držav članic pri posamični razdelitvi pravic do emisije - Neobstoj neposredne razdelitve - Nedopustnost“)
   (2008/C 301/65)
   Jezik postopka: poljščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Cementownia „Odra“ S.A. (Opole, Poljska) (zastopnika: P. K. Rosiak in F. Puel, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: U. Wölker in K. Herrmann, zastopnika)
   Predmet
   Zahteva za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2007) 1295 konč. z dne 26. marca 2007, glede nacionalnega načrta razdelitve pravic do emisije toplogrednih plinov, ki ga je Poljska predložila za obdobje od 2008 do 2012 v skladu z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2003/87/ES z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES (UL L 275, str. 32).
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2)

               Cementownia „Odra“ S.A. nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Komisija.

      (1)  UL C 170, 21.7.2007.


title: Zadeva T-288/08: Sodba Splošnega sodišča z dne 15. marca 2012 – Cadila Healthcare proti UUNT – Novartis (ZYDUS) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti ZYDUS — Prejšnja besedna znamka Skupnosti ZIMBUS — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Podobnost proizvodov — Podobnost znakov — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))

text:
               28.4.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 126/11

         Sodba Splošnega sodišča z dne 15. marca 2012 – Cadila Healthcare proti UUNT – Novartis (ZYDUS)
   (Zadeva T-288/08) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti ZYDUS - Prejšnja besedna znamka Skupnosti ZIMBUS - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Podobnost proizvodov - Podobnost znakov - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   2012/C 126/22
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Cadila Healthcare Ltd (Ahmedabad, Indija) (zastopniki: S. Bailey, F. Potin in A. Juaristi, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Novartis AG (Bâle, Švica) (zastopnik: N. Hebeis, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 7. maja 2008 (zadeva R 1092/2007-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Novartis AG in Cadila Healthcare Ltd.

      Izrek

               1.

               Predlog za ustavitev postopka se zavrne.

               2.

               Tožba se zavrne.

               3.

               Družbi Cadila Healthcare Ltd se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 247, 27.9.2008.


title: Zadeva C-473/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 25. oktobra 2007 – Association nationale pour la protection des eaux et des rivières – TOS, Association OABA proti Ministère de l'écologie du développement et de l'aménagement durables – Intervenient: Association France Nature Environnement

text:
               26.1.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/22

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 25. oktobra 2007 – Association nationale pour la protection des eaux et des rivières – TOS, Association OABA proti Ministère de l'écologie du développement et de l'aménagement durables – Intervenient: Association France Nature Environnement
   (Zadeva C-473/07)
   (2008/C 22/42)
   Jezik postopka: francoščina
   Predložitveno sodišče
   Conseil d'État
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Association nationale pour la protection des eaux et des rivières – TOS, Association OABA

      Tožena stranka: Ministère de l'écologie du développement et de l'aménagement durables
   Vprašanji za predhodno odločanje
   Ali je treba točko 6.6(a) Priloge I k Direktivi Sveta 96/61/ES z dne 24. septembra 1996 (1), v kateri so navedeni obrati za intenzivno rejo perutnine z več kot 40 000 mesti razlagati, kot da:

               1)

               v področje uporabe vključuje prepelice, jerebice in golobe,

               2)

               v primeru pritrdilnega odgovora, dopušča sprejetje določbe, ki predpisuje izračun pragov za izdajo dovoljenj po sistemu „živali-ekvivalentov“, v katerem je število živali na mesto ponderirano glede na vrsto zaradi upoštevanja vsebnosti dušika v iztrebkih različnih vrst?

      (1)  Direktiva Sveta 96/61/ES z dne 24. septembra 1996 o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja (UL L 257, str. 26).


title: Zadeva T-139/08: Tožba, vložena 11. aprila 2008 – Loufrani proti UUNT (half-smiley)

text:
               7.6.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 142/34

         Tožba, vložena 11. aprila 2008 – Loufrani proti UUNT (half-smiley)
   (Zadeva T-139/08)
   (2008/C 142/62)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Franklin Loufrani (London, Združeno kraljestvo) (zastopnik: A. Deutsch, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               odločba četrtega odbora za pritožbe z dne 7. februarja 2008 v zadevi R 0958/2007-4) naj se razveljavi; in

               —

               UUNT naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka „half-smiley“ za proizvode iz razredov 14, 18 in 25 – prijava št. 893 580.

      Odločba preizkuševalca: zavrnitev prijave za vse proizvode.

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe.

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 7(1)(b) Uredbe Sveta št. 40/94, saj znamka vsebuje minimalno stopnjo razlikovalnega učinka, ki je potrebna za njeno registracijo.


title: Zadeva C-208/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 30. aprila 2012 vložilo Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgija) – Essent Belgium NV proti Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)

text:
               28.7.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 227/11

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 30. aprila 2012 vložilo Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgija) – Essent Belgium NV proti Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)
   (Zadeva C-208/12)
   2012/C 227/16
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Stranke v postopku v glavni stvari

   Tožeča stranka: Essent Belgium NV
   Tožena stranka: Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)
   Druga udeleženca:

               Vlaamse Gewest

               Vlaamse Gemeenschap

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je nacionalna ureditev, kakršna je tista iz flamskega dekreta z dne 17. julija 2000 o organizaciji trga z električno energijo – ki je bil nadomeščen z odlokom flamske vlade z dne 5. marca 2004, kakor je bil spremenjen z odlokom flamske vlade z dne 25. februarja 2005 o spodbujanju proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov energije in odlokom flamske vlade z dne 8. julija 2005 o spremembi odloka flamske vlade z dne 5. marca 2004 o spodbujanju proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov energije in odloka flamske vlade z dne 29. marca 2002 o obveznostih javne službe za spodbujanje racionalne rabe energije – v skladu s katero

                           —

                           morajo dobavitelji, ki električno energijo dobavljajo končnim potrošnikom, ki so priključeni na distribucijski ali prenosni sistem, regulativnemu organu letno predložiti določeno število zelenih certifikatov (člen 23 zgoraj navedenega dekreta),

                           —

                           flamski regulativni organ za trg z električno energijo in plinom (VREG) dobaviteljem, ki električno energijo dobavljajo končnim potrošnikom, ki so priključeni na distribucijski ali prenosni sistem, naloži upravno globo, če ti dobavitelji niso predložili zadostnega števila zelenih certifikatov za izpolnitev kvotne obveznosti, ki jim je bila naložena v zvezi s takimi certifikati (člen 37(2) zgoraj navedenega dekreta),

                           —

                           je izrecno določeno, da je pod določenimi pogoji mogoče priznati potrdila o izvoru iz drugih držav, da se izpolni obveznost predložitve certifikatov (člen 15c(2) odloka flamske vlade z dne 5. marca 2004 v različici, ki se uporablja za to zadevo),

                           —

                           regulativni organ ne more ali noče upoštevati potrdil o izvoru z Norveške, ker ni izvedbenih ukrepov flamske vlade, ki je priznala enakost ali enakovrednost teh certifikatov (člen 25 zgoraj navedenega dekreta in člen 15c(2) odloka z dne 5. marca 2004), pri čemer regulativni organ v konkretnem primeru ni preveril enakosti ali enakovrednosti,

                           —

                           so bili v celotnem obdobju veljavnosti dekreta z dne 17. julija 2000 pri preverjanju izpolnjevanja kvotne obveznosti dejansko upoštevani le certifikati za zeleno električno energijo, proizvedeno v regiji Flamski, po drugi strani pa dobavitelji, ki električno energijo dobavljajo končnim potrošnikom, ki so priključeni na distribucijski ali prenosni sistem, niso imeli nobene možnosti dokazati, da so predložena potrdila o izvoru iz drugih držav članic Evropske unije izpolnjevala pogoj o obstoju enakih ali enakovrednih dokazil o izdaji takšnih certifikatov,

                     skladna s členoma 11 in/ali 13 Sporazuma EGP?

               2.

               Ali je nacionalna ureditev v smislu prvega vprašanja skladna s členom 5 tedaj veljavne evropske Direktive 2001/77/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. septembra 2001 o spodbujanju proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov energije na notranjem trgu z električno energijo (če se upošteva za EGP)?

               3.

               Ali je nacionalna ureditev v smislu prvega vprašanja skladna z načelom enakega obravnavanja in prepovedjo diskriminacije, ki sta med drugim določena v členu 4 Sporazuma o EGP in členu 3 tedaj veljavne Direktive 2003/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija [2003] o skupnih pravilih za notranji trg z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 96/92/ES (2) (če se upošteva za EGP)?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 12, zvezek 2, str. 121.

      (2)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 12, zvezek 2, str. 211.


title: Zadeva C-398/07: Pritožba, ki jo je 28. avgusta 2007 Waterford Wedgwood plc vložila zoper sodbo Sodišča prve stopnje, razglašeno 12. junija 2007 v zadevi T-105/05, Assembled Investments (Proprietary) Ltd proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

text:
               24.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 283/12

         Pritožba, ki jo je 28. avgusta 2007 Waterford Wedgwood plc vložila zoper sodbo Sodišča prve stopnje, razglašeno 12. junija 2007 v zadevi T-105/05, Assembled Investments (Proprietary) Ltd proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)
   (Zadeva C-398/07)
   (2007/C 283/20)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Pritožnica: Waterford Wedgwood plc (zastopnik: J. Pagenberg, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)
   Predlogi pritožnice:
   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               Razveljavi sodbo Sodišča prve stopnje z dne 12. junija 2007 v zadevi T-105/05;

               —

               zadevo vrne Sodišču prve stopnje;

               —

               UUNT in Assembled Investments naloži plačilo stroškov postopka pred Sodiščem.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožnica trdi, da je Sodišče prve stopnje kršilo člen 8(1)(b) Uredbe o znamki Skupnosti (1), ker je pri ugotovitvi, da si proizvodi v koliziji niso podobni, uporabilo napačno pravno merilo.
   Nadalje tožeča stranka trdi, da je v točki 34 sodbe Sodišče prve stopnje kršilo člen 8(1)(b) Uredbe o znamki Skupnosti, ko je v nasprotju z Odborom za pritožbe, brez podanih dokazov ugotovilo, da potrošniki spornih proizvodov ne bi šteli za podobne, kar zato temelji na izkrivljanju dejstev.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1994 o znamki Skupnosti (UL L 11, str. 1).


title: Zadeva C-48/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Okresný súd Dunajská Streda (Slovaška) 27. januarja 2016 – ERGO Poisťovňa, a. s./Alžbeta Barlíková

text:
               18.4.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 136/14

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Okresný súd Dunajská Streda (Slovaška) 27. januarja 2016 – ERGO Poisťovňa, a. s./Alžbeta Barlíková
   (Zadeva C-48/16)
   (2016/C 136/19)
   Jezik postopka: slovaščina

      Predložitveno sodišče

   Okresný súd Dunajská Streda

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: ERGO Poisťovňa, a. s.

      Tožena stranka: Alžbeta Barlíková

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba izraz, pogodba med tretjim in naročiteljem ne bo izpolnjena‘ iz člena 11 Direktive Sveta z dne 18. decembra 1986 (1) o usklajevanju zakonodaje držav članic o samozaposlenih trgovskih zastopnikih (86/653/EGS) (v nadaljevanju: Direktiva 86/653) razlagati tako, da pomeni:

                           (a)

                           popolno neizpolnitev pogodbe, torej primer, ko niti naročitelj niti tretji niti delno ne zagotavljata storitev, določenih v pogodbi, ali

                           (b)

                           tudi delno neizpolnitev pogodbe, torej na primer, če ni bil dosežen določen promet ali morebiti pogodba ni bila izpolnjena za predvideno časovno obdobje?

               2.

               Če je pravilna razlaga iz točke (b) prvega vprašanja, ali je treba člen 11(2) Direktive 86/653 razlagati tako, da ne pomeni odstopanja na škodo navedenega zastopnika določba iz pogodbe o trgovskem zastopanju, v skladu s katero mora zastopnik vrniti sorazmerni delež svoje provizije, če pogodba med naročiteljem in tretjim ni izpolnjena v predvidenem obsegu, zlasti v obsegu, določenem s pogodbo o trgovskem zastopanju?

               3.

               Ali je treba v primeru, kakršen je obravnavan v postopku v glavni stvari, za presojo, ali, ni kriv naročitelj‘ v smislu člena 11(1), druga alinea, Direktive 86/653 preučiti:

                           (a)

                           samo pravne okoliščine, zaradi katerih je neposredno prenehala veljati pogodba (na primer, če je pogodba prenehala veljati, ker tretji ni izpolnjeval iz nje izhajajočih obveznosti),

                           (b)

                           ali je treba tudi preučiti, ali niso take pravne okoliščine nastale zaradi ravnanja naročitelja v pravnih razmerjih z navedenim tretjim, zaradi katerega je ta tretji izgubil zaupanje v naročitelja in posledično kršil obveznost, izhajajočo iz pogodbe, sklenjene z naročiteljem?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 1, str. 177.


title: Zadeva T-746/15: Sklep Splošnega sodišča z dne 9. novembra 2016 – Biofa/Komisija (Ničnostna tožba — Fitofarmacevtska sredstva — Izvedbena uredba (EU) 2015/2069 — Odobritev osnovne snovi natrijev hidrogenkarbonat — Neobstoj neposrednega nanašanja — Nedopustnost)

text:
               9.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/37

         Sklep Splošnega sodišča z dne 9. novembra 2016 – Biofa/Komisija
   (Zadeva T-746/15) (1)

   ((Ničnostna tožba - Fitofarmacevtska sredstva - Izvedbena uredba (EU) 2015/2069 - Odobritev osnovne snovi natrijev hidrogenkarbonat - Neobstoj neposrednega nanašanja - Nedopustnost))
   (2017/C 006/46)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Biofa AG (Münsingen, Nemčija) (zastopnika: sprva C. Stallberg in S. Knoblich, nato C. Stallberg, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: P. Ondrůšek, G. von Rintelen in F. Moro, agenti)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2015/2069 z dne 17. novembra 2015 o odobritvi osnovne snovi natrijev hidrogenkarbonat v skladu z Uredbo (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet ter o spremembi Priloge k Izvedbeni uredbi (EU) št. 540/2011 (UL 2015, L 301, str. 42).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže.

               2.

               Postopek v zvezi s predlogom Kraljevine Danske za intervencijo se ustavi.

               3.

               Biofa AG se naloži plačilo stroškov, vključno s stroški postopka za izdajo začasne odredbe.

               4.

               Kraljevina Danska nosi svoje stroške v zvezi s predlogom za intervencijo.

      (1)  UL C 59, 15.2.2016.


title: Zadeva C-277/10: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 9. februarja 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Handelsgericht Wien – Avstrija) – Martin Luksan proti Petrusu van der Letu (Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Približevanje zakonodaj — Intelektualna lastnina — Avtorska pravica in sorodne pravice — Direktive 93/83/EGS, 2001/29/ES, 2006/115/ES in 2006/116/ES — Pogodbena delitev pravic izkoriščanja kinematografskega dela med glavnim režiserjem in producentom dela — Nacionalna ureditev, v skladu s katero ima po samem zakonu vse te pravice izključno producent filma — Možnost odstopanja od tega pravila z dogovorom med strankama — Posledična pravica do nadomestila)

text:
               17.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 80/4

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 9. februarja 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Handelsgericht Wien – Avstrija) – Martin Luksan proti Petrusu van der Letu
   (Zadeva C-277/10) (1)

   (Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Približevanje zakonodaj - Intelektualna lastnina - Avtorska pravica in sorodne pravice - Direktive 93/83/EGS, 2001/29/ES, 2006/115/ES in 2006/116/ES - Pogodbena delitev pravic izkoriščanja kinematografskega dela med glavnim režiserjem in producentom dela - Nacionalna ureditev, v skladu s katero ima po samem zakonu vse te pravice izključno producent filma - Možnost odstopanja od tega pravila z dogovorom med strankama - Posledična pravica do nadomestila)
   2012/C 80/05
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Handelsgericht Wien

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Martin Luksan

      Tožena stranka: Petrus van der Let

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Handelsgericht Wien – Razlaga členov 2(2), (5) in (6) in 4 Direktive Sveta 92/100/EGS z dne 19. novembra 1992 o pravici dajanja v najem in pravici posojanja ter o določenih pravicah, sorodnih avtorski, na področju intelektualne lastnine (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 120), členov 1(5) in 2 Direktive Sveta 93/83/EGS z dne 27. septembra 1993 o uskladitvi določenih pravil o avtorski in sorodnih pravicah v zvezi s satelitskim radiodifuznim oddajanjem in kabelsko retransmisijo (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 134), členov 2, 3 in 5(2)(b) Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 230), in člena 2(1) Direktive 2006/116/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o trajanju varstva avtorske pravice in določenih sorodnih pravic (UL L 372, str. 12) – Pogodbena delitev pravic izkoriščanja kinematografskega dela med avtorjem in producentom dela – Nacionalna ureditev, v skladu s katero ima vse te pravice producent

      Izrek

               1.

               Določbe členov 1 in 2 Direktive Sveta 93/83/EGS z dne 27. septembra 1993 o uskladitvi določenih pravil o avtorski in sorodnih pravicah v zvezi s satelitskim radiodifuznim oddajanjem in kabelsko retransmisijo ter člena 2 in 3 Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi v povezavi s členoma 2 in 3 Direktive 2006/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o pravici dajanja v najem in pravici posojanja ter o določenih pravicah, sorodnih avtorski pravici, na področju intelektualne lastnine in s členom 2 Direktive 2006/116/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o trajanju varstva avtorske pravice in določenih sorodnih pravic je treba razlagati tako, da pravice izkoriščanja kinematografskega dela, kot so te v postopku v glavni stvari (pravica reproduciranja, pravica radiodifuznega oddajanja po satelitu in druge pravice priobčitve javnosti v obliki dajanja na voljo javnosti), po samem pravu, neposredno in originarno, pripadajo glavnemu režiserju. Zato je treba te določbe razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni zakonodaji, v kateri so zadevne pravice izkoriščanja po samem zakonu in izključno podeljene producentu zadevnega dela.

               2.

               Pravo Unije je treba razlagati tako, da državam članicam daje možnost, da določijo domnevo o prenosu pravic izkoriščanja kinematografskega dela, kot so te, na katere se nanaša postopek v glavni stvari (pravica radiodifuznega oddajanja po satelitu, pravica reproduciranja in druge pravice priobčitve javnosti v obliki dajanja na voljo javnosti), na producenta kinematografskega dela, če taka domneva ni neizpodbojna, tako da zaradi nje glavni režiser zadevnega dela glede tega ne bi mogel skleniti drugačnega dogovora.

               3.

               Pravo Unije je treba razlagati tako, da ima glavni režiser kot avtor kinematografskega dela po samem pravu, neposredno in originarno, pravico do pravičnega nadomestila iz naslova izjeme „privatnega razmnoževanja“, ki je določeno v členu 5(2)(b) Direktive 2001/29.

               4.

               Pravo Unije je treba razlagati tako, da državam članicam ne daje možnosti, da določijo domnevo prenosa pravice do pravičnega nadomestila, ki pripada glavnemu režiserju kinematografskega dela, na producenta zadevnega dela, ne glede na to, ali je ta domneva neizpodbojna ali je od nje mogoče odstopiti.

      (1)  UL C 246, 11.9.2010.


title: Zadeva T-280/06: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 11. septembra 2008 – Italija proti Komisiji

text:
               22.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/63

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 11. septembra 2008 – Italija proti Komisiji
   (Zadeva T-280/06) (1)

   (2008/C 301/116)

      Jezik postopka: italijanščina

   Predsednik drugega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 294, 2.12.2006.


title: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 28. septembra 2004 v zadevi T-216/03, Mario Paulo Tenreiro proti Komisiji Evropskih skupnosti (Uradniki — Gibljivost — Zavrnitev napredovanja — Preučitev primerjalnih odlik)

text:
               4.12.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 300/40

      SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 28. septembra 2004
   v zadevi T-216/03, Mario Paulo Tenreiro proti Komisiji Evropskih skupnosti (1)

   (Uradniki - Gibljivost - Zavrnitev napredovanja - Preučitev primerjalnih odlik)
   (2004/C 300/78)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi T-216/03, Mario Paulo Tenreiro, uradnik Komisije Evropskih Skupnosti, stanujoč v Kraainemu (Belgija), ki ga zastopa G. Vandersanden, avocat, proti Komisiji Evropskih skupnosti (zastopniki: A. Bordes in L. Lozano Palacios, z naslovom za vročanje v Luxembourgu), katere predmet je, v glavnem, zahteva za razglasitev ničnosti odločbe Komisije, objavljene 14. avgusta 2002, o pripravi seznama uradnikov, ki so napredovali v razred A4 v okviru poslovnega leta 2002, ker ta ne vsebuje imena tožeče stranke, je Sodišče prve stopnje (sodnik posameznik: M. Pirrung), sodni tajnik: D. Christensen, administratorka, dne 28. septembra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 200, 23.8.2003.


title: Zadeva T-443/04: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 11. septembra 2008 – Italija proti Komisiji

text:
               22.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/61

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 11. septembra 2008 – Italija proti Komisiji
   (Zadeva T-443/04) (1)

   (2008/C 301/103)

      Jezik postopka: italijanščina

   Predsednik drugega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 19, 22.1.2005.


title: Zadeva F-2/10 RENV: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 6. decembra 2013 – Marcuccio proti Komisiji

text:
               8.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 39/30

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 6. decembra 2013 – Marcuccio proti Komisiji
   (Zadeva F-2/10 RENV)
   2014/C 39/56
   Jezik postopka: italijanščina
   Predsednik prvega senata je odredil izbris zadeve.


title: Zadeva T-279/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 15. januarja 2014 – SICOM proti Komisiji (Arbitražna klavzula — Pomoč v hrani — Dobava olja oljne ogrščice Gvineji — Neizvršitev pogodbe — Zastaranje)

text:
               22.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 52/34

         Sodba Splošnega sodišča z dne 15. januarja 2014 – SICOM proti Komisiji
   (Zadeva T-279/12) (1)

   (Arbitražna klavzula - Pomoč v hrani - Dobava olja oljne ogrščice Gvineji - Neizvršitev pogodbe - Zastaranje)
   2014/C 52/63
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: SICOM Srl – Società industriale per il confezionamento degli olii meridionale (Cercola, Italija) (zastopnik: R. Manzi, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: S. Bartelt in F. Moro, zastopnika)

      Predmet

   Tožba, ki temelji na arbitražni klavzuli in s katero se predlaga, naj se Komisiji naloži, naj tožeči stranki plača znesek, ki ustreza sankcijam, naloženim zaradi nedobavljenih količin in zamud pri dobavi, in ki ga je Komisija odbila od končnega zneska, ki ga je plačala tožeči stranki za dobavo rafiniranega olja oljne ogrščice v korist Republike Gvineje v okviru programa pomoči v hrani, izvedenega v skladu z Uredbo Komisije (ES) št. 664/2001 z dne 2. aprila 2001 o dobavi rastlinskega olja za pomoč v hrani (UL L 93, str. 3).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2.

               Družbi SICOM Srl – Società industriale per il confezionamento degli olii meridionale se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 243, 11.8.2012.


title: Zadeva T-25/11: Tožba, vložena 17. januarja 2011 – Germans Boada proti UUNT (Forma de una cortadora de cerámica)

text:
               12.3.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 80/23

         Tožba, vložena 17. januarja 2011 – Germans Boada proti UUNT (Forma de una cortadora de cerámica)
   (Zadeva T-25/11)
   2011/C 80/45
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Germans Boada, SA (Rubí, Španija) (zastopnik: J. Carbonell Callicó, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlogi tožeče stranke

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 28. oktobra 2010 v zadevi R 771/2010-1 v skladu s členom 65(3) Uredbe št. 207/2009 o blagovni znamki Skupnosti (v nadaljevanju tudi: UZS) in zaradi kršitve načela enakosti ter člena 7(1) in (3) UZS spremeni in odobri registracijo tridimenzionalne znamke 7.317.911;

               —

               podredno in zgolj v primeru zavrnitve prvega predloga, razveljavi odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 28. oktobra 2010 v zadevi R 771/2010-1 zaradi kršitve členov 75 in 76 UZS;

               —

               toženi stranki v skladu s členom 87(2) UZS naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: Tridimenzionalna znamka, ki predstavlja orodje za rezanje ploščic, za proizvode iz razreda 8.

      Odločba preizkuševalca: Zavrnitev prijave za registracijo.

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe.

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (1), ker naj bi imela prijavljena znamka razlikovalni učinek, in kršitev člena 7(3) iste Uredbe, ker naj bi znamka pridobila razlikovalni učinek z uporabo. Kršitev načela enakosti in člena 14 Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, ker bi moral Urad upoštevati samo dejstva in dokaze, ki so jih stranke pravočasno predložile. Kršitev členov 75 in 76 Uredbe (ES) št. 207/2009, ker naj Urad ne bi upošteval dejstev in dokazov, ki jih je pravilno in pravočasno predložila tožeča stranka.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).


title: Zadeva C-130/12: Sklep predsednika Sodišča z dne 14. novembra 2012 – Evropska komisija proti Portugalski republiki

text:
               13.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 108/19

         Sklep predsednika Sodišča z dne 14. novembra 2012 – Evropska komisija proti Portugalski republiki
   (Zadeva C-130/12) (1)

   2013/C 108/46
   Jezik postopka: portugalščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 133, 5.5.2012.


title: Zadeva C-276/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Hannover (Nemčija) 18. maja 2017 – Michael Siegberg/TUIfly GmbH

text:
               24.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 239/34

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Hannover (Nemčija) 18. maja 2017 – Michael Siegberg/TUIfly GmbH
   (Zadeva C-276/17)
   (2017/C 239/42)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Amtsgericht Hannover

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Michael Siegberg

      Tožena stranka: TUIfly GmbH

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali odsotnost z dela pomembnega dela letalskega osebja dejanskega letalskega prevoznika, ki je potrebno za izvedbo leta, zaradi bolniškega staleža pomeni izredne razmere v smislu člena 5(3) Uredbe (ES) št. 261/2004 (1)? Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: kakšna mora biti stopnja odsotnosti z dela za domnevo obstoja takšnih razmer?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen: ali spontana odsotnost z dela pomembnega dela letalskega osebja dejanskega letalskega prevoznika, ki je potrebno za izvedbo leta, zaradi prekinitve dela, ki nima podlage v delovnem pravu in zakonodaji o kolektivnih pogodbah („nezakonita stavka“) pomeni izredne razmere v smislu člena 5(3) Uredbe (ES) št. 261/2004? Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen: kakšna mora biti stopnja odsotnosti z dela za domnevo obstoja takšnih razmer?

               3.

               Če je odgovor na prvo ali drugo vprašanje pritrdilen: ali so morale izredne razmere obstajati v času odpovedanega leta, ali pa ima dejanski letalski prevoznik na podlagi poslovnih razlogov pravico pripraviti nov program letov?

               4.

               Če je odgovor na prvo ali drugo vprašanje pritrdilen: ali se možnost izognitve nanaša na izredne razmere ali na posledice nastopa izrednih razmer?

      (1)  Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91; UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10


title: Zadeva T-29/09: Sklep Splošnega sodišča z dne 11. novembra 2010 – Easycamp proti UUNT – Oase Outdoors (EASYCAMP)

text:
               29.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/57

         Sklep Splošnega sodišča z dne 11. novembra 2010 – Easycamp proti UUNT – Oase Outdoors (EASYCAMP)
   (Zadeva T-29/09) (1)

   ()
   2011/C 30/102
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik šestega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 69, 21.3.2009.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 17. marca 2005 v zadevi C-170/03 (predlog za sprejem predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden): Staatssecretaris van Financiën proti J. H. M. Feronu (Uredba (EGS) št. 918/83 — Oprostitve carin — Pojma „osebna lastnina“ in „posest“ — Vozilo, ki ga osebi da na razpolago njen delodajalec)

text:
               28.5.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 132/7

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 17. marca 2005
   v zadevi C-170/03 (predlog za sprejem predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden): Staatssecretaris van Financiën proti J. H. M. Feronu (1)

   (Uredba (EGS) št. 918/83 - Oprostitve carin - Pojma „osebna lastnina“ in „posest“ - Vozilo, ki ga osebi da na razpolago njen delodajalec)
   (2005/C 132/13)
   Jezik postopka: nizozemščina
   V zadevi C-170/03, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, naslovljen na Sodišče z odločbo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) z dne 11. aprila 2003, ki je na Sodišče prispela dne 14. aprila 2003, v postopku Staatssecretaris van Financiën proti J. H. M. Feronu, je Sodišče (prvi senat), v sestavi P. Jann, predsednik senata, A. Rosas, K. Lenaerts, S. von Bahr (poročevalec) in K. Schiemann, sodniki, generalni pravobranilec: M. Poiares Maduro, sodni tajnik: M.-F. Contet, glavna administratorka, dne 17. marca 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:
   Turistično vozilo, kot je to, ki je obravnavano v postopku v glavni stvari, se šteje za osebno lastnino v smislu člena 1(2)(c) Uredbe Sveta (EGS) št. 918/83 z dne 28. marca 1983 o sistemu oprostitev carin v Skupnosti, ki je lahko oproščena carine na podlagi členov 2 in 3 te uredbe.

      (1)  UL C 146, 21.6.2003.


title: Zadeva T-522/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 18. junija 2013 – Otero González proti UUNT – Apli-Agipa (APLI-AGIPA) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti APLI AGIPA — Prejšnja nacionalna znamka AGIPA — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Primerjava proizvodov — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               3.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 225/73

         Sodba Splošnega sodišča z dne 18. junija 2013 – Otero González proti UUNT – Apli-Agipa (APLI-AGIPA)
   (Zadeva T-522/11) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti APLI AGIPA - Prejšnja nacionalna znamka AGIPA - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Primerjava proizvodov - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2013/C 225/160
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: José Luis Otero González (Barcelona, Španija) (zastopnik: S. Correa, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: V. Melgar, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Apli-Agipa SAS (Dormans, Francija) (zastopnik: E. Sugrañes Coca, odvetnik)

      Predmet

   Tožba za razveljavitev odločbe drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 13. julija 2011 (zadeva R 1454/2010-2), v zvezi s postopkom z ugovorom med Josém Luisom Otero Gonzálezom in družbo Apli-Agipa SAS.

      Izrek

               1.

               Odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 13. julija 2011 (zadeva R 1454/2010-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med Josém Luisom Otero Gonzálezom in družbo Apli Agipa SAS se razveljavi v delu, v katerem je bilo ugodeno pritožbi družbe Apli-Agipa in je bila tej družbi dovoljena registracija besedne znamke Skupnosti AGIPA za proizvode „fotografije, lepila za pisarniški material ali za gospodinjstvo, čopiči, pisalni stroji in pisarniški pribor (razen pohištva), material za učenje ali poučevanje (razen aparatov), zavijalni materiali iz umetnih snovi (ki jih ne obsegajo drugi razredi), tiskarske črke, klišeji“iz razreda 16 Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji proizvodov in storitev zaradi registracije znamk z dne 15. junija 1957, kakor je bil revidiran in spremenjen.

               2.

               V preostalem delu se tožba zavrne.

               3.

               UUNT se naloži plačilo lastnih stroškov in stroškov J. L. Otero Gonzáleza.

               4.

               Družba Apli-Agipa nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 13, 14.1.2012.


               24.2.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 58/12

         Tožba Kneževine Lihtenštajn proti Nadzornemu organu Efte, vložena dne 22. decembra 2010
   (Zadeva E-17/10)
   2011/C 58/06
   Kneževina Lihtenštajn, ki jo zastopa dr. Andrea Entner-Koch, zastopnica Kneževine Lihtenštajn, Enota za usklajevanje z EGP, Austrasse 79/Europark, 9490 Vaduz, Fürstentum Liechtenstein, je 22. decembra 2010 pri Sodišču Efte vložila tožbo proti Nadzornemu organu Efte.
   Kneževina Lihtenštajn Sodišču Efte predlaga, naj:

               1.

               razveljavi Odločbo Nadzornega organa Efte št. 416/10/COL z dne 3. novembra 2010 v zvezi z obdavčenjem investicijskih družb po lihtenštajnskem zakonu o davku,

               2.

               ali razglasi za nična člena 3 in 4 Odločbe Nadzornega organa št. 416/10/COL z dne 3. novembra 2010, kolikor odrejata vračilo pomoči iz člena 1 navedene odločbe,
               ter

               3.

               Nadzornemu organu Efte naloži plačilo stroškov postopka.

      Pravna podlaga in dejansko stanje ter navedeni tožbeni razlogi:

               —

               Odločba Nadzornega organa Efte št. 416/10/COL z dne 3. novembra 2010 določa, da davčne oprostitve za investicijske družbe, ki so bile razveljavljene z učinkom od 30. junija 2006, niso v skladu s členom 61(1) Sporazuma EGP.

               —

               Nadalje je Nadzorni organ Efte določil, da je domnevna pomoč nezakonita in se zato lahko izterja od investicijskih družb, ki so jo prejemale od 15. marca 1997 do datuma, ko so upravičenke zadnjič koristile ugodnosti od oprostitev pred njihovo razveljavitvijo leta 2006.

               —

               Nadzorni organ Efte je določil, da se izterjava izvrši takoj, v vsakem primeru pa do 3. marca 2011, ter v skladu s postopki nacionalne zakonodaje, če ti omogočajo takojšnjo in učinkovito izvršbo te odločbe.

               —

               Tožnik trdi, da zadevni davčni predpisi ne pomenijo državne pomoči v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP.

               —

               Tožnik trdi, da je Nadzorni organ Efte:

                           —

                           z uporabo člena 61(1) Sporazuma EGP za obdavčitev investicijskih družb po lihtenštajnskem davčnem zakonu in z odreditvijo povračila domnevno nezakonite pomoči od investicijskih družb od 15. marca 1997 dalje storil napako,

                           —

                           kršil splošna načela zakonodaje EGP, ko je naložil izterjavo domnevne nezakonite pomoči,

                           —

                           neustrezno utemeljil izpodbijane odločbe, kakor to zahteva člen 16 Sporazuma o Nadzornem organu in Sodišču.


title: Zadeva T-126/11 P: Sklep Splošnega sodišča z dne 8. marca 2012 – Marcuccio proti Komisiji ( „Pritožba — Javni uslužbenci — Uradniki — Socialna varnost — Povračilo stroškov zdravljenja — Akt, ki posega v položaj — Implicitna zavrnitev — Obveznost obrazložitve — Deloma očitno neutemeljena in deloma očitno nedopustna pritožba“ )

text:
               28.4.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 126/17

         Sklep Splošnega sodišča z dne 8. marca 2012 – Marcuccio proti Komisiji
   (Zadeva T-126/11 P) (1)

   (Pritožba - Javni uslužbenci - Uradniki - Socialna varnost - Povračilo stroškov zdravljenja - Akt, ki posega v položaj - Implicitna zavrnitev - Obveznost obrazložitve - Deloma očitno neutemeljena in deloma očitno nedopustna pritožba)
   2012/C 126/35
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Pritožnik: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastopnik: G. Cipressa, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopniki: J. Curall in C. Berardis Kayser, zastopnika, skupaj z de A. Dal Ferrom, odvetnikom)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča za uslužbence (sodnik posameznik) z dne 14. decembra 2010 v zadevi Marcuccio proti Komisiji (F-1/10, še neobjavljena v ZOdl.), s katero se predlaga delna razveljavitev te sodbe.

      Izrek

               1.

               Pritožba se deloma zavrže kot očitno nedopustna in deloma zavrne kot očitno brez pravne podlage.

               2.

               Nasprotna pritožba se deloma zavrže kot očitno nedopustna in deloma zavrne kot očitno brez pravne podlage.

               3.

               Luigi Marcuccio poleg svojih stroškov nosi stroške, ki jih je Evropska komisija priglasila v okviru pritožbenega postopka.

               4.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške v okviru postopka z nasprotno pritožbo.

      (1)  UL C 120, 16.4.2011.


title: Zadeva C-383/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen Sad Varna (Bolgarija) 18. julija 2011 – DIGITALNET OOD proti Nachalnik na Mitnicheski punkt – Varna Zapad pri Mitnitsa Varna

text:
               8.10.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 298/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen Sad Varna (Bolgarija) 18. julija 2011 – DIGITALNET OOD proti Nachalnik na Mitnicheski punkt – Varna Zapad pri Mitnitsa Varna
   (Zadeva C-383/11)
   2011/C 298/25
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Administrativen Sad Varna

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: DIGITALNET OOD

      Tožena stranka: Nachalnik na Mitnicheski punkt – Varna Zapad pri Mitnitsa Varna

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Kako je treba razlagati pojma „modem“ in „dostop do spleta“ v smislu tarifne podštevilke 8528 71 13 kombinirane nomenklature 2009 (Uredba Komisije [ES] št. 1031/2008 z dne 19. septembra 2008 (1), UL L 291, str. 1) in pojasnjevalnih opomb k tej nomenklaturi?

               2.

               Katera je odločilna funkcija (glavna funkcija) set-top naprave za tarifno uvrstitev – sprejem televizijskih signalov ali uporaba modema, ki omogoča interaktivno izmenjavo informacij, za pridobitev dostopa do spleta?

               3.

               Če je odločilna funkcija (glavna funkcija) set-top naprave uporaba modema, ki omogoča interaktivno izmenjavo informacij, za pridobitev dostopa do spleta, ali je potem za tarifno uvrstitev bistvena vrsta modulacije in demodulacije, ki učinkuje na modem, oziroma vrsta uporabljenega modema ali pa zadošča dejstvo, da se prek modema vzpostavlja dostop do spleta?

               4.

               Ali je dopustno, da carinski uradi tarifno uvrstitev izdelka spremenijo, ne da bi uvoženi izdelek fizično pregledali, in da je izvedensko mnenje pripravljeno samo na podlagi pisnih dokazov, in sicer uporabniškega priročnika, tehničnih značilnosti in pregleda naprave istega proizvajalca z isto številko iz drugega uvoza?

               5.

               Pod katero oznako kombinirane nomenklature 2009 (Uredba Komisije [ES] št. 1031/2008 z dne 19. septembra 2008, UL L 291, str. 1) je treba uvrstiti izdelek (set-top naprava) ob upoštevanju njegovih tehničnih značilnosti, ugotovljenih v postopku v glavni stvari?

      (1)  UL L 291, str. 1.


title: Zadeva T-8/13: Tožba, vložena 4. januarja 2013 – ClientEarth in drugi proti Komisiji

text:
               9.3.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 71/25

         Tožba, vložena 4. januarja 2013 – ClientEarth in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-8/13)
   2013/C 71/39
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: ClientEarth (London, Združeno kraljestvo), Générations futures (Ons-en-Bray, Francija) in Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Bruselj, Belgija) (zastopnik: A. van den Biesen, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               sklep Evropske komisije z dne 26. oktobra 2012 (Ares(2012)1271350) razglasi za ničen;

               —

               Komisiji naloži plačilo odškodnine za premoženjsko in nepremoženjsko škodo, ki je nastala tožečim strankam, in sicer v znesku, ki ga določi Splošno sodišče; in

               —

               naloži Komisiji plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke so želele uveljaviti pravice, ki jim jih zagotavlja Aarhuška uredba (Uredba (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006) (1). Na podlagi te uredbe so vložile zahtevo za notranji ponovni preizkus Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 582/2012 z dne 2. julija 2012 (2) o odobritvi aktivne snovi „bifentrin“ v skladu z Uredbo (ES) št. 1107/2009 (3). V svoji zahtevi za notranji ponovni preizkus so se tožeče stranke sklicevale na sodno prakso Splošnega sodišča, v kateri je bilo rešeno pomembno vprašanje glede zadevne uredbe (sodbi Splošnega sodišča z dne 14. junija 2012 v zadevah T-338/08 in T-396/09). Vendar je Komisija v tem primeru z izpodbijanim sklepom z dne 26. oktobra 2012 odločila, da zahteva za notranji pregled ni dopustna, kljub dejstvu, da so bili predhodni sklepi Komisije, ki so vodili do dveh sodb z dne 14. junija 2012, popolnoma podobni sklepu v tej zadevi in jih je Splošno sodišče razglasilo za nične zaradi ugotovitve, da je bila Aarhuška uredba delno nezakonita, ker je bila v nasprotju z določbami Aarhuške konvencije (4). Evropska unija in vse države članice EU so stranke te konvencije.
   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo dva tožbena razloga.
   Prvič, tožeče stranke trdijo, da Komisija ni spoštovala sodb Splošnega sodišča z dne 14. junija 2012 v zadevah T-338/08, Stichting Natuur en Milieu in Pesticide Action Network Europe proti Komisiji, in T-396/09, Vereniging Milieudefensie in Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht proti Komisiji.
   Drugič, tožeče stranke trdijo, da pomeni omejitev Aarhuške uredbe na „posamične upravne akte“ kršitev obveznosti Evropske unije glede spoštovanja Aarhuške kovencije v delu, v katerem člen 10(1) Uredbe št. 1367/2006 omejuje pojem „akti“, kakor so uporabljeni v členu 9(3) Aarhuške konvencije, na upravne akte, ki so v členu 2(1)(g) Uredbe št. 1367/2006 določeni kot „posamični ukrepi“.

      (1)  Uredba (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti (UL L 264, str. 13).

      (2)  Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 582/2012 z dne 2. julija 2012 o odobritvi aktivne snovi bifentrin v skladu z Uredbo (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet in spremembi Priloge k Izvedbeni uredbi Komisije (EU) št. 540/2011 (UL L 173, str. 3).

      (3)  Uredba (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet in razveljavitvi direktiv Sveta 79/117/EGS in 91/414/EGS (UL L 309, str. 1).

      (4)  Konvencija o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah - Izjave (UL 2005 L 124, str. 4).


title: Zadeva C-406/10: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 2. maja 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (Chancery Division) – Združeno kraljestvo) – SAS Institute Inc. proti World Programming Ltd (Intelektualna lastnina — Direktiva 91/250/EGS — Pravno varstvo računalniških programov — Člena 1(2) in 5(3) — Obseg varstva — Neposredno ustvarjanje ali ustvarjanje z drugim postopkom — Računalniški program, ki je varovan z avtorsko pravico — Povzemanje funkcionalnosti enega programa brez dostopa do izvirne kode drugega — Dekompiliranje strojne kode prvega računalniškega programa — Direktiva 2001/29/ES — Avtorska in sorodne pravice v informacijski družbi — Člen 2(a) — Uporabniški priročnik za računalniški program — Reproduciranje v drugem računalniškem programu — Kršitev avtorske pravice — Pogoj — Izraz lastne intelektualne stvaritve avtorja uporabniškega priročnika)

text:
               16.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 174/5

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 2. maja 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (Chancery Division) – Združeno kraljestvo) – SAS Institute Inc. proti World Programming Ltd
   (Zadeva C-406/10) (1)

   (Intelektualna lastnina - Direktiva 91/250/EGS - Pravno varstvo računalniških programov - Člena 1(2) in 5(3) - Obseg varstva - Neposredno ustvarjanje ali ustvarjanje z drugim postopkom - Računalniški program, ki je varovan z avtorsko pravico - Povzemanje funkcionalnosti enega programa brez dostopa do izvirne kode drugega - Dekompiliranje strojne kode prvega računalniškega programa - Direktiva 2001/29/ES - Avtorska in sorodne pravice v informacijski družbi - Člen 2(a) - Uporabniški priročnik za računalniški program - Reproduciranje v drugem računalniškem programu - Kršitev avtorske pravice - Pogoj - Izraz lastne intelektualne stvaritve avtorja uporabniškega priročnika)
   2012/C 174/05
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: SAS Institute Inc.

      Tožena stranka: World Programming Ltd

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe - High Court of Justice (Chancery Division) - Razlaga členov 1(2) in 5(3) Direktive Sveta 91/250/EGS z dne 14. maja 1991 o pravnem varstvu računalniških programov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 114) - Obseg varstva - Neposredno ustvarjanje ali ustvarjanje z drugim postopkom, kot je dekompiliranje strojne kode, enega računalniškega programa, ki povzema funkcionalnosti drugega programa, ki je že varovan z avtorsko pravico, brez dostopa do izvirne kode tega drugega programa

      Izrek

               1.

               Člen 1(2) Direktive Sveta z dne 14. maja 1991 o pravnem varstvu računalniških programov (91/250/EGS) je treba razlagati tako, da niti funkcionalnost računalniškega programa niti programski jezik in format podatkovnih datotek, uporabljenih v računalniškem programu, da bi se izkoristile nekatere njegove funkcije, ne štejejo za izraz tega programa in na tej podlagi niso varovani z avtorsko pravico na računalniških programih v smislu te direktive.

               2.

               Člen 5(3) Direktive 91/250 je treba razlagati tako, da je oseba, ki je na podlagi licence pridobila kopijo računalniškega programa, upravičena, da brez dovoljenja imetnika avtorske pravice opazuje, proučuje ali testira delovanje tega programa zato, da dožene ideje in načela, ki so osnova kateremu koli elementu tega programa, če izvršuje dejanja, ki jih ta licenca dovoljuje, in dejanja nalaganja in izvajanja, ki so potrebna za uporabo računalniškega programa, in če ne krši izključnih pravic imetnika avtorske pravice na tem programu.

               3.

               Člen 2(a) Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi je treba razlagati tako, da se reproduciranje – v računalniškem programu ali uporabniškem priročniku za ta program – nekaterih elementov, opisanih v uporabniškem priročniku drugega računalniškega programa, ki je varovan z avtorsko pravico, lahko šteje za kršitev avtorske pravice na zadnjem priročniku, če – kar pa mora preveriti predložitveno sodišče – to reproduciranje pomeni izraz lastne intelektualne stvaritve avtorja uporabniškega priročnika za računalniški program, ki je varovan z avtorsko pravico.

      (1)  UL C 346, 18.12.2010.


title: Sodba Sodišča z dne 29. julija 2016 v zadevi E-30/15 – Nadzorni organ Efte proti Islandiji (Država Efte ni izpolnila svojih obveznosti – Neizpolnitev obveznosti prenosa v nacionalno zakonodajo – Direktiva 2011/62/EU o spremembi Direktive 2001/83/ES o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini)

text:
               6.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 108/13

         SODBA SODIŠČA
   z dne 29. julija 2016
   v zadevi E-30/15
   Nadzorni organ Efte proti Islandiji
   (Država Efte ni izpolnila svojih obveznosti – Neizpolnitev obveznosti prenosa v nacionalno zakonodajo – Direktiva 2011/62/EU o spremembi Direktive 2001/83/ES o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini)
   (2017/C 108/11)
   V zadevi E-30/15, Nadzorni organ Efte proti Islandiji – katere predmet je ZAHTEVEK za ugotovitev, da Islandija ni izpolnila svojih obveznosti v skladu z aktom iz točke 15q poglavja XIII Priloge II k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2011/62/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2011 o spremembi Direktive 2001/83/ES o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini glede preprečevanja vstopa ponarejenih zdravil v zakonito dobavno verigo), kakor je bil prilagojen Sporazumu s Protokolom 1 k Sporazumu EGP, in v skladu s členom 7 Sporazuma, s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela potrebnih ukrepov za prenos akta oziroma ker v vsakem primeru ni o tem obvestila Nadzornega organa Efte – je Sodišče v sestavi Carl Baudenbacher, predsednik, Per Christiansen (sodnik poročevalec) in Páll Hreinsson, sodnika, dne 29. julija 2016 izdalo sodbo,
   katere izrek se glasi:

               1.

               Islandija ni izpolnila svojih obveznosti v skladu z aktom iz točke 15q poglavja XIII Priloge II k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2011/62/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2011 o spremembi Direktive 2001/83/ES o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini glede preprečevanja vstopa ponarejenih zdravil v zakonito dobavno verigo), kakor je bil prilagojen Sporazumu s Protokolom 1, in v skladu s členom 7 Sporazuma, s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela potrebnih ukrepov za prenos akta.

               2.

               Islandiji se naloži plačilo stroškov postopka.


title: Zadeva T-499/10: Tožba, vložena 8. oktobra 2010 – MOL proti Komisiji

text:
               18.12.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 346/52

         Tožba, vložena 8. oktobra 2010 – MOL proti Komisiji
   (Zadeva T-499/10)
   ()
   2010/C 346/102
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. (Budimpešta, Madžarska) (zastopniki: N. Niejahr, odvetnik, F. Carlin, Barrister in C. van der Meer, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Izpodbijana odločba naj se razglasi za nično; ali

               —

               podredno, izpodbijana odločba naj se razglasi za nično v delu, v katerem je določeno, naj tožeča stranka vrne zneske; in

               —

               toženi stranki naj se v zvezi s tem postopkom naloži plačilo njenih stroškov in stroškov tožeče stranke.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka s tožbo predlaga razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2010) 3553 konč. z dne 9. junija 2010, s katero je bilo razglašeno, da je s skupnim trgom nezdružljiva pomoč, ki so jo za Hungarian Oil & Gas Plc (v nadaljevanju: MOL) izvedli madžarski organi, in sicer kot posledico sporazuma med MOL in Madžarsko, na podlagi katerega je podjetje dejansko izvzeto iz povišane dajatve, ki je bila določena s spremembo madžarskega zakona o rudarstvu, sprejeto januarja 2008 (State aid C 1/09 (ex NN 69/08)). Tožeča stranka je v izpodbijani odločbi določena kot prejemnica domnevne državne pomoči, s to odločbo pa je Madžarski naloženo, naj ji tožeča stranka vrne pomoč, skupaj z obrestmi.
   Tožeča stranka v podporo svojim trditvam navaja tri tožbene razloge.
   Prvič, trdi, da je tožena stranka napačno uporabila pravo s tem, da je ugotovila, da gre pri podaljšanju rudarskih pravic iz leta 2005 glede na poznejšo spremembo zakona o rudarstvu za nezakonito in nezdružljivo državno pomoč, in da je naložila, naj tožeča stranka skupaj z obrestmi vrne domnevno državno pomoč. Tožeča stranka zlasti trdi, da je tožena stranka kršila člen 107(1) PDEU s tem, da je ugotovila:

               —

               da sta podaljšanje sporazuma iz leta 2005 in sprememba zakona o rudarstvu iz leta 2008 skupaj ena državna pomoč v skladu s členom 107(1) PDEU;

               —

               da je domnevna državna pomoč selektivna na podlagi napačne ugotovitve, da je ustrezni referenčni okvir ureditev dovoljenj in ne zakon o rudarstvu;

               —

               da se z domnevno državno pomočjo tožeči stranki dodeljuje prednost, čeprav je tožeča stranka plačevala več kot bi, če spremembe zakona o rudarstvu iz leta 2008 ne bi bilo, vsekakor pa je Madžarska delovala kot tržni subjekt in podaljšanje sporazuma je bilo gospodarsko upravičeno.

               —

               da je domnevna državna pomoč izkrivljala konkurenco, čeprav drugi udeleženci na trgu v skladu z zakonom o rudarstvu, kakor je bil spremenjen, niso plačevali višjih dajatev.

         Drugič in podredno, tožeča stranka trdi, da je tožena stranka kršila člen 108(1) PDEU, ker ni presojala podaljšanja sporazuma na podlagi pravil, ki veljajo za obstoječe pomoči (ta sporazum med sklenitvijo leta 2005 in spremembo zakona o rudarstvu iz leta 2008 ni bil ukrep državne pomoči, postal pa je državna pomoč z začetkom veljavnosti spremembe zakona o rudarstvu iz leta 2008).
   Tretjič in podredno, če bi Sodišče ugotovilo, da je ukrep nova pomoč, tožeča stranka trdi, da je tožena stranka s tem, da je tožeči stranki naložila povračilo, kršila člen 14(1) Postopkovne uredbe, ker povračilo krši legitimna pričakovanja tožeče stranke, ki se nanašajo na nespremenljivost podaljšanja sporazuma, in načelo pravne varnosti.


title: Zadeva T-822/14: Tožba, vložena 12. decembra 2014 – Geilenkothen Fabrik für Schutzkleidung/UUNT (Cottonfeel)

text:
               9.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/61

         Tožba, vložena 12. decembra 2014 – Geilenkothen Fabrik für Schutzkleidung/UUNT (Cottonfeel)
   (Zadeva T-822/14)
   (2015/C 046/79)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Geilenkothen Fabrik für Schutzkleidung GmbH (Gerolstein-Müllenborn, Nemčija) (zastopnik: M. Straub, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Skupnosti „Cottonfeel“ – Prijava št. 1 1 9 35  236

      Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 2. oktobra 2014 v zadevi R 2579/2013-1.

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški, ki so nastali v pritožbenem postopku.

      Navajana tožbena razloga

               —

               kršitev člena 7(1)(c) Uredbe št. 207/2009;

               —

               kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-459/14: Tožba, vložena 18. junija 2014 – Messi Cuccittini proti UUNT – Pires Freitas Campos (LEO)

text:
               22.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/18

         Tožba, vložena 18. junija 2014 – Messi Cuccittini proti UUNT – Pires Freitas Campos (LEO)
   (Zadeva T-459/14)
   2014/C 329/26
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Lionel Andrés Messi Cuccittini (Barcelona, Španija) (zastopnika: J. Rivas Zurdo in M. Toro Gordillo, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Maria Leonor Pires Freitas Campos (Setúbal, Portugalska)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 27. marca 2014 v zadevi R 1554/2013-1, ker je s tem, da je zavrnil pritožbo pritožnika, potrdil odločbo oddelka za ugovore o ugoditvi ugovora B 2009291 in zavrnitvi v celoti znamke Skupnosti št. 1 0 6 13  511„LEO“;

               —

               naloži plačilo stroškov stranki ali strankam, ki nasprotujejo tej tožbi.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka z besednim elementom „LEO“ za proizvode iz razredov 32 in 33 – prijava znamke Skupnosti št. 1 0 6 13  511

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Maria Leonor Pires Freitas Campos

      Navajana znamka ali znak: besedna znamka „LEO D’HONOR“ za proizvode iz razreda 33

      Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009


title: Zadeva F-4/15: Tožba, vložena 12. januarja 2015 – ZZ in drugi/Komisija

text:
               23.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/26

         Tožba, vložena 12. januarja 2015 – ZZ in drugi/Komisija
   (Zadeva F-4/15)
   (2015/C 096/33)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeče stranke: ZZ in drugi (zastopniki: C. Bernard-Glanz, N. Flandin in S. Rodrigues, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti sklepov Komisije, da se za plače in pokojnine tožečih strank uporabita prilagoditvi iz uredb st. 422/2014 in 423/2014 za leto 2011 oziroma 2012 ter odškodninski zahtevek za nastalo premoženjsko škodo.

      Predlogi tožečih strank

               —

               Izpodbijani sklepi in, po potrebi, sklepi o zavrnitvi zahtevkov naj se razglasijo za nične;

               —

               toženi stranki naj se naloži, da tožečim strankam nakaže neizplačane prejemke v višini 1,7-odstotne prilagoditve njihovih plač in pokojnin za leti 2011 in 2012, za povračilo premoženjske škode, ki naj se povečajo za zamudne obresti po obrestni meri Evropske centralne banke, povišani za 2 odstotni točki, ki tečejo do datuma izdaje sodbe v tej zadevi;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-272/08: Tožba, vložena 24. junija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji

text:
               15.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/35

         Tožba, vložena 24. junija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji
   (Zadeva C-272/08)
   (2008/C 209/54)
   Jezik postopka: španščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. Condou-Durande in E. Adsera Ribera, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Španija
   Predloga tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da Kraljevina Španija s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Sveta 2004/83/ES (1) z dne 29. aprila 2004 o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite, in ker jih v vsakem primeru ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz člena 38 navedene direktive;

               —

               Kraljevini Španiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos Direktive 2004/83/ES v nacionalno pravo se je iztekel 10. oktobra 2006.

      (1)  UL L 304, str. 12.


title: Zadeva T-436/07 P: Pritožba, ki jo je 30. novembra 2007 vložil Nikos Giannopoulos zoper sodbo, ki jo je 20. septembra 2007 razglasilo Sodišče za uslužbence v zadevi F-111/06, Nikos Giannopoulos proti Svetu

text:
               26.1.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/50

         Pritožba, ki jo je 30. novembra 2007 vložil Nikos Giannopoulos zoper sodbo, ki jo je 20. septembra 2007 razglasilo Sodišče za uslužbence v zadevi F-111/06, Nikos Giannopoulos proti Svetu
   (Zadeva T-436/07 P)
   (2008/C 22/94)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Pritožnica: Nikos Giannopoulos (Wezembeek-Oppem, Belgija) (zastopnika: S. Rodrigues in C. Bernard-Glanz, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Svet Evropske unije
   Predlogi pritožnice:

               —

               razglasiti dopustnost te pritožbe;

               —

               razvljaviti sodbo, ki jo je 20. septembra 2007 razglasilo Sodišče za uslužbence v zadevi F-111/06;

               —

               ugoditi zahtevkom za razglasitev ničnosti in plačilo odškodnine, ki jih je uveljavljala tožeča stranka na prvi stopnji;

               —

               toženi stranki na prvi stopnji naložiti celotne stroške, ki se nanašajo na ničnostno tožbo in pritožbo.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   V utemeljitev pritožbe pritožnica navaja razloge, ki se nanašajo na pomanjkljivo obrazložitev in očitne napake pri presoji v odgovoru, ki ga je Sodišče za javne uslužbence podalo glede prvega tožbenega razloga v zvezi s kršitvijo člena 31(2) Statuta, ki ga je pritožnica uveljavljala v okviru postopka na prvi stopnji.


title: Zadeva C-306/14: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 15. oktobra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Varhoven administrativen sad – Bolgarija) – Direktor na Agentsia „Mitnitsi“/Biovet AD (Predhodno odločanje — Direktiva 92/83/EGS — Uskladitev struktur trošarin za alkohol in alkoholne pijače — Člen 27(1)(d) — Oprostitev za usklajene trošarine — Etilni alkohol — Uporaba za čiščenje in razkuževanje materiala in objektov, ki se uporabljajo pri proizvodnji zdravil)

text:
               7.12.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 406/9

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 15. oktobra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Varhoven administrativen sad – Bolgarija) – Direktor na Agentsia „Mitnitsi“/Biovet AD
   (Zadeva C-306/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Direktiva 92/83/EGS - Uskladitev struktur trošarin za alkohol in alkoholne pijače - Člen 27(1)(d) - Oprostitev za usklajene trošarine - Etilni alkohol - Uporaba za čiščenje in razkuževanje materiala in objektov, ki se uporabljajo pri proizvodnji zdravil))
   (2015/C 406/09)
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Varhoven administrativen sad

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Direktor na Agentsia „Mitnitsiu“/Biovet AD Direktor na Agentsia „Mitnitsi“

      Tožena stranka: Biovet AD

      Izrek

   Člen 27(1)(d) Direktive Sveta 92/83/EGS z dne 19. oktobra 1992 o uskladitvi strukture trošarin za alkohol in alkoholne pijače je treba razlagati tako, da je oprostitev v skladu s to določbo obvezna za etilni alkohol, ki ga podjetje uporablja za čiščenje ali razkuževanje materiala in prostorov, namenjenih za proizvodnjo zdravil.

      (1)  UL C 303, 8.9.2014.


title: Zadeva C-468/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 28. septembra 2010 – Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (ASNEF) proti Administración del Estado

text:
               18.12.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 346/31

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 28. septembra 2010 – Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (ASNEF) proti Administración del Estado
   (Zadeva C-468/10)
   ()
   2010/C 346/51
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Supremo

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (ASNEF)

      Tožena stranka: Administración del Estado

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 7(f) Direktive 95/46/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, ki ob tem, da ni privolitve zadevne osebe, za dovolitev obdelave njenih osebnih podatkov, ki je potrebna zaradi zakonitega interesa upravljavca podatkov ali tretjih strank, ki jim bodo osebni podatki posredovani, poleg spoštovanja pravic in temeljnih svoboščin te osebe zahteva, da so ti podatki iz javno dostopnih virov?

               2.

               Ali so pogoji za neposredni učinek prej navedenega člena 7(f), ki jih določa sodna praksa Sodišča Evropske unije, izpolnjeni?

      (1)  UL L 281, str. 31.