title: Zadeva T-396/13: Sklep Splošnega sodišča z dne 26. januarja 2015 – Dosen/UUNT – Gramm (Nano Pad) (Znamka Skupnosti — Tožba za razveljavitev — Umik tožbe za razveljavitev — Ustavitev postopka)

text:
               23.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/20

         Sklep Splošnega sodišča z dne 26. januarja 2015 – Dosen/UUNT – Gramm (Nano Pad)
   (Zadeva T-396/13) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Tožba za razveljavitev - Umik tožbe za razveljavitev - Ustavitev postopka))
   (2015/C 096/25)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Franko Dosen (Berlin, Nemčija) (zastopnik: H. Losert, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: sprva A. Pohlmann, nato M. Fischer, zastopnika)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenient v postopku pred Splošnim sodiščem: Thomas Gramm (Wesel, Nemčija)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora UUNT z dne 13. maja 2013 (zadeva R 1981/2011-4) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med T. Grammom in F. Dosenom.

      Izrek

               1.

               O tožbi ni več treba odločiti.

               2.

               Tožeči stranki se naloži plačilo lastnih stroškov in stroškov, ki jih je priglasila tožena stranka.

      (1)  UL C 274, 21.9.2013.


title: Zadeva T-402/16: Tožba, vložena 22. julija 2016 – Berliner Stadtwerke/EUIPO (berlinGas)

text:
               12.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 335/51

         Tožba, vložena 22. julija 2016 – Berliner Stadtwerke/EUIPO (berlinGas)
   (Zadeva T-402/16)
   (2016/C 335/67)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Berliner Stadtwerke GmbH (Berlin, Nemčija) (zastopnik: O. Spieker, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Unije „berlinGas“ – prijava št. 14 067 714

      Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora EUIPO za pritožbe z dne 12. maja 2016 v zadevi R 291/2016-1

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe št. 207/2009 v povezavi s členom 7(2) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva F-80/12: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 3. decembra 2012 – de Bruin proti EIT

text:
               16.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/33

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 3. decembra 2012 – de Bruin proti EIT
   (Zadeva F-80/12) (1)

   2013/C 46/72
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik prvega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 319, 20.10.2012, str. 18.


title: Zadeva T-75/16 P: Pritožba, ki jo je 18. februarja 2016 vložil Carlo De Nicola zoper sklep, ki ga je 18. decembra 2015 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F-128/11, De Nicola/EIB

text:
               4.4.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 118/39

         Pritožba, ki jo je 18. februarja 2016 vložil Carlo De Nicola zoper sklep, ki ga je 18. decembra 2015 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F-128/11, De Nicola/EIB
   (Zadeva T-75/16 P)
   (2016/C 118/45)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Pritožnik: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburg) (zastopnik: G. Ferabecoli, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska investicijska banka

      Predlogi

   Pritožnik Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugodi tej pritožbi in izpodbijani sklep spremeni, tako da razveljavi točki 1 in 2 izreka ter točke 1, od 7 do 25, 51, 52, od 63 do 76, 80, 84, 87, 88, 97, 98 in od 101 do 115 tega sklepa;

               —

               posledično vse izpodbijane akte razglasi za nične in EIB naloži, da C. De Nicoli povrne nastalo škodo, kakor je bilo predlagano z začetno vlogo, ali, podredno, zadevo vrne Sodišču za uslužbence, da to v novi sestavi ponovno odloči o razveljavljenih točkah;

               —

               EIB naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Ta pritožba je vložena zoper sodbo Sodišča za uslužbence (sodnik posameznik) z dne 18. decembra 2015 v zadevi De Nicola/Evropska investicijska banka (F-128/11).
   Pritožbeni razlogi in bistvene trditve so podobni tistim iz zadeve T-55/16 P, De Nicola/Evropska investicijska banka.
   Pritožnik posebej poudarja dopustnost zahteve za razglasitev ničnosti sporočil z dne 4. julija in 12. avgusta 2011 ter zahteve za razglasitev ničnosti odločbe z dne 6. septembra 2011, s katero je bil zavrnjen predlog za uvedbo spravnega postopka.


title: Zadeva T-213/15: Tožba, vložena 24. aprila 2015 – Lidl Stiftung proti UUNT – toom Baumarkt (Super-Samstag)

text:
               22.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/39

         Tožba, vložena 24. aprila 2015 – Lidl Stiftung proti UUNT – toom Baumarkt (Super-Samstag)
   (Zadeva T-213/15)
   (2015/C 205/52)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Nemčija) (zastopnika: M. Wolter in A. Berger, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: toom Baumarkt GmbH (Köln, Nemčija)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Imetnik sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Skupnosti „Super-Samstag“ – registracija znamke Skupnosti št. 10.304 178

      Postopek pred UUNT: postopek za ugotovitev ničnosti

      Izpodbijana odločba: odločba petega odbora UUNT za pritožbe z dne 16. februarja 2015 v zadevi R 657/2014-5

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški postopka s pritožbo.

      Navajani tožbeni razlogi

               —

               Kršitev člena 52(1)(a) Uredbe št. 207/2009 v povezavi s pravilom 37(b)(i) in (iv) Uredbe št. 2868/95;

               —

               kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009;

               —

               kršitev člena 7(1)(c) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-59/08: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 23. aprila 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation — Francija) — Copad SA proti Christian Dior couture SA, Vincentu Gladelu, stečajnemu upravitelju Société industrielle lingerie (SIL) in Société industrielle lingerie (SIL) (Direktiva 89/104/EGS — Pravo znamk — Izčrpanje pravic imetnika znamke — Licenčna pogodba — Prodaja z znamko označenih proizvodov v nasprotju z določilom licenčne pogodbe — Neobstoj soglasja imetnika znamke — Prodaja trgovcem s proizvodi po znižani ceni — Škodovanje ugledu znamke)

text:
               20.6.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 141/16

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 23. aprila 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation — Francija) — Copad SA proti Christian Dior couture SA, Vincentu Gladelu, stečajnemu upravitelju Société industrielle lingerie (SIL) in Société industrielle lingerie (SIL)
   (Zadeva C-59/08) (1)

   (Direktiva 89/104/EGS - Pravo znamk - Izčrpanje pravic imetnika znamke - Licenčna pogodba - Prodaja z znamko označenih proizvodov v nasprotju z določilom licenčne pogodbe - Neobstoj soglasja imetnika znamke - Prodaja trgovcem s proizvodi po znižani ceni - Škodovanje ugledu znamke)
   2009/C 141/25
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour de cassation

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Copad SA

      Tožene stranke: Christian Dior couture SA, Vincent Gladel, stečajni upravitelj Société industrielle lingerie (SIL), Société industrielle lingerie (SIL)

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Cour de cassation (Francija) — Razlaga členov 5, 7 in 8(2) Prve Direktive Sveta 89/104/EGS z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (UL L 40, str. 1) — Pojem izčrpanje pravic imetnika znamke — Prodaja, ki jo opravlja pridobitelj licence, z znamko označenih proizvodov v nasprotju z določilom licenčne pogodbe, v skladu s katerim so določeni načini komercializacije prepovedani — Prodaja trgovcem na debelo in trgovcem s proizvodi po znižani ceni — Škodovanje prestižu znamke — Neobstoj soglasja imetnika znamke

      Izrek

               1)

               Člen 8(2) Prve direktive Sveta 89/104/EGS z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami, kakor je bila spremenjena s Sporazumom o Evropskem gospodarskem prostoru z dne 2. maja 1992, je treba razlagati tako, da imetnik znamke lahko uveljavlja pravice, ki so mu podeljene s to znamko, proti pridobitelju licence, ki krši določilo licenčne pogodbe, s katerim je zaradi prestižnosti znamke prepovedana prodaja takih proizvodov, kot so ti iz postopka v glavni stvari, trgovcem proizvodov po znižani ceni, če se dokaže, da ta kršitev zaradi posebnih okoliščin zadeve v glavni stvari škoduje prestižnosti, ki navedenim proizvodom daje občutek luksuza.

               2)

               Člen 7(1) Direktive 89/104, kakor je bila spremenjena s Sporazumom o Evropskem gospodarskem prostoru, je treba razlagati tako, da je pridobitelj licence, ki je dal z znamko označeno blago na trg v nasprotju z določilom licenčne pogodbe, ravnal brez soglasja imetnika znamke, če se dokaže, da to določilo ustreza enemu od določil, navedenih v členu 8(2) te direktive.

               3)

               Če se šteje, da je pridobitelj licence, ki je dal prestižno blago na trg v nasprotju z določilom licenčne pogodbe, ravnal s soglasjem imetnika znamke, se zadnjenavedeni lahko sklicuje na takšno določilo, da bi nasprotoval nadaljnji prodaji tega blaga na podlagi člena 7(2) Direktive 89/104, kakor je bila spremenjena s Sporazumom o Evropskem gospodarskem prostoru, le če se ob upoštevanju posebnih okoliščin zadeve dokaže, da taka nadaljnja prodaja škoduje ugledu znamke.

      (1)  UL C 92, 12.4.2008.


title: Zadeva C-234/08: Sklep predsednika Sodišča z dne 12. marca 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Irski

text:
               20.6.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 141/34

         Sklep predsednika Sodišča z dne 12. marca 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Irski
   (Zadeva C-234/08) (1)

   2009/C 141/64

      Jezik postopka: angleščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 183, 19.7.2008.


title: Zadeva T-131/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 28. oktobra 2010 – Farmeco proti UUNT – Allergan (BOTUMAX) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti BOTUMAX — Prejšnji besedna in figurativna znamka Skupnosti BOTOX — Relativni razlogi za zavrnitev — Verjetnost zmede — Škodovanje ugledu — Člen 8(1)(b) in (5) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) in (5) Uredbe (ES) št. 207/2009))

text:
               18.12.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 346/40

         Sodba Splošnega sodišča z dne 28. oktobra 2010 – Farmeco proti UUNT – Allergan (BOTUMAX)
   (Zadeva T-131/09) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti BOTUMAX - Prejšnji besedna in figurativna znamka Skupnosti BOTOX - Relativni razlogi za zavrnitev - Verjetnost zmede - Škodovanje ugledu - Člen 8(1)(b) in (5) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) in (5) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   2010/C 346/80
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Farmeco AE Dermokallyntika (Atene, Grčija) (zastopnik: N. Lyperis, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, zastopnik)

      Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe UUNT: Allergan, Inc. (Irvine, Kalifornija, Združene države)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 2. februarja 2009 (zadeva R 60/2008-4), ki se nanaša na postopek z ugovorom med Allergan Inc. in Farmeco AE Dermokallyntika.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Farmeco AE Dermokallyntika se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 129, 6.6.2009.


title: Zadeva C-447/13 P: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 13. novembra 2014 – Riccardo Nencini/Evropski parlament (Pritožba – Član Evropskega parlamenta – Nadomestila za kritje stroškov, nastalih pri izvrševanju parlamentarnih funkcij – Povračilo neupravičeno izplačanih zneskov – Izterjava – Zastaranje – Razumni rok)

text:
               19.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 16/7

      Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 13. novembra 2014 – Riccardo Nencini/Evropski parlament
      (Zadeva C-447/13 P) (1)

      (Pritožba - Član Evropskega parlamenta - Nadomestila za kritje stroškov, nastalih pri izvrševanju parlamentarnih funkcij - Povračilo neupravičeno izplačanih zneskov - Izterjava - Zastaranje - Razumni rok)
      (2015/C 016/09)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranki

         Pritožnik: Riccardo Nencini (zastopnik: M. Chiti, odvetnik)

         Druga stranka v postopku: Evropski parlament (zastopnika: S. Seyr in N. Lorenz, agenta)

         Izrek

                  1.

                  Sodba Splošnega sodišča Evropske unije Nencini/Parlament (T-431/10 in T-560/10, EU:T:2013:290) se razveljavi v delu, ki se nanaša na zadevo T-560/10.

                  2.

                  Odločba generalnega sekretarja Evropskega parlamenta z dne 7. oktobra 2010 o zagotovitvi vračila nekaterih zneskov, ki jih je Riccardo Nencini, nekdanji član Evropskega parlamenta, prejel kot povračilo potnih stroškov in stroškov za parlamentarno pomoč, ter opomin generalnega direktorja generalnega direktorata Evropskega parlamenta za finance št. 315653 z dne 13. oktobra 2010 se razglasita za nična.

                  3.

                  Evropskemu parlamentu se naloži, da poleg svojih stroškov nosi tri četrtine stroškov Riccarda Nencinija v okviru te pritožbe.

                  4.

                  Evropskemu parlamentu se naloži plačilo stroškov iz postopka na prvi stopnji v zadevi T-560/10.

                  5.

                  V preostalem se pritožba zavrže.

         (1)  UL C 304, 19.10.2013.


title: Zadeva C-518/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) 2. novembra 2010 – Yeda Research and Development Company Ltd, Aventis Holdings Inc proti Comptroller-General of Patents

text:
               15.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 13/21

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) 2. novembra 2010 – Yeda Research and Development Company Ltd, Aventis Holdings Inc proti Comptroller-General of Patents
   (Zadeva C-518/10)
   ()
   2011/C 13/39
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Yeda Research and Development Company Ltd, Aventis Holdings Inc

      Tožena stranka: Comptroller-General of Patents

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Če merila za odločanje, ali je izdelek v smislu člena 3(a) Uredbe (1)„varovan z veljavnim osnovnim patentom“, vključujejo tudi ali zgolj presojo, ali bi se z dobavo izdelka kršil osnovni patent, ali na analizo vpliva dejstvo, da je kršitev posredna ali da gre za sodelovanje pri kršitvi v skladu s členom 26 Patentne konvencije Skupnosti, ki je bila prenesena v Združeno kraljestvo z razdelkom 60(2) zakona o patentih iz leta 1977, in ustreznimi določbami v zakonodaji drugih držav članic Skupnosti?

      (1)  Uredba (ES) št. 469/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. maja 2009 o dodatnem varstvenem certifikatu za zdravila. UL L 152, str. 1.


title: Zadeva C-98/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Trani (Italija) 6. marca 2009 — Francesca Sorge proti Poste Italiane SpA

text:
               6.6.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/6

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Trani (Italija) 6. marca 2009 — Francesca Sorge proti Poste Italiane SpA
   (Zadeva C-98/09)
   2009/C 129/09
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale di Trani

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Francesca Sorge

      Tožena stranka: Poste Italiane SpA

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1)

               Ali je določbo 8 okvirnega sporazuma, sprejetega z Direktivo 1999/70/ES (1), treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi (kot je tista, določena s členoma 11 in 1 zakonske uredbe št. 368/2001), s katero je bil pri prenosu Direktive Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP razveljavljen člen 1(2)(b) zakona št. 230/1962 (na podlagi katerega je bila „pogodba […] lahko sklen[jena] za določen čas“, ko je šlo za zaposlitev zaradi nadomeščanja odsotnih delavcev, ki so imeli „pravico do ohranitve delovnega mesta, če sta bila v pogodbi o zaposlitvi za določen čas“„navedena ime nadomeščanega delavca in razlog nadomeščanja“) in nadomeščen z določbo, s katero se teh obveznih navedb ne zahteva več?

               2)

               Če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen, ali nacionalno sodišče ne sme uporabiti nacionalnih določb, ki so v nasprotju s pravom Skupnosti?

      (1)  UL L 175, str. 43.


title: Zadeva F-138/14: Sklep Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 20. julija 2016 – Polizzi/Komisija (Javni uslužbenci – Uradniki – Pokojnine – Prenos nacionalnih pokojninskih pravic – Predlog za priznanje pokojninske dobe – Akt, ki ne posega v položaj – Nedopustnost tožbe – Predlog za odločitev brez odločanja o zadevi po vsebini – Člen 83 Poslovnika)

text:
               3.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 364/53

      Sklep Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 20. julija 2016 – Polizzi/Komisija
      (Zadeva F-138/14) (1)

      ((Javni uslužbenci - Uradniki - Pokojnine - Prenos nacionalnih pokojninskih pravic - Predlog za priznanje pokojninske dobe - Akt, ki ne posega v položaj - Nedopustnost tožbe - Predlog za odločitev brez odločanja o zadevi po vsebini - Člen 83 Poslovnika))
      (2016/C 364/69)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Rosalba Polizzi (Bruselj, Belgija) (zastopnika: S. Orlandi in T. Martin, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva J. Currall in G. Gattinara, agenta, nato G. Gattinara in F. Simonetti, agenta)

         Predmet

      Razglasitev ničnosti odločbe o prenosu pokojninskih pravic tožeče stranke v pokojninski sistem Unije, v kateri so uporabljene nove splošne določbe za izvajanje členov 11 in 12 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom za uradnike.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrže kot nedopustna.

                  2.

                  R. Polizzi nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

         (1)  UL C 34, 2.2.2015, str. 55.


title: Zadeva C-47/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 30. januarja 2014 – Holterman Ferho Exploitatie BV in drugi proti F. L. F. Spies von Büllesheim

text:
               7.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 102/20

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 30. januarja 2014 – Holterman Ferho Exploitatie BV in drugi proti F. L. F. Spies von Büllesheim
   (Zadeva C-47/14)
   2014/C 102/29
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Vlagateljice kasacijske pritožbe: Holterman Ferho Exploitatie BV, Ferho Bewehrungsstahl GmbH, Ferho Vechta GmbH in Ferho Frankfurt GmbH

      Nasprotna stranka v kasacijskem postopku: F. L. F. Spies von Büllesheim

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba določbe poglavja II, oddelek 5, (členi od 18 do 21) Uredbe (ES) št. 44/2001 (1) razlagati tako, da nasprotujejo uporabi člena 5(1)(a) ali člena 5(3) te uredbe v primeru, kot je obravnavani, v katerem družba uveljavlja odgovornost tožene stranke ne le v vlogi njenega poslovodje zaradi nepravilnega opravljanja njenih nalog ali zaradi delikta, temveč tudi neodvisno od te vloge zaradi naklepa ali hude malomarnosti pri izvrševanju pogodbe o zaposlitvi, sklenjene med njo in navedeno družbo?

               2

                           (a)

                           Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali je treba izraz „v zadevah v zvezi s pogodbenimi razmerji“ iz člena 5(1)(a) Uredbe (ES) št. 44/2001 razlagati tako, da zajema tudi primer, kot je obravnavani, v katerem družba uveljavlja odgovornost osebe v vlogi poslovodje te družbe zaradi kršenja obveznosti pravilnega opravljanja svojih dolžnosti po pravu družb?

                           (b)

                           Če je odgovor na drugo vprašanje (a) pritrdilen, ali je treba izraz „v kraju izpolnitve zadevne obveznosti“ iz člena 5(1)(a) Uredbe (ES) št. 44/2001 razlagati tako, da se nanaša na kraj, kjer je poslovodja opravljal svoje naloge po pravu družb ali bi jih moral opravljati, kar bi moral biti praviloma kraj glavne uprave ali glavne poslovne enote v smislu člena 60(1)(b) oz. (c) te uredbe?

               3

                           (a)

                           Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali je treba izraz „delikt“ iz člena 5(3) Uredbe (ES) št. 44/2001 razlagati tako, da zajema tudi primer, kot je obravnavani, v katerem družba uveljavlja odgovornost osebe v vlogi poslovodje te družbe zaradi nepravilnega opravljanja svojih dolžnosti po pravu družb ali zaradi delikta?

                           (b)

                           Če je odgovor na tretje vprašanje (a) pritrdilen, ali je treba izraz „kraj, kjer je prišlo ali kjer grozi škodni dogodek“ iz člena 5(3) Uredbe (ES) št. 44/2001 razlagati tako, da se nanaša na kraj, kjer je poslovodja opravljal svoje dolžnosti po pravu družb ali bi jih moral opravljati, kar bi moral biti praviloma kraj glavne uprave ali glavne poslovne enote zadevne družbe v smislu člena 60(1)(b) oz. (c) te uredbe?

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 42).


title: Zadeva C-337/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 21. julija 2008 – X Holding BV proti Staatssecretaris van Financiën

text:
               25.10.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 272/10

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 21. julija 2008 – X Holding BV proti Staatssecretaris van Financiën
   (Zadeva C-337/08)
   (2008/C 272/15)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predložitveno sodišče
   Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska)
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: X Holding BV

      Tožena stranka: Staatssecretaris van Financiën
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali je treba člen 43 ES v povezavi s členom 48 ES razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi države članice – […], v skladu s katero matična in njena hčerinska družba lahko izbereta, da jima bo davek naložen pri matični družbi s sedežem v tej državi članici, kot da bi šlo za enega davčnega zavezanca, – na podlagi katere je ta možnost izbire pridržana gospodarskih družbam, za katere za obdavčenje njihovih dobičkov velja davčna pristojnost zadevne države članice?


title: Zadeva T-192/16: Sklep Splošnega sodišča z dne 28. februarja 2017 – NF/Svet Evrope (Ničnostna tožba — Izjava EU in Turčije z dne 18. marca 2016 — Sporočilo za medije — Pojem „mednarodni sporazum“ — Opredelitev avtorja akta — Obseg akta — Zasedanje Evropskega sveta — Srečanje voditeljev držav ali vlad držav članic Evropske unije v prostorih Sveta Evropske unije — Vloga predstavnikov držav članic Unije na srečanju s predstavnikom tretje države — Člen 263, prvi odstavek, PDEU — Nepristojnost)

text:
               18.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 121/30

         Sklep Splošnega sodišča z dne 28. februarja 2017 – NF/Svet Evrope
   (Zadeva T-192/16) (1)

   ((Ničnostna tožba - Izjava EU in Turčije z dne 18. marca 2016 - Sporočilo za medije - Pojem „mednarodni sporazum“ - Opredelitev avtorja akta - Obseg akta - Zasedanje Evropskega sveta - Srečanje voditeljev držav ali vlad držav članic Evropske unije v prostorih Sveta Evropske unije - Vloga predstavnikov držav članic Unije na srečanju s predstavnikom tretje države - Člen 263, prvi odstavek, PDEU - Nepristojnost))
   (2017/C 121/44)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: NF (zastopniki: B. Burns, solicitor, P. O’Shea in I. Whelan, barristers)

      Tožena stranka: Evropski svet (zastopniki: K. Pleśniak, Á. de Elera-San Miguel Hurtado in S. Boelaert, agenti)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti sporazuma „Izjava EU in Turčije z dne 18. marca 2016“, ki naj bi bil med Evropskim svetom in Republiko Turčijo domnevno sklenjen 18. marca 2016.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže, ker Splošno sodišče ni pristojno za njeno obravnavanje.

               2.

               Postopek s predlogi za intervencijo NQ, NR, NS, NT, NU, NV, Kraljevine Belgije, Helenske republike in Evropske komisije se ustavi.

               3.

               NF in Evropski svet nosita svoje stroške.

               4.

               NQ, NR, NS, NT, NU, NV, Kraljevina Belgija, Helenska republika in Komisija nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 232, 27.6.2016.


title: Zadeva C-354/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Retten i Kolding, Civilretten (Danska) 27. junija 2013 – FOA, ki zastopa Karstena Kaltofta proti občini Billund

text:
               31.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 252/22

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Retten i Kolding, Civilretten (Danska) 27. junija 2013 – FOA, ki zastopa Karstena Kaltofta proti občini Billund
   (Zadeva C-354/13)
   2013/C 252/37
   Jezik postopka: danščina

      Predložitveno sodišče

   Retten i Kolding, Civilretten

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: FOA, ki zastopa Karstena Kaltofta

      Tožena stranka: občina Billund

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je diskriminacija zaradi debelosti na trgu dela na splošno ali zlasti, če diskriminira delodajalec v javnem sektorju, v nasprotju s pravom Unije, kot na primer pride do izraza v členu 6 Pogodbe o Evropski uniji, ki obravnava temeljne pravice?

               2.

               Ali se lahko morebitna prepoved diskriminacije zaradi debelosti na podlagi prava Unije neposredno uporablja v razmerju med danskim državljanom in njegovim delodajalcem, ki je javni organ?

               3.

               Ali je treba, če bo Sodišče razsodilo, da v Evropski uniji obstaja prepoved diskriminacije zaradi debelosti na trgu dela na splošno ali zlasti, če diskriminira delodajalec v javnem sektorju, preizkus, ali je bilo kršeno morebitno načelo prepovedi diskriminacije zaradi debelosti, po potrebi opraviti na podlagi deljenega dokaznega bremena, tako da je treba za učinkovito izvrševanje prepovedi v primerih, v katerih obstaja očiten primer diskriminacije, dokazno breme premakniti nazaj na toženega delodajalca (glej uvodno izjavo 18 Direktive Sveta 97/80/ES (1) z dne 15. decembra 1997 o dokaznem bremenu v primerih diskriminacije zaradi spola)?

               4.

               Ali lahko debelost obravnavamo kot eno od hendikepiranosti, za katere velja varstvo Direktive Sveta 2000/78/ES (2) z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu, in katera merila so po potrebi odločilna za to, da je oseba, ki je debela, konkretno zavarovana s prepovedjo diskriminacije zaradi hendikepiranosti, ki jo določa ta direktiva?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 264.

      (2)  UL, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 5 zvezek 4 str. 79.


title: Zadeva C-394/05: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki, vložena dne  9. novembra 2005

text:
               28.1.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/5

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki, vložena dne 9. novembra 2005
   (Zadeva C-394/05)
   (2006/C 22/10)
   Jezik postopka: italijanščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata D. Recchia in M. Konstantinidis, zastopnika, je dne 9. novembra 2005 na Sodišču Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Italijanski republiki.
   Komisije Evropskih skupnosti Sodišču predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da Italijanska republika s tem, da je sprejela zakonodajno uredbo (decreto legislativo) št. 209 z dne 24. junija 2003 o prenosu v nacionalni pravni red določb Direktive 2000/53/ES (1) na način, ki je v nasprotju s to Direktivo, ni izpolnila obveznosti iz členov 2, točki 2 in 5; člena 3(5); člena 4(2)(a), v povezavi s Prilogo II; člena 5(1) do (4); člena 6(3)(a) in (4); člena 7(1) in (2); člena 8(3) in (4); člena 10(3) in člena 12(2) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/53/ES z dne 18. septembra 2000 o izrabljenih vozilih;

               2.

               Italijanski republiki naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Komisija Evropskih skupnosti je 7. novembra 2005 na Sodišču Evropskih skupnosti vložila tožbo zaradi ugotovitve, da Italijanska republika ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za:

               —

               1. opredelitev izrabljenih vozil kot odpadkov in njihovo obdelavo v skladu s tistimi, ki so določene v Direktivi;

               —

               2. uvrstitev v zakonodajni uredbi o prenosu Direktive trikolesnih motornih vozil med izrabljena vozila;

               —

               3. jasno določitev, da morajo vsi nevarni materiali in sestavni deli, kot so navedeni v Prilogi II Direktive, odstranjeni iz vozil pred vsakršno nadaljnjo obdelavo;

               —

               4. določitev, če je to tehnično izvedljivo, zbiranja izrabljenih delov, odstranjenih med popravilom vozil, na primernih zbirnih centrih.

               —

               5. v povezavi z izdajo potrdila o uničenju, zagotovitev, da ta potrdila izdajajo pooblaščeni centri za obdelavo, kot to določa člen 6 Direktive. Izdajanje teh potrdil, kot izgleda, ni pogoj za odjavo iz javnega avtomobilskega registra (Pubblico Registro Automobilistico), kot to zahteva Direktiva;

               —

               6. zagotovitev, da proizvajalci nosijo vse, ali večji del, stroškov prenosa sistema neodplačne dostave izrabljenih vozil;

               —

               7. zagotovitev odstranitve nevarnih sestavnih delov izrabljenih vozil pred obdelavo;

               —

               8. zagotovitev prednosti recikliranju pred ostalimi oblikami predelave zadevnih vozil;

               —

               9. izključitev, da bi se posebne določbe Direktive, ki jih ta določa, prenesle na podlagi sporazumov v smislu člena 10 Direktive;

               —

               10. zagotovitev aktivnega sistema nadzora in ocenitev, ki je potreben za oceno doseganja ciljev, določenih v Direktivi na način, da se ti isti cilji lahko dosežejo do 1. januarja 2006;

               —

               11. določitev, da morajo podatki, ki jih morajo zagotoviti proizvajalci motornih vozil in sestavnih delov, ustrezati zahtevam obratov za obdelavo;

               —

               12. sprejem obveznosti rednega opazovanja doseženih rezultatov in posredovanje teh rezultatov pristojnim organom in Komisiji, in prav tako, sprejem obveznosti za pristojne organe, da sprejmejo predpise za preverjanje doseženih napredkov v okviru sporazumov;

         ni izpolnila obveznosti iz členov 2, točki 2 in 5; člena 3(5); člena 4(2)(a), v povezavi s Prilogo II; člena 5(1) do (4); člena 6(3)(a) in (4); člena 7(1) in (2); člena 8(3) in (4); člena 10(3) in člena 12(2) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/53/ES z dne 18. septembra 2000 o izrabljenih vozilih.
   Komisija prav tako predlaga, naj se Italijanski republiki naloži plačilo stroškov postopka.

      (1)  UL L 269, 21.10.2000, str. 34.


title: Zadeva F-121/05: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 14. junija 2007 – De Meerleer proti Komisiji (Javni uslužbenci – Uradniki – Splošni javni natečaj – Nepripustitev k pisnim preizkusom – Delovne izkušnje – Obveznost obrazložitve – Posredovanje odločbe natečajne komisije – Zahtevek za ponovno preverjanje)

text:
               21.7.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 170/42

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 14. junija 2007 – De Meerleer proti Komisiji
   (Zadeva F-121/05) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Splošni javni natečaj - Nepripustitev k pisnim preizkusom - Delovne izkušnje - Obveznost obrazložitve - Posredovanje odločbe natečajne komisije - Zahtevek za ponovno preverjanje)
   (2007/C 170/80)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Michel De Meerleer (Ophain-Bois-Seigneur-Isaac, Belgija) (zastopnik: E. Boigelot, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: C. Berardis-Kayser in K. Herrmann, zastopnika)
   Predmet zadeve
   Na eni strani razglasitev ničnosti odločb komisije natečaja EPSO/A/19/04 o nesprejetju kandidature tožeče stranke in o neopredelitvi do njenega zahtevka za ponovno preverjanje in na drugi strani odškodninski zahtevek.
   Izrek sodbe

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 60, 11.3.2006, str. 52.


title: Zadeva T-163/17: Tožba, vložena 14. marca 2017 – Consorzio di Garanzia dell'Olio Extra Vergine di Oliva di Qualità/Komisija

text:
               24.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/38

         Tožba, vložena 14. marca 2017 – Consorzio di Garanzia dell'Olio Extra Vergine di Oliva di Qualità/Komisija
   (Zadeva T-163/17)
   (2017/C 129/58)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Consorzio di Garanzia dell'Olio Extra Vergine di Oliva di Qualità (Rim, Italija) (zastopnici: A. Fratini in G. Pandolfi, odvetnici)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               tožbi ugodi in ugotovi nepogodbeno odgovornost Komisije v smislu člena 268 in člena 340, drugi odstavek, PDEU;

               —

               naloži povrnitev premoženjske škode (dejanska škoda in izguba dobička) in nepremoženjske škode (škoda ugledu), ki je nastala tožeči stranki;

               —

               naloži plačilo kompenzacijskih in zamudnih obresti;

               —

               Komisiji naloži plačilo vseh stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v tej zadevi zahteva povrnitev škode, ki ji je nastala, na eni strani, zaradi Komisijinega neusklajenega upravljanja programov EU o promociji olivnega olja v tretjih državah in na drugi strani, ker Komisija ni izključila škodljivih učinkov in izkrivljanja konkurence, nastalih zaradi neusklajenega prekrivanja obeh programov.
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: nezakonita ravnanja Komisije, ki izhajajo iz kršitve načela prepovedi diskriminacije iz člena 18 PDEU in člena 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in načela zaupanja v pravo, saj Komisija ni zagotovila dosledne uskladitve programov Evropske unije o promociji olivnega olja v zadevnih tretjih državah; nezakonitosti izhajajo tudi iz kršitve načela dobrega upravljanja in pravice do dobrega upravljanja iz člena 41(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, saj Komisija po mnenju tožeče stranke ni sprejela zahtevanih ukrepov potem, ko je bila obveščena o protikonkurenčnih učinkih, ki izhajajo iz neuskladitve obeh promocijskih kampanj.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: obstoj resne in gotove škode, ki izhaja iz dejstva, da je Komisija s tem, ko ni spoštovala obveznosti, ki so ji naložene, tožeči stranki povzročila veliko škodo (dejanska škoda, izguba dobička in nepremoženjska škoda).

               3.

               Tretji tožbeni razlog: obstoj vzročne zveze, ki izhaja iz dejstva, da je bila nastala škoda dovolj neposredna in takojšnja posledica neustreznega upravljanja programov za promocijo olivnega olja v tretjih državah, in zato obstaja neposredna vzročna zveza med ravnanjem Komisije in navajano škodo, ki jo je treba povrniti v skladu s členom 340, drugi odstavek, PDEU.


title: Združeni zadevi C-376/15 P in C-377/15 P: Pritožba, ki sta jo Changshu City Standard Parts Factory in Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd vložili 9. julija 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 29. aprila 2015 v združenih zadevah T-558/12 in T-559/12, Changshu City Standard Parts Factory in Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd/Svet Evropske unije

text:
               16.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 381/12

         Pritožba, ki sta jo Changshu City Standard Parts Factory in Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd vložili 9. julija 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 29. aprila 2015 v združenih zadevah T-558/12 in T-559/12, Changshu City Standard Parts Factory in Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd/Svet Evropske unije
   (Združeni zadevi C-376/15 P in C-377/15 P)
   (2015/C 381/15)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnici: Changshu City Standard Parts Factory, Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd (zastopnika: R. Antonini, odvetnik, E. Monard, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Svet Evropske unije, Evropska komisija, European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI)

      Predlogi

   Pritožnice Sodišču predlagajo, naj:

               —

               sodbo Splošnega sodišča v združenih zadevah T-558/12 in T-559/12, Changshu City Standard Parts Factory in Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd/Svet Evropske unije, razveljavi;

               —

               ugodi predlogu pritožnic iz tožbe, vložene pri Splošnem sodišču, in Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 924/2012 z dne 4. oktobra 2012 o spremembi Uredbe (ES) št. 91/2009 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz nekaterih pritrdilnih elementov iz železa ali jekla s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (1) razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša na pritožnici;

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov postopka pred Splošnim sodiščem in Sodiščem, vključno s stroški pritožnic;

               —

               intervenientkam naloži, naj nosijo svoje stroške.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnici trdita, da je Splošno sodišče zlasti glede pojma „vseh [primerljivih] izvoznih transakcij“ in razmerja med zadevnimi določbami napačno uporabilo pravo, ker je napačno razlagalo člen 2(10) in (11) Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (2) ter členov 2.4 in 2.4.2 Sporazuma o izvajanju člena VI Splošnega sporazuma o carinah in trgovini iz leta 1994, in ker je pritožnicama naložilo nerazumno dokazno breme.
   Pritožnici dalje trdita, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker je napačno razlagalo člen 2(10) Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti in člen 2.4 Sporazuma o izvajanju člena VI Splošnega sporazuma o carinah in trgovini iz leta 1994, da ni obravnavalo nekaterih zahtevkov pritožnic in da je napačno uporabilo pravo, ko je presojalo zahtevo za obrazložitev na podlagi člena 296 PDEU.

      (1)  UL L 275, str. 1.

      (2)  UL L 343, str. 51.


title: Zadeva C-83/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Amtsgerichts Freiburg z dne 14. januarja 2005 v zadevi Bußgeldsache Bernd Voigt proti Bußgeldbescheid des Regierungspräsidiums Karlsruhe-Bretten

text:
               2.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/25

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Amtsgerichts Freiburg z dne 14. januarja 2005 v zadevi Bußgeldsache Bernd Voigt proti Bußgeldbescheid des Regierungspräsidiums Karlsruhe-Bretten
   (Zadeva C-83/05)
   (2005/C 82/51)
   Jezik postopka: nemščina
   Amtgerichts Freiburg je s sklepom z dne 14. januarja 2005 v zadevi Bernd Voigt proti Bußgeldbescheid des Regierungspräsidiums Karlsruhe-Bretten, ki ga je tajništvo Sodišča Evropskih skupnosti prejelo dne 18. februarja 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe, s katerim predlaga, da naj Sodišče odloči o naslednjih vprašanjih:

               1.

               Ali se Direktiva Sveta 70/156/EGS (1), kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 92/53/EGS z dne 18.6.1992 (2), ki je bila v nemško pravo prenesena z EG-TypV (Uredbo o ES-homologaciji tipov vozil za vozila in njihove dele z dne 9.12.1994, nazadnje spremenjena dne 07.02.2004) (3) razlaga tako, da je voznik motornega vozila, čigar vozilo je bilo homologirano na podlagi ES-homologacije tipov vozil kot osebni avtomobil, prav tako upravičen motorno vozilo kot homologiran tip vozila uporabljati v cestnem prometu in zanj veljajo omejitve hitrosti, ki so tudi določene posebej zgolj za osebna motorna vozila?

               2.

               Ali smejo organi, ki so pristojni za sankcioniranje prometnih prekrškov, s strani Kraftfahrt-Bundesamt izdane homologacije po ES-homologaciji tipov vozil in s strani nemških homologacijskih organov izdana potrdila na podlagi ES-homologacije tipov vozil, le-ta pri razvrščanju tipa vozila razglasiti kot nemerodajna, kadar gre za določitev omejitve hitrosti, ki velja za voznika takšnega tipa vozila?

      (1)  UL L 42, str. 1.

      (2)  Direktiva Sveta z dne 6. februarja 1970 o približevanju zakonodaje držav članic o homologaciji motornih in priklopnih vozil (70/156/EGS), ki je bila spremenjena z Direktivo 92/53/EGS z dne 18.6.1992.

      (3)  EG-TypV (Uredbo o ES-homologaciji tipov vozil in njihovih delov z dne 9.12.1994, nazadnje spremenjena dne 07.02.2004). Uradna utemeljitev k tej uredbi pravi: Ta uredba služi prenosu Direktive Sveta 70/156/EGS, kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 92/53/EGS z dne 18.6.1992 o spremembah Direktive 70/156/EGS o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi s homologacijo motornih in priklopnih vozil (UL ES št. L 225, str. 1, spremenjena z Direktivo Komisije 93/81/EGS z dne 29. septembra 1993 o prilagoditvi Direktive Sveta 70/156/EGS o homologaciji motornih in priklopnih vozil (UL ES št. L 264, str. 49).


title: Zadeva C-13/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 14. januarja 2008 – Stranke v postopku v glavni stvari na področju kmetijstva: Erich Stamm, Anneliese Hauser in Regierungspräsidium Freiburg

text:
               12.4.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 92/12

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 14. januarja 2008 – Stranke v postopku v glavni stvari na področju kmetijstva: Erich Stamm, Anneliese Hauser in Regierungspräsidium Freiburg
   (Zadeva C-13/08)
   (2008/C 92/20)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Bundesgerichtshof
   Stranke v postopku v glavni stvari
   Erich Stamm, Anneliese Hauser in Regierungspräsidium Freiburg
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali člen 15(1) Priloge I k Sporazumu med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami, na eni strani, ter Švicarsko konfederacijo, na drugi strani, o prostem pretoku oseb (1) zahteva, da se samo samozaposlenim osebam v smislu člena 12(1) Priloge I tega sporazuma v državi gostiteljici v zvezi z dostopom do opravljanja samostojne dejavnosti zagotavlja obravnavanje, ki ni manj ugodno od obravnavanja, ki je zagotovljeno lastnim državljanom, ali to velja tudi za samozaposlene obmejne delavce v smislu člena 13(1) Priloge I tega sporazuma?

      (1)  UL L 114, str. 6.


title: Zadeva T-254/00 R: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 14. julija 2008 – Hôtel Cipriani proti Komisiji

text:
               27.9.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 247/23

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 14. julija 2008 – Hôtel Cipriani proti Komisiji
   (Zadeva T-254/00 R)
   (2008/C 247/46)

      Jezik postopka: italijanščina

   Predsednik Sodišča prve stopnje je odredil izbris zadeve.


title: Zadeva C-527/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Berlin (Nemčija) 21. novembra 2014 – Ukamaka Mary Jecinta Oruche in Nzubechukwu Emmanuel Oruche/Zvezna republika Nemčija

text:
               26.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/19

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Berlin (Nemčija) 21. novembra 2014 – Ukamaka Mary Jecinta Oruche in Nzubechukwu Emmanuel Oruche/Zvezna republika Nemčija
   (Zadeva C-527/14)
   (2015/C 026/22)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Verwaltungsgericht Berlin

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Ukamaka Mary Jecinta Oruche om Nzubechukwu Emmanuel Oruche

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija

      Drugi stranki: Oberbürgermeister der Stadt Potsdam in Emeka Emmanuel Mary Oruche

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člen 7(2), prvi pododstavek, Direktive Sveta 2003/86/ES z dne 22. septembra 2003 o pravici do združitve družine (1) razlagati tako, da nasprotuje določbi nacionalnega prava, v skladu s katero je prvi vstop družinskega člana sponzorja [v Zvezno republiko Nemčijo] odvisen od tega, da družinski član pred vstopom dokaže, da se lahko osnovno sporazumeva v nemščini?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 224.


title: Zadeva T-510/12: Tožba, vložena 21. novembra 2012 – Conrad Electronic proti UUNT – Sky IP International (EuroSky)

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/65

         Tožba, vložena 21. novembra 2012 – Conrad Electronic proti UUNT – Sky IP International (EuroSky)
   (Zadeva T-510/12)
   2013/C 26/128
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Conrad Electronic SE (Hirschau, Nemčija) (zastopniki: P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, J. Künzel, D. Jestaedt, M. Bergermann, J. Vogtmeier in A. Kramer, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Sky IP International Ltd (Isleworth, Združeno kraljestvo)

      Predloga

   Tožeča stranka predlaga, naj

               —

               se razveljavi odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 20. septembra 2012 v zadevi R 1183/2011-4;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški, nastalimi v pritožbenem postopku.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „EuroSky“ za proizvode in storitve iz razreda 9 – prijava znamke Skupnosti št. 4 539 896

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom:: Sky IP International Ltd

      Navajana znamka ali znak: nacionalna besedna in figurativna znamka ter besedna in figurativna znamka Skupnosti „SKY“za proizvode in storitve iz razredov 9, 16, 18, 25, 28, 35, 36, 38, 41, 42, 43 in 45

      Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: napačna uporaba člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009


title: Zadeva C-191/06: Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 6. marca 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Lecce – Italija) – kazenski postopek zoper Aniello GALLO, Gianluca Damonte (Člen 104(3), prvi pododstavek, Poslovnika – Pravica do ustanavljanja – Svoboda opravljanja storitev – Razlaga členov 43 ES in 49 ES – Igre na srečo – Pobiranje stav na športne dogodke – Obveznost koncesije – Izključitev subjektov, ki so organizirani v določenih oblikah kapitalskih družb – Obveznost dovoljenja policije – Kazenske sankcije)

text:
               28.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/23

         Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 6. marca 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Lecce – Italija) – kazenski postopek zoper Aniello GALLO, Gianluca Damonte
   (Zadeva C-191/06) (1)

   (Člen 104(3), prvi pododstavek, Poslovnika - Pravica do ustanavljanja - Svoboda opravljanja storitev - Razlaga členov 43 ES in 49 ES - Igre na srečo - Pobiranje stav na športne dogodke - Obveznost koncesije - Izključitev subjektov, ki so organizirani v določenih oblikah kapitalskih družb - Obveznost dovoljenja policije - Kazenske sankcije)
   (2007/C 96/41)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predložitveno sodišče
   Tribunale di Lecce
   Stranki v kazenskem postopku v glavni stvari
   Aniello GALLO, Gianluca Damonte
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunale di Lecce – Razlaga členov 31, 43, 49 in od 81 do 86 ES – Nacionalno pravo, ki določa, da je za opravljanje dejavnosti pobiranja stav potrebno pridobiti dovoljenje.
   Izrek

               1)

               Nacionalna ureditev, ki ob neobstoju koncesije ali dovoljenja policije, ki jih izdaja zadevna država članica, prepoveduje opravljanje dejavnosti pobiranja, sprejemanja, vpisa in prenosa stavnih predlogov, še posebej na športne dogodke, pomeni omejitev pravice do ustanavljanja in svobode opravljanja storitev, ki sta določeni v členih 43 ES in 49 ES.

               2)

               Predložitveno sodišče je pristojno, da preveri, ali je resnični cilj nacionalne ureditve – če omejuje število subjektov, ki delujejo v sektorju iger na srečo – preprečevanje izkoriščanja dejavnosti v tem sektorju v kriminalne ali goljufive namene.

               3)

               Člena 43 ES in 49 ES je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi, kot je ta, ki se obravnava v postopku v glavni stvari, ki izključi in še naprej izključuje iz sektorja iger na srečo subjekte, ki so organizirani v obliki kapitalskih družb, katerih delnice kotirajo na organiziranem trgu.

               4)

               Člena 43 ES in 49 ES je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi, kot je ta, ki se obravnava v postopku v glavni stvari, ki določa kazensko sankcijo za osebe, kot so obtoženci iz postopka v glavni stvari, ker so opravljali organizirano dejavnost pobiranja stav brez koncesije ali dovoljenja policije, ki ga zahteva nacionalna zakonodaja, če te osebe niso mogle pridobiti koncesij ali dovoljenj, ker jim jih zadevna država članica, v nasprotju s pravom Skupnosti, ni odobrila.

      (1)  UL C 165, 15.7.2006.


title: Zadeva T-586/13: Tožba, vložena 8. novembra 2013 – H.P. Gauff Ingenieure proti UUNT – Gauff (Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW)

text:
               25.1.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/27

         Tožba, vložena 8. novembra 2013 – H.P. Gauff Ingenieure proti UUNT – Gauff (Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW)
   (Zadeva T-586/13)
   2014/C 24/49
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Gauff Ingenieure GmbH & Co. KG – JBG (Nürnberg, Nemčija) (zastopnik: G. Schneider-Rothhaar, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Gauff GmbH & Co. Engineering KG (Nürnberg, Nemčija)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 5. septembra 2013 (zadeva R 118/2013-1) razveljavi;

               —

               zadevo vrne v odločanje UUNT s priporočilom, naj odredi vrnitev v prejšnje stanje;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov postopka, vključno s tistimi, ki so nastali v postopku pred odborom za pritožbe.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka „Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW“ za proizvode in storitve iz razredov 11, 19, 36, 37, 39, 40, 41 in 42 – prijava znamke Skupnosti št. 10 028 082

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Gauff GmbH & Co. Engineering KG

      Navajana znamka ali znak: nemška besedna znamka in besedna znamka Skupnosti „Gauff“ ter nemška figurativna znamka in figurativna znamka Skupnosti „GAUFF“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 16, 35, 36, 37, 39, 40, 41, 42 in 44

      Odločba oddelka za ugovore: delna ugoditev ugovoru

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev predloga za vrnitev v prejšnje stanje in zavrženje pritožbe kot nedopustne

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 81 Uredbe Sveta št. 207/2009.


title: Zadeva C-526/07 P: Pritožba, ki jo je vložil Philippe Combescot 27. novembra 2007 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi senat), razglašeno 12. septembra 2007 v zadevi Combescot proti Komisiji, T-250/04

text:
               9.2.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 37/12

         Pritožba, ki jo je vložil Philippe Combescot 27. novembra 2007 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi senat), razglašeno 12. septembra 2007 v zadevi Combescot proti Komisiji, T-250/04
   (Zadeva C-526/07 P)
   (2008/C 37/16)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Pritožnik: Philippe Combescot (zastopnika: A. Maritati in V. Messa, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi pritožnika:

               —

               Sodišče naj s spremembo sodbe Sodišča prve stopnje z dne 12. septembra 2007, T-249/04, ugotovi škodo za poklic in za zdravje zaradi protipravne zavrnitve prijave P. Combescota na natečaj za zasedbo mesta vodje delegacije v Kolumbiji; podredno naj določi nematerialno škodo in določi odškodnino; zato naj ugodi zahtevku, ki ga je pritožnik že vložil na prvi stopnji in ki ga ponovno vlaga v pritožbi: „ugotovi naj se, da je P. Combescot utrpel škodo na svoji podobi in strokovnemu ugledu s hudimi posledicami za njegovo duševno ravnovesje zaradi protipravne izključitve z natečaja; dodeli naj se mu 100 000 eurov za povračilo škode“.

               —

               Komisiji naj se naloži povračilo stroškov.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   P. Combescot, uradnik, izpodbija sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (drugi senat), razglašeno 12. septembra 2007, T-250/04, v zvezi s tožbo zoper Komisijo Evropskih skupnosti.
   Pritožba zadeva izključitev P. Combescota, ki je bil tedaj stalni svetovalec v Gvatemali, z natečaja COM/091/03 za zasedbo mesta vodje delegacije v Kolumbiji (v nadaljevanju: odločba o izključitvi).
   Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da je odločba protipravna in je torej primerna za utemeljitev zahtevka za povračilo škode, ki ga je predložil pritožnik, vendar pa ne priznava obstoja dveh vrst škode, in sicer škodo za strokovni ugled in za zdravje, in se omejuje na priznanje nedoločene nematerialne škode, za katero se mu je plačalo 3 000 eurov.
   Zastopniki P. Combescota s to pritožbo predlagajo Sodišču, naj spremeni sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti v delu, v katerem izključuje obstoj škode za poklic in škode za zdravje in zato določa plačilo zgolj na podlagi sporne nematerialne škode; ugotovi naj torej, da je bil uradnik predmet protipravne izključitve z natečaja in je utrpel jasno škodo za kariero, poleg škode na strokovni podobi, in da mu je odločba o izključitvi povzročila trpljenje in notranje bolečine, ki so posledično povzročile težko depresivno stanje, kot je dokumentirano v dokumentih, in kot so zlasti potrdili strokovnjaki z Institucije. Predlaga se, naj Sodišče kompleksno presodi dejanske okoliščine, ki so zaznamovale ta dogodek, pri čemer naj jih vse upošteva kot pomembne – pa čeprav zgolj zaradi nepristranskosti – za določitev nematerialne škode v bistveno višjem znesku, neposredno sorazmernem s kariernimi pričakovanji, ki mu jih je odvzela odločba o izključitvi, in z intuitivnimi težkimi posledicami, ki jih je povzročila.
   Zato se vztraja pri zahtevku za povračilo škode, kot je bil določen v predlogih tega postopka.
   Izpodbijajo se ugotovitve Sodišča prve stopnje v zvezi z neobstojem dejanske škode za poklic, pri čemer je poleg tega treba poudariti, do podatki v zvezi z merili Komisije za določitev vodje delegacije v Kolumbiji niso bili nikoli posredovani pritožniku, čeprav je zanje zaprosil.
   V zvezi s povračilom telesne škode pa dokaz za učinek protipravnega ravnanja na zdravje P. Combescota izvira iz časovne povezanosti obeh dejstev. Izključitev z natečaja je sicer zadnje izmed vrste zatiralnih ravnanj Komisije nasproti uradniku. Na koncu, pri določitvi nematerialne škode pritožnik predlaga njeno sorazmerno presojo na podlagi načel za nepristransko določanje škode, ki upošteva škodljive posledice, ki se izražajo v tesnobi, stresu in tudi hudih stiskah uradnika zaradi izključitve z natečaja.


title: Zadeva T-129/08: Tožba, vložena 31. marca 2008 – Sahlstedt in drugi proti Komisiji

text:
               24.5.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 128/35

         Tožba, vložena 31. marca 2008 – Sahlstedt in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-129/08)
   (2008/C 128/75)
   Jezik postopka: finščina
   Stranke

      Tožeče stranke: Markku Sahlstedt (Karkkila, Finska), Juha Kankkunen (Laukaa, Finska), Mikko Tanner (Vihti, Finska), Toini Tanner (Helsinki, Finska), Liisa Tanner (Helsinki, Finska), Eeva Jokinen (Helsinki, Finska), Aili Oksanen (Helsinki, Finska), Olli Tanner (Lohja, Finska), Leena Tanner (Helsinki, Finska), Aila Puttonen (Ristiina, Finska), Risto Tanner (Espoo, Finska), Tom Järvinen (Espoo, Finska), Runo K. Kurko (Espoo, Finska), Maa- ja metsätaloustuottajain keskusliitto MTK ry [Osrednje združenje poljedelskih in gozdarskih proizvajalcev] (Helsinki, Finska), Maataloustuottajain Keskusliiton Säätiö [Sklad osrednjega združenja poljedelskih in gozdarskih proizvajalcev] (Helsinki, Finska) (zastopnik: K. Marttinen, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožečih strank

               —

               Za nično naj se razglasi odločba, ki je predmet te tožbe, kolikor se nanaša na vsa v njej omenjena območja, pomembna za Skupnost (v nadaljevanju: OPS), na ozemlju Republike Finske;

               —

               podredno, v primeru, da bo Sodišče ugotovilo, da to ne bo mogoče, naj se odločba razglasi za nično z ozirom na OPS, ki so v tožbi našteti v oddelku 6.2.2.7;

               —

               zahteve za informacije in pripravljalni ukrepi:
               Če o tožbi ne bo odločeno – v smislu zgoraj omenjenih primarnih tožbenih predlogov – v prid tožečim strankam že na podlagi v sami tožbi predloženih dokazov, naj Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti Komisiji Evropskih skupnosti naloži,

                           1.

                           da tožečim strankam posreduje v obliki CD-ROM-a vse predloge, ki ji jih je predložila Finska, skupaj z vsemi podatki, omenjenimi v sedmi uvodni izjavi odločbe, o zadevnih območjih, na katere se nanaša izpodbijana odločba,

                           2.

                           da tožečim strankam posreduje v obliki CD-ROM-a naravoslovne in druge podatke, ki jih ima v posesti in na katere se nanaša osma uvodna izjava odločbe, o vseh območjih na ozemlju Republike Finske, omenjenih v izpodbijani odločbi, skupaj z zemljevidi in podatki v papirnati obliki, ki so našteti v deveti uvodni izjavi,

                           3.

                           da tožečim strankam posreduje v obliki CD-ROM-a – skupaj z zemljevidi v papirnati obliki – celotno dokumentacijo o območjih na ozemlju Republike Finske, ki je bila v času sodelovanja z državami članicami, ki ga omenja deseta uvodna izjava izpodbijane odločbe, izdelana ali jo je Komisija drugače pridobila, in

                           4.

                           da tožečim strankam posreduje mnenje Odbora za habitate, ki je omenjeno v petnajsti uvodni izjavi izpodbijane Odločbe;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo postopkovnih stroškov tožečih strank skupaj z zakonitimi obrestmi.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Po mnenju tožečih strank je Odločba (1) v nasprotju s pravom Skupnosti, posebej členoma 3 in 4 Direktive o habitatah in Prilogo III te Direktive, na katero se nanaša člen 4. Kršitev prava Skupnosti tožeče stranke ponazarjajo v štirih tožbenih razlogih:

               a)

               Na podlagi Direktive o habitatah ni dovoljeno razveljaviti odločb, ki se nanašajo na izvoren seznam območij, pomembnih za Skupnost, z novimi odločbami, sprejetimi v postopkih in na podlagi razlogov, ki so tu predstavljeni. Postopkovni predpisi Direktive o habitatah zavezujejo tudi Komisijo. Drugačna razlaga bi povzročila pravno negotovost glede prenosa direktive v nacionalno zakonodajo in glede pravne varnosti lastnikov posesti.

               b)

               Omrežje Natura 2000 je v skladu s členom 3 Direktive o habitatih usklajeno evropsko omrežje posebnih ohranitvenih območij, kateremu naj bi se v skladu z Direktivo zagotovilo ugodno stanje ohranjenosti. Člen 4 in Priloga III Direktive, ki se nanašata na izbiro območij, sta natančna tehnična predpisa, ki materialnopravno zavezujeta tako države članice kot tudi Komisijo – in s tem sta zagotovljena vzpostavitev usklajenega omrežja in doseg ugodnega stanja ohranjenosti. Območij ni mogoče določiti kot OPS, če člen 4 in Priloga III nista upoštevana v vsaki fazi. Za dosego usklajenega cilja ugodne ohranjenosti je potrebno, da se območja v državah članicah izbirajo po enotnih merilih, ki so v skladu z zahtevami člena 4 in Priloge III Direktive o habitatih.

               c)

               Faza 1 (faza držav članic) in Faza 2 (faza Komisije) iz Priloge III tvorita sklop pravno zavezujočih ukrepov. Postopek iz Faze 2 in odločitev o območjih, ki so pomembna za Skupnost, ne ustrezata Direktivi o habitatih, če predlog iz Faze 1 ne izpolnjuje zahtev Direktive.

               d)

               Finska pri pripravi svojega predloga za prijavo OPS na borealni regiji ni upoštevala člena 4 Direktive o habitatih in predpisov o fazi 1 iz Priloge III. Že zaradi dejstva, da je Komisija predlog Finske glede vseh območji sprejela v nespremenjeni obliki, je Odločba Komisije v zvezi OPS v nasprotju z Direktivo.

      (1)  Odločba Komisije 2008/24/ES z dne 12. novembra 2007 o sprejetju prvega posodobljenega seznama območij, pomembnih za Skupnost, za borealno biogeografsko regijo v skladu z Direktivo Sveta 92/43/EGS (UL L 12, str. 118).


title: Zadeva T-109/10: Tožba, vložena 5. marca 2010 – Luksemburg proti Komisiji

text:
               22.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 134/39

         Tožba, vložena 5. marca 2010 – Luksemburg proti Komisiji
   (Zadeva T-109/10)
   2010/C 134/67
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Veliko vojvodstvo Luksemburg (zastopnika: C. Schiltz, zastopnik, in P. Kinsch, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga tožeče stranke

               —

               Izpodbijana odločba naj se v delu, ki se nanaša na Veliko vojvodstvo Luksemburg, razglasi za nično;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka predlaga, naj se odločbo Komisije C(2009) 10712, ki je bila sprejeta 23. decembra 2009 in s katero je bila zmanjšana pomoč, ki je bila za program pobude Skupnosti Interreg II/C „Poplave Ren-Meuse“ Kraljevini Belgiji, Zvezni republiki Nemčiji, Francoski republiki, Velikemu vojvodstvu Luksemburg in Kraljevini Nizozemski dodeljena iz Evropskega sklada za regionalni razvoj (ESRR) na podlagi Odločbe Komisije C(97) 3742 z dne 18. decembra 1997 (ESRR št. 970010008), v delu, ki se nanaša na Veliko vojvodstvo Luksemburg, razglasi za nično.
   V podporo svoji tožbi tožeča stranka navaja dva tožbena razloga.
   V prvem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da bo v primeru uspeha tožb za razglasitev ničnosti, ki so ju vložili nizozemski in nemški organi, v boljšem položaju tudi Veliko vojvodstvo Luksemburg. Če bo ugotovljeno, da domnevno sistematičnih napak oziroma pomanjkljivosti, ki naj bi jih Komisija odkrila pri reviziji izvedbe zadevnega programa na Nizozemskem in v Nemčiji, dejansko ni, bo odločba ostala brez podlage svoje utemeljitve, s tem pa bo brez podlage ostala tudi linearna finančna korekcija za projekte, ki se izvajajo v Luksemburgu.
   Drugi tožbeni razlog se nanaša na nezakonitost razširitve finančne korekcije na Veliko vojvodstvo Luksemburg, saj bi bila ta lahko upravičena le v zvezi z drugimi državami članicami. Pri izvajanju programa v Velikem vojvodstvu Luksemburg ni bilo ugotovljenih nobenih nepravilnosti. Dejstvo, da je Luksemburg pristal na sodelovanje pri skupnem projektu z Nemčijo, Belgijo, Francijo in Nizozemsko, ne more upravičiti negativnih posledic v obliki finančne korekcije njegovih projektov, zaradi napak ali pomanjkljivosti, ki naj bi bile odkrite med revizijo nizozemskih ali nemških projektov in se nanašajo skoraj izključno na domnevno kršitev predpisov, ki urejajo postopke oddaje javnih naročil. Postopki oddaje javnih naročil pa so, ne glede na to, da gre za sodelovanje petih držav članic pri istem programu, v izključni pristojnosti nacionalnih organov zadevnih držav članic.


title: Zadeva C-23/10: Tožba, vložena 14. januarja 2010 – Evropska komisija proti Portugalski republiki

text:
               17.4.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 100/15

         Tožba, vložena 14. januarja 2010 – Evropska komisija proti Portugalski republiki
   (Zadeva C-23/10)
   2010/C 100/24
   Jezik postopka: portugalščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnik: A. Caeiros, zastopnik)

      Tožena stranka: Portugalska republika

      Predloga tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Portugalska republika s tem, da so njeni carinski organi sistematično sprejemali carinske deklaracije za sprostitev svežih banan v prosti promet, čeprav so vedeli ali bi razumno morali vedeti, da deklarirana teža ne ustreza dejanski teži banan, in da portugalski organi niso dali na voljo lastnih sredstev, ki ustrezajo izgubi prihodkov in zamudnih obresti, ni izpolnila obveznosti iz členov 68 in naslednjih Uredbe (EGS) št. 2913/92 (1), člena 290a Uredbe (EGS) št. 2454/93 (2) in priloge 38b k tej uredbi ter členov 2, 6, 9, 10 in 11 Uredb (EGS, Euratom) št. 1552/89 (3) in (ES, Euratom) št. 1150/2000 (4);

               —

               Portugalski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Člen 290a Uredbe št. 2454/93 določa: „Pregledi banan s tarifno oznako KN 0803 00 19 morajo zaradi preverjanja neto mase pri uvozu zajemati vsaj 10 % vseh deklaracij na leto in na carinski urad. Pregledi banan se opravijo ob sprostitvi v prosti obtok skladno s pravili iz Priloge 38b.“
   V prilogi 38b je določeno: „Zaradi uporabe člena 290a določi neto maso carinski urad, pri katerem je bila vložena deklaracija za sprostitev svežih banan v prosti obtok, na podlagi vzorcev enot embalaže za vsako vrsto embalaže in za vsak kraj porekla. […]“
   Glede na zakonodajo Skupnosti in zlasti člena 290a Uredbe št. 2454/93 in priloge 38a k tej uredbi, ki sta normi, ki sta veljali med zadevnim obdobjem, Komisija meni, da ni mogoče sprejeti trditev portugalskih organov glede tega, da niso dali na voljo dolgovani znesek lastnih sredstev in dologovanih zamudnih obresti na podlagi člena 11 Uredbe št. 1150/2000, in da sta bila navedena člen 290a in priloga 38a popolnoma jasna glede teže, na podlagi katere se uporabijo carinske dajatve.
   Navedena člen 290a in priloga 38a nedvoumno določata, da je na deklaraciji za sprostitev v prosti promet treba navesti „neto maso“, to je „dejansko težo“ banan, in da je zato za uporabo carinskih dajatev treba uporabiti to „dejansko težo“.
   Komisija ni bila pravno zavezana, da v seriji C Uradnega lista Evropske unije objavi obvestilo uvoznikom, da naj med izpolnjevanjem carinskih deklaracij ne uporabijo teže 18,14 kg ali pavšalne povprečne teže.
   Ker sta navedena člen 290a in priloga 38a jasna glede teže, ki jo je treba upoštevati pri izračunu carinskih dajatev, bi lahko gospodarski subjekti, ki običajno delajo v sektorju uvoza banan in so zato seznanjeni z veljavno zakonodajo v zvezi s to dejavnostjo, zlahka izvedeli, da se mora carinska deklaracija, ki jo morajo vložiti, nanašati na „neto maso“, to je dejansko težo banan in ne na „trgovsko“ težo, ki je izmišljena teža, kot je bilo dokazano v večini primerov.
   Portugalski organi se ne morejo sklicevati na napako Komisije, ker ni izpolnila morebitne obveznosti, da opozori države članice na podlagi podatkov, ki so ji jih posredovali italijanski organi. Portugalski carinski organi, ki so bili na kraju carinjenja uvoženih banan, so namreč nedvomno imeli možnost zaznati – ne da bi jih Komisija obvestila – da carinske deklaracije ne ustrezajo resničnosti, ker je bila v večini primerov dejanska teža večja od deklarirane „pavšalne“ teže. Izključno portugalski organi bi torej morali v okviru njihovega delovanja in nadzora preveriti pravilnost teh deklaracij.
   Na podlagi člena 13 carinskega zakonika Skupnosti lahko carinski organi „opravljajo vse domnevno potrebne kontrole, ki zagotavljajo pravilno izvajanje carinske zakonodaje“.
   Portugalski organi so vedeli, da je postala običajna praksa gospodarskih subjektov, da vlagajo carinske deklaracije za sprostitev banan v prosti promet na podlagi trgovske teže 18,14 kg na zaboj.
   V teh okoliščinah ti organi ne morejo trditi, da jih je navedeni člen 290a zavezoval le k pregledu 10 odstotkov deklaracij za sprostitev banan v prosti promet.
   Možnost carinskih organov, da opravijo dodatne kontrole glede teže banan, ki presega minimum 10 odstotkov, ki se zahteva v navedenem členu 290a, postane obveznost opraviti dodatne kontrole, kadar se med opravljenimi kontrolami izkaže, da obstaja tveganje sprejetja nepravilnih deklaracij ob upoštevanju cilja učinkovite zaščite lastnih sredstev Skupnosti.
   Kadar carinski organi ugotovijo, da deklarirana teža ne ustreza dejanski teži in da obstaja tveganje sprejetja nepravilnih deklaracij, ti organi ne smejo dovoliti sprostitve banan v prosti promet, ne da bi opravili kontrolo teže, tudi če je carinski organ med zadevnim letom že dosegel minimalni odstotek kontrole 10 odstotkov.
   Deklariranje „pavšalne“ trgovske teže je samo po sebi dovolj za dvom o resničnosti deklarirane teže, kar tako utemeljuje kontrolo s strani carinskih organov za ugotovitev dejanske teže.
   Države članice morajo na podlagi člena 8 Sklepa 94/728/ES (5), Euratom in odgovornosti, ki jo imajo na področju pobiranja lastnih sredstev Skupnosti, predvideti postavitev ustrezne infrastrukture za opravljanje potrebnih kontrol, da se banane, sproščene v prosti promet, pravilno carinijo, to je na podlagi njihove dejanske teže.
   Praksa portugalskih organov, da sistematično sprejmejo carinske deklaracije, čeprav vedo ali bi razumno morali vedeti, da deklarirana teža na carinskih deklaracijah ni dejanska teža uvoženih banan, ne da bi opravili kakršnokoli kontrolo, ter dejstvo, da niso prevzeli odgovornosti na področju finančnih posledic za proračun Skupnosti, ne upoštevata niti učinkovite zaščite lastnih sredstev niti sodne prakse Sodišča.

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti – UL L 302, str. 1.

      (2)  Uredba Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti – UL L 253, str. 1.

      (3)  Uredba Sveta (EGS, Euratom) št. 1552/89 z dne 29. maja 1989 o izvajanju Sklepa št. 88/376/EGS, Euratom o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti – UL L 155, str. 1.

      (4)  Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 1150/2000 z dne 22. maja 2000 o izvajanju Sklepa št. 94/728/ES, Euratom o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti – UL L 130, str. 1.

      (5)  Sklep št. z dne 31. oktobra 1994 o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti – UL L 293, str. 9


title: Zadeva C-645/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de Primera Instancia de Barcelona (Španija) 5. decembra 2013 – Cajas Rurales Unidas, Sociedad Cooperativa de Crédito proti Evaristu Méndez Seni in drugim

text:
               8.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 71/7

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de Primera Instancia de Barcelona (Španija) 5. decembra 2013 – Cajas Rurales Unidas, Sociedad Cooperativa de Crédito proti Evaristu Méndez Seni in drugim
      (Zadeva C-645/13)
      (2014/C 71/12)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Juzgado de Primera Instancia de Barcelona

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: Cajas Rurales Unidas, Sociedad Cooperativa de Crédito

         Tožene stranke: Evaristo Méndez Sena, Edelmira Pérez Vicente, Daniel Méndez Senas, Victoriana Pérez Bicéntez

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba šteti, da zakonodaja države članice – ki ne določa možnosti vložitve pravnega sredstva pri drugostopenjskem sodišču, če je v okviru postopka izvršbe na podlagi hipoteke predlog, naj se pogodbeni pogoj zaradi njegove nedovoljenosti ne upošteva, zavrnjen – ne ponuja ustreznih in učinkovitih sredstev za preprečevanje nadaljnje uporabe nedovoljenih pogojev v pogodbah, ki jih s potrošniki sklenejo prodajalci ali ponudniki, ter ne spoštuje pravice do dostopa do pristojnih sodišč, da bi ta odločila, ali so pogodbeni pogoji, sestavljeni za splošno rabo, nedovoljeni, ter uporabila ustrezna in učinkovita sredstva za preprečevanje nadaljnje uporabe takih pogojev?

                  2.

                  Ali v primeru pritrdilnega odgovora na prvo vprašanje nacionalno sodišče – za zagotovitev ustreznega in učinkovitega varstva potrošnika v primeru nedovoljenih pogojev – lahko po uradni dolžnosti potrošniku odobri pravico, da drugostopenjsko sodišče preveri odločbo prvostopenjskega sodišča, s katero je bil zavrnjen predlog, naj se pogodbeni pogoj zaradi njegove zatrjevane nedovoljenosti ne upošteva?


title: Zadeva T-619/14: Sklep Splošnega sodišča z dne 16. septembra 2015 – Bionorica/Komisija (Tožba zaradi nedelovanja — Varstvo potrošnikov — Zdravstvene trditve na živilih — Uredba (ES) što 1924/2006 — Botanične snovi — Rok za vložitev tožbe — Neobstoj pravnega interesa — Akt, zoper katerega ni pravnega sredstva — Nedopustnost)

text:
               16.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 381/32

         Sklep Splošnega sodišča z dne 16. septembra 2015 – Bionorica/Komisija
   (Zadeva T-619/14) (1)

   ((Tožba zaradi nedelovanja - Varstvo potrošnikov - Zdravstvene trditve na živilih - Uredba (ES) što 1924/2006 - Botanične snovi - Rok za vložitev tožbe - Neobstoj pravnega interesa - Akt, zoper katerega ni pravnega sredstva - Nedopustnost))
   (2015/C 381/36)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Bionorica SE (Neumark, Nemčija) (zastopniki: M. Weidner, T. Guttau in N. Hußmann, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: M. Wilderspin in S. Grünheid, agenta)

      Predmet

   Predlog za ugotovitev, da Komisija ni ukrepala s tem, da od Evropske agencije za varnost hrane (EFSA) nezakonito ni zahtevala ocene zdravstvenih trditev glede botaničnih snovi, kar je v skladu s členom 13(3) Uredbe (ES) št. 1924/2006 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o prehranskih in zdravstvenih trditvah na živilih (UL L 404, str. 9) pogoj za sprejetje dokončnega seznama dovoljenih trditev.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2.

               Bionorica SE se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 409, 17.11.2014.


title: Zadeva T-28/02: Sklep Sodišča prve stopnje z dne  17. oktobra 2005  — First Data in drugi proti Komisiji ( Konkurenca — Člen 81 ES — Plačilne kartice Visa — Pravilo  Ni nakupa brez izdaje  — Negativni izvid — Med postopkom odpravljeno pravilo — Pravni interes — Ustavitev postopka )

text:
               14.1.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/20

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 17. oktobra 2005 — First Data in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-28/02) (1)

   („Konkurenca - Člen 81 ES - Plačilne kartice Visa - Pravilo ‚Ni nakupa brez izdaje‘ - Negativni izvid - Med postopkom odpravljeno pravilo - Pravni interes - Ustavitev postopka“)
   (2006/C 10/40)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeče stranke: First Data Corp. (Wilmington, Delaware, Združene države), FDR Ltd (Dover, Delaware, Združene države) in First Data Merchant Services Corp. (Sunrise, Florida, Združene države) [Zastopniki: najprej P. Bos in M. Nissen, nato P. Bos, avocats]

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti [Zastopniki: najprej R. Wainwright, W. Wils in V. Superti, nato R. Wainwright in T. Christoforou, zastopniki]
   Predmet zadeve
   Predlog za razglasitev ničnosti člena 1, peta alinea, odločbe Komisije 2001/982/ES z dne 9. avgusta 2001 o postopku izvajanja člena 81 Pogodbe ES in člena 53 Sporazuma EGP (Zadeva COMP/29.373 — Visa International) (UL L 293, str. 24.)
   Izrek sklepa

               1)

               Postopek v tej zadevi se ustavi.

               2)

               Tožeče stranke in Komisija nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 109, 4.5.2002.


title: Zadeva T-160/11 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 13. julija 2011 – Petroci proti Svetu (Začasna odredba — Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi, sprejeti glede na razmere v Slonokoščeni obali — Zamrznitev sredstev — Predlog za odlog izvršitve — Ustavitev postopka v glavni stvari — Ustavitev postopka)

text:
               10.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/49

         Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 13. julija 2011 – Petroci proti Svetu
   (Zadeva T-160/11 R)
   (Začasna odredba - Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi, sprejeti glede na razmere v Slonokoščeni obali - Zamrznitev sredstev - Predlog za odlog izvršitve - Ustavitev postopka v glavni stvari - Ustavitev postopka)
   2011/C 269/110
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Société nationale d’opérations pétrolières de la Côte d’Ivoire Holding (Petroci Holding) (Abidžan, Slonokoščena obala) (zastopnik: M. Ceccaldi, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: B. Driessen in A. Vitro, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za izdajo začasne odredbe, ki se nanaša na to, da se v skladu s členom 278 PDEU odredi odlog izvršitve Sklepa Sveta 2011/18/SZVP z dne 14. januarja 2011 o spremembi Sklepa Sveta 2010/656/SZVP o podaljšanju omejevalnih ukrepov proti Slonokoščeni obali (UL L 11, str. 36) in Uredbe Sveta (ES) št. 25/2011 z dne 14. januarja 2011 o spremembi Uredbe (ES) št. 560/2005 o uvedbi določenih posebnih omejevalnih ukrepov zoper nekatere osebe in subjekte glede na razmere v Slonokoščeni obali (UL L 11, str. 1)

      Izrek

               1.

               Postopek glede predloga za izdajo začasne odredbe se ustavi.

               2.

               Svetu Evropske unije se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-470/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Okresný súd vo Svidníku (Slovaška republika) 19. oktobra 2012 – Pohotovosť, s.r.o. proti Miroslavu Vašuti

text:
               16.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/12

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Okresný súd vo Svidníku (Slovaška republika) 19. oktobra 2012 – Pohotovosť, s.r.o. proti Miroslavu Vašuti
   (Zadeva C-470/12)
   2013/C 46/21
   Jezik postopka: slovaščina

      Predložitveno sodišče

   Okresný súd vo Svidníku

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Pohotovosť, s.r.o.

      Tožena stranka: Miroslav Vašuta

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člene 6(1), 7(1) in 8 Direktive Sveta 93/13/EGS (1) (z dne 5. aprila 1993) o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah ter člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah v povezavi s členom 38 te listine razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni določbi, kot je člen 37(1) in (3) zakonika o izvršbi, ki združenju za varstvo pravic potrošnikov ne dopušča intervencije v izvršilnem postopku?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje, da navedena zakonska določba ni v nasprotju s pravom (Unije), ali je treba določbe iz člena 37(1) in (3) zakonika o izvršbi razlagati tako, da ne nasprotujejo temu, da nacionalno sodišče na podlagi členov 6(1), 7(1) in 8 (navedene direktive) združenju za varstvo pravic potrošnikov prizna položaj intervenienta v izvršilnem postopku?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288.


title: Zadeva C-20/14: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 22. oktobra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundespatentgericht – Nemčija) – BGW Beratungs-Gesellschaft Wirtschaft mbH, nekdanja BGW Marketing- & Management-Service GmbH/Bodo Scholz (Predhodno odločanje — Znamke — Direktiva 2008/95/ES — Nadaljnji razlogi za zavrnitev ali neveljavnost — Besedna znamka — Enako zaporedje črk kot pri prejšnji znamki — Dodana opisna besedna kombinacija — Obstoj verjetnosti zmede)

text:
               14.12.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 414/3

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 22. oktobra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundespatentgericht – Nemčija) – BGW Beratungs-Gesellschaft Wirtschaft mbH, nekdanja BGW Marketing- & Management-Service GmbH/Bodo Scholz
   (Zadeva C-20/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Znamke - Direktiva 2008/95/ES - Nadaljnji razlogi za zavrnitev ali neveljavnost - Besedna znamka - Enako zaporedje črk kot pri prejšnji znamki - Dodana opisna besedna kombinacija - Obstoj verjetnosti zmede))
   (2015/C 414/03)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundespatentgericht

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: BGW Beratungs-Gesellschaft Wirtschaft mbH, prej BGW Marketing- & Management-Service GmbH

      Tožena stranka: Bodo Scholz

      Izrek

   Člen 4(1)(b) Direktive 2008/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami je treba razlagati tako, da pri enakih ali podobnih proizvodih in storitvah pri upoštevni javnosti lahko obstaja verjetnost zmede med prejšnjo znamko, sestavljeno iz zaporedja črk z razlikovalnim učinkom, ki je prevladujoči sestavni del te znamke s povprečnim razlikovalnim učinkom, in poznejšo znamko, ki povzema to zaporedje črk, ki mu doda opisno besedno zvezo, sestavljeno iz besed, katerih začetnice ustrezajo črkam tega zaporedja, tako da jo javnost zaznava kot zaporedje te besedne zveze.

      (1)  UL C 129, 28.4.2014.


title: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne  9. februarja 2006  v zadevi C-473/04 (predlog za sprejem predhodne odločbe Hof van Cassatie): Plumex proti Young Sports NV (Pravosodno sodelovanje — Uredba (ES) št. 1348/2000 — Členi od 4 do 11 in 14 — Vročanje sodnih pisanj — Vročanje po organih — Vročanje po pošti — Odnos med načini pošiljanja in vročanja — Prednost — Rok za pritožbo)

text:
               8.4.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/9

      SODBA SODIŠČA

   (tretji senat)
   z dne 9. februarja 2006
   v zadevi C-473/04 (predlog za sprejem predhodne odločbe Hof van Cassatie): Plumex proti Young Sports NV (1)

   (Pravosodno sodelovanje - Uredba (ES) št. 1348/2000 - Členi od 4 do 11 in 14 - Vročanje sodnih pisanj - Vročanje po organih - Vročanje po pošti - Odnos med načini pošiljanja in vročanja - Prednost - Rok za pritožbo)
   (2006/C 86/15)
   Jezik postopka: nizozemščina
   V zadevi C-473/04, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi členov 68 ES in 234 ES, ki ga je vložilo Hof van Cassatie (Belgija) z odločbo z dne 22. oktobra 2004, ki je prispela na Sodišče 9. novembra 2004, v postopku Plumex proti Young Sports NV, je Sodišče (tretji senat), v sestavi A. Rosas, predsednik senata, J. Malenovský (poročevalec), A. La Pergola, S. von Bahr in A. Borg Barthet, sodniki, generalni pravobranilec: A. Tizzano, sodni tajnik: R. Grass, 9. februarja 2006 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Uredbo Sveta (ES) št. 1348/2000 z dne 29. maja 2000 o vročanju sodnih in zunajsodnih pisanj v civilnih in gospodarskih zadevah v državah članicah je treba razlagati tako, da ne vzpostavlja nobene hierarhije med načini pošiljanja in vročanja iz členov od 4 do 11 in načinom iz člena 14 in je zato sodno pisanje mogoče vročiti na enega ali drugega od teh načinov ali kumulativno.

               2.

               Uredbo št. 1348/2000 je treba razlagati tako, da se je treba ob kumuliranju načinov pošiljanja in vročanja iz členov od 4 do 11 in načina iz člena 14 za določitev začetka naslovnikovega procesnega roka, ki je vezan na izvršitev vročitve, sklicevati na datum prve veljavno opravljene vročitve.

      (1)  UL C 19, 22.1.2005.


title: Zadeva C-440/12: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 24. oktobra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Hamburg – Nemčija) – Metropol Spielstätten Unternehmergesellschaft (haftungsbeschränkt) proti Finanzamt Hamburg-Bergedorf (Obdavčenje — DDV — Igre na srečo ali denarne igre — Zakonodaja države članice, ki upravljanje z igralnimi avtomati z nizkimi dobitki kumulativno obdavčuje z DDV in s posebno dajatvijo — Dopustnost — Davčna osnova — Možnost zavezanca, da DDV prevali)

text:
               14.12.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 367/19

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 24. oktobra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Hamburg – Nemčija) – Metropol Spielstätten Unternehmergesellschaft (haftungsbeschränkt) proti Finanzamt Hamburg-Bergedorf
   (Zadeva C-440/12) (1)

   (Obdavčenje - DDV - Igre na srečo ali denarne igre - Zakonodaja države članice, ki upravljanje z igralnimi avtomati z nizkimi dobitki kumulativno obdavčuje z DDV in s posebno dajatvijo - Dopustnost - Davčna osnova - Možnost zavezanca, da DDV prevali)
   2013/C 367/33
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Finanzgericht Hamburg

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Metropol Spielstätten Unternehmergesellschaft (haftungsbeschränkt)

      Tožena stranka: Finanzamt Hamburg-Bergedorf

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Finanzgericht Hamburg – Razlaga členov 1(2), prvi stavek, 73, 135(1)(i) in 401 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1) – Obdavčitev iger na srečo ali denarnih iger – Zakonodaja države članice, ki upravljanje z igralnimi avtomati z nizkimi dobitki kumulativno obdavčuje z DDV in s posebno dajatvijo

      Izrek

               1.

               Člen 401 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost v povezavi s členom 135(1)(i) te direktive je treba razlagati tako, da se davek na dodano vrednost in nacionalna posebna dajatev od iger na srečo lahko pobirata kumulativno, pod pogojem, da te dajatve ni mogoče označiti kot prometni davek.

               2.

               Člena 1(2), prvi stavek, in 73 Direktive 2006/112 je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta nacionalnemu predpisu ali praksi, v skladu s katero se pri upravljanju z igralnimi avtomati z možnostjo dobitka za davčno osnovo šteje izkupiček iz zbiralnika teh avtomatov po izteku določenega obdobja.

               3.

               Člen 1(2) Direktive 2006/112 je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalnemu sistemu, ki določa neusklajeno dajatev in v skladu s katerim se dolgovani DDV odbije prav od te dajatve.

      (1)  UL C 389, 15.12.2012.


title: Zadeva C-498/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 14. oktobra 2010 – X NV proti Staatssecretaris van Financiën

text:
               15.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 13/19

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 14. oktobra 2010 – X NV proti Staatssecretaris van Financiën
   (Zadeva C-498/10)
   ()
   2011/C 13/33
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Kasacijska pritožnica: X NV

      Druga stranka v postopku: Staatssecretaris van Financiën

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 56 PDEU razlagati tako, da gre za omejitev prostega pretoka storitev, če mora prejemnik storitve, ki jo opravi ponudnik storitve s sedežem v drugi državi članici, na podlagi zakonodaje države članice, v kateri ima prejemnik storitve sedež in v kateri je opravljena storitev, odtegniti davek od plačila, ki se dolguje za to storitev, medtem ko ta dolžnost odtegljaja ne obstaja, če se nanaša na ponudnika storitev, ki ima sedež v isti državi članici kot prejemnik storitve?

               2a.

               Če je odgovor na prejšnje vprašanje tak, da predpis, ki določa obdavčitev prejemnika storitev, vodi do omejitve prostega pretoka storitev, ali je mogoče tako omejitev upravičiti z nujnostjo, da se zagotovi odmera in izterjava davka od tujih družb, ki so le kratko prisotne na Nizozemskem in jih je težko nadzorovati, kar pa otežuje izvajanje davčne pristojnosti, dodeljene Nizozemski?

               2b.

               Ali je v takem primeru pomembno, da je bil pozneje predpis za dejanska stanja, kot je to v obravnavani zadevi, spremenjen tako, da se je enostransko odpovedalo pravici do odmere davka, ker je ni bilo mogoče preprosto in učinkovito izvajati?

               3.

               Ali predpis ob upoštevanju možnosti, ki jih za vzajemno pomoč pri izterjavi davkov daje zlasti Direktiva 76/308/EGS (1), presega tisto, kar je potrebno?

               4.

               Ali je za odgovor na prejšnja vprašanja pomembno, da se davek, ki se dolguje za plačilo v državi članici, v kateri ima prejemnik storitve sedež, lahko pobota z davkom, ki se dolguje za plačilo v drugi državi članici?

      (1)  Direktiva Sveta z dne 15. marca 1976 o vzajemni pomoči pri izterjavi terjatev, ki izhajajo iz poslovanja, ki je del sistema financiranja Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada, ter iz prelevmanov in carin (UL L 73, str. 18).


title: Zadeva T-2/07: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. septembra 2013 – Španija proti Komisiji (Kohezijski sklad — Uredba (ES) št. 1164/94 — Projekti za sanacijo porečja Júcar (Španija) — Delna ukinitev finančne pomoči — Javna naročila gradenj — Merila za oddajo — Ekonomsko najugodnejša ponudba — Enako obravnavanje — Preglednost — Upravičenost stroškov — Določitev finančnih popravkov — Člen H(2) Priloge II k Uredbi št. 1164/94 — Sorazmernost)

text:
               9.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 325/19

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. septembra 2013 – Španija proti Komisiji
   (Zadeva T-2/07) (1)

   (Kohezijski sklad - Uredba (ES) št. 1164/94 - Projekti za sanacijo porečja Júcar (Španija) - Delna ukinitev finančne pomoči - Javna naročila gradenj - Merila za oddajo - Ekonomsko najugodnejša ponudba - Enako obravnavanje - Preglednost - Upravičenost stroškov - Določitev finančnih popravkov - Člen H(2) Priloge II k Uredbi št. 1164/94 - Sorazmernost)
   2013/C 325/31
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Kraljevina Španija (zastopnika: najprej J. M. Rodríguez Cárcamo, nato A. Rubio González, abogados del Estado)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: najprej A. Steiblytė in L. Escobar Guerrero, zastopnika, skupaj z M. Canal Fontcuberta, odvetnik, nato A. Steiblytė in S. Pardo Quintillán, zastopnika)

      Predmet

   Razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2006) 5102 z dne 20. oktobra 2006 s katero je bila zmanjšana pomoč Kohezijskega sklada za sklop projektov pod referenco 2001.ES.16.C.PE.050, ki so se nanašali na sanacijo porečja Júcar (Španija).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Kraljevina Španija nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

      (1)  UL C 56, 10.3.2007.


title: Zadeva T-143/13: Tožba, vložena 13. marca 2013 – Zhejiang Heda Solar Technology proti Komisiji

text:
               27.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 123/23

         Tožba, vložena 13. marca 2013 – Zhejiang Heda Solar Technology proti Komisiji
   (Zadeva T-143/13)
   2013/C 123/40
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Zhejiang Heda Solar Technology Co. Ltd (Fuyang, Kitajska) (zastopnika: V. Akritidis in Y. Melin, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               na podlagi člena 263 Pogodbe o delovanju Evropske unije za nično razglasi odločbo Evropske komisije, ki je bila sporočena z dopisom št. H4/JN/Ref.t13.000011 z dne 3. januarja 2013 in s katero je bila tožeča stranka obveščena o tem, da Komisija ne bo preučila njene prošnje za priznanje statusa podjetja, ki se razvija v tržnem gospodarstvu, vložene na podlagi člena 2(7)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009, v okviru protidampinškega postopka v zvezi z uvozom fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, začetega 6. septembra 2012 (AD 590);

               —

               na podlagi člena 277 Pogodbe o delovanju Evropske unije razglasi, da se Uredba (EU) št. 1168/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL L 344, str. 1), ne uporabi v delu, ki se nanaša na tožečo stranko;

               —

               in zato Komisiji ter morebitnim intervenientkam naloži plačilo vseh stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja samo en tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev načel pravne varnosti, legitimnih pričakovanj in sorazmernosti, ker naj bi bila z izpodbijano odločbo tožeči stranki retroaktivno odvzeta pridobljena pravica do tega, da Komisija preuči njeno prošnjo za status podjetja, ki se razvija v tržnem gospodarstvu, in sicer ne da bi obstajal prepričljiv interes, s katerim bi bilo mogoče upravičiti ta odvzem.