title: Zadeva C-232/15 P: Pritožba, ki jo je ultra air GmbH vložila 20. maja 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 9. marca 2015 v zadevi T-377/13, ultra air GmbH/Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

text:
               10.8.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 262/6

         Pritožba, ki jo je ultra air GmbH vložila 20. maja 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 9. marca 2015 v zadevi T-377/13, ultra air GmbH/Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-232/15 P)
   (2015/C 262/09)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Pritožnica: ultra air GmbH (zastopnik: C. König, odvetnik)

      Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Donaldson Filtration Deutschland GmbH

      Predloga

   Pritožnica predlaga, naj se:

               —

               odločba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 9. marca 2015 v zadevi T-377/13 razveljavi, ker Splošno sodišče Evropske unije ni razveljavilo odločbe četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) UUNT z dne 6. maja 2013 (zadeva R 1100/2011-4);

               —

               Uradu za usklajevanje na notranjem trgu naloži plačilo stroškov pritožnice.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica navaja dva pritožbena razloga:
   1. pritožbeni razlog: kršitev člena 7(1)(c) Uredbe št. 207/2009 (1)

               a)

               Člen l 7(1)(c) Uredbe št. 207/2009 je kršen s tem, da naj domnevno opisen pomen znamke „ultra.air ultrafilter“ v smislu „zrak izjemne kakovosti, pridobljen z ultrafiltrom“ v skladu s točkama (18) in (19) izpodbijane odločbe ne bi neposredno in brez dodatnega razmisleka izhajal iz znamke. V točki (19) naj bi Splošno sodišče ugotovilo, da naj izraz „ultra.air“ kot tak ne bi imel nobenega dejanskega pomena in da naj ne bi opisoval niti kakovosti niti značilnosti. Splošno sodišče naj bi domnevno opisni pomen znamke ugotovilo le s predpostavko, da naj upoštevna javnost oznake „ultra.air“ ne bi dojemala tako, kot ji je predstavljena, ampak naj bi jo dopolnila z opisnimi izrazi kakovosti, kot sta „čist“ ali „dober“.

               b)

               Člen 7(1)(c) Uredbe št. 207/2009 je, drugič, v povezavi s proizvodi „naprave in oprema za filtriranje tekočin“ kršen s tem, da naj drugačen opisni pomen, ki ga je sprejelo Splošno sodišče, pojma „ultra.air ultrafilter“ v smislu „izjemno kakovosten rezultat filtriranja, pridobljen z ultrafiltrom“, a fortiori ne bi neposredno in brez dodatnega razmisleka izhajal iz znamke. Samo Splošno sodišče naj bi do tega drugačnega pomena prišlo šele na podlagi več razmislekov: prvič, upoštevna javnost bi morala izraz „ultra.air ultrafilter“ razlagati v smislu „zrak izjemne kakovosti, pridobljen z ultrafiltrom“. Drugič, moralo bi priti do zaključka, da ta domnevni pomen dejansko ni opisen za naprave in opremo za filtriranje tekočin, ki jih je treba dejansko presoditi, pač pa za naprave in opremo za filtriranje zraka. Tretjič, moralo bi dejansko ugotovljen pomen izraza „ultra.air ultrafilter“ prenesti na „izjemno kakovosten rezultat filtriranja, pridobljen z ultrafiltrom“. Domnevni pomen, pridobljen na podlagi več razmislekov, nakazuje na številne besede, ki naj ne bi bile v znamki („rezultat filtriranja“, „izjemna kakovost“) in naj enostavno ne bi upošteval obstoječih besed („zrak“).

         2. pritožbeni razlog: kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009
   Člen 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009 naj bi bil kršen iz istih razlogov kot člen 7(1)(c) Uredbe št. 207/2009.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).


title: Zadeva T-203/10 RENV: Sklep Splošnega sodišča z dne 12. maja 2015 – Stichting Woonpunt in drugi proti Komisiji (Državne pomoči — Socialna stanovanja — Shema pomoči, ki so bile dodeljene zadrugam za socialna stanovanja — Obstoječe pomoči — Odločba, s katero so sprejete zaveze države članice — Tožba, ki je očitno brez pravne podlage)

text:
               6.7.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 221/16

         Sklep Splošnega sodišča z dne 12. maja 2015 – Stichting Woonpunt in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-203/10 RENV) (1)

   ((Državne pomoči - Socialna stanovanja - Shema pomoči, ki so bile dodeljene zadrugam za socialna stanovanja - Obstoječe pomoči - Odločba, s katero so sprejete zaveze države članice - Tožba, ki je očitno brez pravne podlage))
   (2015/C 221/22)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Stichting Woonpunt (Maastricht, Nizozemska); Stichting Havensteder, prej Stichting Com.wonen (Rotterdam, Nizozemska); Woningstichting Haag Wonen (La Haye, Nizozemska); in Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl (Eindhoven, Nizozemska) (zastopniki: najprej P. Glazener in E. Henny, nato P. Glazener, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: P. J. Loewenthal in S. Noë, zastopnika)

      Intervenient v podporo tožeče stranke: Kraljevina Belgija (zastopnika: najprej T. Materne in J.-C. Halleux, nato J.-C. Halleux, zastopnika)

      Intervenientka v podporo tožene stranke: Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) (Voorburg, Nizozemska) (zastopnik: M. Meulenbelt, odvetnik)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije C(2009)9963 final z dne 15. decembra 2009 glede sheme pomoči št. E 2/2005 in N 642/2009 – Nizozemska – Obstoječa in posebna projektna pomoč stanovanjskim zadrugam.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže.

               2.

               Stichting Woonpunt, Stichting Havensteder, Woningstichting Haag Wonen in Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl nosijo svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

               3.

               Kraljevina Belgija in Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN), nosita svoje stroške.

      (1)  UL C 179, 3.7.2010.


title: Zadeva F-81/08: Tožba, vložena 13. oktobra 2008 – Ketselidou proti Komisiji

text:
               6.12.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 313/59

         Tožba, vložena 13. oktobra 2008 – Ketselidou proti Komisiji
   (Zadeva F-81/08)
   (2008/C 313/108)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Zoe Ketselidou (Bruselj, Belgija) (zastopnik: S. Pappas, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predmet in opis spora
   Razglasitev ničnosti odločbe, s katero je bila zavrnjena zahteva tožeče stranke za preizkus izračuna pokojninske dobe, ki jo je treba upoštevati pri prenosu njenih pokojninskih pravic, pridobljenih v Grčiji, v sistem Skupnosti.
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba z dne 10. januarja 2008, s katero je organ, pristojen za imenovanja, zavrnil zahtevo tožeče stranke za preizkus izračuna pokojninske dobe, ki jo je ta pridobila v pokojninskem sistemu institucij Evropskih skupnosti zaradi prenosa njenih pokojninskih pravic iz grškega pokojninskega sklada, naj se razglasi za nično;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva T-394/06: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. septembra 2012 – Italija proti Komisiji (EKUJS — Jamstveni oddelek — Potrjevanje obračunov — Odhodki, izključeni iz financiranja — Nepravilnosti ali malomarnosti, ki se jih lahko pripiše upravam ali organom držav članic — Člen 8(1) in (2) Uredbe (EGS) št.729/70 in člen 8(1) in (2) Uredbe (ES) št. 1258/1999 — Neupravičena zamuda Komisije pri oceni sporočil, podanih na podlagi člena 5(2) Uredbe (EGS) št. 595/91 — Razumni rok)

text:
               20.10.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/6

         Sodba Splošnega sodišča z dne 12. septembra 2012 – Italija proti Komisiji
   (Zadeva T-394/06) (1)

   (EKUJS - Jamstveni oddelek - Potrjevanje obračunov - Odhodki, izključeni iz financiranja - Nepravilnosti ali malomarnosti, ki se jih lahko pripiše upravam ali organom držav članic - Člen 8(1) in (2) Uredbe (EGS) št.729/70 in člen 8(1) in (2) Uredbe (ES) št. 1258/1999 - Neupravičena zamuda Komisije pri oceni sporočil, podanih na podlagi člena 5(2) Uredbe (EGS) št. 595/91 - Razumni rok)
   2012/C 319/07
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Republika Italija (zastopnik: G. Aiello, avvocato dello Stato)

      Tožena stranka: Evropska Komisija (zastopnika: C. Cattabriga, zastopnik, skupaj z M. Morettom, odvetnikom)

      Predmet

   Delna razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2006/678/ES z dne 3. oktobra 2006 o finančnih posledicah v okviru obračuna izdatkov, financiranih iz Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), v določenih primerih nepravilnosti s strani gospodarskih subjektov (UL L 278, str. 24).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Italijanska republika nosi lastne stroške ter stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

      (1)  UL C 42, 24.2.2007.


title: Zadeva C-240/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Cour d'appel du Grand-Duché de Luxembourg z dne 1. junija 2005 v zadevi Administration de l'Enregistrement et des Domaines proti Eurodental SARL

text:
               6.8.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 193/19

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Cour d'appel du Grand-Duché de Luxembourg z dne 1. junija 2005 v zadevi Administration de l'Enregistrement et des Domaines proti Eurodental SARL
   (Zadeva C-240/05)
   (2005/C 193/29)
   Jezik postopka: francoščina
   Cour d'appel du Grand-Duché de Luxembourg je s sklepom z dne 1. junija 2005 v zadevi Administration de l'Enregistrement et des Domaines proti Eurodental SARL, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 3. junija 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Cour d'appel du Grand-Duché de Luxembourg predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjih vprašanjih:

               1.

               Ali za dobavo blaga, ki je, če se izvede znotraj države članice, izvzeta na podlagi člena 13, naslova A, (1)(e) Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih — Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS) (1) in ki ne daje pravice do odbitka vstopnega davka na podlagi člena 17 navedene direktive, veljata člena 15(1) in (2) navedene direktive v besedilu, ki je veljalo pred 1. januarjem 1993 in člen 28(c), naslov A, (a), ki se uporablja od dne 1. januarja 1993 in zato posledično na podlagi člena 17(3)(b) navedene direktive daje pravico do odbitka vstopnega davka, če jo izvede subjekt s sedežem v eni državi članici za subjekta s sedežem v drugi državi članici in če so izpolnjeni pogoji za uporabo člena 15(1) in (2) navedene direktive v besedilu, ki je veljalo pred 1. januarjem 1993 in člena 28(c), naslova A, (a), ki se uporablja od 1. januarja 1993?

               2.

               Ali je opravljanje storitve, če je izvedeno v notranjosti države članice, izvzeto na podlagi člena 13, naslov A, (1)(a) Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih — Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS) in ki ne daje pravice do odbitka vstopnega davka na podlagi člena 17 navedene direktive, velja člen 15(3) v besedilu, ki je veljalo pred 1. januarjem 1993 (nobena določba o izvzetju ni predvidena za leto 1993) in je zato posledično na podlagi člena 17(3)(b) navedene direktive daje pravico do odbitka vstopnega davka, če jo izvede subjekt s sedežem v eni državi članici Skupnosti za subjekta s sedežem v drugi državi članici in če so izpolnjeni pogoji za uporabo člena 15(3) v besedilu, ki je veljalo pred 1. januarjem 1993?

      (1)  UL L 145, str. 1


title: Zadeva C-522/06: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 3. aprila 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji (Neizpolnitev obveznosti države – Uredba (ES) št. 2037/2000 – Snovi, ki tanjšajo ozonski plašč – Zajem, recikliranje, predelava in uničevanje teh snovi)

text:
               24.5.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 128/12

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 3. aprila 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji
   (Zadeva C-522/06) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Uredba (ES) št. 2037/2000 - Snovi, ki tanjšajo ozonski plašč - Zajem, recikliranje, predelava in uničevanje teh snovi)
   (2008/C 128/19)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: A. Alcover San Pedro in B. Stromsky)

      Tožena stranka: Kraljevina Belgija (zastopnik: A. Hubert)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države – Uredba (ES) št. 2037/2000 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. junija 2000 o snoveh, ki tanjšajo ozonski plašč (UL L 244, str. 1) – Člena 16(5) in 17(1) – Nesprejetje ukrepov, ki bi opredelili pogoje za minimalno usposobljenost, ki se zahtevajo za osebje, odgovorno za zajem, recikliranje in predelavo ter uničevanje nadzorovanih snovi iz člena 2 uredbe, ki so vsebovane v opremi za hlajenje in klimatizacijo, toplotnih črpalkah, požarnih sistemih in gasilnih aparatih – Nesprejetje izvedljivih previdnostnih ukrepov za preprečitev in čim večje zmanjšanje uhajanja nadzorovanih snovi in neopravljanje letnega nadzora, ki se zahteva zaradi morebitnega uhajanja.
   Izrek

               1)

               Kraljevina Belgija je, s tem da

                           —

                           ni opredelila pogojev za minimalno usposobljenost, ki se zahtevajo za osebje, odgovorno za zajem, recikliranje in predelavo ter uničevanje nadzorovanih snovi, v skladu s členom 16(5) Uredbe (ES) št. 2037/2000 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. junija 2000 o snoveh, ki tanjšajo ozonski plašč in

                           —

                           glede pokrajine Valonije ni sprejela vseh izvedljivih previdnostnih ukrepov za preprečitev in čim večje zmanjšanje uhajanja nadzorovanih snovi ter da ni opravila letnih pregledov za ugotovitev, ali obstaja uhajanje ali ne, v skladu s členom 17(1) Uredbe št. 2037/2000,

                     ni izpolnila obveznosti iz določb te direktive.

               2)

               Kraljevini Belgiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 42, 24.2.2007.


title: Zadeva C-98/07: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 6. marca 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Højesteret – Danska) – Nordania Finans A/S, BG Factoring A/S proti Skatteministeriet (Šesta direktiva DDV – Člen 19(2) – Izračun odbitnega deleža – Izključitev zneska prometa, ki se nanaša na dobavo investicijskega blaga, ki ga je davčni zavezanec uporabljal za namene svoje dejavnosti – Pojem investicijsko blago, ki ga je davčni zavezanec uporabljal za namene svoje dejavnosti – Vozila, ki jih je lizing družba pridobila, da bi jih dala v najem in nato po izteku pogodbe o lizingu prodala)

text:
               26.4.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 107/8

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 6. marca 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Højesteret – Danska) – Nordania Finans A/S, BG Factoring A/S proti Skatteministeriet
   (Zadeva C-98/07) (1)

   (Šesta direktiva DDV - Člen 19(2) - Izračun odbitnega deleža - Izključitev zneska prometa, ki se nanaša na dobavo investicijskega blaga, ki ga je davčni zavezanec uporabljal za namene svoje dejavnosti - Pojem „investicijsko blago, ki ga je davčni zavezanec uporabljal za namene svoje dejavnosti“ - Vozila, ki jih je lizing družba pridobila, da bi jih dala v najem in nato po izteku pogodbe o lizingu prodala)
   (2008/C 107/12)
   Jezik postopka: danščina
   Predložitveno sodišče
   Højesteret
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Nordania Finans A/S, BG Factoring A/S

      Tožena stranka: Skatteministeriet
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Højesteret – Razlaga člena 19 Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str 1) – Izračun odbitnega deleža – Vključitev ali nevključitev zneska prometa, ki se nanaša na prodajo motornih vozil družbe, ki daje v lizing motorna vozila, ob izteku pogodbe o lizingu.
   Izrek
   Člen 19(2) Šeste direktiva Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero je treba razlagati tako, da pojem „investicijsko blago, ki ga davčni zavezanec uporablja za svojo dejavnost“, ne obsega vozil, ki jih lizing podjetje pridobi z namenom, kot v postopku v glavni stvari, da jih da v najem in nato ob izteku pogodbe o lizingu proda, kadar je prodaja navedenih vozil ob izteku teh pogodb integralni del običajne ekonomske dejavnosti tega podjetja.

      (1)  UL C 95, 28.4.2007.


title: Zadeva T-181/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 3. julija 2014 – Sharif University of Technology proti Svetu (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi proti Iranu zaradi preprečitve širjenja jedrskega orožja — Zamrznitev sredstev — Ničnostna tožba — Rok za vložitev tožbe — Dopustnost — Obveznost obrazložitve — Napaka pri presoji)

text:
               25.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/35

         Sodba Splošnega sodišča z dne 3. julija 2014 – Sharif University of Technology proti Svetu
   (Zadeva T-181/13) (1)

   ((Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi proti Iranu zaradi preprečitve širjenja jedrskega orožja - Zamrznitev sredstev - Ničnostna tožba - Rok za vložitev tožbe - Dopustnost - Obveznost obrazložitve - Napaka pri presoji))
   2014/C 282/45
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Sharif University of Technology (Téhéran, Iran) (zastopnik: M. Happold, barrister)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: V. Piessevaux in M. Bishop, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Sveta 2012/829/SZVP z dne 21. decembra 2012 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 356, str. 71) v delu, v katerem je bilo ime tožeče stranke uvrščeno na seznam oseb iz Priloge II Sklepa Sveta 2010/413/CFSP z dne 26. julija 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Skupnega stališča 2007/140/SZVP (UL L 195, str. 39), ter Izvedbene uredba Sveta (EU) št. 1264/2012 z dne 21. decembra 2012 o izvajanju Uredbe (EU) št. 267/2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 356, str. 55) v delu, v katerem je bilo ime tožeče stranke uvrščeno na seznam oseb iz Priloge IX Uredbe Sveta (EU) št. 267/2012 z dne 23. marca 2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 961/2010 (UL L 88, str. 1).

      Izrek

               1.

               Sklep Sveta 2012/829/SZVP z dne 21. decembra 2012 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu se razglasi za ničen v delu, v katerem je bilo ime Sharif University of Technology uvrščeno na seznam oseb iz Priloge II Sklepa Sveta 2010/413/CFSP z dne 26. julija 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Skupnega stališča 2007/140/SZVP.

               2.

               Izvedbena uredba Sveta (EU) št. 1264/2012 z dne 21. decembra 2012 o izvajanju Uredbe (EU) št. 267/2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu se razglasi za nično v delu, v katerem je bilo ime Sharif University of Technology uvrščeno na seznam oseb iz Priloge IX Uredbe Sveta (EU) št. 267/2012 z dne 23. marca 2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 961/2010.

               3.

               Učinki Sklepa 2012/829 in Izvedbene uredbe št. 1264/2012 se v delu, v katerem se nanašajo na Sharif University of Technology, ohranijo dva meseca od razglasitve te sodbe.

               4.

               Svet Evropske unije poleg svojih stroškov nosi stroške Sharif University of Technology.

      (1)  UL C 156, 1.6.2013.


title: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 16. februarja 2005 v zadevi T-354/03, Gemma Reggimenti proti Evropskemu parlamentu (Uradniki — Povračilo potnih stroškov za otroka na skrbi — Razdelitev v primeru ločitve zakoncev uradnikov)

text:
               16.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 93/28

      SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 16. februarja 2005
   v zadevi T-354/03, Gemma Reggimenti proti Evropskemu parlamentu (1)

   (Uradniki - Povračilo potnih stroškov za otroka na skrbi - Razdelitev v primeru ločitve zakoncev uradnikov)
   (2005/C 93/56)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi T-354/03 Gemma Reggimenti, stanujoča v Woluwé-Saint-Lambert (Belgija), ki jo zastopa C. Junion, avocat, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, proti Evropskemu parlamentu (zastopnika: L. G. Knudsen in A. Bencomo Weber, z naslovom za vročanje v Luxembourgu), zaradi zahteve za razglasitev ničnosti Odločbe Parlamenta z dne 27. maja 2003, potrjene z dopisom z dne 17. julija 2003, s katerim je le-ta ob uporabi člena 8 Priloge VII Kadrovskih predpisov odločila, da razdeli od leta 2002 vračilo potnih stroškov za hči tožeče stranke med dva ločena uradnika, je Sodišče prve stopnje (tretji senat), v sestavi J. Azizi, predsednik, M. Jaeger in O. Czúcz, sodnika; sodni tajnik: I. Natsinas, administrator, dne 16. februarja 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Tožba je nedopustna v delu, ki se nanaša na pavšalno vračilo potnih stroškov pred letom 2002.

               2.

               Tožba je prav tako nedopustna, kolikor postavlja dajatveni zahtevek.

               3.

               Preostanek tožbenega zahtevka se zavrne kot neutemeljen.

               4.

               Vsaka stranka nosi svoje lastne stroške.

      (1)  UL C 7, 10.1.2004.


title: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne  1. decembra 2005  v zadevi C-213/04 (predlog za sprejem predhodne odločbe Oberster Gerichtshof): Ewald Burtscher proti Josefu Staudererju (Prosti pretok kapitala — Člen 56 ES — Postopek predložitve izjave o pridobitvi zazidljivih zemljišč — Retroaktivna ničnost pravnega posla v primeru prepozne predložitve izjave pridobitelja)

text:
               11.2.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 36/12

      SODBA SODIŠČA

   (tretji senat)
   z dne 1. decembra 2005
   v zadevi C-213/04 (predlog za sprejem predhodne odločbe Oberster Gerichtshof): Ewald Burtscher proti Josefu Staudererju (1)

   (Prosti pretok kapitala - Člen 56 ES - Postopek predložitve izjave o pridobitvi zazidljivih zemljišč - Retroaktivna ničnost pravnega posla v primeru prepozne predložitve izjave pridobitelja)
   (2006/C 36/21)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi C-213/04, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, naslovljen na Sodišče z odločbo Oberster Gerichtshof (Avstrija) z dne 29. aprila 2004, ki je na Sodišče prispela 19. maja 2004, v postopku Ewald Burtscher proti Josefu Staudererju je Sodišče (tretji senat), v sestavi A. Rosas, predsednik senata, J. Malenovský, J.-P. Puissochet (poročevalec), S. von Bahr in U. Lõhmus, sodniki, generalni pravobranilec: F. G. Jacobs, sodni tajnik: K. Sztranc, administratorka, 1. decembra 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:
   Člen 56(1) ES nasprotuje uporabi nacionalne ureditve, kot je zakon o prometu z nepremičninami (Vorarlberger Grundverkehrsgesetz) z dne 23. septembra 1993, kot je bil spremenjen, po kateri zgolj prepozna predložitev zahtevane izjave o pridobitvi pelje do retroaktivne ničnosti zadevnega pravnega posla o pridobitvi nepremičnine.

      (1)  UL C 190, 24.7.2004.


title: Zadeva T-689/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 2. februarja 2017 – Marcas Costa Brava/EUIPO – Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Evropske unije Cremcaffé by Julius Meinl — Prejšnja figurativna znamka Evropske unije café crem — Relativni razlog za zavrnitev — Neobstoj dejanske in resne uporabe prejšnje znamke — Člen 42(2) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               13.3.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 78/28

         Sodba Splošnega sodišča z dne 2. februarja 2017 – Marcas Costa Brava/EUIPO – Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)
   (Zadeva T-689/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije Cremcaffé by Julius Meinl - Prejšnja figurativna znamka Evropske unije café crem - Relativni razlog za zavrnitev - Neobstoj dejanske in resne uporabe prejšnje znamke - Člen 42(2) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2017/C 078/37)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Španija) (zastopnika: E. Manresa Medina in J. Manresa Medina, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: M. Fischer, agent)

      Druga stranka pred odborom EUIPO za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Švica) (zastopnik: D. Majer, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo petega odbora EUIPO za pritožbe z dne 28. septembra 2015 (zadeva R 2491/2014-5) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Marcas Costa Brava in Excellent Brands JMI.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Marcas Costa Brava, SL, se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 48, 8.2.2016.


title: Zadeva T-371/06: Tožba, vložena 4. decembra 2006 — Nemčija proti Komisiji

text:
               24.2.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 42/24

         Tožba, vložena 4. decembra 2006 — Nemčija proti Komisiji
   (Zadeva T-371/06)
   (2007/C 42/43)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Zvezna republika Nemčija (zastopniki: M. Lumma, C. Schulze-Bahr, C. von Donat, Rechtsanwalt)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Naj se odločba Komisije K(2006) 4193 konč. z dne 25. septembra 2006 o zmanjšanju finančnega prispevka ESRR v skladu s ciljem 1 programa za Nordrhein-Westfalen (ESRR št. 97.02.13.005), ki je bilo odobreno z Odločbo Komisije K(97) 1120 z dne 7. maja 1997, razglasi za nično;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Z izpodbijano odločbo je Komisija zmanjšala prispevek Evropskega sklada za regionalni razvoj (ESRR) v skladu s ciljem 2 programa za Nordrhein-Westfalen.
   Tožeča stranka v utemeljitev svoje tožbe navaja kršitev člena 24(2) Uredbe št. 4253/88 (1), saj naj bi pogoji za zmanjšanje ne bili izpolnjeni. V zvezi s tem predvsem poudarja, da odstopanja od okvirnega finančnega načrta ne pomenijo znatnih sprememb programa.
   Tožeča stranka trdi, da tudi če bi moral biti program znatno spremenjen, je Komisija dala predhodno soglasje s svojimi „Smernicami za finančni zaključek operativnih ukrepov (1994 — 1999) strukturnih skladov“ (SEK (1999) 1316).
   Pod predpostavko, da so bili pogoji za zmanjšanje izpolnjeni, tožeča stranka očita, da tožena stranka ni uporabila svoje pravice do odločanja po prostem preudarku. Po mnenju tožeče stranke zmanjšanje ne bi pomenilo zlorabe pooblastil le takrat, ko bi bilo v celoti upravičeno z vidika izvedbe programa in dosege cilja. Ker tožena stranka ni uporabila te pravice do odločanja po prostem preudarku, gre po mnenju tožeče stranke tudi za pomanjkljivo obrazložitev.
   Končno je z izpodbijano določbo kršeno tudi načelo učinkovitega upravljanja, ker je bila tožeča stranka s to odločbo prisiljena vložiti novo tožbo proti odločbi, ki je že predmet tožbe pred Sodiščem prve stopnje.

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 4253/88 z dne 19. decembra 1988 o določbah za izvajanje Uredbe (EGS) št. 2052/88 glede koordinacije dejavnosti različnih strukturnih skladov med seboj in z Evropsko investicijsko banko ter drugimi finančnimi instrumenti (UL L 374, 31.12.1988, str. 1).


title: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 3. marca 2005 v zadevi C-90/04: Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji (Neizpolnitev obveznosti države — Člen 7(1) Direktive 1999/32/ES — Neposredovanje poročila o vsebnosti žvepla v tekočem gorivu, ki se uporablja na ozemlju države)

text:
               30.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 106/8

      SODBA SODIŠČA

   (peti senat)
   z dne 3. marca 2005
   v zadevi C-90/04: Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Člen 7(1) Direktive 1999/32/ES - Neposredovanje poročila o vsebnosti žvepla v tekočem gorivu, ki se uporablja na ozemlju države)
   (2005/C 106/15)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi C-90/04, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: J. Schieferer in G. Valero Jordana) proti Republiki Avstriji (zastopnik: E. Riedl), katere predmet je tožba zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 226 ES, vložena dne 23. februarja 2004, je Sodišče (peti senat) v sestavi R. Silva de Lapuerta, predsednica senata, J. Makarczyk (poročevalec) in P. Kūris, sodnika, generalni pravobranilec: P. Léger, sodni tajnik: R. Grass, dne 3. marca 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1)

               Republika Avstrija, s tem, da Komisiji Evropskih skupnosti pred 30. junijem 2002 ni izročila poročila za leto 2001, ni izpolnila obveznosti iz člena 7(1) Direktive Sveta 1999/32/ES z dne 26. aprila 1999 o zmanjšanju deleža žvepla v nekaterih vrstah tekočega goriva, ki spreminja Direktivo 93/12/EGS.

               2)

               Republiki Avstriji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 94, 17.4.2004.


title: Zadeva C-428/12: Tožba, vložena 20. septembra 2012 – Evropska komisija proti Kraljevini Španiji

text:
               8.12.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 379/15

         Tožba, vložena 20. septembra 2012 – Evropska komisija proti Kraljevini Španiji
   (Zadeva C-428/12)
   2012/C 379/26
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: I. Galindo Martin in G. Wilms, agenta)

      Tožena stranka: Kraljevina Španija

      Predloga tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Kraljevina Španija s tem, da je v odloku FOM/734/2007 z dne 20. marca o izvajanju uredbe za izvajanje zakona o urejanju kopenskega prevoza na področju prevoznih dovoljenj za cestne prevoze blaga določila obveznost, da za pridobitev „dovoljenja za dodatni zasebni prevoz blaga“ od prve registracije prvega vozila voznega parka podjetja ni preteklo več kot pet mesecev, in da te obveznosti ni utemeljila, ni izpolnila obveznosti iz členov 34 in 36 Pogodbe o delovanju Evropske unije.

               —

               Kraljevini Španiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Obveznost, da za pridobitev „dovoljenja za dodatni zasebni prevoz blaga“ od prve registracije prvega vozila voznega parka podjetja ni preteklo več kot pet mesecev, pomeni ukrep z enakim učinkom kot količinska omejitev pri uvozu, ki je v nasprotju s členom 34 Pogodbe o delovanju Evropske unije. Ta omejitev ni utemeljena niti z razlogi splošnega interesa, naštetimi v členu 36 PDEU, niti zaradi nujne zahteve.
   Kar zadeva obstoj omejitve prostega pretoka blaga, je z zadevnim predpisom uvoz vozil, ki so bila že registrirana v drugih državah članicah, v praksi veliko bolj omejen kot pridobitev vozil, registriranih v Španiji. Poleg tega ker vozila, registrirana v drugih državah članicah, že izpolnjujejo evropske in/ali nacionalne tehnične zahteve za vožnjo v državi članici izvora, je s predpisom kršeno načelo vzajemnega priznavanja, saj bi se moralo z vozilom, s katerim je mogoče voziti v drugi državi članici, voziti tudi v Španiji. Ukrep poleg tega pomeni omejitev uporabe, podobno tistim, ki jih je Sodišče Evropske unije preučilo v sodbah z dne 10. februarja 2009 v zadevi Komisija proti Italiji (C-110/05, ZOdl., str. I-519) in z dne 4. junija 2009 v zadevi Mickelsson in Roos (C-142/05, ZOdl., str. I-4273).
   Kar zadeva utemeljitvi, ki ju navaja Kraljevina Španija, in sicer cestno varnost in varstvo okolja, Komisija meni, da sporni predpis ni sorazmeren z želenimi cilji in ne prispeva usklajeno in sistematično k njihovi uresničitvi.
   Dejstvo, da je bilo vozilo prvič registrirano pred več kot pet meseci, ne pomeni niti, da tehnično ni primerno za opravljanje gospodarskih dejavnosti, niti da njegova uporaba vpliva na okolje. Nasprotno, s tehničnim pregledom bi bilo mogoče vsaj v nekem obsegu ugotoviti tehnično stanje vozila in bi pomenil manj omejevalen ukrep. Enako bi moral preizkus tehničnih značilnosti vozila, morda skupaj z ustreznim tehničnim pregledom tega vozila, omogočiti oceno ravni onesnaževanja, povzročenega s tem vozilom.
   Poleg tega ni mogoče povsem razumeti, zakaj Kraljevina Španija določa mejo starosti pet mesecev za prvo vozilo, dopušča pa, da se druga vozila v vozni park vključijo brez najmanjše omejitve, razen če povprečna starost voznega parka ni več kot šest let.


title: Zadeva T-687/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 2. februarja 2017 – Marcas Costa Brava/EUIPO – Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Evropske unije Cremcaffé by Julius Meinl — Prejšnja figurativna znamka Evropske unije café crem — Relativni razlog za zavrnitev — Neobstoj resne in dejanske uporabe prejšnje znamke — Člen 42(2) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               13.3.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 78/27

         Sodba Splošnega sodišča z dne 2. februarja 2017 – Marcas Costa Brava/EUIPO – Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)
   (Zadeva T-687/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije Cremcaffé by Julius Meinl - Prejšnja figurativna znamka Evropske unije café crem - Relativni razlog za zavrnitev - Neobstoj resne in dejanske uporabe prejšnje znamke - Člen 42(2) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2017/C 078/36)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Španija) (zastopnika: E. Manresa Medina in J. Manresa Medina, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: M. Fischer, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe pri EUIPO, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Švica) (zastopnica: D. Majer, odvetnica)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 29. septembra 2015 (zadeva R 2757/2014-5) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Marcas Costa Brava in Excellent Brands JMI.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Marcas Costa Brava, SL, se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 48, 8.2.2016.


title: Zadeva T-39/06: Tožba, vložena  3. februarja 2006  — Transcatab proti Komisiji

text:
               8.4.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/35

         Tožba, vložena 3. februarja 2006 — Transcatab proti Komisiji
   (Zadeva T-39/06)
   (2006/C 86/72)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Transcatab S.p.A v likvidaciji (Caserta, Italija) (Zastopnika: Avv. Cristoforo Osti, Alessandra Prastaro)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Delna razglasitev ničnosti člena 1(1) Odločbe Komisije C (2005) 4012 končna z dne 20. oktobra 2005, in sicer v delu, v katerem je odločeno, da je družba Standard Commercial Corporation (SCC) (in torej Allliance One) solidarno odgovorna za kršitve člena 81, ki jih je storila družba Transcatab;

               —

               Posledično zmanjšanje družbi Transcatab naložene globe;

               —

               Naložitev plačila vseh stroškov Komisiji, vključno s stroški, ki jih je priglasila družba Transcatab.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Odločba, ki je predmet te zadeve je ista kot odločba, ki je predmet zadeve Tabacchi proti Komisiji, T-11/06. Kar zadeva tožečo stranko, je bila s to odločbo družba Alliance One International kot poslednja družba, ki je imela nadzor nad družbo Transcatab, razglašena za solidarno odgovorno.
   V utemeljitev svojih predlogov tožeča stranka navaja:

               —

               da je Komisija zmotno uporabila pravo s tem, da je razglasila, da je družba Alliance One International odgovorna za ravnanje družbe Transcatab. Zlasti naj tožena stranka ne bi spoštovala načel o dokaznem bremenu in dokazala vpliva družbe Alliance One International ter naj bi zato prestopila prag 10 % prometa;

               —

               da je Komisija zmotno ugotovila, da je zadevna kršitev zelo huda in ne huda, in sicer zlasti zaradi skoraj nobenega vpliva sporazuma na upoštevni trg, na prodajni trg in na potrošnika ter zaradi majhne razsežnosti upoštevnega zemljepisnega trga;

               —

               da je Komisija kršila načela sorazmernosti in enake obravnave s tem, da je osnovni znesek globe določila na 10 milijonov evrov;

               —

               da bi Komisija morala razlikovati med ravnanji v obdobju 1995-1998 in v poznejšem obdobju in ugotoviti odgovornost družbe Transcatab le za prva ravnanja. Z ugotovitvijo, da je bila tožeča stranka enako odgovorna za ravnanja v obdobju 1999-2002, je Komisija kršila načelo enake obravnave s tem, da je združenjem priznala olajševalno okoliščino zaradi nejasne zakonodaje, pri predelovalcih pa te olajševalne okoliščine ni uporabila;

               —

               da je Komisija kršila načelo non bis in idem, ker je družbo Transcatab in ostale predelovalce prvič kaznovala kot članice Associazione professionale Trasformatori Tabacchi Italiani in drugič kot predelovalce;

               —

               da je Komisija zmotno ugotovila, da ni mogoče uporabiti nobene od olajševalnih okoliščin, ki jih je uveljavljala tožeča stranka, kot so: njeno sodelovanje, neizvajanje sporazumov, njihovo prekinjanje oziroma obstoj razumnega dvoma o tem, kakšno kršitev predstavljajo sporna ravnanja.


title: Zadeva C-219/08: Tožba, vložena 22. maja 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji

text:
               19.7.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 183/15

         Tožba, vložena 22. maja 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji
   (Zadeva C-219/08)
   (2008/C 183/30)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: E. Traversa in J.-P. Keppenne, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Belgija
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da Kraljevina Belgija s tem, da v primeru, ko podjetja Skupnosti v okviru opravljanja storitev napotijo delavce, državljane tretjih držav, zahteva

                           a)

                           predhodno odobritev za opravljanje gospodarske dejavnosti;

                           b)

                           da mora biti dovoljenje za bivanje, izdano v državi članici, kjer ima delodajalec sedež, veljavno tri mesece po tem, ko je storitev opravljena;

                           c)

                           da mora biti delavec pri istem delodajalcu, ponudniku storitev, zaposlen vsaj šest mesecev;

                     ni izpolnila obveznosti na podlagi člena 49 ES.

               —

               Kraljevini Belgiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Komisija v bistvu zatrjuje, da zahteve, ki jih določa tožena stranka v primeru, ko ponudniki storitev s sedežem v državi članici, ki ni Belgija, napotijo delavce, ki so državljani tretjih držav, omejujejo prost pretok storitev in hkrati povzročajo diskriminacijo teh ponudnikov storitev v primerjavi z njihovimi konkurenti s sedežem na ozemlju Belgije.
   Komisija v okviru prvega očitka zatrjuje, da ureditev predhodne odobritve za opravljanje gospodarske dejavnosti pomeni nesorazmerno oviro za prost pretok storitev. Te ovire poleg tega ni mogoče utemeljiti niti s kakršnimkoli razlogom v splošnem interesu niti s sklicevanjem na Schengenski pravni red.
   Tožeča stranka v okviru drugega očitka postavlja pod vprašaj nesorazmernost zahteve, v skladu s katero mora biti dovoljenje za bivanje, izdano v državi članici, kjer je sedež delodajalca, veljavno tri mesece po opravljeni storitvi.
   Komisija v okviru tretjega očitka poudarja, da kljub pozitivnim zakonodajnim spremembam, ki jih je uvedla tožena stranka, pogoj, v skladu s katerim mora biti delavec pri istem delodajalcu, ponudniku storitev, zaposlen vsaj šest mesecev, pomeni neupravičeno omejitev svobode opravljanja storitev.


title: Zadeva C-325/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Hamburg (Nemčija) 6. julija 2010 – Doux Geflügel GmbH proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               9.10.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 274/6

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Hamburg (Nemčija) 6. julija 2010 – Doux Geflügel GmbH proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Zadeva C-325/10)
   ()
   2010/C 274/08
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Finanzgericht Hamburg

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Doux Geflügel GmbH

      Tožena stranka: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali morajo biti kokoši iz tarifne podštevilke 0207 12 10 (1) kombinirane nomenklature popolnoma oskubljene ali pa lahko na klavnem trupu po strojnem postopku skubljenja ostanejo še nekatera majhna prava peresa, peresa, konci peres in puh?

      (1)  UL L 338, 30.12.1999, str. 1.


title: Zadeva C-422/11 P: Pritožba, ki jo je 10. avgusta 2011 vložil Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej zoper sklep Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 23. maja 2011 v zadevi T-226/10, Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej proti Komisiji

text:
               22.10.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 311/21

         Pritožba, ki jo je 10. avgusta 2011 vložil Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej zoper sklep Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 23. maja 2011 v zadevi T-226/10, Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej proti Komisiji
   (Zadeva C-422/11 P)
   2011/C 311/37
   Jezik postopka: poljščina

      Stranki

      Pritožnik: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej (zastopnika: D. Dziedzic-Chojnacka in D. Pawłowska)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predloga

   Pritožnik predlaga, naj se:

               —

               sklep Splošnega sodišča razveljavi in se zadeva vrne Splošnemu sodišču Evropske unije v ponovno presojo;

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Razlog za zavrnitev tožbe je bil, da so odvetniki (radcowie prawni), ki so zastopali Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej (predsednik urada za elektronske komunikacije), bili pri tem uradu v delovnem razmerju, kar je po mnenju Splošnega sodišča izključevalo možnost, da bi lahko zastopali tožečo stranko pred Splošnim sodiščem.
   Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej glede izpodbijanega sklepa navaja te očitke:

               Prvič, Splošno sodišče naj bi kršilo člen 19(3) in (4) v povezavi s členom 53(1) Statuta Splošnega sodišča ter v povezavi s členom 254, šesti odstavek, PDEU in členom 113 Poslovnika Splošnega sodišča (v nadaljevanju: Poslovnik), ker je prvonavedeno določbo napačno razlagalo in naj bi izhajalo iz domneve, da ne velja za odvetnike, ki delo opravljajo na podlagi delovnega razmerja, sklenjenega z eno od strank v postopku.

               Drugič, Splošno sodišče naj bi kršilo člen 67(1) PDEU v povezavi s členom 113 Poslovnika, ker ni upoštevalo drugačnega pravnega sistema in pravne tradicije države članice in je tožbo zavrnilo na podlagi domneve, da so odvetniki, ki so v delovnem razmerju, v manjši meri neodvisni od odvetnikov, ki delo opravljajo v odvetniški pisarni, ki je neodvisna od zastopane stranke.

               Tretjič, Splošno sodišče naj bi kršilo člen 5(1) in 2 PEU v povezavi s členom 4(1) PEU ter v povezavi s členom 113 Poslovnika, ker je izhajalo iz domneve, da določbe Pogodb dopuščajo razlikovanje glede obsega pristojnosti odvetnikov pri zastopanju pred Splošnim sodiščem, čeprav pravo Skupnosti v tem smislu ne določa takega razlikovanja in na Unijo v Pogodbah ni bila prenesena pristojnost na tem področju.

               Četrtič, Splošno sodišče naj bi kršilo člen 5(4) PEU v povezavi s členom 113 Poslovnika, ker naj bi domnevalo, da je za doseganje ciljev pogodb treba izključiti možnost zastopanja strank postopka pred Splošnim sodiščem odvetnikom, ki so v delovnem razmerju.

               Petič, Splošno sodišče naj bi kršilo postopek, ker izpodbijanega sklepa ni zadostno obrazložilo.


title: Zadeva F-72/11: Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 21. septembra 2015 – Anagnostu in drugi/Komisija (Javni uslužbenci — Uradniki — Napredovanje — Napredovalni obdobji 2010 in 2011 — Referenčni množitelji — Člen 6(2) Kadrovskih predpisov — Prehodni ukrepi za obdobje med 1. majem 2004 in 30. aprilom 2011 — Člen 9 Priloge XIII h Kadrovskim predpisom — Splošne določbe za izvajanje člena 45 Kadrovskih predpisov — Določitev pragov za napredovanje — Nevpis na seznam uradnikov, ki so napredovali — Pravni interes)

text:
               3.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 363/46

         Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 21. septembra 2015 – Anagnostu in drugi/Komisija
   (Zadeva F-72/11) (1)

   ((Javni uslužbenci - Uradniki - Napredovanje - Napredovalni obdobji 2010 in 2011 - Referenčni množitelji - Člen 6(2) Kadrovskih predpisov - Prehodni ukrepi za obdobje med 1. majem 2004 in 30. aprilom 2011 - Člen 9 Priloge XIII h Kadrovskim predpisom - Splošne določbe za izvajanje člena 45 Kadrovskih predpisov - Določitev pragov za napredovanje - Nevpis na seznam uradnikov, ki so napredovali - Pravni interes))
   (2015/C 363/54)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Anastasios Anagnostu (Woluwe-Saint-Pierre, Belgija) in 24 drugih tožnikov (zastopnika: L. Levi in A. Blot, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnik: J. Currall, zastopnik)

      Predmet

   Tožba, s katero se predlaga, na eni strani, razglasitev ničnosti odločb o določitvi praga za napredovanje za napredovalna obdobja 2010 in 2011 v nazive AD13 in AD14 in, na drugi strani, razglasitev ničnosti seznama uradnikov, ki so napredovali v nazive AD13 in AD14 za napredovalno obdobje 2010 in razglasitev ničnosti implicitne odločbe Komisije o zavrnitvi napredovanja večjega števila drugih uradnikov v nazive AD12 ali AD13.

      Izrek

               1.

               Odločbe Evropske komisije z dne 26. novembra 2010, da g. Antoulas, ga. Bruni, ga. Nicolaidou-Kallergis in g. Xanthopoulos ne napredujejo, se razglasijo za nične.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Evropska komisija nosi štiri petindvajsetine svojih stroškov in štiri petindvajsetine stroškov tožečih strank

               4.

               Druge stranke, ki niso g. Antoulas, ga. Bruni, ga. Nicolaidou-Kallergis in g. Xanthopoulos nosijo enaindvajset petindvajsetin svojih stroškov in enaindvajset petindvajsetin stroškov Komisije.

      (1)  UL C 290, 1.10.2011, str. 20.


title: Zadeva T-209/06: Tožba, vložena 10. avgusta 2006 — European Association of Im- and Exporters of Birds and live Animals in drugi proti Komisiji Evropskih skupnosti

text:
               14.10.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 249/11

         Tožba, vložena 10. avgusta 2006 — European Association of Im- and Exporters of Birds and live Animals in drugi proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva T-209/06)
   (2006/C 249/28)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Stranke

      Tožeče stranke: European Association of Im- and Exporters of Birds and live Animals, Vereniging van Im- en Exporteurs van Vogels en Hobbydieren, Willem Plomp, s podjetjem z imenom Plomps Vogelhandel ter Marinus Borgstein (Zastopnik: Rechtsanwalt J. Wouters)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Tožeče stranke predlagajo Sodišču prve stopnje, naj:

               —

               za nično razglasi Odločbo Komisije z dne 25. julija 2006, izdano pod št. 2006/522/ES;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naloži stroške postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pri tožečih strankah gre, na eni strani, za združenje, ki zastopa interese uvoznikov in izvoznikov ptic in domačih živali ter na drugi strani, za uvoznike in izvoznike, med drugim, ptic. Izpodbijajo odločbo Komisije 2006/522/ES (1).
   Tožeče stranke menijo, da izpodbijana odločba ni nujni ukrep, ker naj bi obstoječa pravila o karanteni nudila zadostno zaščito.
   Poleg tega naj bi bila odločba nezdružljiva s preventivnim načelom, ker naj bi se Komisija ne oprla na kar najobširnejšo znanstveno oceno.
   Prav tako naj bi bila popolna zamrznitev uvoza, glede na dejansko ozadje odločbe, namreč, okužbo ptic iz Tajvana s ptičjo gripo, nesorazmerna.
   Povrhu vsega, naj bi Komisija prekoračila pooblastila, resnični razlog za podaljšanje zaščitnih ukrepov pa naj bi bila želja Komisije, počakati na izsledek poročila Odbora za zdravje in zaščito živali Evropskega urada za varovanje živil.
   Poleg tega naj bi bili ukrepi diskriminacijski, saj naj bi bila perutnina izključena iz področja uporabe.

      (1)  2006/522/ES: Odločba Komisije z dne 25. julija 2006 o spremembi odločb 2005/759/ES in 2005/760/ES glede nekaterih zaščitnih ukrepov v zvezi z visoko patogeno aviarno influenco in premiki nekaterih živih ptic v Skupnost (notificirano pod dokumentarno številko C(2006) 3303) (Besedilo velja za EGP) (UL L 205, str. 28).


title: Zadeva T-350/07 R: Sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 11. decembra 2007 – FMC Chemical in drugi proti Komisiji ( Začasna odredba – Direktiva 91/414/EGS – Predlog za odložitev izvršitve – Dopustnost – Neobstoj nujnosti )

text:
               9.2.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 37/23

         Sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 11. decembra 2007 – FMC Chemical in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-350/07 R)
   („Začasna odredba - Direktiva 91/414/EGS - Predlog za odložitev izvršitve - Dopustnost - Neobstoj nujnosti“)
   (2008/C 37/36)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeče stranke: FMC Chemical (Bruselj, Belgija); Arysta Lifescience SAS (Noguères, Francija); Belchim Crop Protection NV (Londerzeel, Belgija); FMC Foret, SA (Sant Cugat de Valles, Španija); F&N Agro Slovensko spol. s.r.o. (Bratislava, Slovaška); F&N Agro Ceská republika spol. s.r.o. (Praga, Češka republika); F&N Agro Polska sp. z o.o. (Varšava, Poljska); in FMC Corp. (Filadelfija, Pensilvanija, Združene države) (zastopnika: C. Mereu in K. Van Maldegem, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: L. Parpala in B. Doherty, zastopnika)
   Predmet
   Predlog za odložitev izvršitve Odločbe Komisije 2007/416/ES z dne 13. junija 2007 o nevključitvi karbofurana v Prilogo I k Direktivi Sveta 91/414/EGS in o preklicu registracij fitofarmacevtskih sredstev, ki vsebujejo navedeno snov (UL L 156, str. 30) do razglasitve sodbe v postopku v glavni stvari.
   Izrek

               1)

               Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

               2)

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva T-550/11: Tožba, vložena 19. oktobra 2011 – Assaad proti Svetu

text:
               17.12.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 370/27

         Tožba, vložena 19. oktobra 2011 – Assaad proti Svetu
   (Zadeva T-550/11)
   2011/C 370/45
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Nizar Assaad (Damask, Sirija) (zastopniki: G. Martin, solicitor, M. Lester in A. Sutton, barristers)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

               —

               Izvedbena uredba Sveta (EU) št. 843/2011 z dne 23. avgusta o izvajanju Uredbe (EU) št. 442/2011 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji (UL L 218, str. 1) in Izvedbeni sklep Sveta 2011/515/SZVP z dne 23. avgusta 2011 o izvajanju Sklepa 2011/273/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji naj se razglasita za nična v delu, v katerem je bilo ime tožeče stranke vključeno v Prilogo k Sklepu Sveta 2011/273/SZVP z dne 9. maja 2011 (1) in Prilogo II k Uredbi Sveta (EU) št. 442/2011 z dne 9. maja 2011 (2);

               —

               podredno in brez vpliva na prejšnji zahtevek naj se izbriše besedilo „Financira Šabiho na območju Latakije“, vključeno v Prilogo k Izvedbeni uredbi Sveta (EU) št. 843/2011 in k Izvedbenemu sklepu Sveta 2011/515/SZVP; in

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka se v utemeljitev tožbe sklicuje na štiri tožbene razloge.

               1.

               V prvem tožbenem razlogu zatrjuje, da je tožena stranka kršila temeljni človekovi pravici tožeče stranke do obrambe in do učinkovitega sodnega varstva, saj:

                           —

                           tožeča stranka ni bila vnaprej obveščena o tem, da je vključena v izpodbijane ukrepe, in niti ni bila o tem obveščena po njihovem sprejetju;

                           —

                           tožeča stranka ni bila seznanjena z očitki proti njej ali s predlogom, da je vključena v te ukrepe, in ji ni bila zagotovljena pravica do izjave v postopku, v katerem bi bili očitki proti njej primerno predstavljeni, v katerem bi nanje lahko odgovorila in v katerem bi jih bilo mogoče natančno preveriti; in

                           —

                           z izpodbijanimi ukrepi ni zagotovljen postopek za to, da bi bili tožeči stranki predloženi dokazi, na podlagi katerih je temeljila odločitev za zamrznitev njenega premoženja, ali za to, da se ji zagotovi, da se ustrezno opredeli do teh dokazov pred sodiščem, ki je pristojno za presojo in preverjanje njenih pripomb ter dokazov proti njej.

               2.

               V drugem tožbenem razlogu zatrjuje, da tožena stranka tožeči strani ni zadosti obrazložila njene vključitve, saj:

                           —

                           tožeči stranki pred objavo izpodbijanih ukrepov ni bila podana obrazložitev;

                           —

                           „razlogi za vključitev“ tožeči strani ne dajejo dovolj podatkov za ugotovitev, zakaj tožena stranka meni, da bi tožeča stranka morala biti vključena na seznam; in

                           —

                           ni nikakršne navedbe o tem, kako naj bi bila tožeča stranka odgovorna za zatiranje civilistov v Siriji.

               3.

               V tretjem tožbenem razlogu zatrjuje, da je tožena stranka neupravičeno in nesorazmerno kršila temeljne pravice tožeče stranke, zlasti njene pravice do lastnine, svobode poslovanja, ugleda ter do zasebnega in družinskega življenja, saj:

                           —

                           imajo izpodbijani ukrepi močan in dolgotrajen vpliv na njene temeljne pravice; in

                           —

                           so izpodbijani ukrepi v delu, v katerem se nanašajo na tožečo stranko, neupravičeni, tožena stranka pa ni dokazala, da sta popolna zamrznitev premoženja in prepoved potovanja najmilejše sredstvo za zagotovitev legitimnega cilja ter da je škoda, povzročena tožeči stranki in njeni družini, upravičena in sorazmerna.

               4.

               V četrtem tožbenem razlogu zatrjuje, da je tožena stranka pri odločitvi, da te omejevalne ukrepe uporabi za tožečo stranko, storila očitno napako pri presoji, saj:

                           —

                           tožena stranka očitno ni presodila, ali je tožečo stranko dejansko mogoče šteti za „odgovorno“ za nasilno zatiranje civilnega prebivalstva v Siriji;

                           —

                           podredno, če je taka presoja bila opravljena, in v obsegu, v katerem se tožeča stranka o njej sploh lahko izjavi, je tožena stranka napačno sklenila, da je vključitev tožeče stranke v omejevalne ukrepe upravičena.

      (1)  Sklep Sveta 2011/273/SZVP z dne 9. maja 2011 o omejevalnih ukrepih proti Siriji (UL L 121, str. 11).

      (2)  Uredba Sveta (EU) št. 442/2011 z dne 9. maja 2011 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji (UL L 121, str. 1).


title: Zadeva T-21/10: Tožba, vložena 25. januarja 2010 – Nemčija proti Komisiji

text:
               17.4.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 100/42

         Tožba, vložena 25. januarja 2010 – Nemčija proti Komisiji
   (Zadeva T-21/10)
   2010/C 100/65
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Zvezna republika Nemčija (zastopnika: J. Möller, zastopnik, C. von Donat, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba Komisije C(2009) 9049 z dne 13. novembra 2009, ki je bila tožeči stranki vročena z dopisom z dne 16. novembra 2009, o zmanjšanju pomoči Evropskega sklada za regionalni razvoj (ESRR) za enotni programski dokument (EPD) za regijo Posarje (1997–1999) v Zvezni republiki Nemčiji iz cilja 2, ki je bila odobrena z odločbama Komisije C(97) 1123 z dne 7. maja 1997 in C(1999) 4928 z dne 28. december 1999, naj se razglasi za nično;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Z izpodbijano odločbo je Komisija zmanjšala finančno pomoč, ki je bila odobrena iz ESRR za enotni programski dokument (1997–1999) za področje Posarje v Zvezni republiki Nemčiji iz cilja 2.
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.
   Prvič, tožeča stranka očita, da ni pravne podlage za pavšalni izračun in ekstrapolacijo finančnih popravkov za programsko obdobje 1994–1999, na katerega se nanaša enotni programski dokument.
   Drugič, tožeča stranka zatrjuje kršitev člena 24(2) Uredbe (EGS) št. 4253/88 (1), ker pogoji za zmanjšanje niso bili izpolnjeni. V zvezi s tem trdi zlasti, da je Komisija narobe razlagala pojem „nepravilnost“. Poleg tega naj bi Komisija sicer izhajala iz sistemskih napak, vendar ni ugotovila, da so nacionalni organi, pristojni za upravljanje s strukturnimi skladi, kršili svoje obveznosti iz člena 23 Uredbe št. 4253/88. Po mnenju tožeče stranke temeljijo domneve o sistemskih napakah pri upravljanju in nadzoru tudi na napačno ugotovljenem dejanskem stanju. Navaja tudi, da so bili pomembni elementi dejanskega stanja nepravilno ugotovljeni in ocenjeni.
   Tožeča stranka podredno kot tretji tožbeni razlog navaja, da so zmanjšanja, odrejena z izpodbijano odločbo, nesorazmerna. V zvezi s tem navaja, da Komisija ni uporabila diskrecijske pravice, ki jo ima v skladu s členom 24(2) Uredbe št. 4253/88. Uporabljeni pavšalni popravki naj bi presegali (morebitno) škodo na račun proračuna Skupnosti. Tožeča stranka tudi meni, da je uporabljena ekstrapolacija napak nesorazmerna, ker naj se specifične napake ne bi mogle prenesti na celoto, ki je po svojih značilnostih drugačna.
   Kot četrti tožbeni razlog tožeča stranka uveljavlja kršitev bistvenih pravil postopka. V zvezi s tem očita, da izpodbijana odločba ni dovolj obrazložena in da Komisija ob koncu programskega obdobja ni ravnala v skladu postopkom. Tožeča stranka trdi, da iz izpodbijane odločbe ni mogoče razbrati vzroka za višino uporabljenih pavšalnih izračunov ne njene utemeljitve. Poleg tega naj bi Komisija spremenila ugotovitve pooblaščenih nadzornikov, ki so jih opravili na kraju samem, ne da bi izvedla nov nadzor, in naj ne bi upoštevala stališča nemških organov oziroma jih ni upoštevala dovolj.
   Nazadnje tožeča stranka navaja kot peti tožbeni razlog, da je tožena stranka kršila načelo sodelovanja, ker je, potem ko je potrdila delovanje sistemov upravljanja in nadzora, izpodbijano odločbo utemeljila na sistemskih pomanjkljivostih teh sistemov.

      (1)  Uredbi Sveta (EGS) št. 4253/88 z dne 19. decembra 1988 o določbah za izvajanje Uredbe št. 2052/88 glede koordinacije dejavnosti različnih strukturnih skladov med seboj in z Evropsko investicijsko banko ter drugimi finančnimi instrumenti (UL L 374, str. 1).


title: Zadeva T-413/14: Tožba, vložena 30. maja 2014 – Grigoriadis in drugi/Evropski parlament in drugi

text:
               8.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 439/29

         Tožba, vložena 30. maja 2014 – Grigoriadis in drugi/Evropski parlament in drugi
   (Zadeva T-413/14)
   (2014/C 439/39)
   Jezik postopka: grščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Grigoris Grigoriadis (Atene, Grčija), Faidra Grigoriadou (Atene), Ioannis Tsolias (Tesaloniki, Grčija), Dimitrios Alexopoulos (Tesaloniki), Nikolaos Papageorgiou (Atene) in Ioannis Marinopoulos (Atene) (zastopnik: Ch. Papadimitriou, odvetnik)

      Tožene stranke: Evropski parlament, Svet Evrope, Svet Evropske unije, Evropska komisija, Evropska centralna banka, Evroskupina

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               ugotovi, da tožene stranke niso sprejele zakonodajnih ukrepov, potrebnih za izrecno oprostitev obveznic, ki so jih kupile tožeče stranke, iz obveznega sodelovanja (v javnem dolgu), določenega v načrtu PSI za imetnike grških dolžniških vrednostnih papirjev;

               —

               tožečim strankam prek kateregakoli akta, direktive, uredbe ali drugega zakonodajnega akta Skupnosti, ki se neposredno uporablja, prizna povrnitev celotne vrednosti obveznic, vključenih v program PSI, ne da bi se o tem z njimi posvetovalo ali da bi dali privolitev v to; in

               —

               prek kateregakoli akta, direktive, uredbe ali drugega zakonodajnega akta Skupnosti, ki se neposredno uporablja, vsaki od tožečih strank prizna odškodnino v višini 5 00  000 EUR za težave, škodo in hude kršitve temeljnih pravic, ki so jih utrpeli.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo teh pet razlogov:

               1.

               Prvi razlog: zakonodajni in drugi akti, na podlagi katerih v Grčiji imetniki grških dolžniških vrednostnih papirjev nujno sodelujejo v programu PSI, so akti Unije.

               2.

               Drugi razlog: ukrepi, ki jih je sprejela grška vlada v zvezi z grškim dolgom, so v bistvu ukrepi, ki so jih določile institucije Evropske unije, zlasti ECB in Evropska komisija.

               3.

               Tretji razlog: tožene stranke niso sprejele zakonodajnih ukrepov, potrebnih za to, da se grške obveznice tožečih strank izrecno oprostijo z akti grškega sveta ministrov, s katerimi so bili opredeljeni pogoji za uporabo PSI v Grčiji.

               4.

               Četrti razlog: neobstoj izrecne oprostitve sodelovanja v PSI je tožečim strankam povzročil neposredno in osebno škodo ter jim preprečil uživanje temeljnih pravic.

               5.

               Peti razlog: vsi zakonodajni ukrepi grške vlade so bili sprejeti po priporočilih ali, pravilneje, na podlagi odločitev Evroskupine, ECOFIN, ECB in Evropske komisije.


title: Zadeva C-335/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Scottish Land Court (Združeno kraljestvo) 18. junija 2013 – Robin John Feakins proti The Scottish Ministers

text:
               7.9.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 260/24

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Scottish Land Court (Združeno kraljestvo) 18. junija 2013 – Robin John Feakins proti The Scottish Ministers
   (Zadeva C-335/13)
   2013/C 260/42
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   Scottish Land Court

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnik: Robin John Feakins

      Nasprotna stranka: The Scottish Ministers

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 18(2) Uredbe Komisije (ES) št. 795/2004 (1) razlagati tako, da se uporabi:

                           (a)

                           če kmet izpolnjuje pogoje za uporabo dveh ali več od naslednjih členov: 19, 20, 21 22, 23, 23a Uredbe Komisije (ES) št. 795/2004 in 37(2), 40, 42(3) in 42(5) Uredbe Sveta (ES) št. 1782/2003 (2), ali le

                           (b)

                           če kmet izpolnjuje pogoje za uporabo dveh ali več od členov 19, 20, 21, 22, 23 in 23a Uredbe Komisije (ES) št. 795/2004 ali, ločeno, dveh ali več od členov 37(2), 40, 42(3) in 42(5) Uredbe Sveta (ES) št. 1782/2003?

               2.

               Če je treba člen 18(2) razlagati v skladu s točko (l)(a), ali je ta določba v celoti ali deloma neveljavna zaradi enega ali obeh razlogov, ki jih je navedel pritožnik:

                           (a)

                           ker Komisija pri sprejetju Uredbe (ES) št. 795/2004 ni bila pristojna za sprejetje člena 18(2) ali

                           (b)

                           ker Komisija pri sprejetju Uredbe (ES) št. 795/2004 ni obrazložila člena 18(2)?

               3.

               Če je treba člen 18(2) razlagati v skladu s točko (l)(a) in če je odgovor na drugo vprašanje nikalen, ali se člen 18(2) uporablja, če je kmet za kmetijsko gospodarstvo leta 2005 prejel začasno odobritev dodelitve iz nacionalne rezerve na podlagi člena 22 Uredbe Komisije (ES) št. 795/2004, vendar ta dodelitev ni bila prijavljena na obrazcu IAKS do leta 2007, ko je kmet prevzel kmetijsko gospodarstvo?

      (1)  Uredba Komisije (ES) št. 795/2004 z dne 21. aprila 2004 o podrobnih pravilih za izvajanje sheme enotnega plačila, predvidenega v Uredbi Sveta (ES) št. 1782/2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 44, str. 226).

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 1782/2003 z dne 29. septembra 2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete ter o spremembi uredb (EGS) št. 2019/93, (ES) št. 1452/2001, (ES) št. 1453/2001, (ES) št. 1454/2001, (ES) 1868/94, (ES) št. 1251/1999, (ES) št. 1254/1999, (ES) št. 1673/2000, (EGS) št. 2358/71 in (ES) št. 2529/2001 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 40, str. 269).


title: Zadeva T-306/05: Tožba, vložena dne 10. avgusta 2005 — Scippacercola in Terezakis proti Komisiji

text:
               29.10.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 271/20

         Tožba, vložena dne 10. avgusta 2005 — Scippacercola in Terezakis proti Komisiji
   (Zadeva T-306/05)
   (2005/C 271/41)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeči stranki: Isabella Scippacercola in Ioannis Terezakis (Bruselj, Belgija) [Zastopnik: A. Krystallidis, lawyer]

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožečih strank

               —

               razglasitev ničnosti Odločbe Komisije z dne 2. maja 2005, ki sta jo tožeči stranki prejeli 31. maja 2005, s katero je bil zavrnjen začetek temeljite preiskave odhodkov in prihodkov AIA SA glede zagotavljanja storitev varnosti za potnike, naprav potniških terminalov in storitev parkirišč, da bi se ugotovilo, ali takse, ki jih obračunava Athens International Airport SA (Atensko mednarodno letališče), pomenijo zlorabo prevladujočega položaja;

               —

               naložitev stroškov tega postopka in s tem postopkom povezanih stroškov toženi stranki.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeči stranki sta posamezna uporabnika Atenskega mednarodnega letališča Spata. Izpodbijata končno odločbo Komisije na podlagi člena 7(2) Uredbe 773/2004 (1), s katero je odločila, da ne bo začela temeljite preiskave zatrjevanih prekomernih letaliških taks, ki jih Atensko mednarodno letališče obračunava v zvezi s storitvami varnosti za potnike, napravami potniških terminalov in storitvami parkirišč.
   Tožeči stranki uveljavljata kršitev prava in kršitev pooblastila za odločanje po prostem preudarku, ker je Komisija ocenila, da varnostni ukrepi za potnike ne pomenijo gospodarske dejavnosti v smislu člena 82 ES in da storitve parkirišč ne pomenijo upoštevnega trga.
   Tožeči stranki dalje navajata, da Komisija ni opravila ustrezne primerjave odhodkov in prihodkov Atenskega mednarodnega letališča Spata glede zagotavljanja storitev varnosti za potnike, naprav potniških terminalov in storitev parkirišč ter tudi ni preverila točnosti in vsebine podatkov, ki jih je zagotovilo Atensko mednarodno letališče Spata.
   Poleg tega tožeči stranki trdita, da je Komisija kršila pravo s tem, da ni ugotovila (i) uporabe različnih stopenj dajatev za naprave potniških terminalov na mednarodnih in notranjih letih ter (ii) obračunavanja dajatve za naprave terminalov in varnostne dajatve na rednih letih, ki se ne obračunavajo na čarterskih letih.
   Nazadnje tožeči stranki uveljavljata kršitev člena 253 ES, ker Komisija ni navedla odhodkov in prihodkov Atenskega mednarodnega letališča Spata, na katerih je osnovala svojo ugotovitev, da Atensko mednarodno letališče Spata ne oblikuje previsokih cen.

      (1)  Uredba Komisije (ES) št. 773/2004 z dne 7. aprila 2004 v zvezi z vodenjem postopkov Komisije v skladu s členoma 81 in 82 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, UL L 123, 27.4.2004, str. 18.


title: Zadeva F-70/15: Tožba, vložena 28. aprila 2015 – ZZ/Komisija

text:
               27.7.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 245/49

         Tožba, vložena 28. aprila 2015 – ZZ/Komisija
   (Zadeva F-70/15)
   (2015/C 245/61)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnika: S. Orlandi in T. Martin, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti končne odločbe o prenosu pokojninskih pravic tožeče stranke v pokojninski sistem Unije, v kateri so uporabljene nove splošne določbe za izvajanje člena 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom z dne 3. marca 2011.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasi naj se nezakonitost člena 9 splošnih določb za izvajanje člena 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom;

               —

               sklep z dne 28. julija 2014 o potrditvi prenosa pokojninskih pravic, pridobljenih pred začetkom dela tožeče stranke, na podlagi splošnih določb za izvajanje člena 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom z dne 3. marca 2011 naj se razglasi za ničen;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-190/10: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 22. marca 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Supremo – Španija) – Génesis Seguros Generales Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros (GENESIS) proti Boys Toys SA, Administración del Estado (Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev — Prejšnja znamka — Načini vložitve — Elektronska vložitev — Sredstvo, ki omogoča natančno ugotovitev datuma, ure in minute predložitve prijave)

text:
               5.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 133/4

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 22. marca 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Supremo – Španija) – Génesis Seguros Generales Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros (GENESIS) proti Boys Toys SA, Administración del Estado
   (Zadeva C-190/10) (1)

   (Znamka Skupnosti - Opredelitev in pridobitev - Prejšnja znamka - Načini vložitve - Elektronska vložitev - Sredstvo, ki omogoča natančno ugotovitev datuma, ure in minute predložitve prijave)
   2012/C 133/06
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Supremo

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Génesis Seguros Generales Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros (GENESIS)

      Toženi stranki: Boys Toys SA, Administración del Estado

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunal Supremo – Razlaga člena 27 Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 146) – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Prednostna pravica – Načini vložitve – Sredstvo (elektronska pošta), ki omogoča natančno ugotovitev datuma, ure in minute predložitve prijave

      Izrek

   Člen 27 Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1992/2003 z dne 27. oktobra 2003, je treba razlagati tako, da ne omogoča, da bi se poleg dneva upoštevali tudi ura in minuta vložitve prijave znamke Skupnosti pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT), da bi se ugotovila prednost takšne znamke glede na nacionalno znamko, vloženo isti dan, če sta v zvezi s tem na podlagi nacionalne ureditve, ki ureja registracijo te zadnje znamke, ura in minuta vložitve upoštevna elementa.

      (1)  UL C 195, 17.7.2010.


title: Zadeva F-71/15: Tožba, vložena 4. maja 2015 – ZZ/ECDC

text:
               27.7.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 245/50

         Tožba, vložena 4. maja 2015 – ZZ/ECDC
   (Zadeva F-71/15)
   (2015/C 245/62)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnika: S. Orlandi in T. Martin, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni (ECDC)

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe drugostopenjskega ocenjevalca o končni sestavi ocenjevalnega poročila o pritožniku za leto 2013.

      Predloga tožeče stranke

               —

               Odločba drugostopenjskega ocenjevalca o končni sestavi ocenjevalnega poročila o pritožniku za leto 2013 naj se razglasi za ničen;

               —

               ECDC naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-15/13: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 8. maja 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg – Nemčija) – Technische Universität Hamburg-Harburg, Hochschul-Informations-System GmbH proti Datenlotsen Informationssysteme GmbH (Javna naročila blaga — Direktiva 2004/18/ES — Oddaja naročila brez postopka javnega razpisa — Oddaja „in house“  — Izbrani ponudnik, ki je pravno ločen od naročnika — Pogoj „podobnega nadzora“  — Naročnik in izbrani ponudnik, med katerima ni razmerja nadzora — Tretji javni organ, ki nad naročnikom izvaja delni nadzor, nad izbranim ponudnikom pa nadzor, ki ga je mogoče opredeliti kot „podoben“  — „Horizontalni ‚in house‘ posel“ )

text:
               30.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 202/7

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 8. maja 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg – Nemčija) – Technische Universität Hamburg-Harburg, Hochschul-Informations-System GmbH proti Datenlotsen Informationssysteme GmbH
   (Zadeva C-15/13) (1)

   ((Javna naročila blaga - Direktiva 2004/18/ES - Oddaja naročila brez postopka javnega razpisa - Oddaja „in house“ - Izbrani ponudnik, ki je pravno ločen od naročnika - Pogoj „podobnega nadzora“ - Naročnik in izbrani ponudnik, med katerima ni razmerja nadzora - Tretji javni organ, ki nad naročnikom izvaja delni nadzor, nad izbranim ponudnikom pa nadzor, ki ga je mogoče opredeliti kot „podoben“ - „Horizontalni ‚in house‘ posel“))
   2014/C 202/08
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Technische Universität Hamburg-Harburg, Hochschul-Informations-System GmbH

      Tožena stranka: Datenlotsen Informationssysteme GmbH

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg – Razlaga pojma „javno naročilo“ iz člena 1(2)(a) Direktive 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 7, str. 132) – Morebitna vključitev pogodbe med družbo in univerzo, ki ju nadzira isti organ javnega prava, ki je naročnik v smislu Direktive (horizontalni posel „in house“) – Obseg nadzora tega organa javnega prava

      Izrek

   Člen 1(2)(a) Direktive 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev je treba razlagati tako, da je pogodba, katere predmet je dobava blaga in ki je sklenjena med univerzo, ki je naročnik in ki jo na področju naročil blaga in storitev nadzira nemška zvezna dežela, na eni strani in družbo zasebnega prava, ki je v lasti zvezne države in nemških zveznih dežel, med katerimi je navedena zvezna dežela, na drugi, javno naročilo v smislu te določbe in je zanjo torej treba uporabiti pravila o oddaji javnih naročil, določena s to direktivo.

      (1)  UL C 114, 20.4.2013.


title: Zadeva C-444/07: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 21. januarja 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sąd Rejonowy Gdańsk-Północ – Republika Poljska) – Postopek v primeru insolventnosti zoper MG Probud Gdynia sp. z o.o. (Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah — Uredba (ES) št. 1346/2000 — Postopki zaradi insolventnosti — Zavrnitev, s strani države članice, priznanja odločbe o uvedbi postopka v primeru insolventnosti, ki jo je sprejelo pristojno sodišče druge države članice, in odločb v zvezi z vodenjem in končanjem tega postopka v primeru insolventnosti)

text:
               13.3.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/2

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 21. januarja 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sąd Rejonowy Gdańsk-Północ – Republika Poljska) – Postopek v primeru insolventnosti zoper MG Probud Gdynia sp. z o.o.
   (Zadeva C-444/07) (1)

   (Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Uredba (ES) št. 1346/2000 - Postopki zaradi insolventnosti - Zavrnitev, s strani države članice, priznanja odločbe o uvedbi postopka v primeru insolventnosti, ki jo je sprejelo pristojno sodišče druge države članice, in odločb v zvezi z vodenjem in končanjem tega postopka v primeru insolventnosti)
   2010/C 63/02
   Jezik postopka: poljščina

      Predložitveno sodišče

   Sąd Rejonowy Gdańsk-Północ

      Stranka v postopku v glavni stvari

   MG Probud Gdynia sp. z o.o.

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Sąd Rejonowy Gdańsk – Razlaga členov 3, 4, 16, 17 in 25 Uredbe Sveta (ES) št. 1346/2000 z dne 29. maja 2000 o postopkih v primeru insolventnosti (UL L 160, str. 1) – Rubež sredstev na bančnem računu podjetja, s strani organov ene države članice, po uvedbi postopka v primeru insolventnosti zoper to podjetje v drugi državi članici, kljub določbam prava države, v kateri so bili uvedeni postopki – Zavrnitev, s strani države članice, v kateri ni bil uveden noben sekundarni postopek v primeru insolventnosti, priznanja postopka v primeru insolventnosti, ki ga je uvedlo sodišče druge države članice

      Izrek

   Uredbo Sveta (ES) št. 1346/2000 z dne 29. maja 2000 o postopkih v primeru insolventnosti, zlasti pa njene člene 3, 4, 16, 17 in 25, je treba razlagati tako, da morajo v zadevi, kakršna je ta v glavni stvari, po uvedbi postopka v primeru insolventnosti v eni državi članici pristojni organi druge države članice, v kateri ni bil uveden noben sekundarni postopek v primeru insolventnosti, priznati in izvršiti vse odločbe v zvezi s tem glavnim postopkom v primeru insolventnosti ob upoštevanju razlogov za zavrnitev, navedenih v členih 25(3) in 26 te uredbe, in torej ne smejo na podlagi predpisov te druge države članice odrediti izvršilnih ukrepov na premoženju insolventnega dolžnika, ki ga ima ta na ozemlju navedene druge države članice, kadar tega ne dovoljujejo predpisi države, v kateri so bili uvedeni postopki in kadar niso izpolnjeni pogoji za uporabo členov 5 in 10 navedene uredbe.

      (1)  UL C 283, 24.11.2007.


title: Zadeva C-16/11: Tožba, vložena 11. januarja 2011 – Evropska komisija proti Republiki Estoniji

text:
               26.2.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/24

         Tožba, vložena 11. januarja 2011 – Evropska komisija proti Republiki Estoniji
   (Zadeva C-16/11)
   2011/C 63/43
   Jezik postopka: estonščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. Alcover San Pedro in E. Randvere)

      Tožena stranka: Republika Estonija

      Predloga tožeče stranke

   Komisija Sodišču predlaga, naj,

               —

               ugotovi, da Republika Estonija ni izpolnila obveznosti iz Direktive 2007/2/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. marca 2007 (o vzpostavitvi infrastrukture za prostorske informacije v Evropski skupnosti) s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za prenos Direktive, oziroma da navedenih predpisov ni sporočila Komisiji;

               —

               Republiki Estoniji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Rok za prenos Direktive v notranji pravni red se je iztekel 15. maja 2009.

      (1)  UL L 108, str. 1.


title: Zadeva F-22/08: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 27. novembra 2008 – Miguelez Herreras proti Komisiji

text:
               21.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 44/78

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 27. novembra 2008 – Miguelez Herreras proti Komisiji
   (Zadeva F-22/08) (1)

   (2009/C 44/142)

      Jezik postopka: francoščina

   Predsednik drugega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 116, 9.5.2008, str. 33.


title: Sodba Sodišča z dne 19. decembra 2008 v združenih zadevah E-11/07 in E-1/08 Olga Rindal (zadeva E-11/07); Therese Slinning, ki jo zastopa zakoniti skrbnik Olav Slinning (zadeva E-1/08) in Norveška država, ki jo zastopa komisija za oprostitve in pritožbe v zvezi z zdravljenji v tujini; (socialna varnost – svoboda opravljanja storitev – nacionalni sistemi zdravstvenega zavarovanja – stroški bolnišničnega zdravljenja, nastali v drugi državi EGP – eksperimentalno in testno zdravljenje)

text:
               4.6.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 124/17

      SODBA SODIŠČA

   z dne 19. decembra 2008
   v združenih zadevah E-11/07 in E-1/08 Olga Rindal (zadeva E-11/07); Therese Slinning, ki jo zastopa zakoniti skrbnik Olav Slinning (zadeva E-1/08) in Norveška država, ki jo zastopa komisija za oprostitve in pritožbe v zvezi z zdravljenji v tujini;

      (socialna varnost – svoboda opravljanja storitev – nacionalni sistemi zdravstvenega zavarovanja – stroški bolnišničnega zdravljenja, nastali v drugi državi EGP – eksperimentalno in testno zdravljenje)

   2009/C 124/07
   V združenih zadevah E-11/07 in E-1/08 Olge Rindal (zadeva E-11/07) in Therese Slinning (zadeva E-1/08) proti državi Norveški, ki jo zastopa komisija za oprostitve in pritožbe v zvezi z zdravljenji v tujini – katere predmet je ZAHTEVA, ki sta jo na sodišče vložila Borgarting lagmannsrett (drugostopenjsko sodišče v Borgartingu) in Oslo tingrett (okrajno sodišče v Oslu), v zvezi z razlago pravil o prostem pretoku storitev v Evropskem gospodarskem prostoru, zlasti razlago členov 36 in 37 Sporazuma EGP ter člena 22 Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, kakor je bila prilagojena Sporazumu EGP s Protokolom I k Sporazumu – je Sodišče, ki ga sestavljajo Carl Baudenbacher, predsednik in sodnik poročevalec, ter Henrik Bull in Thorgeir Örlygsson, sodnika, dne 19. decembra 2008 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Zavrnitev kritja stroškov zdravljenja v tujini, ki ga je treba v skladu z mednarodnimi zdravstvenimi pravili obravnavati kot eksperimentalno ali testno zdravljenje, kadar pacient v matični državi ni upravičen do takega zdravljenja, je lahko združljiva s členoma 36 in 37 Sporazuma EGP. Prvič, to velja, če sistem za povračilo stroškov zdravljenja v tujini tistih oseb, ki se zdravijo v tujini, ne obremenjuje bolj kot onih, ki se zdravijo v bolnišnicah v okviru sistema socialne varnosti matične države. Drugič, to velja tudi, če je večja obremenitev posledica uporabe potrebnih in upravičenih sredstev za dosego ciljev, zaradi katerih so omejitve prostega pretoka bolnišničnih storitev lahko zakonsko upravičene.

               2.

               Dejstvo, da je sama metoda zdravljenja mednarodno priznana in dokumentirana za drugačne zdravstvene indikacije, kot jih ima zadevna pacientka, je nepomembno.
               Pri odgovoru na prvo vprašanje je nepomembno, da je treba zadevno metodo zdravljenja obravnavati, kot da se je začela izvajati v pacientkini matični državi, ki jo zagotavlja samo v obliki raziskovalnih projektov oziroma izjemoma, o čemer se odloča za vsak primer posebej. Prav tako ni pomembno, da matična država razmišlja o izvajanju te metode v prihodnosti.

               3.

               Zavrnitev kritja stroškov bolnišničnega zdravljenja v tujini je lahko združljiva s členoma 36 in 37 Sporazuma EGP, če ima pacient v matični državi v sprejemljivem roku na voljo zdravljenje, ki je po mednarodno priznanih metodah ustrezno.
               Pri odgovoru na tretje vprašanje je nepomembno, da pacientka, ki se je namesto za ustrezno zdravljenje v matični državi odločila za zdravljenje v tujini, za stroške zdravljenja v tujini ne prejme kritja stroškov v takšni višini, kot bi stalo ustrezno zdravljenje, zagotovljeno v matični državi.

               4.

               Pri odgovoru na prvo vprašanje in na prvi odstavek tretjega vprašanja je nepomembno, da

                           —

                           matična država dejansko ne zagotavlja zdravljenja, ki je bilo opravljeno v tujini;

                           —

                           pacientki zadevno zdravljenje v matični državi dejansko ni bilo ponujeno, ker za takšno zdravljenje pacientka ni bila ocenjena, tudi če je takšno zdravljenje tam na voljo;

                           —

                           je bila pacientka ocenjena v matični državi, vendar ji ni bilo ponujeno nadaljnje operativno zdravljenje, ker se za pacientko šteje, da od takšnega zdravljenja ne bi imela dokazanih koristi;

                           —

                           se je z zdravljenjem, opravljenim v tujini, zdravstveno stanje zadevne pacientke dejansko izboljšalo.

                     V zvezi s prvim odstavkom tretjega vprašanja pa bi lahko bilo pomembno, da zadevni pacientki dejansko ni bilo ponujeno ustrezno zdravljenje v matični državi v roku, ki je sprejemljiv z zdravniškega vidika. To je lahko pomembno, kadar matična država zavrne kritje stroškov zdravljenja v tujini v primeru, ko v roku, ki je sprejemljiv z zdravniškega vidika, ni mogla izpolniti obveznosti po lastnem pravu socialne varnosti, da pacientki zagotovi zdravljenje v eni od svojih bolnišnic.


title: Zadeva C-411/07: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 2. oktobra 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden Den Haag – Nizozemska) – X B.V. proti Staatssecretaris van Financiën (Skupna carinska tarifa – Kombinirana nomenklatura – Tarifna razvrstitev – Tarifne številke 8541, 8542 in 8543 – Optični sklopniki)

text:
               22.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/11

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 2. oktobra 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden Den Haag – Nizozemska) – X B.V. proti Staatssecretaris van Financiën
   (Zadeva C-411/07) (1)

   (Skupna carinska tarifa - Kombinirana nomenklatura - Tarifna razvrstitev - Tarifne številke 8541, 8542 in 8543 - Optični sklopniki)
   (2008/C 301/21)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predložitveno sodišče
   Hoge Raad der Nederlanden Den Haag
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: X B.V.

      Tožena stranka: Staatssecretaris van Financiën
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Hoge Raad der Nederlanden Den Haag – Razlaga Uredbe Komisije (ES) št. 1832/2002 z dne 1. avgusta 2002 o spremembah Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 209, str. 1) – Optično-električno vezje, ki je sestavni del stroja, obdano s plastičnim ohišjem, in ki vsebuje svetlečo diodo (LED), večplastni sloj, fotodetektor in ojačevalno vezje ter je namenjeno vgradnji v komunikacijsko opremo, računalnike, potrošniško elektroniko in industrijske naprave – Tarifne številke 8541, 8542 in 8543 KN.
   Izrek
   Kombinirano nomenklaturo v prilogi I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1832/2002 z dne 1. avgusta 2002, je treba razlagati tako, da se optični sklopnik uvršča pod njeno tarifno številko 8541, ne glede na to, ali vsebuje ojačevalno vezje ali ne.

      (1)  UL C 283, 24.11.2007.


title: Zadeva T-478/13: Tožba, vložena 3. septembra 2013 – NumberFour proti UUNT – Inaer Helicópteros (ENFORE)

text:
               23.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 344/58

         Tožba, vložena 3. septembra 2013 – NumberFour proti UUNT – Inaer Helicópteros (ENFORE)
   (Zadeva T-478/13)
   2013/C 344/106
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: NumberFour AG (Berlin, Nemčija) (zastopnik: C. Götz, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Inaer Helicópteros, SA (Mutxamel, Španija)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               naj razveljavi odločbo petega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 23. maja 2013 v zadevi R 1000/2012-5;

               —

               naj toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „ENFORE“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 35, 36, 42 in 45 – prijava znamke Skupnosti št. 10 059 624

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Navajana znamka ali znak: besedna znamka „EINFOREX“ za proizvode iz storitve iz razredov 9, 42 in 45 – prijava znamke Skupnosti št. 6 530 927

      Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru v celoti

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe o znamki Skupnosti


title: Zadeva T-706/15: Sklep Splošnega sodišča z dne 14. septembra 2016 – Makhlouf/Svet

text:
               7.11.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 410/35

         Sklep Splošnega sodišča z dne 14. septembra 2016 – Makhlouf/Svet
   (Zadeva T-706/15) (1)

   (2016/C 410/59)
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik sedmega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 38, 1.2.2016.


title: Zadeva T-57/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 18. julija 2017 – Chanel/EUIPO – Jing Zhou in Golden Rose 999 (prikaz ornamenta) (Model Skupnosti — Postopek za razglasitev ničnosti — Registriran model Skupnosti, ki predstavlja okras — Prejšnji model — Razlog za ugotovitev ničnosti — Neobstoj individualne narave — Zadevni proizvod — Stopnja svobode oblikovalca — Neobstoj različnega celotnega vtisa — Člena 6 in 25(1)(b) Uredbe (ES) št. 6/2002)

text:
               28.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 283/37

         Sodba Splošnega sodišča z dne 18. julija 2017 – Chanel/EUIPO – Jing Zhou in Golden Rose 999 (prikaz ornamenta)
   (Zadeva T-57/16) (1)

   ((Model Skupnosti - Postopek za razglasitev ničnosti - Registriran model Skupnosti, ki predstavlja okras - Prejšnji model - Razlog za ugotovitev ničnosti - Neobstoj individualne narave - Zadevni proizvod - Stopnja svobode oblikovalca - Neobstoj različnega celotnega vtisa - Člena 6 in 25(1)(b) Uredbe (ES) št. 6/2002))
   (2017/C 283/56)
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Chanel SAS (Neuilly-sur-Seine, Francija) (zastopnica: C. Sueiras Villalobos, odvetnica)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnica: E. Zaera Cuadrado, agentka)

      Drugi stranki pred odborom za pritožbe, intervenientki v postopku pred Splošnim sodiščem: Li Jing Zhou (Fuenlabrada, Španija) in Golden Rose 999 Srl (Rim, Italija)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo tretjega odbora EUIPO za pritožbe z dne 18. novembra 2015 (zadeva R 2346/2014 3) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med družbo Chanel na eni strani ter Li Jing Zhoujem in družbo Golden Rose 999 na drugi strani.

      Izrek

               1.

               Odločba tretjega odbora za pritožbe Urada Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 18. novembra 2015 (zadeva R 2346/2014-3) se razveljavi.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               EUIPO se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 118, 4.4.2016.