title: Zadeva T-288/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 20. septembra 2019 – M. I. Industries/EUIPO – Natural Instinct (NATURE’S VARIETY INSTINCT) (Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Prijava besedne znamke Evropske unije NATURE’S VARIETY INSTINCT – Prejšnja nacionalna figurativna znamka Natural Instinct Dog and Cat food as nature intended – Relativni razlog za zavrnitev – Verjetnost zmede – Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)

text:
               2.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 406/30

      Sodba Splošnega sodišča z dne 20. septembra 2019 – M. I. Industries/EUIPO – Natural Instinct (NATURE’S VARIETY INSTINCT)
      (Zadeva T-288/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Evropske unije NATURE’S VARIETY INSTINCT - Prejšnja nacionalna figurativna znamka Natural Instinct Dog and Cat food as nature intended - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)
      (2019/C 406/39)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: M. I. Industries, Inc. (Lincoln, Nebraska, Združene države) (zastopnika: M. Montañá Mora in S. Sebe Marin, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: J. Ivanauskas in H. O’Neill, agenta)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Natural Instinct Ltd (Southwark, Združeno kraljestvo) (zastopnika: E. Yates, solicitor, in N Zweck, barrister)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 28. februarja 2018 (zadeva R 1658/2017-5) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Natural Instinct in M. I. Industries.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Družbi M. I. Industries, Inc. se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL 2018, C 231, 2.7.2018.


title: Zadeva T-367/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 20. septembra 2019 – Sixsigma Networks Mexico/EUIPO – Marijn van Oosten Holding (UKIO) (Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Prijava besedne znamke Evropske unije UKIO – Prejšnja figurativna znamka Evropske unije, ki upodablja dve diagonalni črti, ki jima sledita navpična črta in krog – Relativni razlog za zavrnitev – Neobstoj verjetnosti zmede – Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)

text:
               2.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 406/31

      Sodba Splošnega sodišča z dne 20. septembra 2019 – Sixsigma Networks Mexico/EUIPO – Marijn van Oosten Holding (UKIO)
      (Zadeva T-367/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Evropske unije UKIO - Prejšnja figurativna znamka Evropske unije, ki upodablja dve diagonalni črti, ki jima sledita navpična črta in krog - Relativni razlog za zavrnitev - Neobstoj verjetnosti zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)
      (2019/C 406/40)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Sixsigma Networks Mexico, SA de CV (Mexico, Mehika) (zastopnika: C. Casas Feu in J. Dorado Lopez-Lozano, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopniki: A. Kusturovic, D. Gája in H. O’Neill, agenti)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred odborom za pritožbe: Marijn van Oosten Holding BV (Amsterdam, Nizozemska)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 22. marca 2018 (zadeva R 1536/2017-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Sixsigma Networks Mexico in Marijn van Oosten Holding.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Družbi Sixsigma Networks Mexico, SA de CV se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL 2018, C 267, 6.8.2018.


title: Zadeva T-378/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 19. septembra 2019 – NHS/EUIPO – HLC SB Distribution (CRUZADE) (Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Prijava besedne znamke Evropske unije CRUZADE – Prejšnja figurativna znamka Evropske unije SANTA CRUZ – Relativni razlog za zavrnitev – Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 – Povečan razlikovalni učinek prejšnje znamke)

text:
               2.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 406/31

      Sodba Splošnega sodišča z dne 19. septembra 2019 – NHS/EUIPO – HLC SB Distribution (CRUZADE)
      (Zadeva T-378/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Evropske unije CRUZADE - Prejšnja figurativna znamka Evropske unije SANTA CRUZ - Relativni razlog za zavrnitev - Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 - Povečan razlikovalni učinek prejšnje znamke)
      (2019/C 406/41)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: NHS, Inc. (Santa Cruz, Kalifornija, Združene države) (zastopnik: P. Olson, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: V. Ruzek in H. O’Neill, agenta)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe EUIPO: HLC SB Distribution, SL (Irún, Španija)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 13. aprila 2018 (zadeva R 1217/2017-5), v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama NHS in HLC SB Distribution.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     NHS, Inc. Se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 276, 6.8.2018.


title: Zadeva T-716/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 20. septembra 2019 – The Logistical Approach/EUIPO – Idea Groupe (Idealogistic Compass Greatest care in getting it there) (Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Prijava figurativne znamke Evropske unije Idealogistic Compass Greatest care in getting it there – Prejšnja mednarodna figurativna znamka IDÉA – Relativni razlog za zavrnitev – Verjetnost zmede – Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)

text:
               2.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 406/32

      Sodba Splošnega sodišča z dne 20. septembra 2019 – The Logistical Approach/EUIPO – Idea Groupe (Idealogistic Compass Greatest care in getting it there)
      (Zadeva T-716/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije Idealogistic Compass Greatest care in getting it there - Prejšnja mednarodna figurativna znamka IDÉA - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)
      (2019/C 406/42)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Tožeča stranka: The Logistical Approach BV (Uden, Nizozemska) (zastopnika: R. Milchior in S. Charbonnel, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: V. Ruzek, agent)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Idea Groupe (Montoir de Bretagne, Francija) (zastopnika: P. Langlais in C. Guyot, odvetnika)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 21. septembra 2018 (zadeva R 2062/2017-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Idea Groupe in The Logistical Approach.

         Izrek

                  1.

                     Odločba četrtega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 21. septembra 2018 (zadeva R 2062/2017–4) se razveljavi.

                  2.

                     EUIPO in družba Idea Groupe nosita svoje stroške in vsak po polovico stroškov, ki jih je priglasila družba The Logistical Approach BV.

         (1)  UL C 44, 4.2.2019.


title: Zadeva T-67/19: Sodba Splošnega sodišča z dne 20. septembra 2019 – Sixsigma Networks Mexico/EUIPO – Dokkio (DOKKIO) (Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija – Besedna znamka DOKKIO – Prejšnja figurativna znamka Evropske unije, ki upodablja dve diagonalni črti, ki jima sledita navpična črta in krog – Relativni razlog za zavrnitev – Neobstoj verjetnosti zmede – Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)

text:
               2.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 406/33

      Sodba Splošnega sodišča z dne 20. septembra 2019 – Sixsigma Networks Mexico/EUIPO – Dokkio (DOKKIO)
      (Zadeva T-67/19) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija - Besedna znamka DOKKIO - Prejšnja figurativna znamka Evropske unije, ki upodablja dve diagonalni črti, ki jima sledita navpična črta in krog - Relativni razlog za zavrnitev - Neobstoj verjetnosti zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)
      (2019/C 406/43)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Sixsigma Networks Mexico, SA de CV (Mexico, Mehika) (zastopnica: C. Casas Feu, odvetnica)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopniki: E. Śliwińska, J. Crespo Carrillo in H. O’Neill, agenti)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Dokkio, Inc. (San Mateo, Kalifornija, Združene države) (zastopnika: A. Kylhammar in L. Morin, odvetnika)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 21. novembra 2018 (zadeva R 1187/2018-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Sixsigma Networks Mexico in Dokkio.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Družbi Sixsigma Networks Mexico, SA de CV se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL 2019, C 112, 25.3.2019.


title: Zadeva T-632/19: Tožba, vložena 23. septembra 2019 – DD/FRA

text:
               2.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 406/34

      Tožba, vložena 23. septembra 2019 – DD/FRA
      (Zadeva T-632/19)
      (2019/C 406/44)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: DD (zastopnika: L. Levi in M. Vandenbussche, odvetnika)

         Tožena stranka: Agencija Evropske unije za temeljne pravice (FRA)

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  tožeči stranki dodeli odškodnina za utrpljeno nepremoženjsko škodo, kot je navedena v okviru tožbe, ocenjene, ex aequo et bono, na 100.000,00 EUR;

                  —

                  za ničen razglasi sklep direktorja Agencije Evropske unije za temeljne pravice (FRA) z dne 19. novembra 2018 o zavrnitvi zahteve tožeče stranke na podlagi člena 90(1) Kadrovskih predpisov;

                  —

                  če je treba, za ničen razglasi sklep direktorja FRA z dne 12. junija 2019 o zavrnitvi ugovora tožeče stranke, vloženega na podlagi člena 90(2) Kadrovskih predpisov, uperjenega zoper prej navedeni sklep z dne 19. novembra 2019;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja šest tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: tožena stranka ni zaslišala tožeče stranke in ni sprejela sklepa na podlagi člena 3 Priloge IX h Kadrovskih predpisom, po sodbi z dne 8. oktobra 2015, DD/FRA (F-106/13 in F-25/14, EU:F:2015:118).

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: nepravilna uvedba uradne preiskave in prvotnega disciplinarnega postopka.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: tožena stranka naj ne bi povrnila nepremoženjske škode, ki je tožeči stranki nastala zaradi razglasitve ničnosti odločbe o opominu, ki jo je Sodišče za uslužbence v prej navedeni sodbi razglasilo za nično.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: tožena stranka ni izvršila zgoraj navedene sodbe Sodišča za uslužbence in ni v razumnem roku in z zahtevano skrbnostjo izvedla pred-disciplinskega postopka.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: kršitev, z uvedbo in vodenjem uradne preiskave, Uredbe (ES) št. 45/2001, (1) Kadrovskih predpisov EU in pravice do zasebnega življenja (člen 7 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah).

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: tožena stranka naj bi redno navajala neutemeljene obrekovalne in žaljive trditve o tožeči stranki, kar pomeni kršitev načela res judicata, domneve nedolžnosti in dolžnosti skrbnega ravnanja.

         (1)  Uredba (ES) št. 45/2001 evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 26, str. 102).


title: Zadeva T-640/19: Tožba, vložena 25. septembra 2019 – Sasol Germany in drugi/ECHA

text:
               2.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 406/35

      Tožba, vložena 25. septembra 2019 – Sasol Germany in drugi/ECHA
      (Zadeva T-640/19)
      (2019/C 406/45)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeče stranke: Sasol Germany GmbH (Hamburg, Nemčija), SI Group - Béthune (Béthune, Francija), BASF SE (Ludwigshafen am Rhein, Nemčija) (zastopniki: C. Mereu, P. Sellar in S. Saez Moreno, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska agencija za kemikalije (ECHA)

         Predlogi

      Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

                  —

                  tožbo razglasi za dopustno in utemeljeno;

                  —

                  razglasi delno ničnost izpodbijanega akta v delu, v katerem 4-terc-butilfenol (PTBP) kot snov, ki vzbuja veliko zaskrbljenost, dodaja na seznam kandidatnih snovi za morebitno vključitev v Prilogo XIV k Uredbi (ES) št. 1907/2006 Evropskega parlamenta in Sveta (1);

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov tega postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo pet tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev merila za endokrino motnjo in pristopa teže dokazov, ker tožena stranka ni dokazala, da obstaja znanstveni dokaz o verjetnih resnih učinkih na zdravje ljudi ali na okolje.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 57(f) Uredbe (ES) št. 1907/2006 v zvezi z „enakovredno ravnijo zaskrbljenosti“, ker

                              —

                              prvič, so v presoji „enakovredne ravni zaskrbljenosti“, ki se zahteva na podlagi Uredbe (ES) št. 1907/2006, upoštevani le tisti dejavniki, ki se navezujejo na nevarnosti, ki izhajajo iz intrinizičnih lastnosti snovi, spregledani pa so bili dejavniki kot so biorazgradljivost PTBP, ki so bili nujni za presojo (ali so temeljili le na domnevah);

                              —

                              drugič, predlagajoča država članica, Nemčija, se je opirala na nezanesljive podatke in neutemeljeno navzkrižno branje podatkov o drugih lastnostih snovi;

                              —

                              tretjič, v izpodbijani odločbi je navedeno, da je PTBP enakovredna snov, ki je rakotvorna, mutagena ali strupena za razmnoževanje (CMR), za katero ni nobene znanstvene presoje, ki bi to utemeljevala.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: Očitna napaka pri presoji/kršitev natančnega upoštevanja vseh upoštevnih informacij, zlasti podatkov o izpostavljenosti.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernost/neizbira najmanj omejujočih možnosti.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti/neizvedba ustrezne analize možnosti za obvladovanje tveganja, v kateri bi bili upoštevani že vzpostavljeni ukrepi za obvladovanje tveganja.

         (1)  Uredba (ES) št. 1907/2006 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH), o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije ter spremembi Direktive 1999/45/ES ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES (UL L 396, 30.12.2006, str. 1).


title: Zadeva T-661/19: Tožba, vložena 27. septembra 2019 – Sasol Germany in drugi/Komisija

text:
               2.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 406/36

      Tožba, vložena 27. septembra 2019 – Sasol Germany in drugi/Komisija
      (Zadeva T-661/19)
      (2019/C 406/46)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeče stranke: Sasol Germany GmbH (Hamburg, Nemčija), SI Group - Béthune (Béthune, Francija), BASF SE (Ludwigshafen am Rhein, Nemčija) (zastopniki: C. Mereu, P. Sellar in S. Saez Moreno, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

                  —

                  ugotovi, da je tožba dopustna in utemeljena;

                  —

                  Izvedbeni sklep Komisije (EU) 2019/1194 z dne 5. julija 2019 o identifikaciji snovi 4-terc-butilfenol (PTBP) kot snovi, ki vzbuja veliko zaskrbljenost v skladu s členom 57(f) Uredbe (ES) št. 1907/2006 Evropskega parlamenta in Sveta (UL 2019, L 187, str. 41) razglasi za ničen;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov, ki so v bistvenem enaki ali podobni tožbenim razlogom iz zadeve T-640/19, Sasol Germany in drugi/ECHA.


title: Zadeva T-684/19: Tožba, vložena 7. oktobra 2019 – Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal/ACER

text:
               2.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 406/37

      Tožba, vložena 7. oktobra 2019 – Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal/ACER
      (Zadeva T-684/19)
      (2019/C 406/47)
      Jezik postopka: madžarščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal (Budimpešta, Madžarska) (zastopniki: G. Stanka, G. Szikla in J.M. Burai-Kovács, odvetniki)

         Tožena stranka: Agencija za sodelovanje energetskih regulatorjev (ACER)

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  primarno,

                              —

                              izpodbijano odločbo razglasi za nično na podlagi člena 263 PDEU;

                              —

                              ugotovi, da se poglavje V Uredbe Komisije (EU) 2017/459 (1), na katerem temelji izpodbijana odločba, v skladu s členom 277 PDEU ne uporablja;

                              —

                              toženi stranki naloži plačilo stroškov;

                  —

                  podredno,

                              —

                              če bo Splošno sodišče ugotovilo, da ni treba razglasiti, da se Uredba 2017/459, na kateri temelji izpodbijana odločba, ne uporablja, naj razglasi ničnost navedene odločbe, (i) prvič, zaradi nepristojnosti; (ii) drugič, zaradi bistvene kršitve postopka, (iii) in tretjič, zaradi neobstoja materialne podlage;

                              —

                              toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Ta tožba je vložena zoper Odločbo ACER št. 05/2019 z dne 9. aprila 2019, ki jo je 6. avgusta 2019 potrdil odbor ACER za pritožbe.
      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: celotno poglavje V Uredbe 2017/459, na katerem temelji izpodbijana odločba, ni veljavno zaradi zakonodajne nepristojnosti
                  Uredba 2017/459, na kateri temelji izpodbijana odločba, je bila sprejeta ob izvševanju pristojnosti za harmonizacijo zakonodaje, ki je bila prenesena z Uredbo (ES) št. 715/2009 Evropskega parlamenta in Sveta. (2)

                  Na podlagi pristojnosti, prenesene z Uredbo št. 715/2009, je bila Komisija pristojna samo za vzpostavitev kodeksa omrežja, ki se uporablja za obstoječo in razširitveno zmogljivost prenosnih sistemov plina in ki opredeljuje mehanizme za dodeljevanje zmogljivosti.
                  Poglavje V, ki presega to področje, ki bi ga moglo urejati, pa ne določa normativnega okvira za distribucijo prenosne zmogljivosti plina, ki bi bila s konkurenčnega vidika nevtralna, temveč s prekoračitvijo mej področja kodeksa omrežja podrobno ureja vprašanja glede naložb v povezavi z razširitveno zmogljivostjo.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: pooblastilo ACER za sprejetje posamične odločbe z vsebino, kakršno ima izpodbijana odločba, zaradi neobstoja ustrezne pravne podlage ni veljavno
                  ACER si v izpodbijani odločbi lasti pristojnost za sprejemanje odločitev z navedeno vsebino, katere prenos na ACER naj bi bil v nasprotju z zahtevami, ki jih nalaga Sodišče Evropske unije v zadevah 9/56 (Meroni/Visoka oblast) in C-270/12 (Združeno kraljestvo/Svet in Parlament). Zato naj se ta odločba v skladu s členom 277 PDEU ne bi mogla uporabljati za tožečo stranko iz postopka v glavni stvari.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: nezakonitost izpodbijane odločbe zaradi nepristojnosti
                  Ne glede na vprašanje, ali je uredba, ki jo je sprejela Komisija in ki je pravna podlaga za odločbo ACER, z vidika javnega prava veljavna, naj navedena agencija prav tako ne bi bila pristojna za sprejetje izpodbijane odločbe na podlagi pravnih določb, ki so bile navedene kot njena pravna podlaga, kajti

                              i)

                              v skladu z Uredbo 2017/459 lahko sprejema samo in izključno odločitve, ki so izrecno navedene v členu 28(2) navedene uredbe, in

                              ii)

                              ACER naj bi na podlagi člena 8 Uredbe (ES) št. 713/2009 Evropskega parlamenta in Sveta (3), ki ureja status ACER in ki je veljala ob sprejetju izpodbijane odločbe, lahko sprejela zgolj posamično odločbo, ki bi

                                          a)

                                          spadala v okvir pristojnosti nacionalnih regulativnih organov;

                                          b)

                                          se nanašala na dostop in obratovalno zanesljivost infrastrukture ter

                                          c)

                                          obravnavala regulativna vprašanja.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: nezakonitost izpodbijane odločbe zaradi bistvene kršitve postopka
                  V postopku, ki ga je vodila ACER, je bil kršen člen 41(1) in (2)(c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ker ni bila izpolnjena obveznost obrazložitve, ki je naložena tej agenciji, in ker so bile kršene zahteve glede nepristranskega in poštenega postopka.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: nezakonitost izpodbijane odločbe zaradi neobstoja materialne podlage
                  Ob upoštevanju, da ACER sploh ni vsebinsko preučila „škodljiv[ih] učink[ov] na konkurenco ali uspešno delovanje notranjega trga s plinom, povezane z zadevnimi projekti razširitvene zmogljivosti“ v skladu s členom 22 Uredbe 2017/459, prav tako ni mogoče šteti, da je izpodbijana odločba utemeljena z vsebinskega vidika.

         (1)  Uredba Komisije (EU) 2017/459 z dne 16. marca 2017 o oblikovanju kodeksa omrežja za mehanizme za dodeljevanje zmogljivosti v prenosnih sistemih plina in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 984/2013 (UL 2017, L 72, str. 1).

         (2)  Uredba (ES) št. 715/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o pogojih za dostop do prenosnih omrežij zemeljskega plina in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1775/2005 (UL 2009, L 211, str. 36; popravek: UL 2009, L 309, str. 87).

         (3)  Uredba (ES) št. 713/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o ustanovitvi Agencije za sodelovanje energetskih regulatorjev (UL 2009, L 211, str. 1).


title: Zadeva T-695/19: Tožba, vložena 11. oktobra 2019 – Falqui/Parlament

text:
               2.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 406/39

      Tožba, vložena 11. oktobra 2019 – Falqui/Parlament
      (Zadeva T-695/19)
      (2019/C 406/48)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Enrico Falqui (Firence, Italija) (zastopnika: F. Sorrentino in A. Sandulli, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropski parlament

         Predlog

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga razglasitev ničnosti izpodbijanih dopisov, Evropskemu parlamentu pa naj naloži plačilo neupravičeno zadržanih zneskov, v pričakovanju sodbe.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Ta tožba se nanaša na sporočili generalnega direktorata Evropskega parlamenta za finance št. D309417 z dne 8. julija 2019 in D (2019) 14406 z dne 11. aprila 2019, ki se nanašata na ponovno določitev pokojnine, do katere je upravičena tožeča stranka kot nekdanji poslanec Evropskega parlamenta, in kjer je to potrebno, zoper mnenje pravne službe Evropskega parlamenta z dne 11. januarja 2019.
      Tožbeni razlogi in bistvene trditve so podobni tistim, ki so navedeni v zadevi T-347/19, Falqui/Parlament.


title: Zadeva T-698/19: Tožba, vložena 11. oktobra 2019 – FJ in drugi/ESZD

text:
               2.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 406/39

      Tožba, vložena 11. oktobra 2019 – FJ in drugi/ESZD
      (Zadeva T-698/19)
      (2019/C 406/49)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Tožeče stranke: FJ in osem drugih tožečih strank (zastopnik: J.-N. Louis, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska služba za zunanje delovanje

         Predloga

      Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

                  —

                  za nično razglasi odločbo o določitvi plačilnih list tožečih strank za mesec december 2018 v delu, v katerem se v njej prvič uporabljajo novi korekcijski količniki, ki se za njihove plače retroaktivno uporabljajo od 1. februarja 2018;

                  —

                  ESZD naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo tri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev členov 64 in 65 Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije (v nadaljevanju: Kadrovski predpisi), načela enakega obravnavanja in očitna napaka pri presoji. Tožeče stranke navajajo, da korekcijski količniki, ki so se uporabili za njihovo plačo in so poleg tega v nasprotju s tistimi, ki jih določa Organizacija združenih narodov, niso zagotovili enakovrednosti njihove kupne moči.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 85 Kadrovskih predpisov, načela pravne varnosti in dolžnosti skrbnega ravnanja. Tožeče stranke v zvezi s tem ocenjujejo, da niso mogle biti seznanjene z nezakonitostjo plače, ki jim je bila izplačana na podlagi veljavnih korekcijskih količnikov.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: kršitev člena 13 Priloge X h Kadrovskim predpisom, ki nalaga vmesno posodobitev plač, če je sprememba življenjskih stroškov, izmerjena v skladu z ustreznim korekcijskim količnikom in deviznim tečajem višja kot 5 % od zadnje posodobitve za določeno državo.


title: Zadeva T-699/19: Tožba, vložena 11. oktobra 2019 – FT in drugi/Komisija

text:
               2.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 406/40

      Tožba, vložena 11. oktobra 2019 – FT in drugi/Komisija
      (Zadeva T-699/19)
      (2019/C 406/50)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Tožeče stranke: FT in 25 drugih tožečih strank (zastopnik: J.-N. Louis, avocat)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

                  —

                  za nično razglasi odločbo o določitvi plačilnih list tožečih strank za mesec december 2018 v delu, v katerem se v njej prvič uporabljajo novi korekcijski količniki, ki se za njihove plače retroaktivno uporabljajo od 1. februarja 2018;

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo tri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev členov 64 in 65 Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije (v nadaljevanju: Kadrovski predpisi), načela enakega obravnavanja in očitna napaka pri presoji. Tožeče stranke navajajo, da korekcijski količniki, ki so se uporabili za njihovo plačo in so poleg tega v nasprotju s tistimi, ki jih določa Organizacija združenih narodov, niso zagotovili enakovrednosti njihove kupne moči.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 85 Kadrovskih predpisov, načela pravne varnosti in dolžnosti skrbnega ravnanja. Tožeče stranke v zvezi s tem ocenjujejo, da niso mogle biti seznanjene z nezakonitostjo plače, ki jim je bila izplačana na podlagi veljavnih korekcijskih količnikov.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: kršitev člena 13 Priloge X h Kadrovskim predpisom, ki nalaga vmesno posodobitev plač, če je sprememba življenjskih stroškov, izmerjena v skladu z ustreznim korekcijskim količnikom in deviznim tečajem višja kot 5 % od zadnje posodobitve za določeno državo.


title: Zadeva T-700/19: Tožba, vložena 11. oktobra 2019 – Al-Gaoud/Svet

text:
               2.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 406/41

      Tožba, vložena 11. oktobra 2019 – Al-Gaoud/Svet
      (Zadeva T-700/19)
      (2019/C 406/51)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Abdel Majid Al-Gaoud (Giza, Egipt) (zastopnica: S. Bafadhel, Barrister)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Izvedbeni sklep Sveta (SZVP) 2019/1299 z dne 31. julija 2019 o izvajanju Sklepa (SZVP) 2015/1333 o omejevalnih ukrepih zaradi razmer v Libiji razglasi za ničen v delu, v katerem ohranja ime tožeče stranke na seznamu v Prilogah II in IV k Sklepu 2015/1333/SZVP z dne 31. julija 2015 o omejevalnih ukrepih zaradi razmer v Libiji;

                  —

                  Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2019/1292 z dne 31. julija 2019 o izvajanju člena 21(2) Uredbe (EU) 2016/44 o omejevalnih ukrepih zaradi razmer v Libiji razglasi za nično v delu, v katerem ohranja ime tožeče stranke na seznamu v Prilogi III k Uredbi Sveta (EU) 2016/44 z dne 18. januarja 2016 o omejevalnih ukrepih zaradi razmer v Libiji;

                  —

                  toženi stranki v skladu s Poslovnikom Splošnega sodišča naloži plačilo stroškov, nastalih v zvezi s postopkom pred Splošnim sodiščem.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: Izvedbeni sklep Sveta (SZVP) 2019/1299 z dne 31. julija 2019 o izvajanju Sklepa (SZVP) 2015/1333 in Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2019/1292 z dne 31. julija 2019 o izvajanju člena 21(2) Uredbe (EU) 2016/44 nima zakonske podlage za ohranitev imena tožeče stranke na seznamu, ne glede na bistveno spremembo okoliščin v Libiji. Svet naj ne bi navedel posameznih, posebnih in dejanskih razlogov za izpodbijane ukrepe, ki niso utemeljeni v podpornem gradivu.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: izpodbijani ukrepi so v nasprotju s temeljnimi pravicami tožeče stranke, vključno s pravico do zdravja, družinskega življenja, lastnine ter pravico do obrambe, kot so zagotovljene v Listini Evropske unije o temeljnih pravicah. Izpodbijani ukrepi niso ne nujni ne ustrezni za kakršen koli legitimni cilj in pomenijo nedoločeno in nesorazmerno poseganje v temeljne pravice tožeče stranke.


title: Zadeva T-704/19: Tožba, vložena 15. oktobra 2019 – FGSZ/ACER

text:
               2.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 406/42

      Tožba, vložena 15. oktobra 2019 – FGSZ/ACER
      (Zadeva T-704/19)
      (2019/C 406/52)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Földgázszállító Zártkörűen Működő Részvénytársaság (FGSZ) (Siófok, Madžarska) (zastopniki: M. Horányi, N. Niejahr in S. Zakka, odvetniki)

         Tožena stranka: Agencija Evropske unije za sodelovanje energetskih regulatorjev (ACER)

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  za nično razglasi odločbo ACER št. 5/2019 z dne 9. aprila 2019 o predlogu projekta razširitvene zmogljivosti za povezovalno točko Mosonmagyaróvár (projekt HUAT), kot je bila potrjena z odločbo odbora za pritožbe agencije z dne 6. avgusta 2019 v zadevi A-004-2019 (v nadaljevanju: odločba odbora za pritožbe);

                  —

                  podredno,izpodbijano odločbo kot jo je potrdil odbor za pritožbe razglasi za nično in ugotovi neveljavnost člena 1(1) in (2) izpodbijane odločbe v delu, v katerem je tožeča stranka dolžna izvesti zavezujočo fazo trženja razširitvene zmogljivosti na ravni ponudbe I in na ravni ponudbe II projekta HUAT in člena 2(4) izpodbijane odločbe v delu, v katerem tožečo stranko zavezuje k udejanjenju projekta HUAT v primeru pozitivnega rezultata ekonomskega testa, ki ga je treba izvesti;

                  —

                  podredno, razglasi za nično in ugotovi za neveljavno odločbo odbora za pritožbe;

                  —

                  ACER naloži, naj nosi svoje stroške in stroške tožeče stranke v zvezi s tem postopkom.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja deset tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: ACER ni bil pristojen za sprejetje izpodbijane odločbe.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: ACER je kršil člen 8(1)(a) Uredbe 713/2009 (1) s tem, da je tožečo stranko zavezal k udejanjenju projekta HUAT.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: ACER je kršil člena 28(1)(d) in 22(1) Uredbe (EU) 2017/459 (2) s tem, da je spremenil parametre ekonomskega testa, ki se zahteva na podlagi člena 22(1) te uredbe.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: ACER je kršil člen 22(1)(b) Uredbe (EU) št. 2017/459, ker ni vključil sedanje vrednosti ocenjenega povečanja dovoljenega ali ciljnega prihodka tožeče stranke z razširitveno zmogljivostjo.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: ACER je kršil člen 28(2) Uredbe (EU) št. 2017/459, ker ni ustrezno analiziral in upošteval nobenega potencialnega škodljivega učinka projekta HUAT na konkurenco in na učinkovito delovanje notranjega trga s plinom.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: ACER je kršil člen 194(1) PDEU, ker ni upošteval načela energetske solidarnosti, ki naj bi od ACER zahteval, da upošteva interes drugih akterjev in da ne sprejme ukrepov, ki bi posegali v interese Unije in držav članic.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog: ACER je s sprejetjem izpodbijane odločbe kršil člene 17, 18 in51 Listine o temeljnih pravicah in kršil svobodo tožeče stranke do gospodarske pobude ter pravico tožeče stranke do lastnine.

                  8.

                  Osmi tožbeni razlog: ACER je kršil člen 41 Listine o temeljnih pravicah s tem, da je sprejel obravnavo zadeve preden je bil spis dovolj pripravljen in s tem, da ni ugotovil ali upošteval vseh relevantnih dejstev.

                  9.

                  Deveti tožbeni razlog: odbor za pritožbe je kršil pravico tožeče stranke do obrambe s tem, da tožeči stranki ni dal zadostnega časa za odgovor na odgovor na pritožbo in analizo duplike pred ustno obravnavo.

                  10.

                  Deseti tožbeni razlog: pri odločbi odbora za pritožbe je podana očitna napaka pri razlagi prava Unije, saj ta ni opravil celotnega preizkusa in presoje zakonitosti izpodbijane odločbe.

         (1)  Uredba (ES) št. 713/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o ustanovitvi Agencije za sodelovanje energetskih regulatorjev (UL L 211, 2009, str. 1).

         (2)  Uredba Komisije (EU) 2017/459 z dne 16. marca 2017 o oblikovanju kodeksa omrežja za mehanizme za dodeljevanje zmogljivosti v prenosnih sistemih plina in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 984/2013 (UL L 72, 17.03.2017, str. 1).


title: Popravek obvestila v Uradnem listu v zadevi T-279/19 (UL C 220 z dne 1.julija 2019)

text:
               2.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 406/44

      Popravek obvestila v Uradnem listu v zadevi T-279/19

         (Uradni list Evropske unije C 220 z dne 1. julija 2019)

      (2019/C 406/53)
      Stran 41, v obvestilu v UL v zadevi T-279/19, Front Polisario/Svet, se besedilo nadomesti z naslednjim besedilom:

               Tožba, vložena 27. aprila 2019 – Front Polisario/Svet

               (Zadeva T-279/19)

            (2019/C 406/53)
            Jezik postopka: francoščina

               Stranki

               Tožeča stranka: Front populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et du Rio de oro (Front Polisario) (zastopnik: G. Devers, odvetnik)

               Tožena stranka: Svet Evropske unije

               Predlogi

            Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                        —

                        ugotovi, da je njena tožba dopustna;

                        —

                        izpodbijani sklep razglasi za ničen;

                        —

                        Svetu naloži plačilo stroškov.

               Tožbeni razlogi in bistvene trditve

            Tožeča stranka v utemeljitev tožbe zoper Sklep Sveta (EU) 2019/217 z dne 28. januarja 2019 o sklenitvi sporazuma v obliki izmenjave pisem med Evropsko unijo in Kraljevino Maroko o spremembi protokolov št. 1 in št. 4 k Evro-mediteranskemu pridružitvenemu sporazumu med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani ter Kraljevino Maroko na drugi strani (UL 2019, L 34, str. 1) navaja deset tožbenih razlogov.

                        1.

                        Prvi tožbeni razlog: nepristojnost Sveta za sprejetje izpodbijanega sklepa, ker naj Evropska unija in Kraljevina Maroko ne bi bili pristojni za sprejetje mednarodnega sporazuma, ki se uporablja za Zahodno Saharo, namesto prebivalcev tega ozemlja, ki jih zastopa Front Polisario.

                        2.

                        Drugi tožbeni razlog: neizpolnitev obveznosti preučitve vprašanja glede spoštovanja temeljnih pravic in mednarodnega humanitarnega prava, ker naj Svet ne bi preučil tega vprašanja pred sprejetjem izpodbijanega sklepa.

                        3.

                        Tretji tožbeni razlog: Svet naj bi kršil svojo obveznost izvrševanja sodb Sodišča, kajti v izpodbijanem sklepu naj ne bi bila upoštevana obrazložitev sodbe z dne 21. decembra 2016, Svet/Front Polisario (C-104/16 P, EU:C:2016:973).

                        4.

                        Četrti tožbeni razlog: kršitev temeljnih načel in vrednot, ki vodijo delovanje Unije na mednarodnem prizorišču, prvič, ker naj bi bil z izpodbijanim sklepom zanikan obstoj zahodnosaharskega ljudstva kot pravnega subjekta s tem, ko je zanj uporabljen pojem „zadevno prebivalstvo“; drugič, ker naj bi bil ob kršitvi pravice ljudstev do prostega razpolaganja z lastnimi naravnimi viri z izpodbijanim sklepom sklenjen mednarodni sporazum, ki brez soglasja zahodnosaharskega ljudstva določa organizacijo izvoza njegovih naravnih virov v Unijo, pri čemer te vire opredeljuje kot vire maroškega porekla; in tretjič, ker naj bi bil z izpodbijanim sklepom sklenjen mednarodni sporazum, ki se uporablja za okupirano Zahodno Saharo, s Kraljevino Maroko v okviru njene politike priključitve tega ozemlja, in ker gre za sistematične kršitve temeljnih pravic, nujnih za nadaljevanje te politike.

                        5.

                        Peti tožbeni razlog: kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj, ker je izpodbijani sklep v nasprotju z izjavami Unije, ki nenehno ponavlja nujnost spoštovanja načel samoodločbe in relativnega učinka Pogodb.

                        6.

                        Šesti tožbeni razlog: napačna uporaba načela sorazmernosti, ker Svet glede na ločen status Zahodne Sahare, neodtujljivost pravice do samoodločbe in status tretje osebe, ki ga ima zahodnosaharsko ljudstvo, ni bil pristojen za ugotavljanje sorazmernosti med domnevnimi „koristmi za gospodarstvo Zahodne Sahare“ in njihovimi posledicami za naravne vire Zahodne Sahare.

                        7.

                        Sedmi tožbeni razlog: kršitev pravice do samoodločbe, prvič, ker je z izpodbijanim sklepom s tem, da je v njem za zahodnosaharsko ljudstvo uporabljen pojem „zadevno prebivalstvo“, zanikana nacionalna enotnost tega ljudstva kot subjekta s pravico do samoodločbe; drugič, ker naj bi bila z izpodbijanim sklepom ob kršitvi pravice zahodnosaharskega ljudstva do prostega razpolaganja z lastnimi naravnimi viri brez njegovega soglasja določena organizacija izvoza njegovih naravnih virov v Unijo, pri čemer so ti viri opredeljeni kot viri maroškega porekla; in tretjič, ker naj bi bila z izpodbijanim sklepom ob kršitvi ločenega in posebnega statusa zahodnosaharskega ozemlja sklenjen mednarodni sporazum, ki se uporablja za okupirano Zahodno Saharo, in prikrita resnična država porekla proizvodov, ki izvirajo iz tega ozemlja, pri čemer so ti opredeljeni kot proizvodi maroškega porekla.

                        8.

                        Osmi tožbeni razlog: kršitev načela relativnega učinka Pogodb, ker je z izpodbijanim sklepom zahodnosaharskemu ljudstvu zanikan status tretje osebe v odnosih EU-Maroko ter so mu naložene mednarodne obveznosti v zvezi z njegovim nacionalnim ozemljem in njegovimi naravnimi viri, in to brez njegovega soglasja.

                        9.

                        Deveti tožbeni razlog: kršitev mednarodnega humanitarnega prava in mednarodnega kazenskega prava, prvič, ker se z izpodbijanim sklepom sklepa mednarodni sporazum, ki se uporablja za Zahodno Saharo, čeprav maroške okupatorske sile nimajo jus tractatus v zvezi s tem ozemljem in jim je prepovedano, da na njem izkoriščajo naravne vire, in drugič, navedeni sklep z uporabo pojma „zadevno prebivalstvo“ podpira nezakonit prehod okupiranega ozemlja Zahodne Sahare s strani maroških naseljencev.

                        10.

                        Deseti tožbeni razlog: kršitev obveznosti Unije iz naslova prava mednarodne odgovornosti, ker izpodbijani sklep s sklenitvijo mednarodnega sporazuma s Kraljevino Maroko, ki se uporablja za Zahodno Saharo, pomeni hudo kršitev mednarodnega prava s strani maroških okupacijskih sil nad zahodnosaharskim ljudstvom ter zagotavlja pomoč in podporo za ohranitev položaja, nastalega s temi kršitvami.


title: Zadeva C-791/19: Tožba, vložena 25. oktobra 2019 – Evropska komisija/Republika Poljska

text:
               9.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 413/36

      Tožba, vložena 25. oktobra 2019 – Evropska komisija/Republika Poljska
      (Zadeva C-791/19)
      (2019/C 413/44)
      Jezik postopka: poljščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: K. Banks, H. Krämer, S. L. Kalėda, agenti)

         Tožena stranka: Republika Poljska

         Predlog tožeče stranke

                  1.

                  Sodišče naj ugotovi, da Republika Poljska s tem, da

                              —

                              je dopustila, da se lahko vsebina sodnih odločb opredeli kot disciplinska kršitev, ki jo storijo sodniki splošnih sodišč (člen 107(1) zakona o organizaciji splošnih sodišč in člen 97(1) in (3) zakona o vrhovnem sodišču),

                              —

                              ni zagotovila neodvisnosti in nepristranskosti disciplinskega senata vrhovnega sodišča, ki je pristojen za nadzor nad odločbami, izdanimi v disciplinskih postopkih proti sodnikom (člen 3, točka 5, člen 27 in člen 73(1) zakona o vrhovnem sodišču v povezavi s členom 9a zakona o nacionalnem sodnem svetu),

                              —

                              je predsedniku disciplinskega senata vrhovnega sodišča podelila diskrecijsko pravico za imenovanje disciplinskega sodišča, ki je na prvi stopnji pristojno v zadevah, ki se nanašajo na sodnike splošnih sodišč (člen 110(3) in člen 114(7) zakona o organizaciji splošnih sodišč), zlasti s tem, da ni zagotovila, da disciplinske zadeve obravnava „z zakonom ustanovljeno“ sodišče, in s tem, da

                              —

                              je ministru za pravosodje podelila pristojnost za imenovanje vodje disciplinskega postopka ministra za pravosodje (člen 112b zakona o organizaciji splošnih sodišč), hkrati pa ni zagotovila, da se disciplinske zadeve proti sodnikom splošnih sodišč obravnavajo v razumnem roku, ter z določitvijo, da dejanja, ki se nanašajo na imenovanje odvetnika in to, da ta prevzame obrambo, nimajo odložnega učinka na potek disciplinskega postopka (člen 115 zakona o organizaciji splošnih sodišč), in da disciplinsko sodišče vodi postopek tudi v primeru upravičene odsotnosti obdolženca ali njegovega odvetnika (člen 115a(3) zakona o organizaciji splošnih sodišč), s čimer obdolženim sodnikom splošnih sodišč ni zagotovila pravice do obrambe,

                        ni izpolnila obveznosti na podlagi člena 19(1), drugi pododstavek, PEU, ter da s tem, da:

                              —

                              je dopustila, da se pravica sodišč do vložitve predlogov za sprejetje predhodne odločbe pri Sodišču omeji z možnostjo začetka disciplinskega postopka,

                        ni izpolnila obveznosti na podlagi člena 267, drugi in tretji pododstavek, PDEU.

                  2)

                  Republiki Poljski naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbena razloga in bistvene trditve

      Prvič, Komisija v zvezi s kršitvijo člena 19(1), drugi pododstavek, PEU trdi, da sporne določbe (i) omogočajo, da se vsebina sodnih odločb opredeli kot disciplinska kršitev, (ii) ne zagotavljajo neodvisnosti in nepristranskosti disciplinskega senata vrhovnega sodišča, ki je pristojen za nadzor nad odločbami, izdanimi v disciplinskih postopkih, (iii) predsedniku disciplinskega senata vrhovnega sodišča podeljujejo diskrecijsko pravico za imenovanje disciplinskega sodišča, ki je na prvi stopnji pristojno v zadevah, ki se nanašajo na sodnike splošnih sodišč, s čimer ne zagotavljajo, da disciplinske zadeve obravnava „z zakonom ustanovljeno“ sodišče, (iv) ne zagotavljajo, da bodo disciplinske zadeve proti sodnikom splošnih sodišč obravnavane v razumnem roku in ne zagotavljajo pravice obdolženega sodnika do obrambe.
      Drugič, komisija v zvezi s kršitvijo člena 267, drugi in tretji odstavek, PDEU trdi, da sporne nacionalne določbe dopuščajo, da se pravica sodišč do vložitve predlogov za sprejetje predhodne odločbe pri Sodišču omeji z možnostjo začetka disciplinskega postopka.


title: Zadeva C-176/18: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 19. decembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Supremo – Španija) – Club de Variedades Vegetales Protegidas/Adolfo Juan Martínez Sanchís (Predhodno odločanje – Žlahtniteljska pravica v Skupnosti – Uredba (ES) št. 2100/94 – Člen 13(2) in (3) – Učinki žlahtniteljske pravice – Sistem stopenjskega varstva – Sajenje sestavin sorte in pobiranje njihovih plodov – Razlikovanje med dejanji, opravljenimi na sestavinah sorte, in dejanji, opravljenimi na pridelanem materialu – Pojem „neodobrena uporaba sestavin sorte“ – Člen 95 – Začasno varstvo)

text:
               24.2.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 61/4

      Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 19. decembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Supremo – Španija) – Club de Variedades Vegetales Protegidas/Adolfo Juan Martínez Sanchís
      (Zadeva C-176/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Žlahtniteljska pravica v Skupnosti - Uredba (ES) št. 2100/94 - Člen 13(2) in (3) - Učinki žlahtniteljske pravice - Sistem stopenjskega varstva - Sajenje sestavin sorte in pobiranje njihovih plodov - Razlikovanje med dejanji, opravljenimi na sestavinah sorte, in dejanji, opravljenimi na pridelanem materialu - Pojem „neodobrena uporaba sestavin sorte“ - Člen 95 - Začasno varstvo)
      (2020/C 61/04)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal Supremo

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Club de Variedades Vegetales Protegidas

         Tožena stranka: Adolfo Juan Martínez Sanchís

         Izrek

                  1.

                  Člen 13(2)(a) in (3) Uredbe Sveta (ES) št. 2100/94 z dne 27. julija 1994 o žlahtniteljskih pravicah v Skupnosti je treba razlagati tako, da je za dejavnost sajenja zavarovane sorte in pobiranja njenih plodov, ki jih ni mogoče uporabiti kot semenski material, odobritev imetnika žlahtniteljske pravice v Skupnosti za navedeno rastlinsko sorto potrebna, če so izpolnjeni pogoji iz člena 13(3) te uredbe.

                  2.

                  Člen 13(3) Uredbe št. 2100/94 je treba razlagati tako, da za plodove rastlinske sorte, ki jih ni mogoče uporabiti kot semenski material, ni mogoče šteti, da so bili pridobljeni z „neodobreno uporabo sestavin“ te rastlinske sorte v smislu te določbe, kadar je te sestavine sorte drevesnica razmnožila in jih prodala kmetu v obdobju med objavo prijave za žlahtniteljsko pravico Skupnosti za navedeno rastlinsko sorto in njeno podelitvijo. Kadar so bile po podelitvi te žlahtniteljske pravice navedene sestavine sorte razmnožene in prodajane brez odobritve imetnika te žlahtniteljske pravice, ta lahko uveljavlja pravico, ki jo ima na podlagi člena 13(2)(a) in (3) te uredbe v zvezi s temi plodovi, razen če je lahko upravičeno uresničeval svojo pravico glede istih sestavin sorte.

         (1)  UL C 211, 18.6.2018.


title: Zadeva C-590/19 P: Pritožba, ki jo je L'Oréal vložila 1. avgusta 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 19. junija 2019 v zadevi T-183/16 RENV, L'Oréal/EUIPO - Guinot

text:
               9.3.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 77/17

      Pritožba, ki jo je L'Oréal vložila 1. avgusta 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 19. junija 2019 v zadevi T-183/16 RENV, L'Oréal/EUIPO - Guinot
      (Zadeva C-590/19 P)
      (2020/C 77/25)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Pritožnik: L'Oréal (zastopnika: T. de Haan, P. Péters, avocats)

         Drugi stranki v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino, Guinot
      Sodišče (senat za dopustitev pritožb) je s sklepom z dne 7. oktobra 2019 odločilo, da pritožba ni dopustna.


title: Zadeva C-825/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Thüringer Finanzgericht (Nemčija) 12. novembra 2019 – Beeren-, Wild-, Feinfrucht GmbH/Hauptzollamt Erfurt

text:
               9.3.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 77/21

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Thüringer Finanzgericht (Nemčija) 12. novembra 2019 – Beeren-, Wild-, Feinfrucht GmbH/Hauptzollamt Erfurt
      (Zadeva C-825/19)
      (2020/C 77/31)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Thüringer Finanzgericht

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Beeren-, Wild-, Feinfrucht GmbH

         Tožena stranka: Hauptzollamt Erfurt

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 211(2) Uredbe (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. oktobra 2013 o carinskem zakoniku Unije – carinski zakonik Unije (1) – razlagati tako, da se uporablja samo za zahtevke, katerih obdobje dovoljenja z učinkom za nazaj bi veljalo od 1. maja 2016?

                  2.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen: ali se člen 211 carinskega zakonika Unije pri zahtevkih, katerih obdobje dovoljenja z učinkom za nazaj je pred 1. majem 2016, uporablja samo, če je bil zahtevek za dovoljenje z učinkom za nazaj sicer vložen pred začetkom veljavnosti novih predpisov, vendar so carinski organi take zahtevke prvič zavrnili po 1. maju 2016?

                  3.

                  Če je treba na drugo vprašanje odgovoriti nikalno: ali se člen 211 carinskega zakonika Unije pri zahtevkih, katerih obdobje dovoljenja z učinkom za nazaj je pred 1. majem 2016, uporablja tudi, če so carinski organi take zahtevke zavrnili že pred 1. majem 2016 in tudi pozneje (z drugo obrazložitvijo)?

                  4.

                  Če je odgovor na prvo in drugo vprašanje pritrdilen, odgovor na tretje vprašanje pa nikalen: ali je treba člen 294(2) Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe (EGS) št. 2913/92 – Uredba št. 2454/93 (2) – razlagati tako, da

                              (a)

                              se je lahko dovoljenje z učinkom za nazaj od datuma, ko je preteklo prvotno dovoljenje, odobrilo največ za eno leto pred datumom, ko je bil zahtevek vložen, kot je določeno v odstavku 3 te določbe, in

                              (b)

                              morata biti dokaz gospodarske potrebe ter izključitev namerne prevare ali očitne malomarnosti iz odstavka 3 te določbe podana tudi v primeru nadaljnjega dovoljenja na podlagi odstavka 2?

         (1)  UL 2013, L 269, str. 1.

         (2)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 6, str. 3.


title: Zadeva C-844/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshofs (Avstrija) 15. novembra 2019 – CS, Finanzamt Graz-Stadt

text:
               9.3.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 77/23

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshofs (Avstrija) 15. novembra 2019 – CS, Finanzamt Graz-Stadt
      (Zadeva C-844/19)
      (2020/C 77/33)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Verwaltungsgerichtshof

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Revidenta: CS, Finanzamt Graz-Stadt

         ob udeležbi: Finanzamt Judenburg Liezen, technoRent International GmbH

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali iz prava Unije izhaja neposredno uporabljiva določba, ki davčnemu zavezancu, kateremu finančni urad v položaju, kakršen je ta iz postopka v glavni stvari, ni pravočasno vrnil dobroimetja davka na dodano vrednost (v nadaljevanju: DDV), priznava pravico do zamudnih obresti, tako da to pravico lahko uveljavlja pri finančnem uradu oziroma pred upravnimi sodišči, čeprav nacionalna zakonodaja take določbe o obrestih ne določa?
                  Če je odgovor na prvo vprašanje za predhodno odločanje pritrdilen:

                  2.

                  Ali je tudi v primeru, ko davčni zavezanec uveljavlja terjatev DDV, ki je nastala zaradi naknadnega zmanjšanja plačila v skladu s členom 90(1) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1), dopustno, da obresti začnejo teči šele po izteku primernega obdobja, ki ga ima na razpolago finančni urad za presojo pravilnosti terjatve, ki jo uveljavlja davčni zavezanec?

                  3.

                  Ali okoliščina, da nacionalna zakonodaja države članice ne vsebuje določbe o obrestih za prepozen dobropis dobroimetja DDV, povzroči, da morajo nacionalna sodišča pri obračunu obresti uporabiti pravno posledico, določeno v členu 27(2), drugi pododstavek, Direktive Sveta 2008/9/ES z dne 12. februarja 2008 o podrobnih pravilih za vračilo davka na dodano vrednost, opredeljenih v Direktivi 2006/112/ES, davčnim zavezancem, ki nimajo sedeža v državi članici vračila, ampak v drugi državi članici (2), tudi tedaj, če postopki v glavni stvari ne spadajo na področje uporabe te direktive?

         (1)  UL 2006, L 347, str. 1.

         (2)  UL 2008, L 44, str. 23.


title: Zadeva C-905/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Darmstadt (Nemčija) 11. decembra 2019 – EP/Kreis Groß-Gerau

text:
               9.3.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 77/28

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Darmstadt (Nemčija) 11. decembra 2019 – EP/Kreis Groß-Gerau
      (Zadeva C-905/19)
      (2020/C 77/39)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Verwaltungsgericht Darmstadt

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: EP

         Tožena stranka: Kreis Groß-Gerau

         Vprašanja za predhodno odločanje

      Ali je na podlagi prepovedi diskriminacije iz člena 64 Evro-mediteranskega sporazuma (1), sklenjenega s Tunizijo, mogoče sklepati o prepovedi skrajšanja veljavnosti dovoljenja za prebivanje zaradi naknadnega prenehanja pogojev za izdajo tega dovoljenja za prebivanje, če

                  —

                  je bil tunizijski državljan ob izdaji odločbe o naknadnem skrajšanju veljavnosti dovoljenja za prebivanje zaposlen,

                  —

                  razlogi za izdajo odločbe o skrajšanju niso razlogi varstva legitimnih nacionalnih interesov, in sicer razlogi javnega reda, javne varnosti in javnega zdravja, in

                  —

                  tunizijski državljan ni imel dovoljenja za zaposlitev (delovnega dovoljenja), ki ne bi bilo vezano na dovoljenje za prebivanje, ampak je imel med veljavnostjo dovoljenja za prebivanje po zakonu pravico do zaposlitve?

            Ali je pogoj za pravni položaj tujca, ki izhaja iz prepovedi diskriminacije na podlagi člena 64 Evro-mediteranskega sporazuma, sklenjenega s Tunizijo, da mu je bilo poleg dovoljenja za prebivanje izdano uradno dovoljenje za zaposlitev?
      Kateri čas je upošteven za presojo pravnega položaja, ki izhaja iz imetništva dovoljenja za prebivanje in delovnega dovoljenja? Ali je upošteven čas izdaje upravne odločbe, s katero se odvzame pravica do prebivanja, ali čas izdaje sodne odločbe?

         (1)  Evro‒mediteranski sporazum z dne 17. julija 1995 o pridružitvi med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani in Republiko Tunizijo na drugi, (UL 1998, L 97, str. 1).


title: Zadeva C-927/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo dsa (Litva) 18. decembra 2019 – ‘Klaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras’ UAB, druge stranke: ‘Ecoservice Klaipėda’ UAB, „Klaipėdos autobusų parkas’ UAB, ‚Parsekas’ UAB,‘Klaipėdos transportas“ UAB

text:
               9.3.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 77/28

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo dsa (Litva) 18. decembra 2019 – ‘Klaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras’ UAB, druge stranke: ‘Ecoservice Klaipėda’ UAB, „Klaipėdos autobusų parkas’ UAB, ‚Parsekas’ UAB,‘Klaipėdos transportas“ UAB
      (Zadeva C-927/19)
      (2020/C 77/40)
      Jezik postopka: litovščina

         Predložitveno sodišče

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožena stranka in vlagateljica kasacijske pritožbe: ‘Klaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras’ UAB

         Druge stranke: ‘Ecoservice Klaipėda’ UAB, ‘Klaipėdos autobusų parkas’ UAB, „Parsekas’ UAB, ‘Klaipėdos transportas“ UAB

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali spada razpisni pogoj, v skladu s katerim morajo ponudniki dokazati določeno raven povprečnih letnih prihodkov iz opravljanja dejavnosti, povezanih le s specifičnimi storitvami (ravnanje z mešanimi komunalnimi odpadki), na področje uporabe člena 58(3) ali (4) Direktive 2014/24 (1)?

                  2.

                  Ali je metoda ocenjevanja zmogljivosti ponudnika, ki jo je določilo Sodišče Evropske unije v svoji sodbi z dne 4. maja 2017, Esaprojekt (C-387/14) (2), odvisna od odgovora na prvo vprašanje?

                  3.

                  Ali spada razpisni pogoj, v skladu s katerim morajo ponudniki dokazati, da vozila, potrebna za zagotavljanje storitev [odstranjevanja odpadkov], izpolnjujejo specifične tehnične zahteve, vključno z izpusti onesnaževal (EURO 5), namestitvijo oddajnika GPS, ustrezno zmogljivostjo in tako dalje, na področje uporabe: (a) člena 58(4), (b) člena 42 v povezavi z določbami Priloge VII, ali (c) člena 70 Direktive 2014/24?

                  4.

                  Ali je treba tretji pododstavek člena 1(1) Direktive 89/665 (3), ki določa načelo učinkovitosti revizijskih postopkov, člen 1(3) in (5) navedene Direktive, člen 21 Direktive 2014/24 in Direktivo 2016/943 (4), zlasti njeno uvodno izjavo 18 in tretji pododstavek člena 9(2) te direktive (skupaj ali ločeno, a ne omejeno nanje), razlagati tako, da če je v nacionalnih pravnih pravilih, ki urejajo javno naročanje, določen obvezen predhodni postopek reševanja sporov:

                              (a)

                              mora naročnik ponudniku, ki je sprožil revizijski postopek, posredovati vse podrobnosti ponudbe drugega ponudnika (ne glede na njeno zaupno naravo), če je predmet navedenega postopka zlasti zakonitost ocenjevanja ponudbe drugega ponudnika in je ponudnik, ki je sprožil postopek, to od naročnika predhodno izrecno zahteval;

                              (b)

                              ne glede na odgovor na prejšnje vprašanje, ali mora naročnik v primeru zavrnitve zahtevka za revizijo, ki ga je ponudnik vložil glede zakonitosti ocenjevanja ponudbe svojega konkurenta, v vsakem primeru dati jasen, celovit in specifičen odgovor, ne glede na tveganje razkritja zaupnih razpisnih informacij, ki so mu bile zaupane?

                  5.

                  Ali je treba tretji pododstavek člena 1(1), člen 1(3) in (5) ter člen 2(1)(b) Direktive 89/665, člen 21 Direktive 2014/24 in Direktivo 2016/943, zlasti njeno uvodno izjavo 18 (skupaj ali ločeno, a ne omejeno nanje), razlagati tako, da je odločitev naročnika, da ponudniku ne omogoči dostopa do zaupnih podrobnosti ponudbe drugega ponudnika, odločitev, ki jo je mogoče izpodbijati ločeno pred sodiščem?

                  6.

                  Če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen, ali je treba člen 1(5) Direktive 89/665 razlagati tako, da mora ponudnik pri naročniku vložiti zahtevek za revizijo v zvezi s tako njegovo odločitvijo in po potrebi pred sodiščem vložiti tožbo?

                  7.

                  Če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen, ali je treba tretji pododstavek člena 1(1) in člen (2)(1)(b) Direktive 89/665 razlagati tako, da lahko ponudnik glede na obseg razpoložljivih informacij o vsebini ponudbe drugega ponudnika vloži tožbo pred sodišči, ki se nanaša izključno na zavrnitev predložitve informacij, ki jih je zahteval, ne da bi ločeno izpodbijal zakonitost drugih odločitev naročnika?

                  8.

                  Ne glede na odgovore na prejšnja vprašanja, ali je treba tretji pododstavek člena 9(2) Direktive 2016/943 razlagati tako, da mora sodišče, ki je prejelo zahtevo tožeče stranke, da se drugi stranki v sporu naloži predložitev dokazov in da jih sodišče da na voljo tožeči stranki, navedeni zahtevi ugoditi ne glede na ukrepe na strani naročnika med postopkom javnega naročanja ali revizijskim postopkom?

                  9.

                  Ali je treba tretji pododstavek člena 9(2) Direktive 2016/943 razlagati tako, da bi moralo sodišče po zavrnitvi zahtevka tožeče stranke za razkritje zaupnih informacij druge stranke v sporu po uradni dolžnosti oceniti pomen podatkov, katerih izguba zaupnosti se zahteva, in učinke podatkov na zakonitost postopka javnega naročanja?

                  10.

                  Ali se lahko razlog za izključitev, določen v členu 57(4)(h) Direktive 2014/24, ob upoštevanju sodbe Sodišča Evropske unije z dne 3. oktobra 2019, Delta Antrepriză de Construcții și Montaj 93 (5), uporablja tako, da lahko sodišče pri obravnavanju spora med ponudnikom in naročnikom po uradni dolžnosti ne glede na oceno naročnika odloči, da je zadevni ponudnik namerno ali iz malomarnosti naročniku predložil zavajajoče, dejansko nenatančne informacije in da ga je zato treba izključiti iz postopka javnega naročanja?

                  11.

                  Ali je treba člen 57(4)(h) Direktive 2014/24, ki se uporablja v povezavi z načelom sorazmernosti, določenim v členu 18(1) te direktive, razlagati in uporabljati tako, da če nacionalno pravo določa dodatne kazni (poleg izključitve iz postopka naročanja) v zvezi s predložitvijo neresničnih informacij, se lahko navedene kazni uporabljajo le na podlagi osebne odgovornosti, zlasti če je dejansko nenatančne informacije predložil le del skupnih ponudnikov v postopku javnega naročanja (na primer eden od več partnerjev)?

         (1)  Direktiva 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES (UL L 94, 2014, str. 65).

         (2)  ECLI:EU:C:2017:338.

         (3)  Direktiva Sveta z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 1, str. 246).

         (4)  Direktiva (EU) 2016/943 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2016 o varstvu nerazkritega strokovnega znanja in izkušenj ter poslovnih informacij (poslovnih skrivnosti) pred njihovo protipravno pridobitvijo, uporabo in razkritjem (UL L 157, 2016, str. 1).

         (5)  C-267/18, ECLI:EU:C:2019:826.


title: Zadeva T-336/19: Sodba Splošnega sodišča z dne 30. januarja 2020 – BZ/Komisija (Javni uslužbenci – Pogodbeni uslužbenci – Odpoved delovnega razmerja zaradi očitne nesposobnosti – Sorazmernost – Člen 84 PZDU – Odgovornost)

text:
               9.3.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 77/47

      Sodba Splošnega sodišča z dne 30. januarja 2020 – BZ/Komisija
      (Zadeva T-336/19) (1)

      (Javni uslužbenci - Pogodbeni uslužbenci - Odpoved delovnega razmerja zaradi očitne nesposobnosti - Sorazmernost - Člen 84 PZDU - Odgovornost)
      (2020/C 77/67)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: BZ (zastopnik: C. Mourato, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: G. Berscheid, B. Mongin in M. Brauhoff, agenti)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 270 PDEU na eni strani za razglasitev ničnosti sklepa Komisije z dne 25. julija 2018 o odpovedi delovnega razmerja tožeče stranke zaradi očitne nesposobnosti po predčasnem poročilu o poskusni dobi in na drugi strani za povračilo premoženjske in nepremoženjske škode, ki naj bi jo tožeča stranka utrpela zaradi tega sklepa.

         Izrek

                  1.

                     Sklep Evropske komisije z dne 25. julija 2018 o odpovedi delovnega razmerja BZ se razglasi za ničen.

                  2.

                     Tožba se v preostalem zavrne.

                  3.

                     Komisiji se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 255, 29.7.2019.


title: Zadeva T-671/19: Tožba, vložena 1. oktobra 2019 – Qualcomm/Komisija

text:
               9.3.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 77/53

      Tožba, vložena 1. oktobra 2019 – Qualcomm/Komisija
      (Zadeva T-671/19)
      (2020/C 77/74)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Qualcomm, Inc. (San Diego, Kalifornija, Združene države) (zastopniki: M. Davilla, M. Pinto de Lemos Fermiano Rato in M. English, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi ničnost sklepa Komisije C(2019) 5361 final;

                  —

                  odpravi ali, podredno, bistveno zmanjša globo;

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja petnajst tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: sklep je rezultat težkih postopkovnih napak, zaradi katerih je bila nepopravljivo kršena pravica do obrambe družbe Qualcomm.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: sklep vsebuje očitno napako pri presoji dejanskega in pravnega položaja in ni zadostno utemeljen v zvezi z obrambo zadevnega trga in prevladujočim položajem družbe Qualcomm.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: v sklepu ni bilo uporabljeno pravilno pravno merilo in je bilo zato napačno uporabljeno pravo.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: teorija o plenilskih cenah ni logična in ni podprta z dokazi.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: pri rekonstrukciji domnevno „dejansko plačanih“ cenah je sklep očitno napačen in ni dovolj utemeljen.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: dodelitev neperiodičnih inženirskih stroškov v sklepu je očitno napačna.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog: v sklepu ni bil določeno primerno primerjalno merilo za stroške.

                  8.

                  Osmi tožbeni razlog: analiza glede cene in stroškov je očitno napačna.

                  9.

                  Deveti tožbeni razlog: s tem, ko je bilo s sklepom ugotovljeno, da je oblikovanje cen družbe Qualcomm omejilo družbo Icera, potrošnike pa oškodovalo, je bilo napačno uporabljeno pravo in storjena je bila napaka pri presoji.

                  10.

                  Deseti tožbeni razlog: sklep je očitno napačen v delu, v katerem je ugotovljeno, da je bilo oblikovanj cen s strani družbe Qualcomm izvedba načrta, da se izključi družbo Icera.

                  11.

                  Enajsti tožbeni razlog: sklep temelji na napačni presoji in ne vsebuje zadostne obrazložitve v delu, v katerem je z njim zavrnjena objektivna utemeljitev.

                  12.

                  Dvanajsti tožbeni razlog: nezadostna utemeljitev sklepa.

                  13.

                  Trinajsti tožbeni razlog: ugotovitve v sklepu glede trajanja domnevne kršitve so očitno napačne.

                  14.

                  Štirinajsti tožbeni razlog: sklep je glede naložitve in izračuna globe očitno napačen.

                  15.

                  Petnajsti tožbeni razlog: s sklepom je bilo očitno kršeno pravo, napačno ugotovljeno dejansko stanje in napačno izvedena presoja, ter ne vsebuje zadostne utemeljitve glede pristojnosti Komisije in domnevnih učinkov na trgovino.


title: Zadeva T-32/20: Tožba, vložena 14. januarja 2020 – Buxadé Villalba in drugi/Parlament

text:
               9.3.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 77/56

      Tožba, vložena 14. januarja 2020 – Buxadé Villalba in drugi/Parlament
      (Zadeva T-32/20)
      (2020/C 77/78)
      Jezik postopka: španščina

         Stranke

         Tožeče stranke: Jorge Buxadé Villalba, María Esperanza Araceli Aguilar Pinar in Hermann Tertsch Del Valle-Lersundi (zastopnica: M. Castro Fuertes, odvetnica)

         Tožena stranka: Evropski parlament

         Predlogi

      Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

                  —

                  razglasi ničnost odločbe, s katero je bil Carlesu Puigdemontu i Casamaju in Antoniju Comínu i Oliveresu priznan status poslancev Evropskega parlamenta;

                  —

                  odredi prenehanje vseh učinkov tega statusa in odpravi že obstoječe učinke;

                  —

                  odredi prenehanje vseh pogodb o opravljanju storitev, ki sta jih Carles Puigdemont i Casamajó in Antoni Comín i Oliveres sklenila z asistenti, svetovalci, pripravniki ali tretjimi osebami;

                  —

                  Carlesu Puigdemontu i Casamaju in Antoniju Comínu i Oliveresu naloži vračilo vseh zneskov, ki sta jih kot nelegitimna evropska poslanca prejela od Evropskega parlamenta iz kakršnega koli naslova in v kakršni koli višini, ter vračilo vseh zneskov, ki jih je Evropski parlament izplačal tretjim osebam na podlagi vseh pogodb o opravljanju storitev, sklenjenih z asistenti, svetovalci, pripravniki ali tretjimi osebami;

                  —

                  podredno, ugotovi nezdružljivost opravljanja funkcij evropskega poslanca in člana zakonodajne skupščine avtonomne skupnosti Katalonija ter razglasi, da navedena poslanca nimata pravice do prejemanja plače od 2. julija 2019 do dneva, ko bosta njuna sedeža zasedena, pri čemer naj se odredi vračilo vseh morebitnih prejetih zneskov, skupaj z zamudnimi obrestmi;

                  —

                  v primeru ugoditve tožbi Evropskemu parlamentu naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo štiri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev členov 8 in 12 Akta o volitvah predstavnikov Evropskega parlamenta z dne 20. septembra 1976 v skladu s špansko volilno zakonodajo.

                              —

                              Tožeče stranke v zvezi s tem navajajo, da je v tem aktu določeno, da potek evropskega volilnega postopka v vsaki državi članici urejajo nacionalne določbe in da se zato uporabljajo člena 219 in 224 Ley Orgánica de Régimen Electoral General (sistemski zakon o splošnem volilnem sistemu). Konkretneje, v zadnjenavedeni določbi je navedeno, da morajo volilni kandidati v roku petih dni podati prisego oziroma obljubo k spoštovanju ustave in da bo v nasprotnem primeru sedež izpraznjen. C. Puigdemont in A. Comín pa se nista zglasila pri osrednji volilni komisiji, da bi podala prisego oziroma obljubo k spoštovanju ustave.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 3(3) Poslovnika Evropskega parlamenta.

                              —

                              Tožeče stranke v zvezi s tem navajajo, da pristojni španski organ ni izdal nobene poverilnice, v kateri bi bilo navedeno, da sta C. Puigdemont in A. Comín podala prisego k spoštovanju ustave, kar je odložilni pogoj za njun status izvoljenih predstavnikov. Zato ravnanje Evropskega parlamenta po mnenju tožečih strank ni v skladu z Aktom o volitvah predstavnikov Evropskega parlamenta, posega v suverenost držav članic in kaže na popolno nezakonitost in neveljavnost vsakršnega sporazuma, ki ga Evropski parlament sprejme na plenarnem zasedanju ali v okviru odborov, na katerih lahko sodelujeta C. Puigdemont in A. Comín.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: neupoštevnost sodbe Sodišča Evropske unije z dne 19. decembra 2019 v zadevi C-502/19, Junqueras Vies, za namene razglasitve ničnosti akta Evropskega parlamenta.

                              —

                              Tožeče stranke v zvezi s tem navajajo, da C. Puigdemont in A. Comín nikoli nista bila priprta in da lahko uveljavljata imuniteto zgolj zato, ker sta izvoljena predstavnika, vendar nimata polnega statusa evropskih poslancev, ker niso bile izpolnjene vse zahteve španskega volilnega postopka.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog, naveden podredno: kršitev člena 7(3) in (4) Akta o volitvah predstavnikov Evropskega parlamenta ker je podan razlog nedopustnosti, določen v španski volilni zakonodajo [člen 211(2)(d) sistemskega zakona o splošnem volilnem sistemu].

                              —

                              Tožeče stranke v zvezi s tem navajajo, da lahko vsaka država članica v skladu z evropsko zakonodajo nezdružljivosti, določene na nacionalni ravni, razširi na volitve v Evropski parlament, da zgoraj navedena določba nacionalnega volilnega prava določa nezdružljivost za osebe, ki so člani zakonodajne skupščine avtonomnih skupnosti, in da C. Puigdemont in A. Comín od 7. januarja 2020 nista več poslanca parlamenta Katalonije.


title: Zadeva C-921/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch (Nizozemska) 16. decembra 2019 – LH/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               30.3.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 103/9

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch (Nizozemska) 16. decembra 2019 – LH/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Zadeva C-921/19)
      (2020/C 103/15)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: LH

         Tožena stranka: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je to, da organ za presojo države članice določi, da izvirni dokumenti nikoli ne morejo pomeniti novih elementov ali ugotovitev, če ni mogoče ugotoviti avtentičnosti teh dokumentov, v skladu s členom 40(2) Direktive o postopkih (1) v povezavi s členom 4(2) Direktive o pogojih (2) ter členoma 47 in 52 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah? Če skladnost ni podana, ali je drugače, če prosilec ob naknadni prošnji predloži kopije dokumentov ali dokumente, ki izhajajo iz vira, ki ga ni mogoče objektivno preveriti?

                  2.

                  Ali je treba člen 40 Direktive o postopkih v povezavi s členom 4(2) Direktive o pogojih razlagati tako, da je organu za presojo države članice dovoljeno, da pri presoji dokumentov in priznanju njihove dokazne vrednosti razlikuje med dokumenti, ki so bili predloženi ob prvi prošnji, in tistimi, ki so bili predloženi ob naknadni prošnji? Ali je državi članici dovoljeno, da ob predložitvi dokumentov ob naknadni prošnji ne izvaja več dolžnosti sodelovanja, ker ni mogoče ugotoviti avtentičnosti teh dokumentov?

         (1)  Direktiva 2013/32/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o skupnih postopkih za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite (UL 2013, L 180, str. 60).

         (2)  Direktiva 2011/95/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da so upravičeni do mednarodne zaščite, glede enotnega statusa beguncev ali oseb, upravičenih do subsidiarne zaščite, in glede vsebine te zaščite (UL 2011, L 337, str. 9).


title: Zadeva C-35/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Korkein oikeus (Finska) 24. januarja 2020 – Syyttäjä/A

text:
               30.3.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 103/14

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Korkein oikeus (Finska) 24. januarja 2020 – Syyttäjä/A
      (Zadeva C-35/20)
      (2020/C 103/21)
      Jezik postopka: finščina

         Predložitveno sodišče

      Korkein oikeus

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnik: Syyttäjä

         Nasprotna stranka v postopku s pritožbo: A

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali pravo Unije, zlasti člen 4(1) Direktive 2004/38/ES (1), člen 21 Uredbe (ES) št. 562/2006 (2) (Zakonik o schengenskih mejah) ali pravica državljanov Unije do prostega gibanja na ozemlju Unije, nasprotuje uporabi nacionalne določbe, s katero se osebi (ne glede na to, ali je državljanka Unije) pod grožnjo kazni naloži obveznost nošenja veljavnega potnega lista ali druge veljavne potne listine, če iz ene države članice v drugo državo članico potuje s športnim čolnom po mednarodnih vodah, ne da bi vstopila na ozemlje tretje države?

                  2.

                  Ali pravo Unije, zlasti člen 5(1) Direktive 2004/38/ES, člen 21 Uredbe (ES) št. 562/2006 (Zakonik o schengenskih mejah) ali pravica državljanov Unije do prostega gibanja na ozemlju Unije, nasprotuje uporabi nacionalne določbe, s katero se osebi (ne glede na to, ali je državljanka Unije) pod grožnjo kazni naloži obveznost nošenja veljavnega potnega lista ali druge veljavne potne listine, če v zadevno državo članico vstopi iz druge države članice s športnim čolnom po mednarodnih vodah, ne da bi vstopila na ozemlje tretje države?

                  3.

                  Če pravo Unije ne pomeni ovire v smislu prvega in drugega vprašanja: ali je sankcija za prehod finske državne meje brez nošenja veljavne potne listine, ki se na Finskem navadno izreče v dnevnih zneskih, skladna z načelom sorazmernosti, ki izhaja iz člena 27(2) Direktive 2004/38/ES?

         (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 5, str. 46).

         (2)  Uredba (ES) št. 562/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o Zakoniku Skupnosti o pravilih, ki urejajo gibanje oseb prek meja (Zakonik o schengenskih mejah) (UL 2006, L 105, str. 1).


title: Zadeva T-166/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. februarja 2020 – Ilunga Luyoyo/Svet (Skupna zunanja in varnostna politika – Omejevalni ukrepi glede na razmere v Demokratični republiki Kongo – Zamrznitev sredstev – Podaljšanje vpisa imena tožeče stranke na seznamu zadevnih oseb – Obveznost obrazložitve – Pravica do obrambe – Obveznost Sveta, da sporoči nove elemente, ki upravičujejo podaljšanje omejevalnih ukrepov – Napačna uporaba prava – Očitna napaka pri presoji – Lastninska pravica – Pravica do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja – Sorazmernost – Domneva nedolžnosti – Ugovor nezakonitosti)

text:
               30.3.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 103/20

      Sodba Splošnega sodišča z dne 12. februarja 2020 – Ilunga Luyoyo/Svet
      (Zadeva T-166/18) (1)

      (Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi glede na razmere v Demokratični republiki Kongo - Zamrznitev sredstev - Podaljšanje vpisa imena tožeče stranke na seznamu zadevnih oseb - Obveznost obrazložitve - Pravica do obrambe - Obveznost Sveta, da sporoči nove elemente, ki upravičujejo podaljšanje omejevalnih ukrepov - Napačna uporaba prava - Očitna napaka pri presoji - Lastninska pravica - Pravica do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja - Sorazmernost - Domneva nedolžnosti - Ugovor nezakonitosti)
      (2020/C 103/27)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Ferdinand Ilunga Luyoyo (Kinšasa, Demokratična republika Kongo) (zastopniki: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois in A. Guillerme, odvetniki)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopniki: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile in S. Van Overmeire, agenti)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Sklepa Sveta (SZVP) 2017/2282 z dne 11. decembra 2017 o spremembi Sklepa 2010/788/SZVP o omejitvenih ukrepih proti Demokratični republiki Kongo (UL 2017, L 328, str. 19) v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Ferdinandu Ilungi Luyoyu se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 161, 7.5.2018.


title: Zadeva T-167/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. februarja 2020 – Kanyama/Svet (Skupna zunanja in varnostna politika – Omejevalni ukrepi glede na razmere v Demokratični republiki Kongo – Zamrznitev sredstev – Podaljšanje vpisa imena tožeče stranke na seznamu zadevnih oseb – Obveznost obrazložitve – Pravica do obrambe – Obveznost Sveta, da sporoči nove elemente, ki upravičujejo podaljšanje omejevalnih ukrepov – Napačna uporaba prava – Očitna napaka pri presoji – Lastninska pravica – Pravica do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja – Sorazmernost – Domneva nedolžnosti – Ugovor nezakonitosti)

text:
               30.3.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 103/20

      Sodba Splošnega sodišča z dne 12. februarja 2020 – Kanyama/Svet
      (Zadeva T-167/18) (1)

      (Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi glede na razmere v Demokratični republiki Kongo - Zamrznitev sredstev - Podaljšanje vpisa imena tožeče stranke na seznamu zadevnih oseb - Obveznost obrazložitve - Pravica do obrambe - Obveznost Sveta, da sporoči nove elemente, ki upravičujejo podaljšanje omejevalnih ukrepov - Napačna uporaba prava - Očitna napaka pri presoji - Lastninska pravica - Pravica do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja - Sorazmernost - Domneva nedolžnosti - Ugovor nezakonitosti)
      (2020/C 103/28)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Célestin Kanyama (Kinšasa, Demokratična republika Kongo) (zastopniki: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois in A. Guillerme, odvetniki)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopniki: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile in S. Van Overmeire, agenti)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Sklepa Sveta (SZVP) 2017/2282 z dne 11. decembra 2017 o spremembi Sklepa 2010/788/SZVP o omejitvenih ukrepih proti Demokratični republiki Kongo (UL 2017, L 328, str. 19) v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Célestinu Kanyami se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 161, 7.5.2018.


title: Zadeva T-170/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. februarja 2020 – Kande Mupompa/Svet (Skupna zunanja in varnostna politika – Omejevalni ukrepi glede na razmere v Demokratični republiki Kongo – Zamrznitev sredstev – Podaljšanje vpisa imena tožeče stranke na seznamu zadevnih oseb – Obveznost obrazložitve – Pravica do obrambe – Obveznost Sveta, da sporoči nove elemente, ki upravičujejo podaljšanje omejevalnih ukrepov – Napačna uporaba prava – Očitna napaka pri presoji – Lastninska pravica – Pravica do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja – Sorazmernost – Domneva nedolžnosti – Ugovor nezakonitosti – Prilagoditev predlogov)

text:
               30.3.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 103/22

      Sodba Splošnega sodišča z dne 12. februarja 2020 – Kande Mupompa/Svet
      (Zadeva T-170/18) (1)

      (Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi glede na razmere v Demokratični republiki Kongo - Zamrznitev sredstev - Podaljšanje vpisa imena tožeče stranke na seznamu zadevnih oseb - Obveznost obrazložitve - Pravica do obrambe - Obveznost Sveta, da sporoči nove elemente, ki upravičujejo podaljšanje omejevalnih ukrepov - Napačna uporaba prava - Očitna napaka pri presoji - Lastninska pravica - Pravica do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja - Sorazmernost - Domneva nedolžnosti - Ugovor nezakonitosti - Prilagoditev predlogov)
      (2020/C 103/31)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Alex Kande Mupompa (Kinšasa, Demokratična republika Kongo) (zastopniki: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois in A. Guillerme, odvetniki)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopniki: J.-P. Hix, S. Lejeune in H. Marcos Fraile, agenti)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Sklepa Sveta (SZVP) 2017/2282 z dne 11. decembra 2017 o spremembi Sklepa 2010/788/SZVP o omejitvenih ukrepih proti Demokratični republiki Kongo (UL 2017, L 328, str. 19), Izvedbenega sklepa Sveta (SZVP) 2018/569 z dne 12. aprila 2018 o izvajanju Sklepa 2010/788/SZVP o omejitvenih ukrepih proti Demokratični republiki Kongo (UL 2018, L 95, str. 21) in Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2018/566 z dne 12. aprila 2018 o izvajanju člena 9 Uredbe (ES) št. 1183/2005 o uvedbi določenih posebnih omejevalnih ukrepov za osebe, ki kršijo embargo na orožje glede Demokratične republike Kongo (UL 2018, L 95, str. 9), v delu, v katerem se nanašajo na tožečo stranko.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Alexu Kandeju Mupompi se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 161, 7.5.2018.


title: Zadeva C-156/17: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 30. januarja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Köln-Aktienfonds Deka/Staatssecretaris van Financiën (Predhodno odločanje – Prosti pretok kapitala in svoboda plačil – Omejitve – Obdavčenje dividend, ki se izplačajo kolektivnim naložbenim podjemom za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP) – Vračilo odtegnjenega davka na dividende – Pogoji – Objektivna merila za razlikovanje – Merila, ki so po naravi ali de facto ugodnejša za davčne zavezance rezidente)

text:
               27.4.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 137/2

      Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 30. januarja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Köln-Aktienfonds Deka/Staatssecretaris van Financiën
      (Zadeva C-156/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Prosti pretok kapitala in svoboda plačil - Omejitve - Obdavčenje dividend, ki se izplačajo kolektivnim naložbenim podjemom za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP) - Vračilo odtegnjenega davka na dividende - Pogoji - Objektivna merila za razlikovanje - Merila, ki so po naravi ali de facto ugodnejša za davčne zavezance rezidente)
      (2020/C 137/02)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Hoge Raad der Nederlanden

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Köln-Aktienfonds Deka

         Tožena stranka: Staatssecretaris van Financiën

         ob udeležbi: Nederlandse Orde van Belastingadviseurs, Loyens en Loeff NV

         Izrek

                  1.

                  Člen 63 PDEU je treba razlagati tako, da ne nasprotuje ureditvi države članice, ki določa, da se investicijskemu skladu nerezidentu ne odobri vračilo davka na dividende, ki je bil odtegnjen od dividend, ki jih je prejel od subjektov s sedežem v tej državi članici, ker ni predložil dokaza, da njegovi delničarji ali imetniki deležev izpolnjujejo pogoje, ki jih določa ta ureditev, če ti pogoji investicijskih skladov nerezidentov de facto ne postavljajo v slabši položaj in če davčni organi zahtevajo, da dokaz o izpolnjevanju navedenih pogojev predložijo tudi investicijski skladi rezidenti, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

                  2.

                  Člen 63 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje ureditvi države članice, ki določa, da se investicijskemu skladu nerezidentu ne odobri vračilo davka na dividende, ki ga je moral plačati v tej državi članici, ker ne izpolnjuje zakonskih pogojev za to vračilo, in sicer, ker svojih prihodkov od naložb vsako leto v osmih mesecih po izteku poslovnega leta ne razdeli v celoti svojim delničarjem ali imetnikom deležev, če se njegovi prihodki od naložb, ki niso bili razdeljeni, v državi članici njegovega sedeža štejejo za razdeljene ali so vključeni v davek, ki ga ta država članica obračuna delničarjem ali imetnikom deležev, kot da je bil ta dobiček razdeljen in, če je glede na cilj, na katerem temeljijo ti pogoji, tak sklad v položaju, ki je objektivno primerljiv s položajem sklada rezidenta, ki je upravičen do vračila tega davka, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

         (1)  UL C 168, 29.5.2017.


title: Združeni zadevi C-515/17 P in C-561/17 P: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 4. februarja 2020 – Uniwersytet Wrocławski/Izvajalska agencija za raziskave (REA) (C-515/17 P), Republika Poljska/Uniwersytet Wrocławski, Izvajalska agencija za raziskave (REA) (C-561/17 P) (Pritožba – Ničnostna tožba – Člen 19 Statuta Sodišča Evropske unije – Zastopanje strank v direktnih tožbah pred sodiščema Unije – Odvetnik, ki je v razmerju do tožeče stranke tretja oseba – Člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah)

text:
               27.4.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 137/3

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 4. februarja 2020 – Uniwersytet Wrocławski/Izvajalska agencija za raziskave (REA) (C-515/17 P), Republika Poljska/Uniwersytet Wrocławski, Izvajalska agencija za raziskave (REA) (C-561/17 P)
      (Združeni zadevi C-515/17 P in C-561/17 P) (1)

      (Pritožba - Ničnostna tožba - Člen 19 Statuta Sodišča Evropske unije - Zastopanje strank v direktnih tožbah pred sodiščema Unije - Odvetnik, ki je v razmerju do tožeče stranke tretja oseba - Člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah)
      (2020/C 137/03)
      Jezik postopka: poljščina

         Stranke

         (Zadeva C-515/17 P)

         Pritožnica: Uniwersytet Wrocławski (zastopniki: A. Krawczyk-Giehsmann in K. Szarek, adwokaci, K. Słomka, radca prawny)

         Druga stranka v postopku: Izvajalska agencija za raziskave (zastopniki: S. Payan-Lagrou in V. Canetti, agentki, skupaj z M. Le Berrejem, avocat, in M. G. Materno, radca prawny)

         Intervenientka v podporo tožeče stranke: Češka republika (zastopniki: M. Smolek, J. Vláčil in A. Kasalická, agenti)

         (Zadeva C-561/17 P)

         Pritožnica: Republika Poljska (zastopniki: B. Majczyna, D. Lutostańska in A. Siwek-Slusarek, agenti)

         Drugi stranki v postopku: Uniwersytet Wrocławski (zastopniki: A. Krawczyk-Giehsmann in K. Szarek, adwokaci, in K. Słomka, radca prawny), Izvajalska agencija za raziskave (REA) (zastopniki: S. Payan-Lagrou in V. Canetti, agentki, skupaj z M. Le Berrejem, avocat, in M. G. Materno, radca prawny)

         Intervenientki v podporo tožeče stranke: Češka republika (zastopniki: M. Smolek, J. Vláčil in A. Kasalická, agenti), Krajowa Izba Radców Prawnych (zastopnika: P. K. Rosiak in S. Patyra, radcowie prawni)

         Izrek

                  1.

                  Sklep Splošnega sodišča Evropske unije z dne 13. junija 2017, Uniwersytet Wrocławski/REA (T 137/16, neobjavljen, EU:T:2017:407), se razveljavi.

                  2.

                  Zadeva T 137/16 se vrne v razsojanje Splošnemu sodišču Evropske unije.

                  3.

                  Odločitev o stroških se pridrži.

         (1)  UL C 5, 8.1.2018.


title: Zadeva C-75/18: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 3. marca 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Madžarska) – Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Predhodno odločanje – Svoboda ustanavljanja – Prometni davek za telekomunikacijske operaterje – Progresivni davek, ki bolj bremeni podjetja v lasti fizičnih ali pravnih oseb drugih držav članic kot nacionalna podjetja – Progresivni davčni razredi, ki veljajo za vse davčne zavezance – Nevtralnost zneska prometa kot merilo razlikovanja – Zmožnost prispevanja davčnih zavezancev – Državne pomoči – Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) – Prometni davki – Pojem)

text:
               27.4.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 137/4

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 3. marca 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Madžarska) – Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Zadeva C-75/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Svoboda ustanavljanja - Prometni davek za telekomunikacijske operaterje - Progresivni davek, ki bolj bremeni podjetja v lasti fizičnih ali pravnih oseb drugih držav članic kot nacionalna podjetja - Progresivni davčni razredi, ki veljajo za vse davčne zavezance - Nevtralnost zneska prometa kot merilo razlikovanja - Zmožnost prispevanja davčnih zavezancev - Državne pomoči - Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) - Prometni davki - Pojem)
      (2020/C 137/04)
      Jezik postopka: madžarščina

         Predložitveno sodišče

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt.

         Tožena stranka: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Izrek

                  1.

                  Člena 49 in 54 PDEU je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta zakonodaji države članice, s katero je uveden progresivni prometni davek, ki dejansko bremeni predvsem podjetja pod neposrednim ali posrednim nadzorom državljanov drugih držav članic ali družb s sedežem v drugi državi članici, ker ta podjetja na zadevnem trgu ustvarjajo največji promet.

                  2.

                  Člen 401 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da ne nasprotuje uvedbi davka, katerega osnova je skupni promet davčnega zavezanca ter ki se pobira periodično, in ne v vsaki fazi proizvodnega in distribucijskega procesa, ne da bi obstajala pravica do odbitka davka, plačanega v prejšnji fazi tega procesa.

         (1)  UL C 221, 25.6.2018.