title: Zadeva C-219/16 P: Pritožba, ki jo je GFKL Financial Services GmbH, nekdanja GFKL Financial Services AG, vložila 19. aprila 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 4. februarja 2016 v zadevi T-620/11, GFKL Financial Services AG/Evropska komisija

text:
               20.6.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 222/8

         Pritožba, ki jo je GFKL Financial Services GmbH, nekdanja GFKL Financial Services AG, vložila 19. aprila 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 4. februarja 2016 v zadevi T-620/11, GFKL Financial Services AG/Evropska komisija
   (Zadeva C-219/16 P)
   (2016/C 222/10)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Pritožnica: GFKL Financial Services GmbH, nekdanja GFKL Financial Services AG (zastopniki: Dr. M Schweda, J. Eggers, Dr. M. Knebelsberger, Dr. F. Loose, odvetniki)

      Drugi stranki v postopku: Evropska komisija, Zvezna republika Nemčija

      Predlog

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               1.

               sodbo Splošnega sodišča Evropske unije (deveti senat) z dne 4. februarja 2016 v zadevi T-620/11 v delu, v katerem je tožba kot neutemeljena zavrnjena, razveljavi in
               Sklep Evropske komisije z dne 26. januarja 2011 o državni pomoči C 7/10 (ex CP 250/09 in NN 5/10), ki jo izvaja Nemčija Shema za prenos davčnih izgub v primeru prestrukturiranja podjetij v težavah („Sanierungsklausel“) (1), C(2011) 275, razglasi za ničen;

               2.

               podredno: sodbo Splošnega sodišča Evropske unije (deveti senat) z dne 4. februarja 2016 v zadevi T-620/11 v delu, v katerem je tožba kot neutemeljena zavrnjena, razveljavi in zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču;

               3.

               nasprotni stranki v pritožbenem postopku naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica s pritožbo izpodbija opredelitev sheme za prenos davčnih izgub iz člena 8c(1a) KStG za selektivno pomoč.
   Pritožnica pritožbo utemeljuje z dvema razlogoma:

      Prvi pritožbeni razlog: kršitev člena 107(1) PDEU
   Shema za prenos davčnih izgub naj ne bi bila selektiven ukrep in zato tudi ne pomoč v smislu člena 107(1) PDEU.

               —

               Splošno sodišče naj bi napačno izhajalo iz tega, da naj bi bila določba o izjemi iz člena 8c(1) KStG, v skladu s katero v nekaterih primerih prevzema izgube, ki jih je mogoče prenesti, ugasnejo, del referenčnega sistema. Ta določba naj bi dejansko bila odstopanje od referenčnega sistema. Referenčni sistem naj bi bil splošna možnost, prenesti izgube v poznejša davčna obdobja.

               —

               Shema za prenos davčnih izgub naj bi bila poleg tega splošna, saj naj ne bi dajala selektivne prednosti. Med podjetji v težavah, ki spadajo pod shemo prenosa davčnih izgub, in vsemi ostalimi, zlasti gospodarsko zdravimi podjetji, naj bi obstajale pomembne razlike, tako da ti skupini podjetij nista v primerljivem položaju. Polega tega naj bi se Splošno sodišče v okviru preverjanja enakosti oprlo na zgolj teoretičen primer; skupina za primerjavo, ki jo je upoštevalo Splošno sodišče, naj se v pravni resničnosti praktično ne bi pojavljala.

               —

               Prav tako naj shema za prenos davčnih izgub ne bi dajala prednosti „posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga“. Shema za prenos davčnih izgub naj bi bila potencialno dostopna vsem podjetjem in naj ne bi vnaprej izključevala nobene skupine podjetij. Navezovala naj se ne bi na „specifično naravo“ podjetja, ampak na ekonomsko transakcijo, in sicer prevzem zaradi sanacije.

               —

               Shemo za prenos davčnih izgub je poleg tega mogoče upravičiti z naravo in splošnim namenom nemškega davčnega sistema. Pomagala naj bi izvajati temeljna načela nemškega prava o davku od dohodkov pravnih oseb, zlasti načelo prenosa izgub, načelo obdavčitve glede na plačilno sposobnost in splošni davčni cilj zagotovitve stalnih davčnih prihodkov.

      Drugi pritožbeni razlog: kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj
   Sodba Splošnega sodišča naj bi kršila načelo varstva legitimnih pričakovanj iz prava Unije. To, da naj bi bila shema za prenos davčnih izgub pomoč, naj za še tako skrben gospodarski subjekt ne bi bilo predvidljivo. Primerljivih ureditev v Nemčiji in drugih državah članicah EU naj Komisija nikoli ne bi izpodbijala zaradi kršitve prava o državnih pomočeh.

      (1)  UL L 235, str. 26.


title: Zadeva C-164/14 P: Pritožba, ki so jo Pesquerias Riveirenses, S.L in drugi vložili 4. aprila 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 7. februarja 2014 v zadevi T-180/13, Pesquerías Riveirenses in drugi proti Svetu

text:
               26.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 159/21

         Pritožba, ki so jo Pesquerias Riveirenses, S.L in drugi vložili 4. aprila 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 7. februarja 2014 v zadevi T-180/13, Pesquerías Riveirenses in drugi proti Svetu
   (Zadeva C-164/14 P)
   2014/C 159/28
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Pritožnice: Pesquerias Riveirenses, S.L., Pesquera Campo de Marte, S.L., Pesquera Anpajo, S.L., Arrastreros del Barbanza, S.A., Martinez Pardavila e Hijos, S.L., Lijo Pesca, S.L., Frigorificos Hermanos Vidal, S.A., Pesquera Boteira, S.L., Francisco Mariño Mos in drugi, C.B., Juan Antonio Pérez Vidal in Hermano, C.B., Marina Nalda, S.L., Portillo y Otros, S.L., Vidiña Pesca, S.L., Pesca Hermo, S.L., Pescados Oubiña Perez, S.L., Manuel Pena Graña, Campo Eder, S.L., Pesquera Laga, S.L., Pesquera Jalisco, S.L., Pesquera Jopitos, S.L., Pesca-Julimar, S.L. (zastopnik: J. Tojeiro Sierto, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Svet Evropske unije

      Predlog

   Sklep Splošnega sodišča, s katerim je razglašena nedopustnost ničnostne tožbe, ki so jo tožeče stranke vložile zoper Uredbo Sveta (EU) št. 40/2013 z dne 21. januarja 2013, (1) naj se razveljavi in naj se sprejme nova odločba, s katero bo razglašena dopustnost navedene tožbe.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Obstoj neposrednega nanašanja – kršitev člena 263 PDEU
   Člen 263, četrti odstavek, PDEU določa, da lahko „fizične ali pravne osebe […] vložijo tožbe zoper […] predpise, ki se nanje neposredno nanašajo, a ne potrebujejo izvedbenih ukrepov“. V ta namen sta neposredno nanašanje in neobstoj izvedbenih ukrepov dve različni zahtevi, vprašanje diskrecijske pravice države, ki je bistveno za ugotovitev neposrednega nanašanja izpodbijanega akta, pa je, nasprotno, neupoštevno pri ugotovitvi, ali gre pri nacionalnem aktu za „izvedbeni ukrep“ za namene člena 263, četrti odstavek, PDEU.
   Tožeče stranke menijo, da se njimi – ribolovnimi plovili za lov na sinjega mola – in Uredbo, ki določa in omejuje ulov navedene vrste, obstaja jasno neposredno nanašanje. EU letno upravlja stalež sinjega mola preko TAC (celotni dovoljeni ulov) in po mnenju tožečih strank je določitev navedenih TAC nepravilna, saj ne upošteva najnovejših obstoječih znanstvenih priporočil, zaradi česar to, da se sinji mol upravlja kot en sam stalež in ne kot dva različna staleža, povzroči, da je celotni dovoljeni ulov manjši, kot pa bi tožečim strankam pripadal, če bi se stalež upravljal ločeno na severu in na jugu. Glede na navedeno določitev TAC države ne morejo posredovati pri naknadni dodelitvi ribolovnih možnosti in niti pri metodi upravljanja, ki se je uporabila za njihovo dodelitev, saj ta metoda vselej sloni na TAC, ki ga je EU prvotno določila, zato je edina možnost ali izbira, s katero lahko tožeče stranke izrazijo svoje nestrinjanje z navedenim TAC in načinom njegove določitve oziroma upravljanjem ribolova, sprožitev postopka pred sodišči Evropske unije.

      (1)  Uredba Sveta (EU) št. 40/2013 z dne 21. januarja 2013 o določitvi ribolovnih možnosti, ki so na voljo v vodah EU in ki so plovilom EU na voljo v nekaterih vodah zunaj EU, za nekatere staleže rib in skupine staležev rib, za katere veljajo mednarodna pogajanja ali sporazumi, za leto 2013 (UL L 23, str. 54).


title: Zadeva C-213/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione (Italija) 25. aprila 2014 – kazenski postopek proti Biolzi Romini

text:
               1.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 292/12

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione (Italija) 25. aprila 2014 – kazenski postopek proti Biolzi Romini
   (Zadeva C-213/14)
   2014/C 292/16
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Corte suprema di cassazione

      Stranka v postopku v glavni stvari

   Biolzi Romina

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člene 49 in naslednje PDEU ter 56 in naslednje PDEU, kakor so bili razloženi tudi v sodbi Sodišča Evropske unije z dne 16. februarja 2012 v združenih zadevah C-72/10 in C-77/10, razlagati tako, da nasprotujejo objavi javnega razpisa glede koncesij s krajšim trajanjem od tistih, ki so bile dodeljene v preteklosti, pri čemer je bil navedeni javni razpis objavljen zaradi odprave posledic nezakonitosti izključitve nekega števila gospodarskih subjektov iz prejšnjih javnih razpisov?

               2.

               Ali je treba člene 49 in naslednje PDEU ter 56 in naslednje PDEU, kakor so bili razloženi tudi v zgoraj navedeni sodbi Sodišča Evropske unije, razlagati tako, da nasprotujejo temu, da zahteva po časovni uskladitvi prenehanja koncesij pomeni ustrezno utemeljitev krajšega trajanja koncesij, ki so predmet javnega razpisa, od tistih, ki so bile dodeljene v preteklosti?

               3.

               Ali je treba člene 49 in naslednje PDEU ter 56 in naslednje PDEU, kakor so bili razloženi tudi v zgoraj navedeni sodbi Sodišča Evropske unije, razlagati tako, da nasprotujejo določitvi obveznosti neodplačnega prenosa uporabe opredmetenih in neopredmetenih sredstev, ki tvorijo omrežje za upravljanje in pobiranje stav, v primeru prenehanja dejavnosti zaradi poteka trajanja koncesije ali zaradi ukrepov izgube ali odvzema pravice?


title: Zadeva C-391/07: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 4. decembra 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Hamburg – Nemčija) – Glencore Grain Rotterdam BV proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Uredba (ES) št. 800/1999 – Izvozna nadomestila za kmetijske proizvode – Člen 16 – Diferencialno nadomestilo – Dokazilo o opravljenih carinskih formalnostih za uvoz – Predložitev izvoda ali fotokopije prevozne listine – Uredba (ES) št. 1501/95 – Dodelitev izvoznih nadomestil v sektorju žit – Člen 13 – Odstopanje od določb člena 16 Uredbe št. 800/1999)

text:
               24.1.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 19/6

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 4. decembra 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Hamburg – Nemčija) – Glencore Grain Rotterdam BV proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Zadeva C-391/07) (1)

   (Uredba (ES) št. 800/1999 - Izvozna nadomestila za kmetijske proizvode - Člen 16 - Diferencialno nadomestilo - Dokazilo o opravljenih carinskih formalnostih za uvoz - Predložitev izvoda ali fotokopije prevozne listine - Uredba (ES) št. 1501/95 - Dodelitev izvoznih nadomestil v sektorju žit - Člen 13 - Odstopanje od določb člena 16 Uredbe št. 800/1999)
   (2009/C 19/10)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Finanzgericht Hamburg – Nemčija
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Glencore Grain Rotterdam BV

      Tožena stranka: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Finanzgericht Hamburg – Razlaga člena 13(2) Uredbe Komisije (ES) št. 1501/95 z dne 29. junija 1995 o določitvi nekaterih podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (EGS) št. 1766/92 glede odobritev izvoznih nadomestil za žita in ukrepih, ki jih je treba sprejeti v primeru motenj na trgu z žiti (UL L 147, str. 7) – Poenostavljeni postopek: obveznost predložiti prevozno listino
   Izrek
   Člen 13 Uredbe Komisije (ES) št. 1501/95 z dne 29. junija 1995 o določitvi nekaterih podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (EGS) št. 1766/92 glede odobritev izvoznih nadomestil za žita in ukrepih, ki jih je treba sprejeti v primeru motenj na trgu z žiti, kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1259/97 z dne 1. julija 1997, je treba razlagati tako, da dejstvo, da je izvoznik predložil dokazilo, da je količina najmanj 1500 ton žitnih proizvodov zapustila carinsko območje Skupnosti na krovu plovila, primernega za prevoz po morju, slednjega ne odvezuje obveznosti predložiti izvod ali fotokopijo prevozne listine, določene v členu 16(3) Uredbe št. 800/1999 z dne z dne 15. aprila 1999 o skupnih podrobnih pravilih za uporabo sistema izvoznih nadomestil za kmetijske proizvode.

      (1)  UL C 269, 10.11.2007.


title: Zadeva T -20/05: Tožba Outokumpu OYJ in Outokumpu Copper Products OY proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 21. januarja 2005

text:
               2.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/35

         Tožba Outokumpu OYJ in Outokumpu Copper Products OY proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 21. januarja 2005
   (Zadeva T -20/05)
   (2005/C 82/65)
   Jezik postopka: angleščina
   Outokumpu OYJ, s sedežem v Espooju (Finska) in Outokumpu Copper products OY, s sedežem v Espooju (Finska) sta dne 21. januarja 2005 vložila tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti. Zastopniki tožečih strank so J. Ratliff, Barrister in F. Distefano ter J. Luostarinen, lawyers.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi za ničen člen 2 Odločbe Komisije z dne 3. septembra 2004 (zadeva KOMP/E-1/38.069 – bakrene inštalacijske cevi), kolikor se nanaša na znesek globe, naložene tožečima strankama;

               —

               zniža globo, naloženo tožečima strankama v navedeni odločbi, pod pristojnostjo Sodišča;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov, ki vključujejo stroške tožečih strank.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Z izpodbijano odločbo je Komisija ugotovila, da sta tožeči stranki, med drugimi podjetji, kršili člen 81(1) ES s sodelovanjem v kompleksu dogovorov in usklajenih ravnanj, sestavljenih iz določanja cen in delitve trgov.
   V podporo svoji tožbi tožeči stranki najprej navajata, da je Komisija napačno uporabila pravo, ko je povišala globo, naloženo tožečima strankama, za 50 % za povratništvo, kar je temeljilo na dejstvu, da sta tožeči stranki že storili podobno kršitev v primeru nerjavečega jekla. V tem smislu tožeči stranki zatrjujeta, da je Komisija kršila člen 23 Uredbe 1/2003 (1), kot tudi svoje lastne Smernice za izračun glob 1998, kršila splošna načela sorazmernosti in enakega obravnavanja in storila očitno napako v presoji.
   Tožeči stranki nadalje zatrjujeta, da je Komisija napačno uporabila pravo kot tudi presodila o dejstvih, s tem ko je povišala globo, naloženo tožečima strankama, za 50 % za odvračanje. V tem smislu tožeči stranki navajata, da je Komisija ocenila take odvračilne učinke nepravilno in v nasprotju s členom 23 Uredbe Sveta 1/2003, svoje lastne Smernice za izračun glob 1998, kot tudi splošna načela izračuna glob, kaznovanja in sorazmernosti, glede na to, da sta tožeči stranki postali večji od ostalih družb, vpletenih v sporno kršitev, prav na koncu kršitve ali celo po njej. V istem smislu tožeči stranki navajata, da je Komisija napačno upoštevala le promet, namesto vseh okoliščin tožečih strank.
   Končno, tožeči stranki zatrjujeta, da je Komisija očitno napačno uporabila pravo, ko ni upoštevala, za namene določitve globe, le „konverzijske marže“ proizvajalca za predelavo bakrene kovine v inštalacijske cevi, ampak tudi osnovni promet z bakrenimi kovinami, ki ni bil del nezakonitega sodelovanja. Po mnenju tožečih strank je bila posledica te napake nesorazmerno visoka globa.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe, UL L 1, 4.1.2003, str. 1.


title: Zadeva C-441/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Romunija) 8. avgusta 2016 – SMS Group GmbH/Direcţia Generală Regională a Finanțelor Publice a Municipiului București

text:
               14.11.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 419/30

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Romunija) 8. avgusta 2016 – SMS Group GmbH/Direcţia Generală Regională a Finanțelor Publice a Municipiului București
   (Zadeva C-441/16)
   (2016/C 419/39)
   Jezik postopka: romunščina

      Predložitveno sodišče

   Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Vlagateljica upravne pritožbe/pritožnica v kasacijskem postopku: SMS Group GmbH

      Naslovnik upravne pritožbe/nasprotna stranka v kasacijskem postopku: Direcţia Generală Regională a Finanțelor Publice a Municipiului București

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člene 2, 3, 4 in 5 Direktive 79/1072/EGS (1) v povezavi s členom 17(2) in (3)(a) Direktive 77/388/EGS (2) razlagati tako, da nasprotujejo praksi nacionalne davčne uprave, ki meni, da ne obstajajo objektivni elementi, ki bi potrjevali zatrjevano namero davčnega zavezanca, da bo uvoženo blago uporabil v okviru svoje pridobitne dejavnosti, kadar je pogodba, za izvajanje katere je davčni zavezanec nabavil in uvozil blago, na datum dejanskega uvoza začasno prekinjena, pri čemer obstaja resno tveganje, da nadaljnja dobava/transakcija, za katero je bilo uvoženo blago namenjeno, ne bo več izvedena?

               2.

               Ali dokaz nadaljnjega prometa uvoženega blaga, oziroma potrditev tega, da je bilo uvoženo blago dejansko namenjeno za obdavčljive transakcije davčnega zavezanca, in na kakšen način, pomeni dodaten pogoj, zahtevan za vračilo DDV, ki se razlikuje od pogojev iz členov 3 in 4 Direktive 79/1072/EGS, in je prepovedan s členom 6 iste direktive, ali pa potrebni podatek o bistvenem pogoju za vračilo v zvezi z uporabo uvoženega blaga v okviru obdavčljivih transakcij, ki ga davčni organ lahko zahteva v skladu s členom 6 navedene direktive?

               3.

               Ali je mogoče člene 2, 3, 4 in 5 Direktive 79/1072/EGS v povezavi s členom 17(2) in (3)(a) Direktive 77/388/EGS razlagati tako, da je mogoče pravico do vračila DDV zavrniti, kadar ne pride do nadaljnje predvidene transakcije, v okviru katere naj bi se uporabilo uvoženo blago? Ali je v teh okoliščinah pomembno, kam je bilo blago dejansko namenjeno, oziroma to, ali je bilo kakor koli uporabljeno, na kakšen način in na katerem ozemlju – ozemlju države članice, v kateri je bil plačan DDV, ali zunaj te države?

      (1)  Osma direktive Sveta 79/1072/EGS z dne 6. decembra 1979 o uskladitvi zakonov držav članic o prometnih davkih – postopki za vračilo davka na dodano vrednost davčnim zavezancem, katerih sedež ni na ozemlju države (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 79).

      (2)  Šesta direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 23).


title: Zadeva F-16/12: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 27. februarja 2013 – Kimman proti Komisiji

text:
               20.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 114/48

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 27. februarja 2013 – Kimman proti Komisiji
   (Zadeva F-16/12) (1)

   2013/C 114/74
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik prvega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 138, 12.5.2012, str. 33.


title: Zadeva C-374/11: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 19. decembra 2012 – Evropska komisija proti Irski (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 75/442/EGS — Odpadne vode iz gospodinjstva, odstranjene skozi greznice v podeželskem okolju — Sodba Sodišča, s katero je bila ugotovljena neizpolnitev obveznosti — Člen 260(2) PDEU — Ukrepi za izvršitev sodbe Sodišča — Denarne sankcije — Denarna kazen — Pavšalni znesek)

text:
               16.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/9

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 19. decembra 2012 – Evropska komisija proti Irski
   (Zadeva C-374/11) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 75/442/EGS - Odpadne vode iz gospodinjstva, odstranjene skozi greznice v podeželskem okolju - Sodba Sodišča, s katero je bila ugotovljena neizpolnitev obveznosti - Člen 260(2) PDEU - Ukrepi za izvršitev sodbe Sodišča - Denarne sankcije - Denarna kazen - Pavšalni znesek)
   2013/C 46/15
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnik: E. White, agent)

      Tožena stranka: Irska (zastopniki: D. O'Hagen in E. Creedon, agenta, A. Collins SC, M. Gray, BL)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Neizvršitev sodbe Sodišča z dne 29. oktobra 2009 v zadevi Komisija proti Irski (C-188/08) v zvezi s kršitvijo členov 4, 7, 8, 9,10, 11, 12, 13 in 14 Direktive Sveta z dne 15. julija 1975 o odpadkih (75/442/EGS) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 1, str. 23), kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta z dne 18. marca 1991 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 3), v zvezi z odpadnimi vodami iz gospodinjstva, odstranjenimi skozi greznice v podeželskem okolju – Odpadki, ki jih ne ureja druga zakonodaja – Predlog za naložitev denarne kazni in pavšalnega zneska

      Izrek

               1.

               Irska s tem, da ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za izvršitev sodbe z dne 29. oktobra 2009 v zadevi Komisija proti Irski (C-188/08), s katero je bila ugotovljena neizpolnitev obveznosti iz členov 4 in 8 Direktive Sveta z dne 15. julija 1975 o odpadkih (75/442/EGS), kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 91/156 z dne 18. marca 1991, ni izpolnila obveznosti iz člena 260(1) PDEU.

               2.

               Irski se naloži, naj Evropski komisiji na račun „Lastna sredstva Evropske unije“ plača dnevno kazen v višini 12 000 EUR za vsak dan zamude pri izvedbi ukrepov, potrebnih za izvršitev zgoraj navedene sodbe Komisija proti Irski od razglasitve te sodbe do popolne izvršitve zgoraj navedene sodbe Komisija proti Irski.

               3.

               Irski se naloži, naj Evropski komisiji na račun „Lastna sredstva Evropske unije“ plača pavšalni znesek v višini 2 000 000 EUR.

               4.

               Irski se naloži plačilo stroškov tega postopka.

      (1)  UL C 282, 24.9.2011.


title: Zadeva T-127/09: Tožba, vložena 15. aprila 2009 — Abdulrahim proti Svetu in Komisiji

text:
               18.7.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 167/12

         Tožba, vložena 15. aprila 2009 — Abdulrahim proti Svetu in Komisiji
   (Zadeva T-127/09)
   2009/C 167/26
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Abdulbasit Abdulrahim (London, Združeno kraljestvo) (zastopnika: J. Jones, Barrister in M. Arani, Solicitor)

      Toženi stranki: Svet Evropske unije in Komisija Evropskih skupnosti

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Uredba Sveta (ES) št. 881/2002, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1330/2008, in/ali Uredba Komisije (ES) št. 1330/2008, naj se v delu, v katerem neposredno in posamično zadevata tožečo stranko, razglasita v celoti ali deloma za nični;

               —

               ali, podredno, ugotovi naj se, da se Uredba Sveta (ES) št. 881/2002 in/ali Uredba Komisije (ES) št. 1330/2008 ne uporabljata za tožečo stranko;

               —

               ali, podredno, presodi naj se razloge za vključitev imena tožeče stranke v Prilogo 1 k Uredbi Sveta (ES) št. 881/2002 in ugotovi, ali je bila odločitev Komisije, da doda ime tožeče stranke v Prilogo 1, ustrezna in pravno ter dejansko utemeljena;

               —

               toženima strankama naj se naloži, da v obvezujočem časovnem okviru predložita razloge in dokaze za vključitev imena tožeče stranke v Prilogo 1 k Uredbi Sveta (ES) št. 881/2002;

               —

               ugotovi naj se, da je vključitev imena tožeče stranke v Prilogo 1 neustrezna in pravno ter dejansko neutemeljena, in naj se naloži, da se ime tožeče stranke izbriše iz Priloge 1 k Uredbi Sveta (ES) št. 881/2002;

               —

               sprejme naj se druge ukrepe, za katere Sodišče prve stopnje meni, da so potrebni;

               —

               toženi stranki, Svetu in/ali Komisiji Evropskih skupnosti, naj se naloži plačilo stroškov tožeče stranke;

               —

               toženi stranki, Svetu in/ali Komisiji Evropskih skupnosti, naj se naloži plačilo odškodnine tožeči stranki zaradi izgube zaslužka, izgube dobička in nepremoženjske škode.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v tej zadevi predlaga razglasitev delne ničnosti Uredbe Sveta (ES) št. 881/2002 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte, povezane z Osama bin Ladnom, mrežo Al-Kaida in talibani, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1330/2008 z dne 22. decembra 2008 (1), v delu, v katerem je tožeča stranka vključena v seznam fizičnih in pravnih oseb, entitet ter organizacij, katerih sredstva in finančni viri so zamrznjeni v skladu s tem predpisom. Podredno, tožeča stranka v skladu s členom 241 ES Sodišču predlaga, naj ugotovi, da se Uredba Sveta (ES) št. 881/2002 in Uredba Komisije (ES) št. 1330/2008 ne uporabljata za tožečo stranko. Tožeča stranka Sodišču tudi predlaga, naj se toženima strankama naloži plačilo odškodnine.
   Tožeča stranka v utemeljitev svojih predlogov navaja, da izpodbijani uredbi kršita njene temeljne človekove pravice, kot jih zagotavljata Evropska konvencija o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter Listina unije o temeljnih pravicah.
   Prvič, tožeča stranka trdi, da izpodbijani uredbi kršita njene pravice do izjave, do učinkovitega sodnega nadzora in do poštenega sojenja, saj je Svet ali Komisija nista nikoli obvestila o razlogih za njeno vključitev v Prilogo 1 in ni nikoli prejela nobenega dokaza, s katerim bi bila utemeljena odločitev o vključitvi na seznam. Tožeča stranka zato meni, da ji ni bila dana možnost, da predloži pripombe glede podlage in razlogov za vključitev njenega imena v Prilogo 1 izpodbijane uredbe, in da posledično ni mogla izpodbijati odločitve o vključitvi na seznam pred kakršnim koli sodnim organom.
   Drugič, tožeča stranka trdi, da izpodbijana ukrepa kršita njeno pravico do spoštovanja lastnine in pomenita nesorazmerno vmešavanje v njeno zasebno in družinsko življenje.

      (1)  UL L 345, 23.12.2008, str. 60.


title: Zadeva T-81/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. aprila 2016 – Facchinello/EUIPO – Olimpia Splendid (Synthesis) (Znamka Evropske unije — Postopek za razveljavitev — Figurativna znamka Evropske unije Synthesis — Neobstoj resne in dejanske uporabe znamke — Člen 51(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Dokazi, ki so bili prvič predloženi pred Splošnim sodiščem)

text:
               30.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 191/27

         Sodba Splošnega sodišča z dne 13. aprila 2016 – Facchinello/EUIPO – Olimpia Splendid (Synthesis)
   (Zadeva T-81/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek za razveljavitev - Figurativna znamka Evropske unije Synthesis - Neobstoj resne in dejanske uporabe znamke - Člen 51(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Dokazi, ki so bili prvič predloženi pred Splošnim sodiščem))
   (2016/C 191/35)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Danila Facchinello (Molinella, Italija) (zastopnik: F. Torlontano, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: M. Capostagno in A. Folliard-Monguiral, agenta)

      Druga stranka pred odborom EUIPO za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Olimpia Splendid SpA (Gualtieri, Italija) (zastopnika: A. Ferrarese in G. Ferrarese, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora EUIPO za pritožbe z dne 21. novembra 2014 (zadeva R 2169/2013-1) v zvezi s postopkom za razveljavitev med družbo Olimpia Splendid SpA in Danilo Facchinello.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Danili Facchinello se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 118, 13.4.2015.


title: Zadeva C-112/14: Tožba, vložena 7. marca 2014 – Evropska komisija proti Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska

text:
               16.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 184/11

         Tožba, vložena 7. marca 2014 – Evropska komisija proti Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska
   (Zadeva C-112/14)
   2014/C 184/14
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: R. Lyal, L. Armati, agenta)

      Tožena stranka: Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska

      Predlogi

   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da Združeno kraljestvo s tem, da je sprejelo in ohranilo v veljavi davčno zakonodajo o pripisu dobičkov članom družb nerezidentk, ki uvaja neenako obravnavanje domače in čezmejne dejavnosti, ni izpolnilo obveznosti iz členov 63 PDEU in 40 Sporazuma o EGP, ali, podredno, obveznosti iz členov 49 PDEU in 31 Sporazuma o EGP;

               —

               Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

         Sporna nacionalna zakonodaja

   Člen 13 zakona o obdavčitvi določenih vrst dobička iz leta 1992 (Taxation of Chargeable Gains Act 1992) določa, da so dobički, ki jih ustvarijo določene oblike družb nerezidentk, neposredno obdavčljivi pri delničarjih in drugih udeležencih, ki so rezidenti Združenega kraljestva, ne glede na to, ali ti dejansko prejmejo kakršen koli dohodek.

         Glavne trditve

   Rezidenti Združenega kraljestva so zavezani k plačilu davka na dobiček določenih družb nerezidentk, v katerih so udeleženi, vendar k takemu plačilu ne bi bili zavezani, če bi bile zadevne družbe družbe rezidentke Združenega kraljestva. To razlikovanje bi lahko davkoplačevalce v Združenem kraljestvu odvrnilo od vlaganja v take družbe nerezidentke, kar je v nasprotju s členom 63 PDEU in členom 40 Sporazuma o EGP.
   Sporni ukrep bi lahko preprečil nekatere oblike izogibanja davkom in zlorab. Vendar njegova uporaba ni omejena na primere izogibanja davkom in zlorab, zato ta ukrep ni utemeljen.


title: Zadeva C-563/10: Sklep predsednika Sodišča z dne 11. marca 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen – Nemčija) – Kashayar Khavand proti Zvezni republiki Nemčiji

text:
               25.6.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 186/17

         Sklep predsednika Sodišča z dne 11. marca 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen – Nemčija) – Kashayar Khavand proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Zadeva C-563/10) (1)

   2011/C 186/31
   Jezik postopka: nemščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 38, 5.2.2011.


title: Zadeva T-556/11: Tožba, vložena 21. oktobra 2011 – European Dynamics Luxembourg in drugi proti UUNT

text:
               7.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/21

         Tožba, vložena 21. oktobra 2011 – European Dynamics Luxembourg in drugi proti UUNT
   (Zadeva T-556/11)
   2012/C 6/39
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Luksemburg); European Dynamics Belgium SA (Bruselj, Belgija) in Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atene, Grčija) (zastopnika: N. Korogiannakis in M. Dermitzakis, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlogi

               —

               Odločitev Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) o zavrnitvi ponudbe tožečih strank, oddane na podlagi javnega razpisa AO/029/10 (E-Alicante: storitve razvoja in vzdrževanja programske opreme) (1), ki je bila strankam vročena z dopisom z dne 11. avgusta 2011, in vse z njo povezane odločitve UUNT, vključno s tistimi o dodelitvi zadevnega naročila prvemu, drugemu in tretjemu izbranemu ponudniku v okviru kaskadnega mehanizma, naj se razveljavijo;

               —

               UUNT naj se naloži plačilo škode, ki je tožečim strankam nastala zaradi zadevnega razpisnega postopka v znesku 67 500 000 EUR;

               —

               UUNT naj se naloži plačilo škode, ki je tožečim strankam nastala zaradi izgubljene priložnosti in posega v ugled ter verodostojnost v znesku 6 750 000 EUR; in

               —

               UUNT naj se naloži plačilo stroškov in izdatkov tožečih strank v zvezi s to tožbo, tudi če bi ta bila zavrnjena.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v podporo tožbi navajajo tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog

                           —

                           Kršitev člena 100(2) Finančne uredbe št. 1605/2002 s strani Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), ker:

                                       (a)

                                       ni izpolnil obveznosti obrazložitve;

                                       (b)

                                       ni razkril primerjalnih prednosti izbranih ponudnikov.

               2.

               Drugi tožbeni razlog

                           —

                           Očitne napake pri presoji; uporaba novih meril za izbor v nasprotju z razpisnimi pogoji; uporaba meril, ki niso bila pojasnjena v okviru vprašanj in odgovorov; pomanjkljiva obrazložitev; nejasni in neutemeljeni komentarji UUNT; uporaba napačne finančne formule, ki je omogočila izkrivljenja; in sprememba obsega in predmeta naročila.

               3.

               Tretji tožbeni razlog

                           —

                           Diskriminatorno obravnavanje ponudnikov in neizpolnjevanje izločitvenih meril s strani izbranih ponudnikov; kršitev členov 93(1)(f), 94 in 96 Finančne uredbe; kršitev členov 133a in 134b Podrobnih izvedbenih pravil in načela dobrega upravljanja, ker:

                                       (a)

                                       pri članih izbranega konzorcija obstaja navzkrižje interesov;

                                       (b)

                                       je en član izbranega konzorcija vpleten v goljufijo, korupcijo in podkupovanje.

      (1)  UL 2011/S 10-013995.


title: Zadeva T-383/08: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 23. aprila 2009 — New Europe proti Komisiji ( Formalna nedopustnost tožbe — Opredelitev tožeče stranke — Pravna oseba zasebnega prava — Mandat — Očitna nedopustnost — Intervencija )

text:
               18.7.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 167/11

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 23. aprila 2009 — New Europe proti Komisiji
   (Zadeva T-383/08) (1)

   („Formalna nedopustnost tožbe - Opredelitev tožeče stranke - Pravna oseba zasebnega prava - Mandat - Očitna nedopustnost - Intervencija“)
   2009/C 167/23
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: New Europe (Bruselj, Belgija) (zastopnik: A. M. Alamanou, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije v obliki dopisa z dne 2. julija 2008, s katero je bil tožeči stranki zavrnjen dostop do imen podjetij in posameznikov, navedenih v dokumentih, ki jih je razkrila Komisija v zvezi z zadevo „Eximo“.

      Izrek

               1)

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2)

               Tožeča stranka nosi svoje stroške.

               3)

               O predlogu za intervencijo, ki ga je vložil Evropski nadzornik za varstvo podatkov, ni treba odločiti.

      (1)  UL C 301, 22.11.2008.


title: Zadeva C-363/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 7. avgusta 2008 – Romana Slanina proti Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Wien

text:
               8.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 285/22

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 7. avgusta 2008 – Romana Slanina proti Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Wien
   (Zadeva C-363/08)
   (2008/C 285/35)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Verwaltungsgerichtshof
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Romana Slanina

      Tožena stranka: Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Wien
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali iz Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (1) (v nadaljevanju: uredba) izhaja, da nezaposlena razvezana žena moškega, ki prebiva in dela v Avstriji ter ni samozaposlen, obdrži pravico do družinskega dodatka (za otroka) nasproti Avstriji, če ima stalno prebivališče v drugi državi članici, v kateri je tudi središče njenih interesov, in če tam prav tako ni zaposlena?

               2.

               Ali je za odgovor na prvo vprašanje upoštevna okoliščina, da Avstrija, kjer se razvezani mož zadržuje, prebiva in je zaposlen, temu moškemu pod določenimi pogoji priznava pravico do družinskega dodatka (za otroka), če pravica razvezane žene ne obstaja več?

               3.

               Ali iz uredbe izhaja pravica razvezane žene do družinskega dodatka (za otroka) nasproti Avstriji, kjer razvezani mož in oče otroka prebiva in je zaposlen, če se razmere iz prvega vprašanja spremenijo tako, da se žena v novi državi članici zaposli?

      (1)  UL 1971 L 149, str. 2.


title: Zadeva T-102/13: Tožba, vložena 14. februarja 2013 – Heli-Flight proti EASA

text:
               27.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 123/18

         Tožba, vložena 14. februarja 2013 – Heli-Flight proti EASA
   (Zadeva T-102/13)
   2013/C 123/31
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Heli-Flight GmbH & Co. KG (Reichelsheim, Nemčija) (zastopnik: T. Kittner, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska agencija za varnost v letalstvu (EASA)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               odločbo tožene stranke z dne 13. januarja 2012, s katero je zavrnjena vloga tožeče stranke za odobritev pogojev letenja za helikopter Robinson R66 (Serijska številka 0034), razglasi za nično;

               —

               ugotovi, da je bila tožena stranka glede vlog za odobritev pogojev letenja za helikopter Robinson R66 (Serijska številka 0034), ki ju je tožeča stranka vložila 11. julija 2011 in 10. januarja 2012, neupravičeno nedejavna;

               —

               toženi stranki naloži povrnitev škode, ki je tožeči stranki nastala zaradi zavrnitve vlog za odobritev pogojev letenja za helikopter Robinson R66 (Serijska številka 0034), ki ju je tožeča stranka vložila 11. julija 2011 in 10. januarja 2012, in/ali zaradi tega, ker je bila tožena stranka glede vlog za odobritev pogojev letenja za navedeni helikopter nedejavna;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v podporo prvemu tožbenemu razlogu navaja te argumente:

               1.

               Po mnenju tožeče stranke sprejetje odločbe o odobritvi pogojev letenja ne dopušča diskrecijske presoje. V teh okoliščinah tožeča stranka navaja, da mora tožena stranka, ne pa tožeča stranka, dokazati, da lahko zračno plovilo pod določenimi pogoji varno opravlja lete.

               2.

               Tožeča stranka poleg tega navaja, da če je imela tožena stranka pri sprejetju odločbe o odobritvi pogojev letenje diskrecijsko pravico, potem tožena stranka ni opravila proste presoje oziroma je vsekakor storila napako pri presoji. Po mnenju tožeče stranke tožena stranka stori napako pri presoji, če uporabi podatke o varnosti, ki so bili pridobljeni v tipskem postopku izdaje dovoljenja, v katerega tožeča stranka ni bila vključena. Poleg tega naj tožena stranka ne bi dovolj natančno pojasnila domnevnih zadržkov glede varnosti. Tožeča stranka v zvezi s tem navaja, da ji ni bilo omogočeno predložiti stališč glede domnevnih virov konkretne nevarnosti. Poleg tega naj bi bile trditve tožene stranke očitno protislovne.

               3.

               Tožeča stranka podredno trdi, da je dokazala, da zadevno zračno plovilo pod določenimi pogoji varno opravlja lete.

               4.

               Tožeča stranka nazadnje v zvezi s predlogom za razglasitev ničnosti navaja, da tožena stranka ni spoštovala obveznosti dobrega upravljanja. Po mnenju tožeče stranke je tožena stranka kršila obveznost preiskave, se napačno sklicevala na zaupnost v zvezi s tipskim postopkom izdaje dovoljenja, kršila pravico tožeče stranke do izjave in obveznost obrazložitve.


title: Zadeva C-7/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Palermo (Italija) 5. januarja 2011 – Kazenski postopek zoper Fabia Caronno

text:
               12.3.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 80/14

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Palermo (Italija) 5. januarja 2011 – Kazenski postopek zoper Fabia Caronno
   (Zadeva C-7/11)
   2011/C 80/26
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale di Palermo

      Stranka v postopku v glavni stvari

   Fabio Caronna

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 77(2) Direktive 2001/83/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini razlagati tako, da morajo tudi lekarnarji pridobiti dovoljenje za promet z zdravili na debelo oziroma ali je vendarle namen zakonodajalca Skupnosti, da lekarnarje oprosti zahteve po tem dovoljenju, kot je mogoče razumeti uvodno izjavo 36?

               2.

               Kako je treba pravilno razlagati ureditev dovoljenja za promet z zdravili, določeno v členih od 76 do 84 Direktive 2001/83/ES, zlasti glede pogojev, ki se zahtevajo za to, da bi lahko lekarnar (kot fizična oseba, in ne kot družba), ki ima na podlagi svojega statusa že dovoljenje za prodajo zdravil na drobno po nacionalnem pravu, izvajal tudi dejavnost prometa z zdravili na debelo?

      (1)  UL 2001, L 311, str. 67.


title: Zadeva T-520/10: Tožba, vložena 10. novembra 2010 – Comunidad Autónoma de Galicia proti Komisiji

text:
               15.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 13/32

         Tožba, vložena 10. novembra 2010 – Comunidad Autónoma de Galicia proti Komisiji
   (Zadeva T-520/10)
   ()
   2011/C 13/62
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Comunidad Autónoma de Galicia (Santiago de Compostela, Španija) (zastopnika: S. Martínez Lage in H. Brokelmann, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga tožeče stranke

               —

               Sklep N 178/2010 z dne 29. septembra 2010, s katerim se odobri nadomestilo za javne storitve proizvajalcem električne energije v Španiji, naj se razglasi za ničen.

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Sklep, ki se izpodbija v tem postopku je enak sklepu iz zadeve T-484/10 Gas Natural FENOSA SDG proti Komisiji.
   Tožeča stranka v podporo tožbenim predlogom navaja te razloge:

               —

               Kršitev procesnih pravic, zagotovljenih s členom 108(2) PDEU in členom 6 Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES, (1) ker Komisija ni začela formalnega postopka preiskave, kar mora storiti vedno, ko obstajajo resni dvomi o skladnosti preverjane pomoči s skupnim trgom.

               —

               Kršitev člena 106(2) PDEU, ker nista izpolnjena pogoja nujnosti in sorazmernosti, ki ju ta določba določa za odobritev zadevne pomoči, ki so jo dodelili španski organi kot nadomestilo za dodatne stroške, ki so posledica zagotavljanja javne storitve.

               —

               Kršitev člena 34 PDEU, ker je zadevna pomoč ukrep z enakim učinkom, ki v skladu s členom 36 PDEU ne more biti upravičen z nujnostjo zagotavljanja oskrbe z električno energijo.

               —

               Zadevna pomoč se v nasprotju s členom 8(1) Uredbe Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (2) neustrezno akumulira s pomočjo, ki je bila industriji premoga odobrena v obdobju 2008–2010, s čimer se resno izkrivlja konkurenca v sektorju električne energije v nasprotju z določbami člena 4(d) in (e) te uredbe.

               —

               Kršitev členov 11, 191 in 3 PDEU, ker po mnenju tožeče stranke v izpodbijanem sklepu niso upoštevane njegove škodljive posledice za okolje.

         Nazadnje tožeča stranka zatrjuje poseg v lastninsko pravico, ki jo varuje člen 17 Listine EU o telemjnih pravicah.

      (1)  UL L 83, str. 1.

      (2)  UL L 205, str. 1.


               25.10.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 272/5

         Imenovanje sodnika, ki nadomešča predsednika Sodišča za uslužbence kot sodnika za začasne odredbe
   (2008/C 272/05)
   Sodišče za uslužbence je 30. septembra 2008 v skladu s členom 103(2) Poslovnika odločilo, da bo od 1. oktobra 2008 do 30. septembra 2009 sodnik KANNINEN, predsednik drugega senata, nadomeščal predsednika Sodišča za uslužbence kot sodnik za začasne odredbe v primeru njegove odsotnosti ali če ne sme opravljati sodniške funkcije.


title: Zadeva F-36/11: Tožba, vložena 5. aprila 2011 – ZZ proti Komisiji

text:
               18.6.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 179/22

         Tožba, vložena 5. aprila 2011 – ZZ proti Komisiji
   (Zadeva F-36/11)
   2011/C 179/37
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (Etterbeck, Belgija) (zastopnika: T. Bontinck in S. Woog, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Prvič, razglasitev ničnosti odločbe o nepodaljšanju pogodbe tožeči stranki po njenem izteku in posledično njena vrnitev na delovno mesto s 1. novembrom 2010. Drugič, naložitev Komisiji, naj tožeči stranki plača znesek 10 000 EUR iz naslova povračila utrpljene nepremoženjske škode in krije finančne stroške, ki so nastali v okviru predhodnega postopka.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               odločba, vsebovana v dopisu z dne 30. avgusta 2010, s katero je bilo tožeči stranki sporočeno, da njena pogodba po izteku ne bo podaljšana, naj se razglasi za nično;

               —

               posledično, tožena stranka naj se vrne na svoje delovno mesto v delegaciji v Albaniji s 1. novembrom 2010 in toženi stranki naj se naloži izplačilo njenih osebnih prejemkov z retroaktivnim učinkom. Če do takšne vrnitve na delovno mesto ne pride, naj se toženi stranki naloži plačilo nadomestil za brezposelnost, dokler se tožeča stranka ponovno ne zaposli;

               —

               izpodbijano odločbo in vse dokumente, povezane s tem postopkom, naj se izloči iz osebnega spisa tožeče stranke;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo zneska 10 000 EUR tožeči stranki iz naslova povračila utrpljene nepremoženjske škode, pri čemer se možnost povečanja pridrži, in kritje finančnih stroškov, ki so nastali v okviru predhodnega postopka;

               —

               Evropski komisiji naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva F-77/08: Tožba, vložena 15. septembra 2008 – Vicente Carbajosa in drugi proti Komisiji

text:
               8.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 285/57

         Tožba, vložena 15. septembra 2008 – Vicente Carbajosa in drugi proti Komisiji
   (Zadeva F-77/08)
   (2008/C 285/104)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeče stranke: Isabel Vicente Carbajosa (Bruselj, Belgija) in drugi (zastopniki: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predmet in opis spora
   Nezakonitost odločbe Komisije, da omeji objavo razpisa natečajev EPSO/AD/116/08 in EPSO/AD/117/08 na tri jezike in nezakonitost teh razpisov natečajev ter zato razglasitev ničnosti posamičnih odločb EPSO, da se tožečih strank ne pripusti k preskusom teh natečajev.
   Predlogi tožečih strank

               —

               Ugotovi naj se nezakonitost odločbe Komisije, da omeji objavo razpisa natečajev EPSO/AD/116/08 in EPSO/AD/117/08 na tri jezike in nezakonitost teh razpisov natečajev;

               —

               razveljavi naj se posamične odločbe EPSO, da se tožečih strank ne pripusti k preskusom natečajev EPSO/AD/116/08 in EPSO/AD/117/08;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-274/05: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 23. oktobra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki (Neizpolnitev obveznosti države – Direktiva 89/48/EGS – Delavci – Priznavanje diplom)

text:
               6.12.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 313/2

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 23. oktobra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki
   (Zadeva C-274/05) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 89/48/EGS - Delavci - Priznavanje diplom)
   (2008/C 313/02)
   Jezik postopka: grščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: G. Zavvos in H. Støvlbæk, zastopnika)

      Tožena stranka: Helenska republika (zastopnik: E. Skandalou, zastopnik)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 1, 3, 4, 7, 8 in 10 Direktive 89/48/EGS Sveta z dne 21. decembra 1988 o splošnem sistemu priznavanja visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta (UL L 19, str. 16) – Priznavanje poklicnega usposabljanja, ki je bilo opravljeno v drugi državi članici, v zvezi z zaposlovanjem v javnem sektorju in s sprejemom v Techniko Epimelytyrio Elladas.
   Izrek

               1)

               Helenska republika,

                           —

                           s tem da ne priznava diplom, ki so jih izdali pristojni organi druge države članice po izobraževanju in usposabljanju v okviru sporazuma, na podlagi katerega je izobraževanje in usposabljanje, ki ga izvaja zasebna ustanova v Grčiji, potrjeno s strani navedenih organov;

                           —

                           s tem da določa uporabo dopolnilnih ukrepov v več primerih kot to dovoljuje Direktiva 89/48 Direktiva Sveta 89/48/EGS z dne 21. decembra 1988 o splošnem sistemu priznavanja visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta, kot je bila spremenjena z Direktivo 2001/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. maja 2001;

                           —

                           s tem da nalaga Svetu, ki je zadolžen za priznavanje strokovne enakovrednosti nazivov v visokošolskem izobraževanju, da preveri, ali „izobraževalna ustanova, v kateri je kandidat končal svoje izobraževanje in usposabljanje, spada pod visokošolski študij“ in ali „ima kandidat zahtevane poklicne izkušnje, ko je trajanje izobraževanja vsaj za eno leto krajše od tistega, ki se v Grčiji zahteva za opravljanje istega poklica“ in

                           —

                           s tem da v javnem sektorju ne dopušča premestitve v višji naziv osebam, ki so se zaposlile na nižjo stopnjo od tiste, do katere bi imele pravico, če bi bile njihove diplome priznane v skladu s členom 3 Direktive 89/48, kot je bila spremenjena z Direktivo 2001/19,

                     ni izpolnila obveznosti iz členov 1, 3, 4, 8 in 10 Direktive 89/48, kot je bila spremenjena z Direktivo 2001/19.

               2)

               V preostalem se tožba zavrne.

               3)

               Helenska republika nosi dve tretjini stroškov Komisije Evropskih skupnosti in svoje stroške.

               4)

               Komisija Evropskih skupnosti nosi tretjino svojih stroškov.

      (1)  UL C 129, 9.6.2007.


title: Zadeva T-121/13: Tožba, vložena 28. februarja 2013 – Oil Pension Fund Investment Company proti Svetu

text:
               4.5.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/24

         Tožba, vložena 28. februarja 2013 – Oil Pension Fund Investment Company proti Svetu
   (Zadeva T-121/13)
   2013/C 129/48
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Oil Pension Fund Investment Company (Teheran, Iran) (zastopnik: K. Kleinschmidt, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               za ničnega s takojšnjim učinkom razglasi Sklep Sveta 2012/829/SZVP z dne 21. decembra 2012 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu, kot tudi Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 1264/2012 z dne 21. decembra 2012 o izvajanju Uredbe (EU) št. 267/2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu v delu, ki se nanaša na tožečo stranko;

               —

               sprejme ukrep procesnega vodstva v skladu s členom 64 Poslovnika Splošnega sodišča, s katerim se toženi stranki naloži, da predloži vsakršne dokumente v zvezi z izpodbijanim sklepom, če se nanašajo na tožečo stranko;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev načela obveznosti obrazložitve, pravic do obrambe in pravice do učinkovitega pravnega sredstva
               V tej zvezi tožeča stranka med drugim navaja, da obrazložitev v izpodbijanih aktih zanjo ni prepričljiva, prav tako pa tožena stranka ni posebej sporočila prepričljive utemeljitve tožeči stranki. Iz teh razlogov sta kršeni njena pravica do obrambe in pravica do učinkovitega pravnega sredstva. Prav tako naj bi šlo za kršitev pravice do zaslišanja pred sodiščem. Tožeča stranka očita, da ji tožena stranka ni vročila izpodbijanih aktov, in da ni bilo zaslišanja. Nadalje navaja, da tožena stranka ni pravilno preučila okoliščin, ki se nanašajo na tožečo stranko. Tožeča stranka meni, da ji ni bil zagotovljen pošten postopek v skladu z načeli pravne države, saj se zaradi pomanjkljive obveščenosti glede konkretnih očitkov in domnevnih dokazov Sveta ni mogla konkretno opredeliti, v postopku pa ni mogla navajati nasprotnih dokazov.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji in kršitev temeljnega načela sorazmernosti
               Po mnenju tožeče stranke je Svet pri sprejetju izpodbijanih aktov storil očitno napako pri presoji. Svet naj bi dejansko stanje, na katerem temelji izpodbijani akt, nezadostno in/ali napačno ugotovil. V tej zvezi je med drugim navedla, da so razlogi za sprejetje omejevalnih ukrepov, ki so v izpodbijanih aktih navedeni glede tožeče stranke, netočni. Izpodbijani pravni akti naj bi poleg tega kršili načelo sorazmernosti.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev pravic, ki jih zagotavlja Listina Evropske unije o temeljnih pravicah
               Tožeča stranka v zvezi s tem navaja, da so bile z izpodbijanimi pravnimi akti kršene njene temeljne pravice, ki jih zagotavlja Listina Evropske unije o temeljnih pravicah (UL, C 83, str. 389) (v nadaljevanju: Listina o temeljnih pravicah). V zvezi s tem navaja kršitve svobode gospodarske pobude v Evropski uniji (člen 16 Listine o temeljnih pravicah) in pravice uporabe zakonito pridobljene lastnine v Evropski uniji (člen 17 Listine o temeljnih pravicah). Nadalje tožeča stranka očita kršitev načela enakega obravnavanja (člen 20 Listine o temeljnih pravicah) in načelo prepovedi diskriminacije (člen 21 Listine o temeljnih pravicah).


title: Zadeva C-349/09: Tožba, vložena 1. septembra 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Poljski

text:
               19.12.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 312/11

         Tožba, vložena 1. septembra 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Poljski
   (Zadeva C-349/09)
   2009/C 312/18
   Jezik postopka: poljščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: K. Herrmann in M. Simerdova, zastopnika)

      Tožena stranka: Republika Poljska

      Predloga tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da Republika Poljska s tem, da ni v celoti prenesla Direktive Komisije 2005/28/ES z dne 8. aprila 2005 o načelih in podrobnih smernicah za dobro klinično prakso v zvezi z zdravili v preskušanju za humano uporabo ter o zahtevah za pridobitev dovoljenja za proizvodnjo ali uvoz takšnih izdelkov (1) oziroma o predpisih, sprejetih v ta namen, ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz člena 31 te direktive;

               —

               Republiki Poljski naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Rok za prenos Direktive 2005/28/ES v nacionalno zakonodajo se je iztekel 29. januarja 2006.

      (1)  UL L 91, str. 13.


title: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 8. septembra 2005 v zadevi C-191/03 (Predlog za sprejem predhodne odločbe Labour Court (Irska): North Western Health Board proti Margaret McKenna (Enako plačilo za moške in ženske — Bolezen, ki se je pojavila pred porodniškim dopustom — Bolezen, povezana z nosečnostjo — Veljavnost splošne ureditve bolniškega dopusta — Vpliv na plačilo — Vštevanje odsotnosti v skupno največje število dni plačanega bolniškega dopusta v določenem obdobju)

text:
               12.11.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 281/2

      SODBA SODIŠČA

   (drugi senat)
   z dne 8. septembra 2005
   v zadevi C-191/03 (Predlog za sprejem predhodne odločbe Labour Court (Irska): North Western Health Board proti Margaret McKenna (1)

   (Enako plačilo za moške in ženske - Bolezen, ki se je pojavila pred porodniškim dopustom - Bolezen, povezana z nosečnostjo - Veljavnost splošne ureditve bolniškega dopusta - Vpliv na plačilo - Vštevanje odsotnosti v skupno največje število dni plačanega bolniškega dopusta v določenem obdobju)
   (2005/C 281/05)
   Jezik postopka: angleščina
   V zadevi C-191/03, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, ki ga je vložilo Labour Court (Irska) z odločbo z dne 14. aprila 2003, ki je prispela na Sodišče 12. maja 2003, v postopku North Western Health Board proti Margaret McKenna, je Sodišče (drugi senat), v sestavi C. W. A. Timmermans, predsednik senata, C. Gulmann (poročevalec) in R. Schintgen, sodnika, generalni pravobranilec: P. Léger, sodni tajnik: L. Hewlett, glavna administratorka, dne 8. septembra 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1)

               Za ureditev bolniškega dopusta, ki enako obravnava delavke, ki imajo bolezen, povezano z nosečnostjo, in druge delavce, ki imajo bolezen, ki ni povezana z nosečnostjo, se uporabljata člen 141 ES in Direktiva 75/117 z dne 10. februarja 1975 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z uporabo načela enakega plačila za moške in ženske.

               2)

               Člen 141 ES in Direktivo 75/117 je treba razlagati tako, da ne pomeni diskriminacije na podlagi spola:

                           —

                           pravilo ureditve bolniškega dopusta, ki določa za delavke, ki so odsotne pred porodniškim dopustom zaradi bolezni, povezane z nosečnostjo, in za delavce, ki so odsotni zaradi kakršne koli druge bolezni, zmanjšanje plačila, če odsotnost prekorači določeno časovno obdobje, pod pogojem, da se po eni strani delavko obravnava enako kot delavca, ki je odsoten zaradi bolezni, in po drugi strani, da znesek izplačanih nadomestil ni minimalen, tako da bi bil s tem vprašljiv sam cilj varstva nosečih delavk;

                           —

                           pravilo ureditve bolniškega dopusta, ki določa, da se odsotnosti zaradi bolezni vševajo k skupnemu največjemu številu dni plačanega bolniškega dopusta, do katerega je delavec upravičen v določenem obdobju, bodisi da je bolezen povezana z nosečnostjo, bodisi da z njo ni povezana, pod pogojem, da vštevanje ne sme imeti za posledico, da bi delavka med odsotnostjo, na katero je imelo vpliv to vštevanje odsotnosti, po porodniškem dopustu dobila nadomestilo, ki je manjše od najmanjšega zneska, do katerega je imela pravico med bolniškim dopustom med nosečnostjo.

      (1)  UL C 158, 5.7.2003.


title: Zadeva T-355/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 21. januarja 2015 – easyJet Airline/Komisija (Konkurenca – Zloraba prevladujočega položaja – Trg letaliških storitev – Sklep o zavrnitvi pritožbe – Člen 13(2) Uredbe (ES) št. 1/2003 – Obravnava zadeve s strani organa, pristojnega za konkurenco v državi članici – Zavrnitev pritožbe zaradi prednostnega obravnavanja – Odločba organa, pristojnega za konkurenco, s katero se v konkurenčnem pravu sprejmejo sklepi na podlagi preiskave glede nacionalne zakonodaje, ki ureja zadevni sektor – Obveznost obrazložitve)

text:
               2.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 73/25

      Sodba Splošnega sodišča z dne 21. januarja 2015 – easyJet Airline/Komisija
      (Zadeva T-355/13) (1)

      (Konkurenca - Zloraba prevladujočega položaja - Trg letaliških storitev - Sklep o zavrnitvi pritožbe - Člen 13(2) Uredbe (ES) št. 1/2003 - Obravnava zadeve s strani organa, pristojnega za konkurenco v državi članici - Zavrnitev pritožbe zaradi prednostnega obravnavanja - Odločba organa, pristojnega za konkurenco, s katero se v konkurenčnem pravu sprejmejo sklepi na podlagi preiskave glede nacionalne zakonodaje, ki ureja zadevni sektor - Obveznost obrazložitve)
      (2015/C 073/32)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: easyJet Airline Co. Ltd (Luton, Združeno kraljestvo) (zastopnika: M. Werner in R. Marian, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. Biolan in F. Ronkes Agerbeek, zastopnika)

         Intervenientka v podporo toženi stranki: Luchthaven Schiphol NV (Schiphol, Nizozemska) (zastopniki: J. de Pree, G. Hakopian in S. Molin, odvetniki)

         Predmet

      Razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2013) 2727 final z dne 3. maja 2013, s katerim je bila zavrnjena pritožba tožeče stranke proti Luchthaven Schiphol zaradi domnevnega protikonkurenčnega ravnanja na trgu letaliških storitev (zadeva COMP/39.869 – easyJet/Schiphol).

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi easyJet Airline Co. Ltd se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 260, 7.9.2013.


title: Zadeva C-653/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Nejvyšší soud České republiky (Češka republika) 19. decembra 2016 – Jitka Svobodová/Česká republika — Okresní soud v Náchodě

text:
               13.3.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 78/11

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Nejvyšší soud České republiky (Češka republika) 19. decembra 2016 – Jitka Svobodová/Česká republika — Okresní soud v Náchodě
   (Zadeva C-653/16)
   (2017/C 078/16)
   Jezik postopka: češčina

      Predložitveno sodišče

   Nejvyšší soud České republiky

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Jitka Svobodová

      Tožena stranka: Česká republika — Okresní soud v Náchodě

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali češka zakonodaja, na podlagi katere sodniki niso upravičeni do dodatka za pripravljenost, čeprav so do tega dodatka na podlagi Zákoník práce (zakonik o delovnih razmerjih) ali drugih predpisov upravičeni drugi zaposleni (v javnem in zasebnem sektorju), pomeni neenako obravnavanje glede plačila, ki je prepovedano z Direktivo Sveta 2000/78/ES (1)?

               2.

               Ali češka zakonodaja, na podlagi katere so vsi sodniki (v skladu s številom dopolnjenih let službe) upravičeni do enake plače, čeprav so v pripravljenosti različno število ur, pomeni neenako obravnavanje glede plačila, ki je prepovedano z Direktivo Sveta 2000/78/ES?

      (1)  Direktiva Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 79).


title: Zadeva T-51/11: Tožba, vložena 24. januarja 2011 – Aecops proti Komisiji

text:
               7.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/19

         Tožba, vložena 24. januarja 2011 – Aecops proti Komisiji
   (Zadeva T-51/11)
   2011/C 139/37
   Jezik postopka: portugalščina

      Stranki

      Tožeča stranka: AECOPS – Associação de Empresas de Construção, Obras Públicas e Serviços (Lizbona, Portugalska) (zastopnika: J. da Cruz Vilaça in L. Pinto Monteiro, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlog tožeče stranke

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               na podlagi člena 263 PDEU za nično razglasi odločbo Komisije z dne 27. oktobra 2010 v zvezi z zadevo 88 0369 P1, v skladu s katero se za 37 056 405 PTE zmanjša znesek finančne pomoči, odobrene z odločbo Komisije C(88) 831 z dne 29. aprila 1988, in zahteva vrnitev 294 298,41 EUR;

               —

               Evropski komisiji naloži, da nosi svoje stroške in stroške tožeče stranke.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               V okviru prvega tožbenega razloga trdi, da izpodbijana odločba ni bila sprejeta v razumnem roku zaradi naslednjih okoliščin:

                           —

                           zastaranje uvedbe postopka: tožeča stranka trdi, da je bila izpodbijana odločba sprejeta po poteku štiriletnega roka, določenega za zastaranje uvedbe postopka v členu 3 Uredbe Sveta (ES, EURATOM) št. 2988/95 z dne 18. decembra 1995 o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti. Tudi če je bilo zastaranje uvedbe postopka morebiti pretrgano, je že bil prekoračen dvojni zastaralni rok, ne da bi bila izdana odločba, v skladu z določbo iz člena 3(1), četrti pododstavek, navedene uredbe. Ker izvajanje ustreznega pooblastila zaradi zastaranja ni več mogoče, je izpodbijana odločba nezakonita in je ni mogoče izvršiti;

                           —

                           kršitev načela pravne varnosti: tožeča stranka meni, da dejstvo, da je Komisija pustila, da med zatrjevanimi nepravilnostmi in sprejetjem končne odločbe poteče več kot 20 let, pomeni kršitev načela pravne varnosti. V skladu s tem temeljnim načelom pravnega sistema Evropske unije naj bi vsak imel pravico, da o njegovi zadevi odločijo institucije Unije v razumnem roku;

                           —

                           kršitev pravice do obrambe: tožeča stranka meni, da je bila njena pravica do obrambe kršena, saj ob upoštevanju, da je med zatrjevanimi nepravilnostmi in sprejetjem končne odločbe poteklo več kot 20 let, tožeča stranka ni mogla pravočasno predstaviti svojih stališč, to je takrat, ko je še razpolagala z dokumenti, s katerimi je lahko upravičila izdatke, za katere Komisija meni, da niso upravičeni.

               2.

               Drugi tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev obveznosti obrazložitve: tožeča stranka meni, da izpodbijana odločba ne izpolnjuje zahtev v zvezi z obrazložitvijo, določenih s členom 296 PDEU. V izpodbijani odločbi niso niti na kratko navedeni razlogi, iz katerih je bila zmanjšana finančna pomoč, ki jo je Evropski socialni sklad (ESS) odobril, niti niso bili oziroma vsaj ne na razumljiv način v dopisu inštituta za upravljanje Evropskega socialnega sklada (IGFSE), s katerim je bila izpodbijana odločba vročena tožeči stranki, navedeni razlogi za zadevno zmanjšanje finančne pomoči in razdelitev izdatkov na upravičene in neupravičene. Tožeča stranka meni, da bi moralo Splošno sodišče zaradi neobstoja obrazložitve prav tako razglasiti ničnost izpodbijane odločbe.


title: Zadeva C-15/07: Sklep predsednika Sodišča z dne 23. aprila 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht – Nemčija) – 01081 Telecom AG proti Zvezni republiki Nemčiji, ob udeležbi E-Plus Mobilfunk GmbH & Co. KG

text:
               4.8.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 183/30

         Sklep predsednika Sodišča z dne 23. aprila 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht – Nemčija) – 01081 Telecom AG proti Zvezni republiki Nemčiji, ob udeležbi E-Plus Mobilfunk GmbH & Co. KG
   (Zadeva C-15/07) (1)

   (2007/C 183/59)

      Jezik postopka: nemščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 69, 24.3.2007.


title: Zadeva T-43/09: Tožba, vložena 3. februarja 2009 – Cachuera proti UUNT – Gelkaps (Ayanda)

text:
               21.3.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 69/53

         Tožba, vložena 3. februarja 2009 – Cachuera proti UUNT – Gelkaps (Ayanda)
   (Zadeva T-43/09)
   (2009/C 69/115)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina
   Stranke

      Tožeča stranka: La Cachuera, SA (Misiones, Argentina) (zastopnik: E. Armijo Chávarri, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Gelkaps GmbH (Pritzwalk, Nemčija)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Šteje naj se, da je bila pravočasno in formalno ustrezno vložena tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) z dne 19. novembra 2008, po opravljenem ustreznem postopku pa naj se s sodbo razveljavi navedena odločba in plačilo stroškov naloži na UUNT.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Gelkaps GmbH.

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „AYANDA“ (prijava št. 3.315.405), za proizvode in storitve iz razredov 3, 5, 28, 29, 30, 32 in 44.

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka.

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: španska figurativna in besedna znamka „AMANDA“ za proizvode iz razreda 30.

      Odločba oddelka za ugovore: Delna ugoditev ugovoru.

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe.

      Navajani tožbeni razlogi: Nepravilna uporaba člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 40/94 o znamki Skupnosti.


title: Zadeva C-616/10: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 12. julija 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank ’s-Gravenhage – Nizozemska) – Solvay SA proti Honeywell Fluorine Products Europe BV, Honeywell Belgium NV, Honeywell Europe NV (Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah — Pristojnost, priznavanje in izvrševanje odločb — Uredba (ES) št. 44/2001 — Tožba zaradi kršitve evropskega patenta — Posebne in izključne pristojnosti — Člen 6, točka 1 — Več toženih strank — Člen 22, točka 4 — Izpodbijanje veljavnosti patenta — Člen 31 — Začasni ukrepi ali ukrepi zavarovanja)

text:
               22.9.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 287/7

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 12. julija 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank ’s-Gravenhage – Nizozemska) – Solvay SA proti Honeywell Fluorine Products Europe BV, Honeywell Belgium NV, Honeywell Europe NV
   (Zadeva C-616/10) (1)

   (Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Pristojnost, priznavanje in izvrševanje odločb - Uredba (ES) št. 44/2001 - Tožba zaradi kršitve evropskega patenta - Posebne in izključne pristojnosti - Člen 6, točka 1 - Več toženih strank - Člen 22, točka 4 - Izpodbijanje veljavnosti patenta - Člen 31 - Začasni ukrepi ali ukrepi zavarovanja)
   2012/C 287/11
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Rechtbank ’s-Gravenhage

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Solvay SA

      Tožene stranke: Honeywell Fluorine Products Europe BV, Honeywell Belgium NV, Honeywell Europe NV

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Rechtbank ’s-Gravenhage – Razlaga členov 6, točka 1, 22, točka 4, in 31 Uredbe Sveta št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 12, str. 27) – Posebne in izključne pristojnosti – Več toženih strank – Postopek, ki ga je začel imetnik evropskega patenta, za izdajo začasne odredbe za čezmejno prepoved patenta.

      Izrek

               1.

               Člen 6, točka 1, Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da lahko položaj, v katerem sta dve ali je več družb s sedežem v različnih državah članicah ločeno toženih v postopku, ki teče pred sodiščem ene od teh držav članic, in sicer zaradi kršitve istega nacionalnega dela evropskega patenta, kot velja v drugi državi članici, ker so storile pridržana dejanja glede enakega proizvoda, pripelje do nezdružljivih sodnih odločb, ki bi lahko bile posledica ločenih postopkov v smislu te določbe. Nacionalno sodišče glede na vse upoštevne elemente iz spisa presodi, ali je taka nevarnost podana.

               2.

               Člen 22, točka 4, Uredbe št. 44/2001 je treba razlagati tako, da v okoliščinah, kot so te v postopku v glavni stvari, ne nasprotuje uporabi člena 31 te uredbe.

      (1)  UL C 89, 19.3.2011.


title: Zadeva T-336/04: Tožba TV Danmark A/S in Kanal 5 Denmark Ltd. proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 13. avgusta 2004

text:
               23.10.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 262/51

         Tožba TV Danmark A/S in Kanal 5 Denmark Ltd. proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 13. avgusta 2004
   (Zadeva T-336/04)
   (2004/C 262/95)
   Jezik postopka: angleščina
   TV Danmark A/S, Copenhagen, Danska in Kanal 5 Denmark Ltd., Hounslow, Združeno kraljestvo, ki jo zastopajo D. Vandermeersch, K. Karl in H. Peytz, lawyers, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, je dne 13. avgusta 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeči stranki Sodišču prve stopnje predlagata, naj:

               —

               razglasi ničnost člena 1 Odločbe Komisije C 2/03 z dne 19. maja 2004 o državnem financiranju danskega javnega izdajatelja televizijskega programa TV2/Danmark v obliki licenčnine in drugih ukrepov, v delu ugotovitve Komisije, da je pomoč podeljena TV2/Danmark med letoma 1995 in 2002 v obliki vira licenčnine in drugih ukrepov, ugotovljenih v odločbi, združljiva s skupnim trgom po členu 86(2) ES;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naloži plačilo sodnih taks, stroškov in drugih izdatkov tožečih strank v zvezi s to tožbo.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Z izpodbijano odločbo je Komisija ugotovila, da je danski javni izdajatelj televizijskega programa TV2/DANMARK med letoma 1995 in 2002 koristil državno pomoč v smislu člena 87(1) ES. Komisija je zaključila, da je ta pomoč združljiva s skupnim trgom po členu 86(2) ES, razen v delu prekomerne kompenzacije v višini 628,2 milijonov DKK, ki jo mora TV/DANMARK A/S povrniti.
   Tožeči stranki zahtevata razglasitev ničnosti člena 1 Odločbe v delu, kjer je ugotovljeno, da je del pomoči združljiv s skupnim trgom. Trdita še, da je Komisija s sprejemom tega dela odločbe kršila člene 86(2), 87 in 88 ES kot tudi Protokol k Pogodbi ES o sistemu javne radiotelevizije v državah članicah.
   Tožeči stranki navajata, da je Komisija kršila člena 87 in 88 ES, s tem, da je kljub ugotovitvi, da gre za novo pomoč, zaključila, da je pomoč (z izjemo zneska prekomerne kompenzacije) združljiva s skupnim trgom, medtem ko bi morala ugotoviti nezakonitost celotne pomoči, ker Komisija o njej ni bila obveščena.
   Še več, tožeči stranki navajata, da je Komisija kršila člene 86(2), 87 in 88 ES in Protokol, ko je ugotovila, da se vsi stroški TV2 nanašajo na obveznosti javne službe in jih zato lahko krije država, kljub temu, da obveznosti javne službe TV2 niso zadostno natančno opredeljene. Komisija je kršila omenjene člene tudi, ko je odobrila državno pomoč na podlagi preizkusa, ali je TV2 poskušala „maksimirati dohodke“ in tožečim strankam naložila dokazno breme. Storila je očitno napako presoje, ko je spregledala dokaz nelojalnega nižanja cen s strani TV2 kot samostojnega in učinkovitega operaterja.
   Tožeči stranki tudi navajata, da je Komisija kršila člen 86(2) ES in Protokol, s tem ko kljub svojemu dvomu glede politike oblikovanja cen TV2 in ravnijo cen na Danskem odobrila pomoč. Še več, Komisija je kršila člen 86(2) ES s tem, ko ni preverila, ali so neto stroški TV2 sorazmerni obveznostnim javne službe in je dopustila, da nad TV2 v zvezi z izvajanjem javne službe ne obstaja kakršenkoli, ali alternativno, zadosten danski javni nadzor.


title: Zadeva C-487/15 P: Pritožba, ki jo je Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG vložila 10. septembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 8. julija 2015 v zadevi T-548/12, Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG/UUNT

text:
               30.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 191/3

         Pritožba, ki jo je Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG vložila 10. septembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 8. julija 2015 v zadevi T-548/12, Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG/UUNT
   (Zadeva C-487/15 P)
   (2016/C 191/04)
   Jezik postopka: češčina

      Stranke

      Pritožnica: Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG (zastopnik: J. Krenzel, odvetnik)

      Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT), Redrock Construction s.r.o.
   Sodišče je s sklepom z dne 25. februarja 2016 pritožbo kot očitno nedopustno zavrglo.


title: Zadeva T-461/09: Tožba, vložena 16. novembra 2009 – CheapFlights International proti UUNT – Cheapflights (Cheapflights)

text:
               30.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/58

         Tožba, vložena 16. novembra 2009 – CheapFlights International proti UUNT – Cheapflights (Cheapflights)
   (Zadeva T-461/09)
   2010/C 24/104
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: CheapFlights International Ltd (Ballybofey, Irska) (zastopnika: H. Hartwig in A. von Mühlendahl, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Cheapflights Ltd (London, Združeno kraljestvo)

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 31. avgusta 2009 v zadevi R 1607/2007-4 naj se razveljavi;

               —

               pritožba, ki jo je druga stranka pred odborom za pritožbe vložila zoper odločbo oddelka za ugovore tožene stranke z dne 10. avgusta 2007 v postopku s pritožbo B 849 150, naj se zavrne;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov, vključno s tistimi, ki so nastali tožeči stranki pred odborom za pritožbe; in

               —

               drugi stranki pred odborom za pritožbe naj se naloži plačilo stroškov postopka, vključno s tistimi, ki so nastali tožeči stranki pred odborom za pritožbe, če se odloči, da bo udeležena v tem postopku.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe.

      Zadevna znamka Skupnosti: črno-bela figurativna znamka „Cheapflights“ za storitve iz razredov 38, 39, 41, 42, 43 in 44

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka.

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: registracija irske znamke s figurativnim barvnim znakom „CheapFlights“ za storitve iz razredov 35, 36, 38, 39, 41, 42, 43 in 44; prijava irske znamke „CHEAPFLIGHTS“ za storitve iz razredov 35, 39 in 43; registracija irske besedne znamke „CHEAPFLIGHTS“ za storitve iz razredov 38, 41, 42 in 44; registracija irske znamke s figurativnim znakom „CheapFlights.ie“ za storitve iz razredov 35, 39, 41, 42 in 43; registracija mednarodne znamke s figurativnim znakom „CheapFlights“ za storitve iz razredov 35, 38, 39 in 42

      Odločba oddelka za ugovore: ugovoru se v celoti ugodi

      Odločba odbora za pritožbe: izpodbijana odločba se razveljavi in ugovor se v celoti zavrne

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009 (1), ker je odbor za pritožbe napačno menil, da ni obstajala verjetnost zmede med zadevnimi znamkami.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).


title: Zadeva T-449/08: Tožba, vložena 2. oktobra 2008 – S.L.V. Elektronik proti UUNT – Jiménez Muñoz (LINE)

text:
               20.12.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 327/36

         Tožba, vložena 2. oktobra 2008 – S.L.V. Elektronik proti UUNT – Jiménez Muñoz (LINE)
   (Zadeva T-449/08)
   (2008/C 327/64)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: S.L.V. Elektronik GmbH (Übach-Palenberg, Nemčija) (zastopnik: C. König, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Angel Jiménez Muñoz (Gelida, Španija)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu z dne 18. julija 2008 v zadevi R 759/2007-4 naj se razveljavi v delu, v katerem je zavrnjena registracija prijavljene znamke 003316908 za „svetilke, ki se napajajo iz omrežja, svetlobno opremo in napeljave, svetlobno tehnično opremo za odrsko osvetlitev, električna svetila in posamezne dele zgoraj navedenih proizvodov“; plačilo stroškov postopka, nastalih pri Sodišču prve stopnje, naj se naloži UUNT.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Tožeča stranka.

      Zadevna znamka Skupnosti: Figurativna znamka „LINE“ za proizvode iz razreda 11 – prijava št. 3 316 908.

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Angel Jiménez Muñoz.

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Nacionalna figurativna in besedna znamka „Line“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 35, 37 in 38.

      Odločba oddelka za ugovore: Ugovoru se ugodi.

      Odločba odbora za pritožbe: Odločba oddelka za ugovore se delno razveljavi.

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 40/94, ker glede spornih znamk ni verjetnosti zmede. Poleg tega se oddelek za pritožbe ni oprl na prijavljeno znamko, ampak na vzorec, ki ni identičen tej znamki.


title: Zadeva T-796/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 15. septembra 2016 – Philip Morris/Komisija (Dostop do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Dokumenti, izdelani v okviru pripravljalnega gradiva za sprejetje direktive o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic o proizvodnji, predstavitvi in prodaji tobačnih in povezanih izdelkov — Zavrnitev dostopa — Izjema, ki se nanaša na varstvo sodnih postopkov in pravnih mnenj — Izjema, ki se nanaša na varstvo postopka odločanja — Prevladujoč javni interes)

text:
               24.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 392/30

         Sodba Splošnega sodišča z dne 15. septembra 2016 – Philip Morris/Komisija
   (Zadeva T-796/14) (1)

   ((Dostop do dokumentov - Uredba (ES) št. 1049/2001 - Dokumenti, izdelani v okviru pripravljalnega gradiva za sprejetje direktive o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic o proizvodnji, predstavitvi in prodaji tobačnih in povezanih izdelkov - Zavrnitev dostopa - Izjema, ki se nanaša na varstvo sodnih postopkov in pravnih mnenj - Izjema, ki se nanaša na varstvo postopka odločanja - Prevladujoč javni interes))
   (2016/C 392/37)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Philip Morris Ltd (Richmond, Združeno kraljestvo) (zastopnika: K. Nordlander in M. Abenhaïm, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Baquero Cruz in F. Clotuche Duvieusart, agenta)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti odločbe Ares (2014) 3142109 Komisije z dne 24. septembra 2014 v delu, v katerem je tožeči stranki zavrnjen celovit dostop do zaprošenih dokumentov, razen prikritih osebnih podatkov, ki jih ti vsebujejo.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Philip Morris Ltd se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 56, 16.2.2015.


title: Sodba sodišča (peti senat) z dne  12. januarja 2006  v zadevi C-69/05: Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg (Neizpolnitev obveznosti države — Uredba (ES) št. 659/1999 — Državne pomoči v kmetijskem sektorju — Predstavitev letnih poročil med letoma 2000 in 2001 — Smernice za preizkus nacionalnih pomoči)

text:
               11.3.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 60/9

      SODBA SODIŠČA

   (peti senat)
   z dne 12. januarja 2006
   v zadevi C-69/05: Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Uredba (ES) št. 659/1999 - Državne pomoči v kmetijskem sektorju - Predstavitev letnih poročil med letoma 2000 in 2001 - Smernice za preizkus nacionalnih pomoči)
   (2006/C 60/18)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi C-69/05, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnici: F. Clotuche-Duvieusart in A. Stobiecka-Kuik) proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg (zastopnik: S. Schreiner), zaradi tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti države na podlagi člena 226 ES, vložene 11. februarja 2005, je Sodišče (peti senat), v sestavi R. Silva de Lapuerta, v funkciji predsednice petega senata, G. Arestis (poročevalec) in J. Klučka, sodnika, generalni pravobranilec: M. Poiares Maduro, sodni tajnik: R. Grass, 12. januarja 2006 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, da pred 1. julijem 2001 in najpozneje pred 30. junijem 2002, ni poslalo letnih poročil o vseh veljavnih shemah državnih pomoči med leti 2000 in 2001 v kmetijskem sektorju, ni izpolnilo obveznosti iz člena 88(1) Pogodbe ES in člena 21 Uredbe Sveta (ES) 659/1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena [88 ES], kot se izvaja na podlagi obvestila Komisije z naslovom „Smernice Skupnosti na področju državnih pomoči v kmetijskem sektorju“, objavljenem v Uradnem listu Evropskih Skupnosti dne 1. februarja 2000.

               2.

               Velikemu vojvodstvu Luksemburg se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 106, 30.4.2005.


title: Zadeva C-516/07: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 7. maja 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2000/60/ES — Okvir za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike — Določitev organov, pristojnih za vodna območja)

text:
               4.7.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 153/8

         Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 7. maja 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji
   (Zadeva C-516/07) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2000/60/ES - Okvir za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike - Določitev organov, pristojnih za vodna območja)
   2009/C 153/15
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: S. Pardo Quintillán, zastopnik)

      Tožena stranka: Kraljevina Španija (zastopnik: B. Plaza Cruz, zastopnik)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države — Nesprejetje predpisov, potrebnih za uskladitev s členom 3(2), (7) in (8) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike (UL L 327, str. 1), v predpisanem roku.

      Izrek

               1)

               Kraljevina Španija s tem, da ni določila organov, pristojnih za uporabo pravil Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike, glede avtonomnih skupnosti Galicija, Baskija, Andaluzija, Balearski otoki in Kanarski otoki, ni izpolnila obveznosti iz člena 3(2) in (7) te direktive.

               2)

               Kraljevini Španiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 37, 9.2.2008.


title: Zadeva F-24/06: Tožba, vložena  10. marca 2006  — Abarca Monitel in drugi proti Komisiji

text:
               6.5.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 108/33

         Tožba, vložena 10. marca 2006 — Abarca Monitel in drugi proti Komisiji
   (Zadeva F-24/06)
   (2006/C 108/61)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeče stranke: Sabrina Abarca Monitel in drugi (zastopnik: L. Vogel, avocat)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožečih strank

               —

               razglasitev ničnosti odločbe Organa, pooblaščenega za sklepanje pogodb o zaposlitvi, (OPSP) z dne 21. novembra 2005, s katero so bile zavrnjene pritožbe tožečih strank, vložene med 26. julijem 2005 in 17. avgustom 2005, s katerimi so nasprotovale upravnim odločbam, ki so določile razvrstitev in plačilo vsake tožeče stranke, in s katerimi so nasprotovale tudi členu 7 odločbe, ki jo je 27. aprila 2005 sprejel kolegij komisarjev in ki vsebuje „Splošne izvedbene določbe za prehodne ukrepe, ki se uporabljajo za uslužbence v jaslih in vrtcih v Bruslju, ki jih zaposluje Urad bruseljskih infrastruktur“ (SID), ter priloge I in II k tej odločbi;

               —

               če je potrebno, razglasitev ničnosti odločb, zoper katere so bile vložene zgoraj navedene pritožbe;

               —

               naložitev plačila stroškov Komisiji Evropskih skupnosti.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeče stranke, sedaj pogodbeni uslužbenci, zaposleni v jaslih in vrtcih v Bruslju, naj bi že pred njihovim imenovanjem opravljale te iste naloge na podlagi pogodb o delu, podrejenih belgijskemu pravu. Izpodbijajo svoje razvrstitve in svoja plačila, ki jih je tožena stranka določila ob njihovem imenovanju v pogodbene uslužbence.
   V prvem tožbenem razlogu tožeče stranke trdijo, da bi morale biti ob uporabi SID in drugih določb, ki se nanašajo na pogodbene uslužbence Komisije, ter upoštevajoč njihov naziv in njihovo delovno dobo razvrščene v skupino delovnih mest III namesto v skupino delovnih mest II.
   V drugem tožbenem razlogu se tožeče stranke zlasti pritožujejo, da niso bile deležne minimalnega plačila, predvidenega v členu 6 SID.
   V tretjem tožbenem razlogu tožeče stranke zatrjujejo kršitev člena 2(2) Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev (PZDU), protokola k sporazumu z dne 22. januarja 2002 med Komisijo in delegacijo osebja jasli in vrtcev, zaposlenega po pogodbi belgijskega prava, načela prepovedi diskriminacije in splošnih načel s področja socialne varnosti. Zlasti izračun plačila, zagotovljenega tožečim strankam, ne bi bil smel upoštevati družinskih dodatkov.


title: Zadeva T-117/15: Tožba, vložena 4. marca 2015 – Estonija/Komisija

text:
               26.5.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/28

         Tožba, vložena 4. marca 2015 – Estonija/Komisija
   (Zadeva T-117/15)
   (2015/C 171/33)
   Jezik postopka: estonščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Republika Estonija (zastopnik: Kristi Kraavi-Käerdi, zastopnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               naj odločbo iz dopisa Evropske Komisije z dne 22. decembra 2014 (Ares(2014)4324235), s katero je Komisija zavrnila spremembo Odločbe Komisije 2006/776/ES o zneskih, ki se zaračunajo za količine neizločenih presežkov sladkorja (1), razglasi za nično

               —

               naj Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: izpodbijana odločba je v nasprotju s točko 2, Poglavje 4, Priloge IV h Aktu o pristopu (2) v povezavi s členom 58 Akta o pristopu.

                           —

                           Iz sodbe Sodišča v zadevi Pimix (C-146/11, EU:C:2012:450) izhaja, prvič, da je bila Odločba Komisije 2006/776 v nasprotju z navedenimi predpisi Akta o pristopu že od njenega sprejetja in da bi jo morala Komisija spremeniti. Ker je Komisija v izpodbijani odločbi zavrnila spremembo Odločbe 2006/776, naj bi bila tudi izpodbijana odločba b nasprotju z določbami Akta o pristopu.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev načela dobrega upravljanja

                           —

                           Komisija naj bi bila na podlagi načela dobrega upravljanja zavezana pravne akte uporabljati v skladu z razlago Sodišča Evropske unije. Ker naj Komisija Odločbe 2006/776 ne bi uskladila s pravom Unije, ki izhaja iz sodb Splošnega sodišča v zadevah Češka republika/Komisija (T-248/07, ZOdl., EU:T:2012:170) in Republika Litva/Komisija (T-262/07, ZOdl., EU:T:2012:171) ter sodbe Sodišča v zadevi Pimix (C-146/11, EU:C:2012:450), naj bi kršila načelo dobrega upravljanja.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti

                           —

                           Izpodbijana odločba in Odločba 2006/776 naj bi bili v nasprotju z načelom sorazmernosti, ker se Estonija nasproti posameznikom ne more sklicevati na Uredbo (ES) št. 60/2004 (3) in so obveznosti Estonije na podlagi teh odločb omejene na plačilo v proračun Unije in naj ne bi omogočali dosego ciljev, ki jim sledi sistem izločanja presežnih količin sladkorja.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: Generalni direktorat Komisije za kmetijstvo in razvoj podeželja naj ne bi bil pristojen za sprejetje izpodbijane odločbe.

                           —

                           Odločitev o tem, ali bi bilo treba Odločbo Komisije 2006/776 spremeniti, bi moral sprejeti kolegij komisarjev. Šlo naj bi za načelno odločitev, sprejetje katere se ne sme prenesti na drugega.

      (1)  Odločba Komisije 2006/776/ES z dne 13. novembra 2006 o zneskih, ki se zaračunajo za količine neizločenih presežkov sladkorja (UL L 314, str. 35).

      (2)  Akt o pogojih pristopa Češke republike, Republike Estonije, Republike Ciper, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Madžarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije in Slovaške republike in prilagoditvah pogodb, na katerih temelji Evropska unija (UL 2003, L 236, str. 33).

      (3)  Uredba (ES) Komisije št. 60/2004 z dne 14. januarja 2004 o prehodnih ukrepih v sektorju sladkorja zaradi pristopa Češke, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške (UL; posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 42, str. 125).


title: Zadeva C-414/05: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Francoski republiki, vložena  23. novembra 2005

text:
               14.1.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/16

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Francoski republiki, vložena 23. novembra 2005
   (Zadeva C-414/05)
   (2006/C 10/32)
   Jezik postopka: francoščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopa B. Stromsky, zastopnik, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, je dne 23. novembra 2005 na Sodišču Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Francoski republiki.
   Komisija Evropskih skupnosti Sodišču predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da Francoska republika s tem, da v nacionalno zakonodajo ni prenesla zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2003/94/ES z dne 8. oktobra 2003 o določitvi načel in smernic dobre proizvodne prakse v zvezi z zdravili za uporabo v humani medicini in zdravili za uporabo v humani medicini v preskušanju (1), ni izpolnila obveznosti iz te direktive,
               in

               2.

               v vsakem primeru ugotovi, da Francoska republika s tem, da Komisiji ni sporočila zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2003/94/ES z dne 8. oktobra 2003 o določitvi načel in smernic dobre proizvodne prakse v zvezi z zdravili za uporabo v humani medicini in zdravili za uporabo v humani medicini v preskušanju, ni izpolnila obveznosti iz te direktive,

               3.

               Francoski republiki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Komisija zatrjuje, da je rok, določen za prenos te direktive, potekel 30. aprila 2004.

      (1)  UL L 262, 14. 10. 2003, str. 22.