title: Zadeva C-211/15 P: Pritožba, ki jo je Orange, prej France Télécom, vložila 8. maja 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 26. februarja 2015 v zadevi T-385/12, Orange/Komisija

text:
               27.7.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 245/6

         Pritožba, ki jo je Orange, prej France Télécom, vložila 8. maja 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 26. februarja 2015 v zadevi T-385/12, Orange/Komisija
   (Zadeva C-211/15 P)
   (2015/C 245/09)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnica: Orange, prej France Télécom (zastopnika: S. Hautbourg in S. Cochard-Quesson, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

               —

               izpodbijana sodba naj se razveljavi;

               —

               v skladu s členom 61 Statuta Sodišča naj se dokončno vsebinsko odloči o zadevi in ugodi tožbenim predlogom, ki jih je družba Orange navedla na prvi stopnji;

               —

               podredno, zadeva naj se vrne v ponovno odločanje Splošnemu sodišču;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo vseh stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v podporo pritožbi navaja več pritožbenih razlogov.
   Prvič, Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da so izpolnjeni pogoji, na podlagi katerih je mogoče ugotoviti obstoj državne pomoči v smislu člena 107(1) PDEU. Splošno sodišče je na eni strani napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da ima družba Orange prednost, čeprav je bil namen ukrepa odpraviti strukturno oslabitev, ki je bila posledica ohranitve določbe iz zakona iz leta 1990, in omogočiti vzpostavitev polne in celotne konkurence v okoliščinah popolne liberalizacije trga telekomunikacij. Tožeča stranka na drugi strani Splošnemu sodišču očita, da je napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da v obravnavanem primeru za potrditev selektivnosti spornega ukrepa ni treba preveriti, ali bi se z njim vzpostavilo razlikovanje med operaterji, ki so v primerljivem dejanskem in pravnem položaju, čeprav v okoliščinah obravnavanega primera v referenčni okviru Komisije ni bilo mogoče vključiti nobenega drugega podjetja. Nazadnje, Splošno sodišče je kršilo obveznost obrazložitve in napačno uporabilo pravo, ker ni opravilo nikakršne analize argumentov, s katerimi tožeča stranka trdi, da ukrep ni izkrivljal ali mogel izkrivljati konkurence v smislu člena 107(1) PDEU.
   Na drugem mestu, Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je analizo Komisije, ki se nanaša na presojo združljivosti zadevnega ukrepa, sprejelo za svojo. Splošno sodišče je na eni strani kršilo obveznost obrazložitve in izkrivilo dejstva s tem, da je ugotovilo, da člen 30 zakona iz leta 1996, kakor je bil spremenjen, ne določa ničesar glede namena izrednega pavšalnega prispevka, in torej ni v nasprotju z ugotovitvijo Komisije, da izredni pavšalni prispevek ne pomeni socialnega bremena za podjetje. Splošno sodišče je na drugi strani kršilo obveznost obrazložitve s tem, da je presojo Komisije sprejelo za svojo in preprosto ugotovilo, da precedensa „La Poste“ ni mogoče prenesti na primer France Télécom (Orange).
   Nazadnje, tožeča stranka meni, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo pri presoji obdobja, v katerem je bila pomoč, opredeljena v sklepu, nevtralizirana z izrednim pavšalnim prispevkom. Natančneje, Splošno sodišče naj bi izkrivilo dokaze in svojo obrazložitev nadomestilo z obrazložitvijo iz izpodbijanega sklepa s tem, da je potrdilo, da je odprava stroškov nadomestila in prekomernega nadomestila pomoč, opredeljena v členu 1 izpodbijanega sklepa.


title: Združeni zadevi T-303/06 RENV in T-337/06 RENV: Sodba Splošnega sodišča z dne 25. novembra 2014 – UniCredit/UUNT – Union Investment Privatfonds (UNIWEB in UniCredit Wealth Management) (Znamka Skupnosti – Postopek z ugovorom – Prijava besednih znamk Skupnosti UNIWEB in UniCredit Wealth Management – Prejšnji nacionalni besedni znamki UNIFONDS in UNIRAK ter prejšnja nacionalna figurativna znamka UNIZINS – Relativni razlog za zavrnitev – Verjetnost zmede – Serija ali družina znamk – Verjetnost povezovanja – Člen 8(1)(b) Uredbe št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009) – Predlog intervenienta za razveljavitev in spremembo – Člen 134(3) Poslovnika)

text:
               19.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 16/25

      Sodba Splošnega sodišča z dne 25. novembra 2014 – UniCredit/UUNT – Union Investment Privatfonds (UNIWEB in UniCredit Wealth Management)
      (Združeni zadevi T-303/06 RENV in T-337/06 RENV) (1)

      (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besednih znamk Skupnosti UNIWEB in UniCredit Wealth Management - Prejšnji nacionalni besedni znamki UNIFONDS in UNIRAK ter prejšnja nacionalna figurativna znamka UNIZINS - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Serija ali družina znamk - Verjetnost povezovanja - Člen 8(1)(b) Uredbe št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009) - Predlog intervenienta za razveljavitev in spremembo - Člen 134(3) Poslovnika)
      (2015/C 016/41)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranke

         Tožeča stranka: UniCredit SpA, prej UniCredito Italiano SpA (Genova, Italija) (zastopniki: G. Floridia, R. Floridia in G. Sironi, odvetniki)

         Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: P. Bullock, zastopnik)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Union Investment Privatfonds GmbH (Frankfurt na Majni, Nemčija) (zastopnik: J. Zindel, odvetnik)

         Predmet

      Tožbi zoper odločbi drugega odbora UUNT za pritožbe z dne 5. septembra 2006 (združeni zadevi R 196/2005-2 in R 211/2005-2) in z dne 25. septembra 2006 (združeni zadevi R 456/2005-2 in R 502/2005-2) v zvezi s postopkoma z ugovorom med družbama Union Investment Privatfonds GmbH in UniCredito Italiano SpA.

         Izrek

                  1.

                  Tožbi se zavrneta.

                  2.

                  Predloga za razveljavitev in spremembo, ki ju je predložila družba Union Investment Privatfonds GmbH, se zavrneta.

                  3.

                  Družbi UniCredit SpA se naloži plačilo stroškov, razen stroškov družbe Union Investment Privatfonds.

                  4.

                  Družba Union Investment Privatfonds nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 326, 30.12.2006.


title: Zadeva C-623/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de première instance de Namur (Belgija) 22. decembra 2010 – Adrien Daxhelet proti državi Belgiji – SPF Finances

text:
               12.3.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 80/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de première instance de Namur (Belgija) 22. decembra 2010 – Adrien Daxhelet proti državi Belgiji – SPF Finances
   (Zadeva C-623/10)
   2011/C 80/25
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal de première instance de Namur

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Adrien Daxhelet

      Tožena stranka: država Belgija – SPF Finances

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali člen 6 naslova I „Skupne določbe“ Lizbonske pogodbe z dne 13. decembra 2007, ki spreminja Pogodbo o Evropski uniji, podpisano v Maastrichtu 7. februarja 1992, in ki je začela veljati 1. decembra 2009 (v katerem so večinoma povzete določbe, ki so bile v členu 6 naslova I Pogodbe o Evropski uniji, podpisane v Maastrichtu 7. februarja 1992, ki je začela veljati 1. novembra 1993), in člen 234 (prej člen 177) Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti (Pogodba ES) z dne 25. marca 1957 po eni strani in/ali člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah z dne 7. decembra 2000 po drugi strani nasprotujejo temu, da je z nacionalnimi zakonskimi določbami, v tem primeru določbami člena 9(2) belgijskega zakona z dne 6. januarja 1989 o Cour d'arbitrage (zdaj Cour constitutionnelle), nacionalnim sodiščem naložena sodna praksa iz sodb, ki jih je hierarhično višje sodišče nacionalnega prava (v tem primeru navedeno Cour constitutionnelle) izdalo v zvezi s tožbami na ugotovitev ničnosti določb notranjega prava, ki so mu bile predložene, če te tožbe temeljijo na kršitvi določb prava Evropske unije, ki se neposredno in prednostno uporablja v notranjem pravnem redu?

               2.

               Ali člen 6 naslova I „Skupne določbe“ Lizbonske pogodbe z dne 13. decembra 2007, ki spreminja Pogodbo o Evropski uniji, podpisano v Maastrichtu 7. februarja 1992, in ki je začela veljati 1. decembra 2009 (v katerem so večinoma povzete določbe, ki so bile v členu 6 naslova I Pogodbe o Evropski uniji, podpisane v Maastrichtu 7. februarja 1992, ki je začela veljati 1. novembra 1993), in člen 234 (prej člen 177) Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti (Pogodba ES) z dne 25. marca 1957 po eni strani in/ali člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah z dne 7. decembra 2000 po drugi strani nasprotujejo temu, da je z nacionalnimi zakonskimi določbami, v tem primeru določbami člena 26(4) belgijskega zakona z dne 6. januarja 1989 o Cour d’arbitrage (zdaj Cour constitutionnelle), kakor je bil spremenjen z zakonom z dne 12. julija 2009, samimi ali v povezavi z določbami člena 9(2) navedenega posebnega zakona z dne 6. januarja 1989, nacionalnim sodiščem naloženo, da hierarhično višjemu sodišču nacionalnega prava (v tem primeru navedenemu Cour constitutionnelle) postavijo vsa vprašanja za predhodno odločanje v zvezi z razlago določb prava Evropske unije, ki se neposredno in prednostno uporabljajo v notranjem pravnem redu, če so te določbe povzete tudi v nacionalni ustavi in če navedena sodišča domnevajo, da so te določbe v okviru sporov, o katerih odločajo, kršene, zaradi česar je mogoče sklepati, da jim je onemogočena neposredna uporaba prava Evropske unije, vsaj v primerih, v katerih je navedeno hierarhično višje sodišče že odločilo o enakem vprašanju?


title: Zadeva T-229/17: Tožba, vložena 19. aprila 2017 – Nemčija/Komisija

text:
               19.6.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 195/37

         Tožba, vložena 19. aprila 2017 – Nemčija/Komisija
   (Zadeva T-229/17)
   (2017/C 195/50)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Zvezna republika Nemčija (zastopniki: T. Henze, J. Möller, in odvetniki M. Winkelmüller, F. van Schewick in M. Kottmann)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Sklep Komisije (EU) 2017/133 z dne 25. januarja 2017 o omejeni ohranitvi sklica v Uradnem listu Evropske unije na harmonizirani standard EN 14342:2013 „Lesene talne obloge in parket: Lastnosti, vrednotenje skladnosti in označevanje“ v skladu z Uredbo (EU) št. 305/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 21, str. 113) razglasi za ničen,

               —

               Sklep Komisije (EU) 2017/145 z dne 25. januarja 2017 o omejeni ohranitvi sklica na harmonizirani standard EN 14904:2006 „Podloge za športne dejavnosti – Notranje podloge za večnamensko uporabo: Specifikacija“ v skladu z Uredbo (EU) št. 305/2011 Evropskega parlamenta in Sveta v Uradnem listu Evropske unije (UL L 22, str. 62) razglasi za ničen,

               —

               Sporočilo Komisije v okviru izvajanja Uredbe (EU) št. 305/2011 Evropskega parlamenta in Sveta o določitvi usklajenih pogojev za trženje gradbenih proizvodov in razveljavitvi Direktive Sveta 89/106/EGS (UL 2017 C 76, str. 32) razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša na harmonizirani standard EN 14342:2013 „Lesene talne obloge in parket: Lastnosti, vrednotenje skladnosti in označevanje“,

               —

               Sporočilo Komisije v okviru izvajanja Uredbe (EU) št. 305/2011 Evropskega parlamenta in Sveta o določitvi usklajenih pogojev za trženje gradbenih proizvodov in razveljavitvi Direktive Sveta 89/106/EGS (UL 2017 C 76, str. 32) razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša na harmonizirani standard EN 14904:2006 „Podloge za športne dejavnosti – Notranje podloge za večnamensko uporabo: Specifikacija“ in

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: bistvena kršitev postopka
               Zvezna republika Nemčija trdi, da je Komisija s sprejetjem izpodbijanih sklepov kršila bistvena postopkovna pravila, ki so določen v členu 18 Uredbe (EU) št. 305/2011 (1). Komisija se tako ni posvetovala z odborom, ustanovljenim s členom 5 Direktive 98/34/ES (2), predpisano posvetovanje z ustreznim evropskim organom za standardizacijo je bilo pomanjkljivo, izpodbijana sklepa pa nista bila sprejeta „glede na mnenje“ odbora iz člena 5 navedene direktive.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve
               Z drugim tožbenim razlogom tožeča stranka očita, da je pri izpodbijanih sklepih podana kršitev obveznosti obrazložitve iz člena 296(2) PDEU, saj v njiju ni zavzeto stališča glede bistvenih vprašanj v skladu s členom 18(1) Uredbe (EU) št. 305/2011, ali so zadevni harmonizirani standardi v skladu z ustrezajočim pooblastilom in ali zagotavljajo izpolnjevanje osnovnih zahtev za gradbene objekte. Iz tega naj bi izhajala, da niti Zvezna republika Nemčija niti Sodišče ne moreta presoditi, na katere bistvene pravne in dejanske preudarke se je oprla Komisija.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: Kršitev Uredbe (EU) št. 305/2011
               Tožeča stranka tudi zatrjuje, da izpodbijana sklepa in izpodbijano obvestilo kršita metrialnopravne določbe Uredbe (EU) št. 305/2011.

                           —

                           Prvič, z izpodbijanima sklepoma in izpodbijanim sporočilom je kršen člen 17(1), pododstavka 1 im 2 Uredbe (EU) št. 305/2011, saj Komisija v nasprotju s navedenimi določbami ni pri preverila, v kolikšni meri zadevna harmonizirana standarda ustrezata zadevnemu mandatu in zato spregledala, da tega ustrezanja dejansko ni.

                           —

                           Drugič, z izpodbijanima sklepoma in izpodbijanim sporočilom je kršen člen 18(2) v povezavi s členom 3(1) in (2) ter člen 17(3), pododstavek 1 Uredbe (EU) št. 305/2011. Komisija naj bi spregledala, da zadevna standarda ne zajemata postopka in meril za presojo lastnosti v zvezi z izpustom tako imenovanih nevarnih snovi in sta zato nepopolna glede na bistvene značilnosti gradbenih proizvodov in posledično ogrožata izpolnjevanja osnovnih zahtev za gradbene objekte.

                           —

                           Nazadnje, Komisija je s sprejetjem izpodbijanih aktov storila napako pri presoji, ker je spregledala možnost iz člena 18(2) Uredbe (EU) št. 305/2011, da sklicevanje na harmonizirani standard v Uradnem listu določi z omejitvijo, ki jo je predlagala tožeča stranka.

      (1)  Uredba (EU) št. 305/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 2011 o določitvi usklajenih pogojev za trženje gradbenih proizvodov in razveljavitvi Direktive Sveta 89/106/EGS (UL L 88, str. 5).

      (2)  Direktiva 98/48/ES Evropskega parlamenta in sveta z dne 20. julija 1998 o spremembi Direktive 98/34/ES o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 21, str. 8).


title: Zadeva T-470/17: Tožba, vložena 26. julija 2017 – Sensotek/EUIPO – Senso Tecnologie (sensotek)

text:
               18.9.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 309/38

         Tožba, vložena 26. julija 2017 – Sensotek/EUIPO – Senso Tecnologie (sensotek)
   (Zadeva T-470/17)
   (2017/C 309/51)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Sensotek GmbH (Reichenbach an der Fils, Nemčija) (zastopnik: J. Klink, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Senso Tecnologie Srl (Rim, Italija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka:figurativna znamka Evropske unije, ki vsebuje besedni element „sensotek“ – prijava št. 10 648 871

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 16. maja 2017 v zadevi R 1953/2016-2

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-570/10: Sklep predsednika Sodišča z dne 2. maja 2011 – Evropska komisija proti Irski

text:
               27.8.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 252/28

         Sklep predsednika Sodišča z dne 2. maja 2011 – Evropska komisija proti Irski
   (Zadeva C-570/10) (1)

   2011/C 252/64
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 63, 26.2.2011.


title: Zadeva C-425/11: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 28. februarja 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Baden-Württemberg – Nemčija) – Katja Ettwein proti Finanzamt Konstanz (Sporazum med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na eni strani ter Švicarsko konfederacijo na drugi o prostem gibanju oseb — Enako obravnavanje — Obmejne samozaposlene osebe — Državljan države članice Unije — Dohodki iz dejavnosti, prejeti v tej državi članici — Prenos stalnega prebivališča v Švico — Zavrnitev davčne ugodnosti v tej državi članici zaradi prenosa stalnega prebivališča)

text:
               20.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 114/13

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 28. februarja 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Baden-Württemberg – Nemčija) – Katja Ettwein proti Finanzamt Konstanz
   (Zadeva C-425/11) (1)

   (Sporazum med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na eni strani ter Švicarsko konfederacijo na drugi o prostem gibanju oseb - Enako obravnavanje - Obmejne samozaposlene osebe - Državljan države članice Unije - Dohodki iz dejavnosti, prejeti v tej državi članici - Prenos stalnega prebivališča v Švico - Zavrnitev davčne ugodnosti v tej državi članici zaradi prenosa stalnega prebivališča)
   2013/C 114/17
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Katja Ettwein

      Tožena stranka: Finanzamt Konstanz

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Finanzgericht Baden-Württemberg – Razlaga v imenu Skupnosti s Sklepom Sveta in Komisije 2002/309/ES, Euratom z dne 4. aprila 2002 odobrenega Sporazuma med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na eni strani in Švicarsko konfederacijo na drugi strani o prostem pretoku oseb z dne 21. julija 1999 (posebna izdaja v slovenščini poglavje 11, zvezek 41, str. 407), predvsem členov 1, 2, 11, 16 in 21 ter členov 9, 13 in 15 Priloge I k temu sporazumu – Neposredno obdavčenje obmejnih delavcev – Ureditev države članice, v skladu s katero je sistem „delitve“ („splitting“) pri zakoncih dovoljen, če prebivajo v državah članicah Unije ali Evropskega gospodarskega prostora, ne pa, če prebivajo v Švicarski konfederaciji

      Izrek

   Člen 1(a) Sporazuma med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na eni strani ter Švicarsko konfederacijo na drugi strani o prostem gibanju oseb, ki je bil podpisan v Luxembourgu 21. junija 1999, ter člene 9(2), 13(1) in 15(2) Priloge I k temu sporazumu je treba razlagati tako, da nasprotujejo ureditvi države članice, ki določa, da se zakoncema, ki sta državljana te države, kjer sta zavezana za plačilo dohodnine od vseh svojih obdavčljivih dohodkov, davčna ugodnost skupne obdavčitve, ki temelji na uporabi sistema „splitting“, določenega v tej ureditvi, zavrne samo zato, ker je njuno stalno prebivališče v Švicarski konfederaciji.

      (1)  UL C 331, 12.11.2011.


title: Združeni zadevi T-261/13 in T-86/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 23. septembra 2015 – Nizozemska/Komisija (HICP — Uredba (ES) št. 2494/95 — Harmonizirani indeksi cen življenjskih potrebščin po stalnih davčnih stopnjah (HICP CT) — Uredba (EU) št. 119/2013 — Indeksi cen za stanovanjske nepremičnine, v katerih bivajo lastniki — Uredba (EU) št. 93/2013 — Eurostat — Komitologija — Izvedbeni ukrepi — Regulativni postopek s pregledom)

text:
               23.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 389/31

         Sodba Splošnega sodišča z dne 23. septembra 2015 – Nizozemska/Komisija
   (Združeni zadevi T-261/13 in T-86/14) (1)

   ((HICP - Uredba (ES) št. 2494/95 - Harmonizirani indeksi cen življenjskih potrebščin po stalnih davčnih stopnjah (HICP CT) - Uredba (EU) št. 119/2013 - Indeksi cen za stanovanjske nepremičnine, v katerih bivajo lastniki - Uredba (EU) št. 93/2013 - Eurostat - Komitologija - Izvedbeni ukrepi - Regulativni postopek s pregledom))
   (2015/C 389/32)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Kraljevina Nizozemska (zastopniki: v zadevi T-261/13, M. Bulterman, J. Langer in B. Koopman in v zadevi T-86/14, M. Bulterman in J. Langer, zastopniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: M. Clausen in P. Van Nuffel, zastopnika)

      Predmet

   V zadevi T-261/13 predlog za razglasitev ničnosti Uredbe Komisije (EU) št. 119/2013 z dne 11. februarja 2013 o spremembi Uredbe (ES) št. 2214/96 o harmoniziranih indeksih cen življenjskih potrebščin (HICP): posredovanje in diseminacija podindeksov HICP v zvezi z določitvijo harmoniziranih indeksov cen življenjskih potrebščin po stalnih davčnih stopnjah (UL L 41, str. 1), in podredno, predlog za razglasitev ničnosti člena 1(2) Uredbe št. 119/2013 ter v zadevi T-86/14 predlog za razglasitev ničnosti Uredbe Komisije (EU) št. 93/2013 z dne 1. februarja 2013 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 2494/95 o harmoniziranih indeksih cen življenjskih potrebščin v zvezi z določitvijo indeksov cen za stanovanjske nepremičnine, v katerih bivajo lastniki (UL L 33, str. 14), in podredno, predlog za razglasitev ničnosti člena 4(1) Uredbe št. 93/2013.

      Izrek

               1.

               V zadevi T-261/13, se člen 1(2) Uredbe Komisije (EU) št. 119/2013 z dne 11. februarja 2013 o spremembi Uredbe (ES) št. 2214/96 o harmoniziranih indeksih cen življenjskih potrebščin (HICP): posredovanje in diseminacija podindeksov HICP v zvezi z določitvijo harmoniziranih indeksov cen življenjskih potrebščin po stalnih davčnih stopnjah razglasi za ničen.

               2.

               V zadevi T-86/14, se člen 4(1) Uredbe Komisije (EU) št. 93/2013 z dne 1. februarja 2013 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 2494/95 o harmoniziranih indeksih cen življenjskih potrebščin v zvezi z določitvijo indeksov cen za stanovanjske nepremičnine, v katerih bivajo lastniki razglasi za ničen.

               3.

               Evropska komisija nosi svoje stroške in naloži se ji plačilo stroškov, ki jih je priglasila Kraljevina Nizozemska.

      (1)  UL C 189, 29.6.2013.


title: Zadeva C-96/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de Primera Instancia n° 38 de Barcelona (Španija) 17. februarja 2016 – Banco Santander, S.A./Mahamadou Demba in Mercedes Godoy Bonet

text:
               25.4.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 145/24

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona (Španija) 17. februarja 2016 – Banco Santander, S.A./Mahamadou Demba in Mercedes Godoy Bonet
   (Zadeva C-96/16)
   (2016/C 145/30)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Banco Santander, S.A.

      Toženi stranki: Mahamadou Demba in Mercedes Godoy Bonet

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je poslovna praksa odstopa oziroma nakupa terjatev, ne da bi se potrošniku dala možnost, da odplača svoj dolg, tako da plača ceno, obresti, izdatke in stroške postopka prevzemnika, v skladu s pravom Unije, natančneje s členom 38 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, členom 2 C Lizbonske pogodbe ter členi 4(2), 12 in 169(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije (1)?

               2.

               Ali je navedena poslovna praksa nakupa dolga potrošnika za izredno nizko ceno brez njegovega soglasja ali vedenja, pri čemer ta poslovna praksa ni zajeta s splošnim ali nepoštenim pogojem v pogodbi, potrošniku pa ni [dana] možnost, da sodeluje pri takem poslu in odkupi terjatev, v skladu z načeli, določenimi v Direktivi Sveta 93/13/EGS (2) z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah ter posledično z načelom učinkovitosti in členoma 3(1) in 7(1) te direktive?

               3.

               Ali je za zagotovitev varstva potrošnikov in uporabnikov ter spoštovanja sodne prakse Unije, ki ga izvaja, glede na Direktivo 93/13 in zlasti glede na njena člena 6(1) in 7(1), to, da se kot nedvoumno merilo določi ugotovitev, da se v posojilnih pogodbah brez zavarovanja, sklenjenih s potrošniki, za nepošteno šteje določilo, o katerem se stranki nista dogovorili in ki določa zamudne obresti po obrestni meri, ki je za dve odstotni točki višja od dogovorjene temeljne obrestne mere, v skladu s pravom Unije?

               4.

               Ali je za zagotovitev varstva potrošnikov in uporabnikov ter spoštovanja sodne prakse Unije, ki ga izvaja, glede na Direktivo 93/13 in zlasti glede na njena člena 6(1) in 7(1), to, da se kot posledica določi, da temeljne obresti tečejo, dokler dolžnik v celoti ne poplača dolga, v skladu s pravom Unije?

      (1)  UL 2000, C 364, str. 1.

      (2)  UL L 95, str. 29.


title: Zadeva C-654/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amminstrativo Regionale per il Lazio (Italija) 19. decembra 2016 – Amber Capital Italia Sgr SpA, Amber Capital Uk Llp/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

text:
               18.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 121/9

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amminstrativo Regionale per il Lazio (Italija) 19. decembra 2016 – Amber Capital Italia Sgr SpA, Amber Capital Uk Llp/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
   (Zadeva C-654/16)
   (2017/C 121/13)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale Amminstrativo Regionale per il Lazio

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Amber Capital Italia Sgr Spa, Amber Capital Uk llp

      Tožena stranka: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je v nasprotju s pravilno uporabo člena 5(4), prvi in drugi pododstavek, Direktive 2004/25/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o ponudbah za prevzem (1) v povezavi s splošnimi načeli iz člena 3(1) navedene direktive in s pravilno uporabo splošnih načel evropskega prava, kot so varstvo legitimnih pričakovanj, sorazmernost, razumnost, preglednost in prepoved diskriminacije, nacionalna zakonodaja, kakršna je določena v členu 106(3)(d), točka 2, zakonske uredbe št. 58 z dne 24. februarja 1998 (Testo unico delle disposizioni in materia di intermediazione finanziaria – enotno besedilo določb na področju finančnega posredništva, v smislu členov 8 in 21 zakona št. 52 z dne 6. februarja 1996), kakor je bila spremenjena, in členu 47 g sklepa Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (nacionalna komisija za družbe in borzo) – Consob št. 11971 z dne 14. maja 1999 (Regolamento di attuazione del decreto legislativo 24 febbraio 1998, n. 58, concernente la disciplina degli emittenti – izvedbena uredba za zakonsko uredbo št. 58 z dne 24. februarja 1998 v zvezi z ureditvijo o družbah izdajateljicah), kakor je bil spremenjen, s tem ko navedeni določbi komisiji Consob dovoljujeta, da zviša ceno ponudbe za prevzem iz navedenega člena 106, če ugotovi, da so se ponudnik ali osebe, ki delujejo usklajeno z njim, z enim ali več prodajalci tajno dogovarjali, napotujeta samo na merilo „ugotovljene cene“, vendar v njima niso opredeljeni posebni parametri in merila za tako ugotovitev?

      (1)  UL L 142, str. 12.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 15. julija 2004 v zadevi C-118/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji (Neizpolnitev obveznosti države — Neizvršen prenos Direktive 2000/37/ES)

text:
               11.9.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 228/11

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 15. julija 2004
   v zadevi C-118/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Neizvršen prenos Direktive 2000/37/ES)
   (2004/C 228/21)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi C-118/03, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: U. Wölker in H. Støvlbæk) proti Zvezni republiki Nemčiji (zastopnik: A. Tiemann) zaradi ugotovitve, da s tem, ko ni sprejela potrebnih zakonskih, podzakonskih in upravnih predpisov za uskladitev z Direktivo 2000/37/ES Komisije z dne 5. junija 2000, ki spreminja poglavje VI a Direktive Sveta št. 81/851/EGS o približevanju zakonodaj držav članic v zvezi z veterinarskimi zdravili (UL L 139, str. 25) ali pa s tem da ni posredovala zadevnih predpisov Komisiji, Zvezna republika Nemčija ni izpolnila obveznosti iz te direktive, je Sodišče (prvi senat) v sestavi P. Jann (poročevalec) predsednik senata, J. N. Cunha Rodrigues, K. Lenaerts, E. Juhász in M. Ilešič, sodniki, generalni pravobranilec: A. Tizzano, sodni tajnik: R. Grass dne 15. julija 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:

               1)

               S tem, ko ni sprejela potrebnih zakonskih, podzakonskih in upravnih predpisov za uskladitev z Direktivo Komisije 2000/37/ES z dne 5. junija 2000, ki spreminja poglavje VI a Direktive Sveta 81/851/EGS o približevanju zakonodaj držav članic v zvezi z veterinarskimi zdravili, Zvezna republika Nemčija ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2)

               Zvezni republiki Nemčiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 112, 10.5.2003.


title: Zadnja objava Sodišča Evropskih skupnosti v Uradnem listu Evropske unijeUL C 243, 1.10.2005

text:
               15.10.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 257/20

         (2005/C 257/34)
   Zadnja objava Sodišča Evropskih skupnosti v Uradnem listu Evropske unije

         UL C 243, 1.10.2005

   Prejšnje objave

      UL C 229, 17.9.2005

      UL C 217, 3.9.2005

      UL C 205, 20.8.2005

      UL C 193, 6.8.2005

      UL C 182, 23.7.2005

      UL C 171, 9.7.2005

   Ti teksti so na voljo na:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Zadeva C-248/06: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 13. marca 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji (Neizpolnitev obveznosti države – Svoboda ustanavljanja – Svoboda opravljanja storitev – Omejitve – Raziskave in razvoj – Sistem odbijanja izdatkov, nastalih v tujini)

text:
               9.5.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 116/5

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 13. marca 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji
   (Zadeva C-248/06) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Svoboda ustanavljanja - Svoboda opravljanja storitev - Omejitve - Raziskave in razvoj - Sistem odbijanja izdatkov, nastalih v tujini)
   (2008/C 116/08)
   Jezik postopka: španščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: R. Lyal in L. Escobar Guerrero, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Španija (zastopnik: M. Muñoz Pérez, zastopnik)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 43, 48 in 49 ES ter členov 31 in 36 EGP – Manj ugoden sistem odbijanja izdatkov v zvezi z dejavnostmi raziskav, razvoja in tehnološke inovativnosti, ki nastanejo v tujini, od sistema, ki se uporablja za izdatke, ki nastanejo v Španiji.
   Izrek

               1)

               Kraljevina Španija, s tem da je obdržala v veljavi manj ugoden sistem odbijanja izdatkov v zvezi z dejavnostmi raziskav, razvoja in tehnološke inovativnosti, ki nastanejo v tujini, od sistema, ki se uporablja za stroške, ki nastanejo v Španiji, kot to izhaja iz člena 35 zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, kot je bil spremenjen s kraljevo zakonsko uredbo 4/2004 z dne 5. marca 2004, ni izpolnila obveznosti iz členov 43 ES in 49 ES glede svobode ustanavljanja in glede svobode opravljanja storitev ter iz ustreznih členov Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru z dne 2. maja 1992, to je iz členov 31 in 36 tega sporazuma.

               2)

               Kraljevini Španiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 178, 29.7.2006.


title: Zadeva F-49/14: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 12. januarja 2015 – DQ in drugi/Evropski parlament

text:
               9.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 81/30

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 12. januarja 2015 – DQ in drugi/Evropski parlament
   (Zadeva F-49/14) (1)

   (2015/C 081/40)
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik prvega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 292, 1.9.2014, str. 62.


title: Zadeva C-436/16: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 28. junija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Areios Pagos – Grčija) – Georgios Leventis, Nikolaos Vafeias proti Malcon Navigation Co. Ltd, Brave Bulk Transport Ltd („Predhodno odločanje — Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah — Pristojnost in izvrševanje sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah — Uredba (ES) št. 44/2001 — Člen 23 — Prorogacijska klavzula — Prorogacijska klavzula iz pogodbe, sklenjene med družbama — Odškodninska tožba — Solidarna odgovornost zastopnikov ene od teh družb za civilne delikte — Možnost, da se navedena zastopnika sklicujeta na to klavzulo)

text:
               28.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 283/11

         Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 28. junija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Areios Pagos – Grčija) – Georgios Leventis, Nikolaos Vafeias proti Malcon Navigation Co. Ltd, Brave Bulk Transport Ltd
   (Zadeva C-436/16) (1)

   ((„Predhodno odločanje - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Pristojnost in izvrševanje sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah - Uredba (ES) št. 44/2001 - Člen 23 - Prorogacijska klavzula - Prorogacijska klavzula iz pogodbe, sklenjene med družbama - Odškodninska tožba - Solidarna odgovornost zastopnikov ene od teh družb za civilne delikte - Možnost, da se navedena zastopnika sklicujeta na to klavzulo))
   (2017/C 283/15)
   Jezik postopka: grščina

      Predložitveno sodišče

   Areios Pagos

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Georgios Leventis, Nikolaos Vafeias

      Toženi stranki: Malcon Navigation Co. Ltd, Brave Bulk Transport Ltd

      Izrek

   Člen 23(1) Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da se na prorogacijsko klavzulo, ki je vključena v pogodbo, ki sta jo sklenili družbi, ne moreta sklicevati zastopnika ene od teh družb, da bi izpodbijala pristojnost sodišča za odločanje o odškodninski tožbi, katere namen je uveljaviti njuno solidarno odgovornost za domnevne civilne delikte, storjene pri opravljanju njunih nalog.

      (1)  UL C 392, 24.10.2016.


title: Zadeva C-224/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Naczelny Sąd Administracyjny (Republika Poljska) 13. maja 2011 – BGŻ Leasing Sp. z o. o. proti Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

text:
               23.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 219/8

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Naczelny Sąd Administracyjny (Republika Poljska) 13. maja 2011 – BGŻ Leasing Sp. z o. o. proti Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie
   (Zadeva C-224/11)
   2011/C 219/11
   Jezik postopka: poljščina

      Predložitveno sodišče

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Vložnica kasacijske pritožbe: BGŻ Leasing Sp. z o. o.

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je člen 2(1)(c) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1) treba razlagati tako, da je treba storitev zavarovanja predmeta lizinga in storitev lizinga obravnavati kot ločeni storitvi, ali pa gre za enotno in kompleksno storitev lizinga?

               2.

               Če se na prvo vprašanje odgovori, da je treba storitev zavarovanja predmeta lizinga in storitev lizinga obravnavati kot ločeni storitvi, ali je člen 135(1)(a) v povezavi s členom 28 Direktive 2006/112 treba razlagati tako, da je storitev zavarovanja predmeta lizinga oproščena davka, kadar lizingodajalec ta predmet zavaruje, pri tem pa s stroški tega zavarovanja obremeni lizingojemalca?

      (1)  UL L 347, str. 1.


title: Zadeva C-445/09: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 7. julija 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemska) – IMC Securities BV proti Stichting Autoriteit Financiële Markten (Direktiva 2003/6/ES — Tržne manipulacije — Zagotavljanje nenormalne ali umetne ravni cene)

text:
               10.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/6

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 7. julija 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemska) – IMC Securities BV proti Stichting Autoriteit Financiële Markten
   (Zadeva C-445/09) (1)

   (Direktiva 2003/6/ES - Tržne manipulacije - Zagotavljanje nenormalne ali umetne ravni cene)
   2011/C 269/08
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: IMC Securities BV

      Tožena stranka: Stichting Autoriteit Financiële Markten

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe - College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Razlaga člena 1, točka 2(a), druga alinea, Direktive 2003/6/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2003 o trgovanju z notranjimi informacijami in tržni manipulaciji (zloraba trga) (UL L 96, str. 16) – Zagotavljanje nenormalne ali umetne ravni cene – Pojem – Posli in naročila za trgovanje, ki so povzročili kratkotrajno nihanje tečajev

      Izrek

   Člen 1, točka 2(a), druga alinea, Direktive 2003/6/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2003 o trgovanju z notranjimi informacijami in tržni manipulaciji (zloraba trga) je treba razlagati tako, da se za to, da bi se lahko štelo, da se ceni enega ali več finančnih instrumentov zagotavlja nenormalna ali umetna raven, ne zahteva, da se nenormalna ali umetna raven cene ohrani po preteku določenega obdobja.

      (1)  UL C 24, 30.1.2010.


title: Zadeva T-1/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 6. julija 2017 – SNCM/Komisija (Državne pomoči — Pomoči, ki jih je Francija izvedla v korist SNCM — Pomoč za prestrukturiranje in ukrepi, sprejeti v okviru načrta privatizacije — Načelo zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu — Sklep, s katerim so bile pomoči razglašene za nezakonite in nezdružljive z notranjim trgom — Socialna politika držav članic — Ponovni začetek formalnega postopka preiskave — Obveznost obrazložitve — Enako obravnavanje — Člen 41 Listine o temeljnih pravicah)

text:
               21.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 277/32

         Sodba Splošnega sodišča z dne 6. julija 2017 – SNCM/Komisija
   (Zadeva T-1/15) (1)

   ((Državne pomoči - Pomoči, ki jih je Francija izvedla v korist SNCM - Pomoč za prestrukturiranje in ukrepi, sprejeti v okviru načrta privatizacije - Načelo zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu - Sklep, s katerim so bile pomoči razglašene za nezakonite in nezdružljive z notranjim trgom - Socialna politika držav članic - Ponovni začetek formalnega postopka preiskave - Obveznost obrazložitve - Enako obravnavanje - Člen 41 Listine o temeljnih pravicah))
   (2017/C 277/46)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) (Marseille, Francija) (zastopniki: F.-C. Laprévote, C. Froitzheim in A. Dupuis, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: V. Di Bucci in B. Stromsky, agenta)

      Intervenienka v podporo tožeče stranke: Comité d’entreprise de la Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) (Marseille) (zastopnica: C. Bonnefoi, odvetnica)

      Intervenientka v podporo tožene stranke: Corsica Ferries France (Bastia, Francija) (zastopnika: N. Flandin in S. Rodrigues, odvetnika)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2013) 7066 final z dne 20. novembra 2013 v zvezi z državnimi pomočmi SA.16237 (C 58/2002) (ex N 118/2002), ki jih je Francija izvedla v korist SNCM.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) nosi svoje stroške ter stroške Evropske komisije in družbe Corsica Ferries France.

               3.

               Comité d’entreprise de la Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 56, 16.2.2015.


title: Zadeva F-105/13: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 7. maja 2014 – Deweerdt in drugi proti Računskemu sodišču

text:
               24.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 421/65

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 7. maja 2014 – Deweerdt in drugi proti Računskemu sodišču
   (Zadeva F-105/13) (1)

   2014/C 421/97
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik drugega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 15, 18.1.2014, str. 21.


title: Zadeva C-646/16: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 26. julija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgerichtshof – Nemčija) – postopek, ki sta ga začeli Khadija Jafari, Zainab Jafari (Predhodno odločanje — Uredba (EU) št. 604/2013 — Določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo je v eni od držav članic vložil državljan tretje države — Prihod izjemno velikega števila državljanov tretjih držav, ki želijo pridobiti mednarodno zaščito — Organizacija prehoda meje s strani organov države članice zaradi tranzita v drugo državo članico — Dovoljen vstop na podlagi odstopanja iz humanitarnih razlogov — Člen 2(m) — Pojem „vizum“ — Člen 12 — Izdaja vizuma — Člen 13 — Nezakonit prehod zunanje meje)

text:
               18.9.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 309/16

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 26. julija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgerichtshof – Nemčija) – postopek, ki sta ga začeli Khadija Jafari, Zainab Jafari
   (Zadeva C-646/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Uredba (EU) št. 604/2013 - Določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo je v eni od držav članic vložil državljan tretje države - Prihod izjemno velikega števila državljanov tretjih držav, ki želijo pridobiti mednarodno zaščito - Organizacija prehoda meje s strani organov države članice zaradi tranzita v drugo državo članico - Dovoljen vstop na podlagi odstopanja iz humanitarnih razlogov - Člen 2(m) - Pojem „vizum“ - Člen 12 - Izdaja vizuma - Člen 13 - Nezakonit prehod zunanje meje))
   (2017/C 309/21)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Verwaltungsgerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

   Khadija Jafari, Zainab Jafari

      Izrek

               1.

               Člen 12 Uredbe (EU) št. 604/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva, v povezavi s členom 2(m) te uredbe, je treba razlagati tako, da se tega, da so organi prve države članice, ki so bili soočeni s prihodom izjemno velikega števila državljanov tretjih držav, ki so želeli prečkati to državo članico, da bi v drugi državi članici vložili prošnjo za mednarodno zaščito, tolerirali vstop takih državljanov, ki ne izpolnjujejo pogojev za vstop, ki morajo biti načeloma izpolnjeni v tej prvi državi članici, na ozemlje, ne sme šteti za „vizum“ v smislu tega člena 12.

               2.

               Člen 13(1) Uredbe št. 604/2013 je treba razlagati tako, da je treba šteti, da je državljan tretje države – čigar vstop so organi prve države članice, ki so bili soočeni s prihodom izjemno velikega števila državljanov tretjih držav, ki so želeli prečkati to državo članico, da bi v drugi državi članici vložili prošnjo za mednarodno zaščito, tolerirali, ne da bi izpolnjeval pogoje za vstop, ki načeloma morajo biti izpolnjeni v tej prvi državi članici – „nezakonito prečkal“ mejo navedene prve države članice v smislu te določbe.

      (1)  UL C 53, 20.2.2017.


title: Zadeva T-434/04: Tožba Alex Milbert in ostali proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 22. oktobra 2004

text:
               8.1.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/42

         Tožba Alex Milbert in ostali proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 22. oktobra 2004
   (Zadeva T-434/04)
   (2005/C 6/83)
   Jezik postopka: francoščina
   Alex Milbert, stanujoč v Hesperangu (Luksemburg), Imre Czigàny, stanujoč v Rhode St. Genèse (Belgija), José Manuel De la Cruz González, stanujoč v Bruslju (Belgija), Viviane Deveen, stanujoča v Overijsu (Belgija), Mohammad Reza Fardoom, stanujoč v Roodt-sur-Syre (Luksemburg), Laura Gnemmi, stanujoča v Hünsdorfu (Luksemburg), Marie-José Reinard, stanujoča v Bertrangu (Luksemburg), Vassilios Stergiou, stanujoč v Kraainemu (Belgija) in Ioannis Terezakis, stanujoč v Bruslju (Belgija), ki jih zastopata Gilles Bounéou in Frédéric Frabetti, avocats, so dne 22. oktobra 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložili tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeče stranke Sodišču prve stopnje predlagajo, da:

               —

               razglasi za ničen seznam uradnikov, ki so napredovali v napredovalnem obdobju 2003, kolikor na njem ni imen tožečih strank, kakor tudi, posledično, pripravljalne akte te odločbe;

               —

               podredno, glede tožečih strank razglasi za nično dodelitev točk za napredovanje v napredovalnem obdobju 2003;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Tožeče stranke, uradniki Komisije, v napredovalnem obdobju 2003 niso napredovali. V tožbi spodbijajo sistem, ki ga je Komisija uporabila za to obdobje, kolikor ta sistem k točkam za delovno uspešnost in točkam za delovno dobo, ki so dodeljene vsakemu uradniku, določa prištevanje točk „preostanka“, ki se dodelijo uradnikom z liste uradnikov, ki kljub izpolnjevanju pogojev za napredovanje niso napredovali, kakor tudi točk, ki jih dodelijo generalni direktorati, posebnih prehodnih točk, točk v interesu službe in dodatnih „pritožbenih“ točk odbora za napredovanje. Ker Komisija po zatrjevanju tožečih strank z uporabo takega sistema ni proučila primerjalnih odlik uradnikov, upravičenih do napredovanja, je kršila člen 45 Kadrovskih predpisov in tudi splošne določbe za izvedbo le-tega.
   Na enaki podlagi tožeče stranke zatrjujejo tudi kršitev načela prepovedi diskriminacije, prepovedi arbitrarnega odločanja, obveznosti obrazložitve, zaupanja v pravo, pravila „patere legem quam ipse facit“ in dolžnosti primerne skrbi.


title: Zadeva C-404/10 P: Pritožba, ki jo je 10. avgusta 2010 Evropska komisija vložila zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 9. junija 2010 v zadevi T-237/05, Éditions Odile Jacob SAS proti Komisiji

text:
               9.10.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 274/19

         Pritožba, ki jo je 10. avgusta 2010 Evropska komisija vložila zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 9. junija 2010 v zadevi T-237/05, Éditions Odile Jacob SAS proti Komisiji
   (Zadeva C-404/10 P)
   ()
   2010/C 274/30
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: B. Smulders, O. Beynet in P. Costa de Oliveira, zastopniki)

      Drugi stranki v postopku: Éditions Odile Jacob SAS, Lagardère SCA

      Predlogi

               —

               Razveljavi naj se sodba Splošnega sodišča z dne 9. junija 2010 v zadevi T-237/05, Éditions Odile Jacob SAS proti Komisiji, ker je z njo razglašena za nično odločba Komisije z dne 7. aprila 2005, s katero je zavrnjen dostop do dokumentov v zvezi s postopkom nadzora nad koncentracijami št. COMP/M.2978;

               —

               zavrne naj se ničnostna tožba, ki jo je druga stranka v pritožbenem postopku vložila pri Splošnem sodišču, in dokončno naj se odloči o vprašanjih, ki so predmet te pritožbe;

               —

               tožeči stranki na prvi stopnji naj se naloži plačilo stroškov, ki jih je Komisija priglasila na prvi stopnji in v tej pritožbi.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija v utemeljitev svoje pritožbe navaja dva pritožbena razloga.
   S prvim pritožbenim razlogom trdi, da je Splošno sodišče storilo napako pri razlagi Uredbe (ES) št. 1049/2001 (1), ker pri razlagi izjem od pravice do dostopa do dokumentov ni upoštevalo določb Uredbe Sveta št. 4064/89 (2) o koncentracijah podjetij. Splošna pravila o pravicah do dostopa naj bi namreč upoštevala posebnosti postopkov v zvezi s konkurenco in jamstva zaupnosti, ki se priznajo podjetjem, ki jih koncentracija zadeva.
   Komisija z drugim pritožbenim razlogom, ki ima pet delov, trdi, da je Splošno sodišče napačno razlagalo člen 4(2) navedene Uredbe 1049/2001 v delu, v katerem je razsodilo, da mora pritožnica opraviti konkreten in posamičen preizkus vsakega dokumenta iz prošnje za dostop, tudi v primerih, zajetih z izjemo (prvi del). Komisija nasprotuje tudi dejstvu, da je Splošno sodišče strogo razlagalo izjemo v zvezi z varstvom namena inšpekcij, preiskav in revizij, in sicer da je mogoče to izjemo uporabiti le potem, ko Komisija sprejme sklep o koncu upravnega postopka nadzora (drugi del). Pritožnica tudi trdi, da je Splošno sodišče očitno napačno uporabilo pravo, ker je zahtevalo, prvič, da Komisija opravi konkreten in posamičen preizkus dokumentov z opisom vsebine vsakega, in drugič, ker je zahtevalo posvetovanje s tretjimi osebami, čeprav naj bi se očitno uporabila izjema v zvezi z varstvom poslovnih interesov (tretji del). Komisija tudi trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker je razveljavilo svojo odločbo o zavrnitvi dostopa do notranjih dokumentov, čeprav naj bi ti dokumenti spadali na področje uporabe izjeme „postopek odločanja“ iz člena 4(3), drugi pododstavek, (četrti del). Nazadnje se pritožnica sklicuje na napačno razlago člena 4(6) navedene uredbe (peti del).

      (1)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL L 145, str. 43).

      (2)  Uredba Sveta (EGS) št. 4064/89 z dne 21. decembra 1989 o nadzoru koncentracij podjetij (UL L 395, str. 1).


title: Zadeva C-352/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italija) 31. julija 2007 – A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite Srl, F.I.R.M.A. Srl, Laboratori Guidotti SpA, Istituto Lusofarmaco d'Italia SpA, Malesi Istituto Farmacobiologico SpA, Menarini International Operations Luxembourg SA proti Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) in drugim

text:
               20.10.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 247/7

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italija) 31. julija 2007 – A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite Srl, F.I.R.M.A. Srl, Laboratori Guidotti SpA, Istituto Lusofarmaco d'Italia SpA, Malesi Istituto Farmacobiologico SpA, Menarini International Operations Luxembourg SA proti Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) in drugim
   (Zadeva C-352/07)
   (2007/C 247/10)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predložitveno sodišče
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite Srl, F.I.R.M.A. Srl, Laboratori Guidotti SpA, Istituto Lusofarmaco d'Italia SpA, Malesi Istituto Farmacobiologico SpA, Menarini International Operations Luxembourg SA

      Tožena stranka: Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) in drugi
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Po določbah členov 2 in 3 [Direktive 89/105/EGS (1)], ki urejajo razmerje med upravnimi organi države članice in farmacevtskimi podjetji – tako, da je določitev cene za zdravilo ali povišanje cene zdravila izvedeno na podlagi podatkov, ki jih zagotovijo [slednja], vendar le, če to odobrijo pristojni organi, torej na podlagi dialoga med podjetji samimi in organi, pristojnimi za nadzor nad izdatki za farmacevtske izdelke – je v členu 4(1) določena „zamrznitev cen vseh zdravil ali določenih kategorij zdravil“, ki je zamišljena kot splošen ukrep, da je treba vsaj enkrat na leto opraviti pregled, da se ugotovi, ali makroekonomske okoliščine upravičujejo nadaljevanje zamrznitve.
               Ta določba daje pristojnim organom rok 90 dni od začetka pregleda, v katerem morajo ti objaviti, kakšna bodo povišanja ali znižanja cen, če sploh.
               Ali se taka določba v delu, ki določa „znižanja cen, če sploh“, razlaga tako, da je poleg splošnega ukrepa zamrznitve cen vseh zdravil ali določenih kategorij zdravil dovoljen tudi drug splošen ukrep znižanja cen vseh zdravil ali določenih kategorij zdravil, ali se besede „znižanja cen, če sploh“ nanašajo izključno na zdravila, ki so že predmet zamrznitve cen?

               2.

               Ali se člen 4(1) v delu, kjer pristojnim organom države članice v primeru zamrznitve cen nalaga, da vsaj enkrat na leto opravijo pregled, da ugotovijo ali makroekonomske okoliščine upravičujejo nespremenjeno nadaljevanje zamrznitve, razlaga tako, da je mogoče tak ukrep, če je odgovor na prvo vprašanje, da je znižanje cen dovoljeno, uporabiti celo večkrat v enem samem letu in to ponavljati v več letih (od 2002 do 2010)?

               3.

               Ali je na podlagi zgoraj navedenega člena 4, če ga beremo v povezavi z uvodnimi izjavami, ki so usmerjene k prvotnemu cilju ukrepov, ki je „pospeševanje javnega zdravja z zagotavljanjem razpoložljivosti ustrezne preskrbe z zdravili po razumni ceni in preprečevanje odstopanj pri takšnih ukrepih, ki lahko ovirajo ali izkrivljajo promet z zdravili v Skupnosti“, dovoljeno sprejetje ukrepov, ki se sklicujejo bolj na ocenjeno ekonomsko vrednost izdatkov kot pa na določeno vrednost (vprašanje se nanaša na oba primera)?

               4.

               Ali se morajo zahteve, povezane s spoštovanjem zgornjih mej izdatkov za farmacevtske izdelke, za določitev katerih je pristojna vsaka država članica, nanašati izključno na izdatke za farmacevtske izdelke, ali imajo države članice diskrecijsko pravico, da upoštevajo tudi podatke v zvezi z drugimi izdatki za zdravstveno varstvo?

               5.

               Ali je treba načeli preglednosti in sodelovanja zadevnih podjetij pri ukrepih zamrznitve ali splošnega znižanja cen zdravil, ki izhajata iz Direktive, razlagati tako, da je vedno in za vsak primer treba določiti možnost odstopanja od cene, ki je določena, (člen 4(2) Direktive) in možnost konkretnega sodelovanja podjetja, ki zaprosi za odstopanje, pri čemer morajo posledično upravni organi obrazložiti morebitno zavrnitev?

      (1)  Direktiva Sveta 89/105/EGS z dne 21. decembra 1988 v zvezi s preglednostjo ukrepov, ki urejajo določanje cen zdravil za človeško uporabo in njihovo vključitev v področje nacionalnih sistemov zdravstvenega zavarovanja (UL L 40, str. 8).


title: Zadeva T-462/04: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 17. decembra 2008 – HEG in Graphite India proti Svetu ( Skupna trgovinska politika – Protidampinške dajatve – Izravnalne dajatve – Uvoz nekaterih sistemov grafitnih elektrod s poreklom iz Indije – Pravice obrambe – Enako obravnavanje – Opredelitev škode – Vzročna zveza )

text:
               7.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/25

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 17. decembra 2008 – HEG in Graphite India proti Svetu
   (Zadeva T-462/04) (1)

   („Skupna trgovinska politika - Protidampinške dajatve - Izravnalne dajatve - Uvoz nekaterih sistemov grafitnih elektrod s poreklom iz Indije - Pravice obrambe - Enako obravnavanje - Opredelitev škode - Vzročna zveza“)
   (2009/C 32/46)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeči stranki: HEG Ltd (New Delhi, Indija); in Graphite India Ltd (Kalkuta, Indija) (zastopniki: najprej K. Adamantopoulos, odvetnik, in J. Branton, solicitor, potem J. Branton)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: J.-P. Hix, zastopnik, ob sodelovanju G. Berrisha, odvetnik)

      Intervenient na strani tožene stranke: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: T. Scharf in K. TalabérRitz, zastopnika)
   Predmet
   Predlog za razglasitev ničnosti Uredbe Sveta (ES) št. 1628/2004 z dne 13. septembra 2004 o uvedbi dokončnih izravnalnih dajatev in o dokončnem pobiranju začasnih dajatev, uvedenih na uvoz nekaterih sistemov grafitnih elektrod s poreklom iz Indije (UL L 295, str. 4), in Uredbe Sveta (ES) št. 1629/2004 z dne 13. septembra 2004 o uvedbi dokončnih protidampinških dajatev in o dokončnem pobiranju začasnih dajatev, uvedenih na uvoz nekaterih sistemov grafitnih elektrod s poreklom iz Indije (UL L 295, str. 10).
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               HEG Ltd in Graphite India Ltd nosita svoje stroške in stroške, ki jih je priglasil Svet.

               3)

               Komisija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 69, 19.3.2005.


title: Zadeva T-66/10: Sklep Splošnega sodišča z dne 9. aprila 2013 – Zuckerfabrik Jülich proti Komisiji (Kmetijstvo — Sladkor — Proizvodne dajatve — Razglasitev delne ničnosti in delne neveljavnosti Uredbe (ES) št. 1193/2009 po vložitvi tožbe — Ustavitev postopka)

text:
               1.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 156/42

         Sklep Splošnega sodišča z dne 9. aprila 2013 – Zuckerfabrik Jülich proti Komisiji
   (Zadeva T-66/10) (1)

   (Kmetijstvo - Sladkor - Proizvodne dajatve - Razglasitev delne ničnosti in delne neveljavnosti Uredbe (ES) št. 1193/2009 po vložitvi tožbe - Ustavitev postopka)
   2013/C 156/78
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Zuckerfabrik Jülich GmbH (prej Zuckerfabrik Jülich AG) (Jülich, Nemčija) (zastopnika: H.-J. Prieß in B. Sachs, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: P. Rossi in B. Schima, zastopnika)

      Intervenientki v podporo tožeči stranki: Kraljevina Španija (zastopnika: sprva F. Diez Moreno, nato A. Rubio Gonzâlez, abogados del Estado) in Republika Litva (zastopniki: sprva R. Janeckaitè in R. Krasuckaitè, nato R. Krasuckaitè in R. Mackevičienè, zastopniki).

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Uredbe Komisije (ES) št. 1193/2009 z dne 3. novembra 2009 o popravku uredb (ES) št. 1762/2003, (ES) št. 1775/2004, (ES) št. 1686/2005, (ES) št. 164/2007 in o določitvi zneskov za proizvodne dajatve v sektorju sladkorja za tržna leta 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005, 2005/2006 (UL L 321, str. 1).

      Izrek

               1.

               Postopek s to tožbo se ustavi.

               2.

               Evropska komisija nosi svoje stroške in stroške družbe Zuckerfabrik Jülich GmbH.

               3.

               Kraljevina Španija in Republika Litva nosita svoje stroške.

      (1)  UL C 113, 1.5.2010.


title: Zadeva F-111/11: Tožba, vložena 24. oktobra 2011 – ZZ in drugi proti Komisiji

text:
               7.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/27

         Tožba, vložena 24. oktobra 2011 – ZZ in drugi proti Komisiji
   (Zadeva F-111/11)
   2012/C 6/50
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeče stranke: ZZ in drugi (zastopniki: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N Louis, É. Marchal, D. Abreu Caldas, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti plačilnih listov tožečih strank za mesec februar 2011 in naslednje mesece, v katerih so uporabljeni novi korekcijski koeficienti za mesto Varese v skladu z Uredbo Sveta (EU) št. 1239/2010 z dne 20. decembra 2010.

      Predlogi tožečih strank

               —

               odločbe, ki uvajajo plačilne liste za tožeče stranke, izdelane na podlagi korekcijskega koeficienta za mesto Varese, ki je določen v Uredbi Sveta (EU) št. 1239/2010 z dne 20. decembra 2010 in ki ima učinek s 1. julijem 2010, naj se razglasijo za nične;

               —

               odločba OPI z dne 12. julija 2011, s katero so bile zavrnjene pritožbe tožečih strank, ki so se nanašale na korekcijski koeficient, ki se uporablja za Varese, naj se razglasi za nično;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva T-121/10: Sklep Splošnega sodišča z dne 26. marca 2015 – Conte in drugi/Svet (Ničnostna tožba — Ribištvo — Ohranjanje ribolovnih virov — Vzpostavitev sistema Skupnosti za nadzor, inšpekcijske preglede in izvrševanje — Pojem predpis — Pojem zakonodajni akt — Neobstoj neposrednega nanašanja — Nedopustnost)

text:
               1.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/12

         Sklep Splošnega sodišča z dne 26. marca 2015 – Conte in drugi/Svet
   (Zadeva T-121/10) (1)

   ((Ničnostna tožba - Ribištvo - Ohranjanje ribolovnih virov - Vzpostavitev sistema Skupnosti za nadzor, inšpekcijske preglede in izvrševanje - Pojem predpis - Pojem zakonodajni akt - Neobstoj neposrednega nanašanja - Nedopustnost))
   (2015/C 178/13)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Giovanni Conte (Pomezia, Italija); Casa del Pescatore Soc. coop. rl, Civitanova Marche (Italija); Guidotti Giovanni & Figli Snc (Termoli, Italija); Organizzazione di produttori della pesca di Civitanova Marche Soc. coop. rl (Civitanova Marche); Consorzio gestione mercato ittico Manfredonia Soc. coop. rl (Cogemim) (Manfredonia, Italija) (zastopniki: P. Cavasola, G. Micucci in V. Cannizzaro, odvetniki)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopniki: sprva A. Westerhof Löfflerová in A. Lo Monaco, nato A. Westerhof Löfflerová in S. Barbagallo)

      Intervenientka v podporo tožene stranke: Evropska komisija (zastopnika: K. Banks in D. Bianchi)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Uredbe Sveta (ES) št. 1224/2009 z dne 20. novembra 2009 vzpostavitvi nadzornega sistema Skupnosti za zagotavljanje skladnosti s pravili skupne ribiške politike, o spremembi uredb (ES) št. 847/96, (ES) št. 2371/2002, (ES) št. 811/2004, (ES) št. 768/2005, (ES) št. 2115/2005, (ES) št. 2166/2005, (ES) št. 388/2006, (ES) št. 509/2007, (ES) št. 676/2007, (ES) št. 1098/2007, (ES) št. 1300/2008, (ES) št. 1342/2008 in razveljavitvi uredb (EGS) št. 2847/93, (ES) št. 1627/94 in (ES) št. 1966/2006 (UL L 343, p. 1) oziroma, natančneje, členov 9 in 10, člena 14(1), (2), (3), (4) in (5), člena 15, člena 17(1), člena 58(1), (2), (3) in (5), člena 59(2) in (3), člena 60(4) in (5), člena 62(1), člena 63(1), členov 64 in 65, člena 66(1) in (3), člena 67(1), člena 68, člena 73(8), člena 92(2) ter člena 103 te uredbe.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2.

               Giovanni Conte, Casa del Pescatore Soc. coop. rl, Guidotti Giovanni & Figli Snc, Organizzazione di produttori della pesca di Civitanova Marche Soc. coop. rl, in Consorzio gestione mercato ittico Manfredonia Soc. coop. rl (Cogemim) nosijo svoje stroške in stroške, ki jih je priglasil Svet Evropske unije.

               3.

               Evropska komisija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 134, 22.5.2010.


title: Zadeva C-185/07: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 10. februarja 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe House of Lords – Združeno kraljestvo) – Allianz SpA, nekdanja Riunione Adriatica di Sicurta SpA, Generali Assicurazioni Generali SpA proti West Tankers Inc. (Priznavanje in izvrševanje tujih arbitražnih odločb – Uredba (ES) št. 44/2001 – Področje uporabe – Pristojnost sodišča države članice, da izda odredbo, v skladu s katero osebi prepove, da začne ali nadaljuje postopek pri sodišču v drugi državi članici, ker se s takim postopkom krši arbitražni sporazum – Newyorška konvencija)

text:
               4.4.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/4

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 10. februarja 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe House of Lords – Združeno kraljestvo) – Allianz SpA, nekdanja Riunione Adriatica di Sicurta SpA, Generali Assicurazioni Generali SpA proti West Tankers Inc.
   (Zadeva C-185/07) (1)

   (Priznavanje in izvrševanje tujih arbitražnih odločb - Uredba (ES) št. 44/2001 - Področje uporabe - Pristojnost sodišča države članice, da izda odredbo, v skladu s katero osebi prepove, da začne ali nadaljuje postopek pri sodišču v drugi državi članici, ker se s takim postopkom krši arbitražni sporazum - Newyorška konvencija)
   (2009/C 82/06)
   Jezik postopka: angleščina
   Predložitveno sodišče
   House of Lords
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Allianz SpA, nekdanja Riunione Adriatica di Sicurta SpA, Generali Assicurazioni Generali SpA

      Tožena stranka: West Tankers Inc.
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – House of Lords – Razlaga Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL 2001, L 12, str. 1) – Pristojnost sodišča države članice, da stranki odredi, naj ne začne ali naj ustavi sodni postopek v drugi državi članici, ker se s takim postopkom krši arbitražni sporazum.
   Izrek
   Z Uredbo Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah ni združljivo, da sodišče države članice izda odredbo, s katero osebi prepove, da začne ali nadaljuje postopek pred sodiščem v drugi državi članici, ker se s takim postopkom krši arbitražni sporazum.

      (1)  UL C 155, 7.7.2007.


title: Zadeva C-342/05: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Finski republiki, vložena dne 19. septembra 2005

text:
               12.11.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 281/10

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Finski republiki, vložena dne 19. septembra 2005
   (Zadeva C-342/05)
   (2005/C 281/19)
   Jezik postopka: finščina
   Komisija, ki jo zastopata M. van Beek in I. Koskinen, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, je dne 19. septembra 2005 na Sodišče Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Republiki Finski.
   Komisija Sodišču predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da Republika Finska s tem, da je v nasprotju z odstopanji, določenimi v členu 16(1) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (1) redno dopuščala lov na volkove, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 12(1) in člena 16(1) te direktive.

               2.

               Finski republiki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Člen 16 Direktive 92/43/EGS uvaja izjemo od stroge ureditve varstva vrst, kot je predvideno v členu 12; zato bi se morala razlagati ozko. Prvi odstavek člena vsebuje dva pogoja za odstopanja od ureditve na podlagi točk od a) do e). Prvič, odstopanje ne bi smelo škodovati vzdrževanju ugodnega stanja ohranjenosti populacij zadevne vrste na njihovem naravnem območju razširjenosti. Drugič bi bilo odstopanje možno le, če ne bi bilo druge zadovoljive možnosti.
   Ker volk na finskem ni najbolje ohranjen, naj bi obstajale alternativne rešitve in ker naj bi se redno izdajala dovoljenja za lov na volkove, ne da bi se v skladu s predpisi ugotavljalo, ali gre za posamezno žival, ki povzroča znatno škodo, je lov na Finskem dovoljen v obsegu, ki presega pogoje iz člena 16(1) Direktive 92/43/EGS.

      (1)  Direktiva Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst, UL L 206, 22.7.1992, str. 7.


title: Zadeva C-7/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 7. januarja 2013 vložilo Förvaltningsrätten i Stockholm (Švedska) – Skandia America Corporation USA, filial Sverige proti Skatteverket

text:
               23.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 55/8

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 7. januarja 2013 vložilo Förvaltningsrätten i Stockholm (Švedska) – Skandia America Corporation USA, filial Sverige proti Skatteverket
   (Zadeva C-7/13)
   2013/C 55/12
   Jezik postopka: švedščina

      Predložitveno sodišče

   Förvaltningsrätten i Stockholm

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Skandia America Corporation USA, filial Sverige

      Tožena stranka: Skatteverket

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali so storitve, kupljene od zunanjih izvajalcev, ki jih matična družba v tretji državi opravi za podružnico v državi članici, glede katerih so stroški nakupa razporejeni na podružnico, obdavčljive transakcije, če je podružnica del skupine zavezancev za DDV v državi članici?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je treba matično družbo v tretji državi šteti za davčno zavezanko, ki nima sedeža v državi članici v smislu člena 196 Direktive (1), tako da je prejemnik zavezan za plačilo davka za transakcije?

      (1)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1)


title: Zadeva T-340/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. oktobra 2014 – Federación Española de Hostelería proti EACEA (Ničnostna tožba — Program na področju vseživljenjskega izobraževanja in usposabljanja — Pogodba v zvezi s projektom „Virtualni simulator za učenje jezikov, namenjen turističnim delavcem (e-client)“  — Bremepis — Pogodbena narava spora — Akt, zoper katerega ni pravnega sredstva — Neobstoj preoblikovanja pogodbe — Nedopustnost)

text:
               24.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 421/38

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. oktobra 2014 – Federación Española de Hostelería proti EACEA
   (Zadeva T-340/13) (1)

   ((Ničnostna tožba - Program na področju vseživljenjskega izobraževanja in usposabljanja - Pogodba v zvezi s projektom „Virtualni simulator za učenje jezikov, namenjen turističnim delavcem (e-client)“ - Bremepis - Pogodbena narava spora - Akt, zoper katerega ni pravnega sredstva - Neobstoj preoblikovanja pogodbe - Nedopustnost))
   2014/C 421/52
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Federación Española de Hostelería (Madrid, Španija) (zastopniki: B. Miguelsanz Roldán, F. J. del Nogal Méndez, R. Fernández Flores in M. P. Abad Marco, odvetniki)

      Tožena stranka: Izvajalska agencija za izobraževanje, avdiovizualno področje in kulturo (EACEA) (zastopniki: H. Monet et A. Jaume, zastopnika, skupaj s sprva J. L. Buendía Sierra, N. Ruiz García in A. Balcells Cartagena, nato J. L. Buendía Sierra in A. Balcells Cartagena, odvetniki)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti bremepisa EACEA z dne 15. aprila 2013 s katerim je bila tožeča stranka obveščena, da mora vrniti znesek 1 81  686,11 EUR, kar je posledica revizije projekta „Virtualni simulator za učenje jezikov, namenjen turističnim delavcem (e-client) .“

      Izrek

               1.

               Tožba se kot nedopustna zavrže.

               2.

               Federación Española de Hostelería se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 245, 24.8.2013.


title: Zadeva C-625/15 P: Pritožba, ki jo je Schniga GmbH vložila 23. novembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 10. septembra 2015 v združenih zadevah T-91/14 in T-92/14: Schniga GmbH/Community Plant Variety Office

text:
               25.1.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/27

         Pritožba, ki jo je Schniga GmbH vložila 23. novembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 10. septembra 2015 v združenih zadevah T-91/14 in T-92/14: Schniga GmbH/Community Plant Variety Office
   (Zadeva C-625/15 P)
   (2016/C 027/31)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Schniga GmbH (zastopnika: G. Würtenberger, R. Kunze, odvetnika)

      Druge stranke v postopku: Community Plant Variety Office, Brookfield New Zealand Ltd, Elaris SNC

      Predloga

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               Sodbo Splošnega sodišča z dne 10. septembra 2015 v združenih zadevah T-91/14 in T-92/14 razveljavi;

               —

               CPVO in intervenientom naložil plačilo stroškov postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Splošno sodišče je storilo pravno napako pri uporabi člena 7 Uredbe št. 2100/94 (1) o žlahtniteljskih pravicah v Skupnosti (v nadaljevanju ŽPS) ter členov 22 in 23 Uredbe Komisije (ES) št. 1239/95 (2) z dne 31. maja 1995.
   Splošno sodišče je napačno presodilo pristojnost predsednika Urada Skupnosti za rastlinske sorte pri vključitvi dodatnih meril v postopek preizkusa sort za podelitev žlahtniteljske pravice v Skupnosti.
   Splošno sodišče je napačno presodilo pravno naravo tehničnih protokolov in smernic, ki jih je treba uporabiti pri preizkusu prijave za žlahtniteljsko pravico v Skupnosti, zaradi česar je bil napačno ugotovljen trenutek, ko lahko predsednik Urada Skupnosti za rastlinske sorte odloči, da se za določitev drugačnosti nove vrste lahko upošteva novo značilnost.
   Splošno sodišče je napačno presodilo posledice uporabe načel pravne varnosti, objektivnosti Urada Skupnosti za rastlinske sorte in enake obravnave v povezavi z odločitvijo predsednika Urada Skupnosti za rastlinske sorte pri preizkusu nove sorte.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 2100/94 z dne 27. julija 1994 o žlahtniteljskih pravicah v Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 16, str. 390).

      (2)  Uredba Komisije (ES) št. 1239/95 z dne 31. maja o uvedbi izvedbenih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 2100/94 v zvezi s postopki, ki potekajo na Uradu Skupnosti za rastlinske sorte (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 17, str. 327).


title: Zadeva C-306/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Saarbrücken (Nemčija) 26. junija 2012 – Spedition Welter GmbH proti Avanssur S.A.

text:
               22.9.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 287/18

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Saarbrücken (Nemčija) 26. junija 2012 – Spedition Welter GmbH proti Avanssur S.A.
   (Zadeva C-306/12)
   2012/C 287/34
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Landgericht Saarbrücken

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Spedition Welter GmbH

      Tožena stranka: Avanssur S.A.

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 21(5) Direktive 2009/103/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in o izvajanju obveznosti zavarovanja takšne odgovornosti (1) razlagati tako, da pooblastila pooblaščenca za obravnavo odškodninskih zahtevkov zajemajo pasivno pooblastilo za vročanje pisanj za zavarovalnico, zaradi česar lahko v okviru postopka, v katerem oškodovanec zoper zavarovalnico uveljavlja odškodninski zahtevek, vročitev sodnega pisanja pooblaščencu za obravnavo odškodninskih zahtevkov učinkuje zoper zavarovalnico, ki ga je imenovala?
               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:

               2.

               Ali ima člen 21(5) Direktive 2009/103/ES neposredni učinek v tem smislu, da se lahko oškodovanec nanj sklicuje pred nacionalnimi sodišči, zaradi česar mora nacionalno sodišče šteti, da je bila vročitev zavarovalnici uspešno opravljena, če se je vročitev opravila pooblaščencu za obravnavo odškodninskih zahtevkov „kot zastopniku“ zavarovalnice, čeprav pooblastilo za vročitev ni bilo podeljeno s pravnim poslom in v nacionalnem pravu za tak primer ni predpisano zakonsko pooblastilo za vročanje, vročitev pa sicer ustreza vsem pogojem, določenim z nacionalnim pravom?

      (1)  UL L 263, str. 11.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 30. junija 2005 v zadevi C-537/03: (Predlog za sprejem predhodne odločbe Korkein oikeus): Katja Candolin in drugi proti Vahinkovakuutusosakeyhtiö Pohjola in drugi (Obvezno zavarovanje civilne odgovornosti za avtomobile — Direktivi 84/5/EGS in 90/232/EGS — Ureditev civilne odgovornosti — Potnikov prispevek k nastanku škode — Zavrnitev ali omejitev pravice do odškodnine)

text:
               20.8.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/3

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 30. junija 2005
   v zadevi C-537/03: (Predlog za sprejem predhodne odločbe Korkein oikeus): Katja Candolin in drugi proti Vahinkovakuutusosakeyhtiö Pohjola in drugi (1)

   (Obvezno zavarovanje civilne odgovornosti za avtomobile - Direktivi 84/5/EGS in 90/232/EGS - Ureditev civilne odgovornosti - Potnikov prispevek k nastanku škode - Zavrnitev ali omejitev pravice do odškodnine)
   (2005/C 205/05)
   Jezik postopka: finščina
   V zadevi C-537/03, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, ki ga je vložil Korkein oikeus (Finska) z odločbo, z dne 19. decembra 2003, ki je na Sodišče prispel dne 22. decembra 2003, v postopku Katja Candolin, Jari-Antero Viljaniemi, Veli-Matti Paananen proti Vahinkovakuutusosakeyhtiö Pohjola, Jarnu Ruokoranti, je Sodišče (prvi senat), v sestavi P. Jann, predsednik senata K. Lenaerts, J. N. Cunha Rodrigues (poročevalec), E. Juhász in M. Ilešič, sodniki, generalni pravobranilec: L. A. Geelhoed, sodni tajnik: H. von Holstein, namestnik sodnega tajnika, dne 30. junija 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:
   V okoliščinah, kot so te v postopku v glavni stvari, člen 2(1) Druge direktive Sveta 84/5/EGS z dne 30. decembra 1983 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in člen 1 Tretje direktive Sveta (90/232/EGS) z dne 14. maja 1990 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil nasprotujeta nacionalni ureditvi, ki dovoljuje nesorazmerno zavrnitev ali omejitev plačila odškodnine, ki jo krije obvezno avtomobilsko zavarovanje, zaradi prispevka potnika k nastanku materialne škode ali telesne poškodbe, ki jo je utrpel. Dejstvo, da je zadevni potnik lastnik vozila, katerega voznik je povzročil prometno nesrečo, nima vpliva.

      (1)  UL C 59, 6.3.2004.


title: Zadeva C-250/08: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 1. decembra 2011 – Evropska komisija proti Kraljevini Belgiji (Neizpolnitev obveznosti države — Prosto gibanje oseb — Nakup nepremičnine za novo glavno prebivališče — Izračun davčne ugodnosti — Davek za registracijo — Doslednost davčnega sistema)

text:
               4.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/2

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 1. decembra 2011 – Evropska komisija proti Kraljevini Belgiji
   (Zadeva C-250/08) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Prosto gibanje oseb - Nakup nepremičnine za novo glavno prebivališče - Izračun davčne ugodnosti - Davek za registracijo - Doslednost davčnega sistema)
   2012/C 32/02
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: P. van Nuffel, R. Lyal in W. Roels, zastopniki)

      Tožena stranka: Kraljevina Belgija (zastopnika: L. Van den Broeck, zastopnik, B. van de Walle de Ghelcke, odvetnik)

      Intervenientka v podporo tožene stranke: Republika Madžarska (zastopniki: R. Somssich, K. Borvölgyi in M.Z. Fehér, zastopniki)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 18 ES, 43 ES in 56 ES ter členov 31 in 40 sporazuma EGP – Izračun davčne ugodnosti ob nakupu nepremičnine za novo glavno prebivališče – Upoštevanje zneska davka za registracijo, ki je bil plačan ob nakupu prejšnjega glavnega prebivališča, le, če je to v Flamski regiji

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 223, 30.8.2008.


title: Zadeva C-150/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 14. aprila 2008 – Siebrand BV; druga stranka: Staatssecretaris van Financiën

text:
               5.7.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/16

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 14. aprila 2008 – Siebrand BV; druga stranka: Staatssecretaris van Financiën
   (Zadeva C-150/08)
   (2008/C 171/27)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predložitveno sodišče
   Hoge Raad der Nederlanden
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Siebrand BV.

      Druga stranka v postopku: Staatssecretaris van Financiën.
   Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je mogoče pijačo, ki vsebuje določeno količino destiliranega alkohola, vendar sicer ustreza opisu tarifne številke 2206 kombinirane nomenklature (KN), uvrstiti pod to tarifno številko, če gre za fermentirano pijačo, ki je zaradi dodane vode in posebnih snovi izgubila okus, vonj in/ali izgled pijače, narejene iz določenega sadja ali naravnega izdelka?

               2.

               V primeru pritrdilnega odgovora na prvo vprašanje, kakšno merilo bi bilo treba uporabiti za ugotavljanje, ali je treba pijačo kljub temu uvrstiti pod tarifno številko 2208 KN, ker vsebuje destiliran alkohol?


title: Zadeva T-478/11: Tožba, vložena 9. septembra 2011 – Francija proti Komisiji

text:
               19.11.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 340/25

         Tožba, vložena 9. septembra 2011 – Francija proti Komisiji
   (Zadeva T-478/11)
   2011/C 340/53
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Francoska republika (zastopniki: E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter in J. Rossi, zastopniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razglasi za nično;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka s tožbo Splošnemu sodišču predlaga razglasitev ničnosti odločbe Evropske komisije C(2011) 4376 konč. z dne 29. junija 2011 o državni pomoči št. NN 10/2010 v zvezi z akcijami nacionalne medpanožne organizacije v prašičjem sektorju (v nadaljevanju: INAPORC), financiranimi s prostovoljnimi prispevki, ki so postali obvezni (v nadaljevanju: CVO) in ki jih INAPORC plačujejo člani, ki jih ta zastopa. Po mnenju Komisije so CVO ukrepi, ki pomenijo državno pomoč, združljivo z notranjim trgom.
   V utemeljitev tožbe tožeča stranka uveljavlja en sam razlog, in sicer da je Komisija s tem, ko je menila, da je treba akcije INAPORC, financirane z dohodki od CVO, pripisati državi in da so te akcije financirane z državnimi sredstvi, kršila pojem državne pomoči v smislu člena 107(1) PDEU.
   Tožeča stranka zatrjuje, da akcije INAPORC, financirane z dohodki od CVO, izpolnjujejo zahteve, ki jih je Sodišče postavilo s sodbo z dne 15. julija 2004 v zadevi Pearle in drugi (C-345/02, Rec. I., str. 7139), zato da se obvezni prispevki, ki se plačujejo organizaciji, ki predstavlja podjetja gospodarskega sektorja, ne štejejo za državna sredstva, s katerimi bi se financirale akcije, ki jih je treba pripisati državi, saj:

               —

               naj bi akcije INAPORC določalo poklicno telo, ki predstavlja podjetja zadevnega kmetijskega sektorja, in naj ne bi služile izvajanju državne politike;

               —

               naj bi se akcije INAPORC financirale s sredstvi, ki jih plačujejo podjetja zadevnega sektorja;

               —

               naj bi se način financiranja in delež/količina prispevkov določala znotraj INAPORC, ne da bi pri tem država kakorkoli sodelovala;

               —

               naj bi se prispevki obvezno uporabljali za financiranje ukrepa, ne da bi lahko država v to kakorkoli posegala.


title: Zadeva T-342/07: Sodba Splošnega sodišča z dne 6. julija 2010 – Ryanair proti Komisiji ( „Konkurenca — Koncentracije — Letalski prevoz — Odločba, ki koncentracijo razglaša za nezdružljivo s skupnim trgom — Presoja učinkov transakcije na konkurenco — Vstopne ovire — Pridobitve glede učinkovitosti — Obveznosti“ )

text:
               14.8.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 221/35

         Sodba Splošnega sodišča z dne 6. julija 2010 – Ryanair proti Komisiji
   (Zadeva T-342/07) (1)

   (Konkurenca - Koncentracije - Letalski prevoz - Odločba, ki koncentracijo razglaša za nezdružljivo s skupnim trgom - Presoja učinkov transakcije na konkurenco - Vstopne ovire - Pridobitve glede učinkovitosti - Obveznosti)
   2010/C 221/55
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Ryanair Holdings plc (Dublin, Irska) (zastopniki: J. Swift, QC, V. Power, A. McCarthy in D. Hull, solicitors, in G. Berrisch, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: X. Lewis in S. Noë, zastopnika)

      Intervenienta v podporo tožene stranke: Aer Lingus Group plc (Dublin) (zastopniki: sprva A. Burnside, solicitor, B. van de Walle de Ghelcke in T. Snels, odvetniki, nato A. Burnside in B. van de Walle de Ghelcke); in Irska (zastopniki: D. O’Hagan in J. Buttimore, zastopnika, skupaj z M. Cush, D. Barniville in N. Travers, odvetniki)

      Predmet

   Zahteva za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2007) 3104 z dne 27. junija 2007, ki koncentracijo razglaša za nezdružljivo s skupnim trgom in delovanjem Sporazuma EGP (zadeva št. COMP/M.4439 – Ryanair/Aer Lingus).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Ryanair Holdings plc nosi svoje stroške, ter stroške, ki sta jih priglasili Evropska komisija in Aer Lingus Group plc.

               3.

               Irska nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 269, 10.11.2007.


title: Zadeva C-94/14: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 10. marca 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Kúria – Madžarska) – Flight Refund Ltd/Deutsche Lufthansa AG (Predhodno odločanje — Območje svobode, varnosti in pravice — Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah — Postopek za evropski plačilni nalog — Uredba (ES) št. 1896/2006 — Člena 17 in 20 — Obveznosti sodišča pri določanju krajevno pristojnega sodišča za odločanje v civilnem postopku, potem ko je tožena stranka vložila ugovor zoper evropski plačilni nalog — Pristojnost sodišč države članice izvora evropskega plačilnega naloga — Uredba (ES) št. 44/2001 — Terjatev, ki temelji na pravici do odškodnine na podlagi Uredbe (ES) št. 261/2004 zaradi zamude leta)

text:
               2.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 156/3

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 10. marca 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Kúria – Madžarska) – Flight Refund Ltd/Deutsche Lufthansa AG
   (Zadeva C-94/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Območje svobode, varnosti in pravice - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Postopek za evropski plačilni nalog - Uredba (ES) št. 1896/2006 - Člena 17 in 20 - Obveznosti sodišča pri določanju krajevno pristojnega sodišča za odločanje v civilnem postopku, potem ko je tožena stranka vložila ugovor zoper evropski plačilni nalog - Pristojnost sodišč države članice izvora evropskega plačilnega naloga - Uredba (ES) št. 44/2001 - Terjatev, ki temelji na pravici do odškodnine na podlagi Uredbe (ES) št. 261/2004 zaradi zamude leta))
   (2016/C 156/03)
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Kúria

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Flight Refund Ltd

      Tožena stranka: Deutsche Lufthansa AG

      Izrek

   Pravo Evropske unije je treba razlagati tako, da v okoliščinah, v katerih sodišče odloča v postopku, kakršen je ta v glavni stvari, v zvezi z določitvijo krajevno pristojnega sodišča države članice izvora evropskega plačilnega naloga in v navedenih okoliščinah preizkuša mednarodno pristojnost sodišč te države članice za odločanje v civilnem postopku v zvezi s terjatvijo, na kateri temelji ta plačilni nalog, zoper katerega je tožena stranka vložila ugovor v za to predpisanem roku:

               —

               ker Uredba (ES) št. 1896/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o uvedbi postopka za evropski plačilni nalog ne daje pojasnil glede pristojnosti in obveznosti tega sodišča, ostajajo ta procesna vprašanja na podlagi člena 26 te uredbe urejena z nacionalnim pravom navedene države članice;

               —

               Uredba Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah zahteva, da se vprašanje mednarodne pristojnosti sodišč države članice izvora evropskega plačilnega naloga reši na podlagi procesnih pravil, ki omogočajo zagotovitev polnega učinka določb te uredbe in pravice do obrambe, bodisi da o tem vprašanju odloča predložitveno sodišče ali pa sodišče, ki ga to določi kot stvarno in krajevno pristojno za odločanje o terjatvi, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, v skladu z rednim civilnim postopkom;

               —

               v primeru, da sodišče, kakršno je predložitveno, odloča o mednarodni pristojnosti sodišč države članice izvora evropskega plačilnega naloga in ugotovi, da je ta pristojnost ob upoštevanju meril iz Uredbe št. 44/2001 podana, mora to sodišče na podlagi zadnjenavedene uredbe in Uredbe št. 1896/2006 nacionalno pravo razlagati tako, da mu to omogoča opredeliti ali določiti stvarno in krajevno pristojno sodišče za odločanje v tem postopku, in

               —

               v primeru, da sodišče, kakršno je predložitveno, ugotovi, da ta mednarodna pristojnost ni podana, potem to sodišče ni dolžno po analogiji s členom 20 Uredbe št. 1896/2006 po uradni dolžnosti ponovno preučiti tega plačilnega naloga.

      (1)  UL C 142, 12.5.2014.


title: Zadeva C-653/16: Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 4. maja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Nejvyšší soud České republiky – Češka republika) – Jitka Svobodová/Česká republika – Okresní soud v Náchodě (Predhodno odločanje — Dejanski in pravni okvir spora o glavni stvari — Neobstoj zadostnih pojasnil — Očitna nedopustnost — Člen 53(2) in člen 94 Poslovnika Sodišča)

text:
               31.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 249/14

         Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 4. maja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Nejvyšší soud České republiky – Češka republika) – Jitka Svobodová/Česká republika – Okresní soud v Náchodě
   (Zadeva C-653/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Dejanski in pravni okvir spora o glavni stvari - Neobstoj zadostnih pojasnil - Očitna nedopustnost - Člen 53(2) in člen 94 Poslovnika Sodišča))
   (2017/C 249/20)
   Jezik postopka: češčina

      Predložitveno sodišče

   Nejvyšší soud České republiky

      Stranke

      Tožeča stranka: Jitka Svobodová

      Tožena stranka: Česká republika – Okresní soud v Náchodě

      ob udeležbi Česká republika – Ministerstvo spravedlnosti ČR

      Izrek

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Nejvyšší soud (vrhovno sodišče, Češka republika) z odločbo z dne 2. decembra 2016, je očitno nedopusten.

      (1)  UL C 78, 13.3.2017.


title: Zadeva C-49/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de Primera Instancia de Cartagena (Španija) 3. februarja 2014 – Finanmadrid E.F.C, SA proti Jesúsu Vicenteju Albánu Zambranu in drugim

text:
               5.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 135/20

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de Primera Instancia de Cartagena (Španija) 3. februarja 2014 – Finanmadrid E.F.C, SA proti Jesúsu Vicenteju Albánu Zambranu in drugim
   (Zadeva C-49/14)
   2014/C 135/22
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Juzgado de Primera Instancia de Cartagena

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Finanmadrid E.F.C, SA

      Tožene stranke: Jesús Vicente Albán Zambrano, María Josefa García Zapata, Jorge Luis Albán Zambrano, Miriam Elisabeth Caicedo Merino

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba Direktivo [93/13] (1) razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, kot je veljavna ureditev španskega postopka izdaje plačilnega naloga (člena 815 in 816 LEC), v kateri ni določena obvezna preučitev nepoštenih pogojev niti posredovanje sodišča, razen če sodni tajnik meni, da je to potrebno, ali če dolžniki ugovarjajo, saj takšna zakonodaja otežuje ali preprečuje, da bi se po uradni dolžnosti izvedel sodni nadzor pogodb, ki morda vsebujejo nepoštene pogoje?

               2.

               Ali je treba Direktivo 93/13 razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, kot je španska ureditev, ki ne omogoča, da bi se [in] limine litis v poznejšem postopku izvršbe po uradni dolžnosti preveril sodni izvršilni naslov – dekret, ki ga je izdal sodni tajnik in s katerim se je končal postopek izdaje plačilnega naloga – in obstoj nepoštenih pogojev v pogodbi, ki je bila podlaga za izdajo navedenega dekreta, katerega izvršba se predlaga, saj gre v skladu z nacionalnim pravom za res iudicata (člena 551 in 552 v povezavi s členom 816(2) LEC)?

               3.

               Ali je treba Listino Evropske unije o temeljnih pravicah (2) razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, kot sta ureditev postopka izdaje plačilnega naloga in ureditev postopka izvrševanja sodnih izvršilnih naslovov, ker ne določa sodnega nadzora v vseh primerih med ugotovitveno fazo in ker ne omogoča, da bi v fazi izvršbe sodišče, ki obravnava zadevo, preverilo odločitve sodnega tajnika?

               4.

               Ali je treba Listino Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, ki ne omogoča, da se po uradni dolžnosti preveri spoštovanje pravice do zaslišanja, ker gre za res iudicata?

      (1)  Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah, UL L 95, str. 29.

      (2)  UL 2000, C 364, str. 1.


title: Zadeva C-390/08: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 14. maja 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg (Neizpolnitev obveznosti države — Okolje — Sklep št. 280/2004/ES — Izvajanje Kjotskega protokola — Nacionalni ukrepi za omejevanje toplogrednih plinov — Neposredovanje zahtevanih informacij)

text:
               4.7.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 153/16

         Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 14. maja 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg
   (Zadeva C-390/08) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Okolje - Sklep št. 280/2004/ES - Izvajanje Kjotskega protokola - Nacionalni ukrepi za omejevanje toplogrednih plinov - Neposredovanje zahtevanih informacij)
   2009/C 153/32
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: U. Wölker in J.-P. Keppenne, zastopnika)

      Tožena stranka: Veliko vojvodstvo Luksemburg (zastopnik: C. Schiltz, zastopnik)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države — Neposredovanje informacij, ki se zahtevajo na podlagi člena 3(2) Sklepa št. 280/2004/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o mehanizmu za spremljanje emisij toplogrednih plinov v Skupnosti in o izvajanju Kjotskega protokola (UL L 49, str. 1) v povezavi s členi 8, 9, 10 in 11 Sklepa Komisije št. 116/2005/ES z dne 10. februarja 2005 o določitvi pravil za izvajanje Sklepa št. 280/2004/ES (UL L 55, str. 57) — Informacije v zvezi z nacionalnimi načrti, ki zadevajo emisije toplogrednih plinov, in ukrepi, sprejetimi za omejitev in/ali zmanjšanje teh emisij

      Izrek

               1)

               Ugotovi naj se, da Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, da do 15. marca 2007 ni posredovalo informacij, ki se zahtevajo na podlagi člena 3(2) Sklepa št. 280/2004/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o mehanizmu za spremljanje emisij toplogrednih plinov v Skupnosti in o izvajanju Kjotskega protokola v povezavi s členi od 8 do 11 Sklepa Komisije št. 2005/116/ES z dne 10. februarja 2005 o določitvi pravil za izvajanje Sklepa št. 280/2004/ES, ni izpolnilo obveznosti iz teh določb.

               2)

               Velikemu vojvodstvu Luksemburg se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 285, 8.11.2008.