title: Zadeva C-616/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal correctionnel de Foix (Francija) 26. oktobra 2017 – Procureur de la République/Mathieu Blaise in drugi

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/24

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal correctionnel de Foix (Francija) 26. oktobra 2017 – Procureur de la République/Mathieu Blaise in drugi
   (Zadeva C-616/17)
   (2018/C 022/36)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal correctionnel de Foix

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Procureur de la République

      Tožene stranke: Mathieu Blaise, Sabrina Dauzet, Alain Feliu, Marie Foray, Sylvestre Ganter, Dominique Masset, Ambroise Monsarrat, Sandrine Muscat, Jean-Charles Sutra, Blanche Yon, Kevin Leo-Pol Fred Perrin, Germain Yves Dedieu, Olivier Godard, Kevin Pao Donovan Schachner, Laura Dominique Chantal Escande, Nicolas Benoit Rey, Eric Malek Benromdan, Olivier Eric Labrunie, Simon Joseph Jeremie Boucard, Alexis Ganter, Pierre André Garcia

      Druga stranka: Espace Émeraude

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je uredba [(ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet in razveljavitvi direktiv Sveta 79/117/EGS in 91/414/EGS; v nadaljevanju: evropska uredba] v skladu s previdnostnim načelom, če v njej ni natančno opredeljeno, kaj je aktivna snov, ampak je prepuščeno prosilcu, da izbere, kaj je v njegovem izdelku aktivna snov, tako da lahko vso svojo dokumentacijo za vlogo osredotoči na eno samo snov, čeprav jih njegov končni izdelek, ki se prodaja, vsebuje več?

               2.

               Ali sta zagotovljena previdnostno načelo in nepristranskost dovoljenja za promet, če potrebne teste, analize in ocene izvedejo sami prosilci, ki so lahko pri njihovi predstavitvi pristranski, brez neodvisne ponovne analize in ne da bi bila objavljena poročila o vlogah za dovoljenje, in sicer zaradi varstva industrijske skrivnosti?

               3.

               Ali je evropska uredba v skladu s previdnostnim načelom, če v ničemer ne upošteva različnosti aktivnih snovi in njihovega skupnega učinka, zlasti če na evropski ravni ne določa nobene posamezne celovite analize kopičenja aktivnih snovi v istem izdelku?

               4.

               Ali je evropska uredba v skladu s previdnostnim načelom, če so v poglavjih 3 in 4 iz analiz toksičnosti (genotoksičnost, preverjanje rakotvornosti, preverjanje endokrinih motenj …) izvzeti pesticidni pripravki v komercialni obliki, kot se dajejo v promet ter kot so jim izpostavljeni potrošniki in okolje, pri čemer so kot obvezni določeni samo poenostavljeni testi, ki jih vedno izvede prosilec?


title: Zadeva T-758/17: Tožba, vložena 17. novembra 2017 – Perfect Bar/EUIPO (PERFECT BAR)

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/53

         Tožba, vložena 17. novembra 2017 – Perfect Bar/EUIPO (PERFECT BAR)
   (Zadeva T-758/17)
   (2018/C 022/70)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Perfect Bar LLC (San Diego, Kalifornija, Združene države) (zastopnika: F. Miazzetto, J. Gracia Albero, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Skupnosti, ki vsebuje besedni element „PERFECT BAR“ – prijava št. 15374 085

      Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 5. septembra 2017 v zadevi R 2439/2016-4

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo in dovoli registracijo prijavljene znamke, in sicer prijave znamke Evropske unije št. 015374085 „PERFECT BAR“;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov postopka pred Splošnim sodiščem in EUIPO.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-547/16: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 23. novembra 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Supremo – Španija) – Gasorba SL, Josefa Rico Gil, Antonio Ferrándiz González/Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA (Konkurenca — Člen 101 PDEU — Sporazumi med podjetji — Poslovna razmerja med upravljavci bencinskih servisov in naftnimi podjetji — Dolgoročna pogodba o izključni dobavi goriva — Sklep, s katerim Evropska komisija razglasi zaveze podjetja za zavezujoče — Obseg, v katerem sklep o zavezah, ki ga je sprejela Komisija, zavezuje nacionalna sodišča — Člen 9(1) in člen 16(1) Uredbe (ES) št. 1/2003)

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/15

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 23. novembra 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Supremo – Španija) – Gasorba SL, Josefa Rico Gil, Antonio Ferrándiz González/Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA
   (Zadeva C-547/16) (1)

   ((Konkurenca - Člen 101 PDEU - Sporazumi med podjetji - Poslovna razmerja med upravljavci bencinskih servisov in naftnimi podjetji - Dolgoročna pogodba o izključni dobavi goriva - Sklep, s katerim Evropska komisija razglasi zaveze podjetja za zavezujoče - Obseg, v katerem sklep o zavezah, ki ga je sprejela Komisija, zavezuje nacionalna sodišča - Člen 9(1) in člen 16(1) Uredbe (ES) št. 1/2003))
   (2018/C 022/19)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Supremo

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Gasorba SL, Josefa Rico Gil, Antonio Ferrándiz González

      Tožena stranka: Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA

      Izrek

   Člen 16(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov [101] in [102 PDEU] je treba razlagati tako, da sklep o zavezah, ki ga Evropska komisija v zvezi z določenimi sporazumi med podjetji sprejme na podlagi člena 9(1) te uredbe, nacionalnim sodiščem ne preprečuje, da preizkusijo skladnost navedenih sporazumov s pravili o konkurenci in po potrebi ugotovijo, da so v skladu s členom 101(2) PDEU nični.

      (1)  UL C 22, 23.1.2017.


title: Zadeva T-759/17: Tožba, vložena 17. novembra 2017 – Perfect Bar/EUIPO (PERFECT Bar)

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/54

         Tožba, vložena 17. novembra 2017 – Perfect Bar/EUIPO (PERFECT Bar)
   (Zadeva T-759/17)
   (2018/C 022/71)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Perfect Bar LLC (San Diego, Kalifornija, Združene države) (zastopnika: F. Miazzetto, J. Gracia Albero, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Skupnosti, ki vsebuje besedni element „PERFECT Bar“ – Prijava št. 15 376 064

      Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 05/09/2017 v zadevi R 2440/2016-4

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo in dopusti registracijo prijavljene znamke, to je predlog za registracijo znamke Evropske unije št. 015376064 „PERFECT BAR“;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov postopka pred Splošnim sodiščem in pred EUIPO.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-618/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal d'Instance de Limoges (Francija) 30. oktobra 2017 – BNP Paribas Personal Finance SA/Roger Ducloux, Josée Ducloux, rojena Lecay

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/25

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal d'Instance de Limoges (Francija) 30. oktobra 2017 – BNP Paribas Personal Finance SA/Roger Ducloux, Josée Ducloux, rojena Lecay
   (Zadeva C-618/17)
   (2018/C 022/37)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal d'Instance de Limoges

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: BNP Paribas Personal Finance SA

      Toženi stranki: Roger Ducloux, Josée Ducloux, rojena Lecay

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali glede na 5,97377-odstotno letno efektivno obrestno mero za potrošniški kredit pravilo, ki izhaja iz Direktive 98/7/ES (1) z dne 16. februarja 1998 in Direktive 2008/48/ES (2) z dne 23. aprila 2008 ter v slovenski različici določa, da se „[r]ezultat izračuna […] izrazi z natančnostjo [v francoščini, avec une exactitude“] vsaj ene decimalke. Če je na naslednjem decimalnem mestu število 5 ali večje, se število na [prvem] decimalnem mestu poveča za eno“, dovoljuje, da se za natančno šteje navedena 5,95-odstotna obrestna mera?

      (1)  Direktiva 98/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 1998 o spremembi Direktive 87/102/EGS o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic v zvezi s potrošniškimi krediti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 4, str. 36).

      (2)  Direktiva 2008/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah in razveljavitvi Direktive Sveta 87/102/EGS (UL, L 133, str. 66).


title: Zadeva T-895/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 30. novembra 2017 – Toontrack Music/EUIPO (SUPERIOR DRUMMER) („Znamka Evropske unije — Prijava besedne znamke Evropske unije SUPERIOR DRUMMER — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(b) in (c) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 7(1)(b) in (c) Uredbe (EU) 2017/1001)“)

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/39

         Sodba Splošnega sodišča z dne 30. novembra 2017 – Toontrack Music/EUIPO (SUPERIOR DRUMMER)
   (Zadeva T-895/16) (1)

   ((„Znamka Evropske unije - Prijava besedne znamke Evropske unije SUPERIOR DRUMMER - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(b) in (c) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 7(1)(b) in (c) Uredbe (EU) 2017/1001)“))
   (2018/C 022/53)
   Jezik postopka: švedščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Toontrack Music AB (Umeå, Švedska) (zastopnik: J.-E. Ström, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: S. Palmero Cabezas, agent)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 3. oktobra 2016 (zadeva R 2438/2015-5) glede registracije besednega znaka SUPERIOR DRUMMER kot znamke Evropske unije.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Toontrack Music AB se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 46, 13.2.2017.


title: Zadeva C-424/17 P: Pritožba, ki jo je Vilislav Andreev Kaleychev vložil 14. julija 2017 zoper sklep Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 22. junija 2017 v zadevi T-58/17, Kaleychev/Evropsko sodišče za človekove pravice

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/16

         Pritožba, ki jo je Vilislav Andreev Kaleychev vložil 14. julija 2017 zoper sklep Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 22. junija 2017 v zadevi T-58/17, Kaleychev/Evropsko sodišče za človekove pravice
   (Zadeva C-424/17 P)
   (2018/C 022/20)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnik: Vilislav Andreev Kaleychev (zastopnica: K. Mladenova, odvetnica)

      Druga stranka v postopku: Evropsko sodišče za človekove pravice
   Sodišče (deseti senat) je s sklepom z dne 22. novembra 2017 odločilo, da pritožba ni dopustna.


title: Zadeva T-909/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 28. novembra 2017 – Laboratorios Ern/EUIPO – Sharma (NRIM Life Sciences) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Evropske unije NRIM Life Sciences — Prejšnja nacionalna besedna znamka RYM Relativni razlog za zavrnitev — Neobstoj verjetnosti zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 [postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) št. 2017/1001])

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/39

         Sodba Splošnega sodišča z dne 28. novembra 2017 – Laboratorios Ern/EUIPO – Sharma (NRIM Life Sciences)
   (Zadeva T-909/16) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Evropske unije NRIM Life Sciences - Prejšnja nacionalna besedna znamka RYM Relativni razlog za zavrnitev - Neobstoj verjetnosti zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 [postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) št. 2017/1001]))
   (2018/C 022/54)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Španija) (zastopnik: S. Correa Rodríguez, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: S. Bonne, agent)

      Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe pri EUIPO: Anil K. Sharma (Hillingdon, Združeno kraljestvo)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 26. septembra 2016 (zadeva R 2376/2015–5) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbo Laboratorios Ern in A. K. Sharmo.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Laboratorios Ern, SA, se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 53, 20.2.2017.


title: Zadeva C-619/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 3. novembra 2017 – Ministerio de Defensa/Ana de Diego Porras

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/26

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 3. novembra 2017 – Ministerio de Defensa/Ana de Diego Porras
   (Zadeva C-619/17)
   (2018/C 022/38)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Supremo

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Vlagatelj kasacijske pritožbe: Ministerio de Defensa

      Druga stranka v postopku: Ana de Diego Porras

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba določbo 4 Okvirnega sporazuma o delu za določen čas, ki je v prilogi k Direktivi 1999/70 (1), razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, ki ne določa odpravnine v primeru prenehanja pogodbe o zaposlitvi za določen čas zaradi nadomeščanja drugega delavca, ki ima pravico do vrnitve na svoje delovno mesto, če do tega prenehanja pride zaradi vrnitve nadomeščenega delavca, jo pa določa, če do prenehanja pogodbe o zaposlitvi pride iz drugih zakonsko določenih razlogov?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali določba 5 Okvirnega sporazuma zajema ukrep, kakršen je ta, ki ga je uvedel španski zakonodajalec, ki določa odpravnino v višini 12 plačanih dni na leto delovne dobe, ki se delavcu izplača ob prenehanju pogodbe o zaposlitvi za določen čas, čeprav je bila sklenjena le ena taka pogodba?

               3.

               Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen, ali je zakonska določba – ki delavcem, zaposlenim za določen čas, ob prenehanju pogodbe priznava odpravnino v višini 12 plačanih dni na leto delovne dobe, česar delavcem, zaposlenim za določen čas, ki sklenejo pogodbo o zaposlitvi zaradi nadomeščanja zaposlenega, ki ima pravico do vrnitve na delovno mesto, ne priznava – v nasprotju z določbo 5 Okvirnega sporazuma?

      (1)  Direktiva Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP (UL L 175, str. 43).


title: Zadeva T-50/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 30. novembra 2017 – Mackevision Medien Design/EUIPO (TO CREATE REALITY) („Znamka Evropske unije — Prijava besedne znamke Evropske unije TO CREATE REALITY — Znamka, sestavljena iz oglaševalskega slogana — Absolutni razlog za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 7(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)“)

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/40

         Sodba Splošnega sodišča z dne 30. novembra 2017 – Mackevision Medien Design/EUIPO (TO CREATE REALITY)
   (Zadeva T-50/17) (1)

   ((„Znamka Evropske unije - Prijava besedne znamke Evropske unije TO CREATE REALITY - Znamka, sestavljena iz oglaševalskega slogana - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 7(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)“))
   (2018/C 022/55)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Mackevision Medien Design GmbH Stuttgart (Stuttgart, Nemčija) (zastopniki: E. Stolz, Z. Stelzenmüller in J. Weiser, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: A. Graul in S. Hanne, agenta)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 20. decembra 2016 (zadeva R 995/2016–5) glede zahteve za registracijo besednega znaka TO CREATE REALITY kot znamke Evropske unije.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Mackevision Medien Design GmbH Stuttgart se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 104, 3.4.2017.


title: Zadeva C-620/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Székesfehérvári Törvényszék (Madžarska) 2. novembra 2017 – Hochtief Solutions AG Magyarországi Fióktelepe/Fővárosi Törvényszék

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/26

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Székesfehérvári Törvényszék (Madžarska) 2. novembra 2017 – Hochtief Solutions AG Magyarországi Fióktelepe/Fővárosi Törvényszék
   (Zadeva C-620/17)
   (2018/C 022/39)
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Székesfehérvári Törvényszék

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Hochtief Solutions AG Magyarországi Fióktelepe

      Tožena stranka: Fővárosi Törvényszék

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba osnovna načela in določbe prava Unije (zlasti člen 4(3) PEU in zahtevo po enotni razlagi), kakor jih razlaga Sodišče Evropske unije, zlasti v sodbi v zadevi Köbler, razlagati tako, da lahko ugotovitev odgovornosti sodišča države članice, ki odloča na zadnji stopnji, za sodbo, s katero se krši pravo Unije, temelji izključno na nacionalnem pravu ali na merilih, določenih z nacionalnim pravom? Če je odgovor nikalen, ali je treba osnovna načela in določbe prava Unije, zlasti tri merila, ki jih je Sodišče Evropske unije opredelilo v zadevi Köbler za ugotovitev odgovornosti „države“, razlagati tako, da je treba izpolnjevanje zahtev za odgovornost države članice za kršitev prava Unije s strani sodišč navedene države presojati na podlagi nacionalnega prava?

               2.

               Ali je treba norme in temeljna načela prava Unije (zlasti člen 4(3) PEU in zahtevo po učinkovitem pravnem varstvu), zlasti sodbe Sodišča Evropske unije v zvezi z odgovornostjo države članice, med drugimv zadevah Francovich, Brasserie du pêcheur in Köbler, razlagati tako, da pravnomočnost sodb, s katerimi se krši pravo Unije in ki so jih izdala sodišča države članice, ki odločajo na zadnji stopnji, izključuje, da bi se ugotovila odgovornost države članice za škodo?

               3.

               Ali sta glede na Direktivo 89/665/EGS, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2007/66/ES (1), in Direktivo 92/13/EGS v smislu prava Unije upoštevna revizijski postopek oddaje javnih naročil v zvezi z javnimi naročili, katerih vrednost presega pragove, določene v Skupnosti, in sodni nadzor nad upravno odločbo, sprejeto v navedenem postopku? Če je odgovor pritrdilen, ali sta pravo Unije in sodna praksa Sodišča Evropske unije (med drugimi sodbe, izdane v zadevah Kühne & Heitz, Kapferer in zlasti Impresa Pizzarotti) upoštevna v zvezi z nujnostjo, da se dopusti obnova postopka kot izredno pravno sredstvo, ki izhaja iz nacionalnega prava v zvezi s sodnim nadzorom nad upravno odločbo, sprejeto v zadevnem revizijskem postopku na področju javnih naročil?

               4.

               Ali je treba direktivi o revizijskih postopkih oddaje javnih naročil (in sicer Direktivo 89/665/EGS, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2007/66/ES, in Direktivo 92/13/EGS) razlagati tako, da ne nasprotujeta nacionalni zakonodaji, v skladu s katero nacionalna sodišča, ki odločajo v sporu o glavni stvari, lahko ne upoštevajo dejstva, ki ga je treba preučiti v skladu s sodbo Sodišča Evropske unije – izdano v postopku predhodnega odločanja v okviru revizijskega postopa oddaje javnih naročil –, pri čemer gre za dejstvo, ki ga ne upoštevajo niti nacionalna sodišča, ki odločajo v postopku na podlagi predloga za obnovo postopka, ki je bil vložen zoper odločbo, izdano v sporu o glavni stvari?

               5.

               Ali je treba Direktivo Sveta z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje (89/665/EGS), zlasti njen člen 1(1) in (3), in Direktivo Sveta 92/13/EGS z dne [25]. februarja 1992 o uskladitvi zakonov in drugih predpisov o uporabi pravil Skupnosti za oddajo javnih naročil podjetij na vodnem, energetskem, transportnem in telekomunikacijskem področju, zlasti njena člena 1 in 2 – še posebej glede na sodbe, izdane v zadevah Willy Kempter, Pannon GSM in VB Pénzügyi Lízing ter Kühne & Heitz, Kapferer in Impresa Pizzarotti – razlagati tako, da je v skladu z navedenima direktivama in z zahtevo po učinkovitem pravnem varstvu ter načeloma enakovrednosti in učinkovitosti nacionalna zakonodaja oziroma uporaba te zakonodaje, v skladu s katero – kljub temu, da se s sodbo Sodišča Evropske unije, ki je izdana v postopku predhodnega odločanja, preden se izda sodba v postopku na drugi stopnji, poda upoštevna razlaga predpisov prava Unije – sodišče, ki obravnava zadevo, zavrže to zadevo, ker je bila vložena prepozno, nato pa sodišče, ki odloča o obnovi postopka, šteje obnovo postopka za nedopustno?

               6.

               Če je treba na podlagi nacionalnega prava dopustiti obnovo postopka zaradi vzpostavitve ustavnosti na podlagi nove odločbe ustavnega sodišča, ali ne bi bilo treba dopustiti obnove postopka v skladu z načelom enakovrednosti in načelom, določenim v sodbi Transportes Urbanos, če ni bilo mogoče upoštevati sodbe Sodišča Evropske unije v postopku v glavni stvari zaradi določb nacionalnega prava o procesnih rokih?

               7.

               Ali je treba Direktivo Sveta z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje (89/665/EGS), zlasti njen člen 1(1) in (3), in Direktivo Sveta 92/13/EGS z dne 25. februarja 1992 o uskladitvi zakonov in drugih predpisov o uporabi pravil Skupnosti za oddajo javnih naročil podjetij na vodnem, energetskem, transportnem in telekomunikacijskem področju, zlasti njena člena 1 in 2, glede na sodbo Sodišča Evropske unije v zadevi C-2/06, Willy Kempter, v skladu s katero se posameznik ni dolžan sklicevati posebej na sodno prakso Sodišča, tako da se lahko revizijski postopki oddaje javnih naročil, urejeni v navedenih direktivah, začnejo samo na podlagi revizije, ki vsebuje jasen opis navedene kršitve na področju javnega naročanja in poleg tega natančno navede kršeno določbo o javnem naročanju – konkretna člen in odstavek –, z drugimi besedami, da se smejo v revizijskem postopku oddaje javnih naročil preučiti samo kršitve, ki jih je pritožnik navedel s sklicem na kršeno določbo s področja javnih naročil – konkretna člen in odstavek –, medtem ko v katerem koli drugem upravnem ali civilnem postopku zadostuje, da posameznik navede dejstva in dokaze, ki jih podpirajo, pristojni organ ali sodišče pa odloči o pravnem sredstvu v skladu z njegovo vsebino?

               8.

               Ali je treba zahtevo po dovolj resni kršitvi, določeno v sodbah Köbler in Traghetti, razlagati tako, da ne gre za tako kršitev, če sodišče, ki odloča na zadnji stopnji in ki očitno odloči v nasprotju z ustaljeno in zelo podrobno navedeno sodno prakso Sodišča Evropske unije – ki se celo opira na različna pravna mnenja –, zavrne predlog posameznika za vložitev predloga za sprejetje predhodne odločbe v zvezi s tem, ali je nujno dopustiti obnovo postopka, pri čemer se nesmiselno opira na to, da zakonodaja Unije – v tem primeru predvsem direktivi 89/665/EGS in 92/13/EGS – ne vsebuje določb, ki bi urejale obnovo postopka, kljub temu da je bila za to tudi zelo podrobno navedena upoštevna sodna praksa Sodišča Evropske unije, vključno s sodbo Impresa Pizzarotti, v kateri je bilo odločeno ravno to, da je obnova postopka v zvezi s postopkom oddaje javnega naročila nujna? Ob upoštevanju sodbe Sodišča Evropske unije v zadevi C-283/81, CILFIT – kako podrobno mora nacionalno sodišče utemeljiti to, da ne dopusti obnove postopka, s čimer se oddalji od pravne razlage, ki jo je podalo Sodišče?

               9.

               Ali je treba načeli učinkovitega pravnega varstva in enakovrednosti iz členov 19 in 4(3) PEU, svobodo ustanavljanja in opravljanja storitev, določeni v členu 49 PDEU, in Direktivo Sveta 93/37/EGS z dne 14. junija 1993 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil za gradnje ter direktive 89/665/EGS, 92/13/EGS in 2007/66/ES razlagati tako, da [ne nasprotujejo] temu, da pristojni organi in sodišča z očitnim neupoštevanjem prava Unije, ki se uporabi, po vrsti zavračajo pravna sredstva, ki jih je vložila tožeča stranka, ker ji je bilo onemogočeno sodelovanje v postopku oddaje javnega naročila, z drugimi besedami pravna sredstva, za katera je treba po potrebi pripraviti številne dokumente, pri čemer je bilo vloženo veliko časa in denarja, oziroma sodelovati na obravnavah, in temu, da upoštevna zakonodaja tožeči stranki preprečuje, da bi od sodišča zahtevala odškodnino za škodo, ki jo je utrpela zaradi nezakonitih ukrepov, čeprav je gotovo, da teoretično obstaja možnost ugotovitve odgovornosti za škodo, povzročeno z izvajanjem sodnih funkcij,?

               10.

               Ali je treba načela, določena v sodbah Köbler, Traghetti in Saint Giorgio razlagati tako, da ni mogoče zahtevati odškodnine za škodo, ki je nastala zaradi dejstva, da sodišče države članice, ki odloča na zadnji stopnji, v nasprotju z ustaljeno sodno prakso Sodišča ni dopustilo obnove postopka, ki jo je pravočasno zahteval posameznik in v okviru katere bi lahko zahteval odškodnino za povzročene stroške?

      (1)  Direktiva 2007/66/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2007 o spremembi direktiv Sveta 89/665/EGS in 92/13/EGS glede izboljšanja učinkovitosti revizijskih postopkov oddaje javnih naročil (UL L 335, 2007, str. 31.)


title: Zadeva T-670/16: Sklep Splošnega sodišča z dne 22. novembra 2017 – Digital Rights Ireland/Komisija („Ničnostna tožba — Območje svobode, varnosti in pravice — Varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov — Prenos osebnih podatkov v Združene države — Nepridobitna družba irskega prava — Neobstoj varstva osebnih podatkov za pravne osebe — Upravljavec — Tožba v imenu članov in podpornikov — Tožba v interesu javnosti — Nedopustnost“)

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/40

         Sklep Splošnega sodišča z dne 22. novembra 2017 – Digital Rights Ireland/Komisija
   (Zadeva T-670/16) (1)

   ((„Ničnostna tožba - Območje svobode, varnosti in pravice - Varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov - Prenos osebnih podatkov v Združene države - Nepridobitna družba irskega prava - Neobstoj varstva osebnih podatkov za pravne osebe - Upravljavec - Tožba v imenu članov in podpornikov - Tožba v interesu javnosti - Nedopustnost“))
   (2018/C 022/56)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Digital Rights Ireland Ltd (Bennettsbridge, Irlande) (zastopnik: E. McGarr, solicitor)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: H. Kranenborg in D. Nardi, agenta)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Izvedbenega sklepa Komisije (EU) 2016/1250 z dne 12. julija 2016 na podlagi Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES o ustreznosti varstva, ki ga zagotavlja zasebnostni ščit EU-ZDA (UL 2016, L 207, str. 1).

      Izrek

               1.

               Tožba je nedopustna.

               2.

               O predlogih za intervencijo Češke republike, Zvezne republike Nemčije, Irske, Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska, Združenih držav Amerike, Kraljevine Nizozemske, Francoske republike, družb Business Software Alliance (BSA), Microsoft Corporation, Quadrature du Net in French Data Network ter združenj Fédération des Fournisseurs d’Accès à Internet Associatifs in Union fédérale des consommateurs – Que choisir (UFC – Que choisir) ni treba odločiti.

               3.

               Družbi Digital Rights Ireland Ltd se naloži plačilo stroškov, razen tistih, povezanih s predlogi za intervencijo.

               4.

               Češka republika, Zvezna republika Nemčija, Irska, Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska, Združene države Amerike, Kraljevina Nizozemska, Francoska republika, družbe BSA, Microsoft Corporation, Quadrature du Net in French Data Network ter združenji Fédération des Fournisseurs d’Accès à Internet Associatifs in UFC – Que choisir nosijo svoje stroške, povezane s predlogi za intervencijo.

      (1)  UL C 410, 7.11.2016.


title: Zadeva C-455/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Hannover (Nemčija) 31. julija 2017 – Benedikt Brisch/TUIfly GmbH

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/16

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Hannover (Nemčija) 31. julija 2017 – Benedikt Brisch/TUIfly GmbH
   (Zadeva C-455/17)
   (2018/C 022/21)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Amtsgericht Hannover

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Benedikt Brisch

      Tožena stranka: TUIfly GmbH
   Zadeva je bila s sklepom z dne 21. septembra 2017 izbrisana iz vpisnika Sodišča.


title: Zadeva T-762/17: Tožba, vložena 21. novembra 2017 – Grammer/EUIPO (Upodobitev geometrijske figure)

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/55

         Tožba, vložena 21. novembra 2017 – Grammer/EUIPO (Upodobitev geometrijske figure)
   (Zadeva T-762/17)
   (2018/C 022/73)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Grammer AG (Amberg, Nemčija) (zastopnika: J. Bühling in D. Graetsch, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Skupnosti (Upodobitev geometrijske figure) – Prijava št. 15 389 621

      Izpodbijana odločba: Odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 06/09/2017 v zadevi R 2250/2016-4

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka predlaga, naj se

               —

               izpodbijana odločba razveljavi;

               —

               EUIPO naložijo stroški.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-456/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberlandesgericht Köln (Nemčija) 31. julija 2017 – Gabriela Verena Glanzmann in drugi/Deutsche Lufthansa AG

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/16

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberlandesgericht Köln (Nemčija) 31. julija 2017 – Gabriela Verena Glanzmann in drugi/Deutsche Lufthansa AG
   (Zadeva C-456/17)
   (2018/C 022/22)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Oberlandesgericht Köln

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Gabriela Verena Glanzmann, Sara Glanzmann, Loris Glanzmann

      Tožena stranka: Deutsche Lufthansa AG
   Zadeva je bila s sklepom Sodišča z dne 6. oktobra 2017 izbrisana iz vpisnika Sodišča.


title: Zadeva C-621/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Kúria (Madžarska) 3. novembra 2017 – Gyula Kiss/CIB Bank Zrt. in drugi

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/29

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Kúria (Madžarska) 3. novembra 2017 – Gyula Kiss/CIB Bank Zrt. in drugi
   (Zadeva C-621/17)
   (2018/C 022/40)
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Kúria

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Gyula Kiss

      Tožene stranke: CIB Bank Zrt., Emil Kiss, Gyuláné Kiss

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba zahtevo glede opredelitve v jasnem, razumljivem jeziku iz členov 4(2) in 5 Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (v nadaljevanju: Direktiva) (1) razlagati tako, da jo izpolnjuje pogodbeni pogoj, o katerem se stranki v potrošniški posojilni pogodbi nista dogovorili posamično in v katerem je natančno določen znesek, način izračuna in čas plačila stroškov, provizije ali takse (v nadaljevanju: skupaj: stroški), vendar ne določa, v zameno za katere konkretne storitve se plačajo navedeni stroški; ali pa jo je treba razlagati tako, da mora biti v pogodbi navedeno tudi, katere so te konkretne storitve? Ali v zadnjenavedenem primeru zadošča, da je mogoče na vsebino opravljene storitve sklepati iz poimenovanja stroškov?

               2.

               Ali je treba člen 3(1) Direktive razlagati tako, da pogodbeni pogoj glede določitve stroškov, ki je bil uporabljen v obravnavanem primeru, pri čemer na podlagi pogodbe ni mogoče nedvoumno ugotoviti, katere so konkretne storitve, opravljene v zameno za te stroške, v nasprotju z zahtevo dobre vere v škodo potrošnika povzroči znatno neravnotežje v pogodbenih pravicah in obveznostih strank?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288.


title: Zadeva T-423/17 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 23. novembra 2017 – Nexans France in Nexans/Komisija („Začasna odredba — Konkurenca — Električni kabli — Zavrnitev prošnje za zaupno obravnavanje nekaterih informacij v sklepu o ugotovitvi kršitve člena 101 PDEU — Predlog za izdajo začasnih odredb — Neobstoj nujnosti“)

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/41

         Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 23. novembra 2017 – Nexans France in Nexans/Komisija
   (Zadeva T-423/17 R)
   ((„Začasna odredba - Konkurenca - Električni kabli - Zavrnitev prošnje za zaupno obravnavanje nekaterih informacij v sklepu o ugotovitvi kršitve člena 101 PDEU - Predlog za izdajo začasnih odredb - Neobstoj nujnosti“))
   (2018/C 022/57)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Nexans France (Courbevoie, Francija) in Nexans (Courbevoie) (zastopniki: G. Forwood, A. Rogers, A. Oh in M. Powell, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: H. van Vliet, G. Meessen in I. Zaloguin, agenti)

      Predmet

   Predlog na podlagi členov 278 in 279 PDEU, prvič, za odlog izvršitve Sklepa Komisije C(2017) 3051 final z dne 2. maja 2017 o zavrnitvi prošnje za zaupno obravnavanje (zadeva COMP/AT.39610 – Električni kabli) v delu, v katerem je ta prošnja zavrnjena glede podatkov iz zasega pri tožečih strankah in nekem drugem gospodarskem subjektu, ter drugič, za naložitev Komisiji, naj se vzdrži objave različice njenega sklepa C(2014) 2139 final z dne 2. aprila 2014 (zadeva COMP/AT.39610 – Električni kabli), ki vsebuje te podatke.

      Izrek

               1.

               Predlog za izdajo začasnih odredb se zavrne.

               2.

               Sklep z dne 12. julija 2017, Nexans France in Nexans/Komisija (T-423/17 R), se razveljavi.

               3.

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva C-470/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Handelsgericht Wien (Avstrija) 7. avgusta 2017 – Teresa Coria Garcia in drugi/Austrian Airlines AG

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/17

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Handelsgericht Wien (Avstrija) 7. avgusta 2017 – Teresa Coria Garcia in drugi/Austrian Airlines AG
   (Zadeva C-470/17)
   (2018/C 022/23)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Handelsgericht Wien

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Teresa Coria Garcia, Marina Velasco Coria, Miriam Coria Garcia

      Tožena stranka: Austrian Airlines AG
   Zadeva je bila s sklepom Sodišča z dne 25. oktobra 2017 izbrisana iz vpisnika Sodišča.


title: Zadeva C-623/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Investigatory Powers Tribunal – London (Združeno kraljestvo) 31. oktobra 2017 – Privacy International/Secretary of State for Foreign and Commonwealth Affairs in drugi

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/29

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Investigatory Powers Tribunal – London (Združeno kraljestvo) 31. oktobra 2017 – Privacy International/Secretary of State for Foreign and Commonwealth Affairs in drugi
   (Zadeva C-623/17)
   (2018/C 022/41)
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   Investigatory Powers Tribunal – London

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Privacy International

      Tožene stranke: Secretary of State for Foreign and Commonwealth Affairs, Secretary of State for the Home Department, Government Communications Headquarters, Security Service Srl, Secret Intelligence Service

      Vprašanji za predhodno odločanje

   V okoliščinah, v katerih:

               a.

               je zmožnost [varnostno-obveščevalnih agencij (Security and Intelligence Agencies, OVA)], da uporabljajo posredovane jim [zbirne komunikacijske podatke (Bulk Communications Data, BCD)], bistvena za varovanje nacionalne varnosti Združenega kraljestva, vključno na področju boja proti terorizmu, vohunjenju in širjenju jedrskega orožja;

               b.

               je temeljna značilnost uporabe BCD s strani OVA odkrivanje prej neznanih groženj nacionalni varnosti s tehnikami neusmerjenega zbiranja, ki temeljijo na zbiranju BCD na enem mestu. Glavna uporabnost tega je hitro identificiranje in razvoj ciljev ter zagotavljanje podlage za ukrepanje ob neposrednih grožnjah;

               c.

               se od ponudnika elektronskega komunikacijskega omrežja nato ne zahteva hramba BCD (za dalj časa kot pri običajnem poslovanju), ki jih hrani izključno država (OVA);

               d.

               je nacionalno sodišče (z nekaterimi pridržanimi vprašanji) presodilo, da so jamstva v zvezi z uporabo BCD s strani OVA skladna z zahtevami EKČP (1); in

               e.

               je nacionalno sodišče presodilo, da bi se z naložitvijo zahtev iz točk od 119 do 125 sodbe [z dne 21. decembra 2016, Tele2 Sverige ter Watson in drugi (C-203/15 in C-698/15, EU:C:2016:970)] (v nadaljevanju: zahteve iz sodbe Watson), če se uporabljajo, ogrozili ukrepi OVA za varovanje nacionalne varnosti, s tem pa bi se ogrozila nacionalna varnost Združenega kraljestva;

               1.

               Ali ob upoštevanju člena 4 PEU in člena 1(3) Direktive 2002/58/ES (2) o zasebnosti in elektronskih komunikacijah (v nadaljevanju: Direktiva o e-zasebnosti) zahteva v navodilu Secretary of State, da mora ponudnik elektronskega komunikacijskega omrežja varnostno-obveščevalnim agencijam (Security and Intelligence Agencies, OVA) države članice posredovati zbirne komunikacijske podatke, spada na področje uporabe prava Unije in Direktive o e-zasebnosti?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali se za tako navodilo Secretary of State uporabljajo katere od zahtev iz sodbe Watson ali katere druge zahteve poleg tistih iz EKČP? In če se, kako in v kakšnem obsegu se take zahteve uporabljajo ob upoštevanju bistvene potrebe OVA, da uporabljajo tehnike zbirnega pridobivanja in samodejne obdelave za varovanje nacionalne varnosti, in obsega, v katerem so lahko take zmožnosti, če so sicer skladne z EKČP, bistveno ogrožene z naložitvijo takih zahtev?

      (1)  Evropska konvencija o človekovih pravicah in temeljnih svoboščinah.

      (2)  Direktiva 2002/58/ES evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. julija 2002 o obdelavi osebnih podatkov in varstvu zasebnosti na področju elektronskih komunikacij (Direktiva o zasebnosti in elektronskih komunikacijah) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 514).


title: Zadeva T-765/17: Tožba, vložena 23. novembra 2017 – Kiku/EUIPO – Sächsisches Landesamt für Umwelt, Landwirtschaft und Geologie (Pinova)

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/56

         Tožba, vložena 23. novembra 2017 – Kiku/EUIPO – Sächsisches Landesamt für Umwelt, Landwirtschaft und Geologie (Pinova)
   (Zadeva T-765/17)
   (2018/C 022/75)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Kiku GmbH (Girlan, Italija) (zastopnika: G. Würtenberger in R. Kunze, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Sächsisches Landesamt für Umwelt, Landwirtschaft und Geologie (Dresden, Nemčija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Imetnik sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna sorta: varstvo rastlinske sorte za sorto jabolk „PINOVA“ – Certifikat št. EU 1298

      Postopek pred EUIPO: postopek za ugotovitev ničnosti

      Izpodbijana odločba: odločba odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 16/08/2017 v zadevi A005/2016

      Tožbena predloga

   Die Klägerin beantragt,

               —

               die angefochtene Entscheidung aufzuheben;

               —

               dem CPVO die Kosten aufzuerlegen.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 20(1)(a) v povezavi s členoma 10 in 116(1) Uredbe št. 2100/94


title: Zadeva C-472/15 P: Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 23. novembra 2017 – Servizi assicurativi del commercio estero SpA (SACE), Sace BT SpA/Evropska komisija, Italijanska republika (Pritožba — Državne pomoči — Izvozna kreditna zavarovanja — Kritje pozavarovanja, ki ga javno podjetje da svoji hčerinski družbi — Kapitalski vložki za kritje izgub hčerinske družbe — Pojem državne pomoči — Pripisljivost državi — Merilo zasebnega vlagatelja)

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/2

         Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 23. novembra 2017 – Servizi assicurativi del commercio estero SpA (SACE), Sace BT SpA/Evropska komisija, Italijanska republika
   (Zadeva C-472/15 P) (1)

   ((Pritožba - Državne pomoči - Izvozna kreditna zavarovanja - Kritje pozavarovanja, ki ga javno podjetje da svoji hčerinski družbi - Kapitalski vložki za kritje izgub hčerinske družbe - Pojem državne pomoči - Pripisljivost državi - Merilo zasebnega vlagatelja))
   (2018/C 022/02)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Pritožnici: Servizi assicurativi del commercio estero SpA (SACE), Sace BT SpA (zastopnika: M. Siragusa in G. Rizza, odvetnika)

      Drugi stranki v postopku: Evropska komisija (zastopniki: L. Flynn, G. Conte in D. Grespan, agenti), Italijanska republika (zastopnika: G. Palmieri, agent, skupaj s S. Fiorentinom, avvocato dello Stato)

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Družbi Servizi assicurativi del commercio estero SpA (SACE) in Sace BT SpA poleg svojih stroškov nosita stroške Evropske komisije v zvezi s pritožbenim postopkom.

               3.

               Italijanska republika nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 381, 16.11.2015.


title: Zadeva T-526/17: Tožba, vložena 7. avgusta 2017 – Ruiz Jayo in drugi/SRB

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/42

         Tožba, vložena 7. avgusta 2017 – Ruiz Jayo in drugi/SRB
   (Zadeva T-526/17)
   (2018/C 022/58)
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeče stranke: María Concepción Ruiz Jayo (Madrid, Španija) in še 3499 drugih tožečih strank (zastopniki: S. Rodríguez Bajón, F. Cremades García in M. Ruiz Núñez, odvetniki)

      Tožena stranka: Enotni odbor za reševanje (SRB)

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj

               —

               ugotovi dopustnost te ničnostne tožbe in njeno utemeljenost;

               —

               v skladu s členom 277 PDEU razglasi neuporabo Uredbe (EU) no 806/2014 ali, podredno, členov 21, 22(2)(a), 24, ter členov 18 in 23 te uredbe;

               —

               izpodbijano odločbo SRB razglasi za nično;

               —

               SRB naloži, naj tožečim strankam plača odškodnino za škodo, ki jim je nastala zaradi uporabe določb, ki so v nasprotju s pravom Unije;

               —

               podredno, SRB naloži, naj tožečim strankam, kot delničarjem ali upnikom, plača nadomestilo, pri tem pa naj oceno vrednosti Banco Popular, ki so jo predložile tožeče stranke, šteje za končno oceno vrednosti v smislu Uredbe 806/2014, na podlagi katere se presodi, ali bi bili delničarji in upniki deležni ugodnejše obravnave, če bi bil nad institucijo v postopku reševanja uveden redni insolvenčni postopek;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Ta tožba je vložena zoper sklep Enotnega odbora za reševanje z dne 7. junija 2017 de (SRB/EES/2017/08), s katerim je bilo potrjeno reševanje Banco Popular Español, S.A.
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so podobni tistim, ki so navajani v zadevah T-478/17, Mutualidad de la Abogacía in Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Enotni odbor za reševanje, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán in Bueno in SFL/Enotni odbor za reševanje, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Komisija in Enotni odbor za reševanje, T-483/17, García Suárez in drugi/Komisija in Enotni odbor za reševanje, T-484/17, Fidesban in drugi/Enotni odbor za reševanje, T-497/17, Sánchez del Valle in Calatrava Real State 2015/Komisija in Enotni odbor za reševanje, in T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/ Komisija in Enotni odbor za reševanje.


title: Združeni zadevi C-596/15 P in C-597/15 P: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 23. novembra 2017 – Bionorica SE (C-596/15 P), Diapharm GmbH & Co. KG (C-597/15 P)/Evropska komisija (Pritožba — Javno zdravje — Varstvo potrošnikov — Uredba (ES) št. 1924/2006 — Zdravstvene trditve na živilih — Člen 13(3) — Seznam dovoljenih zdravstvenih trditev na živilih — Botanične snovi — Zdravstvene trditve, o katerih odločanje je odloženo — Tožba zaradi nedelovanja — Člen 265 PDEU — Sprejetje stališča Evropske komisije — Pravni interes — Procesno upravičenje)

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/3

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 23. novembra 2017 – Bionorica SE (C-596/15 P), Diapharm GmbH & Co. KG (C-597/15 P)/Evropska komisija
   (Združeni zadevi C-596/15 P in C-597/15 P) (1)

   ((Pritožba - Javno zdravje - Varstvo potrošnikov - Uredba (ES) št. 1924/2006 - Zdravstvene trditve na živilih - Člen 13(3) - Seznam dovoljenih zdravstvenih trditev na živilih - Botanične snovi - Zdravstvene trditve, o katerih odločanje je odloženo - Tožba zaradi nedelovanja - Člen 265 PDEU - Sprejetje stališča Evropske komisije - Pravni interes - Procesno upravičenje))
   (2018/C 022/03)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Pritožnici: Bionorica SE (C-596/15 P), Diapharm GmbH & Co. KG (C-597/15 P) (zastopniki: M. Weidner, T. Guttau in N. Hußmann, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnika: S. Grünheid in M. Wilderspin, agenta)

      Izrek

               1.

               Sklep Splošnega sodišča Evropske unije z dne 16. septembra 2015, Bionorica/Komisija (T 619/14, neobjavljen, EU:T:2015:723), se razveljavi.

               2.

               Tožba družbe Bionorica SE zaradi nedelovanja, vložena v zadevi T 619/14, se zavrže kot nedopustna.

               3.

               Pritožba v zadevi C 597/15 P se zavrne.

               4.

               Družba Bionorica SE in Evropska komisija nosita vsaka svoje stroške, ki so nastali tako na prvi stopnji v zadevi T 619/14, kot tudi s pritožbo v zadevi C 596/15 P.

               5.

               Družbi Diapharm GmbH & Co. KG se naloži plačilo stroškov v zvezi s pritožbo v zadevi C 597/15 P.

      (1)  UL C 16, 18.1.2016.


title: Zadeva T-693/17: Tožba, vložena 5. oktobra 2017 – García Gómez in drugi/SRB

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/42

         Tožba, vložena 5. oktobra 2017 – García Gómez in drugi/SRB
   (Zadeva T-693/17)
   (2018/C 022/59)
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Abel García Gómez (Torrevieja, Španija) in 2 199 drugih tožečih strank (zastopniki: J. Cremades García, S. Rodríguez Bajón in M. F. Ruiz Núñez, odvetniki)

      Tožena stranka: Enotni odbor za reševanje

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               ugotovi, da je ta ničnostna tožba dopustna in utemeljena;

               —

               v skladu s členom 277 PDEU ugotovi, da se Uredba (EU) št. 806/2014 ali, podredno, njeni členi 21, 22(2)(a), 24, 18 in 23 ne uporabljajo;

               —

               ugotovi ničnost izpodbijanega sklepa Enotnega odbora za reševanje;

               —

               Enotnemu odboru za reševanje naloži, naj tožečim strankam izplača odškodnino za škodo, ki jim je nastala z uporabo določb, ki so v nasprotju s pravom Unije;

               —

               podredno, Enotnemu odboru za reševanje naloži, naj tožečim strankam izplača nadomestilo delničarjem ali upnikom, pri čemer naj vrednost družbe Banco Popular, ki so jo navedle tožeče stranke, šteje za dokončno vrednotenje, določeno z Uredbo št. 806/2014, da bi se ugotovilo, ali bi bili delničarji in upniki deležni boljšega obravnavanja, če bi se za subjekt, ki je bil predmet reševanja, uvedel običajni postopek zaradi insolventnosti;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Ta tožba je vložena zoper Sklep Enotnega odbora za reševanje z dne 7. junija 2017 (SRB/EES/2017/08), s katerim se potrjuje shema za reševanje za Banco Popular Español, S. A.
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so podobni kot v zadevah Mutualidad de la Abogacía in Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Enotni odbor za reševanje (T-478/17), Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno in SFL/Enotni odbor za reševanje (T-481/17), Comercial Vascongada Recalde/Komisija in Enotni odbor za reševanje (T-482/ 17), García Suárez in drugi/Komisija in Enotni odbor za reševanje (T-483/17), Fidesban in drugi/Enotni odbor za reševanje (T-484/17), Sáchez del Valle in Calatrava Real State 2015/Komisija in Enotni odbor za reševanje (T-497/17) ter Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisión y Junta Única de Resolución (T-498/17).


title: Zadeva T-766/17: Tožba, vložena 23. novembra 2017 – Eglo Leuchten/EUIPO – Di-K (videz svetilke)

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/57

         Tožba, vložena 23. novembra 2017 – Eglo Leuchten/EUIPO – Di-K (videz svetilke)
   (Zadeva T-766/17)
   (2018/C 022/76)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Eglo Leuchten GmbH (Pill, Avstrija) (zastopnik: H. Lauf, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Di-Ka Vertriebs GmbH & Co. KG (Arnsberg, Nemčija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Imetnik spornega modela: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevni sporni model: model Skupnosti št. 2435768-0033

      Izpodbijana odločba: odločba tretjega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 26. septembra 2017 v zadevi R 738/2016-3

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev členov 6(1)(b) in 6(2) Uredbe št. 6/2002.


title: Zadeva C-549/17 P: Pritožba, ki jo je Ukrajina vložila 19. septembra 2017 zoper sklep Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 19. julija 2017 v zadevi T-346/14 DEP, Yanukovych/Svet

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/17

         Pritožba, ki jo je Ukrajina vložila 19. septembra 2017 zoper sklep Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 19. julija 2017 v zadevi T-346/14 DEP, Yanukovych/Svet
   (Zadeva C-549/17 P)
   (2018/C 022/24)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Ukrajina (zastopnica: M. Kostytska, odvetnica)

      Druge stranke v postopku: Viktor Fedorovych Yanukovych, Svet Evropske unije, Republika Poljska, Evropska komisija
   S sklepom z dne 23. novembra 2017 je Sodišče (deseti senat) odločilo, da pritožba ni dopustna.


title: Zadeva T-767/17: Tožba, vložena 23. novembra 2017 – Eglo Leuchten/EUIPO – Briloner Leuchten (Stenska svetilka)

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/58

         Tožba, vložena 23. novembra 2017 – Eglo Leuchten/EUIPO – Briloner Leuchten (Stenska svetilka)
   (Zadeva T-767/17)
   (2018/C 022/77)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Eglo Leuchten GmbH (Pill, Avstrija) (zastopnik: H. Lauf, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Briloner Leuchten GmbH (Brilon, Nemčija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Imetnik spornega modela: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevni sporni model: model Skupnosti št. 2435768-0036

      Izpodbijana odločba: odločba tretjega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 16. septembra 2017 v zadevi R 746/2016-3

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišče predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi,

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev členov 6(1)(b) in 6(2) Uredbe št. 6/2002.


title: Zadeva C-550/17 P: Pritožba, ki jo je Ukrajina vložila 19. septembra 2017 zoper sklep Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 19. julija 2017 v zadevi T-347/14 DEP, Yanukovych/Svet

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/17

         Pritožba, ki jo je Ukrajina vložila 19. septembra 2017 zoper sklep Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 19. julija 2017 v zadevi T-347/14 DEP, Yanukovych/Svet
   (Zadeva C-550/17 P)
   (2018/C 022/25)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Ukrajina (zastopnica: M. Kostytska, odvetnica)

      Druge stranke v postopku: Olga Stanislavivna Yanukovych, kot dedinja Viktorja Viktorovycha Yanukovycha, Svet Evropske unije, Evropska komisija
   S sklepom z dne 23. novembra 2017 je Sodišče (deseti senat) odločilo, da pritožba ni dopustna.


title: Zadeva T-719/17: Tožba, vložena 23. oktobra 2017 – DuPont de Nemours in drugi/Komisija

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/43

         Tožba, vložena 23. oktobra 2017 – DuPont de Nemours in drugi/Komisija
   (Zadeva T-719/17)
   (2018/C 022/60)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: DuPont de Nemours (Deutschland) GmbH (Neu-Isenburg, Nemčija) in 12 drugih tožečih strank (zastopniki: D. Waelbroeck, I. Antypas in A. Accarain, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               Uredbo Komisije (EU) 2017/1496 z dne 23. avgusta 2017 o neobnovitvi odobritve flupirsulfuron-metila (v nadaljevanju: FPS) in o odvzemu dovoljenja za dajanje fitofarmacevtskih sredstev, ki vsebujejo to snov, v promet (1) razglasi za nično;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo šest tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev Uredbe FFP (1107/ 2009) (2), Uredbe o podaljšanju vključitve (1141/ 2010) (3), Uredbe o ROP (1272/ 2008) (4) in Direktive o poskusih na živalih (2010/ 63) (5):

                           —

                           tožeče stranke trdijo, da je bila izpodbijana uredba sprejeta v nasprotju z Uredbo o podaljšanju vključitve (št. 1141/2010) in s smernicami o podaljšanju (SANC0/10387/2010 rev. 8), ker je EFSA ponovno ocenila profil tveganja FPS, kljub temu, da ni bilo sprememb pri znanstvenih dognanjih in veljavnem pravnem okviru;

                           —

                           tožeče stranke trdijo, da je bila izpodbijana uredba sprejeta v nasprotju z Uredbo o ROP (št. 1272/2008) in smernicami Komisije o metabolitih v podtalnici, ker se je EFSA oprla na svoj predlog razvrstitve tveganj za FPS za domnevo o strupenosti treh metabolitov v podtalnici;

                           —

                           tožeče stranke trdijo, da je bila izpodbijana uredba sprejeta v nasprotju s pravili prava Unije na področju poskusov na živalih iz Uredbe FFP (št. 1107/2009) in Direktive o poskusih na živalih (2010/63), ker je EFSA ugotovila nezadostnost podatkov za dodatne študije o genotoksičnosti, ne da bi pravilno upoštevala vse dokaze in kljub temu, da ni bila dokazana potreba po dodatnih poskusih.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: zanašanje na nove in nedokazane smernice v nasprotju z načelom pravne varnosti, pravico do obrambe in več določbami prava Unije:

                           —

                           Tožeče stranke navajajo, da je bila izpodbijana uredba sprejeta v nasprotju z načelom pravne varnosti, pravico vlagatelja za podaljšanje do obrambe in več določbami prava Unije, ker je EFSA oceno genotoksičnosti za dva FPS metabolita opravila na podlagi novega in neodobrenega znanstvenega mnenja, ki je v postopku presoje in na podlagi katerega je ugotovila umetno nezadostnost podatkov v spisu za podaljšanje vključitve; tožeče stranke pa glede te ocene niso imele možnosti podati stališča.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: neobstoj celovite ocene tveganj v nasprotju s pravico do obrambe in več določbami prava Unije:

                           —

                           Tožeče stranke trdijo, da je bila izpodbijana uredba sprejeta v nasprotju s pravico vlagatelja za podaljšanje do obrambe in več določbami prava Unije, ker se je Komisija oprla izključno na sklepe EFSA za prepoved FPS, ne da bi upoštevala vse dostopne znanstvene podatke, ki dokazujejo varnost FPS, zlasti dodatne študije, ki jih je na lastno pobudo opravil vlagatelj za podaljšanje, da bi odgovoril na domnevno nezadostnost podatkov in pomisleke, ki jih je navedla EFSA, in oceno države članice poročevalke in pripombe drugih držav članic med preučitvijo podaljšanja.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti:

                           —

                           tožeče stranke trdijo, da je izpodbijana uredba očitno nesorazmerna glede na celovit profil varnosti FPS in da bi Komisija lahko na domnevne pomisleke glede izpodbijane uredbe odgovorila z manj omejevalnimi ukrepi, ki ne bi vključevali prepovedi uporabe FPS, na primer z uporabo postopka v zvezi s potrditvenimi podatki iz člena 6(f) Uredbe FFP (št. 1107/2009) ali z ukrepi za zmanjšanje tveganj, ki jih na nacionalni ravni sprejmejo države članice.

               5.

               Peti tožbeni razlog: kršitev načela prepovedi diskriminacije:

                           —

                           tožeče stranke trdijo, da je Komisija kršila načelo prepovedi diskriminacije, ker je v svoji prejšnji praksi odločanja na domnevne pomisleke glede izpodbijane uredbe vedno odgovorila z manj omejevalnimi ukrepi. Komisija pa se do zdaj nikoli ni oprla na take pomisleke, da bi enostavno prepovedala neko snov.

               6.

               Šesti tožbeni razlog: kršitev načela dobrega upravljanja in legitimnega pričakovanja družbe DuPont:

                           —

                           Tožeče stranke trdijo, da Komisija ni pravilno vodila postopka ocene FPS, zaradi česar je morala družba DuPont vložiti veliko sredstev v pripravo znanstvene dokumentacije, ki se je na koncu izkazala za povsem neuporabno, saj je Komisija nepričakovano spremenila svoje stališče glede nekaterih pomislekov. Poleg tega tožeče stranke navajajo, da izpodbijana uredba ogroža cilje politike konkurence, na katerih temelji nevlaganje v FPS in ki jih je Komisija sama naložila za Dow/DuPont, da bi se preprečil nastanek prevladujočega položaja na trgu herbicidov za žita v EGP. To nepravilno vodenje postopka ocene FPS pomeni, da je Komisija kršila svojo dolžnost skrbnosti ter načeli dobrega upravljanja in varstva legitimnih pričakovanj družbe DuPont.

      (1)  Izvedbena uredba Komisije (EU) 2017/1496 z dne 23. avgusta 2017 o neobnovitvi odobritve aktivne snovi DPX KE 459 (flupirsulfuron-metil) v skladu z Uredbo (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet ter o spremembi Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 540/2011(UL 2017, L 218, str. 7)

      (2)  Uredba (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet in razveljavitvi direktiv Sveta 79/117/EGS in 91/414/EGS (UL 2009, L 309, str 1)

      (3)  Uredba Komisije (EU) št. 1141/2010 z dne 7. decembra 2010 o postopku za podaljšanje vključitve druge skupine aktivnih snovi v Prilogo I k Direktivi Sveta 91/414/EGS in oblikovanju seznama navedenih snovi (UL 2010, L 322, str. 10)

      (4)  Uredba (ES) št. 1272/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o razvrščanju, označevanju in pakiranju snovi ter zmesi, o spremembi in razveljavitvi direktiv 67/548/EGS in 1999/45/ES ter spremembi Uredbe (ES) št. 1907/2006 (UL 2008, L 353, str. 1)

      (5)  Direktiva 2010/63/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. septembra 2010 o zaščiti živali, ki se uporabljajo v znanstvene namene (UL 2010, L 276, str. 33)


title: Zadeva T-769/17: Tožba, vložena 20. novembra 2017 – roelliroelli confectionery schweiz/EUIPO – Tanner (ALPRAUSCH)

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/58

         Tožba, vložena 20. novembra 2017 – roelliroelli confectionery schweiz/EUIPO – Tanner (ALPRAUSCH)
   (Zadeva T-769/17)
   (2018/C 022/78)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: roelliroelli confectionery schweiz GmbH (St. Gallen, Švica) (zastopnika: S. Overhage in R. Böhm, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: André Tanner (Schindellegi, Švica)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: mednarodna registracija besedne znamke „ALPRAUSCH“, v kateri je imenovana Evropska unija št. 1 218 671

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 01/08/2017 v zadevi R 1596/2016-5

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga,

               —

               naj razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               EUIPO naloži stroške.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-678/17: Tožba, vložena 5. decembra 2017 – Evropska komisija/Irska

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/31

         Tožba, vložena 5. decembra 2017 – Evropska komisija/Irska
   (Zadeva C-678/17)
   (2018/C 022/43)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: P.J. Loewenthal, A. Bouchagiar, agenta)

      Tožena stranka: Irska

      Predloga tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Irska s tem, da ni pravočasno sprejela vseh ukrepov za zagotovitev, da bi družbi Apple Sales International in Apple Operations Europe vrnili državno pomoč, ki je bila razglašena za nezdružljivo s skupnim trgom s členom 1 Sklepa Komisije (EU) 2017/1283 z dne 30. avgusta 2016 o državni pomoči SA.38373 (2014/C) (ex 2014/NN) (ex 2014/CP), ki jo je Irska odobrila skupini Apple […] (1), ni izpolnila svojih obveznosti na pogladi členov 2 in 3 tega sklepa ter člena 108(2) PDEU;

               —

               Irski naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Irska bi morala v skladu s Sklepom Evropske komisije z dne 30. avgusta 2016 v zadevi SA.38373 v štirih mesecih zagotoviti vračilo nezakonite in nezdružljive državne pomoči, odobrene družbama Apple Sales International (v nadaljevanju: ASI) in Apple Operations Europe (v nadaljevanju: AOE). Pomoč je bila posledica dveh davčnih stališč, ki jih je Irska 29. januarja 1991 izdala v korist družb ASI in AOE in ki sta tem družbama omogočili določitev letne svojih obveznosti glede plačila davka od dohodka pravnih oseb na Irskem na letni ravni do leta 2014.
   Irska ni zagotovila vračila državne pomoči v štirih mesecih po uradnem obvestilu o sklepu Komisije, kot bi morala. Dalje, Irska še vedno ni sprejela ukrepov, potrebnih za izvajanje sklepa Komisije.

      (1)  UL L 187, str. 1.


title: Zadeva T-727/17: Tožba, vložena 26. oktobra 2017 – PP in drugi/ESZD

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/45

         Tožba, vložena 26. oktobra 2017 – PP in drugi/ESZD
   (Zadeva T-727/17)
   (2018/C 022/61)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeče stranke: PP, PQ in UQ (zastopnik: N. de Montigny, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska služba za zunanje delovanje

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               ugotovi in razsodi,

                           —

                           da so nični izračuni za tožeče stranke z dne 3. februarja, 6 februarja in 20. marca 2017, ki jim jih je poslala kadrovska služba ESZD po elektronski pošti, in po potrebi plačilni listi, s katerimi je bilo odobreno izplačilo dodatka za šolanje njihovih otrok;

                           —

                           in nazadnje, po potrebi, odločba OI v obliki elektronske pošte z dne 15. decembra 2016, s katero so bili obveščeni:

                                       —

                                       da je bil predlog za povračilo stroškov šolanja, ki presega zgornjo mejo za dodelitev dodatka za šolanje vrsta B za šolsko leto 2016/2017 sprejet, in

                                       —

                                       da vsak znesek, ki presega zgornjo mejo, nikakor ne sme biti višji od 9 704,16 EUR;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na ugovor nezakonitosti, ker naj bi odločba tožeče stranke o omejitvi povračila stroškov šolanja, ki presega predpisano zgornjo mejo, ki se izpodbija v obravnavani zadevi, in obvestilo z dne 15. aprila 2016, na katerem temelji, ter smernice kršili Kadrovske predpise za uradnike Evropske unije in njihovo prilogo X.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na nezakonitost posamične odločbe zaradi:

                           —

                           kršitve načel predvidljivosti, legitimnega pričakovanja, pravne varnosti, dobrega upravljanja in pridobljenih pravic;

                           —

                           kršitve pravice do družinskega življenja in pravice do izobraževanja;

                           —

                           kršitve načel enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije;

                           —

                           neobstoja tehtanja interesov in spoštovanja načela sorazmernosti sprejetega ukrepa.


title: Zadeva C-551/17 P: Pritožba, ki jo je Ukrajina vložila 19. septembra 2017 zoper sklep Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 19. julija 2017 v zadevi T-348/14 DEP, Yanukovych/Svet

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/18

         Pritožba, ki jo je Ukrajina vložila 19. septembra 2017 zoper sklep Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 19. julija 2017 v zadevi T-348/14 DEP, Yanukovych/Svet
   (Zadeva C-551/17 P)
   (2018/C 022/26)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Ukrajina (zastopnica: M. Kostytska, odvetnica)

      Druge stranke v postopku: Oleksandr Viktorovych Yanukovych, Svet Evropske unije, Evropska Komisija
   Splošno sodišče (deseti senat) je s sklepom z dne 23. novembra 2017 odločilo, da pritožba ni dopustna.


title: Zadeva C-658/15: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 16. novembra 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemska) – Robeco Hollands Bezit NV in drugi/Stichting Autoriteit Financiële Markten (AFM) (Predhodno odločanje — Direktiva 2004/39/ES — Trgi finančnih instrumentov — Člen 4(1), točka 14 — Pojem „regulirani trg“ — Področje uporabe — Sistem, pri katerem so na eni strani udeleženi borzni posredniki, ki zastopajo vlagatelje, in na drugi zastopniki odprtih investicijskih skladov, ki imajo obveznost, da izvršijo naročila v zvezi s svojimi skladi)

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/3

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 16. novembra 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemska) – Robeco Hollands Bezit NV in drugi/Stichting Autoriteit Financiële Markten (AFM)
   (Zadeva C-658/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Direktiva 2004/39/ES - Trgi finančnih instrumentov - Člen 4(1), točka 14 - Pojem „regulirani trg“ - Področje uporabe - Sistem, pri katerem so na eni strani udeleženi borzni posredniki, ki zastopajo vlagatelje, in na drugi zastopniki odprtih investicijskih skladov, ki imajo obveznost, da izvršijo naročila v zvezi s svojimi skladi))
   (2018/C 022/04)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnice: Robeco Hollands Bezit NV, Robeco Duurzaam Aandelen NV, Robeco Safe Mix NV, Robeco Solid Mix NV, Robeco Balanced Mix NV, Robeco Growth Mix NV, Robeco Life Cycle Funds NV, Robeco Afrika Fonds NV, Robeco Global Stars Equities, Robeco All Strategy Euro Bonds, Robeco High Yield Bonds, Robeco Property Equities

      Nasprotna stranka: Stichting Autoriteit Financiële Markten (AFM)

      Izrek

   Člen 4(1), točka 14, Direktive 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o trgih finančnih instrumentov in o spremembah direktiv Sveta 85/611/EGS, 93/6/EGS in Direktive 2000/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter o razveljavitvi Direktive Sveta 93/22/EGS je treba razlagati tako, da je sistem trgovanja, v okviru katerega veliko zastopnikov skladov in borznih posrednikov, ki zastopajo odprte investicijske sklade oziroma vlagatelje, in katerega edini namen je tem investicijskim skladom pomagati, da izpolnijo svojo obveznost izvrševanja naročil navedenih vlagateljev za nakup in prodajo enot premoženja, zajet z opredelitvijo „reguliranega trga“ v smislu te določbe.

      (1)  UL C 98, 14.3.2016.


title: Zadeva C-577/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 2. oktobra 2017 – Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/18

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 2. oktobra 2017 – Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl
   (Zadeva C-577/17)
   (2018/C 022/27)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Verwaltungsgerichtshof

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Vlagatelj revizije: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

      Nasprotne stranke v postopku z revizijo: Clinton Osas Alake alias Klenti Solim, Cynthia Nomamidobo, mj. Prince Nomamidobo

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali lahko država članica, na katero je zahteva naslovljena – in ki je odgovorna glede na merila iz poglavja III Uredbe Dublin III (1) – veljavno sprejme zahtevo za ponovni sprejem, predloženo na podlagi člena 23(1) Uredbe Dublin III, tudi po izteku roka za odgovor iz člena 25(1) Uredbe Dublin III, če je ta država članica zahtevo za ponovni sprejem že prej pravočasno zavrnila in je pravočasno negativno odgovorila tudi na prošnjo za ponovno preučitev iz člena 5(2) Izvedbene uredbe (2)?
               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen:
               Ali mora zaradi pravočasne zavrnitve zahteve za ponovni sprejem s strani države članice, ki je odgovorna glede na merila iz poglavja III Uredbe Dublin III, država članica, ki daje zahtevo in v kateri je bila vložena nova prošnja, to prošnjo obravnavati, da se zagotovi, da prošnjo v skladu s členom 3(1) Uredbe Dublin III obravnava država članica?

      (1)  Uredba (EU) št. 604/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva (UL L 180. str. 31).

      (2)  Uredba komisije (ES) št. 1560/2003 z dne 2. septembra 2003 o podrobnih pravilih za uporabo Uredbe Sveta (ES) No 343/2003 o določitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za azil, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 200).


title: Zadeva C-671/15: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 14. novembra 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Francija) – Président de l’Autorité de la concurrence/Association des producteurs vendeurs d’endives (APVE) in drugi (Predhodno odločanje — Skupna kmetijska politika — Člen 42 PDEU — Uredba (ES) št. 2200/96 — Uredba (ES) št. 1182/2007 — Uredba (ES) št. 1234/2007 — Protikonkurenčne prakse — Člen 101 PDEU — Uredba št. 26 — Uredba (ES) št. 1184/2006 — Organizacije proizvajalcev — Združenja organizacij proizvajalcev — Naloge teh organizacij in združenj — Praksa določanja najnižjih prodajnih cen — Praksa usklajevanja glede količin, danih na trg — Praksa izmenjave strateških informacij — Francoski trg endivije)

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/4

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 14. novembra 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Francija) – Président de l’Autorité de la concurrence/Association des producteurs vendeurs d’endives (APVE) in drugi
   (Zadeva C-671/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Skupna kmetijska politika - Člen 42 PDEU - Uredba (ES) št. 2200/96 - Uredba (ES) št. 1182/2007 - Uredba (ES) št. 1234/2007 - Protikonkurenčne prakse - Člen 101 PDEU - Uredba št. 26 - Uredba (ES) št. 1184/2006 - Organizacije proizvajalcev - Združenja organizacij proizvajalcev - Naloge teh organizacij in združenj - Praksa določanja najnižjih prodajnih cen - Praksa usklajevanja glede količin, danih na trg - Praksa izmenjave strateških informacij - Francoski trg endivije))
   (2018/C 022/05)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour de cassation

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnik: Président de l’Autorité de la concurrence

      Nasprotne stranke v kasacijski pritožbi: Association des producteurs vendeurs d’endives (APVE), Comité économique régional agricole fruits et légumes de Bretagne (Cerafel), Fraileg SARL, Prim’Santerre SARL, Union des endiviers, anciennement Fédération nationale des producteurs d’endives (FNPE), Soleil du Nord SARL, Comité économique fruits et légumes du Nord de la France (Celfnord), Association des producteurs d’endives de France (APEF), Section nationale de l’endive (SNE), Fédération du commerce de l’endive (FCE), France endives société coopérative agricole, Cambrésis Artois-Picardie endives (CAP’Endives) société coopérative agricole, Marché de Phalempin société coopérative agricole, Primacoop société coopérative agricole, Coopérative agricole du marais audomarois (Sipema), Valois-Fruits union de sociétés coopératives agricoles, Groupe Perle du Nord SAS, Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique

      Izrek

   Člen 101 PDEU v povezavi s členom 2 Uredbe Sveta št. 26 z dne 4. aprila 1962 o uporabi nekaterih pravil konkurence v proizvodnji in trgovini s kmetijskimi proizvodi, členom 11(1) Uredbe Sveta (ES) št. 2200/96 z dne 28. oktobra 1996 o skupni ureditvi trga za sadje in zelenjavo, členom 2 Uredbe Sveta (ES) št. 1184/2006 z dne 24. julija 2006 o uporabi nekaterih pravil konkurence v proizvodnji in trgovini s kmetijskimi proizvodi, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007, členom 3(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1182/2007 z dne 26. septembra 2007 o določitvi posebnih pravil za sektor sadja in zelenjave, o spremembi direktiv 2001/112/ES in 2001/113/ES in uredb (EGS) št. 827/68, (ES) št. 2200/96, (ES) št. 2201/96, (ES) št. 2826/2000, (ES) št. 1782/2003 in (ES) št. 318/2006 ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 2202/96 ter členom 122, prvi odstavek, in členoma 175 in 176 Uredbe št. 1234/2007, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 491/2009 z dne 25. maja 2009, je treba razlagati tako:

               —

               prakse, ki se nanašajo na skupno določanje najnižje prodajne cene, usklajevanje glede količin proizvodov, danih na trg, ali na izmenjavo strateških informacij, kakršne so te iz postopka v glavni stvari, ne morejo biti izvzete s področja uporabe prepovedi omejevalnih sporazumov iz člena 101(1) PDEU, če so sprejete med različnimi organizacijami proizvajalcev ali združenji organizacij proizvajalcev ter subjekti, ki jih država članica ni priznala za namene uresničevanja cilja, ki ga je zakonodajalec Evropske unije opredelil v okviru skupne ureditve zadevnega trga, kot so strokovne organizacije, ki nimajo statusa organizacije proizvajalcev, združenja organizacij proizvajalcev ali medpanožne organizacije v smislu ureditve Evropske unije, in

               —

               prakse, ki se nanašajo na usklajevanje cen ali količin proizvodov, danih na trg, ali na izmenjavo strateških informacij, kakršne so te iz postopka v glavni stvari, so lahko s področja uporabe prepovedi omejevalnih sporazumov iz člena 101(1) PDEU izvzete, če so sprejete med člani iste organizacije proizvajalcev ali istega združenja organizacij proizvajalcev, ki ga je država članica priznala, in če so nujno potrebne za doseganje cilja ali ciljev, ki so bili zadevni organizaciji proizvajalcev ali združenju organizacij proizvajalcev naloženi v skladu z ureditvijo Evropske unije.

      (1)  UL C 90, 7.3.2016.


title: Zadeva T-772/17: Tožba, vložena 27. novembra 2017 – Café del Mar in drugi/EUIPO – Guiral Broto (Café del Mar)

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/59

         Tožba, vložena 27. novembra 2017 – Café del Mar in drugi/EUIPO – Guiral Broto (Café del Mar)
   (Zadeva T-772/17)
   (2018/C 022/79)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Café del Mar SC (Sant Antoni de Portmany, Španija), José Les Viamonte (Sant Antoni de Portmany) in Carlos Andrea González (Sant Antoni de Portmany) (zastopnika: F. Miazzetto in J. L. Gracia Albero, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Ramón Guiral Broto (Marbella, Španija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Imetnik sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Evropske unije, ki vsebuje besedne elemente „Café del Mar“ — znamka Evropske unije št. 2 090 520

      Postopek pred EUIPO: postopek za ugotovitev ničnosti

      Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 4. septembra 2017 v zadevi R 1540/2015-5

      Tožbeni predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               razglasi za nično figurativno znamko Evropske unije, ki vsebuje besedne elemente „Café del Mar“ št. 2 090 520;

               —

               razglasi, da stroške te pritožbe krije tožena stranka, in da stroške, ki izhajajo iz postopka pred oddelkom za izbris in odborom za pritožbe EUIPO, plača imetnik znamke, katere razglasitev ničnosti se zahteva;

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev členov 52(1)(b) in 53(1)(c) Uredbe št. 2017/1001.


title: Zadeva T-728/17: Tožba, vložena 24. oktobra 2017 – Marinvest in Porting/Komisija

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/46

         Tožba, vložena 24. oktobra 2017 – Marinvest in Porting/Komisija
   (Zadeva T-728/17)
   (2018/C 022/62)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Marinvest d.o.o. (Izola, Slovenija) in Porting d.o.o. (Izola) (zastopnika: G. Cecovini Amigoni in L. Daniele, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Sklep Evropske komisije z dne 27. julija 2017, C (2017) 5049 final (State Aid SA.45220 (2016/FC) – Slovenia – Alleged aid in favor of Komunala Izola d.o.o.), ki je bil družbama Marinvest in Porting posredovan 16. avgusta 2017, razglasi za ničen;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Ta tožba je vložena zoper Sklep Evropske komisije z dne 27. julija 2017, C (2017) 5049 final (Državna pomoč SA.45220 (2016/FC) – Slovenija – Domnevna pomoč Komunali Izola d.o.o.), ki je bila družbama Marinvest in Porting posredovana 16. avgusta 2017.

               1.

               Prvi tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev pravice do izjave, ki izhaja iz uporabe, v izpodbijanem sklepu, povsem novih elementov, ki jih Komisija ni navedla v pozivu k predložitvi pripomb, na kršitev temeljne pravice do dobrega upravljanja, določene v členu 41 Listine, na kršitev splošnega načela o pravici do izjave ter na kršitev člena 24(2) Uredbe 2015/1589;

                           —

                           Z uvedbo novosti glede na prvotno besedilo člena 20(2) Uredbe št. 659/1999, člen 24(2) Uredbe št. 2015/1589 zainteresiranim strankam (ki so vložile pritožbo) priznava pravico do predložitve pripomb že med predhodno preiskavo. Člen 24(2) pomeni posebno izvajanje temeljne pravice do dobrega upravljanja, določene v členu 41 Listine, ter splošnega načela o pravici do izjave;

                           —

                           V obravnavanem primeru so bile pravice družb Marinvest in Porting, ki so zagotovljene s členom 24(2), grobo kršene. Res je, da je Komisija z dopisom z dne 14. februarja 2017 vlagateljici pritožbe pozvala, naj predložijo svoje pripombe, ter da sta družbi Marinvest in Porting izrazili svoje stališče o predhodni oceni, ki jo je vseboval ta dopis. Vendar pa je Komisija nato izpodbijani dokončni sklep v celoti oprla na elemente, ki v dopisu z dne 14. februarja 2017 niso bili niti navedeni, in glede katerih se vlagateljici pritožbe nista mogli opredeliti.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na kršitev pravice do izjave, ki izhaja iz tega, da je bil tožečima strankama zavrnjen dostop do spisa in pravica do izjave pred sprejetjem dokončne odločitve, na kršitev temeljne pravice do dobrega upravljanja, ki je določena s členom 41 Listine, na kršitev splošnega načela o pravici do izjave, na kršitev člena 24(2) Uredbe št. 2015/1589 ter na obstoj pomanjkljive obrazložitve v obravnavani zadevi;

                           —

                           Vlagateljici pritožbe sta zaprosili za dostop do dokumentov, ki jih je Komisija prejela od slovenskih organov ter za sestanek s službami Komisije, da bi predstavili vsa potrebna pojasnila, zlasti glede vpliva ukrepov, v zvezi s katerimi je vložena pritožba, na konkurenco in trgovino med državami članicami. Komisija je izpodbijani sklep sprejela ne da bi prej poslala zaprošene dokumente in ne da bi se kakor koli sestala z vlagateljicama pritožbe. S tem je kršila člen 24(2) Uredbe št. 2015/1589, razložen v skladu s členom 41 Listine ter s splošnim načelom o pravici do izjave;

                           —

                           Možnost vlagateljic pritožbe, da predložita pripombe glede predhodne ocene Komisije, v skladu s členom 24(2), nujno predpostavlja pravico do dostopa do spisa ter do tega, da se Komisijo zaprosi za sestanek. Takšne pravice namreč pomenijo med seboj tesno povezane dodatke k isti temeljni pravici. V obravnavanem primeru zavrnitev teh pravic ni bila obrazložena.

               3.

               Tretji tožbeni razlog se nanaša na napačno razlago pojma državne pomoči v povezavi z zahtevo o tem, da nekaj prizadene čezmejno trgovino, na kršitev člena 107(1) PDEU, na kršitev Obvestila Komisije o pojmu državne pomoči, na kršitev splošnega načela varstva legitimnih pričakovanje ter obstoja, v obravnavanem primeru, pomanjkljive obrazložitve;

                           —

                           V skladu s sodno prakso Sodišča in v skladu z Obvestilom Komisije o državnih pomočeh, sorazmerna majhnost podjetja, ki prejme pomoč, namreč a priori ne izključuje možnosti, da bi bila trgovina med državami članicami prizadeta. Javna subvencija, dodeljena podjetju, ki zagotavlja le lokalne ali regionalne storitve, pri čemer ne zagotavlja kakršnih koli storitev zunaj države izvora, lahko vseeno vpliva na trgovino med državami članicami, če lahko take storitve opravljajo podjetja iz drugih držav članic (tudi prek pravice do ustanavljanja) in ta možnost ni le hipotetična.

                           —

                           Komisija je popolnoma zanemarila dejstvo, da sta družbi Marinvest in Porting v 100–odstotni lasti družbe Altan Prefabbricati s sedežem v Italiji. Zadnjenavedena je veliko vložila v izgradnjo Marina v Izoli, ki jo sedaj v skladu s predpisi o ustanavljanju iz člena 49 PDEU upravlja prek družb, ki jih nadzoruje.

               4.

               Četrti tožbeni razlog se nanaša na napačno razlago pojma državne pomoči v povezavi z zahtevo glede prizadetosti konkurence in trgovine med državami, na napačno rekonstrukcijo in izkrivljanje dejstev ter na obstoj, v obravnavanem primeru, pomanjkljive obrazložitve;

                           —

                           V izpodbijanem sklepu je Komisija izključila obstoj prizadetosti trgovine med državami članicami, pri čemer se je osredotočila na dejstvo, da naj storitve, ki jih ponuja Marina Komunale Izola, ne bi bile ustrezne za pritegnitev morebitnih uporabnikov storitev, ki jih ponujata tožeči stranki;

                           —

                           Rekonstrukcija dejstev s strani Komisije je napačna. Ob turističnem pristanišču Marinvest in Porting leži drug objekt, ki ga upravlja podjetje, ki je prejemnik državnih pomoči (Komunala Izola), ki ponuja podobne storitve s potencialno ponudbo 505 privezov, ki se za vse potencialno zainteresirane stranke promovira, tudi v italijanskem jeziku, prek spletne strani.


title: Združeni zadevi T-101/15 in T-102/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 30. novembra 2017 – Red Bull/EUIPO – Optimum Mark (kombinacija modre in srebrne barve) (Znamka Evropske unije — Postopek za ugotovitev ničnosti — Znamka Evropske unije, ki jo sestavlja kombinacija modre in srebrne barve — Absolutni razlog za zavrnitev — Dovolj jasna in natančna grafična predstavitev — Nujnost sistematične razporeditve, ki združuje barvi vnaprej določeno in nespremenljivo — Legitimno pričakovanje — Člen 4 in člen 7(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postala člen 4 in člen 7(1)(a) Uredbe (EU) 2017/1001))

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/33

         Sodba Splošnega sodišča z dne 30. novembra 2017 – Red Bull/EUIPO – Optimum Mark (kombinacija modre in srebrne barve)
   (Združeni zadevi T-101/15 in T-102/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek za ugotovitev ničnosti - Znamka Evropske unije, ki jo sestavlja kombinacija modre in srebrne barve - Absolutni razlog za zavrnitev - Dovolj jasna in natančna grafična predstavitev - Nujnost sistematične razporeditve, ki združuje barvi vnaprej določeno in nespremenljivo - Legitimno pričakovanje - Člen 4 in člen 7(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postala člen 4 in člen 7(1)(a) Uredbe (EU) 2017/1001)))
   (2018/C 022/44)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Avstrija) (zastopnik: A. Renck, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Intervenient v podporo tožeče stranke: Marques (Leicester, Združeno kraljestvo) (zastopnika: sprva R. Mallinson in F. Delord, nato R. Mallinson, solicitors)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Optimum Mark sp. z o.o. (Varšava, Poljska) (zastopniki: R. Skubisz, M. Mazurek, J. Dudzik in E. Jaroszyńska-Kozłowska, odvetniki)

      Predmet

   Dve tožbi zoper odločbi prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 2. decembra 2014 (zadevi R 2037/2013 1 in R 2036/2013 1) v zvezi s postopkoma za ugotovitev ničnosti med družbama Optimum Mark in Red Bull.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Red Bull GmbH se naloži plačilo stroškov, vključno s stroški Urada Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) in družbe Optimum Mark sp. z o.o.

               3.

               Združenje Marques nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 138, 27.4.2015.


title: Zadeva C-589/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Španija) 10. oktobra 2017 – Prenatal S.A./Tribunal Económico Administrativo Regional de Cataluña (T.E.A.R.C.)

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/19

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Španija) 10. oktobra 2017 – Prenatal S.A./Tribunal Económico Administrativo Regional de Cataluña (T.E.A.R.C.)
   (Zadeva C-589/17)
   (2018/C 022/28)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Prenatal S.A.

      Tožena stranka: Tribunal Económico Administrativo Regional de Cataluña (T.E.A.R.C.)

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je Odločba Komisije C(2008) 6317 final z dne 3. novembra 2008, v kateri je bilo ugotovljeno, da je treba naknadno vknjižiti uvozne dajatve in da odpust teh dajatev v posebnem primeru ni upravičen, v zvezi z uvozom tekstilnih izdelkov, ki so bili deklarirani, kot da so jamajškega porekla (zadeva REM 03/07), v nasprotju s pravom Unije, zlasti s členoma 220(2)(b) in 239 carinskega zakonika Skupnosti?

               2.

               Kadar se zahteva odpust in Komisija sporoči svojo odločitev, da ima zadeva dejanske in pravne elemente, ki so primerljivi z dejanskimi in pravnimi elementi druge zadeve, o kateri je Komisija že odločila, ali odločitev, da obstaja primerljiva zadeva, ki je še v reševanju, ali je treba katero od navedenih odločitev šteti za akt s pravno vsebino, ki zavezuje organe države članice, v kateri se zahteva odpust, in se zato lahko nanjo sklicuje oseba, ki zahteva odpust (člen 239 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti) oziroma to, da se dolgovanega zneska ne vknjiži (člen 220(2)(b) carinskega zakonika Skupnosti (1))?

               3.

               Če se ti odločitvi ne štejeta za odločbo Komisije z zavezujočo pravno vsebino, ali je torej naloga nacionalnih organov, da presodijo, ali v zadevnem primeru obstajajo primerljivi dejanski in pravni elementi?

               4.

               V primeru pritrdilnega odgovora: če se je izvedla taka analiza in se je ugotovilo, da takih elementov ni, ali je treba uporabiti odstavek 1 člena 905 Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (2) in mora torej Komisija izdati odločbo s pravno vsebino, ki zavezuje navedene nacionalne organe?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 4, str. 307.

      (2)  UL 1993, L 253, str. 1.


title: Zadeva T-731/17: Tožba, vložena 30. oktobra 2017 – Escribà Serra in drugi/SRB

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/48

         Tožba, vložena 30. oktobra 2017 – Escribà Serra in drugi/SRB
   (Zadeva T-731/17)
   (2018/C 022/63)
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Juan Escribà Serra (Girona, Španija) in še 8 drugih tožečih strank (zastopnika: R. Vallina Hoset in A. Lois Perreau de Pinninck, odvetnika)

      Tožena stranka: Enotni odbor za reševanje

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               ugotovi nepogodbeno odgovornost Enotnega odbora za reševanje in mu naloži povračilo škode, ki je tožečim strankam nastala zaradi vseh njegovih ravnanj in opustitev, katerih posledica je bila, da so v celoti izgubile naložbo v podrejene obveznice Banco Popular Español, S.A.;

               —

               Odboru naloži, naj tem tožečim strankam iz naslova odškodnine za nastalo škodo (v nadaljevanju: zahtevani znesek) plača 1 726 504 EUR, in sicer:

                           —

                           Ramónu Romagueri Amatu: 1 071 602,94 EUR;

                           —

                           Cerámici Puigdemontu: 260 437,16 EUR;

                           —

                           Mariji Dolors Guell Parnau: 52 524,35 EUR;

                           —

                           Enriqueju Escribi Nadal: 70 838,57 EUR;

                           —

                           Joanu Escribi Serra in Mariji Dolors Nadal Casaponsa: 151 796,93 EUR;

                           —

                           Laii Escribà Nadal in Mariji Dolors Nadal Casaponsa: 25 299,49 EUR;

                           —

                           Joséju Sabaterju Comasu in Urgellés Bosch: 94 004,56 EUR;

               —

               odobri povečanje zahtevanega zneska za kompenzacijske obresti od 7. junija 2017 do izreka sodbe, s katero bo odločeno o tej tožbi;

               —

               odobri povečanje zahtevanega zneska za pripadajoče zamudne obresti od izreka sodbe do celotnega plačila zahtevanega zneska po obrestni meri, ki jo določi Evropska centralna banka za glavne operacije refinanciranja, povečani za dve odstotni točki.

               —

               Enotnemu odboru za reševanje naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Toženi razlogi in bistvene trditve so podobni tistim, ki so bili navajani v zadevi T-659/17, Vallina Fonseca/SRB.