title: Zadeva F-66/14: Tožba, vložena 15. julija 2014 – ZZ proti Komisiji

text:
               13.10.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 361/32

         Tožba, vložena 15. julija 2014 – ZZ proti Komisiji
   (Zadeva F-66/14)
   2014/C 361/48
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: S. Orlandi, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Javni uslužbenci – Predlog za ugotovitev, da je člen 9 Splošnih izvedbenih določb iz člena 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom, ki so bile sprejete 3 marca 2011, nezakonit in se ne uporablja in za razglasitev ničnosti odločbe o prenosu pokojninskih pravic tožeče stranke v pokojninski sistem Unije, v kateri so uporabljene te nove splošne izvedbene določbe.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Ugotovitev, da je člen 9 Splošnih izvedbenih določb iz člena 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom, nezakonit in se zato ne uporablja;

               —

               razglasitev ničnosti odločbe z dne 4. oktobra 2013 po kateri se pokojninske pravice, ki jih je tožeča stranka pridobila pred začetkom delovnega razmerja, v okviru njihovega prenosa v pokojninski sistem institucij Evropske unije, priznajo z uporabo Splošnih izvedbenih določb iz člena 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom, ki so bile sprejete 3 marca 2011;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-276/09: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 2. decembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (Chancery Division) – Združeno kraljestvo) – Everything Everywhere Limited (prej T-Mobile UK Limited) proti The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs (Šesta direktiva o DDV — Oprostitev — Člen 13(B)(d), točki 1 in 3 — Posredovanje v zvezi s krediti — Transakcije v zvezi s plačili in transferji — Obstoj dveh ločenih storitev ali obstoj enotne storitve — Dodatni stroški, ki se zaračunajo pri uporabi nekaterih načinov plačila za storitve mobilne telefonije)

text:
               29.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/6

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 2. decembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (Chancery Division) – Združeno kraljestvo) – Everything Everywhere Limited (prej T-Mobile UK Limited) proti The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   (Zadeva C-276/09) (1)

   (Šesta direktiva o DDV - Oprostitev - Člen 13(B)(d), točki 1 in 3 - Posredovanje v zvezi s krediti - Transakcije v zvezi s plačili in transferji - Obstoj dveh ločenih storitev ali obstoj enotne storitve - Dodatni stroški, ki se zaračunajo pri uporabi nekaterih načinov plačila za storitve mobilne telefonije)
   2011/C 30/09
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Everything Everywhere Limited (prej T-Mobile UK Limited)

      Tožena stranka: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – High Court of Justice, Chancery Division – Razlaga člena 13(B)(d), št. 3 Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih - Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1) – Oprostitve – Obseg – Pojem „storitev, ki imajo učinek prenosa sredstev in povzročijo spremembe v pravnem in finančnem položaju“ – Storitve bremenitve enega računa in prenosa ustreznega zneska na drug račun – Storitve, ki ne vključujejo izvršitve nalog, ki obsegajo bremenitev računa in naložitve ustreznega zneska na drug račun, ampak jih je, če pride do transakcije, mogoče šteti za razlog za to transakcijo – Sistem za plačilo klicev, opravljenih prek mobilnega telefona

      Izrek

   Za namene obračuna davka na dodano vrednost dodatni stroški – ki jih ponudnik telekomunikacijskih storitev zaračunava svojim strankam, če te teh storitev ne plačajo prek sistema „direktne bremenitve“ ali s prenosom Bankers’ Automated Clearing System, ampak s kreditno kartico, debetno kartico, čekom ali gotovino na bančnem okencu ali pri pooblaščencu za prejem plačil za račun tega ponudnika storitev – ne pomenijo plačila storitev, ki bi bile ločene in neodvisne od glavne storitve, ki je zagotavljanje telekomunikacijskih storitev.

      (1)  UL C 267, 7.11.2009.


title: Zadeva C-49/16: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 22. junija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Madžarska) – Unibet International Ltd./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Hivatala (Predhodno odločanje — Svoboda opravljanja storitev — Omejitve — Pogoji za dodelitev koncesije za organizacijo spletnih iger na srečo — V praksi nemogoča pridobitev takega dovoljenja za zasebne gospodarske subjekte, ki imajo sedež v drugih državah članicah)

text:
               21.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 277/14

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 22. junija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Madžarska) – Unibet International Ltd./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Hivatala
   (Zadeva C-49/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Svoboda opravljanja storitev - Omejitve - Pogoji za dodelitev koncesije za organizacijo spletnih iger na srečo - V praksi nemogoča pridobitev takega dovoljenja za zasebne gospodarske subjekte, ki imajo sedež v drugih državah članicah))
   (2017/C 277/18)
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Unibet International Ltd.

      Tožena stranka: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Hivatala

      Izrek

               1.

               Člen 56 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki določa ureditev koncesij in dovoljenj za prirejanje spletnih iger na srečo, če vsebuje diskriminatorna pravila za subjekte, ki imajo sedež v drugih državah članicah, ali če vsebuje sicer nediskriminatorna pravila, ki pa se uporabljajo nepregledno ali se izvajajo tako, da preprečujejo ali otežujejo sodelovanje v javnem razpisu nekaterim ponudnikom, ki imajo sedež v drugih državah članicah.

               2.

               Člen 56 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje sankcijam, kot so te v postopku v glavni stvari, ki so bile naložene zaradi kršitve nacionalne zakonodaje, ki določa ureditev koncesij in dovoljenj za prirejanje iger na srečo, če se izkaže, da je ta nacionalna zakonodaja v nasprotju s tem členom.

      (1)  UL C 136, 18.4.2016.


title: Zadeva C-233/06: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour du travail de Bruxelles (Delovno sodišče v Bruslju) (Belgija) 22. maja 2006 — Noëlle Permesaen proti Office national des pensions

text:
               12.8.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/11

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour du travail de Bruxelles (Delovno sodišče v Bruslju) (Belgija) 22. maja 2006 — Noëlle Permesaen proti Office national des pensions
   (Zadeva C-233/06)
   (2006/C 190/18)
   Jezik postopka: francoščina
   Predložitveno sodišče
   Cour du travail de Bruxelles (Delovno sodišče v Bruslju)
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Noëlle Permesaen

      Tožena stranka: Office national des pensions
   Vprašanji za predhodno odločanje

               1)

               Glede poravnalnih prispevkov (člen 4(2) Kraljevega odloka z dne 25. junija 1997)
               Ali je treba Direktivo 79/7/EGS z dne 19. decembra 1978 (1) razlagati tako, da državo članico pooblašča, da sprejme predpise, ki bodo skupini oseb določenega spola, ki je bila prvotno diskriminirana, omogočili pravice iz pokojninskega sistema, ki velja za skupino oseb nasprotnega spola, proti retroaktivnemu plačilu prispevkov (enkratno plačilo zelo visoke glavnice), ki so na podlagi veljavne zakonodaje v tej državi določeni v korist zadnje navedene skupine oseb?
               V primeru pritrdilnega odgovora, ali ni treba Direktive 79/7/EGS z dne 19 decembra 1978 razlagati tako, da ta direktiva zahteva, da država članica zakonodajo, ki je v nasprotju s to določbo, prilagodi, kakor hitro sodba Sodišča Evropskih skupnosti ugotovi to kolizijo pravil, in vsaj v zastaralnem roku, ki velja za terjatev prispevkov, nastalo s sprejemom teh predpisov?

               2)

               Glede zamudnih obresti (člen 4(4) pododstavek 3 Kraljevega odloka z dne 25. junija 1997)
               Ali je treba Direktivo 79/7/CEE z dne 19. decembra 1978 razlagati tako, da državo članico pooblašča, da sprejme predpise, ki bodo skupini oseb določenega spola, ki je bila prvotno diskriminirana, omogočili pravice iz pokojninskega sistema, ki velja za skupino oseb nasprotnega spola, proti plačilu visokih zamudnih obresti, ki so na podlagi veljavne zakonodaje v tej državi določene v korist te zadnje navedene skupine oseb?
               V primeru pritrdilnega odgovora, ali ni treba Direktive 79/7/EGS z dne 19 decembra 1978 razlagati tako, da ta direktiva zahteva, da država članica zakonodajo, ki je v nasprotju s to določbo, prilagodi, kakor hitro sodba Sodišča Evropskih skupnosti ugotovi to kolizijo pravil, in vsaj v zastaralnem roku, ki velja za zamudne obresti, nastale s sprejemom teh predpisov?

      (1)  Direktiva Sveta z dne 19. decembra 1978 o postopnem izvrševanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zadevah socialne varnosti (UL L 6, str. 24)


title: Sodba Sodišča z dne 22. avgusta 2011 v zadevi E-14/10 – Konkurrenten.no AS proti Nadzornemu organu Efte (Tožba za razveljavitev odločbe Nadzornega organa Efte – Državna pomoč – Storitve lokalnega avtobusnega prevoza – Obstoječa pomoč – Obveznost utemeljitve – Sklep o končanju postopka brez začetka formalnega postopka preiskave)

text:
               17.11.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 336/21

         SODBA SODIŠČA
   z dne 22. avgusta 2011
   v zadevi E-14/10
   Konkurrenten.no AS proti Nadzornemu organu Efte
   (Tožba za razveljavitev odločbe Nadzornega organa Efte – Državna pomoč – Storitve lokalnega avtobusnega prevoza – Obstoječa pomoč – Obveznost utemeljitve – Sklep o končanju postopka brez začetka formalnega postopka preiskave)
   2011/C 336/15
   V zadevi E-14/10, Konkurrenten.no AS proti Nadzornemu organu Efte, ki ga kot intervenient podpira Kollektivtransportproduksjon AS, katere predmet je ZAHTEVEK za razveljavitev Odločbe št. 254/10/COL z dne 21. junija 2010 (AS Oslo Sporveier in AS Sporveisbussene), je Sodišče v sestavi: Carl Baudenbacher, predsednik in sodnik poročevalec, Thorgeir Örlygsson in Per Christiansen, sodniki, 22. avgusta 2011 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:
   Sodišče razglaša:

               1.

               Odločba št. 254/10/COL z dne 21. junija 2010 (AS Oslo Sporveier in AS Sporveisbussene) se razveljavi.

               2.

               Toženi stranki se naloži plačilo stroškov, ki so nastali tožeči stranki.


title: Zadeva C-250/06: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'Etat (Belgija) 6. junija 2006 — United Pan-Europe Communications Belgium SA, Coditel Brabant SA, Société intercommunale pour la Diffusion de la Télévision Brutele, Wolu TV ASBL proti državi Belgiji

text:
               2.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 212/12

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'Etat (Belgija) 6. junija 2006 — United Pan-Europe Communications Belgium SA, Coditel Brabant SA, Société intercommunale pour la Diffusion de la Télévision Brutele, Wolu TV ASBL proti državi Belgiji
   (Zadeva C-250/06)
   (2006/C 212/20)
   Jezik postopka: francoščina
   Predložitveno sodišče
   Conseil d'Etat
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: United Pan-Europe Communications Belgium SA, Coditel Brabant SA, Société intercommunale pour la Diffusion de la Télévision Brutele, Wolu TV ASBL

      Tožena stranka: Država Belgija
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1)

               Ali je treba obveznost, naloženo podjetju za kabelsko distribucijo televizijskih programov, da razširja določene programe, razlagati tako, kot da avtorjem teh programov dodeljuje „posebno pravico“ v smislu člena 86 Rimske pogodbe (kot je bila spremenjena z Amsterdamsko pogodbo)?

               2)

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je treba pravila, ki so določena na koncu člena 86(1) (in sicer „pravil[a] iz te pogodbe, zlasti iz člena 12 in členov 81 do 89“) razlagati tako, da državam članicam ni dovoljeno, da podjetjem za kabelsko distribucijo televizijskih programov nalagajo, da razširjajo določene televizijske programe, ki jih oddajajo zasebne organizacije za radiodifuzijo, ki pa „sodijo med“ (v smislu belgijskega zakona z dne 30. marca 1995 o distribucijskih omrežjih za radiodifuzijo in izvajanje dejavnosti radiodifuzije v dvojezični regiji Bruxelles-Capitale) posebne javne organe te države s posledico, da je število programov iz drugih držav članic ali nečlanic Evropske unije in organizacij, ki ne sodijo med te javne organe, zmanjšano za število naloženih programov?

               3)

               Ali je treba člen 49 Rimske pogodbe (kot je bila spremenjena z Amsterdamsko pogodbo) razlagati tako, da gre za nedovoljeno oviro svobodnega opravljanja storitev od takrat, ko ukrep, ki ga sprejme država članica, v obravnavanem primeru obveznost retransmisije televizijskih programov na omrežju kabelske distribucije, lahko neposredno ali posredno, dejansko ali potencialno ovira opravljanje storitev iz druge države članice za naslovnike teh storitev, ki se nahajajo v prvi državi članici, za kar bi šlo v primeru, če se zaradi tega ukrepa ponudnik storitev nahaja v slabšem pogajalskem položaju za dostop do istih omrežij?

               4)

               Ali je treba člen 49 Rimske pogodbe (kot je bila spremenjena z Amsterdamsko pogodbo) razlagati tako, da gre za nedovoljeno oviro, ker je ukrep, ki ga je sprejela država članica, v obravnavanem primeru obveznost retransmisije televizijskih programov na omrežju kabelske distribucije, zaradi sedeža upravičencev ali drugih povezav med njimi in to državo članico v večini primerov dodeljen le podjetjem s sedežem v tej državi članici, čeprav te ovire ni mogoče utemeljiti z nujnimi razlogi v splošnem interesu ob spoštovanju načela sorazmernosti?


title: Zadeva T-485/12: Sklep Splošnega sodišča z dne 17. aprila 2013 – Grupo Bimbo proti UUNT (SANISSIMO)

text:
               8.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 164/25

         Sklep Splošnega sodišča z dne 17. aprila 2013 – Grupo Bimbo proti UUNT (SANISSIMO)
   (Zadeva T-485/12) (1)

   2013/C 164/43
   Jezik postopka: španščina
   Predsednik šestega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 26, 26.1.2013.


               6.6.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/1

         2009/C 129/01
   Zadnja objava Sodišča Evropskih skupnosti v Uradnem listu Evropske unije

         UL C 113, 16.5.2009

      Prejšnje objave

      UL C 102, 1.5.2009

      UL C 90, 18.4.2009

      UL C 82, 4.4.2009

      UL C 69, 21.3.2009

      UL C 55, 7.3.2009

      UL C 44, 21.2.2009

   Ti teksti so na voljo na:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Zadeva C-436/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz (Avstrija) 3. oktobra 2008 – Haribo Lakritzen Hans Riegel BetriebsgmbH proti Finanzamt Linz

text:
               24.1.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 19/11

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz (Avstrija) 3. oktobra 2008 – Haribo Lakritzen Hans Riegel BetriebsgmbH proti Finanzamt Linz
   (Zadeva C-436/08)
   (2009/C 19/18)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Haribo Lakritzen Hans Riegel BetriebsgmbH

      Tožena stranka: Finanzamt Linz
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1)

               Ali pravo Skupnosti nasprotuje temu, da nacionalni organ za odpravo diskriminacije deležev v družbah nerezidentkah, za katere velja v skladu z besedilom zakona za razliko od deležev v družbah rezidentkah oprostitev plačila davka le, če delež v kapitalu dosega 25 % (oziroma v skladu z veljavno pravno podlago 10 %), uporabi metodo odbitka, ker je ta rezultat v skladu z odločbo avstrijskega upravnega sodišča najbližji (hipotetični) volji zakonodajalca, medtem ko bi nastala oprostitev plačila davka v zvezi z deleži v družbah nerezidentkah, če se ne bi uporabila meja deleža 25 % (oziroma 10 %), ki ima diskriminatorni učinek?

               2)

               Ali pravo Skupnosti nasprotuje temu, da v zvezi z deleži v družbah rezidentkah na splošno velja oprostitev plačila davka, medtem ko se v zvezi z deleži v družbah nerezidentkah, ki so manjši od 25 % (oziroma 10 %), uporabi metoda odbitka in morajo lastniki deležev predložiti dokaz o predhodnem obdavčenju z davkom (od dohodkov pravnih oseb) v tujini, kar je nemogoče ali povezano z nesorazmernimi stroški,

                           —

                           ali da v zvezi z deleži v družbah rezidentkah, ki so manjši od 25 % (oziroma od 10 %), velja oprostitev plačila davka in se v zvezi z deleži v družbah nerezidentkah, ki so manjši od 25 % (oziroma od 10 %), uporabi metoda odbitka ter morajo lastniki deležev predložiti dokaz, kar je nemogoče ali povezano z nesorazmernimi stroški,

                           —

                           ali da v zvezi z deleži v družbah rezidentkah na splošno ter pri deležih v družbah nerezidentkah, ki so večji od 25 % (oziroma 10 %), velja oprostitev plačila davka, medtem ko se v zvezi z deleži v družbah nerezidentkah, ki so manjši od 25 % (oziroma od 10 %), uporabi metoda odbitka ter morajo lastniki deležev predložiti dokaz, kar je nemogoče ali povezano z nesorazmernimi stroški?

                           2.1

                           Če je odgovor na drugo vprašanje nikalen, ali pravo Skupnosti nasprotuje temu, da mora davčni zavezanec za odpravo ekonomskega dvojnega obdavčevanja predložiti dokaz o predhodnem obdavčenju z davkom (od dohodkov pravnih oseb) v tujini, čeprav je to nemogoče ali povezano z nesorazmernimi stroški, medtem ko bi lahko organi pridobili ta dokaz na podlagi direktive o medsebojni pomoči?

               3)

               Ali pravo Skupnosti nasprotuje temu, da se za deleže v družbah iz tretjih držav, ki so manjši od 25 % (oziroma 10 %) in ki spadajo na področje uporabe prostega pretoka kapitala, uporabi metoda odbitka, pri čemer je zaradi majhnih deležev nemogoče predložiti dokaz o plačilu davka (od dohodkov pravnih oseb) ali je to povezano z nesorazmernimi stroški, medtem ko je za deleže v družbah rezidentkah na splošno, torej ne glede na velikost deleža, določena metoda izvzema in je torej v vsakem primeru odpravljeno ekonomsko dvojno obdavčevanje?

                           3.1

                           Če je odgovor na tretje vprašanje pritrdilen, ali nasprotuje pravo Skupnosti temu, da oprostitev plačila davka na dohodke od deležev v družbah iz tretjih držav ni možna, če je delež manjši od 25 % (oziroma od 10 %), čeprav oprostitev plačila davka na dohodke od deležev, ki so večji od 25 % (oziroma od 10 %), ni pogojena s posebnimi predpostavkami, katerih izpolnitev bi se lahko preverilo le s pridobitvijo podatkov od pristojnih organov vsakokratne države, ampak se oprostitev plačila davka v teh primerih odobri brez nadaljnjih pogojev?

                           3.2

                           Če je odgovor na tretje vprašanje nikalen, ali nasprotuje pravo Skupnosti temu, da v zvezi z dohodki od deležev v družbah iz tretjih držav odbitek tujega davka od dohodkov pravnih oseb ni možen, če je delež manjši od 25 % (oziroma 10 %), čeprav oprostitev plačila davka na dohodke od deležev, ki so večji od 25 % (oziroma od 10 %), ni pogojena s posebnimi predpostavkami, katerih izpolnitev bi se lahko preverilo le s pridobitvijo podatkov od pristojnih organov vsakokratne države, ampak se oprostitev plačila davka v teh primerih odobri brez nadaljnjih pogojev?


title: Zadeva T-138/08: Tožba, vložena 3. aprila 2008 – Cavankee Fishing in drugi proti Komisiji

text:
               7.6.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 142/33

         Tožba, vložena 3. aprila 2008 – Cavankee Fishing in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-138/08)
   (2008/C 142/61)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeče stranke: Cavankee Fishing Co. Ltd (Lifford, Irska), Ocean Trawlers Limited (Killybegs, Irska), Mullglen Limited (Balbriggan, Irska), Eamon McHugh (Killybegs, Irska), Joseph Doherty (Burtonport, Irska), Brendan Gill (Lifford, Irska), Eileen Oglesby (Burtonport, Irska), Noel McGing (Killybegs, Irska), Larry Murphy (Castletownbere, Irska), Thomas Flaherty (Aran Islands, Irska), Pauric Conneely (Claregalway, Irska), Island Trawlers Limited (Killybegs, Irska), Cathal Boyle (Killybegs, Irska), Eugene Hannigan (Milford, Irska), Peter McBride (Downings, Irska), Hugh McBride (Downings, Irska), Patrick Fitzpatrick (Aran Islands, Irska), Patrick O'Malley (Galway, Irska), Cecil Sharkey (Clogherhead, Irska) (zastopniki: A. Collins, SC, N. Travers, barrister, D. Barry, solicitor)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožečih strank

               —

               Komisiji naj se za povračilo škode vsaki tožeči stranki naloži plačilo navedenih zneskov (ki ne zajemajo obresti), za katere bodo dodatni revalorizirani podatki predloženi na obravnavi, skupaj s stroški izposoje:
               Pelagične

                     —
                     Cavankee Fishing Company 2 748 276,00 eurov

                     —
                     Ocean Trawlers Ltd 6 740 000,00 eurov

                     —
                     Mullglen Ltd. 2 690 000,00 eurov

                     —
                     Eamon McHugh 3 036 187,00 eurov

                     —
                     Joseph Doherty 2 640 408,00 eurov

                     —
                     Brendan Gill 2 717 665,00 eurov

                     —
                     Eileen Oglesby 2 994 349,00 eurov

                     —
                     Noel McGing 2 444 000,00 eurov

                     —
                     Larry Murphy 4 150 000,00 eurov

                     —
                     Thomas Flaherty 2 140 000,00 eurov

                     —
                     Pauric Conneely 1 930 000,00 eurov
               Polivalentne

                     —
                     Island Trawlers Limited 672 000,00 eurov

                     —
                     Cathal Boyle 651 200,00 eurov

                     —
                     Eugene Hannigan 125 000,00 eurov

                     —
                     Peter McBride 106 848,00 eurov

                     —
                     Hugh McBride 106 848,00 eurov

                     —
                     Partick Fitzpatrick 177 573,00 eurov

                     —
                     Patrick O'Malley

                     (a)
                     „Capal Ban“ 205 698,00 eurov

                     (b)
                     „Capal Or“ 496 800,00 eurov

                     —
                     Cecil Sharkey 205 697,88 eura

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov teh postopkov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   V obravnavanem primeru tožeče stranke vlagajo tožbo zaradi nepogodbene odgovornosti za izgube, ki naj bi jih utrpele zaradi Odločbe Komisije 2003/245/EC z dne 4. aprila 2003 v zvezi z zahtevami držav članic (1), ker so bile z njo zavrnjene zahteve Irske v zvezi z plovili tožečih strank. Ta odločba je bila delno razglašena za nično s sodbo Sodišča z dne 13. junija 2006 (2).
   Tožeče stranke v utemeljitev svojih tožbenih razlogov navajajo, da je Komisija s sprejetjem odločbe, ki je bila razglašena za nično, kršila več višjih pravnih pravil, ki posameznikom dajejo pravice, s tem da je resno in očitno kršila diskrecijsko pravico, ki jo ima Komisija na podlagi člena 4(2) Odločbe 97/413/EC (3), kot je to ugotovilo Sodišče v sodbi v združenih zadevah od T-218/03 do T-240/03. Tožeče stranke trdijo, da je Komisija kršila tudi načelo enakega obravnavanja, načelo dobrega upravljanja, prosto opravljanje poklicne dejavnosti in načelo sorazmernosti. Trdijo, da v takih okoliščinah navadna kršitev prava Skupnosti pomeni resno kršitev prava.
   Tožeče stranke poleg tega trdijo, da so utrpele in da še vedno trpijo znatno izgubo in škodo, ki je neposredna posledica dejstva, da je Komisija sprejela odločbo, ki je bila razglašena za nično, saj so morale na trgu pridobiti tonažo namesto zahtevane varne tonaže, ki ni bila odobrena, in da so določene tožeče stranke utrpele izgube zaradi zmanjšanja števila dni na morju. Tožeče stranke zato trdijo, da je njihova škoda dejanska in gotova.
   Kot dokaz za obstoj vzročne zveze med ravnanjem in nastalo škodo tožeče stranke navajajo, da če Komisija ne bi protipravno zavrnila natančne preučitve njihovih zahtev za varno tonažo, nobena od njih ne bi bila prisiljena pridobiti dodatne tonaže.

      (1)  Odločba C(2003)1113 konč. o zahtevah, ki jih je prejela Komisija za povečanje ciljev četrtega večletnega usmerjevalnega programa (MAGP IV) zaradi izboljšav glede varnosti, pomorske navigacije, higiene, kakovosti proizvodov in delovnih pogojev za plovila, katerih skupna dolžina znaša več kot 12 metrov (UL L 90, str. 48).

      (2)  Združene zadeve Boyle in drugi proti Komisiji, od T-218/03 do T-240/03, ZOdl., str. II-1699.

      (3)  Odločba Sveta z dne 26. junija 1997 o ciljih in pravilih za prestrukturiranje ribiškega sektorja Skupnosti med 1. januarjem 1997 in 31. decembrom 2001 za doseganje trajnega ravnovesja med ribolovnimi viri in njihovim izkoriščanjem (UL L 175, str. 27).


title: Zadeva T-137/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 7. novembra 2012 – CBI proti Komisiji ( „Državne pomoči — Javne bolnišnice — Subvencije, ki so jih belgijski organi dodelili javnim bolnišnicam, ki pripadajo združenju IRIS — Odločba po koncu predhodne faze preučitve — Odločba, s katero so pomoči razglašene za združljive s skupnim trgom — Storitev splošnega gospodarskega pomena — Opredelitev naloge javne službe — Sorazmernost nadomestila za izvajanje javne službe“ )

text:
               22.12.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 399/18

         Sodba Splošnega sodišča z dne 7. novembra 2012 – CBI proti Komisiji
   (Zadeva T-137/10) (1)

   (Državne pomoči - Javne bolnišnice - Subvencije, ki so jih belgijski organi dodelili javnim bolnišnicam, ki pripadajo združenju IRIS - Odločba po koncu predhodne faze preučitve - Odločba, s katero so pomoči razglašene za združljive s skupnim trgom - Storitev splošnega gospodarskega pomena - Opredelitev naloge javne službe - Sorazmernost nadomestila za izvajanje javne službe)
   2012/C 399/30
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Coordination bruxelloise d’Institutions sociales et de santé (CBI) (Bruselj, Belgija) (zastopnika: D. Waelbroeck in D. Slater, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: B. Stromsky, C. Urraca Caviedes in S. Thomas, zastopniki)

      Intervenienti v podporo tožene stranke: Francoska republika (zastopnika: G. de Bergues in J. Gstalter, zastopnika); Kraljevina Belgija (zastopniki: sprva M. Noort in M. de Ree, nato M. Noort, C. Wissels in J. Langer, zastopniki); Région de Bruxelles-Capitale (Belgija); Commune d’Anderlecht (Belgija); Commune d’Etterbeek (Belgija); Commune d’Ixelles (Belgija); Ville de Bruxelles (Belgija); in Commune de Saint-Gilles (Belgija) (zastopnika: P. Slegers in A. Lepièce, odvetnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije C(2009) 8120 z dne 28. oktobra 2009 v zvezi z državno pomočjo NN 54/09, ki jo je Kraljevina Belgija odobrila za financiranje javnih bolnišnic omrežja IRIS v regiji Bruselj – glavno mesto.

      Izrek

               1.

               Odločba Komisije C(2009) 8120 z dne 28. oktobra 2009 v zvezi z državno pomočjo NN 54/09, ki jo je Kraljevina Belgija odobrila za financiranje javnih bolnišnic omrežja IRIS v regiji Bruselj – glavno mesto, se razglasi za nično.

               2.

               Evropska komisija nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Coordination bruxelloise d’institutions sociales et de santé (CBI).

               3.

               Francoska republika, Kraljevina Nizozemska, Regija Bruselj – glavno mesto (Belgija), Commune d’Anderlecht (Belgija), Commune d’Etterbeek (Belgija), Commune d’Ixelles (Belgija), Ville de Bruxelles (Belgija) in Commune de Saint-Gilles (Belgija) nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 148, 5.6.2010.


title: Zadeva T-550/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 11. novembra 2015 – Grčija/Komisija (FEOGA — Jamstveni oddelek — FEAGA et Feader — Odhodki izključeni iz financiranja — Razumen rok — Neobstoj ključnih kontrol — Ekstrapolacija ugotovitev pomanjkljivosti)

text:
               11.1.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 7/23

         Sodba Splošnega sodišča z dne 11. novembra 2015 – Grčija/Komisija
   (Zadeva T-550/13) (1)

   ((FEOGA - Jamstveni oddelek - FEAGA et Feader - Odhodki izključeni iz financiranja - Razumen rok - Neobstoj ključnih kontrol - Ekstrapolacija ugotovitev pomanjkljivosti))
   (2016/C 007/31)
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Helenska republika (zastopnika: I. Chalkias in A. Vasilopoulou, agenta)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: D. Triantafyllou, K. Skelly, agenta, in N. Korogiannakis, odvetnik)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Izvedbenega sklepa Komisije 2013/433/EU z dne 13. avgusta 2013 izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), jamstveni oddelek, Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije (UL L 219, str. 49).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Helenski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 377, 21.12.2013.


title: Zadeva T-569/14: Tožba, vložena 30. julija 2014 – Laverana proti UUNT (BIO COMPLEXE DE PLANTES ENRICHI EN PROTÉINES PROPRE FABRICATION)

text:
               13.10.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 361/12

         Tožba, vložena 30. julija 2014 – Laverana proti UUNT (BIO COMPLEXE DE PLANTES ENRICHI EN PROTÉINES PROPRE FABRICATION)
   (Zadeva T-569/14)
   2014/C 361/16
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Nemčija) (zastopniki: J. Wachinger, M. Zöbisch in D. Chatterjee, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               odločba četrtega odbora Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 27. maja 2014 v zadevi R 122/2014-4, naj se razveljavi;

               —

               stroški postopka naj se naložijo Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka, ki vsebuje besedne elemente „BIO COMPLEXE DE PLANTES ENRICHI EN PROTÉINES PROPRE FABRICATION“ za proizvode in storitve iz razredov 3, 5 in 35 – prijava znamke Skupnosti št. 11 922 961

      Odločba preizkuševalca: zavrnitev prijave

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi:

               —

               kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009;

               —

               kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe št. 207/2009;

               —

               kršitev člena 7(1)(c) Uredbe št. 207/2009;

               —

               zloraba pooblastil z odločbo na podlagi preučitve v smislu prava konkurence


title: Zadeva C-498/17: Tožba, vložena 17. avgusta 2017 – Evropska komisija/Republika Italija

text:
               9.10.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 338/12

         Tožba, vložena 17. avgusta 2017 – Evropska komisija/Republika Italija
   (Zadeva C-498/17)
   (2017/C 338/12)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: G. Gattinara in E. Sanfrutos Cano, agenta)

      Tožena stranka: Republika Italija

      Predlog tožeče stranke

               —

               Naj se ugotovi, da Italijanska republika s tem, da ni sprejela vseh potrebnih ukrepov, da bi se v skladu s členoma 7(g) in 13 Direktive Sveta 1999/31/ES z dne 26. aprila 1999 o odlaganju odpadkov na odlagališčih (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 4, str. 228), čim prej zaprla odlagališča, ki niso pridobila dovoljenja za nadaljnje obratovanje na podlagi člena 8 te direktive, oziroma s tem, da ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za zagotovitev skladnosti z zahtevami iz navedene direktive za odlagališča, ki so pridobila dovoljenje za nadaljnje obratovanje, razen zahtev iz Priloge I k navedeni direktivi, ni izpolnila obveznosti iz člena 14(b), drugi stavek, in člena 14(c) te direktive v zvezi z odlagališči v: 1) Aviglianu (kraj Serre Le Brecce); 2) Ferrandini (kraj Venita); 3) Genzanu di Lucania (kraj Matinella); 4) Latronicu (kraj Torre); 5) Laurii (kraj Carpineto); 6) Maratei (kraj Montescuro); 7) Moliternu (kraj Tempa La Guarella); 8) Potenzi (kraj Montegrosso-Pallareta: zaprtje tega odlagališča je bilo predvideno za september 2016); 9) Potenzi (kraj Montegrosso-Pallareta), odlagališče, za katero je bilo izjavljeno, da se nikoli ni uporabljalo; 10) Rapolli (kraj Albero in Piano); 11) Roccanovi (kraj Serre); 12) Sant’Angelu Le Fratte (kraj Farisi); 13) Campotostu (kraj Reperduso); 14) Capistrellu (kraj Trasolero); 15) Francavilli (Valle Anzuca); 16) L’Aquili (kraj Ponte delle Grotte); 17) Andrii (D’Oria G.& C. s.n.c); 18) Canosi (CO.BE.MA); 19) Biscegliu (CO.GE.SER); 20) Andrii (F.lli Acquaviva); 21) Traniju (BAT-Igea s.r.l.); 22) Torviscosi (Società Caffaro);

               —

               naj se ugotovi, da Italijanska republika s tem, da ni sprejela vseh potrebnih ukrepov, da bi se v skladu s členoma 7(g) in 13 Direktive Sveta 1999/31/ES z dne 26. aprila 1999 o odlaganju odpadkov na odlagališčih čim prej zaprla odlagališča, ki niso pridobila dovoljenja za nadaljnje obratovanje na podlagi člena 8 navedene direktive, ni izpolnila obveznosti iz člena 14(b), drugi stavek, te direktive v zvezi z odlagališči v: 23) Atelli (kraj Cafaro); 24) Corletu Perticari (kraj Tempa Masone); 25) Marsicu Nuovu (kraj Galaino); 26) Materi (kraj La Martella); 27) Pescopaganu (kraj Domacchia); 28) Rioneru in Volture (kraj Ventaruolo); 29) Salandri (kraj Piano del Governo); 30) San Mauru Forte (kraj Priati); 31) Senisu (kraj Palomabara); 32) Titu (kraj Aia dei Monaci); 33) Titu (kraj Valle del Forno); 34) Capestranu (kraj Tirassegno); 35) Castellaltu (kraj Colle Coccu); 36) Castelvecchiu Calvisiu (kraj Termine); 37) Corfiniu (kraj Cannucce); 38) Corfiniu (kraj Case querceto); 39) Moscianu S. Angelo (kraj Santa Assunta); 40) S. Omeru (kraj Ficcadenti); 41) Montecorvinu Puglianu (kraj Parapoti); 42) San Bartolomeu in Galdo (kraj Serra Pastore); 43) Triviganu (ex Cava Zof); 44) Torviscosu (kraj La Valletta);

               —

               Republiki Italiji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Člen 14 Direktive Sveta 1999/31/ES z dne 26. aprila 1999 o odlaganju odpadkov na odlagališčih ureja t.i. „obstoječa odlagališča“, to so odlagališča, ki so že imela dovoljenja ali so že delovala pred 16. julijem 2001, to je rokom, do katerega je bilo treba Direktivo 1999/31/ES prenesti v nacionalno pravo v skladu s členom 18(1) te direktive. Člen 14 Direktive Sveta 1999/31/ES v zvezi s temi odlagališči določa, da pristojni organi države članice do 16. julija 2009 poskrbijo bodisi za izvedbo del, ki so potrebna za prilagoditev odlagališča z zahtevami iz Direktive (člen 14(c) Direktive) bodisi za zaprtje odlagališča (člen 14 (b), drugi stavek, Direktive).
   Komisija meni, da je iz dokazov, ki jih je Republika Italija predložila v predhodnem postopku, razvidno, da za 44 obstoječih odlagališč ni bila izpolnjena ena izmed teh dveh obveznosti, zaradi česar Italijanska republika v zvezi s temi odlagališči ni izpolnila obveznosti iz člena 14(b), drugi stavek, in (c) Direktive 1999/31/ES.


title: Zadeva T-146/13: Tožba, vložena 13. marca 2013 – Zhejiang Sunflower Light Energy Science & Technology proti Komisiji

text:
               27.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 123/25

         Tožba, vložena 13. marca 2013 – Zhejiang Sunflower Light Energy Science & Technology proti Komisiji
   (Zadeva T-146/13)
   2013/C 123/43
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Zhejiang Sunflower Light Energy Science & Technology LLC (Shaoxing, Kitajska) (zastopnika: V. Akritidis in Y. Melin, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               na podlagi člena 263 Pogodbe o delovanju Evropske unije za nično razglasi odločbo Evropske komisije, ki je bila sporočena z dopisom št. H4/JN/Ref.t13.000011 z dne 3. januarja 2013 in s katero je bila tožeča stranka obveščena o tem, da Komisija ne bo preučila njene prošnje za priznanje statusa podjetja, ki se razvija v tržnem gospodarstvu, vložene na podlagi člena 2(7)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009, v okviru protidampinškega postopka v zvezi z uvozom fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, začetega 6. septembra 2012 (AD 590);

               —

               na podlagi člena 277 Pogodbe o delovanju Evropske unije razglasi, da se Uredba (EU) št. 1168/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL L 344, str. 1) ne uporabi v delu, ki se nanaša na tožečo stranko;

               —

               in zato Komisiji ter morebitnim intervenientkam naloži plačilo vseh stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe zatrjuje en sam tožbeni razlog, ki je enak tistemu iz zadeve Zhejiang Heda Solar Technology proti Komisiji, T-143/13.


title: Zadeva T-258/16: Tožba, vložena 25. maja 2016 – Mediterranean Premium Spirits/EUIPO — G-Star Raw (GINRAW)

text:
               11.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 251/44

         Tožba, vložena 25. maja 2016 – Mediterranean Premium Spirits/EUIPO — G-Star Raw (GINRAW)
   (Zadeva T-258/16)
   (2016/C 251/50)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Mediterranean Premium Spirits, SL (Barcelona, Španija) (zastopnika: J. Mora Granell in J. Romaní Lluch, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: G Star Raw CV (Amsterdam, Nizozemska)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Evropske unije „GINRAW“ – Prijava št. 12 431 681

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 14. marca 2016 v zadevi R 1583/2015-4

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo, ker je z njo zavrnjena registracija znamke Evropske unije št. 12 431 681 „GINRAW“ za razreda 21 in 33 in posledično odobri registracijo te znamke;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov in v primeru intervencije stroške naloži intervenientu.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev členov 8(1)(b) in 75 Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-528/07 P: Pritožba, ki jo je 29. novembra 2007 vložila Association de la presse internationale ASBL (API) zoper sodbo Sodišča prve stopnje (veliki senat), razglašeno 12. septembra 2007 , v zadevi Association de la presse internationale ASBL (API) proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-36/04

text:
               26.1.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/36

         Pritožba, ki jo je 29. novembra 2007 vložila Association de la presse internationale ASBL (API) zoper sodbo Sodišča prve stopnje (veliki senat), razglašeno 12. septembra 2007, v zadevi Association de la presse internationale ASBL (API) proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-36/04
   (Zadeva C-528/07 P)
   (2008/C 22/65)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Pritožnica: Association de la presse internationale ASBL (API) (zastopniki: S. Völcker, odvetnik, F. Louis, odvetnik, in C. O'Daly, solicitor)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi pritožnice:

               —

               razveljaviti sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 12. septembra 2007 v zadevi T-36/04, API proti Komisiji, v delu, v katerem je Sodišče prve stopnje potrdilo pravico Komisije, da ne razkrije svojih vlog v zadevah, v katerih je še vendarle treba opraviti ustno obravnavo;

               —

               razglasiti ničnost delov Odločbe Komisije D(2003) 30621 z dne 20. novembra 2003, česar prej ni storilo Sodišče prve stopnje v zadevi T-36/04, ali podredno zadevo vrniti Sodišču prve stopnje, da ponovno odloči ob upoštevanju sodbe Sodišča; in

               —

               Komisiji naložiti plačilo stroškov.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožnica navaja, da bi bilo treba izpodbijano sodbo razveljaviti zaradi naslednjih razlogov:

               1.

               Prvič, Sodišče prve stopnje je zmotno razlagalo člen 4(2), druga alinea, Uredbe („izjema sodnih postopkov“), ko je ugotovilo, da Komisiji ni treba konkretno presojati, ali dopustiti vpogleda do njenih pisnih vlog pred ustno obravnavo. Ta razlaga (i) nasprotuje dobro uveljavljenim načelom za razlago izjeme sodnih postopkov, ki so priznana drugod v sodbi; (ii) temelji na neobstoječi pravici Komisije, da svoje interese brani „brez zunanjih vplivov“; (iii) se opira na očitno nepravilne pravne utemeljitve, ko se sklicuje na „načelo enakovrednosti orožij“; (iv) zmotno ne upošteva pomena pravil drugih ureditev sodstva, ki dopuščajo dostop do vlog pred obravnavo; in (v) se zmotno opira na potrebo po varstvu effet utile postopkov sodišč Skupnosti, ki potekajo in camera.

               2.

               Drugič, Sodišče prve stopnje je zmotno razlagalo pojem, da „prevlada javni interes“ iz člena 4(2) in fine Uredbe, s tem ko je menilo, da glede pisne vloge, predložene sodiščem, splošni javni interes v zvezi z vsebino postopka, ki poteka pred sodišči Skupnosti, ne more prevladati nad nobenim interesom, ki ga varuje izjema sodnih postopkov.


title: Zadeva C-83/08: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 2. aprila 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Thüringer Finanzgericht, Gotha — Nemčija) — Glückauf Brauerei GmbH proti Hauptzollamt Erfurt (Usklajevanje strukture trošarin — Direktiva 92/83/EGS — Člen 4(2) — Mala pivovarna, ki je pravno in ekonomsko neodvisna od katere koli druge pivovarne — Merila pravne in ekonomske neodvisnosti — Možnost izpostavljenosti posrednemu vplivu)

text:
               20.6.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 141/17

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 2. aprila 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Thüringer Finanzgericht, Gotha — Nemčija) — Glückauf Brauerei GmbH proti Hauptzollamt Erfurt
   (Zadeva C-83/08) (1)

   (Usklajevanje strukture trošarin - Direktiva 92/83/EGS - Člen 4(2) - Mala pivovarna, ki je pravno in ekonomsko neodvisna od katere koli druge pivovarne - Merila pravne in ekonomske neodvisnosti - Možnost izpostavljenosti posrednemu vplivu)
   2009/C 141/27
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Thüringer Finanzgericht, Gotha

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Glückauf Brauerei GmbH

      Tožena stranka: Hauptzollamt Erfurt

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Thüringer Finanzgericht, Gotha (Nemčija) — Razlaga člena 4(2) Direktive Sveta 92/83/EGS z dne 19. oktobra 1992 o uskladitvi strukture trošarin za alkohol in alkoholne pijače (UL L 316, str. 21) — Opredelitev kot „neodvisna mala pivovarna“ za namen uporabe nižjih trošarinskih stopenj — Merilo „ekonomske neodvisnosti“ — Pivovarna, na katero lahko dve drugi pivovarni posredno vplivata zaradi udeležbe v kapitalu in razdelitve glasovalnih pravic

      Izrek

   Člen 4(2) Direktive Sveta 92/83/EGS z dne 19. oktobra 1992 o uskladitvi strukture trošarin za alkohol in alkoholne pijače je treba razlagati tako, da položaj, v katerem so med različnimi pivovarnami strukturne povezave v smislu udeležbe ter glasovalnih pravic in ki vodi do tega, da ima ista oseba, ki opravlja vodstvene naloge v več zadevnih pivovarnah, možnost neodvisno od svojega dejanskega ravnanja vplivati na sprejemanje poslovnih odločitev teh pivovarn, izključuje, da bi se te pivovarne lahko štele za ekonomsko neodvisne druga od druge.

      (1)  UL C 128, 24.5.2008.


title: Zadeva T-169/04: Sodba Sodišča prve stopnje z dne  14. decembra 2005  — Arysta Lifescience proti UUNT ( Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti CARPOVIRUSINE — Prejšnja nacionalna besedna znamka CARPO — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 )

text:
               25.2.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/29

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 14. decembra 2005 — Arysta Lifescience proti UUNT
   (Zadeva T-169/04) (1)

   („Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti CARPOVIRUSINE - Prejšnja nacionalna besedna znamka CARPO - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94“)
   (2006/C 48/55)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Arysta Lifescience SAS, nekdanja Calliope SAS (Noguères, Francija) (Zastopnik: S. Legrand, avocat)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (Zastopnik: S. Pétrequin, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT: BASF AG (Ludwigshafen am Rhein, Nemčija)
   Predmet zadeve
   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 4. marca 2004 (zadeva R 289/2003-1), glede postopka z ugovorom med Calliope SAS in BASF AG.
   Izrek sodbe

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Tožeči stranki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 179, 10.7.2004.


title: Zadeva C-300/13: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 27. marca 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana – Španija) – Ayuntamiento de Benferri proti Consejería de Infraestructuras y Transporte, Iberdrola Distribución Eléctrica SAU (Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Direktiva 85/337/EGS — Presoja vplivov nekaterih projektov na okolje — Izgradnja nadzemnih elektrovodov — Povečanje transformatorske razdelilne postaje — Ne-obveznost presoje okoljskih vplivov za ta projekt)

text:
               19.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 151/7

         Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 27. marca 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana – Španija) – Ayuntamiento de Benferri proti Consejería de Infraestructuras y Transporte, Iberdrola Distribución Eléctrica SAU
   (Zadeva C-300/13) (1)

   ((Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Direktiva 85/337/EGS - Presoja vplivov nekaterih projektov na okolje - Izgradnja nadzemnih elektrovodov - Povečanje transformatorske razdelilne postaje - Ne-obveznost presoje okoljskih vplivov za ta projekt))
   2014/C 151/09
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Ayuntamiento de Benferri

      Toženi stranki: Consejería de Infraestructuras y Transporte, Iberdrola Distribución Eléctrica SAU

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana – Razlaga prilog I, točka 20, II, točka 3(b), Direktive Sveta z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (85/337/EGS) de (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 1, str. 248), kakor je bila spremenjena z direktivo 97/11/ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 3, str. 151) – Izgradnja nadzemnih elektrovodov z napetostjo 220 kV ali več in dolžino več kot 15 kilometrov – Pojem – Projekt povečanja transformatorske razdelilne postaje, neodvisno od obstoječih nadzemeljskih vodov – Nacionalna ureditev, ki ne določa, da bi za ta projekt veljala obveznost presoje okoljskih vplivov.

      Izrek

   Določbe Priloge I, točka 20, in II, točka 3(b) Direktive Sveta 85/337/EGS z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje, kakor je bila spremenjena z direktivo 97/11/ES z dne 3. marca 1997, je treba razlagati tako, da projekt, kakršen je ta, ki se obravnava v postopku v glavni stvari, ki se nanaša samo na povečanje transformatorske razdelilne postaje, kot tak ne spada med projekte, na katere se nanašajo te določbe, razen če to povečanje ni del izgradnje nadzemnih elektrovodov, kar pa mora presoditi predložitveno sodišče.

      (1)  UL C 226, 3.8.2013.


title: Zadeva C-530/09: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 27. oktobra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Wojewódzki Sąd Administracyjny w Poznaniu – Republika Poljska) – Inter-Mark Group Sp. z o.o., Sp. komandytowa w. Poznaniu proti Minister Finansów (DDV — Direktiva 2006/112/ES — Člena 52(a) in 56(1)(b) in (g) — Kraj obdavčljivih dejavnosti — Davčno upoštevna navezna okoliščina — Oblikovanje, dajanje v najem in postavitev sejemskih stojnic)

text:
               17.12.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 370/11

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 27. oktobra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Wojewódzki Sąd Administracyjny w Poznaniu – Republika Poljska) – Inter-Mark Group Sp. z o.o., Sp. komandytowa w. Poznaniu proti Minister Finansów
   (Zadeva C-530/09) (1)

   (DDV - Direktiva 2006/112/ES - Člena 52(a) in 56(1)(b) in (g) - Kraj obdavčljivih dejavnosti - Davčno upoštevna navezna okoliščina - Oblikovanje, dajanje v najem in postavitev sejemskih stojnic)
   2011/C 370/15
   Jezik postopka: poljščina

      Predložitveno sodišče

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Poznaniu

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Inter-Mark Group Sp. z o.o., Sp. komandytowa w. Poznaniu

      Tožena stranka: Minister Finansów

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Wojewódzki Sąd Administracyjny – Razlaga členov 52(a) in 56(1)(b) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1) – Določitev kraja, ki je davčno upoštevna navezna okoliščina – Opredelitev gospodarske dejavnosti za storitev, pomožno dejavnostim s področja kulture, umetnosti, športa, znanosti, izobraževanja, zabavnih prireditev ali podobnih dejavnosti, ali za storitev oglaševanja – Dajanje sejemskih stojnic v najem razstavljavcem

      Izrek

   Direktivo Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da storitev, ki jo sestavljajo oblikovanje, začasna oddaja in, če je potrebno, prevoz in postavitev sejemskih ali razstavnih stojnic za stranke, ki svoje izdelke ali storitve predstavljajo na sejmih in razstavah, lahko spada pod:

               —

               člen 56(1)(b) te direktive, kadar je ta stojnica oblikovana ali se uporablja za oglaševanje;

               —

               člen 52(a) te direktive, kadar je navedena stojnica oblikovana in oddana za sejem ali razstavo s področja kulture, umetnosti, športa, znanosti, izobraževanja, zabavnih prireditev ali s podobnega področja ali kadar ustreza modelu, katerega obliko, velikost, materialno sestavo in izgled je določil organizator določenega sejma ali razstave;

               —

               člen 56(1)(g) te direktive, kadar začasna oddaja materialnih delov, iz katerih je sestavljena ta stojnica, za plačilo pomeni odločilen element navedene storitve.

      (1)  UL C 63, 13.3.2010.


title: Zadeva T-571/08: Tožba, vložena 22. decembra 2008 – Nemčija proti Komisiji

text:
               7.3.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 55/41

         Tožba, vložena 22. decembra 2008 – Nemčija proti Komisiji
   (Zadeva T-571/08)
   (2009/C 55/74)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Zvezna republika Nemčija (zastopnika: M. Lumma in B. Klein, zastopnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba Komisije z dne 30. oktobra 2008 o odredbi za predložitev podatkov v postopku „Državne pomoči C 36/2007 – Državne pomoči v korist Deutsche Post AG“ naj se razglasi za nično;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožba se nanaša na Odločbo Komisije Evropskih skupnosti C(2008) 6468 z dne 30. oktobra 2008, v kateri je Komisija v postopku državnih pomoči C 36/2007 (ex NN 25/2007) Nemčija v skladu s členom 10(3) Uredbe (ES) št. 659/1999 (1) zahtevala, da se predložijo vsi dokumenti, informacije in podatki, ki so potrebni za ovrednotenje izkupička in stroškov družbe Deutsche Post od 1989 do 2007.
   Tožeča stranka navaja dva tožbena razloga.
   Tožeča stranka v prvem tožbenem razlogu navaja, da se z odredbo za predložitev podatkov bistveno krši postopek.

               —

               Predpostavke veljavne določitve roka ter „opomina, v katerem je določen dodatni rok“ v smislu člena 5(2) in 10(3) Uredbe št. 659/1999 niso izpolnjene. Podredno tožeča stranka opozarja na to, da je sama določitev roka v odredbi za predložitev podatkov nesorazmerna.

               —

               Odredba za predložitev podatkov nato ne zagotavlja varovanje poslovnih tajnosti družbe Deutsche Post AG, ki je določeno v členu 287 ES, saj so bili podatki domnevno posredovani za obdelavo zunanjemu podjetju, ki verjetno dela tudi za konkurente družbe Deutsche Post AG, in Komisija noče v zvezi s tem posredovati dodatnih informacij.

         Tožeča stranka v drugem tožbenem razlogu navaja, da odredba o predložitvi podatkov krši tudi člena 87(1) ES in 86(2) ES v povezavi z načeloma sorazmernosti in pravne varnosti, saj zahtevani podatki niso nujni za presojo treh zadevnih državnih ukrepov z vidika predpisov o državnih pomočeh.

      (1)  Uredba Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena [88] ES (UL L 83, 27.3.1999, str. 1).


title: Zadeva C-71/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) 18. februarja 2011 – Zvezna republika Nemčija proti Y

text:
               30.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 130/11

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) 18. februarja 2011 – Zvezna republika Nemčija proti Y
   (Zadeva C-71/11)
   2011/C 130/21
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesverwaltungsgericht

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Zvezna republika Nemčija

      Tožena stranka: Y

      Drugi udeleženci v postopku: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht (zastopnik zveznega interesa pri Bundesverwaltungsgericht); Bundesbeauftragte für Asylangelegenheiten beim Bundesamt für Migration und Flüchtlinge (zvezni pooblaščenec za zadeve na področju azila pri zveznem uradu za migracijo in begunce)

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 9(1)(a) Direktive 2004/83/ES razlagati tako, da ni vsak poseg v versko svobodo, s katerim se krši člen 9 EKČP, dejanje preganjanja v smislu prvoomenjenega predpisa, temveč gre za hudo kršitev verske svobode kot temeljne človekove pravice le, če je prizadeto jedro te pravice?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:

                           a)

                           Ali je jedro verske svobode omejeno na veroizpoved in verske prakse doma in v soseščini ali pa gre za dejanje preganjanja v smislu člena 9(1)(a) Direktive 2004/83/ES tudi, če je v izvorni državi z izražanjem vere v javnosti ogrožena telesna integriteta, življenje ali osebna svoboda in se zato tožeča stranka temu izražanju odpoveduje?

                           b)

                           Če jedro verske svobode zajema tudi nekatere verske prakse:

                                       Ali v tem primeru za hudo kršitev verske svobode zadošča, če tožeča stranka meni, da je izražanje njene vere v praksi zanjo nujno, da bi ohranila svojo versko identiteto,

                                       ali pa mora tudi verska skupnost, ki ji tožeča stranka pripada, šteti to versko prakso za osrednji del svojega verskega nauka,

                                       ali pa lahko iz drugih okoliščin, kot so splošne razmere v izvorni državi, izhajajo druge omejitve?

               3.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:
               Ali obstaja utemeljen strah pred preganjanjem v smislu člena 2(c) Direktive 2004/83/ES, če je dejstvo, da bo tožeča stranka po vrnitvi v izvorno državo opravljala nekatere verske prakse, razen tistih, ki spadajo v jedro, čeprav lahko pomenijo nevarnost za telesno integriteto, življenje ali osebno svobodo, ali pa je mogoče od tožeče stranke pričakovati, da se v bodoče odpove takim praksam?


title: Zadeva T-48/06: Tožba, vložena  17. februarja 2006  — Astex Therapeutics proti UUNT

text:
               8.4.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/40

         Tožba, vložena 17. februarja 2006 — Astex Therapeutics proti UUNT
   (Zadeva T-48/06)
   (2006/C 86/78)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Astex Therapeutics Limited (Cambridge, Združeno kraljestvo) (zastopnika: M. Edenborough, Barrister, in R. Harrison, Solicitor)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Protec Health International Limited (Cirencester, Združeno kraljestvo)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razveljavitev izpodbijane odločbe drugega Odbora za pritožbe UUNT z dne 29. novembra 2005 v zadevi R 651/2004-2 v celoti ali podredno, delno;

               —

               naložitev, da nasprotna stranka plača tožeči stranke njene stroške v povezavi s tožbo (če tožeča stranka vanjo poseže) in pritožbo pred odborom za pritožbe in ugovorom pred oddelkom za ugovore (v vsakem primeru). Nadaljnje, naložitev, da je Urad solidarno in posamično odgovoren skupaj s nasprotno stranko za stroške tožeče stranke nastale v povezavi s to tožbo pred Sodiščem prve stopnje.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Prijavitelj znamke Skupnosti: Tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: Figurativna znamka „Astex Technology“ za proizvode iz razreda 5 (farmacevtski proizvodi)
   Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Protec Health International Limited

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Besedna znamka Skupnosti „Astex“ za proizvode in storitve iz razredov 5 (insekticidi za odstranjevanje pršic) in 24 (tkanine itd.)
   Odločba oddelka za ugovore: Zavrnitev registracije
   Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94.


title: Zadeva T-553/12: Tožba, vložena 24. decembra 2012 – Bateaux mouches proti UUNT (BATEAUX-MOUCHES)

text:
               23.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 55/20

         Tožba, vložena 24. decembra 2012 – Bateaux mouches proti UUNT (BATEAUX-MOUCHES)
   (Zadeva T-553/12)
   2013/C 55/36
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Compagnie des bateaux mouches SA (Pariz, Francija) (zastopnik: G. Barbaut, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da je tožba dopustna;

               —

               razveljavi odločbo drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 9. oktobra 2012 v zadevi R 1709/2011-2;

               —

               spremeni omenjeno odločbo;

               —

               Splošnemu sodišču Evropskih skupnosti naloži plačilo vseh stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka, ki vsebuje besedni element „BATEAUX-MOUCHES“ za storitve iz razredov 39, 41 in 43 – prijava št. 5 666 631

      Odločba preizkuševalca: delna zavrnitev prijave

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe št. 207/2009


title: Zadeva C-110/08: Sklep predsednika četrtega senata Sodišča z dne 10. decembra 2009 – Evropska komisija proti Republiki Avstriji

text:
               13.3.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/43

         Sklep predsednika četrtega senata Sodišča z dne 10. decembra 2009 – Evropska komisija proti Republiki Avstriji
   (Zadeva C-110/08) (1)

   2010/C 63/67

      Jezik postopka: nemščina

   Predsednik četrtega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 158, 21.6.2008.


title: Zadeva C-615/15 P: Pritožba, ki sta jo Samsung SDI Co. Ltd, Samsung SDI (Malezija) Bhd vložili 18. novembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 9. septembra 2015 v zadevi T-84/13, Samsung SDI Co. Ltd, Samsung SDI (Malaysia) Bhd/Evropska komisija

text:
               25.1.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/24

         Pritožba, ki sta jo Samsung SDI Co. Ltd, Samsung SDI (Malezija) Bhd vložili 18. novembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 9. septembra 2015 v zadevi T-84/13, Samsung SDI Co. Ltd, Samsung SDI (Malaysia) Bhd/Evropska komisija
   (Zadeva C-615/15 P)
   (2016/C 027/28)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnici: Samsung SDI Co. Ltd, Samsung SDI (Malezija) Bhd (zastopniki: M. Struys, L. Eskenazi, A. Fall, C. Erol, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlog

   Pritožnici Sodišču predlagata, naj:

               —

               razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 9. septembra 2015 v zadevi T-84/13, Samsung SDI Co. Ltd, Samsung SDI Germany GmbH in Samsung SDI (Malezija) Bhd/Evropska komisija;

               —

               posledično razglasi za nična člena 2.1 (b) in 2.2(b) sklepa Komisije, v delu, v katerem se nanašajo na pritožnici in v delu, v katerem je znižana globa;

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo stroškov postopka na prvi stopnji in tega pritožbenega postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   V utemeljitev pritožbe pritožnici navajata štiri pritožbene razloge. Prva dva se nanašata na kartel CPT, zadnja dva pa na kartel CDT.
   Prvi pritožbeni razlog: Splošno sodišče ni obravnavalo tožbenega razloga SDI v zvezi s tem, da se prodaje proizvodov, ki niso vključeni v kartel, ne bi smelo upoštevati pri izračunu zneska globe za kartel CPT. Tudi če je na podlagi preudarka Splošnega sodišča v zvezi z enotno in trajajočo kršitvijo mogoče implicitno utemeljiti zavrnitev tožbenega razloga (quod non), ta implicitna utemeljitev krši smernice Komisije o metodi določanja glob, naloženih v skladu s členom 23(2)(a) Uredbe št. 1/2003 (1) (smernice za določanje glob).
   Drugi pritožbeni razlog: glede določitve datuma prenehanja kartela CPT, je Splošno sodišče brez utemeljenega razloga zavrnilo tožbeni razlog SDI, da dogovor zahteva vključitev vsaj dveh podjetij, in s tem kršilo člen 101 PDEU, ker je bilo v sodbi odločeno, da je udeležba SDI v kartelu CPT trajala do 15. novembra 2006. Nadalje je Splošno sodišče kršilo načelo enakega obravnavanja, ker je zavrnilo znižanje globe, ki je bila naložena SDI.
   Tretji pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je pri izračunu globe za kartel CDT upoštevalo prodajo, ki jo je SDI izvedla družbi Samsung Electronics Corporation (SEC). Splošno sodišče je napačno uporabilo pojem prodaja EGP v skladu z smernicami za določanje globe, v delu, v katerem ni določilo, kje je bila konkurenca.
   Četrti pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo pri presoji uporabe Obvestila o prizanesljivosti, zaradi česar se SDI-ju ni odobrilo 50 % znižanje globe glede kartela CDT. Ugotovitve Splošnega sodišča v zvezi s kartelom CPT so glede kartela CDT pravno neupoštevne. Nadalje je Splošno sodišče napačno uporabilo Obvestilo o prizanesljivosti in storilo napako, da je pritrdilo ugotovitvi Komisije, da bi to, da SDI ni podal opisa vidika kršitve, ki se nanaša na delitev trga, v odgovoru na obvestilo Komisije o ugotovitvah o možnih kršitvah samo po sebi vplivalo na presojo sodelovanja SDI v upravnem postopku.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205).


title: Sodba Splošnega sodišča z dne 1. julija 2010 – M6 in TF1 proti Komisiji (V združenih zadevah T-568/08 in T-573/08) (Državne pomoči — Javna radiotelevizija — Pomoč, ki jo je Francoska republika predvidela za France Télévisions — Dodelitev kapitala v višini 150 milijonov EUR — Odločba o nenasprotovanju — Storitev splošnega gospodarskega pomena — Merilo sorazmernosti — Neobstoj resnih težav)

text:
               14.8.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 221/41

         Sodba Splošnega sodišča z dne 1. julija 2010 – M6 in TF1 proti Komisiji
   (V združenih zadevah T-568/08 in T-573/08) (1)

   (Državne pomoči - Javna radiotelevizija - Pomoč, ki jo je Francoska republika predvidela za France Télévisions - Dodelitev kapitala v višini 150 milijonov EUR - Odločba o nenasprotovanju - Storitev splošnega gospodarskega pomena - Merilo sorazmernosti - Neobstoj resnih težav)
   2010/C 221/67
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Métropole télévision (M6) (Neuilly-sur-Seine, Francija) (zastopniki: O. Freget, N. Chahid-Nouraï, R. Lazerges in M. Potel, odvetniki); in Télévision française 1 SA (TF1) (Boulogne-Billancourt, Francija) (zastopnika: J.-P. Hordies in C. Smits, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: B. Stromsky in B. Martenczuk, zastopnika)

      Intervenientka v podporo tožečima strankama: Canal + (Issy-les-Moulineaux, Francija) (zastopnik: E. Guillaume, odvetnik)

      Intervenientki v podporo toženi stranki: Francoska republika (zastopniki: sprva G. de Bergues in A.-L. Vendrolini, nato G. de Bergues in L. Butel, zastopniki); in France Télévisions (Pariz, Francija) (zastopniki: J.-P. Gunther, D. Tayar, A. Giraud in S. Snoeck, odvetniki)

      Predmet

   Predloga za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2008) 3506 konč. z dne 16. julija 2008 o načrtu Francoske republike za dodelitev kapitala v višini 150 milijonov EUR družbi France Télévisions SA in predloga, naj se Komisiji odredi začetek formalnega postopka preiskave.

      Izrek

               1.

               Tožbi se zavrneta.

               2.

               Métropole télévision (M6) nosi lastne stroške v zadevi T-568/08 ter stroške, ki sta jih v tej zadevi priglasili Evropska komisija in France Télévisions.

               3.

               Télévision française 1 SA (TF1) nosi lastne stroške v zadevi T-573/08 ter stroške, ki sta jih v tej zadevi priglasili Komisija in France Télévisions.

               4.

               Francoska republika in Canal + nosita lastne stroške v zadevah T-568/08 in T-573/08.

      (1)  UL C 55, 7.3.2009.


title: Zadeva C-254/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) 24. maja 2012 – WIND Telecomunicazioni SpA proti Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

text:
               21.7.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 217/12

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) 24. maja 2012 – WIND Telecomunicazioni SpA proti Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni
   (Zadeva C-254/12)
   2012/C 217/25
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: WIND Telecomunicazioni SpA

      Tožena stranka: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba določbe Skupnosti na tem področju, zlasti določbe Direktive št. 2002/20/ES (1), razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni ureditvi, navedeni v tem sklepu, zlasti zakonu št. 266 iz leta 2005, tudi zaradi načina dejanske uporabe?

      (1)  Direktiva 2002/20/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (Direktiva o odobritvi) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 337).


title: Zadeva T-499/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. julija 2011 – Evonik Industries proti UUNT (škrlatno rdeč pravokotnik z zaokroženo desno stranjo) (Znamka Skupnosti — Prijava figurativne znamke Skupnosti, ki predstavlja škrlatno rdeč pravokotnik z zaokroženo desno stranjo — Absolutni razlogi za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               10.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/48

         Sodba Splošnega sodišča z dne 13. julija 2011 – Evonik Industries proti UUNT (škrlatno rdeč pravokotnik z zaokroženo desno stranjo)
   (Zadeva T-499/09) (1)

   (Znamka Skupnosti - Prijava figurativne znamke Skupnosti, ki predstavlja škrlatno rdeč pravokotnik z zaokroženo desno stranjo - Absolutni razlogi za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2011/C 269/105
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evonik Industries AG (Essen, Nemčija) (zastopnik: J. Albrecht, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopniki: sprva S. Stürmann, nato S. Stürmann in G. Schneider, nato S. Stürmann in R. Manea, zastopniki)

      Predmet

   Tožba na razveljavitev odločbe četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) z dne 2. oktobra 2009 (zadeva R 491/2009-4), ki se nanaša na zahtevo za registracijo škrlatno rdečega pravokotnika z zaokroženo desno stranjo kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Evonik Industries AG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 37, 13.2.2010.


title: Zadeva C-45/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Gerichtshof (Avstrija) 28. januarja 2013 – Andreas Kainz proti Pantherwerke AG

text:
               25.5.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 147/2

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Gerichtshof (Avstrija) 28. januarja 2013 – Andreas Kainz proti Pantherwerke AG
   (Zadeva C-45/13)
   2013/C 147/04
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Oberster Gerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka in vlagatelj izredne revizije: Andreas Kainz

      Tožena stranka in nasprotna stranka v postopku izredne revizije: Pantherwerke AG

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba izraz „kraj, kjer je prišlo ali kjer grozi škodni dogodek“ v členu 5, točka 3, Uredbe (ES) št. 44/2001 (1) pri odgovornosti za proizvode z napako razlagati tako,

                           1.1.

                           da je kraj dogodka, ki je povzročil škodo („kraj škodnega dogodka“), kraj, kjer ima proizvajalec sedež?

                           1.2.

                           da je kraj dogodka, ki je povzročil škodo („kraj škodnega dogodka“), kraj, kjer je bil proizvod dan v promet?

                           1.3.

                           da je kraj dogodka, ki je povzročil škodo („kraj škodnega dogodka“), kraj, kjer je uporabnik kupil proizvod?

               2.

               Če je pritrdilen odgovor na vprašanje v točki 1.2:

                           2.1.

                           Ali je proizvod dan v promet takrat, ko pride iz postopka izdelave proizvajalca in vstopi v postopek trženja, v katerem je ponujen javnosti, da ga uporabi ali potroši?

                           2.2.

                           Ali je proizvod dan v promet takrat, ko se strukturirano trži končnim potrošnikom?

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 42).


title: Zadeva C-559/12 P: Pritožba, ki jo je Francoska republika vložila 5. decembra 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 20. septembra 2012 v zadevi Francija proti Komisiji (T-154/10)

text:
               2.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/13

         Pritožba, ki jo je Francoska republika vložila 5. decembra 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 20. septembra 2012 v zadevi Francija proti Komisiji (T-154/10)
   (Zadeva C-559/12 P)
   2013/C 32/18
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnica: Francoska republika (zastopniki: G. de Bergues, J. Gstalter, D. Colas, agenti)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

               —

               Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 20. septembra 2012 v zadevi Francija proti Komisiji (T-154/10) naj se v celoti razveljavi;

               —

               o sporu naj se dokončno odloči, tako da se razglasi ničnost Sklepa Komisije z dne 26. januarja 2010 o državni pomoči C 56/07 (ex E 15/05) Francije za La Poste (2010/605/EU) (1), ali pa naj se zadeva vrne Splošnemu sodišču v ponovno odločanje;

               —

               drugi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Francoska vlada v utemeljitev pritožbe navaja štiri pritožbene razloge.
   Francoska vlada s prvim pritožbenim razlogom trdi, prvič, da Splošno sodišče v izpodbijani sodbi očitno ni razumelo pomena tožbenih razlogov te vlade, ko je menilo, da se vsi navajani tožbeni razlogi v bistvu nanašajo na ugotovitev obstoja prednosti, ne pa tudi na ugotovitev prenosa državnih sredstev. Drugič, posledično naj bi Splošno sodišče kršilo člena 44(1)(c) in 48(2) Poslovnika Splošnega sodišča, ko je za nedopustno razglasilo trditev francoske vlade v zvezi s kršitvijo pogoja glede obstoja prenosa državnih sredstev.
   Francoska vlada z drugim pritožbenim razlogom trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ko je menilo, da je Komisija pravno zadostno dokazala obstoj državnega poroštva za podjetje La Poste. Podredno ta vlada trdi, da je Splošno sodišče izkrivilo dokaze, ki so mu bili predloženi, ker je menilo, da je z dokazi, na katere se je sklicevala Komisija, dokazan obstoj državnega poroštva.
   Francoska vlada s tretjim pritožbenim razlogom trdi, da je Splošno sodišče izkrivilo francosko pravo, kršilo obveznost obrazložitve in, podredno, napačno pravno opredelilo dejansko stanje, ko je zavrnilo drugi tožbeni razlog te vlade, s katerim se je zatrjevala napačna ugotovitev dejanskega stanja in na napačno uporabo prava v zvezi z obstojem neomejenega državnega poroštva za podjetje La Poste. Ta pritožbeni razlog ima štiri dele.
   Prvič, francoska vlada trdi, da je Splošno sodišče izkrivilo francosko pravo, ko je menilo, da je Komisija pravilno ugotovila, da francosko pravo ne izključuje možnosti države, da odobri implicitno poroštvo osebam javnega prava industrijske in komercialne narave (v nadaljevanju: EPIC).
   Drugič, francoska vlada trdi, da je Splošno sodišče izkrivilo francosko pravo, ko je potrdilo ugotovitve Komisije v zvezi s posledicami uporabe zakona št. 80-539 z dne 16. julija 1980 o upravnih denarnih kaznih in izvrševanju sodb s strani pravnih oseb javnega prava.
   Tretjič, francoska vlada trdi, da je Splošno sodišče izkrivilo francosko pravo in kršilo obveznost obrazložitve, ko je zavrnilo del tožbenega razloga te vlade, s katerim se je zatrjevala napaka Komisije, in sicer da je pogoje za aktivacijo odgovornosti države obravnavala kot mehanizem poroštva.
   Četrtič, francoska vlada trdi, da je Splošno sodišče izkrivilo francosko pravo, ko je zavrnilo del tožbenega razloga te vlade, s katerim se je zatrjevala napaka Komisije pri določitvi posledic morebitnih prenosov obveznosti razpuščene EPIC.
   Francoska vlada s četrtim in zadnjim pritožbenim razlogom trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ko je menilo, da je Komisija pravno zadostno dokazala obstoj prednosti zaradi domnevnega državnega poroštva za podjetje La Poste. Francoska vlada podredno trdi, da je Splošno sodišče izkrivilo dokaze, ki so mu bili predloženi, ko je menilo, da dokazi, ki jih je predložila ta vlada, niso mogli omajati ugotovitve Komisije v zvezi z obstojem prednosti.

      (1)  UL L 274, str. 1.


title: Zadeva T-130/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 25. aprila 2013 – Gossio proti Svetu (Skupna zunanja in varnostna politika — Posebni omejevalni ukrepi, sprejeti proti nekaterim osebam in subjektom glede na razmere v Slonokoščeni obali — Zamrznitev sredstev — Obveznost obrazložitve — Očitna napaka pri presoji)

text:
               8.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 164/15

         Sodba Splošnega sodišča z dne 25. aprila 2013 – Gossio proti Svetu
   (Zadeva T-130/11) (1)

   (Skupna zunanja in varnostna politika - Posebni omejevalni ukrepi, sprejeti proti nekaterim osebam in subjektom glede na razmere v Slonokoščeni obali - Zamrznitev sredstev - Obveznost obrazložitve - Očitna napaka pri presoji)
   2013/C 164/27
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Marcel Gossio (Abidjan, Slonokoščena obala) (zastopnika: sprva G. Collard nato S. Zokou, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: B. Driessen in G. Étienne, agenta)

      Intervenientki v podporo tožene stranke: Evropska komisija (zastopnika: A. Bordes in M. Konstantinidis, agenta) in Republika Slonokoščena obala (zastopniki: J.-P. Mignard, J.-P. Benoit in G. Merland, odvetniki)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Sveta 2011/18/SZVP z dne 14. januarja 2011 o spremembi Sklepa Sveta 2010/656/SZVP o podaljšanju omejevalnih ukrepov proti Slonokoščeni obali (UL L 11, str. 36) in Uredbe Sveta (ES) št. 25/2011 z dne 14. januarja 2011 o spremembi Uredbe (ES) št. 560/2005 o uvedbi določenih posebnih omejevalnih ukrepov zoper nekatere osebe in subjekte glede na razmere v Slonokoščeni obali (UL L 11, str. 1).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Marcel Gossio nosi svoje stroške in naloži se mu plačilo stroškov Sveta Evropske unije.

               3.

               Republika Slonokoščena obala in Evropska komisija nosita svoje stroške.

      (1)  UL C 130, 30.4.2011.


title: Zadeva C-30/08: Sklep predsednika Sodišča z dne 9. junija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki

text:
               8.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 285/32

         Sklep predsednika Sodišča z dne 9. junija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki
   (Zadeva C-30/08) (1)

   (2008/C 285/56)

      Jezik postopka: italijanščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 79, 29.3.2008.


title: Zadeva T-528/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 2. decembra 2015 – Information Resources/UUNT (Growth Delivered) (Znamka Skupnosti — Prijava besedne znamke Skupnosti Growth Delivered — Znamka, ki je sestavljena iz oglaševalskega slogana — Absolutni razlog za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               25.1.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/48

         Sodba Splošnega sodišča z dne 2. decembra 2015 – Information Resources/UUNT (Growth Delivered)
   (Zadeva T-528/14) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Prijava besedne znamke Skupnosti Growth Delivered - Znamka, ki je sestavljena iz oglaševalskega slogana - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2016/C 027/60)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Information Resources, Inc. (Chicago, Illinois, Združene države) (zastopnik: C. Schulte, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: S. Bonne, agent)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 5. maja 2014 (zadeva R 1777/2013-4) v zvezi z zahtevo za registracijo besednega znaka Growth Delivered kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Information Resources, Inc. se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 303, 8.9.2014.


title: Zadeva C-19/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Kammarrätten i Stockholm (Švedska) 21. januarja 2008 – Migrationsverket proti Edgar Petrosian, Nelli Petrosian, Svetlana Petrosian, David Petrosian, Maxime Petrosian

text:
               8.3.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 64/30

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Kammarrätten i Stockholm (Švedska) 21. januarja 2008 – Migrationsverket proti Edgar Petrosian, Nelli Petrosian, Svetlana Petrosian, David Petrosian, Maxime Petrosian
   (Zadeva C-19/08)
   (2008/C 64/43)
   Jezik postopka: švedščina
   Predložitveno sodišče
   Kammarrätten i Stockholm
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Migrationsverket

      Tožene stranke: Edgar Petrosian, Nelli Petrosian, Svetlana Petrosian, David Petrosian, Maxime Petrosian
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali je treba člen 20(1)(d) in člen 20(2) Uredbe Sveta (ES) št. 343/2003 (Dublinska uredba) (1) razlagati tako, da je za obravnavanje prošnje za azil odgovorna država članica, v kateri je bila prošnja vložena, če se predaja ne opravi v roku šestih mesecev od sprejetja začasne odločitve, da se izvedba premestitve zadrži in ne glede na čas sprejetja dokončne odločitve o tem, ali je treba opraviti predajo?

      (1)  UL L 50, 25.2.2003, str. 1.


title: Zadeva C-91/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska) 25. februarja 2013 – Essent Energie Productie BV, druga stranka: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

text:
               25.5.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 147/10

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska) 25. februarja 2013 – Essent Energie Productie BV, druga stranka: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid
   (Zadeva C-91/13)
   2013/C 147/18
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Raad van State

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Essent Energie Productie BV

      Druga stranka: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali se lahko v primeru, kot je ta iz postopka v glavni stvari, naročnik, ki se v skladu s členom 2(1) Wet arbeid vreemdelingen 1994 šteje za delodajalca zadevnih turških delavcev, v razmerju do nizozemske države sklicuje na klavzulo „standstill“ iz člena 13 Sklepa št. 1/80 (1) ali klavzulo „standstill“ iz člena 41 Dodatnega protokola (2)?

               2.

                           (a)

                           Ali je treba klavzulo „standstill“ iz člena 13 Sklepa št. 1/80 ali klavzulo „standstill“ iz člena 41 Dodatnega protokola razlagati tako, da nasprotuje uvedbi prepovedi v smislu člena 2(1) Wet arbeid vreemdelingen 1994 za naročnika, da delavci z državljanstvom tretje države, v tem primeru Turčije, zanj na Nizozemskem opravljajo delo brez delovnega dovoljenja, če so zaposleni pri nemškem podjetju in za naročnika delajo na Nizozemskem prek nizozemskega podjetja uporabnika?

                           (b)

                           Ali je v zvezi s tem upoštevno, da je bilo delodajalcu že pred začetkom veljavnosti tako klavzule „standstill“ iz člena 41 Dodatnega protokola kot klavzule „standstill“ iz člena 13 Sklepa št. 1/80 prepovedano, da tujec zanj opravlja delo na podlagi pogodbe o zaposlitvi brez delovnega dovoljenja, in da je bila ta prepoved prav tako pred začetkom veljavnosti klavzule „standstill“ iz člena 13 Sklepa št. 1/80 razširjena na podjetja uporabnike, v katera so tujci napoteni?

      (1)  Sklep Pridružitvenega sveta št. 1/80 z dne 19. septembra 1980 o razvoju pridružitve EGS-Turčija.

      (2)  Dodatni protokol, ki je bil podpisan 23. novembra 1970 v Bruslju ter sprejet, odobren in potrjen v imenu Skupnosti z Uredbo Sveta (EGS) št. 2760/72 z dne 19. decembra 1972 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 11, str. 41).


title: Zadeva C-152/12: Tožba, vložena 29. marca 2012 – Evropska komisija proti Republiki Bolgariji

text:
               16.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 174/17

         Tožba, vložena 29. marca 2012 – Evropska komisija proti Republiki Bolgariji
   (Zadeva C-152/12)
   2012/C 174/26
   Jezik postopka: bolgarščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: R. Vasileva in H. Støvlbæk)

      Tožena stranka: Republika Bolgarija

      Predloga

   Evropska komisija Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da
                     Republika Bolgarija
                   ni izpolnila obveznosti iz členov 7(3) in 8(1) Direktive 2001/14/ES (1);

               —

                     Republiki Bolgariji
                   naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Evropska Komisija (v nadaljevanju: Komisija) s tožbo z dne 16. marca 2012 Sodišču predlaga, naj ugotovi, da Republika Bolgarija ni izpolnila obveznosti iz členov 7(3) in 8(1) Direktive 2001/14/ES, saj ureditev uporabnin, ki jih zaračunava upravljavec infrastrukture v Bolgariji, ne temelji v skladu s členom 7(3) Direktive 2001/14/ES na stroških, ki nastanejo neposredno pri izvajanju železniške storitve. Poleg tega Bolgarija ni sporočila, da v skladu s členom 8(1) te direktive uporabnine temeljijo na ureditvi, katere namen je celotno pokrivanje stroškov. Iz tega razloga bi morala Bolgarija vsekakor izpolniti pogoje, navedene v tem členu.
   Komisija navaja te bistvene trditve:

               1.

               Pojem „stroški, ki nastanejo neposredno pri izvajanju storitve“ naj bi vključeval mejne stroške, ki nastanejo neposredno pri dejanski uporabi železniške infrastrukture, drugače povedano „neposredne stroške“, ki nastanejo pri izvajanju posamezne železniške storitve. Zato naj bi bili ti stroški spremenljivi in odvisni od tega, ali se je železniška infrastruktura uporabljala. Če se sledi tej logiki, stroški, ki nastanejo neodvisno od dejanske uporabe železniške infrastrukture, naj ne bi bili neposredni stroški, tudi če se nanašajo na dejavnosti oziroma proizvode, potrebne za železniški promet na nekaterih progah. Ti stroški naj bi bili fiksni stroški v smislu, da nastanejo tudi takrat, ko se železniška infrastruktura ne uporablja.

               2.

               Ta razlaga je podprta z besedilom člena 7(3), ki se nanaša na stroške, „ki nastanejo neposredno pri izvajanju storitve“. Fiksni stroški, ki so povezani s celotno železniško infrastrukturo, naj ne bi nastali „neposredno“ pri izvajanju posamezne železniške storitve. Besedilo „nastanejo neposredno“ naj bi se zato nanašal na dodatne stroške, nastale pri posamezni železniški storitvi. Ta razlaga temelji tudi na sistematičnem kontekstu člena 7(3). Člen 7 naj bi določal načela zaračunavanja uporabnin, člen 8 pa morebitne izjeme od teh načel. Člen 8(1) se nanaša na „[…] skupno pokrivanje stroškov upravljavca infrastrukture“, kar naj bi pomenilo, da stroški, na katere se nanaša člen 7(3), ne morejo biti končni stroški upravljavca infrastrukture, temveč da gre za neposredne stroške, ki nastanejo pri posamezni železniški storitvi, to je stroške, ki so nižji od končnih stroškov. To razlago naj bi podpirala uvodna izjava 7 Direktive 2001/14/ES, v skladu s katero se spodbuja optimalna uporaba železniške strukture s čim večjim možnim številom prevoznih podjetij, s čimer se predpostavlja nižja stopnja zaračunavanja uporabnin.

               3.

               Komisija meni, da mora upravljavec infrastrukture prevoznikom v železniškem prometu dati na razpolago infrastrukturo na svoje stroške in da morajo ti plačati uporabnino, ki je enaka neposrednim stroškom. Podlaga temu naj bi bila potreba, da bi železniško infrastrukturo uporabljajo čim večje število prevoznikov v železniškem prometu in da bi jo vsak od teh uporabljal v čim bolj optimalnem obsegu. Člen 8(1) Direktive 2001/14/ES naj bi bilo mogoče uporabiti le, če so izpolnjeni pogoji iz tega člena: na vseh tržnih delih, na katerih želi upravljavec infrastrukture pobirati pribitke, mora najprej preveriti, ali lahko ti tržni deli prenesejo take pribitke. Ta razlaga naj bi bila razvidna iz besedila člena 8(1), prvi pododstavek, in sicer iz besedila „če trg prenese […]“, in iz besedila člena 8(2), drugi pododstavek, ki se glasi: „Višina uporabnin nikakor ne sme izključiti uporabe infrastrukture s strani tistih tržnih delov, ki lahko plačajo vsaj stroške, nastale neposredno zaradi izvajanja železniških prevoznih storitev […].“

               4.

               Celotna analiza stroškov in dohodkov bolgarskega upravljavca infrastrukture za obdobje med 2005 in 2008 naj bi kazala, da od 60 % do 70 % stroškov obratovanja, ki so izračunani v Bolgariji, temelji na stalnih elementih, zlasti na plačilih za delo in prispevkih za socialno varnost. Glede na zgoraj navedeno je Komisija sklenila, da teh stroškov ni mogoče šteti za neposredne stroške v smislu člena 7(3), ker se ne spreminjajo glede na opravljanje železniških storitev. Zato naj bi bili dohodki iz naslova uporabnin za infrastrukturo veliko višji kot celotni neposredni stroški obratovanja. Komisija zato meni, da uporabnine v Bolgariji ne slonijo le na stroških, ki nastanejo neposredno pri izvajanju železniške storitve.

               5.

               Komisija na podlagi predloženih informacij ugotavlja, da metoda, ki se uporablja v Bolgariji glede pobiranja uporabnin za uporabo železniške infrastrukture, očitno ni povezana s pojmom neposrednih stroškov v smislu člena 7(3) Direktive 2001/14/ES.

      (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2001/14/ES z dne 26. februarja 2001 o dodeljevanju železniških infrastrukturnih zmogljivosti, naložitvi uporabnin za uporabo železniške infrastrukture in podeljevanju varnostnega spričevala (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 5, str. 404).


title: Zadeva T-360/13: Tožba, vložena 8. julija 2013 – VECCO in drugi proti Komisiji

text:
               7.9.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 260/45

         Tožba, vložena 8. julija 2013 – VECCO in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-360/13)
   2013/C 260/81
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Verein zur Wahrung von Einsatz und Nutzung von Chromtrioxid und anderen Chrom-VI-verbindungen in der Oberflächentechnik eV (VECCO) (Memmingen, Nemčija) in 185 drugih (zastopnika: C. Mereu in K. Van Maldegem, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               ugotovi, da je tožba dopustna in utemeljena;

               —

               ugotovi, da je Uredba Komisije (EU) št. 348/2013 z dne 17. aprila 2013 o spremembi Priloge XIV k Uredbi (ES) št. 1907/2006 Evropskega parlamenta in Sveta o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij („REACH“) (UL 2013 L 108, str. 1) deloma nezakonita, ker temelji na očitno napačni presoji in kršitvi člena 58(2) REACH, načela sorazmernosti in pravice do obrambe (vključno z načeli dobrega upravljanja in odličnosti znanstvenih mnenj);

               —

               Uredbo Komisije (EU) št. 348/2013 razglasi za nično v delu, v katerem v prilogi pod naslovom „Izvzete uporabe (kategorije uporab)“ v peti vrstici točke 16 ne vsebuje te izjeme: „uporaba kromovega trioksida v vodni raztopini za proizvodne potrebe, ki torej ustreza maksimalni vrednosti izpostavljenosti 5μg/m3 (ali 0,005 mg/m3)“ ali podobnega besedila, namen katerega je izvzetje „uporabe kromovega trioksida pri galvanizaciji, jedkanju, elektrolitski obdelavi, drugih postopkih in tehnologijah površinske obdelave ter mešanju“ ali besedila, ki ima tak učinek v okviru izpodbijanega akta;

               —

               toženi stranki naloži, naj spremeni Uredbo Komisije (EU) št. 348/2013, tako da bo v skladu s sodbo Sodišča; in

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na to, da je Uredba Komisije (EU) št. 348/2013 nezakonita, ker temelji na številnih očitnih napačnih ocenah, in da jo je treba razglasiti za nično, ker ne vsebuje izjeme od avtorizacije za uporabo kromovega trioksida v industriji kromiranja.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na to, da Uredba Komisije (EU) št. 348/2013 temelji na napačni oceni poklicnega tveganja v zvezi z uporabo kromovega trioksida pri kromiranju, ki naj bi bila znanstveno napačna in nezakonita (očitna napaka pri presoji).

               3.

               Tretji tožbeni razlog se nanaša na to, da Uredba Komisije (EU) št. 348/2013 krši člen 58(2) REACH in načelo sorazmernosti.

               4.

               Četrti tožbeni razlog se nanaša na to, da tožečim strankam ni bil odobren dostop do dokumentov, na katerih temelji Uredba Komisije (EU) št. 348/2013, s čimer je tožena stranka kršila pravico do obrambe tožečih strank ter načeli dobrega upravljanja in odličnosti znanstvenih mnenj.


title: Zadeva T-265/11: Tožba, vložena 19. maja 2011 – Elmaghraby proti Svetu

text:
               23.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 219/19

         Tožba, vložena 19. maja 2011 – Elmaghraby proti Svetu
   (Zadeva T-265/11)
   2011/C 219/30
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Ahmed Alaeldin Amin Abdelmaksoud Elmaghraby (Kairo, Egipt) (zastopniki: D. Pannick, QC, R. Lööf, barrister, in M. O'Kane, solicitor)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

               —

               Sklep Sveta 2011/172/SZVP z dne 21. marca 2011 o omejevalnih ukrepih proti nekaterim osebam in subjektom zaradi razmer v Egiptu (UL 2011, L 76, str. 63) naj se razglasi za ničnega v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

               —

               Uredba Sveta (EU) št. 270/2011 z dne 21. marca 2011 o omejevalnih ukrepih zoper nekatere osebe in subjekte glede na razmere v Egiptu (UL 2011, L 76, str. 4), s katero se izvaja Sklep Sveta 2011/172/SZVP, naj se razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov v znesku 5 000 EUR; in

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog, in sicer da naj bi bil člen 29 PEU napačna in/ali nezadostna pravna podlaga za Sklep Sveta 2011/172/SZVP:

                           —

                           ker naj zgoraj navedeni sklep ne bi sledil zunanjepolitičnemu cilju;

                           —

                           ker naj bi sprejetje takega sklepa (in Uredbe Sveta (EU) št. 270/2011) pomenilo zlorabo pooblastil; in

                           —

                           ker naj bi bila vključitev tožeče stranke v Prilogo k Sklepu Sveta 2011/172/SZVP (in v ustrezno uredbo) nerazumna.

               2.

               Drugi tožbeni razlog, in sicer da naj bi bila z vključitvijo tožeče stranke v Sklep Sveta 2011/172/SZVP in Uredbo Sveta (EU) št. 270/2011 kršena njena pravica do učinkovitega sodnega varstva.

               3.

               Tretji tožbeni razlog, in sicer da je vključitev tožeče stranke v Sklep Sveta 2011/172/SZVP in Uredbo Sveta (EU) št. 270/2011 v nasprotju z načelom sorazmernosti.

               4.

               Četrti tožbeni razlog, in sicer da naj bi tožeči stranki neposredno zaradi sprejetja Sklepa Sveta 2011/172/SZVP in Uredbe Sveta (EU) št. 270/2011 nastala škoda, ki jo mora Unija povrniti.