title: Zadeva C-257/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Varhoven administrativen sad (Bolgarija) 9. junija 2020 – „Viva Telekom Bulgaria“ EOOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ – Sofia

text:
               24.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/36

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Varhoven administrativen sad (Bolgarija) 9. junija 2020 – „Viva Telekom Bulgaria“ EOOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ – Sofia
      (Zadeva C-257/20)
      (2020/C 279/48)
      Jezik postopka: bolgarščina

         Predložitveno sodišče

      Varhoven administrativen sad

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica:„Viva Telekom Bulgaria“ EOOD

         Nasprotna stranka v postopku s pritožbo: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ – Sofia

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1

                  Ali načelo sorazmernosti v skladu s členom 5(4) in členom 12(b) Pogodbe o Evropski uniji in pravica do učinkovitega pravnega sredstva pred sodiščem v skladu s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah nasprotujeta nacionalni ureditvi, kot je člen 16(2), točka 3, ZKPO (Zakon za korporativnoto podohodno oblagane (zakon o davku od dohodkov pravnih oseb))?

                  2

                  Ali gre pri plačilih obresti v skladu s členom 4(1)(d) Direktive 2003/49/ЕS (1) za razdelitev dobička, za katero velja člen 5 Direktive 2011/96/ЕS (2)?

                  3

                  Ali je za plačila iz brezobrestnega posojila, ki je zajeto v členu 4(1)(d) Direktive 2003/49/ES in ki zapade 60 let po sklenitvi pogodbe, mogoče uporabiti ureditev iz člena 1(1)(b) in (3) ter člena 5 Direktive 2011/96/ES?

                  4

                  Ali člen 49 ter člen 63(1) in (2) Pogodbe o delovanju Evropske unije, člen 1(1)(b) in (3) ter člen 5 Direktive 2011/96/ЕS in člen 4(1)(d) Direktive 2003/49/ЕS nasprotujejo nacionalni ureditvi, kot je ureditev iz člena 195(1), člena 200(2) ZKPO in člena 200a(1) in (5), točka 4, ZKPO (razveljavljen) v vsakokratnih različicah, ki so veljale [od] 1. januarja 2011 do 1. januarja 2015, in člena 195(1), (6), točka 3, in (11), točka 4, ZKPO v različici, ki je veljala po 1. januarju 2015, in davčni praksi, v skladu s katero se neplačane obresti iz brezobrestnega posojila, ki ga je matična družba s sedežem v drugi državi članici odobrila odvisni družbi rezidentki in ki zapade 60 let od 22. novembra 2013, obdavčijo s pri viru odtegnjenim davkom?

                  5

                  Ali člen 3, od (h) do (j), člen 5(1)(a) in (b), člen 7(1) in člen 8 Direktive Sveta 2008/7/ES z dne 12. februarja 2008 o posrednih davkih na zbiranje kapitala (3) nasprotujejo nacionalni ureditvi, kakršna je v členu 16(1) in (2), točka 3, ter členu 195(1) ZKPO o obdavčitvi pri viru fiktivnih dohodkov iz obresti na podlagi brezobrestnega posojila, ki ga je družba iz druge države članice, ki je edina delničarka posojilojemalke, odobrila tej družbi, ki je rezidentka?

                  6

                  Ali prenos Direktive 2003/49/ЕS v letu 2011 pred iztekom prehodnega roka, določenega v Prilogi VI, razdelek „Obdavčitev“, točka 3 Akta in Protokola k Pogodbi o pristopu Republike Bolgarije k Evropski uniji, v členu 200(2) ter členu 200a(1) in (5), točka 4, ZKPO s tem, da določa 10-odstotno davčno stopnjo namesto najvišje stopnje 5 %, predpisane v Aktu in Protokolu k Pristopni pogodbi, krši načeli pravne varnosti in legitimnih pričakovanj?

         (1)  Direktiva Sveta 2003/49/ES z dne 3. junija 2003 o skupnem sistemu obdavčevanja plačil obresti ter licenčnin med povezanimi družbami iz različnih držav članic (UL 2003, L 157, str. 49).

         (2)  Direktiva Sveta 2011/96/EU z dne 30. novembra 2011 o skupnem sistemu obdavčitve matičnih družb in odvisnih družb iz različnih držav članic (UL 2011, L 345, str. 8).

         (3)  UL 2008, L 46, str. 11.


title: Zadeva C-262/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rayonen sad Lukovit (Bolgarija) 15. junija 2020 – VB/Glavna direktsia „Pozharna bezopasnost i zaschtita na naselenieto“ kam Ministerstvo na vatreshnite raboti

text:
               24.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/37

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rayonen sad Lukovit (Bolgarija) 15. junija 2020 – VB/Glavna direktsia „Pozharna bezopasnost i zaschtita na naselenieto“ kam Ministerstvo na vatreshnite raboti
      (Zadeva C-262/20)
      (2020/C 279/49)
      Jezik postopka: bolgarščina

         Predložitveno sodišče

      Rayonen sad Lukovit

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: VB

         Tožena stranka: Glavna direktsia „Pozharna bezopasnost i zaschtita na naselenieto“ kam Ministerstvo na vatreshnite raboti

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali iz zahteve po učinkovitem varstvu iz 12(a) Direktive 2003/88/ЕS (1) izhaja, da mora biti običajni nočni delovni čas policistov in gasilcev krajši od določenega običajnega dnevnega delovnega časa?

                  2.

                  Ali iz načela enakega obravnavanja iz členov 20 in 31 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah izhaja, da mora sedemurni običajni nočni delovni čas, ki je v nacionalni zakonodaji določen za delavce v zasebnem sektorju, veljati tudi za zaposlene v javnem sektorju, vključno s policisti in gasilci?

                  3.

                  Ali je mogoče cilj, ki je določen v uvodni izjavi 8 Direktive 2003/88/ЕS, da je treba omejiti trajanje nočnega dela, učinkovito doseči samo, če nacionalna zakonodaja tudi za zaposlene v javnem sektorju izrecno določa običajno trajanje nočnega dela?

         (1)  Direktiva 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 381)


title: Zadeva C-263/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesgericht Korneuburg (Avstrija) 15. junija 2020 – Airhelp Limited/Laudamotion GmbH

text:
               24.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/37

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesgericht Korneuburg (Avstrija) 15. junija 2020 – Airhelp Limited/Laudamotion GmbH
      (Zadeva C-263/20)
      (2020/C 279/50)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landesgericht Korneuburg

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Airhelp Limited

         Tožena stranka: Laudamotion GmbH

         Vorlagefragen:

                  1.

                  Ali je treba člen 5(1)(c) in člen 7 Uredbe (ES) št. 261/2004 (1) razlagati tako, da ima potnik pravico do odškodnine, če je čas odhoda s 14.40 po prvotnem voznem redu prestavljen na 8.25 istega dne?

                  2.

                  Ali je člen 5(1)(c), od (i) do (iii), Uredbe o pravicah potnikov treba razlagati tako, da je treba preverjanje, ali je bil potnik obveščen o odpovedi leta, opraviti izključno na podlagi te določbe ter da ta določba nasprotuje uporabi nacionalne zakonodaje o prejemu izjav, ki je bila sprejeta v zvezi s prenosom Direktive 2000/31/ES (2), in vsebuje fikcijo prejema?

                  3.

                  Ali je treba člen 5(1)(c), od (i) do (iii), Uredbe o pravicah potnikov in člen 11 Direktive o elektronskem poslovanju razlagati tako, da je treba v primeru leta, ki ga je potnik rezerviral prek rezervacijske platforme, pri čemer je navedel svojo telefonsko številko in e-poštni naslov, rezervacijska platforma pa je letalskemu prevozniku posredovala telefonsko številko in e-poštni naslov, ki ga je samodejno ustvarila, pošiljanje obvestila o preložitvi leta na zgodnejši čas na samodejno ustvarjen e-poštni naslov šteti za obvestilo oziroma prejem obvestila o preložitvi na zgodnejši čas, tudi če rezervacijska platforma obvestila letalskega prevoznika potniku ni posredovala ali mu ga je posredovala z zamudo?

         (1)  Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL 2004, L 46, str. 1).

         (2)  Direktiva 2000/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2000 o nekaterih pravnih vidikih storitev informacijske družbe, zlasti elektronskega poslovanja na notranjem trgu (Direktiva o elektronskem poslovanju) (UL 2000, L 178, str. 1).


title: Zadeva C-270/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesgericht Korneuburg (Avstrija) 18. junija 2020 – AG in drugi/Austrian Airlines AG

text:
               24.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/38

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesgericht Korneuburg (Avstrija) 18. junija 2020 – AG in drugi/Austrian Airlines AG
      (Zadeva C-270/20)
      (2020/C 279/51)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landesgericht Korneuburg

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: AG, MG, HG, mladoletne osebe, ki jih zastopa zakoniti zastopnik

         Tožena stranka: Austrian Airlines AG

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba člen 7(2)(b) Uredbe (ES) št. 261/2004 (1) razlagati tako, da lahko letalski prevoznik odškodnino iz člena 7(1)(b) navedene uredbe zniža tudi tedaj, ko je potnikom zaradi odpovedi rezerviranega leta ponujen alternativni let, katerega čas odhoda po voznem redu in čas prihoda po voznem redu ležita 11 ur in 55 minut pred urama odhoda in prihoda odpovedanega leta?

         (1)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL 2004, L 46, str. 1).


title: Zadeva C-275/20: Tožba, vložena 23. junija 2020 – Evropska komisija/Svet Evropske unije

text:
               24.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/39

      Tožba, vložena 23. junija 2020 – Evropska komisija/Svet Evropske unije
      (Zadeva C-275/20)
      (2020/C 279/52)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: J.-F. Brakeland, M. Afonso, D. Schaffrin, agenti)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije

         Predloga

      Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Sklep Sveta (EU) 2020/470 (1) z dne 25. marca 2020 o podaljšanju obdobja upravičenosti avdiovizualnih koprodukcij v skladu s členom 5 Protokola o sodelovanju v kulturi k Sporazumu o prosti trgovini med Evropsko unijo in njenimi državami članicami na eni strani ter Republiko Korejo na drugi strani razglasi za ničen;

                  —

                  Svetu naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlog in bistvene trditve

      Ničnostna tožba, ki jo je vložila Komisija, se nanaša na triletno podaljšanje upravičenosti avdiovizualnih koprodukcij producentov iz pogodbenice EU in Koreje do ugodnosti iz zadevnih shem za spodbujanje lokalnih in regionalnih kulturnih vsebin v skladu s členom 5 Protokola o sodelovanju v kulturi k Sporazumu o prosti trgovini med Evropsko unijo in njenimi državami članicami ter Republiko Korejo.
      Komisija v utemeljitev tožbe navaja en sam tožbeni razlog.
      Komisija meni, da se je Svet s tem, da je svoj sklep oprl na člen 3(1) Sklepa Sveta (EU) 2015/2169 (2) z dne 1. oktobra 2015 o sklenitvi Sporazuma o prosti trgovini med Evropsko unijo in njenimi državami članicami na eni strani ter Republiko Korejo na drugi strani in ne na člen 218(6) PDEU, kakor je predlagala Komisija, oprl na izvedeno pravno podlago, ki v Pogodbi o delovanju Evropske unije (PDEU) ni določena. Zato je Svet kršil načelo prenosa pristojnosti iz člena 13(2) Pogodbe o Evropski uniji (PEU) in načelo institucionalnega ravnovesja, kot se je oblikovalo v sodni praksi Sodišča.

         (1)  Sklep Sveta (EU) 2020/470 z dne 25. marca 2020 o podaljšanju obdobja upravičenosti avdiovizualnih koprodukcij v skladu s členom 5 Protokola o sodelovanju v kulturi k Sporazumu o prosti trgovini med Evropsko unijo in njenimi državami članicami na eni strani ter Republiko Korejo na drugi strani (UL 2020, L 101, str. 1).

         (2)  Sklep Sveta (EU) 2015/2169 z dne 1. oktobra 2015 o sklenitvi Sporazuma o prosti trgovini med Evropsko unijo in njenimi državami članicami na eni strani ter Republiko Korejo na drugi strani (UL 2015, L 307, str. 2).


title: Zadeva C-287/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Hamburg (Nemčija) 30. junija 2020 – EL in CP/Ryanair Designated Activity Company

text:
               24.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/39

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Hamburg (Nemčija) 30. junija 2020 – EL in CP/Ryanair Designated Activity Company
      (Zadeva C-287/20)
      (2020/C 279/53)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Amtsgericht Hamburg

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: EL, CP

         Tožena stranka: Ryanair Designated Activity Company

         Vprašanji za predhodno odločanje

      Ali stavka lastnega osebja dejanskega letalskega prevoznika, ki jo organizira sindikat, pomeni „izredne razmere“ v smislu člena 5(3) Uredbe (ES) št. 261/2004 (1)?
      Ali je v zvezi s tem upoštevno to, da so pred stavko potekala pogajanja s predstavniki delavcev?

         (1)  Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL. posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10).


title: Zadeva T-330/20: Tožba, vložena 28. maja 2020 – ACMO in drugi/EOR

text:
               24.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/41

      Tožba, vložena 28. maja 2020 – ACMO in drugi/EOR
      (Zadeva T-330/20)
      (2020/C 279/54)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeče stranke: ACMO Sàrl (Luxembourg, Luksemburg) in 69 drugih tožečih strank (zastopniki: T. Soames, N. Chesaites, odvetnika, in R. East, Solicitor)

         Tožena stranka: Enotni odbor za reševanje

         Predlog

      Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

                  —

                  člen 2 Sklepa Enotnega odbora za reševanje SRB/EES/2020/52 z dne 17. marca 2020, s katerim je bilo odločeno, ali naj se prizna nadomestilo delničarjem in upnikom, na katere se nanašajo ukrepi reševanja družbe Banco Popular Espanol S.A. (v nadaljevanju: izpodbijani sklep), razglasi za ničen; in/ali

                  —

                  člen 1 izpodbijanega sklepa razglasi za ničen; in/ali

                  —

                  člen 3 izpodbijanega sklepa razglasi za ničen; in/ali

                  —

                  podredno, izpodbijani sklep razglasi za ničen v celoti;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo tri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: izpodbijani sklep, zlasti ugotovitev, da ni treba plačati nadomestila v smislu člena 76(1)(e) Uredbe (EU) 806/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (1) (člen 2) upnikom (med katere spadajo tudi tožeče stranke), vsebuje več očitnih napak pri presoji in napačno uporabo prava, zaradi česar je kršena pravica tožečih strank do lastnine. Tožeče stranka zlasti trdijo, da je EOR storil očitne napake pri presoji in napačno uporabil pravo, ker je izpodbijani sklep sprejel na podlagi poročila o vrednotenju („Poročilo o vrednotenju 3“) in „pojasnila“ k temu poročilu, priloženih k izpodbijani uredbi, ki ju je pripravila družba Deloitte Réviseurs d’Entreprises („Deloitte“) in s katerima je ugotovljeno, da tožeče stranke ne bi mogle ničesar izterjati, če bi bil zoper družbo Banco Popular uveden običajni insolvenčni postopek v Španiji.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: pri odločitvi EOR, da za vrednotenje 3 določi družbo Deloitte, je podana očitna napaka pri presoji in/ali napačna uporaba prava, saj družba Deloitte ni izpolnjevala temeljnega merila neodvisnosti v smislu člena 20(16) Uredbe (EU) 806/2014.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: EOR je svoje pooblastilo za odločanje, ki ga ima na podlagi Uredbe (EU) 806/2014, neupravičeno prenesel na družbo Deloitte, kar je v nasprotju z načelom, določenim v sodni praksi Unije v temeljni sodbi v zadevi 9/56, Meroni. (2)

         (1)  Uredba (EU) št. 806/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. julija 2014 o določitvi enotnih pravil in enotnega postopka za reševanje kreditnih institucij in določenih investicijskih podjetij v okviru enotnega mehanizma za reševanje in enotnega sklada za reševanje ter o spremembi Uredbe (EU) št. 1093/2010 (UL 2014, L 225, str. 1).

         (2)  Sodba z dne 13. junija 1958, Meroni/High Authority, zadeva 9/56, EU:C:1958:7.


title: Zadeva T-338/20: Tožba, vložena 27. maja 2020 KI/eu-LISA

text:
               24.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/42

      Tožba, vložena 27. maja 2020 KI/eu-LISA
      (Zadeva T-338/20)
      (2020/C 279/55)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: KI (zastopnika: L. Levi in M. Vandenbussche, odvetnika)

         Tožene stranka: Agencija Evropske unije za operativno upravljanje obsežnih informacijskih sistemov s področja svobode, varnosti in pravice

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi ničnost odločbe z dne 15. julija 2019 o premestitvi tožeče stranke na drugo delovno mesto;

                  —

                  če je potrebno, razglasi ničnost odločbe z dne 17. februarja 2020, s katero je bila zavrnjena pritožba tožeče stranke;

                  —

                  naloži povračilo nepremoženjske škode tožeče stranke, ocenjene na 10 000 EUR; in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: nezakonitost odločbe izvršnega direktorja z dne 25. junija 2019, ki je bila potrjena in dopolnjena z odločbo izvršnega direktorja z dne 29. avgusta 2019, v delu, v katerem so z njo kršene zahteve po pošteni in transparentni primerjavi uspešnosti, načelo prepovedi diskriminacije, člen 41 Listine in interes službe.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: odločba o premestitvi očitno krši interes službe in načelo prerazporeditve na enakovredno delovno mesto.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: kršitev pravice do izjave, obveznosti obrazložitve in člena 41 Listine.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: kršitev dolžnosti skrbnega ravnanja in člena 31(2) Listine, člena 1e kadrovskih predpisov in Direktive 2003/88/ES o določenih vidikih organizacije delovnega časa, ter kršitev načela prepovedi diskriminacije.


title: Zadeva T-358/20: Tožba, vložena 11. junija 2020 – Net Technologies Finland/REA

text:
               24.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/42

      Tožba, vložena 11. junija 2020 – Net Technologies Finland/REA
      (Zadeva T-358/20)
      (2020/C 279/56)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Net Technologies Finland Oy (Helsinki, Finska) (zastopnika: S. Pappas in N. Kyriazopoulou, odvetnika)

         Tožena stranka: Izvajalska agencija za raziskave

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  ugotovi, da i) je Izvajalska agencija za raziskave kršila pogodbene obveznosti, ki jih ima na podlagi sporazuma o dodelitvi nepovratnih sredstev FP7-SEC-2012-312484, sklenjenega v okviru Sedmega okvirnega programa za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti, ii) zahtevek, ki je naveden v opominih dolžniku št. 3242005872 v zvezi s povračilom zneska 171 342,97 EUR za neupravičeni prispevek in št. 3242005825 v zvezi s povračilom zneska 17 134,30 EUR iz naslova pavšalne odškodnine, ni utemeljen, in iii) so nastali stroški za notranje svetovalce upravičeni; ter

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo svojih stroškov in stroškov tožeče stranke v tem postopku.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja te tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: REA je s tem, da je izdala sporna opomina dolžniku, napačno razlagala določbe o upravičenosti stroškov in ni izpolnila svojih pogodbenih obveznosti, ker so stroški za notranje svetovalce izpolnjevali merila upravičenosti, določena v sporazumu o dodelitvi nepovratnih sredstev, zato za te stroške ni mogoče vložiti zahtevka za povračilo.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: REA ni izpolnila pogodbe v dobri veri.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: REA je kršila načelo sorazmernosti.


title: Zadeva T-377/20: Tožba, vložena 18. junija 2020 – KN/EESO

text:
               24.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/43

      Tožba, vložena 18. junija 2020 – KN/EESO
      (Zadeva T-377/20)
      (2020/C 279/57)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: KN (zastopnika: M. Casado García-Hirschfeld in M. Aboudi, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropski ekonomsko-socialni odbor

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  tožbo razglasi za dopustno;

                  —

                  izpodbijano odločbo z dne 9. junija 2020, vročeno 17. junija 2020, razglasi za nično;

                  —

                  naloži povrnitev nepremoženjske škode v višini 200 000 EUR in povrnitev premoženjske škode, ocenjena na 50 000 EUR;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev procesnih pravic in temeljnih pravic do dobrega upravljanja in do izjave ter kršitev načela sorazmernosti.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev načela domneve nedolžnosti in načela nepristranskosti.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: kršitev načela pravne varnosti v skladu z načelom „nulla poena sine lege“ in načela prepovedi retroaktivnosti.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: kršitev načela zaupnosti disciplinskih postopkov in pravosodnih informacij ter očitna kršitev jamstev, podeljenih z Uredbo (EU) 2018/1725 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2018 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah, organih, uradih in agencijah Unije in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 45/2001 in Sklepa št. 1247/2002/ES (UL 2018, L 295, str. 39).


title: Zadeva T-384/20: Tožba, vložena 16. junija 2020 –OC (*)/Komisija

text:
                  24.8.2020

                  SL

                  Uradni list Evropske unije

                  C 279/44

         Tožba, vložena 16. junija 2020 – OC (*1)/Komisija
         (Zadeva T-384/20)
         (2020/C 279/58)
         Jezik postopka: grščina

            Stranki

            Tožeča stranka: OC (*1) (zastopnik: B. Christianos, odvetnik)

            Tožena stranka: Evropska komisija

            Predloga

         Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                     —

                     Evropski komisiji naloži, naj tožeči stranki plača znesek v skupni višini milijon sto tisoč EUR (1 100 000 EUR) iz naslova nepremoženjske škode, ki naj bi jo tožeča stranka utrpela do danes, in

                     —

                     Evropski komisiji naloži plačilo vseh stroškov postopka.

            Tožbeni razlogi in bistvene trditve

         Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja naslednje tožbene razloge.

                     1.

                     Tožeča stranka s to tožbo na podlagi členov 268 in 340, drugi odstavek, PDEU predlaga, naj se ji povrne škoda, ki naj bi jo utrpela zaradi nezakonitih ukrepov in opustitev Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF), potem ko je ta objavil sporočilo za javnost št. 13/2020, s katerim naj bi bili nezakonito razkriti osebni podatki in neresnične informacije v zvezi s tožečo stranko.

                     2.

                     Tožeča stranka trdi, da je OLAF a) s tem, da je (s sporočilom za javnost, namenjenim širši javnosti) objavil osebne podatke tožeče stranke in b) s tem, da je v zadevnem sporočilu objavil nenatančne in neresnične informacije, očitno kršil predpise, ki dajejo posameznikom pravice.

                     3.

                     OLAF naj bi s svojim ravnanjem zlasti kršil: določbe členov 4(1)(a) in (b), 5, 6 in 15(3) Uredbe 2018/1725 (1), določbe členov 10(5) in 9(1) Uredbe št. 883/2013 (2) ter domnevo nedolžnosti, pravico do dobrega upravljanja in načelo sorazmernosti.

            (*1)  Informacija je bila izbrisana ali nadomeščena v okviru varstva osebnih in/ali zaupnih podatkov.

            (1)  Uredba (EU) 2018/1725 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2018 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah, organih, uradih in agencijah Unije in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 45/2001 in Sklepa št. 1247/2002/ES (UL 2018, L 295, str. 39).

            (2)  Uredba (EU, Euratom) št. 883/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. septembra 2013 o preiskavah, ki jih izvaja Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF), ter razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1073/1999 Evropskega parlamenta in Sveta in Uredbe Sveta (Euratom) št. 1074/1999 (UL 2013, L 248, str. 1).


title: Zadeva T-389/20: Tožba, vložena 23. junija 2020 – KO/Komisija

text:
               24.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/45

      Tožba, vložena 23. junija 2020 – KO/Komisija
      (Zadeva T-389/20)
      (2020/C 279/59)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: KO (zastopnika: S. Rodrigues in A. Champetier, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  odločbo z dne 18. oktobra 2019, s katero je PMO odločil, da tožeči stranki ne dodeli izselitvenega dodatka in, če je potrebno, odločbo z dne 20. marca 2020, s katero je tožena stranka zavrnila pritožbo, ki jo je tožeča stranka vložila na podlagi člena 90(2) Kadrovskih predpisov, razglasi za nično; in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbena razloga in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 69 Kadrovskih predpisov in člena 4(1) in (2) Priloge VII h Kadrovskim predpisom.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev načela dobrega upravljanja in dolžnosti skrbnega ravnanja.


title: Zadeva T-390/20: Tožba, vložena 17. junija 2020 – Scandlines Danmark in Scandlines Deutschland/Komisija

text:
               24.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/45

      Tožba, vložena 17. junija 2020 – Scandlines Danmark in Scandlines Deutschland/Komisija
      (Zadeva T-390/20)
      (2020/C 279/60)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeči stranki: Scandlines Danmark ApS (København, Danska), Scandlines Deutschland GmbH (Hamburg, Nemčija) (zastopnik: L. Sandberg-Mørch, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

                  —

                  Sklep Evropske komisije z dne 20. marca 2020 o državni pomoči SA.39078 – 2019/C (ex 2014/N), ki jo je Danska dodelila družbi Femern A/S za načrtovanje in izgradnjo fiksne povezave v ožini Fehmarn med Dansko in Nemčijo razglasi za ničen;

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov tožečih strank.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata dva tožbena razloga.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: Komisija je kršila člen 107(1) PDEU ter člen 1(d) in (e) Uredbe Sveta (EU) 2015/1589 (1), ker je (i) vsa državna jamstva in državna posojila, odobrena na podlagi zakona o izgradnji, opredelila kot enotno ad hoc pomoč, ter (ii) kapitalski vložek in vsa državna jamstva in posojila, odobrene na podlagi zakona o načrtovanju, opredelila kot še eno enotno ad hoc pomoč, čeprav bi moralo vsako državno posojilo in državno jamstvo pomeniti ločen ukrep ad hoc pomoči, ki bi moral biti Komisiji priglašen posamično, ko bi se družba Femern A/S in danski organi dogovorili o pogojih vsakega državnega posojila in državnega jamstva.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: Komisija je kršila člen 107(3)(b) PDEU in Sporočilo o PPSEI (2) z napačno uporabo prava in z očitnimi napakami pri presoji, ker je menila, da je pomoč združljiva z notranjim trgom. Ta tožbeni razlog ima štiri dele:

                              —

                              prvič, tožeči stranki trdita, da je Komisija napačno ugotovila, da je fiksna povezava v evropskem interesu;

                              —

                              drugič, Komisija je napačno ugotovila, da je pomoč potrebna, ker pomoč nima nobenega spodbujevalnega učinka in ne izpolnjuje zahtev glede hipotetičnega scenarija in obstoja alternativnih projektov, določenih v Sporočilu PPSEI. Prav tako se je Komisija v izpodbijanem sklepu napačno oprla na napačno nizko interno stopnjo donosnosti, ker jo je izračunala na podlagi zelo kratke življenjske dobe projekta 40 let, ki ne ustreza dejanski življenjski dobi infrastrukture, in sicer je to obdobje, ko bo družba Femern A/S lahko ekonomsko izkoriščala fiksno povezavo;

                              —

                              tretjič, Komisija je napačno štela, da je pomoč sorazmerna, ker je ta pomoč časovno neomejena. Komisija je storila tudi več očitnih napak pri presoji, kar zadeva analizo vrzeli v financiranju. Komisija se je napačno oprla na zgoraj navedeno zelo kratko življenjsko dobo projekta, kar se odraža v višji ravni stroškov v primerjavi s prihodki od upravljanja s fiksno povezavo; Komisija je podcenila predvidene prihodke družbe Femern A/S in precenila predvidene stroške, s tem da je zlasti operativne stroške vključila v izračun vrzeli v financiranju. Nazadnje, Komisija napačno ugotavlja, da element pomoči pomeni obrestno mero, ki jo bo družba Femern A/S plačala danski državi, medtem ko so element pomoči, ker noben zasebni subjekt ni želel investirati v projekt brez dodelitve znatne državne pomoči, celoten znesek državnih posojil in zneski posojil, ki so krita z državnimi jamstvi;

                              —

                              četrtič, Komisija je napačno ugotovila, da pomoč ne povzroča neupravičenega izkrivljanja konkurence, ker pomoč pelje do nastanka prevladujočega položaja družbe Femern A/S na upoštevnem trgu, ustvarja presežno zmogljivost in družbi Femern A/S omogoča uporabo cen, nižjih od stroškov. Nazadnje, Komisija je zanemarila dejstvo, da se pomoč uporablja za poslabšanje dostopa do pristanišča tožečih strank v Nemčiji. Komisija ni priznala, da ti negativni učinki prevladajo nad kakršnimi koli pozitivnimi učinki te pomoči.

         (1)  Uredba Sveta (EU) 2015/1589 z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije (UL 2015, L 248, str. 9).

         (2)  Sporočilo Komisije – Merila za analizo združljivosti državne pomoči za spodbujanje izvajanja pomembnih projektov skupnega evropskega interesa z notranjim trgom (UL 2014, C 188, str. 4).


title: Zadeva T-391/20: Tožba, vložena 17. junija 2020 – Stena Line Scandinavia/Komisija

text:
               24.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/46

      Tožba, vložena 17. junija 2020 – Stena Line Scandinavia/Komisija
      (Zadeva T-391/20)
      (2020/C 279/61)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Stena Line Scandinavia AB (Göteborg, Švedska) (zastopnik: L. Sandberg-Mørch, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Sklep Evropske komisije z dne 20. marca 2020 o državni pomoči SA.39078 – 2019/C (ex 2014/N), ki jo je Danska dodelila družbi Femern A/S razglasi za ničen;

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: Komisija je kršila člen 107(1) PDEU ter člen 1(d) in (e) Uredbe Sveta (EU) 2015/1589 (1), ker je (i) vsa državna jamstva in državna posojila, odobrena na podlagi zakona o izgradnji, opredelila kot enotno ad hoc pomoč, ter (ii) kapitalski vložek in vsa državna jamstva in posojila, odobrene na podlagi zakona o načrtovanju, opredelila kot še eno enotno ad hoc pomoč, čeprav bi moralo vsako državno posojilo in državno jamstvo pomeniti ločen ukrep ad hoc pomoči, ki bi moral biti Komisiji priglašen posamično, ko bi se družba Femern A/S in danski organi dogovorili o pogojih vsakega državnega posojila in državnega jamstva.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: Komisija je kršila člen 107(3)(b) PDEU in Sporočilo o PPSEI (2) z napačno uporabo prava in z očitnimi napakami pri presoji, ker je menila, da je pomoč združljiva z notranjim trgom. Ta tožbeni razlog ima štiri dele:

                              —

                              prvič, tožeča stranka trdi, da je Komisija napačno ugotovila, da je fiksna povezava v evropskem interesu;

                              —

                              drugič, Komisija je napačno ugotovila, da je pomoč potrebna, ker pomoč nima nobenega spodbujevalnega učinka in ne izpolnjuje zahtev glede hipotetičnega scenarija in obstoja alternativnih projektov, določenih v Sporočilu PPSEI. Prav tako se je Komisija v izpodbijanem sklepu napačno oprla na napačno nizko interno stopnjo donosnosti, ker jo je izračunala na podlagi zelo kratke življenjske dobe projekta 40 let, ki ne ustreza dejanski življenjski dobi infrastrukture, in sicer je to obdobje, ko bo družba Femern A/S lahko ekonomsko izkoriščala fiksno povezavo;

                              —

                              tretjič, tožeča stranka trdi, da je Komisija napačno štela, da je pomoč sorazmerna, ker je ta pomoč časovno neomejena. Komisija je storila tudi več očitnih napak pri presoji, kar zadeva analizo vrzeli v financiranju. Komisija se je napačno oprla na zgoraj navedeno zelo kratko življenjsko dobo projekta, kar se odraža v višji ravni stroškov v primerjavi s prihodki od upravljanja s fiksno povezavo; Komisija je podcenila predvidene prihodke družbe Femern A/S in precenila predvidene stroške, s tem da je zlasti operativne stroške vključila v izračun vrzeli v financiranju. Nazadnje, Komisija napačno ugotavlja, da element pomoči pomeni obrestno mero, ki jo bo družba Femern A/S plačala danski državi, medtem ko so element pomoči, ker noben zasebni subjekt ni želel investirati v projekt brez dodelitve znatne državne pomoči, celoten znesek državnih posojil in zneski posojil, ki so krita z državnimi jamstvi;

                              —

                              četrtič, Komisija je napačno ugotovila, da pomoč ne povzroča neupravičenega izkrivljanja konkurence, ker pomoč pelje do nastanka prevladujočega položaja družbe Femern A/S na upoštevnem trgu, ustvarja presežno zmogljivost in družbi Femern A/S omogoča uporabo cen, nižjih od stroškov. Komisija ni priznala, da ti negativni učinki prevladajo nad kakršnimi koli pozitivnimi učinki te pomoči.

         (1)  Uredba Sveta (EU) 2015/1589 z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije (UL 2015, L 248, str. 9).

         (2)  Sporočilo Komisije – Merila za analizo združljivosti državne pomoči za spodbujanje izvajanja pomembnih projektov skupnega evropskega interesa z notranjim trgom (UL 2014, C 188, str. 4).


title: Zadeva T-393/20: Tožba, vložena 23. junija 2020 – Front Polisario/Svet

text:
               24.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/48

      Tožba, vložena 23. junija 2020 – Front Polisario/Svet
      (Zadeva T-393/20)
      (2020/C 279/62)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Front populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et du Rio de oro (Front Polisario) (zastopnik: G. Devers, odvetnik)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  ugotovi, da je ta tožba dopustna;

                  —

                  izpodbijani sklep razglasi za ničen;

                  —

                  Svetu naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe zoper Sklep Sveta (EU) 2020/462 z dne 20. februarja 2020 o stališču, ki se v imenu Evropske unije zastopa v Pridružitvenem odboru, ustanovljenem z Evro-mediteranskim pridružitvenim sporazumom med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani ter Kraljevino Maroko na drugi strani, glede izmenjave informacij, da se oceni učinek sporazuma v obliki izmenjave pisem, ki spreminja navedeni pridružitveni sporazum (UL 2020, L 99, str. 13) navaja en sam tožbeni razlog, ki se nanaša na neobstoj pravne podlage za navedeni sklep zaradi nezakonitost Sklepa 2019/217. Ta tožbeni razlog je sestavljen iz desetih delov.

                  1.

                  Prvi del se nanaša na nepristojnost Sveta za sprejetje izpodbijanega sklepa, ker Unija in Kraljevina Maroko nista pristojni, da v imenu zahodnosaharskega ljudstva, ki ga zastopa Front Polisario, sprejmeta mednarodni sporazum za Zahodno Saharo.

                  2.

                  Drugi del se nanaša na neizpolnitev obveznosti obravnave vprašanja spoštovanja temeljnih pravic in mednarodnega humanitarnega prava, ker Svet tega vprašanja ni obravnaval pred sprejetjem izpodbijanega sklepa.

                  3.

                  Tretji del se nanaša na to, da je Svet kršil svojo obveznost izvršitve sodb Sodišča, saj izpodbijani sklep krši obrazložitev sodbe z dne 27. februar 2018, Western Sahara Campaign UK (C-266/16, EU:C:2018:118).

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog se nanaša na kršitev temeljnih načel in vrednot, ki vodijo delovanje Unije na mednarodni ravni, ker:

                              —

                              prvič, Sklep 2019/217 s tem, da krši pravico ljudstva do spoštovanja njegove nacionalne enotnosti, zanika obstoj ljudstva Zahodne Sahare, saj ga poimenuje „zadevno prebivalstvo“;

                              —

                              drugič, Sklep 2019/217 s tem, da krši pravico ljudstva do prostega razpolaganja z naravnimi viri, omogoča sklenitev mednarodnega sporazuma, ki brez privolitve ljudstva Zahodne Sahare, organizira izkoriščanje teh virov;

                              —

                              tretjič, Sklep 2019/217 omogoča sklenitev mednarodnega sporazuma, ki se uporabi za Zahodno Saharo, s Kraljevino Maroko v okviru njene politike priključitve v zvezi z Zahodno Saharo, in sistematične kršitve temeljnih pravic, ki jih ohranitev te politike zahteva.

                  5.

                  Peti del se nanaša na kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj, ker je izpodbijani sklep v nasprotju z deklaracijami Unije, ki je večkrat zaporedoma potrdila nujnost spoštovanja načel samoodločbe in relativnega učinka pogodb.

                  6.

                  Šesti del se nanaša na napačno uporabo načela sorazmernosti, ker ob upoštevanju ločenega in različnega statusa Zahodne Sahare, neodtujljivosti pravice do samoodločbe in statusa tretje osebe, ki ga ima ljudstvo Zahodne Sahare, Svet ni pristojen za izdajo poročila o sorazmernosti domnevnih gospodarskih koristi tega ozemlja, ki jih prinaša dodelitve preferencialov in ki naj bi bile večje od slabosti, kot je obsežno izkoriščanje naravnih virov, zlasti zalog podzemen vode.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog se nanaša na kršitev pravice do samoodločbe, ker:

                              —

                              prvič, Sklep 2019/217 in sporazum, sklenjen na njegovi podlagi, z uporabo izraza „zadevno prebivalstvo“ zanikata nacionalno enotnost ljudstva Zahodne Sahare, kot nosilca pravice do samoodločbe;

                              —

                              drugič, Sklep 2019/217 s tem, da sporazum o spremembi, sklenjen na njegovi podlagi, ureja izvoz naravnih virov, ki bodo označeni kot proizvodi s poreklom iz Maroka, v Unijo, načeloma zanika suverene pravice ljudstva Zahodne Sahare na njegovih naravnih virih in mu odvzema njegova sredstva za obstoj;

                              —

                              tretjič, glede ozemeljske sestavine pravice do samoodločbe na eni strani Sklep 2019/217 s tem, da omogoča, da se s Kraljevino Maroko sklene mednarodni sporazum, ki se uporabi za del Zahodne Sahare, ki je pod maroško okupacijo, ogroža pravico ljudstva Zahodne Sahare, da se spoštuje ozemeljska integriteta njegovega nacionalnega ozemlja, s tem da zanika ločen in različen status navedenega ozemlja ter dopušča njegovo nezakonito delitev z maroškim „Bermom“. Na drugi strani sporazum, sklenjen s Sklepom 2019/217, ker proizvode iz Zahodne Sahare opredeljuje kot proizvode z maroškim poreklom, pomeni kršitev ločenega in različnega statusa Zahodne Sahare, saj prikriva resnično državo izvora teh proizvodov.

                  8.

                  Osmi del se nanaša na kršitev načela relativnega učinka pogodb, ker Sklep 2019/217 in sporazum, sklenjen na njegovi podlagi, z uporabo izraza „zadevno prebivalstvo“ ljudstvu Zahodne Sahare, ki ga zastopa Front Polisario, zanikata status tretje osebe v odnosih med Evropsko unijo in Marokom ter mu brez njegove privolitve nalagata mednarodne obveznosti v zvezi z njegovim nacionalnim ozemljem in naravnimi viri na njem.

                  9.

                  Deveti del se nanaša na kršitev mednarodnega humanitarnega prava ter mednarodnega kazenskega prava, ker:

                              —

                              prvič, Sklep 2019/217 omogoča sklenitev mednarodnega sporazuma, ki se uporabi za Zahodno Saharo, čeprav maroške okupatorske sile v zvezi s tem ozemljem nimajo jus tractatus in jim je na njem prepovedano izkoriščanja naravnih virov;

                              —

                              drugič, Sklep 2019/217 in sporazum, sklenjen na njegovi podlagi, z uporabo izraza „zadevno prebivalstvo“, s katerim so maroške kolonije vključene v okupirano saharsko ozemlje, odobravata in dopuščata selitev prebivalstva, ki ga je izvedla Kraljevina Maroko in s tem storila hudo kršitev člena 49, šesti odstavek, četrte ženevske konvencije in člena 8(2)(b)(viii) Statuta Mednarodnega kazenskega sodišča;

                              —

                              tretjič, Sklep 2019/217 s tem, da določa tarifne preferenciale za „maroške“ proizvode s poreklom iz Zahodne Sahare, omogoča, da se maroške kolonije trajno zakoreninijo na okupiranem ozemlju in koristijo ugodnosti sporazuma o spremembi, s čimer so kršene zgoraj navedene določbe.

                  10.

                  Deseti del se nanaša na kršitev obveznosti Unije v zvezi s pravom mednarodne odgovornosti, ker Sklep 2019/217 s tem, da pomeni podlago za sklenitev mednarodnega sporazuma s Kraljevino Maroko, ki se uporabi za Zahodno Saharo, dopušča hude kršitve mednarodnega prava s strani maroških okupatorskih sil zoper ljudstvo Zahodne Sahare ter omogoča in zagotavlja ohranitev položaja, ki je nastal s temi kršitvami.


title: Zadeva T-397/20: Tožba, vložena 26. junija 2020 – Allergan Holdings France/EUIPO – Dermavita Company (JUVEDERM)

text:
               24.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/50

      Tožba, vložena 26. junija 2020 – Allergan Holdings France/EUIPO – Dermavita Company (JUVEDERM)
      (Zadeva T-397/20)
      (2020/C 279/63)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Allergan Holdings France SAS (Courbevoie, Francija) (zastopnika: J. Day, Solicitor, in T. de Haan, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Dermavita Company SARL (Bejrut, Libanon)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Imetnik sporne znamke: tožeča stranka pred Splošnim sodiščem

         Zadevna sporna znamka: besedna znamka Evropske unije JUVEDERM – znamka Evropske unije št. 2 196 822

         Postopek pred EUIPO: postopek za ugotovitev ničnosti

         Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 14. aprila 2020 v zadevi R 877/2019-4

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi točki 3 in 4 izreka odločbe v delu, v katerem je zavrnilo pritožbo, ki jo je tožeča stranka vložila zoper razveljavitev njene registracije znamke EU št. 2 196 822 JUVEDERM za „kožne vsadke“, in tožeči stranki naložilo plačilo lastnih stroškov;

                  —

                  EUIPO in družbi Dermavita Company Ltd naloži plačilo lastnih stroškov in stroškov tožeče stranke, vključno s stroški, ki so tožeči stranki nastali v postopku pred četrtim odborom za pritožbe.

         Navajana tožbena razloga

                  —

                  Kršitev člena 58(1)(a) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev člena 64(5) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-403/20: Tožba, vložena 19. junija 2020 – Wuxi Suntech Power/Komisija

text:
               24.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/50

      Tožba, vložena 19. junija 2020 – Wuxi Suntech Power/Komisija
      (Zadeva T-403/20)
      (2020/C 279/64)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Wuxi Suntech Power Co. Ltd (Wuxi, Kitajska) (zastopnika: Y. Melin in B. Vigneron, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi za nično Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2020/444 z dne 25. marca 2020 o razveljavitvi računov, ki jih je izdala družba Wuxi Suntech Power Co. Ltd, zaradi kršitve zaveze, razveljavljene z Izvedbeno uredbo (EU) 2017/1570;

                  —

                  Komisiji in morebitnim intervenientom naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: Očitna napaka pri presoji dejanskega stanja ter kršitev člena 8 Uredbe (EU) 2016/1036 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2016 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske unije, in člena 13 Uredbe (EU) 2016/1037 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2016 o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske unije, zlasti odstavkov 9 teh členov, ker je Komisija štela, da je tožeča stranka kršila zaveze, ki so bile med Komisijo in Kitajsko gospodarsko zbornico za uvoz in izvoz strojev in elektronskih izdelkov dogovorjene v imenu, med drugim, tožeče stranke. Tožeča stranka je ravnala v skladu z zavezami, tako da je o računih, ki so se nanašali na nadaljnje prodaje družb Suntech Europe France, Suntech Power Italy Co., Srl in Suntech Power Deutschland GmbH prvi neodvisni stranki v EU, poročala, dokler je bila s temi družbami še povezana. Tožeča stranka je ravnala v skladu z zavezami tudi tako, da je Komisijo pravočasno obvestila o spremembah v lastniški strukturi, ki so bile posledica prestrukturiranja, v okviru katerega je prekinila povezave z omenjenimi družbami.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: Tudi če bi tožeča stranka kršila zaveze – kar se ni zgodilo – je Komisija s tem, da je zadevne račune razveljavila in v zvezi z njimi pobrala carino, ravnala nezakonito, ker so pooblastila, na katera se je pri tem oprla, prenehala ali pa so bila razveljavljena. To naj bi bilo zaradi tega, ker sta izvedbeni uredbi (EU) št. 1238/2013 in št. 1239/2013 prenehali veljati 7. decembra 2015. Izvedbeni uredbi (EU) št. 2017/367 in št. 2017/366 pa naj bi prenehali veljati 3. septembra 2018.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: Člen 3(2) Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 1238/2013 z dne 2. decembra 2013 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve na uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske ali ki so od tam poslani, člen 2(2) Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2017/367 z dne 1. marca 2017 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske ali ki so od tam poslani po pregledu zaradi izteka ukrepov v skladu s členom 11(2) Uredbe (EU) 2016/1036 Evropskega parlamenta in Sveta in zaključku preiskave v zvezi z delnim vmesnim pregledom v skladu s členom 11(3) Uredbe (EU) 2016/1036, člen 2(2) Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 1239/2013 z dne 2. decembra 2013 o uvedbi dokončne izravnalne dajatve na uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske ali ki so od tam poslani in člen 2(2) Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2017/366 z dne 1. marca 2017 o uvedbi dokončnih izravnalnih dajatev na uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske ali ki so od tam poslani po pregledu zaradi izteka ukrepov v skladu s členom 18(2) Uredbe (EU) 2016/1037 Evropskega parlamenta in Sveta in zaključku preiskave v zvezi z delnim vmesnim pregledom v skladu s členom 19(3) Uredbe (EU) 2016/1037, na podlagi katerih je Komisija razveljavila račune na podlagi zavez in carinskim organom naložila, naj poberejo carino za pretekli uvoz blaga, ki je bilo že sproščeno v prosti promet, so nezakoniti.


title: Zadeva T-408/20: Tožba, vložena 2. julija 2020 – KR/Komisija

text:
               24.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/52

      Tožba, vložena 2. julija 2020 – KR/Komisija
      (Zadeva T-408/20)
      (2020/C 279/65)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: KR (zastopnika: S. Orlandi in T. Martin, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  odločbo z dne 25. oktobra 2019, da se otrok tožeče stranke ne šteje več za vzdrževanega v smislu člena 2 Priloge VII h kadrovskim predpisom, razglasi za nično;

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev svoje tožbe navaja samo en tožbeni razlog, ki se nanaša na to, da je Komisija napačno razlagala, na eni strani, pojem vzdrževani otrok iz člena 2 Priloge VII h kadrovskim predpisom za uradnike Evropske unije, in na drugi strani, revidirano stališče št. 223/04 Odbora vodij uprav Evropske unije z dne 30. januarja 2013.


title: Zadeva T-409/20: Tožba, vložena 3. julija 2020 – KS/Frontex

text:
               24.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/52

      Tožba, vložena 3. julija 2020 – KS/Frontex
      (Zadeva T-409/20)
      (2020/C 279/66)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: KS (zastopnik: N. de Montigny, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska agencija za mejno in obalno stražo

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  odločbo o odpovedi pogodbe o zaposlitvi z dne 30. avgusta 2019 in po potrebi izrecno odločbo o zavrnitvi pritožbe z dne 23. marca 2020 razglasi za nično;

                  —

                  odločbo o zavrnitvi prošnje za pomoč in odškodninskega zahtevka z dne 13. februarja 2020 razglasi za nično;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo odškodnine za nepogodbeno odgovornost v višini 250 000 EUR;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe zoper odločbo, s katero ji je bila odpovedana pogodba o zaposlitvi pogodbenega uslužbenca, navaja šest tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: neobstoj obrazložitve in kršitev pravice do izjave.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev statusa „informatorja“ iz členov 21a(3) in 22a(3) Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije (v nadaljevanju: Kadrovski predpisi).

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: zloraba postopka.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: kršitev pravice do poštenega sojenja in zlasti pravice do obrambe, domneve nedolžnosti, dolžnosti skrbnega ravnanja, dolžnosti nepristranskosti, nevtralnosti in objektivnosti, neizvedba preiskave za ugotovitev resničnosti in utemeljitve navedenih razlogov za prenehanje zaupanja, neenakost med uradniki.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: kršitev obveznosti pomoči in dolžnosti skrbnega ravnanja ter kršitev dolžnosti dobrega upravljanja in načela sorazmernosti.

            Tožeča stranka v utemeljitev tožbe zoper odločbo, s katero ji je bila zavrnjena prošnja za pomoč, navaja tri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: neobstoj obrazložitve in kršitev pravice do izjave.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev statusa „informatorja“ iz členov 21a(3) in 22a(3) Kadrovskih predpisov.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji.

            Tožeča stranka v utemeljitev tožbe zoper odločbo, s katero je bil zavrnjen njen zahtevek za odškodnino, navaja tri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 26 Kadrovskih predpisov in Uredbe (EU) 2018/1725 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2018 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah, organih, uradih in agencijah Unije in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 45/2001 in Sklepa št. 1247/2002/ES (UL 2018, L 295, str. 39).

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev dolžnosti skrbnega ravnanja in dobrega upravljanja v zvezi z dobrim počutjem na delovnem mestu in delovnimi pogoji katerega koli uradnika.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: kršitev členov 21a(3) in 22a(3) Kadrovskih predpisov ter obveznosti pomoči, dolžnosti skrbnega ravnanja in dobrega upravljanja.


title: Zadeva T-417/20: Tožba, vložena 3. julija 2020 – Esteves Lopes Granja/EUIPO – Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto (PORTWO GIN)

text:
               24.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/53

      Tožba, vložena 3. julija 2020 – Esteves Lopes Granja/EUIPO – Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto (PORTWO GIN)
      (Zadeva T-417/20)
      (2020/C 279/67)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: portugalščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Joaquim José Esteves Lopes Granja (Vila Nova de Gaia, Portugalska) (zastopnik: O. Santos Costa, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP (Peso da Régua, Portugalska)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

         Zadevna sporna znamka: Prijava besedne znamke Evropske unije PORTWO GIN – Zahteva za registracijo št. 16 308 462

         Postopek pred EUIPO: Postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: Odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 21. aprila 2020 v zadevi R 993/2019-2

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  EUIPO in Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP naloži plačilo stroškov.

         Navajani tožbeni razlog

      Kršitev člena 103(2)(a)(ii) Uredbe (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o vzpostavitvi skupne ureditve trgov kmetijskih proizvodov in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 922/72, (EGS) št. 234/79, (ES) št. 1037/2001 in (ES) št. 1234/2007 (UL 2013, L 347, str. 671).


title: Zadeva T-418/20: Tožba, vložena 7. julija 2020 – GitLab/EUIPO – Gitlab (GitLab)

text:
               24.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/54

      Tožba, vložena 7. julija 2020 – GitLab/EUIPO – Gitlab (GitLab)
      (Zadeva T-418/20)
      (2020/C 279/68)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: GitLab BV (Utrecht, Nizozemska) (zastopnik: A. Lorente Berges, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Gitlab OÜ (Talin, Estonija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Imetnik sporne znamke: tožeča stranka

         Zadevna sporna znamka: besedna znamka Evropske unije GitLab – znamka Evropske unije št. 13751 169

         Postopek pred EUIPO: postopek izbrisa

         Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 5. maja 2020 v zadevi R 2001/2019-4

         Tožbeni predlog

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi.

         Navajana tožbena razloga

                  —

                  Kršitev člena 8(1)(a) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-419/20: Tožba, vložena 7. julija 2020 – Deutsche Kreditbank/EOR

text:
               24.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/55

      Tožba, vložena 7. julija 2020 – Deutsche Kreditbank/EOR
      (Zadeva T-419/20)
      (2020/C 279/69)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Deutsche Kreditbank AG (Berlin, Nemčija) (zastopnika: H. Berger in K. Helle, odvetnika)

         Tožena stranka: Enotni odbor za reševanje (EOR)

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep Enotnega odbora za reševanje z dne 15. aprila 2020 o izračunu predhodnih prispevkov v Enotni sklad za reševanje za leto 2020 (SRB/ES/2020/24) vključno z njegovimi prilogami razglasi za ničen v delu, v katerem se izpodbijani sklep, vključno s Prilogo I in Prilogo II, nanaša na prispevek tožeče stranke; in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožba temelji na devetih tožbenih razlogih, ki so v bistvu enaki ali podobni prvemu, drugemu, tretjemu, četrtemu, sedmemu, osmemu, devetemu, desetemu in enajstemu tožbenemu razlogu, ki se navajajo v zadevi T-405/20, DZ Hyp/EOR.


title: Zadeva T-424/20: Tožba, vložena 8. Julija 2020 – Portigon/EOR

text:
               24.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/55

      Tožba, vložena 8. Julija 2020 – Portigon/EOR
      (Zadeva T-424/20)
      (2020/C 279/70)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Portigon AG (Düsseldorf, Nemčija) (zastopniki: D. Bliesener, V. Jungkind in F. Geber, odvetniki)

         Tožena stranka: Enotni odbor za reševanje (EOR)

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep tožene stranke z dne 15. aprila 2020 o izračunu predhodnih prispevkov v Enotni sklad za reševanje za leto 2020 (SRB/ES/2020/24) razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

                  —

                  postopek v skladu s členom 69(c) in (d) Poslovnika Splošnega sodišča prekine, dokler ne bo pravnomočno odločeno o tožbah v zadevah T-420/17, T-413/18, T-481/19 in T-339/20 oziroma se bodo ti postopki kako drugače zaključili; in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožba temelji na sedmih tožbenih razlogih, ki so v bistvu enaki ali podobni prvemu, drugemu, tretjemu, petemu, šestemu, sedmemu in osmemu tožbenemu razlogu, ki se navajajo v zadevi T-339/20, Portigon/EOR.


title: Zadeva T-426/20: Tožba, vložena 8. julija 2020 – Techniplan/Komisija

text:
               24.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/56

      Tožba, vložena 8. julija 2020 – Techniplan/Komisija
      (Zadeva T-426/20)
      (2020/C 279/71)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Techniplan Srl (Rim, Italija) (zastopnika: R. Giuffrida in A. Bonavita, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  ugotovi, da je Evropska komisija kršila člen 263 PDEU, ker je storila bistveno kršitev postopka, določenega za sprejetje akta, ki se v obravnavanem primeru neposredno in posamično nanaša na družbo Techniplan, saj ni upoštevala dopisa, s katerim je tožeča stranka ugovarjala zoper predhodni informativni dopis in uradni opomin v smislu člena 265 PDEU;

                  —

                  toženi stranki naloži znesek odškodnine, ki se plača za vsak dan zamude pri izvršitvi, ter plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Ta tožba je vložena zoper sklep in z njim povezan opomin z dne 28. maja 2020, izdan zoper družbo Techniplan s.r.l., s katerim je bilo zahtevano plačilo v višini 107 505,66 EUR v zvezi s projektom FED/2011/261-985.
      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja kršitev načel pravne varnosti in preglednosti ter bistveno kršitev postopka. V zvezi s tem navaja, da:

                  —

                  končno revizijsko poročilo, ki ga je pripravila zasebna družba, prikazuje vrsto zatrjevanih odstopanj in nepravilnosti pri izvedbi del, ki jim je tožeča stranka natančno ugovarjala, pri čemer je poudarila nekatere velike netočnosti v tem revizijskem poročilu;

                  —

                  je tožeča družb predložila izjave vseh strokovnjakov, sodelujočih pri projektu, podane pred kongovskim pravosodnim organom, ki potrjujejo njihovo dejansko navzočnost na kraju del;

                  —

                  je družba Techniplan redno zaposlovala in uporabljala strokovnjake za izvedbo del, določenih s pogodbo;

                  —

                  je bila tožeča stranka iz nadaljnjega izvrševanja pogodbe izključena brez vsakršne obrazložitve;

                  —

                  so bila plačila prekinjena brez navedbe posebnih razlogov.


title: Zadeva T-427/20: Tožba, vložena 8. julija 2020 – Max Heinr.Sutor/EOR

text:
               24.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/57

      Tožba, vložena 8. julija 2020 – Max Heinr.Sutor/EOR
      (Zadeva T-427/20)
      (2020/C 279/72)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Max Heinr.Sutor OHG (Hamburg, Nemčija) (zastopniki: A. Glos, H. Nemeczek in T. Kreft, odvetniki)

         Tožena stranka: Enotni odbor za reševanje (EOR)

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi ničnost Sklepa Enotnega odbora za reševanje z dne 15. aprila 2020 o predhodnih prispevkih za Enotni sklad za reševanje za leto 2020 (št. spisa: SRB/ES/2020/24 – 1405146-2020-JB), v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

                  —

                  Enotnemu odboru za reševanje naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožba temelji na teh tožbenih razlogih.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 5(1)(e) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2015/63 (1), ker denar strank, ki ga tožeča stranka upravlja na podlagi fiduciarnega razmerja, ni bil izključen iz izračuna predhodnega prispevka za Enotni sklad za reševanje za leto 2020.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 70(2), drugi pododstavek, točka (b), Uredbe (EU) št. 806/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (2), v povezavi s členom 103(7) Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta (3), ker sklep krši načelo sorazmernosti s tem, da zgolj na podlagi netveganih fiduciarnih razmerij, ki jih je tožeča stranka izkazala v bilanci, določa bančno dajatev, povečano za dvestokrat.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: kršitev načela enakega obravnavanja, ker sklep tožečo stranko v razmerju do kreditnih institucij, katerih nacionalni računovodski standardi ne zahtevajo izkaza fiduciarnih razmerij oziroma sestavljajo izkaze na podlagi MSRP, kakor tudi investicijska podjetja, ki upravljajo z denarjem strank, obravnava neenako, ne da bi bilo to objektivno utemeljeno.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 16 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina), ker sklep posega v svobodo gospodarske pobude, saj vključitev netveganih obveznosti iz fiduciarnega razmerja v osnovo za odmero vodi k povečanju bančne dajatve za tožečo stranko za leto 2020 za faktor 200, ne da bi bil takšen poseg utemeljen.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: kršitev člena 49, v povezavi s členom 54 PDEU, ker sklep tožečo stranko omejuje v njeni prosti poklicni dejavnosti, pri čemer je ta omejitev nesorazmerna, tožeča stranka pa je v razmerju do kreditnih institucij in drugih držav članic diskriminirana.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: kršitev člena 41(1) in (2)(a) Listine, ker tožeča stranka pred odobritvijo sklepa s strani predsedstva tožene stranke ni bila zaslišana.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog: kršitev člena 41(1) in (2)(c) Listine, in člena 296(2) PDEU, ker sklep ne izpolnjuje zahtev v zvezi z obrazložitvijo aktov evropskih upravnih organov.

                  8.

                  Osmi tožbeni razlog (podredno): ničnost pravne podlage za osnovo za odmero v skladu s členom 14(2), v povezavi s členom 3, točka 11, Delegirane uredbe (EU) 2015/63, zaradi kršitve načela enakega obravnavanja, ker kreditne institucije, ki morajo v skladu z njihovimi nacionalnimi računovodskimi standardi izkazati obveznosti iz fiduciarnega razmerja na pasivni strani bilance, v primerjavi z drugimi kreditnimi institucijami, katerih nacionalni računovodski standardi ne zahtevajo izkaza obveznosti iz fiduciarnega razmerja na pasivni strani bilance, oziroma sestavljajo izkaze na podlagi MSRP, objektivno neupravičeno obravnava neenako.

                  9.

                  Deveti tožbeni razlog (podredno): ničnost pravne podlage za osnovo za odmero v skladu s členom 14(2), v povezavi s členom 3, točka 11, Delegirane uredbe (EU) 2015/63, zaradi kršitve člena 16 Listine, ker sklep posega v svobodo gospodarske pobude, tak poseg pa ni utemeljen.

                  10.

                  Deseti tožbeni razlog (podredno): ničnost pravne podlage za osnovo za odmero v skladu s členom 14(2), v povezavi s členom 3, točka 11, Delegirane uredbe (EU) 2015/63, zaradi kršitve člena 49, v povezavi s členom 54 PDEU, ker je v nasprotju s pravico do ustanavljanja.

         (1)  Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/63 z dne 21. oktobra 2014 o dopolnitvi Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s predhodnimi prispevki v sheme za financiranje reševanja (UL 2015, L 11, str. 44).

         (2)  Uredba (EU) št. 806/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. julija 2014 o določitvi enotnih pravil in enotnega postopka za reševanje kreditnih institucij in določenih investicijskih podjetij v okviru enotnega mehanizma za reševanje in enotnega sklada za reševanje ter o spremembi Uredbe (EU) št. 1093/2010 (UL 2014, L 225, str. 1).

         (3)  Direktiva 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o vzpostavitvi okvira za sanacijo ter reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij ter o spremembi Šeste direktive Sveta 82/891/EGS ter direktiv 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU in 2013/36/EU in uredb (EU) št. 1093/2010 ter (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (UL 2014, L 173, str. 190).


title: Zadeva T-428/20: Tožba, vložena 8. julija 2020 – Deutsche Hypothekenbank/EOR

text:
               24.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/58

      Tožba, vložena 8. julija 2020 – Deutsche Hypothekenbank/EOR
      (Zadeva T-428/20)
      (2020/C 279/73)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Deutsche Hypothekenbank AG (Hannover, Nemčija) (zastopnika: D. Flore in J. Seitz, odvetnika)

         Tožena stranka: Enotni odbor za reševanje (EOR)

         Predloga

                  —

                  Razglasitev ničnosti sklepa tožene stranke z dne 15. aprila 2020 (SRB/ES/2020/24), skupaj s prilogo k navedenemu sklepu, o predhodnih prispevkih za Enotni sklad za reševanje za leto 2020 ter podrobnostmi izračuna v delu, v katerem zadevajo tožečo stranko, in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožba temelji na teh tožbenih razlogih.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev pravice do izjave

                              —

                              Tožena stranka pred sprejetjem izpodbijanega sklepa tožeči stranki ni dala možnosti, da poda izjavo, in je s tem kršila člen 41(1) in (2)(a) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina).

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev postopkovnih pravil

                              —

                              Izpodbijani sklep je bil sprejet v nasprotju s splošnimi postopkovnimi zahtevami, ki izhajajo iz člena 41 Listine, člena 298 PDEU, splošnih pravnih načel in Poslovnika tožene stranke.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: pomanjkljiva obrazložitev izpodbijanega sklepa

                              —

                              Izpodbijani sklep ne vsebuje zadostne obrazložitve, zlasti manjkajo obrazložitev povezave s posameznim primerom in predstavitev bistvenih preudarkov v okviru sorazmernosti in proste presoje.

                              —

                              Izračun letnega prispevka ni razumljiv.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: kršitev temeljne pravice do učinkovitega pravnega varstva (člen 47(1) Listine), ker ni bilo mogoče preveriti izpodbijanega sklepa

                              —

                              Pomanjkljiva obrazložitev izpodbijanega sklepa naj bi tožeči stranki bistveno otežila sodni nadzor.

                              —

                              Tožena stranka naj bi pri tem kršila zlasti načelo kontradiktornosti, v skladu s katerim morajo udeleženci imeti možnost kontradiktorno razpravljati o dejanskih in pravnih okoliščinah, ki so bistvene za izid postopka.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: uporaba IPS (Institutional Protection Scheme) kazalnika iz Delegirane uredbe Komisije (EU) 2015/63 (1) je v nasprotju z nadrejenim pravom

                              —

                              Komisija pri sprejetju Delegirane uredbe (EU) 2015/63 kot delegiranem aktu v smislu člena 290 PDEU nima polja proste presoje, ki bi vodil k omejenemu sodnemu nadzoru. Enako velja za uporabo Delegirane uredbe (EU) 2015/63 s strani tožene stranke.

                              —

                              Pri uporabi IPS kazalnika ni bil upoštevan pomen članstva tožeče stranke v institucionalni shemi za zaščito vlog skupine hranilnic.

                              —

                              V skladu s členom 6(5), drugi stavek, Delegirane uredbe (EU) 2015/63, bi morala tožena stranka upoštevati majhno verjetnost, da se bo za zadevno institucijo začel postopek reševanja in upoštevati načelo sorazmernosti.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: upoštevanje derivativnega celotnega tveganja v okviru kazalnika tveganja „trgovalne dejavnosti, zunajbilančne izpostavljenosti, izvedeni finančni instrumenti, kompleksnost in rešljivost“ je v nasprotju z nadrejenim pravom

                              —

                              Tožena stranka bi morala v skladu z načelom naravnanosti glede na profil tveganja pri upoštevanju derivativnega celotnega tveganja v okviru člena 6(5), prvi stavek, točka (a), in člena 7(4), prvi stavek, točka (a), Delegirane uredbe (EU) 2015/63, upoštevati, da je treba v primeru tožeče stranke vse izvedene finančne instrumente pripisati sredstvom, ki niso namenjena trgovanju, in so namenjeni izključno varovanju pred tveganjem.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog: uporaba prilagoditvenega faktorja glede na profil tveganja je v nasprotju z nadrejenim pravom

                              —

                              Tožena stranka bi morala pri določitvi prilagoditvenega faktorja glede na profil tveganja upoštevati poslovni model tožeče stranke, ki ni naklonjen tveganju, kot hipotekarni banki brez dejavnosti trgovalne knjige in njeno majhno verjetnost neplačila v skladu z načelom naravnanosti glede na profil tveganja in pravico do gospodarske pobude, v skladu s členom 16 Listine.

                  8.

                  Osmi tožbeni razlog (podredno): člen 7(4), drugi stavek, Delegirane uredbe (EU) 2015/63 je v nasprotju z nadrejenim pravom

                              —

                              S tem, da člen 7(4), drugi stavek, Delegirane uredbe (EU) 2015/63 določa vrednotenje IPS kazalnika, ta predpis krši splošno načelo enakosti iz člena 20 Listine in načelo sorazmernosti, ker je mogoče institucije, ki so podvržene istemu jamstvu in zanje velja ista verjetnost neplačila, obravnavati različno.

                  9.

                  Deveti tožbeni razlog: opredelitev „medbančne vloge“ iz Priloge I, korak 1, Delegirane uredbe (EU) 2015/63, je v nasprotju z nadrejenim pravom

                              —

                              Opredelitev „medbančne vloge“ iz Priloge I, korak 1, Delegirane uredbe (EU) 2015/63, je nezakonita, ker se na njeni podlagi v izračun kazalnika tveganja „medbančna posojila in medbančni depoziti“ vključijo tudi na tveganje neobčutljivi vrednostni papirji, kot so hipotekarne obveznice, izdane na ime, in se tako povečuje tveganje.

                  10.

                  Deseti tožbeni razlog: klasifikacija, določena v Prilogi I, korak 2, Delegirane uredbe (EU) 2015/63, je v nasprotju z nadrejenim pravom

                              —

                              Klasifikacija, ki je določena v Prilogi I, korak 2, Delegirane uredbe (EU) 2015/63 je nezakonita, ker majhno število razredov in identično število institucij na razred ne omogoča, da se profil tveganja vsake institucije, kot je na primer tožeča stranka, upošteva dovolj diferencirano.

         (1)  Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/63 z dne 21. oktobra 2014 o dopolnitvi Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s predhodnimi prispevki v sheme za financiranje reševanja (UL 2015, L 11, str. 44).


title: Zadeva T-429/20: Tožba, vložena 8. julija 2020 – Sedus Stoll/EUIPO – Kappes (Sedus ergo+)

text:
               24.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/60

      Tožba, vložena 8. julija 2020 – Sedus Stoll/EUIPO – Kappes (Sedus ergo+)
      (Zadeva T-429/20)
      (2020/C 279/74)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Sedus Stoll AG (Dogern, Nemčija) (zastopnika: M. Goldmann in J. Thomsen, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Wolfgang Kappes (Bochum, Nemčija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

         Zadevna sporna znamka: prijava znamke Evropske unije Sedus ergo+ – Prijava št. 144074 98

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 12. marca 2020 v zadevi R 1303/2019-1

         Tožbeni predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  pritožbo zoper odločbo oddelka za ugovore v zadevi št. B 2618 984 zavrne; ter

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka pred Splošnim sodiščem Evropske unije in morebitnemu interevenientu (Wolfgang Kappes) naloži plačilo stroškov pritožbenega postopka pri EUIPO.

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-430/20: Tožba, vložena 9. julija 2020 – KV/Komisija

text:
               24.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/60

      Tožba, vložena 9. julija 2020 – KV/Komisija
      (Zadeva T-430/20)
      (2020/C 279/75)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranki

         Tožeča stranka: KV (zastopnik: M. Velardo, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj za nične razglasi te sklepe:

                  —

                  sklep z dne 23. maja 2019, s katerim je bila zaradi pomanjkanja poklicnih izkušenj izključena iz natečaja EPSO/AD/371/19;

                  —

                  sklep z dne 19. septembra 2019, s katerim je bila zavrnjena zahteva za pregled izključitve iz natečaja EPSO/AD/371/19;

                  —

                  sklep z dne 31. marca 2020, s katerim je bila zavrnjena upravna pritožba, vložena v skladu s členom 90(2) Kadrovskih predpisov.

            Prav tako predlaga, naj se Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji, ker v obravnavanem primeru niso bile upoštevane poklicne izkušnje tožeče stranke na področju komunikacij v obsegu treh let.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev razpisa natečaja, ker je natečajna komisija izdelala merila za oceno kandidatov, ki niso skladna z razpisom, ker se z njimi zahtevajo posebne poklicne izkušnje na področju komunikacij.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: kršitev načela enakosti, ker natečajna komisija s tem, da je kandidate ocenila na podlagi meril, ki se razlikujejo od meril iz razpisa, ni zagotovila spoštovanja objektivnosti in nepristranskosti pri oceni poklicnih izkušenj kandidatov.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve, ker EPSO ni z dejanskimi sklicevanji pojasnil, zakaj naj izkušnje tožeče stranke ne bi ustrezale merilom iz razpisa.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: kršitev načela enakosti strank v postopku, ker EPSO s tem, da ni zagotovil ustrezne obrazložitve, tožeči stranki ni omogočil, da vse od vložitve pritožbe primerno pripravi svoje očitke.


title: Zadeva T-431/20: Tožba, vložena 9. julija 2020 – UniCredit Bank/EOR

text:
               24.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/61

      Tožba, vložena 9. julija 2020 – UniCredit Bank/EOR
      (Zadeva T-431/20)
      (2020/C 279/76)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: UniCredit Bank AG (München, Nemčija) (zastopniki: F. Schäfer, H. Großerichter in F. Kruis, odvetniki)

         Tožena stranka: Enotni odbor za reševanje (EOR)

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi ničnost Sklepa Enotnega odbora za reševanje z dne 15. aprila 2020 o predhodnih prispevkih za Enotni sklad za reševanje za leto 2020 (SRB/ES/2020/24) skupaj s prilogami, v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

                  —

                  Enotnemu odboru za reševanje naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožba temelji na teh tožbenih razlogih.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: bistvena kršitev postopka in kršitev pravice do dobrega upravljanja, ker izpodbijani sklep in njegovi prilogi I in II nista dovolj obrazloženi v skladu s členom 296(2) PDEU in členom 41(2)(c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina).

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: bistvena kršitev postopka in kršitev pravice do dobrega upravljanja iz člena 41(2)(a) Listine, ker tožeča stranka pred sprejetjem izpodbijanega sklepa, katerega predmet so posamezni ukrepi, ki jo prizadenejo, ni podala izjave.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: kršitev pravice do učinkovitega pravnega sredstva iz člena 47(1) Listine, ker je praktično nemogoče izvesti sodni nadzor nad vsebinsko pravilnostjo sklepa.


title: Zadeva T-433/20: Tožba, vložena 6. julija 2020 – KY/Sodišče Evropske unije

text:
               24.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/62

      Tožba, vložena 6. julija 2020 – KY/Sodišče Evropske unije
      (Zadeva T-433/20)
      (2020/C 279/77)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: KY (zastopnik: J.-N. Louis, odvetnik)

         Tožena stranka: Sodišče Evropske unije

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi ničnost odločbe zaradi molka z dne 17. septembra 2019, potrjene z izrecno odločbo z dne 10. oktobra istega leta, o zahtevi za vračilo neupoštevanega dela pokojninskih pravic, ki jih je tožeča stranka pridobila pred zaposlitvijo v institucijah, ki je bil prenesen v pokojninski sistem Evropske unije;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev dolžnosti skrbnega ravnanja. Tožeča stranka glede tega trdi, da mora institucija Unije v skladu z dolžnostjo skrbnega ravnanja, ki jo mora spoštovati, uradnika obvestiti ne samo o pravilu o življenjskem minimumu in njegovih posledicah za izračun pokojnine, ampak tudi o možnosti odloga prenosa njegovih pokojninskih pravic do pridobitve dejanskih pokojninskih pravic.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: neupravičena obogatitev. Tožeča stranka meni, da zavrnitev vračila dela nacionalnih pokojninskih pravic, prenesenih v sistem Unije, ki se ne upošteva ob nastopu pokojninskih pravic, lahko pripelje do neupravičene prilastitve in torej do neupravičene obogatitve v korist Unije ter do neupravičenega prikrajšanja zadevnega uradnika.


title: Zadeva T-436/20: Tožba, vložena 10. julija 2020 – Sedus Stoll/EUIPO – Kappes (Sedus ergo+)

text:
               24.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/63

      Tožba, vložena 10. julija 2020 – Sedus Stoll/EUIPO – Kappes (Sedus ergo+)
      (Zadeva T-436/20)
      (2020/C 279/78)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Sedus Stoll AG (Dogern, Nemčija) (zastopnika: M. Goldmann in J. Thomsen, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Wolfgang Kappes (Bochum, Nemčija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

         Zadevna sporna znamka: prijava znamke Evropske unije Sedus ergo+ – Prijava št. 15958 374

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 12. marca 2020 v zadevi R 2194/2018-1

         Tožbeni predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  pritožbo zoper odločbo oddelka za ugovore v zadevi št. B 2863 929 zavrne; ter

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka pred Splošnim sodiščem Evropske unije in morebitnemu interevenientu (Wolfgang Kappes) naloži plačilo stroškov pritožbenega postopka pri EUIPO.

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-437/20: Tožba, vložena 13. julija 2020 – Ultrasun/EUIPO (ULTRASUN)

text:
               24.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/63

      Tožba, vložena 13. julija 2020 – Ultrasun/EUIPO (ULTRASUN)
      (Zadeva T-437/20)
      (2020/C 279/79)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Ultrasun AG (Zürich, Švica) (zastopnika: A. von Mühlendahl in H. Hartwig, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Zadevna sporna znamka: prijava znamke Evropske unije ULTRASUN – prijava št. 17898 794

         Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 27. aprila 2020 v zadevi R 1453/2019-4

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški, ki so tožeči stranki nastali pred odborom za pritožbe.

         Navajana tožbena razloga

                  —

                  Kršitev člena 7(1)(c) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev člena 7(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-450/20: Tožba, vložena 15. julija 2020 – Tempora/Parlament

text:
               24.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/64

      Tožba, vložena 15. julija 2020 – Tempora/Parlament
      (Zadeva T-450/20)
      (2020/C 279/80)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Tempora (Forest, Belgija) (zastopnika: A. Delvaux in R. Simar, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropski parlament

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  ugotovi, da je tožba za razglasitev ničnosti dopustna;

                  —

                  odločbo neznanega datuma, s katero je Evropski parlament odločil, da se javno naročilo dodeli družbi SPRL IMAGINA EU, razglasi za nično;

                  —

                  Evropskemu parlamentu naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe zoper odločbo o dodelitvi javnega naročila COMM/AWD/2019/421 drugemu ponudniku navaja dva tožbena razloga.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 15.2 specifikacij, kršitev dolžnosti skrbnosti in natančnosti, načel enakosti, konkurence in preglednosti, člena 170(1) Uredbe (EU, Euratom) 2018/1046 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. julija 2018 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije, spremembi uredb (EU) št. 1296/2013, (EU) št. 1301/2013, (EU) št. 1303/2013, (EU) št. 1304/2013, (EU) št. 1309/2013, (EU) št. 1316/2013, (EU) št. 223/2014, (EU) št. 283/2014 in Sklepa št. 541/2014/EU ter razveljavitvi Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 (UL 2018, L 193, 30.7.2018, str. 1) (v nadaljevanju: Uredba 2018/1046). Tožeča stranka v zvezi s tem meni, da bi ji Parlament moral dodeliti naročilo, saj družba SPRL IMAGINA EU naj ne bi bila dovolj finančno in ekonomsko sposobna, ter zato naj ne bi mogla biti izbrana.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev točke 23 Priloge I k Uredbi 2018/1046 in člena 16 specifikacij, načel enakosti, konkurence in preglednosti ter dolžnosti skrbnosti in natančnosti. Tožeča stranka trdi, da so cene, ki jih je družba SPRL IMAGINA EU predložila v svoji ponudbi, neobičajno nizke in jih ni bilo mogoče sprejeti.


title: Sodba Sodišča z dne 13. maja 2020 v zadevi E-4/19 Campbell proti norveški vladi, ki jo zastopa odbor za pritožbe na področju priseljevanja (Utlendingsnemnda – UNE) (Prosto gibanje delavcev – Direktiva 2004/38/ES – Pravica do prebivanja – Izvedene pravice državljanov tretjih držav) 2020/C 283/03

text:
               27.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 283/3

      SODBA SODIŠČA
      z dne 13. maja 2020
      v zadevi E-4/19
      Campbell
      proti
      norveški vladi, ki jo zastopa odbor za pritožbe na področju priseljevanja (Utlendingsnemnda – UNE)

            (Prosto gibanje delavcev – Direktiva 2004/38/ES – Pravica do prebivanja – Izvedene pravice državljanov tretjih držav)

      (2020/C 283/03)
      V zadevi E-4/19, Campbell proti norveški vladi, ki jo je zastopal odbor za pritožbe na področju priseljevanja (Utlendingsnemnda – UNE) – katere predmet je ZAHTEVEK, ki ga je Sodišču Efte na podlagi člena 34 Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča predložilo Vrhovno sodišče Norveške (Norges Høyesterett) v zvezi z razlago Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EGS, in zlasti člena 7(1)(b) v povezavi s členom 7(2) direktive – je Sodišče Efte v sestavi: predsednik Páll Hreinsson ter sodnika Per Christiansen, in Bernd Hammermann (sodnik poročevalec) 13. maja 2020 izdalo sodbo, katere izrek se glasi:

                  1.

                  Kadar državljan EGP uveljavlja pravico kot delavec v skladu s členom 28 Sporazuma EGP in v drugi državi EGP uredi dejansko prebivanje, ki utrjuje ali krepi družinsko življenje, mora biti za učinkovitost te pravice omogočeno, da se družinsko življenje državljana EGP lahko nadaljuje po vrnitvi v državo EGP izvora.
                  V zvezi z državljanom EGP, ki ni opravljal gospodarske dejavnosti, se za primere, ko se državljan EGP, ki ni opravljal gospodarske dejavnosti, vrne v državo EGP izvora skupaj z družinskim članom, kakršen je zakonec, ki je državljan tretje države, uporabljata člena 7(1)(b) in 7(2) Direktive 2004/38/ES.

                  2.

                  Vsako obdobje, v katerem je državljan EGP prebival v državi EGP, ki ni država EGP izvora, na podlagi člena 7(1) in (2) Direktive 2004/38/ES in v skladu s tam določenimi pogoji ter v katerem je državljan EGP ustvaril ali okrepil družinsko življenje z državljanom tretje države, ustvarja izvedeno pravico do prebivanja za državljana tretje države ob vrnitvi državljana EGP v državo EGP izvora. Pojem prebivanja je treba razlagati tako, da dopušča razumno obdobje odsotnosti, ki je lahko ali povezano z delom ali ne in katerega trajanje ni v nasprotju ali nezdružljivo z dejanskim prebivanjem. To ne posega v člen 35 Direktive 2004/38/ES. Vendar to, da se državljan EGP sam privede v položaj, ki podeljuje pravico do prebivanja v drugi državi EGP, samo po sebi ni zadostna podlaga za domnevanje zlorabe.


title: Sodba Sodišča z dne 4. maja 2020 v zadevi E-6/19 Kazenski postopek zoper H in I (Uredba (ES) št. 561/2006 – Člen 13(1)(m) – Specializirana vozila za prevažanje denarja in/ali dragocenih predmetov – Prazne vožnje – Spremljevalna vozila) 2020/C 283/04

text:
               27.8.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 283/4

      SODBA SODIŠČA
      z dne 4. maja 2020
      v zadevi E-6/19
      Kazenski postopek zoper H in I

            (Uredba (ES) št. 561/2006 – Člen 13(1)(m) – Specializirana vozila za prevažanje denarja in/ali dragocenih predmetov – Prazne vožnje – Spremljevalna vozila)

      (2020/C 283/04)
      V zadevi E-6/19, Kazenski postopek zoper H in I – katere predmet je ZAHTEVEK, ki ga je Sodišču Efte na podlagi člena 34 Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča predložilo Knežje višje sodišče (Fürstliches Obergericht) v zvezi z razlago Uredbe (ES) št. 561/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o usklajevanju določene socialne zakonodaje v zvezi s cestnim prometom in spremembi uredb Sveta (EGS) št. 3821/85 in (ES) št. 2135/98 ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 3820/85 – je Sodišče Efte v sestavi: predsednik Páll Hreinsson ter sodnika Per Christiansen (sodnik poročevalec) in Bernd Hammermann 4. maja 2020 izdalo sodbo, katere izrek se glasi:

                  1.

                              (a)

                              Izjema za prevoz s specializiranimi vozili za prevažanje denarja in/ali dragocenih predmetov v skladu s členom 13(1)(m) Uredbe (ES) št. 561/2006 se mora uporabljati tudi za prazne vožnje, torej vožnje, ki se opravijo pred natovarjanjem in po raztovarjanju takih vozil.

                              (b)

                              Spremljevalno vozilo je zajeto z izjemo iz člena 13(1)(m) Uredbe (ES) št. 561/2006, če je spremljevalno vozilo sestavni in nujni del prevoza denarja in/ali dragocenih predmetov, ki ga opravlja specializirano vozilo.

                  2.

                  Če so sporne vožnje opravljala specializirana vozila za prevoz denarja in/ali dragocenih predmetov na ozemlju drugih držav EGP, navedene države EGP pa so odobrile izjemo v skladu s členom 13(1)(m) Uredbe (ES) št. 561/2006 in so izpolnjeni vsi posamezni pogoji za take izjeme, se kazni iz člena 19 Uredbe (ES) št. 561/2006 ne smejo naložiti, niti niso potrebne ali sorazmerne, saj ni prišlo do nobene kršitve.

                  3.

                  Člen 6(5) Uredbe (ES) št. 561/2006 ne zahteva, da mora voznik specializiranega vozila za prevoz denarja in/ali dragocenih predmetov zabeležiti čas iz člena 4(e) Uredbe (ES) št. 561/2006 ter čas, porabljen za vožnjo, kot „drugo delo“, če je država EGP odobrila izjemo iz člena 13(1)(m) Uredbe (ES) št. 561/2006.