title: Zadeva C-132/12 P: Pritožba, ki so jo Stichting Woonpunt in drugi vložili 9. marca 2012 zoper sklep Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 16. decembra 2011 v zadevi Stichting Woonpunt in drugi proti Evropski komisiji (T-132/10)

text:
               12.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 138/7

         Pritožba, ki so jo Stichting Woonpunt in drugi vložili 9. marca 2012 zoper sklep Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 16. decembra 2011 v zadevi Stichting Woonpunt in drugi proti Evropski komisiji (T-132/10)
   (Zadeva C-132/12 P)
   2012/C 138/12
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranke

      Pritožnice: Stichting Woonpunt, Stichting Havensteder, nekdanja Stichting Com.wonen, Woningstichting Haag Wonen, Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl (zastopniki: P. Glazener in E. Henny, odvetnika, ter L. Hancher, profesorica)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnice Sodišču predlagajo, naj:

               —

               v celoti ali deloma razveljavi sklep Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 16. decembra 2011 v zadevi T-202/10 v skladu s tu navedenimi pritožbenimi razlogi;

               —

               v skladu s pravnim mnenjem Sodišča zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov tega postopka in postopka pred Splošnim sodiščem.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Pritožnice s
                     prvim pritožbenim razlogom
                   Splošnemu sodišču očitajo, da je kršilo pravo Unije, napačno presodilo upoštevna dejstva in sklep nezadostno obrazložilo s tem, da je pritožnice štelo le za potencialne upravičence do programa pomoči, ki ga je odobrila Komisija. Trdijo, da Splošno sodišče ni upoštevalo, da so jim pred izpodbijano odločbo (1) obstoječe pomoči koristile, zaradi česar bi bilo treba to odločbo spremeniti. Pritožnice menijo, da zato niso le potencialni upravičenci do spremenjenih pomoči, ampak hkrati dejanski upravičenci do obstoječih pomoči. Če bi imele slednji status, bi jih izpodbijana odločba seveda posamično zadevala.

               2.

               Z
                     drugim pritožbenim razlogom
                   Splošnemu sodišču očitajo, da je kršilo pravo Unije, napačno presodilo upoštevna dejstva in sklep nezadostno obrazložilo s tem, da je ugotovilo, da pritožnice ne spadajo v zaprt krog stanovanjskih zadrug. Čisto teoretična možnost, da bo določena skupina prejemnikov pomoči v prihodnje še razširjena, ne zadošča za to, da se te skupine ne šteje za zaprto skupino. Poleg tega menijo, da obstoječe stanovanjske zadruge tvorijo zaprto skupino, ker jih odločba močneje zadeva kot hipotetično ustanovo, ki bo z odločbo morda še odobrena.

               3.

               Pritožnice s
                     tretjim pritožbenim razlogom
                   izpodbijajo preudarek Splošnega sodišča, po katerem glede pomoči N 642/2009 nimajo pravnega interesa za razglasitev ničnosti Odločbe. Menijo, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo Unije, napačno presodilo upoštevna dejstva in nezadostno obrazložilo izpodbijani sklep.

      (1)  Odločba Komisije C(2009) 9963 konč. z dne 15. decembra 2009 o državnih pomočeh E 2/2005 in N 642/2009 – Nizozemska – Obstoječa pomoč in posebna projektna pomoč stanovanjskim zadrugam.


title: Zadeva C-252/04: Tožba Komisije Evropskih Skupnosti proti Helenski republiki, vložena dne 20040614

text:
               7.8.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 201/13

         Tožba Komisije Evropskih Skupnosti proti Helenski republiki, vložena dne 14.junija 2004
   (Zadeva C-252/04)
   (2004/C 201/25)
   Komisija Evropskih supnosti, ki jo zastopata Georgios Zavvos in Michael Shotter, člana njene pravne službe, je dne 14.junija 2004 na Sodišče Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Helenski republiki.
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da Helenska republika s tem, da ni sprejela potrebnih zakonskih, podzakonskih in upravnih predpisov za uskladitev z Direktivo 2002/22/ES (1) Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalnih storitvah) oziroma s tem, da o sprejemu omenjenih predpisov ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz omenjene direktive.

               —

               Helenski republiki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe.
   Rok, določen za uskladitev s to direktivo, se je iztekel dne 24. julija 2003.

      (1)  UL L 108, 24.4.2002, str. 51.


title: Zadeva T-269/10: Tožba, vložena 14. junija 2010 – LIS proti Komisiji

text:
               28.8.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 234/42

         Tožba, vložena 14. junija 2010 – LIS proti Komisiji
   (Zadeva T-269/10)
   ()
   2010/C 234/77
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: LIS GmbH Licht Impex Service (Mettmann, Nemčija) (zastopnik: K.-P. Langenkamp, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga tožeče stranke

               —

               Odločba Komisije z dne 12. aprila 2010 na podlagi 264 PDEU naj se razglasi za ničnega;

               —

               Komisiji naj se naloži, da na podlagi člena 87(2) Poslovnika Splošnega sodišča plača nujne stroške.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka izpodbija odločbo Komisije C(2010) 2198 konč. z dne 12. aprila 2010, s katero je Komisija zavrnila prošnje tožeče stranke za vračilo protidampinških dajatev, ki so bile plačane na uvoze integriranih elektronskih kompaktnih fluorescenčnih žarnic s poreklom iz Ljudske republike Kitajske.
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe uveljavlja, da Komisija ob uporabi člena 11(8) Uredbe (ES) št. 384/96 (1) ni upoštevala cilja te ureditve in ni uporabila miselno-logičnih načel.
   V zvezi s tem med drugim trdi, da v konkretnem primeru nikoli ni obstajal dampinški položaj, ker je bila proizvodna cena nižja od plačane izvozne cene in je nemško podjetje isti proizvod pozneje ponujalo po ceni, ki je nižja od prvotne kitajske izvozne cene.
   Dalje trdi, da Komisija ni upoštevala, da pri teh proizvodih ne gre za običajne energetsko varčne žarnice v smislu ukrepa.
   Tožeča stranka prav tako navaja, da v nasprotju z mnenjem Komisije ni mogoče grajati razvrstitve proizvodov, ki so jo opravili nemški carinski organi, ker ne obstaja nobena druga številka razvrstitve, pod katero bi spadal ta proizvod.
   Poleg tega naj Komisija ne bi upoštevala, da v konkretnem primeru Skupnosti ne grozi škoda, saj je tožeča stranka edina, ki v vsej Evropi prodaja ta svetila, in zato ne obstaja noben drug proizvajalec, ki bi ga bilo treba zaščititi.
   Nazadnje uveljavlja, da za zahtevek za vračilo ne more biti pomembno, da konkretna stopnja dampinga ni bila odpravljena; nasprotno, odločilno je, da taka stopnja dampinga ni nikoli obstajala.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 384/96 z dne 22. decembra 1995 o zaščiti proti dumpinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL 1996, L 56, str. 1).


title: Zadeva C-100/14 P: Pritožba, ki jo je European Medical Association Asbl (EMA) vložila 28. februarja 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 11. decembra 2013 v zadevi T-116/11, European Medical Association proti Evropski komisiji

text:
               28.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/14

         Pritožba, ki jo je European Medical Association Asbl (EMA) vložila 28. februarja 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 11. decembra 2013 v zadevi T-116/11, European Medical Association proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-100/14 P)
   2014/C 129/18
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Pritožnica: European Medical Association Asbl (EMA) (zastopniki: A. Franchi, L. Picciano, G. Gangemi, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlog

               —

               Razveljavitev sodbe Splošnega sodišča Evropske unije v zadevi T-116/11, ki je bila izdana 11. decembra 2013, in vrnitev zadeve v razsojanje Splošnemu sodišču.

               —

               Komisiji se naloži povrnitev sodnih stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   EMA je pri Sodišču vložila pritožbo zoper sodbo z dne 11. decembra 2013 v zadevi T-116/11, v delih, v katerih je Splošno sodišče zavrnilo tožbo EMA, ki je bila vložena v skladu s členi 268 PDEU, 272 PDEU in 340 PDEU, zaradi vračila stroškov osebja pogodb 507760 Dicoems in 507126 Cocoon.
   V utemeljitev pritožbe EMA navaja naslednje pritožbene razloge:

                  Prvi pritožbeni razlog: napačna razlaga pogodbenih klavzul in pravnih predpisov ter očitno napačna presoja dokazov.
               EMA trdi, da sodba vsebuje napačno obrazložitev pogodbenih klavzul in pravnih določb, ki se uporabljajo, ter očitno napačno presojo dokazov, ker se z njo šteje, da je Komisija pravilno ugotovila, da zaračunanih stroškov, ki pa še niso plačani, ni plačala EMA, niti niso bili registrirani v računovodskih izkazih tožeče stranke do dneva priprave potrdila o finančni reviziji v smislu belgijskih računovodskih predpisov.

                  Drugi pritožbeni razlog: očitno napačna presoja dokazov in neobstoj obrazložitve.
               EMA trdi, da so na več delov sodbe vplivale postopkovne napake, saj obrazložitev ne obstaja, je nezadostna ali protislovna. Splošno sodišče naj bi bilo poleg tega odgovorno za več opustitev ali očitne napake pri presoji dokazov, ki so bili predloženi v postopku. Iz sodbe izhaja, da Splošno sodišče pogosto ni opravilo lastne ocene v zvezi z dokazi, ki jih je predložila EMA, tako da dejansko ni odločalo o predlogih, ki jih je tožeča stranka navedla v tožbi in v repliki. Splošno sodišče je v več delih brezpogojno zaupalo rezultatom končnega poročila revizije, ki je bila za Komisijo opravljena glede pogodb Cocoon in Dicoems, medtem ko so bili ravno ti rezultati predmet ugovorov EMA, navedenih v zadevni tožbi.

                  Tretji tožbeni razlog: napačna uporaba načela dobre vere in lojalnega sodelovanja pri izvajanju pogodbe.
               EMA meni, da je Splošno sodišče opravilo napačno presojo belgijskega prava v zvezi z uporabo načela dobre vere in lojalnega sodelovanja pri izvajanju pogodbe. Pri izvrševanju projektov Dicoems in Cocoon, Komisija ni izpolnila obveznosti nadzora, ki so določene s členom 11.3.4 splošnih pogojev pogodb, ki posebej določa obveznost Komisije, da zagotavlja pravilno izvajanje projekta z znanstvenega, tehnološkega in finančnega vidika. Splošno sodišče je napačno presodilo, da Komisija ni kršila obveznosti nadzora niti nobene posebne pogodbene določbe, ter naj bi zato pravilno odredila takojšnjo prekinitev dveh pogodb v zvezi s projektoma Dicoems in Cocoon, pri čemer je zavrnilo tudi odškodninski zahtevek za škodo ex contractu.

                  Četrti tožbeni razlog: kršitev načel prava Skupnosti.
               EMA navaja številne kršitve prava Skupnosti, ki naj bi jih storilo Splošne sodišče, in ki se nanašajo zlasti na napačno uporabo načel sorazmernosti in prepovedi diskriminacije ter pravice tožeče stranke do obrambe.


title: Zadeva T-235/07: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. junija 2011 – Bavaria proti Komisiji (Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Nizozemski trg piva — Odločba, s katero je bila ugotovljena kršitev člena 81 ES — Dokaz o kršitvi — Dostop do spisa — Globe — Načelo enakega obravnavanja — Razumni rok)

text:
               30.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 226/23

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. junija 2011 – Bavaria proti Komisiji
   (Zadeva T-235/07) (1)

   (Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Nizozemski trg piva - Odločba, s katero je bila ugotovljena kršitev člena 81 ES - Dokaz o kršitvi - Dostop do spisa - Globe - Načelo enakega obravnavanja - Razumni rok)
   2011/C 226/45
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Bavaria NV (Lieshout, Nizozemska) (zastopniki: najprej O. Brouwer, D. Mes, A. Stoffer, nato O. Brouwer, A. Stoffer in P. Schepens, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: najprej A. Bouquet, S. Noë in A. Nijenhuis, nato A. Bouquet in S. Noë, zastopniki, skupaj z M. Slotboom, odvetnikom)

      Predmet

   Primarno predlog za razglasitev delne ničnosti odločbe Komisije C(2007) 1697 z dne 18. aprila 2007 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] (zadeva COMP/B/37.766 – Nizozemski trg piva) in, podredno, predlog za znižanje globe, naložene tožeči stranki.

      Izrek

               1.

               Člen 1 Odločbe Komisije C(2007) 1697 z dne 18. aprila 2007 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] (zadeva COMP/B/37.766 – Nizozemski trg piva) se razglasi za nično v delu, v katerem je Evropska komisija ugotovila, da je družba Bavaria NV sodelovala pri kršitvi, in sicer pri občasnem usklajevanju poslovnih pogojev, ki se niso nanašali na cene, za posamezne potrošnike v gostinskem sektorju na Nizozemskem.

               2.

               Globa, naložena družbi Bavaria v členu 3(c) Odločbe C(2007) 1697, znaša 20 712 375 EUR.

               3.

               Tožba se v preostalem zavrne.

               4.

               Družba Bavaria nosi dve tretjini svojih stroškov in stroškov Evropske komisije.

               5.

               Komisija nosi eno tretjino svojih stroškov ter stroškov družbe Bavaria.

      (1)  UL C 211, 8.9.2007.


title: Zadeve C-187/05, C-188/05, C-189/05 in C-190/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Areios Pagos (Grčija) z dne 17. marca 2005 v zadevi Agorastoudis in drugi (C-187/05), Panou in drugi (C-188/05), Kotsambougioukis in drugi (C-189/05) in Akritopoulos in drugi (C-190/05) proti Goodyear ABEE

text:
               9.7.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/8

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Areios Pagos (Grčija) z dne 17. marca 2005 v zadevi Agorastoudis in drugi (C-187/05), Panou in drugi (C-188/05), Kotsambougioukis in drugi (C-189/05) in Akritopoulos in drugi (C-190/05) proti Goodyear ABEE
   (Zadeve C-187/05, C-188/05, C-189/05 in C-190/05)
   (2005/C 171/15)
   Jezik postopka: grščina
   Areios Pagos je s sklepom z dne 17. marca 2005, izdanim v okviru postopka Agorastoudis in drugi, Panou in drugi, Kotsambougioukis in drugi ter Akritopoulos in drugi proti Goodyear ABEE, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 27. aprila 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložilo predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Areios Pagos predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjem vprašanju:
   „Ali se za kolektivna odpuščanja zaradi dokončnega prenehanja delovanja podjetja ali obrata, do katerega je prišlo le na podlagi predloga delodajalca brez predhodne sodne odločbe, uporabljajo določbe direktive 75/129/EGS (1) v smislu njenega člena 1(2)(d), glede na to, da grško pravo ne določa, da mora biti pred dokončnim prenehanjem podjetja ali obrata, do katerega pride le po volji delodajalca, izdana sodna odločba?“

      (1)  UL L 48, 22.2.1975, str. 29.


title: Zadeva T-357/14: Sklep Splošnega sodišča z dne 3. februarja 2016 – Experience Hendrix/UUNT – JH Licence (Jimi Hendrix)

text:
               29.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 111/42

         Sklep Splošnega sodišča z dne 3. februarja 2016 – Experience Hendrix/UUNT – JH Licence (Jimi Hendrix)
   (Zadeva T-357/14) (1)

   (2016/C 111/51)
   Jezik postopka: nemščina
   Predsednik tretjega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 253, 4.8.2014.


title: Zadeva T-397/15: Tožba, vložena 17. julija 2015 – PAL-Bullermann/UUNT – Symaga (PAL)

text:
               14.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 302/68

         Tožba, vložena 17. julija 2015 – PAL-Bullermann/UUNT – Symaga (PAL)
   (Zadeva T-397/15)
   (2015/C 302/85)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: PAL-Bullermann GmbH (Friesoythe-Markhausen, Nemčija) (zastopnik: J. Eberhardt, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Symaga, SA (Villarta de San Juan, Španija)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Imetnik sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Skupnosti, ki vsebuje besedni element „PAL“ – Prijava znamke Skupnosti št. 690 750

      Postopek pred UUNT: postopek za ugotovitev ničnosti

      Izpodbijana odločba: Odločba prvega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 7. maja 2015 v zadevi R 1626/2014-1

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo spremeni tako, da se zahtevi za razveljavitev znamke ugodi v celoti;

               —

               toženi stranki in drugi stranki pred odborom za pritožbe naloži plačilo stroškov.

      Navajana tožbena razloga

               —

               Kršitev člena 15(1)(a) Uredbe št. 207/2009;

               —

               Kršitev pravila 22(3)(4) Uredbe št. 2868/95.


title: Zadeva T-253/07: Tožba, vložena 17. julija 2007 – Desarrollo y Aplicaciones Fitotécnicas proti Svetu in Komisiji

text:
               8.9.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/49

         Tožba, vložena 17. julija 2007 – Desarrollo y Aplicaciones Fitotécnicas proti Svetu in Komisiji
   (Zadeva T-253/07)
   (2007/C 211/91)
   Jezik postopka: španščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Desarrollo y Aplicaciones Fitotécnicas, S.A. (Kordoba, Španija) (zastopnik: L. Ortiz Blanco, odvetnik)

      Toženi stranki: Svet Evropske unije in Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               O tem odškodninskem zahtevku naj se odloči na podlagi člena 288 ES in naj se ugotovi, da je tožeča stranka upravičena do denarne odškodnine v znesku milijon sto šestnajst šeststo sedeminšestdeset eurov (1 116 667 EUR), za katero solidarno odgovarjata Svet in Komisija, in

               —

               toženima institucijama naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so tisti, ki so že bili navedeni v zadevi Las Palmeras proti Svetu in Komisiji, T-217/07.


title: Zadeva F-139/06: Tožba, vložena 11. decembra 2006 — Kurrer proti Komisiji

text:
               27.1.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 20/39

         Tožba, vložena 11. decembra 2006 — Kurrer proti Komisiji
   (Zadeva F-139/06)
   (2007/C 20/60)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Christian Kurrer (Watermael-Boitsfort, Belgija) (zastopniki: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis in E. Marchal, avocats)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasitev ničnosti odločbe Komisije o imenovanju tožeče stranke za uradnika pripravnika, z začetkom veljavnosti od 1. aprila 2006, v delu, kjer odločba določi njene nazive in plačilni razred v A*6/2 in ne ohrani točk svoje „popotnice“, ki jih je zbrala kot začasni uslužbenec „Raziskovanje“;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka se je 16. januarja 2004 zaposlila pri Komisiji kot začasni uslužbenec „Raziskovanje“ z nazivom A7. Ker je bila izbrana v okviru splošnega natečaja COM/A/3/02, objavljenega 25. julija 2002 in namenjenega sestavi rezervnega seznama za zaposlitev administratorjev kariere A7/A6, je bila imenovana v uradnika pripravnika z nazivom A*6.
   Glede na zavezo Komisije, da razširi učinke morebitne sodbe za razglasitev ničnosti v tekočih zadevah glede člena 12 priloge XIII h Kadrovskim predpisom, se tožeča stranka omejuje na sklicevanje na kršitev načela enakega obravnavanja in načela prepovedi diskriminacije v primerjavi z njenimi nekdanjimi sodelavci, prav tako začasnimi uslužbenci „Raziskovanje“, izbranimi na notranjih natečajih, ki so pri imenovanju ohranili razvrstitev in svojo „popotnico“.
   Poleg tega tožeča stranka zatrjuje, če je to sploh potrebno, da naj bi bil člen 5(4) priloge XIII h Kadrovskim predpisom nezakonit, s tem ko naj bi kršil zgoraj navedeno načelo ter načelo sorazmernosti.


title: Zadeva C-307/12: Sklep predsednika Sodišča z dne 11. decembra 2012 – Evropska komisija proti Republiki Bolgariji

text:
               2.3.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/15

         Sklep predsednika Sodišča z dne 11. decembra 2012 – Evropska komisija proti Republiki Bolgariji
   (Zadeva C-307/12) (1)

   2013/C 63/29
   Jezik postopka: bolgarščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 295, 29.9.2012.


title: Zadeva T-621/16: Tožba, vložena 29. avgusta 2016 – České dráhy/Komisija

text:
               24.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 392/46

         Tožba, vložena 29. avgusta 2016 – České dráhy/Komisija
   (Zadeva T-621/16)
   (2016/C 392/60)
   Jezik postopka: češčina

      Stranki

      Tožeča stranka: České dráhy a.s. (Praga, Češka republika) (zastopnika: K. Muzikář in J. Kindl, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Sklep Komisije C(2016) 3993 final z dne 22. junija 2016 v zadevi AT.40401 — Twins, s katerim je bil odrejen pregled na podlagi člena 20(4) Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205), razglasi za ničen;

               —

               Komisiji naloži plačilo vseh stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: Izpodbijani sklep je bil sprejet na podlagi dokumentov, pridobljenih pri predhodnem pregledu poslovnih prostorov družbe České dráhy, ki je bil opravljen na podlagi nezakonitega sklepa. Evropska komisija ne bi smela uporabiti tako pridobljenih dokumentov, niti za sprejetje sklepa, ki se izpodbija s to tožbo.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: dokumente, na podlagi katerih je bil sprejet izpodbijani sklep, je Evropska komisija pridobila pri predhodnem pregledu, zunaj okvira predmeta pregleda in torej nezakonito.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: izpodbijani sklep in z njim povezani pregled Evropske komisije pomenita nesorazmeren poseg v zasebno sfero tožeče stranke. Evropska komisija je izpodbijani sklep sprejela, ne da bi razpolagala z zakonito pridobljenimi dokumenti, predmet pregleda je opredelila nedopustno široko, in ukrepala zunaj njenih preiskovalnih pooblastil.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: v izpodbijanem sklepu nista ustrezno razmejena predmet in namen pregleda, med drugim zato, ker se pregled nanaša na nedopustno dolgo časovno obdobje, in ker sklep ni ustrezno obrazložen.

               5.

               Peti tožbeni razlog: zaradi izpodbijanega sklepa in s tem povezanega pregleda je prišlo do nedopustnega posega v temeljne pravice in svoboščine tožeče stranke, zagotovljene s členom 7 Listine EU o temeljnih pravicah (ali s členom 8 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin) in s členom 48 Listine EU o temeljnih pravicah (ali členom 6 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin).


title: Zadeva C-573/12: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 1. julija 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Förvaltningsrätten i Linköping – Švedska) – Ålands Vindkraft AB proti Energimyndigheten (Predhodno odločanje — Nacionalni program podpore, ki določa dodelitev zelenih certifikatov, s katerimi je mogoče trgovati, za naprave, ki proizvajajo električno energijo iz obnovljivih virov — Obveznost dobaviteljev električne energije in nekaterih uporabnikov, da vsako leto vrnejo pristojnemu organu določeno kvoto zelenih certifikatov — Zavrnitev dodelitve zelenih certifikatov za proizvodne naprave, ki niso na ozemlju zadevne države članice — Direktiva 2009/28/ES — Člena 2, drugi odstavek, točka (k) in 3(3) — Prosti pretok blaga — Člen 34 PDEU)

text:
               1.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 292/4

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 1. julija 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Förvaltningsrätten i Linköping – Švedska) – Ålands Vindkraft AB proti Energimyndigheten
   (Zadeva C-573/12) (1)

   ((Predhodno odločanje - Nacionalni program podpore, ki določa dodelitev zelenih certifikatov, s katerimi je mogoče trgovati, za naprave, ki proizvajajo električno energijo iz obnovljivih virov - Obveznost dobaviteljev električne energije in nekaterih uporabnikov, da vsako leto vrnejo pristojnemu organu določeno kvoto zelenih certifikatov - Zavrnitev dodelitve zelenih certifikatov za proizvodne naprave, ki niso na ozemlju zadevne države članice - Direktiva 2009/28/ES - Člena 2, drugi odstavek, točka (k) in 3(3) - Prosti pretok blaga - Člen 34 PDEU))
   2014/C 292/04
   Jezik postopka: švedščina

      Predložitveno sodišče

   Förvaltningsrätten i Linköping

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Ålands Vindkraft AB

      Tožena stranka: Energimyndigheten

      Izrek

               1.

               Določbe členov 2, drugi odstavek, točka (k), in 3(3) Direktive 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, spremembi in poznejši razveljavitvi direktiv 2001/77/ES in 2003/30/ES, je treba razlagati tako, da državi članici dopuščajo, da vzpostavi program podpore, kot je ta iz postopka v glavni stvari, ki določa dodelitev certifikatov, s katerimi se lahko trguje, proizvajalcem električne energije iz obnovljivih virov energije ob upoštevanju zgolj električne energije, ki se proizvede iz teh virov na območju te države, in ki za dobavitelje in nekatere uporabnike določa obveznost, da pristojnemu organu enkrat na leto vrnejo neko količino takih certifikatov, ki ustreza deležu njihove skupne dobavljene ali uporabljene količine električne energije.

               2.

               Člen 34 PDEU je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalnemu predpisu, kot je ta iz postopka v glavni stvari, ki določa dodelitev certifikatov, s katerimi se lahko trguje, proizvajalcem električne energije iz obnovljivih virov energije ob upoštevanju zgolj električne energije, ki se proizvede iz teh virov na območju zadevne države članice, in ki za dobavitelje in nekatere uporabnike določa obveznost, da pristojnemu organu enkrat na leto vrnejo neko količino takih certifikatov, ki ustreza deležu njihove skupne dobavljene ali porabljene količine električne energije, sicer morajo plačati posebno dajatev.

               3.

               Nacionalno sodišče je pristojno, da ob upoštevanju vseh upoštevnih elementov, med katerimi je med drugim lahko normativni okvir prava Unije, v katerega spada predpis iz postopka v glavni stvari, preveri, ali navedeni predpis z vidika njegovega ozemeljskega področja uporabe izpolnjuje zahteve, ki izhajajo iz načela pravne varnosti.

      (1)  UL C 38, 9.2.2013.


title: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 16. februarja 2005 v zadevi T-142/03, Fost Plus VZW proti Komisiji Evropskih skupnosti (Ničnostna tožba — Tožba, ki jo vloži pravna oseba — Akt, ki jo posamično zadeva — Odločba 2003/82/ES — Cilji za predelavo in recikliranje materialov in odpadne embalaže — Direktiva 94/62/ES — Nedopustnost)

text:
               28.5.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 132/28

      SKLEP SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 16. februarja 2005
   v zadevi T-142/03, Fost Plus VZW proti Komisiji Evropskih skupnosti (1)

   (Ničnostna tožba - Tožba, ki jo vloži pravna oseba - Akt, ki jo posamično zadeva - Odločba 2003/82/ES - Cilji za predelavo in recikliranje materialov in odpadne embalaže - Direktiva 94/62/ES - Nedopustnost)
   (2005/C 132/50)
   Jezik postopka: nizozemščina
   V zadevi T-142/03, Fost Plus VZW, s sedežem v Bruslju (Belgija), ki ga zastopata P. Wytinck in H. Viaene, avocats, proti Komisiji Evropskih skupnosti (zastopnika: M. van Beek in M. Konstantidinis, z naslovom za vročanje v Luxembourgu), zaradi razglasitve ničnosti člena 1 Odločbe Komisije 2003/82/ES z dne 29. januarja 2003, ki potrjuje ukrepe Belgije, v skladu s členom 6(6) Direktive 94/62/ES Evropskega Parlamenta in Sveta o embalaži in odpadni embalaži (UL L 31, str. 32), je Sodišče prve stopnje (tretji senat) v sestavi, med posvetovanjem, J. Azizi, predsednik, M. Jaeger in F. Dehousse, sodniki, sodni tajnik: H. Jung, dne 16. februarja 2005 razglasilo sklep, katerega izrek se glasi:

               1)

               Tožba se zavrne kot nedopustna.

               2)

               Tožeča stranka nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila tožena stranka.

      (1)  UL C 146, 21.6.2003.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne  10. novembra 2005  v zadevi C-29/04: Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji (Neizpolnitev obveznosti države — Členi 8, 11(1) in 15(2) Direktive 92/50/EGS — Postopek za oddajo javnih naročil storitev — Pogodba o odstranjevanju odpadkov — Neizvedba razpisnega postopka)

text:
               14.1.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/3

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 10. novembra 2005
   v zadevi C-29/04: Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Členi 8, 11(1) in 15(2) Direktive 92/50/EGS - Postopek za oddajo javnih naročil storitev - Pogodba o odstranjevanju odpadkov - Neizvedba razpisnega postopka)
   (2006/C 10/05)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi C-29/04, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: K. Wiedner) proti Republiki Avstriji (zastopnik: M. Fruhmann), zaradi tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 226 ES, vložene 28. januarja 2004, je Sodišče (prvi senat), v sestavi P. Jann, predsednik senata, K. Schiemann (poročevalec), J. N. Cunha Rodrigues, K. Lenaerts in M. Ilešič, sodniki, generalni pravobranilec: L. A. Geelhoed, sodni tajnik: R. Grass, 10. novembra 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Republika Avstrija s tem, da je bila pogodba o odstranjevanju odpadkov mesta Mödling sklenjena brez upoštevanja pravil postopka in objave, določenih v povezanih določbah členov 8, 11(1) in 15(2) Direktive Sveta 92/50/EGS z dne 18. junija 1992 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil storitev, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2.

               Republiki Avstriji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 71, 20.3.2004.


title: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 2. decembra 2004 v zadevi C-41/02: Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Nizozemski (Neizpolnitev obveznosti države — Člena 30 in 36 Pogodbe ES [po spremembi člena 28 in 30 ES] — Živila, ki so jim bili dodani vitamini in mineralne soli — Nacionalna zakonodaja, ki kot pogoj za njihovo trženje predpisuje obstoj prehrambne potrebe — Ukrepi z enakim učinkom — Utemeljitev — Javno zdravje — Sorazmernost)

text:
               22.1.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 19/1

      SODBA SODIŠČA

   (tretji senat)
   z dne 2. decembra 2004
   v zadevi C-41/02: Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Nizozemski (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Člena 30 in 36 Pogodbe ES [po spremembi člena 28 in 30 ES] - Živila, ki so jim bili dodani vitamini in mineralne soli - Nacionalna zakonodaja, ki kot pogoj za njihovo trženje predpisuje obstoj prehrambne potrebe - Ukrepi z enakim učinkom - Utemeljitev - Javno zdravje - Sorazmernost)
   (2005/C 19/02)
   Jezik postopka: nizozemščina
   V zadevi C-41/02, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: H. van Lier in H. M. H. Speyart) proti Kraljevini Nizozemski (zastopnici: H. G. Sevenster in S. Terstal), zaradi tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 226 ES, vložene dne 13. februarja 2002, je Sodišče (tretji senat) v sestavi A. Rosas, predsednik senata, A. Borg Barthet, J.-P. Puissochet, J. Malenovský (poročevalec) in U. Lõhmus, sodniki, generalni pravobranilec: M. Poiares Maduro, sodni tajnik: H. von Holstein, namestnik sodnega tajnika, dne 2. decembra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               S tem, da je uporabljala upravno prakso, na podlagi katere živila za vsakdanjo potrošnjo, obogatena z vitaminom A (v obliki retinoidov), vitaminom D, folno kislino, selenom, bakrom ali cinkom, ki so zakonito proizvedena ali tržena v drugih državah članicah, ne morejo biti tržena na Nizozemskem, ko niso niti zamenljivi proizvodi niti živila v smislu člena 1(1)(c) in (d) Warenwetbesluit Toevoeging micro-voedingsstoffen aan levensmiddelen (Uredba za izvedbo Warenwet o dodajanju mikrohranil živilom) z dne 24. maja 1996, razen če ta obogatitev zadovolji prehrambno potrebo nizozemskega prebivalstva, ne da bi preverila, ali so ta živila lahko zamenljiva z že trženimi živili, za katera je dodatek enakih hranilnih snovi obvezen, Kraljevina Nizozemska ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 30 Pogodbe ES (po spremembi člen 28 ES).

               2.

               Kraljevini Nizozemski se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 109, 4.5.2002.


title: Zadeva F-20/13: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 13. februarja 2014 – Moës proti Komisiji

text:
               29.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 93/29

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 13. februarja 2014 – Moës proti Komisiji
   (Zadeva F-20/13) (1)

   2014/C 93/50
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik tretjega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 114, 20.4.2013, str. 48.


title: Zadeva C-451/06: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 6. decembra 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien – Avstrija) – Gabriele Walderdorff proti Finanzamt Waldviertel (Šesta direktiva o DDV – Člen 13(B)(b) – Oprostitev – Zakup in dajanje v najem nepremičnin – Dodelitev pravice do ribolova proti plačilu)

text:
               26.1.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/11

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 6. decembra 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien – Avstrija) – Gabriele Walderdorff proti Finanzamt Waldviertel
   (Zadeva C-451/06) (1)

   (Šesta direktiva o DDV - Člen 13(B)(b) - Oprostitev - Zakup in dajanje v najem nepremičnin - Dodelitev pravice do ribolova proti plačilu)
   (2008/C 22/21)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Gabriele Walderdorff

      Tožena stranka: Finanzamt Waldviertel
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien – Razlaga člena 13(B)(b) Direktive 77/388/EGS: Šesta direktiva Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1) – Oprostitev DDV – Pojem opravljanja storitev, ki so povezane z nepremičnino – Dajanje v najem in prenos pravic do ribolova proti plačilu.
   Izrek
   Člen 13(B)(b) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero je treba razlagati tako, da dodelitev pravice do ribolova proti plačilu v obliki zakupne pogodbe, sklenjene za dobo desetih let med lastnikom zemljišča, na katerem so vodne površine, za katere je bila priznana pravica, in imetnikom pravice do ribolova na vodni površini, ki je na javnem dobrem, ne pomeni niti zakupa niti dajanja v najem nepremičnin, ker ta dodelitev ne podeljuje pravice do uporabe zadevne nepremičnine in izključitve vseh drugih oseb od te pravice.

      (1)  UL C 326, 30.12.2006.


title: Zadeva T-370/07: Tožba, vložena 26. septembra 2007 – Patrick Holding ApS proti UUNT – Cassera (Patrick Exclusive)

text:
               24.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 283/36

         Tožba, vložena 26. septembra 2007 – Patrick Holding ApS proti UUNT – Cassera (Patrick Exclusive)
   (Zadeva T-370/07)
   (2007/C 283/65)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena:angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Patrick Holding ApS (Fredensborg, Danska) (zastopnik: J.Løje, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Cassera SpA. (Milano, Italija)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               naj se razveljavi odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 26. julija 2007 v zadevi R1447/2005-2;

               —

               toženi stranki naj se naloži, da nadaljuje z registracijo zadevne znamke;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Patrick Holding ApS

      Zadevna znamka Skupnosti: Figurativna znamka Skupnosti PATRICK EXCLUSIVE za proizvode iz razreda 25 – prijava št. 2 946 424.

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Cassera SpA

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Besedna znamka Skupnosti „G. Patrick“ za proizvode iz razreda 25 ter nacionalna in mednarodna besedna znamka „G. Patrick“ za proizvode iz razredov 24 in 25.

      Odločba oddelka za ugovore: Ugoditev ugovoru v celoti

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 40/94


title: Zadeva C-618/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Audiencia Provincial de Barcelona (Španija) 29. decembra 2010 – Banco Español de Crédito, S.A. proti Joaquín Calderón Camino

text:
               26.3.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 95/2

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Audiencia Provincial de Barcelona (Španija) 29. decembra 2010 – Banco Español de Crédito, S.A. proti Joaquín Calderón Camino
   (Zadeva C-618/10)
   2011/C 95/03
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Audiencia Provincial de Barcelona

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Banco Español de Crédito, S.A.

      Druga stranka: Joaquín Calderón Camino

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je v nasprotju s pravom Skupnosti, zlasti s pravom o potrošnikih in uporabnikih, da nacionalno sodišče po uradni dolžnosti in ab limine litis v kateri koli fazi postopka ne odloči o tem, ali je določilo o zamudnih obrestih (v tem primeru 29 %) iz pogodbe o potrošniškem posojilu nično, oziroma o tem, ali se ta pogodba spremeni? Ali lahko sodišče, ne da bi spremenilo pravice potrošnika iz zakonodaje Skupnosti, morebitno analizo takega določila prepusti iniciativi dolžnika (z ustreznim postopkovnim ugovorom)?

               2.

               Kakšna je ob upoštevanju člena 6(1) Direktive 93/13/ES (1) in člena 2 Direktive 2009/22/EGS (2) v ta namen skladna razlaga člena 83 Real Decreto Legislativo št. 1/2007 (kraljeva zakonska uredba) (prej člen 83 Ley General n. 26/1984, de 19 de julio, para la Defensa de los Consumidores y Usuarios) (splošni zakon št. 26/1984 z dne 19. julija 1984 o varstvu potrošnikov in uporabnikov)? Kakšen domet ima v te namene člen 6(1) Direktive 93/13/EGS, ki določa, da nedovoljeni pogoji „niso zavezujoči za potrošnika“?

               3.

               Ali je mogoče po uradni dolžnosti in ab limine litis izključiti sodni nadzor, kadar tožeča stranka v zahtevku jasno določi višino zamudnih obresti, znesek dolga, vključno z glavnico in obrestmi, pogodbene kazni in stroške, obrestno mero in obdobje, za katero se obresti zahtevajo (ali navede, da se po uradni dolžnosti zakonite obresti prištejejo h glavnici na podlagi prava države članice izvora), temelj zahtevka, vključno z opisom okoliščin, ki se uveljavljajo kot podlaga za zahtevek in za zahtevane obresti, ter je opredeljeno, ali gre za zakonite ali pogodbene obresti, za kapitalizacijo obresti ali posojilne obrestne mere, ali je to izračunala tožeča stranka, in število odstotnih točk nad temeljno obrestno mero centralne banke, kot je v Uredbi Skupnosti o postopku za evropski plačilni nalog? (3)

               4.

               Ali pri neopravljenem prenosu Direktive 2008/48/ES (4) člena 5(l) in (m) ter 6, ko govorita o „pravilih za njeno prilagoditev“, in člen 10(1), ko se sklicuje na „načine prilagoditve“, zavezujejo finančno ustanovo, da jasno, posebej in na poudarjenem mestu v pogodbi (ne v besedilu pogodbe ter brez razlikovanja) kot „predpogodbene informacije“ navede podatke o zamudni obrestni meri v primeru neplačila in elemente, ki jih je treba upoštevati za njihovo določitev (finančni stroški, stroški izterjave) ter da vključijo opozorilo glede posledic v zvezi s stroški?

               5.

               Ali člen 6(2) Direktive 2008/48/EGS vključuje obveznost sporočitve predčasne zapadlosti kredita ali posojila, zaradi česar se uporabijo zamudne obresti? Ali se uporablja načelo prepovedi neupravičene obogatitve iz člena 7 Direktive 2008/48/EGS, kadar kreditna institucija ne zahteva le vračila glavnice (kapitala posojila), temveč tudi posebej visoke zamudne obresti?

               6.

               Ali lahko sodišče, če ni določbe, s katero bi bil opravljen prenos, in ob upoštevanju člena 11(2) Direktive 2005/29/ES (5) po uradni dolžnosti presodi prakso, da se v besedilo pogodbe vključi določilo o zamudnih obrestih, kot nelojalno?

      (1)  Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah
   UL L 95, str. 29.

      (2)  Direktiva 2009/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o opustitvenih tožbah zaradi varstva interesov potrošnikov
   UL L 110, str. 30.

      (3)  Uredba (ES) št. 1896/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o uvedbi postopka za evropski plačilni nalog
   UL L 399, str. 1.

      (4)  Direktiva 2008/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah in razveljavitvi Direktive Sveta 87/102/EGS
   UL L 133, str. 66.

      (5)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta
   UL L 149, str. 22.


title: Zadeva F-105/12: Tožba, vložena 27. septembra 2012 – ZZ proti Europolu

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/70

         Tožba, vložena 27. septembra 2012 – ZZ proti Europolu
   (Zadeva F-105/12)
   2013/C 26/143
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnika: W. J. Dammingh in N. D. Dane, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropski policijski urad (Europol)

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe Europola, sprejete ob izvršitvi sodbe Sodišča za uslužbence z dne 29. junija 2010 v zadevi Knöll proti Europolu, F-44/09, s katero je Europol tožeči stranki dodelil pavšalni znesek za nadomestilo škode, ki jo je utrpela zaradi odločbe, ki je bila z navedeno sodbo razglašena za nično.

      Predloga tožeče stranke

               —

               Odločba z dne 28. novembra 2011, s katero je tožena stranka tožeči stranki dodelila znesek 20 000 EUR kot nadomestilo za škodo, ki jo je utrpela, in za dosledno izvajanje predhodno izdane sodbe Sodišča za uslužbence, ter odločba z dne 29. junija 2012, s katero je bila zavrnjena pritožba, ki jo je tožeča stranka vložila zoper odločbo z dne 28. novembra 2011, naj se razglasita za nični;

               —

               Europolu naj se naloži plačilo stroškov, vključno s plačilom zastopnika.


title: Zadeva T-167/07: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. aprila 2011 – Far Eastern New Century proti Svetu (Damping — Uvozi polietilena tereftalata s poreklom iz Tajvana — Določitev stopnje dampinga — Asimetrična metoda izračuna — Vzorec izvoznih cen, ki se razlikuje od kupca do kupca in po različnih obdobjih — Stopnja dampinga, katere dejanskega obsega simetrične metode izračuna ne morejo odražati — Obveznost obrazložitve)

text:
               28.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 160/15

         Sodba Splošnega sodišča z dne 13. aprila 2011 – Far Eastern New Century proti Svetu
   (Zadeva T-167/07) (1)

   (Damping - Uvozi polietilena tereftalata s poreklom iz Tajvana - Določitev stopnje dampinga - Asimetrična metoda izračuna - Vzorec izvoznih cen, ki se razlikuje od kupca do kupca in po različnih obdobjih - Stopnja dampinga, katere dejanskega obsega simetrične metode izračuna ne morejo odražati - Obveznost obrazložitve)
   2011/C 160/17
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Far Eastern New Century Corp., prej Far Eastern Textile Ltd (Taipei, Tajvan) (zastopnik: P. De Baere, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopniki: J. P. Hix in B. Driessen, zastopnika, skupaj z G. Berrischem, odvetnikom)

      Intervenient v podporo tožene stranke: Evropska komisija (zastopniki: sprva H. van Vliet in K. Talabér-Ritz, nato H. van Vliet in M. França, zastopniki)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Uredbe (ES) št. 192/2007 z dne 22. februarja 2007 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz določenega polietilen tereftalata s poreklom iz Indije, Indonezije, Malezije, Republike Koreje, Tajske in Tajvana po pregledu zaradi izteka ukrepov in delnega vmesnega pregleda v skladu s členom 11(2) in 11(3) Uredbe (ES) št. 384/96 (UL L 59, str. 1).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Far Eastern New Century Corp. nosi svoje stroške in stroške Sveta Evropske unije.

               3.

               Evropska komisija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 170, 21.7.2007.


title: Zadeva C-145/12 P: Sklep Sodišča z dne 15. novembra 2012 – Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH proti Evropski komisiji, Bavaria Immobilien Beteiligungsgesellschaft mbH & Co. Objekte Neubrandenburg KG, Bavaria Immobilien Trading GmbH & Co. Immobilien Leasing Objekt Neubrandenburg KG (Pritožba — Državne pomoči — Pravni interes — Sprožitev formalnega postopka preiskave — Ustavitev postopka)

text:
               13.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 108/9

         Sklep Sodišča z dne 15. novembra 2012 – Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH proti Evropski komisiji, Bavaria Immobilien Beteiligungsgesellschaft mbH & Co. Objekte Neubrandenburg KG, Bavaria Immobilien Trading GmbH & Co. Immobilien Leasing Objekt Neubrandenburg KG
   (Zadeva C-145/12 P) (1)

   (Pritožba - Državne pomoči - Pravni interes - Sprožitev formalnega postopka preiskave - Ustavitev postopka)
   2013/C 108/18
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Pritožnica: Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH (zastopnika: M. Núñez Müller in J. Dammann de Chapto, odvetnika)

      Druge stranke: Evropska komisija (zastopnika: B. Martenczuk in T. Maxian Rusche, agenta), Bavaria Immobilien Beteiligungsgesellschaft mbH & Co. Objekte Neubrandenburg KG, Bavaria Immobilien Trading GmbH & Co. Immobilien Leasing Objekt Neubrandenburg KG (zastopnik: C. von Donat, odvetnik)

      Predmet

   Pritožba zoper sklep Sploošnega sodišča (peti senat) z dne 9. Januarja 2012 v zadevi Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft proti Komisiji (T-407/09), s katerim je Splošno sodišče kot nedopustno zavrnilo tožbo tožeče stranke, po eni strani za razglasitev ničnosti domnevne odločbe Komisije, v obliki dopisa z dne 29. julija 2009, s katero je bilo ugotovljeno, da določene pogodbe, ki jih je sklenila tožeča stranka v zvezi s prodajo stanovanj v okviru privatizacije javnih stanovanj v Neubrandenburgu, ne spada na področje uporabe člena 87(1) ES in po drugi strani predlog za ugotovitev nedelovanja Komisije v smislu člena 232 ES, v kolikor slednja ni sprejela stališča glede teh pogodb na podlagi člena 4 Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena [88 ES] (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 339) – Kršitev člena 263, četrti odstavek, PDEU in člena PDEU, kot tudi pravica do učinkovitega pravnega sredstva – Nezadostna utemeljitev sklepa Splošnega sodišča

      Izrek

               1.

               Postopek s pritožbo se ustavi.

               2.

               Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH, Evropska komisija, Bavaria Immobilien Beteiligungsgesellschaft mbH & Co. Objekte Neubrandenburg KG in Bavaria Immobilien Trading GmbH & Co. Immobilien Leasing Objekt Neubrandenburg KG nosijo vsaka svoje stroške v zvezi s tem postopkom.

      (1)  UL C 138, 12.5.2012.


title: Zadeva T-127/06: Tožba, vložena  28. aprila 2006  — Kapman proti UUNT (predstavitev lista za žage modre barve)

text:
               1.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 154/20

         Tožba, vložena 28. aprila 2006 — Kapman proti UUNT (predstavitev lista za žage modre barve)
   (Zadeva T-127/06)
   (2006/C 154/50)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Kapman A.B. (Sandviken, Švedska) (zastopnik: R. Almaraz Palmero, lawyer)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razveljavitev odločbe drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 10. februarja 2006 v zadevi R 303/2004-2;

               —

               naložitev UUNT povrnitve takse za pritožbo tožeči stranki;

               —

               naložitev UUNT plačila stroškov postopka, vključno s tistimi, ki se nanašajo na postopek pred odborom za pritožbe

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: Figurativna znamka, ki predstavlja list za žage za proizvode iz razreda 8 [list za žage (za ročna orodja)] — prijava št. 2 532 497

      Odločba preizkuševalca: Zavrnitev prijave.

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe.

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 7(1)(b) Uredbe Sveta št. 40/94, ker med drugim kombinacija oblike in barve daje očiten viden vtis upoštevni javnosti, to je strokovnjaku in ne povprečnemu potrošniku.


title: Zadeva C-613/10: Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 15. aprila 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Commissione tributaria provinciale di Parma – Italija) – Danilo Debiasi proti Agenzia delle Entrate, Ufficio di Parma (Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Očitna nedopustnost)

text:
               6.8.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 232/11

         Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 15. aprila 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Commissione tributaria provinciale di Parma – Italija) – Danilo Debiasi proti Agenzia delle Entrate, Ufficio di Parma
   (Zadeva C-613/10) (1)

   (Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Očitna nedopustnost)
   2011/C 232/19
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Commissione tributaria provinciale di Parma

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka:Danilo Debiasi

      Tožena stranka: Agenzia delle Entrate, Ufficio di Parma

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Commissione tributaria provinciale di Parma – Razlaga člena 13(A) Direktive 77/388/EGS: Šesta direktiva sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih - Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str.1) – Odbitek vstopnega davka – Javne in zasebne zdravstvene ustanove, ki opravljajo oproščeno dejavnost – Nacionalna zakonodaja, ki izključuje pravico do odbitka davka, povezanega z nabavo blaga ali storitev, ki se uporabljajo za navedene oproščene dejavnosti.

      Izrek

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki jo je vložila Commissione tributaria provinciale di Parma (Italija) z odločbo z dne 7. julija 2010, je očitno nedopustna.

      (1)  UL C 80, 12.3.2011.


title: Zadeva F-74/09: Tožba, vložena 10. septembra 2009 – Gowitzke proti Europolu

text:
               7.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 267/85

         Tožba, vložena 10. septembra 2009 – Gowitzke proti Europolu
   (Zadeva F-74/09)
   2009/C 267/154
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Werner Siegfried Gowitzke (Haag, Nizozemska) (zastopnik: D.C. Coppens, odvetnik)

      Tožena stranka: Europol

      Predmet in opis spora

   Zahteva za razglasitev ničnosti odločbe Europola z dne 5. junija 2009 o zavrnitvi zahteve tožeče stranke za razvrstitev v naziv 5, plačilni razred 1.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločbo Europola, s katero je bila zavrnjena zahtevo tožeče stranke za razvrstitev v naziv 5, plačilni razred 1, naj se razglasi za nično;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-150/04: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Kraljevini Danski, vložena dne 23. marca 2004

text:
               24.7.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/3

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Kraljevini Danski, vložena dne 23. marca 2004
   (Zadeva C-150/04)
   (2004/C 190/06)
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata R. Lyal in S. Tams, kot zastopnika, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, je dne 23. marca 2004 na Sodišče Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Kraljevini Danski.
   Komisija Evropskih skupnosti Sodišču predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da Kraljevina Danska, s tem da je sprejela in ohranja v veljavi zakonodajo na področju življenjskih in pokojninskih zavarovanj, na podlagi katere veljajo davčne olajšave in izjeme (členi 18 in 19 zakona o davku na pokojnine) samo za vplačila pri pogodbah sklenjenih s pokojninskimi institucijami s sedežem na Danskem, medtem ko nobena takšna davčna olajšava ni dana za vplačila na podlagi pogodb sklenjenih s pokojninskimi institucijami, ki imajo sedež v drugih državah članicah (členi 52 in 53B), ni izpolnila obveznosti iz členov 39, 43, 49 in 56 ES;

               2.

               Kraljevini Danski naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Danska zakonodaja o inter alia davčnih olajšavah za vplačila v sheme življenjskih in pokojninskih zavarovanj je v nasprotju z določbami Pogodbe ES, ki urejajo svobodo opravljanja storitev, prosto gibanje delavcev, pravico do ustanavljanja ter prost pretok kapitala in jih ni mogoče upravičiti z višjimi razlogi v javnem interesu, kot le-ti izhajajo iz sodne prakse Sodišča.
   Svoboda opravljanja storitev (člen 49 ES)
   Neobstoj olajšav in izjem za vplačila v tuje sheme pokojninskih zavarovanj ustvarjajo situacijo, da imetniki polic, ki prebivajo na Danskem, ne morejo sklepati pokojninskih zavarovanj s pokojninskimi institucijami s sedežem v drugih državah članicah, temveč samo na Danskem. Tuje pokojninske institucije de facto ne morejo ponujati svojih storitev na danskem trgu. Pogoj, da morajo imeti sedež na Danskem torej predstavlja omejitev svobode opravljanja storitev iz držav članic razen Danske.
   Prosto gibanje delavcev in pravica do ustanavljanja (člena 39 in 43 ES)
   Danski predpisi, ki ne dovoljujejo olajšav za vplačila v tuje pokojninske sheme v glavnem prizadevajo delavce migrante in samo-zaposlene osebe iz drugih držav članic. Delavci in samo-zaposlene osebe, ki se preselijo na Dansko in ki so že sklenile pokojninsko zavarovanje v drugih državah članicah, morajo zato, da bi lahko uživale enake davčne olajšave kot delavci, ki so sklenili pokojninsko zavarovanje na Danskem, skleniti novo pokojninsko zavarovanje s pokojninskimi institucijami s sedežem na Danskem.
   Prost pretok kapitala (Člen 56 ES)
   Pogoj, da mora pokojninska institucija imeti sedež na Danskem, da bi zavarovanec lahko dobil davčno olajšavo, pomeni, da imetniki zavarovalnih polic ne morejo skleniti pokojninskega zavarovanja s pokojninskimi institucijami s sedežem v drugih državah članicah. Danski predpisi torej omejujejo prost pretok kapitala v obliki vplačil in izplačil v pokojninsko zavarovalno shemo.
   Višji razlogi v javnem interesu

               –

               Učinkovit davčni nadzor

         Potreba po zagotovitvi učinkovitega davčnega nadzora, na katero se sklicuje danska vlada, ne more upravičiti danske ureditve davčnih olajšav, ki omejujejo zgoraj navedene svoboščine. Predpisi so v nasprotju z načelom sorazmernosti, ker je učinkovit davčni nadzor in preprečevanje davčnih utaj mogoče zagotoviti z ukrepi, ki so manj omejujoči od danskih predpisov, kot na primer pogoj, da morajo davkoplačevalci zagotoviti potrebne podatke kot predpogoj za pridobitev davčne olajšave ali pogoj sodelovanja z davčnimi organi v drugih državah članicah v skladu z Direktivo Sveta 77/799/EGS z dne 19. decembra 1977 o medsebojni pomoči pristojnih organov držav članic na področju neposredne obdavčitve (1)

               –

               Doslednost davčnega sistema

         Sodna praksa Sodišče priznava, da doslednost davčnega sistema zahteva, da ima država članica, kar se tiče priznavanja davčnih olajšav za vplačila v sheme pokojninskega zavarovanja sklenjena v drugi državi članici, pravico obdavčiti zneske, ki so izplačani iz sheme pokojninskega zavarovanja.
   Vseeno pa mora obstajati doslednost glede posameznega davkoplačevalca in tesna povezava med olajšavami za vplačila v sheme in obdavčitvijo izplačil iz sheme.
   Komisija meni, da simetrija v davčnem obravnavanju vplačil in izplačil za domače in tuje sheme ni zadostna v delu, v katerem se vplačila v domače sheme lahko uveljavljajo kot davčna olajšava oziroma so izvezeta od plačila davka, izplačila pa so obdavčena, medtem ko vplačila v tuje sheme ne morejo biti predmet davčne olajšave, niti niso ta izplačila obdavčena.
   Davčne olajšave, ki so priznane za pokojninske zavarovalne sheme, sklenjene z domačimi pokojninskimi institucijami, primarno v obliki oprostitve plačila davka v višini, ki je enaka znesku vplačil v shemo. Oprostitev plačila davka pomeni, da so domače pokojninske sheme še posebej privlačne, čeprav so izplačila obdavčena kasneje. Dejstvo davčne simetrije za tuje sheme pokojninskega zavarovanja ne more nadomestiti izgubljene davčne olajšave.
   Danska mora priznati, da morajo sheme pokojninskih zavarovanj, sklenjene v pokojninskih institucijah s sedežem v drugih državah članicah, imeti enake davčne olajšave kot domače sheme pokojninskega zavarovanja. Samo v primeru, da Danska ni upravičena do obdavčitve izplačila iz sheme pokojninskega zavarovanja, je lahko relevantno obravnavanje z vidika doslednosti davčnega sistema. Danska lahko obdavči vsa izplačila iz sheme imetnikom polic, ki stanujejo na Danskem, ne glede na to ali je bila shema sklenjena na Danskem ali drugje. Danska izgubi to pravico samo, če se imetnik police preseli v drugo državo.
   Komisija tudi ugotavlja, da v danskem davčnem sistemu ni bila vzpostavljena potrebna davčna doslednost, saj je Danska s številnimi državami sklenila sporazume o dvojni obdavčitvi, kar pomeni, da doslednost davčnega sistema ni dosežena glede posameznih davkoplačevalcev v smislu tesne povezanosti med olajšavami in obdavčitvijo izplačil iz sheme.
   Konvencije o dvojni obdavčitvi, ki sledijo vzorcu OECD zagotavljajo, da izplačila iz pokojninskih shem niso obdavčena niti v državi, kjer ima zavarovanec prebivališče, niti v državi kjer ima sedež pokojninska institucija. Iz navedenih konvencij izhaja, da se izplačila iz shem pokojninskega zavarovanja lahko obdavčijo samo v državi, kjer prebiva upravičenec do pokojnine. Ti sporazumi pomenijo, da se je Danska odpovedala pravici do obdavčitve izplačil pokojninskih institucij s sedežem na Danskem. To je res ne glede na to ali so vplačila v pokojninsko zavarovalno shemo bila predmet davčnih olajšav na Danskem. Po drugi strani Danska lahko obdavči pokojninska izplačila imetnikom polic, ki prebivajo na Danskem, čeprav so bila vplačila v shemo izvedena v eni izmed držav, ki je pogodbenica konvencije.
   Druge konvencije o dvojni obdavčitvi vsebujejo določbe, ki dovoljujejo imetnikom polic, da uveljavljajo zmanjšanje davčne osnove za vplačila v tuje pokojninske zavarovalne sheme. Osebe, ki se preselijo na Dansko iz ene izmed teh držav lahko torej obdržijo svoje pokojninsko zavarovanje v domači državi in uveljavljajo zmanjšanje davčne osnove za vplačila v sheme od svojega obdavčljivega dohodka na Danskem. Določbe o olajšavah v navedenih konvencijah kažejo na to, da danska pravila, ki ne dovoljujejo davčnih olajšav za vplačila v tuje pokojninske zavarovalne sheme niso dosledna.

      (1)  UL 1977 L 366, str. 15.


title: Zadeva T-106/14: Tožba, vložena 14. februarja 2014 – Universal Utility International proti UUNT (Greenworld)

text:
               12.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 142/37

         Tožba, vložena 14. februarja 2014 – Universal Utility International proti UUNT (Greenworld)
   (Zadeva T-106/14)
   2014/C 142/48
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Universal Utility International GmbH & Co.KG (Kaarst, Nemčija) (zastopnik: J. Mietzel, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               naj razveljavi Odločbo četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 13. decembra 2013 v zadevi R 1658/2013-4;

               —

               podredno, naj izpodbijano Odločbo razveljavi v delu, v katerem je bila z njo potrjena zavrnitev registracije zadevne znamke Skupnosti za storitve iz razredov 35 in 39;

               —

               še bolj podredno, naj izpodbijano Odločbo razveljavi v delu, v katerem je bila z njo potrjena zavrnitev registracije zadevne znamke Skupnosti za storitve iz razreda 35;

               —

               naj UUNT naloži stroške postopka, vključno s stroški postopka pred odborom za pritožbe.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka Greenworld za proizvode in storitve iz razredov 4, 35 in 39 – prijava znamke Skupnosti št. 11 616 588

      Odločba preizkuševalca: zavrnitev vloge

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi:

               —

               kršitev člena 7(1)(c) Uredbe št. 40/94;

               —

               kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 40/94.


title: Zadeva T-405/07: Tožba, vložena 14. novembra 2007 – Caisse Fédérale du Crédit Mutuel Centre Est Europe proti UUNT (P@YWEB CARD)

text:
               12.1.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 8/21

         Tožba, vložena 14. novembra 2007 – Caisse Fédérale du Crédit Mutuel Centre Est Europe proti UUNT (P@YWEB CARD)
   (Zadeva T-405/07)
   (2008/C 8/37)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Caisse Fédérale du Crédit Mutuel Centre Est Europe (Strasbourg, Francija) (zastopnika: P. Gereffe in J. Schouman, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 10. julija 2007, vročena 14. septembra 2007, v zadevi R 119/2007-1, s katero je bila zavrnjena registracija znamke Skupnosti P@YWEB CARD, prijava št. 3 861 044, za vse zadevne proizvode in storitve iz razredov 9, 36 in 38, naj se razveljavi;

               —

               registrira naj se znamka Skupnosti P@YWEB CARD št. 3 861 044 za vse zadevne proizvode in storitve.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka „P@YWEB CARD“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 36 in 38 (prijava št. 3 861 044).

      Odločba preizkuševalca: Zavrnitev registracije.

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe.

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe Sveta št. 40/94 (1), ker naj po mnenju tožeče stranke in v nasprotju z ugotovitvami izpodbijane odločbe izraz „P@YWEB CARD“ ne bi bil opisen, ampak naj bi, nasprotno, imel razlikovalni učinek glede zadevnih proizvodov in storitev.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL 1994, L 11, str. 1).


title: Zadeva C-9/07: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 27. septembra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki (Neizpolnitev obveznosti države – Direktiva 2002/74/ES – Varstvo delavcev v primeru plačilne nesposobnosti delodajalca – Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)

text:
               8.12.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/18

         Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 27. septembra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki
   (Zadeva C-9/07) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2002/74/ES - Varstvo delavcev v primeru plačilne nesposobnosti delodajalca - Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)
   (2007/C 297/28)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: J. Enegren in G. Rozet, zastopnika)

      Tožena stranka: Francoska republika (zastopnika: G. de Bergues in O. Christmann, zastopnika)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2002/74/ES z dne 23. septembra 2002 o spremembi Direktive Sveta 80/987/EGS o približevanju zakonodaje držav članic o varstvu delavcev v primeru plačilne nesposobnosti njihovega delodajalca (UL L 270, str. 10), v predpisanem roku
   Izrek

               1)

               Francoska republika s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2002/74/ES z dne 23. septembra 2002 o spremembi Direktive Sveta 80/987/EGS o približevanju zakonodaje držav članic o varstvu delavcev v primeru plačilne nesposobnosti njihovega delodajalca, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2)

               Francoski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 69, 24.3.2007.


title: Zadeva C-337/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichts Stuttgart (Nemčija) 20. julija 2007 – Ibrahim Altun proti Stadt Böblingen

text:
               10.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/18

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichts Stuttgart (Nemčija) 20. julija 2007 – Ibrahim Altun proti Stadt Böblingen
   (Zadeva C-337/07)
   (2007/C 269/35)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Verwaltungsgericht Stuttgart
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Ibrahim Altun

      Tožena stranka: Stadt Böblingen
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali pridobitev pravic iz člena 7, prvi odstavek, Sklepa Pridružitvenega sveta EGS/Turčija št. 1/80 zahteva, da „prvotni upravičenec“ („Stammberechtigte“), pri katerem ima družinski član v obdobju treh let zakonito prebivališče, med tem celotnim obdobjem izpolnjuje pogoje iz člena 7, prvi odstavek, Sklepa št. 1/80?

               2.

               Ali za družinskega člana zadošča, da bi pridobil pravice iz člena 7, prvi odstavek, Sklepa št. 1/80, da je bil „prvotni upravičenec“ v teh dveh letih in šestih mesecih zaposlen pri različnih delodajalcih in takoj nato šest mesecev nezaposlen brez lastne krivde in to tako ostane tudi potem še za daljše obdobje?

               3.

               Ali se lahko sklicuje na člen 7, prvi odstavek, Sklepa št. 1/80, kdor je kot družinski član dobil dovoljenje za priselitev k takemu turškemu državljanu, katerega pravica do prebivanja in s tem njegov dostop do delovnega trga države članice temelji zgolj na podelitvi političnega azila zaradi političnega preganjanja v Turčiji?

               4.

               Če je odgovor na tretje vprašanje pritrdilen, ali se lahko družinski član tudi takrat sklicuje na člen 7, odstavek 1, Sklepa št. 1/80, kadar dodelitev političnega azila in na tem temelječa pravica do prebivanja ter dostop do zakonitega trga dela „prvotnega upravičenca“ (tu: očeta) temelji na neresničnih podatkih?

               5.

               Če je odgovor na četrto vprašanje nikalen, ali je v takem primeru, preden se družinskemu članu zavrne pravice iz člena 7, prvi odstavek, Sklepa št. 1/80, potrebno, da se „prvotnemu upravičencu“ (tu: očetu) prej formalno odvzame oziroma prekliče pravice?


title: Zadeva F-11/11: Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 8. februarja 2012 – Bouillez in drugi proti Svetu (Javni uslužbenci — Uradniki — Napredovanje — Napredovalno obdobje 2010 — Zavrnitev napredovanja — Primerjalna ocena uspešnosti uradnikov iz funkcionalne skupine AST glede na njihovo karierno pot — Obveznost institucije, da ne uporabi protipravne določbe o izvajanju Kadrovskih predpisov)

text:
               28.4.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 126/26

         Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 8. februarja 2012 – Bouillez in drugi proti Svetu
   (Zadeva F-11/11) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Napredovanje - Napredovalno obdobje 2010 - Zavrnitev napredovanja - Primerjalna ocena uspešnosti uradnikov iz funkcionalne skupine AST glede na njihovo karierno pot - Obveznost institucije, da ne uporabi protipravne določbe o izvajanju Kadrovskih predpisov)
   2012/C 126/48
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Vincent Bouillez in drugi (Overijse, Belgija) (zastopniki: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis in É. Marchal, odvetniki)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bauer in J. Herrmann)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe OPI o nenapredovanju tožečih strank v višji naziv v napredovalnem obdobju 2010.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Svet Evropske unije nosi svoje stroške in stroške tožečih strank.

      (1)  UL C 139, 7.5.2011, str. 30.


title: Zadeva C-48/12: Tožba, vložena 31. januarja 2012 – Evropska komisija proti Republiki Poljski

text:
               17.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 80/13

         Tožba, vložena 31. januarja 2012 – Evropska komisija proti Republiki Poljski
   (Zadeva C-48/12)
   2012/C 80/19
   Jezik postopka: poljščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: P. Hetsch, S. Petrova in K. Herrmann, zastopniki)

      Tožena stranka: Republika Poljska

      Predlogi tožeče stranke

   Tožeča stranka predlaga,

               —

               naj se ugotovi, da Republika Poljska s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2008/50/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2008 o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo (1) oziroma o njih ni obvestila Komisije, ni izpolnila svoje obveznosti iz člena 33(1) te direktive;

               —

               naj se Republiki Poljski v skladu s členom 260(3) PDEU naloži plačilo denarne kazni 71 521,38 evrov na dan, od razglasitve sodbe v tej zadevi naprej, ker ni izpolnila obveznosti obvestila glede ukrepov o prenosu Direktive 2008/50/ES;

               —

               naj se Republiki Poljski naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija očita Republiki Poljski neizpolnitev obveznosti iz člena 33(1) Direktive 2008/50/ES.
   Direktiva 2008/50/ES je na ravni EU temeljni pravni instrument glede onesnaževal zraka in njen namen je varstvo okolja in zdravja ljudi. Med drugim določa pravila o ocenjevanju in merjenju, kot tudi cilje zmanjšanja koncentracije delcev v zraku, pri čemer naj bi šlo za snovi v zraku, ki so najškodljivejše za zdravje ljudi. Državam članicam nalaga obveznost, da stopnjo izpostavljenosti za delce PM 2,5 v letu 2015 omeji na 20 mikrogramov/m3. K temu je dodana ciljna vrednost 25 mikrogramov/m3 za PM 2,5, ki naj bi se dosegla do 1. januarja 2010. Državam članicam predpisuje tudi, da do leta 2015 za PM 2,5 dosežejo mejno vrednost 25 mikrogramov/m3 (stopnja 1), na stopnji 2 (do leta 2020) pa mejno vrednost 20 mikrogramov/m3. Poleg tega Direktiva 2008/50/ES države članice zavezuje, da javnost obveščajo o kakovosti zunanjega zraka in drugih ukrepih, sprejetih na podlagi te direktive (člen 26 in naslednji).
   Na podlagi člena 33(1) Direktive 2008/50/ES bi morala Republika Poljska sprejeti zakone in druge predpise za uskladitev s to direktivo pred 11. junijem 2010.
   Republika Poljska ni prenesla v poljski pravni red in ni sprejela vseh potrebnih določb. Izoblikovanje smernic za predlog zakona o spremembi zakona o varstvu okolja in nekaterih drugih zakonov ministrstva za okolje na zadošča za izpolnitev obveznosti iz člena 33(1) Direktive 2008/50/ES.
   Poljski državni organi so Komisijo obvestili zgolj o tem, da sta bila s členoma 13 in 15 zakona z dne 17. julija 2009 o sistemu upravljanja s toplogrednimi emisijami in z emisijami drugih substanc, v skladu s katerima sta predvidena oblikovanje sistema upravljanja z emisijami žveplovega dioksida (SO2) in dušikovih oksidov (NO) ter obveznost izoblikovanja predloga za nacionalni načrt zmanjšanja, delno prenesena člena 6(1) in 23 Direktive 2008/50/ES.

      (1)  UL L 152, str. 1.


title: Zadeva T-730/15 P: Sodba Splošnega sodišča z dne 2. marca 2017 – DI/EASO (Pritožba — Javni uslužbenci — Osebje urada EASO — Pogodbeni uslužbenec — Pogodba za določen čas — Poskusna doba — Odločitve o odpustitvi — Ničnostna in odškodninska tožba — Zavrženje tožbe zaradi očitne nedopustnosti na prvi stopnji — Pravilo o skladnosti med tožbo in pritožbo — Člen 91(2) Kadrovskih predpisov)

text:
               18.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 121/27

         Sodba Splošnega sodišča z dne 2. marca 2017 – DI/EASO
   (Zadeva T-730/15 P) (1)

   ((Pritožba - Javni uslužbenci - Osebje urada EASO - Pogodbeni uslužbenec - Pogodba za določen čas - Poskusna doba - Odločitve o odpustitvi - Ničnostna in odškodninska tožba - Zavrženje tožbe zaradi očitne nedopustnosti na prvi stopnji - Pravilo o skladnosti med tožbo in pritožbo - Člen 91(2) Kadrovskih predpisov))
   (2017/C 121/39)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnik: DI (zastopnika: I. Vlaic in G. Iliescu, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Evropski azilni podporni urad (EASO) (zastopniki: W. Stevens, agent, skupaj z D. Waelbroeckom in A. Duron, odvetnika)

      Predmet

   Pritožba zoper sklep Sodišča za uslužbence Evropske unije (drugi senat) z dne 15. oktobra 2015, DI/EASO (F-113/13, EU:F:2015:120), s katero se predlaga razveljavitev tega sklepa.

      Izrek

               1.

               Sklep Sodišča za uslužbence Evropske unije (drugi senat) z dne 15. oktobra 2015, DI/EASO (F-113/13), se razveljavi.

               2.

               Zadeva se vrne Splošnemu sodišču, da o njej ponovno odloči drug senat kot tisti, ki je sprejel ta sklep.

               3.

               Odločitev o stroških se pridrži.

      (1)  UL C 98, 14.3.2016.


title: Zadeva C-49/12: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 12. septembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Østre Landsret – Danska) – The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs proti Sunico ApS, M & B Holding ApS, Sunilu Kumarju Harwaniju (Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah — Pristojnost, priznavanje in izvrševanje sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah — Uredba (ES) št. 44/2001 — Člen 1(1) — Področje uporabe — Pojem „civilne in gospodarske zadeve“ — Tožba javnega organa — Odškodnina zaradi udeležbe tretje osebe, ki ni zavezanec za DDV, pri davčni goljufiji)

text:
               9.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 325/6

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 12. septembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Østre Landsret – Danska) – The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs proti Sunico ApS, M & B Holding ApS, Sunilu Kumarju Harwaniju
   (Zadeva C-49/12) (1)

   (Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Pristojnost, priznavanje in izvrševanje sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah - Uredba (ES) št. 44/2001 - Člen 1(1) - Področje uporabe - Pojem „civilne in gospodarske zadeve“ - Tožba javnega organa - Odškodnina zaradi udeležbe tretje osebe, ki ni zavezanec za DDV, pri davčni goljufiji)
   2013/C 325/08
   Jezik postopka: danščina

      Predložitveno sodišče

   Østre Landsret

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Tožene strank: Sunico ApS, M & B Holding ApS, Sunil Kumar Harwani

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Østre Landsret – Razlaga člena 1 Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 42) – Področje uporabe – Vključitev ali nevključitev odškodninske tožbe davčne uprave države članice proti podjetjem in fizičnim osebam v drugi državi članici zaradi neplačila davka na dodano vrednost na podlagi domnevne „unlawful means conspiracy“ v skladu z nepogodbenim odškodninskim pravom („tort“)

      Izrek

   Pojem „civilne in gospodarske zadeve“ v smislu člena 1(1) Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da zajema tožbo, s katero organ države članice od fizičnih in pravnih oseb s stalnim prebivališčem ali sedežem v drugi državi članici zahteva odškodnino za škodo, povzročeno s protipravnim dogovorom z namenom utaje davka na dodano vrednost, ki je dolgovan v prvi državi članici.

      (1)  UL C 118, 21.4.2012.


title: Zadeva C-17/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (Združeno kraljestvo) 16. januarja 2017 – Grenville Hampshire/The Board of the Pension Protection Fund

text:
               13.3.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 78/15

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (Združeno kraljestvo) 16. januarja 2017 – Grenville Hampshire/The Board of the Pension Protection Fund
   (Zadeva C-17/17)
   (2017/C 078/21)
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   Court of Appeal

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnik: Grenville Hampshire

      Nasprotna stranka: The Board of the Pension Protection Fund

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali člen 8 Direktive 80/987/EGS (1) (zdaj nadomeščen s členom 8 Direktive 2008/94/ES (2)) zahteva, da države članice vsakemu zaposlenemu zagotovijo vsaj 50 % vrednosti njegovih pridobljenih pravic do prejemkov za starost v primeru plačilne nesposobnosti njegovega delodajalca (z edino izjemo primera zlorabe, za katerega se uporablja člen 10(a) navedene direktive)?

               2.

               Podredno, v odvisnosti od ugotovitev dejstev v tej zadevi s strani nacionalnih sodišč, zadostuje, da ima država članica v skladu s členom 8 Direktive 80/987/EGS sistem varstva, po katerem zaposleni navadno prejmejo več kot 50 % vrednosti svojih pridobljenih pravic do starostne pokojnine, vendar pa nekateri posamezniki prejmejo manj kot 50 % zaradi:

                           (i)

                           finančne omejitve zneska nadomestila, izplačanega zaposlenim (zlasti zaposlenim, ki ob nastopu plačilne nesposobnosti delodajalca v svojem pokojninskem načrtu še niso dosegli običajne upokojitvene starosti); in/ali

                           (ii)

                           pravil, ki omejujejo letne povišice nadomestil, plačane zaposlenim, ali letnih indeksacij njihovih pravic preden dosežejo upokojitveno starost?

               3.

               Ali ima člen 8 Direktive 80/987/EGS neposredni učinek v okoliščinah obravnavane zadeve?

      (1)  Direktiva 80/987/EGS z dne 20. oktobra 1980 o približevanju zakonodaje držav članic o varstvu delavcev v primeru plačilne nesposobnosti njihovega delodajalca (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 217).

      (2)  Direktiva 2008/94/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o varstvu delavcev v primeru plačilne nesposobnosti delodajalca (UL L 283, 28.10.2008, str. 36).


title: Zadeva C-508/07 P: Sklep predsednika osmega senata Sodišča z dne 8. oktobra 2008 – Cain Cellars, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

text:
               10.1.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/18

         Sklep predsednika osmega senata Sodišča z dne 8. oktobra 2008 – Cain Cellars, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-508/07 P) (1)

   (2009/C 6/32)

      Jezik postopka: nemščina

   Predsednik osmega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 22, 26.1.2008.


title: Zadeva T-54/09: Tožba, vložena 11. februarja 2009 – XXXLutz Marken proti UUNT – Natura Selection (Linea Natura Natur hat immer Stil)

text:
               18.4.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 90/30

         Tožba, vložena 11. februarja 2009 – XXXLutz Marken proti UUNT – Natura Selection (Linea Natura Natur hat immer Stil)
   (Zadeva T-54/09)
   2009/C 90/48
   Jezik, v katerem je bila vložena tožba: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: XXXLutz Marken GmbH (Wels, Avstrija) (zastopnik: H. Pannen, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Natura Selection SL (Barcelona, Španija)

      Predloga tožeče stranke

               —

               Odločba drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 28. novembra 2008 v zadevi R 1787/2007-2 naj se razveljavi;

               —

               UUNT naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka „LineaNatura Natur hat immer Stil“ za proizvode iz razredov 8, 14, 16, 20, 21, 24, 25 in 27 (prijava št. 4 626 693)

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Natura Selection S. L.

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: figurativna znamka „natura selection“ (znamka Skupnosti št. 2 016 384) za proizvode in storitve iz razredov 3, 14, 16, 20, 25, 35, 38, 39 in 42 kot tudi druge znamke Skupnosti in španske znamke, ki vsebujejo besedo „natura“, za proizvode in storitve iz razredov 3, 14, 16, 20, 21, 24, 25, 27, 28, 35, 39 in 42

      Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Uredba Sveta (ES) št. 40/94 (1), saj naj med spornimi znamkami ne bi obstajala nevarnost zmede.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL 1994, L 11, str. 1).


title: Zadeva T-8/13: Sklep Splošnega sodišča z dne 21. maja 2015 – ClientEarth in drugi/Komisija

text:
               13.7.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 228/25

         Sklep Splošnega sodišča z dne 21. maja 2015 – ClientEarth in drugi/Komisija
   (Zadeva T-8/13) (1)

   (2015/C 228/32)
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik sedmega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 71, 9.3.2013.


title: Zadeva T-506/12 P: Sodba Splošnega sodišča z dne 3. decembra 2015 – Cuallado Martorell/Komisija (Pritožba — Javni uslužbenci — Uradniki — Zaposlovanje — Javni razpis za sestavo rezervnega seznama pravnikov lingvistov za španski jezik — Odločitev komisije o potrditvi neuspeha na zadnjem pisnem preizkusu in o nepripustitvi k ustnem preizkusu — Člen 90(2) Kadrovskih predpisov — Dopustnost prvostopenjske tožbe — Obveznost obrazložitve — Zavrnitev posredovanja popravljenih pisnih preizkusov tožeči stranki — Dostop do dokumentov)

text:
               25.1.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/30

         Sodba Splošnega sodišča z dne 3. decembra 2015 – Cuallado Martorell/Komisija
   (Zadeva T-506/12 P) (1)

   ((Pritožba - Javni uslužbenci - Uradniki - Zaposlovanje - Javni razpis za sestavo rezervnega seznama pravnikov lingvistov za španski jezik - Odločitev komisije o potrditvi neuspeha na zadnjem pisnem preizkusu in o nepripustitvi k ustnem preizkusu - Člen 90(2) Kadrovskih predpisov - Dopustnost prvostopenjske tožbe - Obveznost obrazložitve - Zavrnitev posredovanja popravljenih pisnih preizkusov tožeči stranki - Dostop do dokumentov))
   (2016/C 027/33)
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Pritožnica: Eva Cuallado Martorell (Valencia, Španija) (zastopnik: C. Pinto Cañón, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnika: J. Baquero Cruz in G. Gattinara, agenta)

      Predmet

   Pritožba, vložena zoper sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije (drugi senat) z dne 18. septembra 2012 v zadevi Cuallado Martorell/Komisija (F-96/09, ZOdl. JU, EU:F:2012:129) zaradi razveljavitve te sodbe.

      Izrek

               1.

               Sodba Sodišča za uslužbence Evropske unije (drugi senat) z dne 18. septembra 2012 v zadevi Cuallado Martorell/Komisija (F-96/09, ZOdl. JU, EU:F:2012:129) se razveljavi v delu, v katerem je z njo ugotovljena nedopustnost tožbe v delu, v katerem se z njo predlaga razglasitev ničnosti odločitve o nepripustitvi tožeče stranke k ustnem preizkusu in, posledično, rezervnega seznama.

               2.

               Pritožba se v preostalem zavrne.

               3.

               Zadeva se vrne v razsojanje Sodišču za uslužbence.

               4.

               Odločitev o stroških se pridrži.

      (1)  UL C 135, 5.5.2014.


title: Zadeva C-504/08: Tožba, vložena 20. novembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji

text:
               10.1.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/17

         Tožba, vložena 20. novembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji
   (Zadeva C-504/08)
   (2009/C 6/30)
   Jezik postopka: španščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: P. Dejmek in E. Adsera Ribera, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Španija
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               Naj se razglasi, da Kraljevina Španija s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2006/70/ES (1) z dne 1. avgusta 2006 o določitvi izvedbenih ukrepov za Direktivo 2005/60/ES Evropskega parlamenta in Sveta glede opredelitve politično izpostavljene osebe in tehničnih meril za postopke poenostavljene dolžnosti skrbnosti pri ugotavljanju identitete stranke ter izjeme na podlagi finančne dejavnosti, ki poteka zgolj občasno ali v omejenem obsegu, in ker jih v vsakem primeru ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz člena 5 navedene direktive;

               —

               Kraljevini Španiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok, določen za prenos Direktive 2006/70/ES v notranji pravni red, se je iztekel 15. decembra 2007.

      (1)  UL L 214, 4.8.2006, str. 29.


title: Zadeva C-415/15 P: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 15. marca 2017 – Stichting Woonpunt, Woningstichting Haag Wonen, Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl/Evropska komisija, Kraljevina Belgija, Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) (Pritožba — Državne pomoči — Obstoječe pomoči — Člen 108(1) PDEU — Sheme pomoči zadrugam za socialna stanovanja — Uredba (ES) št. 659/1999 — Členi 17, 18 in 19 — Presoja združljivosti obstoječe sheme pomoči z notranjim trgom, ki jo opravi Komisija — Predlog za primerne ukrepe — Zaveze, ki jih sprejmejo nacionalni organi za uskladitev s pravom Unije — Odločba o združljivosti — Obseg sodnega nadzora — Pravni učinki)

text:
               15.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 151/7

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 15. marca 2017 – Stichting Woonpunt, Woningstichting Haag Wonen, Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl/Evropska komisija, Kraljevina Belgija, Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN)
   (Zadeva C-415/15 P) (1)

   ((Pritožba - Državne pomoči - Obstoječe pomoči - Člen 108(1) PDEU - Sheme pomoči zadrugam za socialna stanovanja - Uredba (ES) št. 659/1999 - Členi 17, 18 in 19 - Presoja združljivosti obstoječe sheme pomoči z notranjim trgom, ki jo opravi Komisija - Predlog za primerne ukrepe - Zaveze, ki jih sprejmejo nacionalni organi za uskladitev s pravom Unije - Odločba o združljivosti - Obseg sodnega nadzora - Pravni učinki))
   (2017/C 151/09)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranke

      Pritožnice: Stichting Woonpunt, Woningstichting Haag Wonen, Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl (zastopniki: L. Hancher, E. Besselink in P. Glazener, odvetniki)

      Druge stranke v postopku: Evropska komisija (zastopnika: S. Noë in P.-J. Loewenthal, agenta), Kraljevina Belgija, Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) (zastopnik: M. Meulenbelt, odvetnik)

      Izrek

               1.

               Sklep Splošnega sodišča Evropske unije z dne 12. maja 2015, Stichting Woonlinie in drugi/Komisija (T-203/10 RENV, neobjavljen, EU:T:2015:286), se razveljavi.

               2.

               Zadeva se vrne v razsojanje Splošnemu sodišču Evropske unije.

               3.

               Odločitev o stroških se pridrži.

      (1)  UL C 337, 12.10.2015.


title: Zadeva T-202/01: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 22. junija 2006 — Free Trade Foods proti Komisiji ( Ničnostna tožba — Odškodninska tožba — Sladkor s kumulacijo porekla iz ES/ČDO — Varstveni ukrepi — Nedelovanje tožeče stranke — Ustavitev postopka )

text:
               16.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 224/41

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 22. junija 2006 — Free Trade Foods proti Komisiji
   (Zadeva T-202/01) (1)

   („Ničnostna tožba - Odškodninska tožba - Sladkor s kumulacijo porekla iz ES/ČDO - Varstveni ukrepi - Nedelovanje tožeče stranke - Ustavitev postopka“)
   (2006/C 224/89)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Free Trade Foods NV (Curaçao, nizozemski Antili) (Zastopnika: najprej M. Slotboom in N. Helder, avocats, nato M. Slotboom)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (Zastopnik: T. van Rijn, zastopnik)

      Intervenient v podporo tožene stranke: Kraljevina Španija (Zastopnik : N. Díaz Abad, zastopnik)
   Predmet zadeve
   Prvič, predlog za razglasitev ničnosti uredbe Komisije (ES) št. 1325/2001 z dne 29. junija 2001, s katero so se še naprej uporabljali zaščitni ukrepi v zvezi z uvozom proizvodov iz sektorja sladkorja iz čezmorskih držav in ozemelj, s kumulacijo porekla iz ES/ČDO za obdobje od 1. julija do 1. decembra 2001 (UL L 177, str. 57), ter drugič, odškodninski zahtevek za škodo, ki naj bi jo utrpela tožeča stranka zaradi sprejetja izpodbijane odločbe.
   Izrek sklepa

               1)

               Postopek se ustavi.

               2)

               Tožeči stranki se naloži plačilo lastnih stroškov ter stroškov tožene stranke. Kraljevina Španija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 303, 27.10.2001.


title: Zadeva C-571/10: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 24. aprila 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Bolzano – Italija) – Servet Kamberaj proti Istituto per l'Edilizia Sociale della Provincia autonoma di Bolzano (IPES), Giunta della Provincia autonoma di Bolzano, Provincia Autonoma di Bolzano (Območje svobode, varnosti in pravice — Člen 34 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah — Direktiva 2003/109/ES — Status državljanov tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas — Pravica do enakega obravnavanja v zvezi s socialno varnostjo, socialno pomočjo in socialnim varstvom — Odstopanje od načela enakega obravnavanja za ukrepe, ki se nanašajo na socialno pomoč in socialno varstvo — Izključitev „osnovnih prejemkov“ s področja uporabe tega odstopanja — Nacionalna ureditev, ki določa subvencijo za stanovanje za manj premožne najemnike — Višina sredstev, namenjenih državljanom tretjih držav, določena glede na različno tehtano povprečje — Zavrnitev vloge za subvencijo za stanovanje zaradi izčrpanja proračuna, namenjenega državljanom tretjih držav)

text:
               16.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 174/9

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 24. aprila 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Bolzano – Italija) – Servet Kamberaj proti Istituto per l'Edilizia Sociale della Provincia autonoma di Bolzano (IPES), Giunta della Provincia autonoma di Bolzano, Provincia Autonoma di Bolzano
   (Zadeva C-571/10) (1)

   (Območje svobode, varnosti in pravice - Člen 34 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah - Direktiva 2003/109/ES - Status državljanov tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas - Pravica do enakega obravnavanja v zvezi s socialno varnostjo, socialno pomočjo in socialnim varstvom - Odstopanje od načela enakega obravnavanja za ukrepe, ki se nanašajo na socialno pomoč in socialno varstvo - Izključitev „osnovnih prejemkov“ s področja uporabe tega odstopanja - Nacionalna ureditev, ki določa subvencijo za stanovanje za manj premožne najemnike - Višina sredstev, namenjenih državljanom tretjih držav, določena glede na različno tehtano povprečje - Zavrnitev vloge za subvencijo za stanovanje zaradi izčrpanja proračuna, namenjenega državljanom tretjih držav)
   2012/C 174/12
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale di Bolzano

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Servet Kamberaj

      Tožene stranke: Istituto per l'Edilizia Sociale della Provincia autonoma di Bolzano (IPES), Giunta della Provincia autonoma di Bolzano, Provincia Autonoma di Bolzano

      ob udeležbi: Associazione Porte Aperte/Offene Türen, Human Rights International, Associazione Volontarius, Fondazione Alexander Langer

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunale di Bolzano - Varstvo jezikovnih manjšin – Pokrajinska zakonodaja, ki uresničuje temeljno načelo nacionalnega ustavnega reda o varstvu jezikovnih manjšin – Socialna politika – Uporaba različnih koeficientov za določitev zneska, namenjenega subvencijam za stanovanje, za državljane Unije in za državljane tretjih držav – Različna izbirna merila za dodelitev subvencij za stanovanje državljanom Unije in državljanom tretjih držav članic – Združljivost s členoma 2 PEU in 6 PEU ter členoma 21 in 34 Listine o temeljnih pravicah – Združljivost s členi 18 PDEU, 45 PDEU in 49 PDEU – Združljivost z Direktivo Sveta 2000/43/ES z dne 29. junija 2000 o izvajanju načela enakega obravnavanja oseb ne glede na raso ali narodnost (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 20, zvezek 1, str. 23) in z Direktivo Sveta 2003/109/ES z dne 25. novembra 2003 o statusu državljanov tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 272) – Neposredna uporaba določb prava Unije – Združljivost s členom 14 EKČP in členom 1 Protokola št. 12 k EKČP – Neposredna uporaba EKČP na podlagi člena 6 PEU – Sankcije, ki se uporabijo v smislu člena 15 Direktive 2000/43/ES

      Izrek

               1.

               Prvo, četrto, peto, šesto in sedmo vprašanje, ki jih je postavilo Tribunale di Bolzano v zadevi C 571/10, niso dopustna.

               2.

               V primeru nasprotja med nacionalnim pravnim pravilom in Evropsko konvencijo o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, podpisano 4. novembra 1950 v Rimu, sklicevanje na to konvencijo v členu 6(3) PEU ne nalaga nacionalnemu sodišču, da neposredno uporabi določbe navedene konvencije in da ne uporabi nacionalnega pravnega pravila, ki ni skladno s to konvencijo.

               3.

               Člen 11(1)(d) Direktive Sveta 2003/109/ES z dne 25. novembra 2003 o statusu državljanov tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas, je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ali regionalni zakonodaji, kot je ta v postopku v glavni stvari, s katero se v zvezi s pridobitvijo subvencije za stanovanje državljan tretje države, ki ima na podlagi določb te direktive status rezidenta za daljši čas, pri razdelitvi sredstev, namenjenih za navedeno subvencijo, obravnava različno od državljanov, rezidentov iste pokrajine ali regije, če ta subvencija spada v eno od treh kategorij, ki so navedene v tej določbi, in če se ne uporabi odstavek 4 istega člena.

      (1)  UL C 46, 12.2.2011.