title: Zadeva T-92/11: Tožba, vložena 18. februarja 2011 – Andersen proti Komisiji

text:
               2.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 103/28

         Tožba, vložena 18. februarja 2011 – Andersen proti Komisiji
   (Zadeva T-92/11)
   2011/C 103/48
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Jørgen Andersen (Ballerup, Danska) (zastopnika: M. F. Nissen in G. Van de Walle de Ghelcke, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga tožeče stranke

               —

               Člen 1(2) Sklepa Komisije z dne 24. februarja 2010 v zadevi Državna pomoč C 41/08 (NN 35/08) – Pogodbi o izvajanju javne službe, ki sta ju sklenila dansko ministrstvo za promet in družba Danske Statsbaner (DSB) (UL 2011, L 7, str. 1), naj se razglasi za ničen;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.
   1.   Prvi tožbeni razlog: Komisija naj bi očitno napačno uporabila pravo, ko je ugotovila, da Danska vlada ni storila očitne napake pri presoji, ko je progo København -Ystad opredelila kot javno storitev in jo vključila v sistem pogodb o izvajanju javne službe. Tožeča stranka meni, da so s to progo ekonomsko upravičeno upravljali udeleženci na trgu brez subvencij, zaradi česar ne bi smela biti vključena v pogodbo o izvajanju javne službe.
   2.   Drugi tožbeni razlog: Komisija naj bi očitno napačno uporabila pravo, ker ni odredila vračila nezdružljivih previsokih nadomestil, plačanih družbi DSB, zaradi dividend, ki so bile plačane njenemu delničarju, državi Danski. Tožeča stranka meni, da je plačilo dividend državi s strani družbe, ki je v celoti v njeni lasti, nezakonit mehanizem za izravnavo nezdružljivih previsokih nadomestil.
   3.   Tretji tožbeni razlog: Komisija naj bi očitno napačno uporabila pravo, ker je uporabila Uredbo št. 1370/2007 (1) namesto Uredbe št. 1191/69 (2). Tožeča stranka meni, da bi morala Komisija v primeru nezakonite državne pomoči uporabiti pravo, ki je veljalo ob dodelitvi te pomoči.

      (1)  Uredba (ES) št. 1370/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007 o javnih storitvah železniškega in cestnega potniškega prevoza ter o razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 1191/69 in št. 1107/70 (UL 2007 L 315, str. 1).

      (2)  Uredba Sveta (EGS) št. 1191/69 z dne 26. junija 1969 o ukrepanju držav članic glede obveznosti javne službe v železniškem in cestnem prometu ter prometu po celinskih plovnih poteh (UL 1969 L 156, str. 1).


title: Sklep predsednika z dne 24. aprila 2017 v zadevi E-20/16 – Autonomy Capital (Jersey) LP in Eaton Vance Management proti Nadzornemu organu Efte

text:
               14.9.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 303/6

         SKLEP PREDSEDNIKA
   z dne 24. aprila 2017
   v zadevi E-20/16
   Autonomy Capital (Jersey) LP in Eaton Vance Management proti Nadzornemu organu Efte
   (2017/C 303/07)
   V zvezi s predlogom za razglasitev ničnosti Odločbe Nadzornega organa Efte št. 207/16/COL z dne 23. novembra 2016 o zaključku pritožbe zoper Islandijo na področju prostega pretoka kapitala (kapitalske kontrole) je predsednik Sodišča izdal sklep z dne 24. aprila 2017, katerega izrek se glasi:

               1.

               Zadeva E-20/16 se izbriše iz vpisnika.

               2.

               Vložnikoma se naloži plačilo stroškov postopka.


title: Zadeva C-338/15 P: Pritožba, ki jo je Claire Staelen vložila 7. julija 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 29. aprila 2015 v zadevi T-217/11, Staelen/Evropski varuh človekovih pravic

text:
               7.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 294/43

         Pritožba, ki jo je Claire Staelen vložila 7. julija 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 29. aprila 2015 v zadevi T-217/11, Staelen/Evropski varuh človekovih pravic
   (Zadeva C-338/15 P)
   (2015/C 294/55)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnica: Claire Staelen (zastopnik: V. Olona, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropski varuh človekovih pravic

      Predlogi

               —

               sodba Splošnega sodišča z dne 29. aprila 2015 v zadevi T-217/11 (Staelen/Evropski varuh človekovih pravic) naj se razveljavi;

               —

               posledično naj se ugodi zahtevku pritožnice za povrnitev nepremoženjske škode, nastale zaradi škodljivih ravnanj, ki jo pritožnica ocenjuje na 50  000 EUR;

               —

               ugodi naj se predlogom, ki jih je pritožnica navedla na prvi stopnji, razen zahtevku za povrnitev premoženjske škode;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov obeh stopenj postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja šest razlogov, ki se nanašajo na napačno uporabo prava in na izkrivljanje dejstev.
   Na prvem mestu pritožnica meni, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo in izkrivilo dejstva v zvezi s tem, da naj bi pritožnica nasprotovala preiskavi na lastno pobudo evropskega varuha za človekove pravice. Splošno sodišče naj bi tudi izkrivilo predmet pritožbe.
   Na drugem mestu trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je napačno razlagalo člen 228 PDEU in Sklep 94/262 (1), tako da jima je odvzelo polni učinek.
   Na tretjem mestu trdi, da je Splošno sodišče izkrivilo dejstva v zvezi s trajanjem diskriminacije glede vpisa na seznam primernih kandidatov.
   Na četrtem mestu Splošnemu sodišču očita, da je izkrivilo dejstva in napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da je evropski varuh človekovih pravic izpolnil svojo obveznost preglednosti in skrbnega ravnanja.
   Na petem mestu Splošnemu sodišču očita, da ni upoštevalo odločitve predsednika Evropskega parlamenta z dne 23. februarja 2003 in kodeksa dobrega ravnanja javnih uslužbencev.
   Na zadnjem mestu meni, da je Splošno sodišče napačno razsodilo, da evropskemu varuhu človekovih pravic ni bilo treba preučiti uničenja celotnega spisa javnega natečaja.

      (1)  Sklep 94/262/ESPJ, ES, Euratom Evropskega parlamenta z dne 9. marca 1994 o pravilih in splošnih pogojih, ki urejajo opravljanje funkcije varuha človekovih pravic (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 1, str. 283).


title: Zadeva C-416/08 P: Pritožba, ki jo je vložila Apple Computer, Inc. 22. septembra 2008 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (tretji senat), razglašeno 1. julija 2008 v zadevi T-328/05, Apple Computer, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

text:
               22.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/25

         Pritožba, ki jo je vložila Apple Computer, Inc. 22. septembra 2008 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (tretji senat), razglašeno 1. julija 2008 v zadevi T-328/05, Apple Computer, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-416/08 P)
   (2008/C 301/38)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Pritožnica: Apple Computer, Inc. (zastopnika: M. Hart, N. Kearley, Solicitors)

      Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), TKS-Teknosoft SA
   Predlogi pritožnice:
   Pritožnica predlaga Sodišču, naj:

               —

               dovoli pritožbo prijaviteljice na Sodišče;

               —

               razveljavi sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (SPS) v zadevi T-328/05 z dne 1. julija 2008;

               —

               zadevo vrne SPS v ponovno sojenje; in

               —

               odločitev o stroških pridrži.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Apple, Inc., (prijaviteljica) je prijavila registracijo znamke Skupnosti za besedno znamko „QUARTZ“. Njena prijava zajema:
               „Funkcionalnost računalniškega operacijskega sistema, namenjenega za uporabo razvijalcem IT s ciljem izboljšanja in pospeševanja digitalnih slik v aplikacijskih programih, razen proizvodov, namenjenih bančnemu sektorju“ iz razreda 9.

               2.

               TKS-Teknosoft S.A. (nasprotna stranka) je registriran imetnik registracije znamke Skupnosti za figurativno znamko „QUARTZ“, med drugim za:

                           (a)

                           „programski paketi za bančništvo“ iz razreda 9; in

                           (b)

                           „računalniško programiranje, računalniško obdelovanje podatkov, razvoj računalniškega softwara, pomoč in svetovanje z računalniškega področja elektronskega obdelovanja podatkov, oblikovanje in razvoj računalniškega softwara, licenciranje računalniškega softwara in aplikacij; vse te storitve so povezane z bančništvom“ iz razreda 42.

         Nasprotna stranka nasprotuje registraciji prijaviteljičine znamke QUARTZ, ker naj bi obstajala verjetnost zmede med znamkama. Sodišče prve stopnje se je strinjalo.
   Prijaviteljica trdi, da je SPS nepravilno uporabilo pravo, ker:

               (a)

               proizvodi, za katere bi bili znamki registrirani in uporabljeni, so nedvomno različni, SPS pa teh razlik ni upoštevalo;

               (b)

               ni pravilno določilo upoštevne „javnosti“ za namene presoje, ali je zmeda mogoča. Posebej ni pripisalo dovolj teže dejstvu, da je upoštevna javnost logično strokovnjaki za software, zaposleni v bančnem sektorju ali ki slednjemu te storitve nudijo; in

               (c)

               zato nepravilno uporabilo preizkus celovite presoje, ko ga je prej določilo Sodišče.


title: Zadeva T-360/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 29. junija 2012 – E.ON Ruhrgas in E.ON proti Komisiji (Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Nemški in francoski trg z zemeljskim plinom — Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES — Razdelitev trga — Trajanje kršitve — Globe)

text:
               11.8.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 243/15

         Sodba Splošnega sodišča z dne 29. junija 2012 – E.ON Ruhrgas in E.ON proti Komisiji
   (Zadeva T-360/09) (1)

   (Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Nemški in francoski trg z zemeljskim plinom - Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES - Razdelitev trga - Trajanje kršitve - Globe)
   2012/C 243/28
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeči stranki: E.ON Ruhrgas AG (Essen, Nemčija) in E.ON AG (Düsseldorf, Nemčija) (zastopnika: G. Wiedemann in T. Klose, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: V. Di Bucci, A. Bouquet in R. Sauer, zastopniki, skupaj z M. Buntscheckom, odvetnikom)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2009) 5355 final z dne 8. julija 2009 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] (Zadeva COMP/39.401 – E.ON/GDF) in, podredno, predlog za zmanjšanje zneska globe, naložene tožečima strankama.

      Izrek

               1.

               Člen 1 Odločbe Komisije C(2009) 5355 final z dne 8. julija 2009 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] (Zadeva COMP/39.401 – E.ON/GDF) se razglasi za ničen v delu, v katerem je ugotovljeno, da je kršitev trajala od 1. januarja 1980 do vsaj 24. aprila 1998 kar zadeva kršitev, storjeno v Nemčiji, in v delu, v katerem je ugotovljen obstoj kršitve, storjene v Franciji med 13. avgustom 2004 in 30. septembrom 2005.

               2.

               Znesek globe, ki se družbama E.ON Ruhrgas AG in E.ON AG naloži na podlagi člena 2(a) Odločbe C(2009) 5355 final, znaša 320 milijonov EUR.

               3.

               V preostalem se tožba zavrne.

               4.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 282, 21.11.2009.


title: Zadeva C-424/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Symvoulio tis Epikrateias (Grčija) 28. oktobra 2009 – Christina Ioanni Toki proti Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton

text:
               30.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/21

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Symvoulio tis Epikrateias (Grčija) 28. oktobra 2009 – Christina Ioanni Toki proti Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton
   (Zadeva C-424/09)
   2010/C 24/37
   Jezik postopka: grščina

      Predložitveno sodišče

   Symvoulio tis Epikrateias

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Christina Toki

      Tožena stranka: Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 3(b) Direktive z dne 21. decembra 1988 o splošnem sistemu priznavanja visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta (89/48/EGS) v različici, ki je veljala pred njeno razveljavitvijo s členom 62 Direktive 2005/36/ES (UL L 255), razlagati tako, da se mehanizem priznavanja iz zadevne določbe uporablja v primerih, v katerih je zadevni poklic v državi članici izvora reguliran v skladu s členom 1(d), drugi pododstavek, te direktive, zainteresirana oseba pa ni polnopravni član združenja ali organizacije, ki izpolnjuje zahteve iz prejšnjega pododstavka?
               In če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:

               2.

               Ali v smislu člena 3(b) Direktive 89/48/EGS opravljanje poklica s polnim delovnim časom v državi članici izvora zajema tudi opravljanje – kot samozaposlena ali zaposlena oseba – poklica, za katerega je v državi članici gostiteljici vložena prošnja za dovoljenje za opravljanje na podlagi Direktive 89/48/EGS, ali pa lahko pomeni tudi raziskovalno delo na znanstvenem področju, povezanem s poklicem, ki se opravlja v okviru ustanove, ki je načeloma nepridobitno?


title: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 26. aprila 2005 v zadevi C-376/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden): Stichting „Goed Wonen“ proti Staatssecretaris van Financiën (Prometni davki — Skupni sistem davka na dodano vrednost — Člen 17 Šeste direktive 77/388/EGS — Odbitek vstopnega davka — Sprememba nacionalne zakonodaje — Povratni učinek — Načeli varstva legitimnih pričakovanj in pravne varnosti)

text:
               11.6.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 143/6

      SODBA SODIŠČA

   (veliki senat)
   z dne 26. aprila 2005
   v zadevi C-376/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden): Stichting „Goed Wonen“ proti Staatssecretaris van Financiën (1)

   (Prometni davki - Skupni sistem davka na dodano vrednost - Člen 17 Šeste direktive 77/388/EGS - Odbitek vstopnega davka - Sprememba nacionalne zakonodaje - Povratni učinek - Načeli varstva legitimnih pričakovanj in pravne varnosti)
   (2005/C 143/05)
   Jezik postopka: nizozemščina
   V zadevi C-376/02, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, ki ga je vložil Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) z odločbo z dne 18. oktobra 2002, ki je prispela na Sodišče dne 21. oktobra 2002, v postopku: Stichting „Goed Wonen“ proti Staatssecretaris van Financiën, je Sodišče (veliki senat), v sestavi V. Skouris, predsednik, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas (poročevalec), R. Silva de Lapuerta in A. Borg Barthet, predsedniki senatov, N. Colneric, sodnica, S. von Bahr, J. N. Cunha Rodrigues, P. Kūris, E. Juhász, G. Arestis in M. Ilešič, sodniki, generalni pravobranilec: A. Tizzano, sodni tajnik: M.-F. Contet, glavna administratorka, dne 26. aprila 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               Načeli varstva legitimnih pričakovanj in pravne varnosti ne nasprotujeta temu, da država članica izjemoma, zato da bi se med zakonodajnim postopkom izognila obsežni uporabi točno tistih finančnih konstrukcij, namenjenih zmanjševanju bremena davka na dodano vrednost, proti katerim naj bi se zakon o spremembah boril, temu zakonu podeli povratni učinek, če so bili, v okoliščinah, kot so te v postopku v glavni stvari, gospodarski subjekti, ki opravljajo gospodarske transakcije, kot so te, na katere se zakon nanaša, prej opozorjeni na bližnje sprejetje tega zakona in na predvideni povratni učinek na tak način, da lahko razumejo posledice zakonske spremembe, predvidene na ravni transakcij, ki jih opravljajo.

               Če ta zakon posamezno gospodarsko transakcijo nepremičnine, ki je bila prej predmet plačila davka na dodano vrednost, oprosti plačila davka na dodano vrednost, je lahko njegov učinek tak, da razveljavi popravek davka na dodano vrednost, ki nastopi zaradi uresničevanja pravice do odbitka davka na dodano vrednost, plačanega ob dobavi te nepremičnine, v trenutku, ko je nepremičnina predmet transakcije, ki v tem trenutku šteje kot obdavčljiva.

      (1)  UL C 7, 11.1.2003.


title: Združene zadeve C-455/13 P, C-457/13 P in C-460/13 P: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 17. septembra 2015 – Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop) (C-455/13 P), Evropska komisija (C-457/13 P), Italijanska republika (C-460/13 P)/Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav) in drugi (Pritožba — Kmetijstvo — Skupna ureditev kmetijskih trgov — Sektor sadja in zelenjave — Uredba (ES) št. 1580/2007 — Člen 52(2a) — Izvedbena uredba (EU) št. 543/2011 — Člena 50(3) in 60(7) — Pomoč za organizacije proizvajalcev — Predelano sadje in zelenjava — Pavšalne stopnje, ki krijejo določene predelovalne dejavnosti — Upravičenost naložb in ukrepov v zvezi s predelavo — Ničnostna tožba — Dopustnost — Neposredno nanašanje)

text:
               16.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 381/2

         Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 17. septembra 2015 – Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop) (C-455/13 P), Evropska komisija (C-457/13 P), Italijanska republika (C-460/13 P)/Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav) in drugi
   (Združene zadeve C-455/13 P, C-457/13 P in C-460/13 P) (1)

   ((Pritožba - Kmetijstvo - Skupna ureditev kmetijskih trgov - Sektor sadja in zelenjave - Uredba (ES) št. 1580/2007 - Člen 52(2a) - Izvedbena uredba (EU) št. 543/2011 - Člena 50(3) in 60(7) - Pomoč za organizacije proizvajalcev - Predelano sadje in zelenjava - Pavšalne stopnje, ki krijejo določene predelovalne dejavnosti - Upravičenost naložb in ukrepov v zvezi s predelavo - Ničnostna tožba - Dopustnost - Neposredno nanašanje))
   (2015/C 381/02)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

   (Zadeva C-455/13 P)
   Tožeče stranke: Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-Alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop) (zastopnika: M. Merola in M. C. Santacroce, odvetnika)
   (Zadeva C-457/13 P)
   Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: K. Skelly, A. Marcoulli in B Schima, agenti)
   Intervenientke v podporo Evropski komisiji: Francoska republika (zastopnika: D. Colas in C. Candat, agenta), Sociedad Cooperativa de Exportación de Frutos Cítricos Anecoop (Anecoop) S. Coop., Cooperativa Agrícola Nuestra Señora del Oreto (CANSO) Coop. V., Cooperativa Agrícola „Sant Bernat“ (Carlet) Coop. V., Cooperativa Agrícola SCJ (COPAL) Coop. V., Grupo AN S. Coop., Acopaex S. Coop., Las Marismas de Lebrija Sociedad Cooperativa Andaluza (Las Marismas), Associació de Cooperatives Agràries de les Terres de Lleida (ACTEL), Unió Corporació Alimentária (UNIO) SCCL, Union Coopérative Agricole France Prune (France Prune), Agrial SCA, Triskalia, Union Fermière Morbihannaise (UFM), VOG Products Soc. agr. coop., Consorzio Padano Ortofrutticolo (CO.PAD.OR.) Soc. agr. coop., Consorzio Casalasco del Pomodoro Soc. agr. coop., Agricoltori Riuniti Piacentini (ARP) Soc. agr. coop., Orogel Fresco Soc. agr. coop., Conserve Italia Soc. agr. coop., Fruttagel Soc. agr. coop. (zastopnika: M. Merola in C. Santacroce, odvetnika), Unione Nazionale tra le Organizzazioni di Produttori Ortofrutticoli, Agrumari e di Frutta in Guscio (Unaproa) (zastopnika: sprva S. Crisci, nato G. Coppo, odvetnika),
   (Zadeva C-460/13 P)
   Tožeča stranka: Italijanska republika (zastopnika: G. Palmieri, agentka, skupaj s S. Varone, avvocato dello Stato)
   Intervenientke: Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon), Associazione Italiana Industrie Prodotti Alimentari (AIIPA), Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Campil-Agro-Industrial do Campo do Tejo Lda, Evropaïka Trofima AE, FIT – Fomento da Indústria do Tomate SA, Konservopoiia Oporokipeftikon Filippos AE, Panellinia Enosi Konservopoion, Elliniki Etairia Konservon AE, Anonymos Viomichaniki Etaireia Konservon D. Nomikos, Italagro – Indústria de Transformação de Produtos Alimentares SA, Kopaïs AVEE Trofimon & Poton, Serraïki Konservopoiia Oporokipeftikon Serko AE, Sociedade de Industrialização de Produtos Agrícolas – Sopragol SA, Sugalidal – Indústrias de Alimentação SA, Sutol – Indústrias Alimentares Lda, ZANAE Zymai Artopoiias Nikoglou AE Viomichania Emporio Trofimon, AIT – Associação dos Industriais de Tomate, (zastopniki: S. Estima Martins in R. Oliveira, odvetnika), Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-Alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop), VOG Products Soc. agr. coop., Consorzio Padano Ortofrutticolo (CO.PAD.OR.) Soc. agr. coop., Consorzio Casalasco del Pomodoro Soc. agr. coop., ARP Agricoltori Riuniti Piacentini Soc. agr. coop., Orogel Fresco Soc. agr. coop., Conserve Italia Soc. agr. coop.

      Izrek

               1)

               Sodba Splošnega sodišča Evropske unije v zadevi Anicav in drugi/Komisija (T-454/10 in T-482/11, EU:T:2013:282) se razveljavi v delu, v katerem so bile za dopustne razglašene tožbe, vložene v zadevah T-454/10 in T-482/11, ki se nanašajo na razglasitev ničnosti člena 52(2a), drugi pododstavek, Uredbe Komisije (ES) št. 1580/2007 z dne 21. decembra 2007 o določitvi izvedbenih pravil za uredbe Sveta (ES) št. 2200/96, (ES) št. 2201/96 in (ES) št. 1182/2007 v sektorju sadja in zelenjave, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (EU) št. 687/2010 z dne 30. julija 2010, kot tudi členov 50(3) in 60(7) Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 543/2011 z dne 7. junija 2011 o podrobnih pravilih za izvajanje Uredbe Sveta (EU) št. 1234/2007 v delu, v katerem se nanaša na sektor sadja in zelenjave ter predelanega sadja in zelenjave.

               2.

               Ničnostne tožbe, vložene v zadevah T-454/10 in T-482/11 se zavrže kot nedopustne.

               3.

               Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon), Associazione Italiana Industrie Prodotti Alimentari (AIIPA), Campil-Agro-Industrial do Campo do Tejo Lda, l’Evropaïka Trofima AE, FIT – Fomento da Indústria do Tomate SA, Konservopoiia Oporokipeftikon Filippos AE, Panellinia Enosi Konservopoion, Elliniki Etairia Konservon AE, Anonymos Viomichaniki Etaireia Konservon D. Nomikos, Italagro – Indústria de Transformação de Produtos Alimentares SA, Kopaïs AVEE Trofimon & Poton, Serraïki Konservopoiia Oporokipeftikon Serko AE, Sociedade de Industrialização de Produtos Agrícolas – Sopragol SA, Sugalidal – Indústrias de Alimentação SA, Sutol – Indústrias Alimentares Lda et ZANAE Zymai Artopoiias Nikoglou AE Viomichania Emporio Trofimon se naloži plačilo stroškov, priglašenih na prvi stopnji in/ali v pritožbah s strani Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-Alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop), Evropske komisije v zadevi C-457/13 P, Italijanske republike, Sociedad Cooperativa de Exportación de Frutos Cítricos Anecoop (Anecoop) S. Coop, Cooperativa Agrícola Nuestra Señora del Oreto (CANSO) Coop. V., Cooperativa Agrícola „Sant Bernat“ (Carlet) Coop. V., Cooperativa Agrícola SCJ (COPAL) Coop. V., Grupo AN S. Coop., Acopaex S. Coop., Las Marismas de Lebrija Sociedad Cooperativa Andaluza (Las Marismas), Associació de Cooperatives Agràries de les Terres de Lleida (ACTEL), Unió Corporació Alimentária (UNIO) SCCL, Union Coopérative Agricole France Prune (France Prune), Agrial SCA, Triskalia, Union Fermière Morbihannaise (UFM), VOG Products Soc. agr. coop., Consorzio Padano Ortofrutticolo (CO.PAD.OR.) Soc. agr. coop., Consorzio Casalasco del Pomodoro Soc. agr. coop., Agricoltori Riuniti Piacentini (ARP) Soc. agr. coop., Orogel Fresco Soc. agr. coop., Conserve Italia Soc. agr. coop., Fruttagel Soc. agr. coop., kot tudi s strani Unione Nazionale tra le Organizzazioni di Produttori Ortofrutticoli, Agrumari e di Frutta in Guscio (Unaproa).

               4.

               AIT – Associação dos Industriais de Tomate in Francoska republika nosijo lastne stroške.

      (1)  UL C 325, 9.11.2013.

      UL C 344, 23.11.2013.

      UL C 352, 30.11.2013.


title: Zadeva T-879/16: Tožba, vložena 14. decembra 2016 – Sony Interactive Entertainment Europe/EUIPO – Marpefa (Vieta)

text:
               20.2.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 53/34

         Tožba, vložena 14. decembra 2016 – Sony Interactive Entertainment Europe/EUIPO – Marpefa (Vieta)
   (Zadeva T-879/16)
   (2017/C 053/43)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Sony Interactive Entertainment Europe Ltd (London, Združeno kraljestvo) (zastopnik: S. Malynicz, QC)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Marpefa, SL (Barcelona, Španija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Imetnik sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Evropske unije, ki vsebuje besedni element „VIETA“ – znamka Evropske unije št. 1 790 674

      Postopek pred EUIPO: postopek razveljavitve

      Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 4. oktobra 2016 v zadevi R 1010/2016-4

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi;

               —

               EUIPO in drugi stranki pred odborom za pritožbe naloži lastne stroške in stroške tožeče stranke.

      Navajana tožbena razloga

               —

               Kršitev člena 65(6) Uredbe št. 207/2009;

               —

               kršitev načela jasnosti in natančnosti vsebine znamke.


title: Zadeva F-61/06: Sodba Sodišča za uslužbence z dne 10. julija 2008 – Cathy Sapara proti Eurojustu (Javni uslužbenci – Začasni uslužbenci – Zaposlitev – Poskusna doba – Podaljšanje poskusne dobe – Odpoved pogodbe o zaposlitvi po koncu poskusne dobe – Obveznost obrazložitve – Pravice do obrambe – Napaka pri presoji – Psihično nasilje)

text:
               11.10.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 260/19

         Sodba Sodišča za uslužbence z dne 10. julija 2008 – Cathy Sapara proti Eurojustu
   (Zadeva F-61/06) (1)

   (Javni uslužbenci - Začasni uslužbenci - Zaposlitev - Poskusna doba - Podaljšanje poskusne dobe - Odpoved pogodbe o zaposlitvi po koncu poskusne dobe - Obveznost obrazložitve - Pravice do obrambe - Napaka pri presoji - Psihično nasilje)
   (2008/C 260/35)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Cathy Sapara (Haag, Nizozemska) (zastopnika: G. Vandersanden in C. Ronzi, odvetnika)

      Tožena stranka: Eurojust (zastopnik: L. Defalque, odvetnik)
   Predmet zadeve
   Razglasitev ničnosti odločbe EUROJUST z dne 6. julija 2005 o odpovedi pogodbe začasnega uslužbenca tožeče stranke po izteku poskusne dobe in odškodninski zahtevek.
   Izrek sodbe

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 165, 15.7.2006, str. 35.


title: Zadeva C-164/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Monomeles Protodikeio Rethymnis 17. aprila 2008 – Michail Zacharioudakis proti Dimos Lampis

text:
               5.7.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/22

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Monomeles Protodikeio Rethymnis 17. aprila 2008 – Michail Zacharioudakis proti Dimos Lampis
   (Zadeva C-164/08)
   (2008/C 171/34)
   Jezik postopka: grščina
   Predložitveno sodišče
   Monomeles Protodikeio Rethymnis
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Michail Zacharioudakis

      Tožena stranka: Dimos Lampis
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba določbi 5 in 8(1) ter (3) okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sklenjenega med ETUC, UNICE in CEEP, ki je sestavni del Direktive Sveta 1999/70/ES (UL L 175, str. 43), razlagati tako, da pravo Skupnosti prepoveduje, da država članica (zaradi izvajanja navedenega okvirnega sporazuma) sprejme ukrepe, če:

                           a)

                           je pred začetkom veljavnosti direktive v nacionalnem pravnem redu že obstajal ustrezen pravni ukrep v smislu določbe 5(1) okvirnega sporazuma, in

                           b)

                           sprejeti ukrepi za izvajanje okvirnega sporazuma povzročijo v nacionalnem pravnem redu zniževanje splošne ravni zaščite delavcev, ki so zaposleni za določen čas?

               2.

               V primeru pritrdilnega odgovora na prvo vprašanje, če je v nacionalnem pravnem redu pred začetkom veljavnosti Direktive 1999/70/ES obstajal ustrezen ukrep v smislu določbe 5(1) okvirnega sporazuma, kot je člen 8(3) zakona št. 2112/1920, ki je sporen v postopku v glavni stvari, ali pomeni sprejetje pravnega ukrepa zaradi izvajanja okvirnega sporazuma, kot je člen 11 dekreta predsednika št. 164/2004, ki je sporen v postopku v glavni stvari, nesprejemljivo zniževanje splošne ravni zaščite delavcev, ki so zaposleni za določen čas, v smislu določbe 8(1) in (3) okvirnega sporazuma,

                           a)

                           če je naveden pravni ukrep za izvajanje okvirnega sporazuma sprejet po izteku roka za prenos Direktive 1999/70/ES, vendar se uporablja rationae temporis samo za pogodbe o zaposlitvi in delovna razmerja za določen čas, ki so veljali pred začetkom veljavnosti ukrepa ali ki so prenehali veljati v določenem obdobju pred začetkom veljavnosti ukrepa, vendar po končnem datumu za prenos direktive, medtem ko uporaba prej obstoječega ustreznega pravnega ukrepa ni časovno omejena in se uporablja za vse pogodbe o zaposlitvi za določen čas, ki so bile sklenjene, so veljale ali prenehale veljati ob začetku veljavnosti Direktive 1999/70/ES in ob izteku roka za njen prenos;

                           b)

                           če se navedeni pravni ukrep za izvajanje okvirnega sporazuma uporablja samo za pogodbe o zaposlitvi ali delovna razmerja za določen čas, ki morajo, da bi se šteli za zaporedne v smislu tega ukrepa, kumulativno: (i) ne biti ločeni z vmesnimi obdobji, ki bi presegla tri mesece in (ii) v celoti trajati najmanj 21 mesecev pred začetkom veljavnosti navedenega ukrepa, neodvisno od števila podaljšanj, oziroma na podlagi teh podaljšanj trajati najmanj 18 mesecev v 24 mesecih pod pogojem, da je prišlo do treh podaljšanj, poleg začetne pogodbe, čeprav prej obstoječi ustrezni pravni ukrep ne postavlja takšnih pogojev, temveč se uporablja za vse (zaporedne) pogodbe o zaposlitvi za določen čas, neodvisno od najkrajšega trajanja zaposlitve in najmanjšega števila podaljšanj,

                           c)

                           če navedeni pravni ukrep za izvajanje okvirnega sporazuma kot pravni učinek, katerega namen je zaščita delavcev, ki so zaposleni za določen čas, in preprečevanje zlorab v smislu okvirnega sporazuma o delu za določen čas, določa spremembo ex nunc pogodb o zaposlitvi za določen čas v pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas, medtem ko prej obstoječi ustrezni pravni ukrep določa, da se ta sprememba naredi retroaktivno (ex tunc)?

               3.

               V primeru pritrdilnega odgovora na prvo vprašanje, če je v nacionalnem pravnem redu pred začetkom veljavnosti Direktive 1999/70/ES obstajal ustrezen ukrep v smislu določbe 5(1) okvirnega sporazuma o delu za določen čas, ki je sestavni del te direktive, kot je člen 8(3) zakona št. 2112/1920, ki je sporen v postopku v glavni stvari, ali pomeni sprejetje pravnega ukrepa zaradi izvajanja okvirnega sporazuma, kot je člen 7 dekreta predsednika št. 164/2004, ki je sporen v postopku v glavni stvari, ki določa kot edino varstvo pred zlorabo delavcev, ki so zaposleni za določen čas, obveznost delodajalca, da v primeru zlorabe pri zaposlitvi zaradi zaporednih pogodb za določen čas izplača plače in nadomestilo za odpustitev, nesprejemljivo zniževanje splošne ravni zaščite delavcev, ki so zaposleni za določen čas, v smislu določbe 8(1) in (3) okvirnega sporazuma ob upoštevanju,

                           a)

                           da obveznost delodajalca plačati plačo in nadomestilo za odpustitev, ki jo določa nacionalno pravo za vse vrste delovnih razmerij, ne skuša preprečiti samo zlorabe v smislu okvirnega sporazuma; in

                           b)

                           da je pravni učinek izvajanja prej obstoječega ustreznega pravnega ukrepa to, da se zaporedne pogodbe o zaposlitvi za določen čas štejejo za pogodbo za nedoločen čas?

               4.

               V primeru pritrdilnega odgovora na prejšnja vprašanja, ali nacionalno sodišče ne sme, ko razlaga svoje nacionalno pravo v skladu z Direktivo 1999/70/ES, upoštevati določbe, ki z njo niso združljive in ki so bile sprejete zaradi izvajanja okvirnega sporazuma, ampak povzročijo v nacionalnem pravu zniževanje splošne ravni zaščite delavcev, ki so zaposleni za določen čas, kot člena 7 in 11 dekreta predsednika št. 164/2004, in mora namesto njih uporabiti določbe ustreznega nacionalnega pravnega ukrepa, ki je veljal pred začetkom veljavnosti direktive, kot je člen 8(3) zakona št. 2112/1920?

               5.

               Če nacionalno sodišče presodi, da se za določen spor glede zaposlitve za določen čas načeloma uporabi določba (v tem primeru člen 8(3) zakona št. 2112/1920), ki pomeni ustrezen pravni ukrep v smislu določbe 5(1) okvirnega sporazuma, ki je sestavni del Direktive 1999/70/ES, in v skladu s katero se na podlagi ugotovitve, da so bile zaporedne pogodbe za določen čas sklenjene, ne da bi to bilo utemeljeno z objektivnim razlogom v zvezi z naravo, vrsto ali značilnostmi dela, ki se bo opravljalo, spremeni to pogodbo v pogodbo za nedoločen čas,

                           a)

                           ali sta v skladu s pravom Skupnosti razlaga in uporaba nacionalnega prava s strani nacionalnega sodišča, v skladu s katerima pomeni dejstvo, da se je pravni predpis, ki ureja zaposlitev na podlagi pogodb o zaposlitvi za določen čas, da bi se zadovoljile sezonske, ponavljajoče se, začasne ali izjemne potrebe, uporabil kot pravna podlaga za sklenitev teh pogodb, v vsakem primeru objektivni razlog, ki utemeljuje sklenitev pogodb za določen čas, čeprav so te potrebe dejansko stalne in trajne?

                           b)

                           ali pravo Skupnosti nasprotuje razlagi in uporabi nacionalnega prava s strani nacionalnega sodišča, v skladu s katerima je treba določbo, ki prepoveduje spremembo pogodb o zaposlitvi za določen čas, ki so bile sklenjene v javnem sektorju, v pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas, razlagati tako, da je sprememba pogodbe ali razmerja za določen čas v pogodbo za nedoločen čas v javnem sektorju popolnoma prepovedana, čeprav je bila ta pogodba sklenjena za določen čas z zlorabo, in sicer ko so bile zadovoljene potrebe dejansko stalne in trajne, in da v takem primeru nacionalno sodišče ne more več preučiti dejanske narave spornega delovnega razmerja, da bi ga lahko pravilno pravno opredelilo kot pogodbo za nedoločen čas? Ali pa se mora zgoraj navedena prepoved omejiti samo na pogodbe za določen čas, ki so bile dejansko sklenjene za zadovoljitev začasnih, nepredvidenih, nujnih, izjemnih ali podobnih potreb, z izjemo pogodb, ki so bile sklenjene za zadovoljitev potreb, ki so dejansko stalne in trajne?


title: Zadeva T-333/04: Tožba House of Donuts International proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), vložena dne 11. avgusta 2004

text:
               4.12.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 300/42

         Tožba House of Donuts International proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), vložena dne 11. avgusta 2004
   (Zadeva T-333/04)
   (2004/C 300/84)
   Jezik, v katerem je bila vložena tožba: angleščina
   House of Donuts International, George Town, Grand Cayman (Britanska Zahodna Indija) ki jo zastopa N. Decker, lawyer, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, je dne 11. avgusta 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli).
   Tudi Panrico S.A. je bila stranka v postopku pred Odborom za pritožbe.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               odloči, da mora biti prijava znamke Skupnosti tožeče stranke št. 474 486 sprejeta;

               —

               razglasi za nično Odločbo četrtega Odbora za pritožbe UUNT z dne 12. maja 2004 (zadeva R 1034/2001-4);

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov, ki so nastali tožeči stranki.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe

               Prijavitelj znamke Skupnosti:

               Tožeča stranka

               Znamka Skupnosti, ki je predmet prijave:

               Figurativna znamka „House of donuts“ za blago in storitve iz razredov 30, 32 in 42 (npr. krofi, kolački, rogljički, mineralne vode in sodavice, storitve restavracij, samopostrežnih restavracij in oskrbe s hrano in pijačo) – prijava št. 474 486

               Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom:

               Panrico S.A.

               Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom:

               Španski besedni in figurativni znamki „DONUT“ in „donuts“ za blago in storitve iz razredov 30, 32 in 42 (npr. vse vrste slaščic, peciva, sladkarij in bonbonov, sadnih pijač in sadnih sokov in storitve samopostrežnih restavracij, točilnic, restavracij, hotelov in kampov)

               Odločitev Oddelka za ugovore:

               Zavrnitev prijave znamke

               Odločitev Odbora za pritožbe:

               Zavrnitev pritožbe tožeče stranke

               Tožbeni razlogi:

               Konkurenčni znamki si nista podobni. Toženi stranki ne sme biti podeljena izključna uporaba besed „donut“ ali „donuts“.


title: Zadeva T-54/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 17. januarja 2017 – Netguru/EUIPO (NETGURU) (Znamka Evropske unije — Prijava besedne znamke Evropske unije NETGURU — Absolutni razlog za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Obveznost obrazložitve — Člen 41 Listine o temeljnih pravicah — Člen 75 Uredbe št. 207/2009 — Člen 76(2) Uredbe št. 207/2009)

text:
               27.2.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/27

         Sodba Splošnega sodišča z dne 17. januarja 2017 – Netguru/EUIPO (NETGURU)
   (Zadeva T-54/16) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Prijava besedne znamke Evropske unije NETGURU - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Obveznost obrazložitve - Člen 41 Listine o temeljnih pravicah - Člen 75 Uredbe št. 207/2009 - Člen 76(2) Uredbe št. 207/2009))
   (2017/C 063/37)
   Jezik postopka: poljščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Netguru sp. z o.o. (Poznań, Poljska) (zastopniki: sprva K. Jarosiński, nato T. Grzybkowski, T. Guzek, M. Jackowski, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: D. Walicka, agentka)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 18. decembra 2015 (zadeva R 144/2015-5) zaradi zahteve za registracijo besednega zanka NETGURU kot znamke Evropske unije.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Netguru sp. z o.o. se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 111, 29.3.2016.


title: Zadeva F-113/07: Tožba, vložena 18. oktobra 2007 – Simonis proti Komisiji

text:
               29.3.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 79/36

         Tožba, vložena 18. oktobra 2007 – Simonis proti Komisiji
   (Zadeva F-113/07)
   (2008/C 79/69)
   Jezik postopka: litvanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Irmantas Šimonis (Luxembourg) (zastopnik: V. Vilkas, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba Komisije Evropskih skupnosti, s katero je ta v izbirnem postopku za zasedbo delovnega mesta, ki je bil predmet objave za prosto delovno mesto št. COM/2007/142 opustila zahtevo za premestitev tožeče stranke na Komisijo in jo izključila iz izbirnega postopka, naj se razglasi za nično;

               —

               Odločba Komisije Evropskih skupnosti z dne 8. avgusta 2007, s katero je bila zavrnjena pritožba tožeče stranke št. R/272/07 z dne 27. aprila 2007, naj se razglasi za nično;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge, od katerih se prvi nanaša na kršitev njenega legitimnega pričakovanja, ki je izhajalo iz sklenitve medinstitucionalnega sporazuma leta 2005 med vodji uprave, v katerem je bilo določeno, da bo moral pred vsako medinstitucionalno premestitvijo novo zaposlenih uradnikov preteči triletni rok.
   Tožeča stranka se v okviru drugega tožbenega razloga sklicuje na nezakonitost odločbe Komisije, ker ni obrazložena, ker ni sorazmerna z zastopanim interesom in ker je Komisija prekoračila meje svojega pooblastila za odločanje po prostem preudarku. Tožeča stranka poleg tega meni, da je iz odločbe razvidna diskriminacija, ki temelji na državljanstvu.
   Tožeča stranka se v okviru tretjega tožbenega razloga sklicuje na kršitev načela dobrega upravljanja in dolžnosti skrbnega ravnanja.


title: Zadeva C-581/12 P: Pritožba, ki so jo družbe Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd, Kuwait Petroleum (Nizozemska) BV vložile 11. decembra 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 27. septembra 2012 v zadevi T-370/06, Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd, Kuwait Petroleum (Nizozemska) BV proti Evropski komisiji

text:
               23.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 55/4

         Pritožba, ki so jo družbe Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd, Kuwait Petroleum (Nizozemska) BV vložile 11. decembra 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 27. septembra 2012 v zadevi T-370/06, Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd, Kuwait Petroleum (Nizozemska) BV proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-581/12 P)
   2013/C 55/06
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnice: Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd, Kuwait Petroleum (Nizozemska) BV (zastopnika: D.W. Hull, Solicitor, G. Berrisch, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnice predlagajo Sodišču, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano sodbo;

               —

               (i) razglasi ničnost člena 2(i) izpodbijane odločbe (1) v delu, v katerem je pritožnicam naložena globa; (ii) zmanjša znesek globe, naložene pritožnicam, ali (iii) zadevo vrne Splošnemu sodišču v ponovno odločanje; in

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov pritožbenega postopka in postopka pred Splošnim sodiščem.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Splošno sodišče je s sodbo z dne 27. septembra 2012 (v nadaljevanju: izpodbijana sodba) potrdilo Odločbo Komisije z dne 13. septembra, s katero je družbam Kuwait Petroleum Corporation (v nadaljevanju: KPC), Kuwait Petroleum International Limited (v nadaljevanju: KPI) in Kuwait Petroleum (Nederland) BV (v nadaljevanju: KPN) (družbe KPC, KPI in KPN bodo skupaj navedene kot pritožnice) skupno in solidarnostno naložilo globo v višini 16,632 milijonov EUR, ker so kršile člen 81 ES s tem, da so na nizozemskem trgu bitumna določale cene. Vse pritožnice predlagajo razveljavitev izpodbijane sodbe v delu, v katerem je določena globa, ali zmanjšanje globe ali vrnitev zadeve Splošnemu sodišču v ponovno odločanje iz teh razlogov:

               1.

               Izpodbijano odločbo je treba razveljaviti v delu, v katerem je določena globa, ali podrejeno, vrniti zadevo Splošnemu sodišču v ponovno odločanje, ker je bilo pri izdaji izpodbijane sodbe napačno uporabljeno pravo, ker je Splošno sodišče nepravilno razlagalo zadnji pododstavek točke 23(b) Obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002, ki določa, da če prosilec za ugodno obravnavo „zagotovi dokaze, ki se nanašajo na dejstva, za katera Komisija prej ni vedela, in ki se neposredno nanašajo na težo ali trajanje domnevnega kartela“ Komisija teh elementov ne bo upoštevala pri določanju globe, ki naj se naloži prosilcu za ugodno obravnavo. Splošno sodišče je presodilo, da dejstvo „ni znano“ Komisiji le, če Komisija nikakor ni bila seznanjena z dejstvom. Zato, čeprav Komisija le zelo na splošno sumi o obstoju omejevalnega sporazuma in nima neposrednega dokaza, na podlagi katerega bi lahko dokazala dejstva v zvezi z omejevalnim sporazumom, prosilec za ugodno obravnavo, ki zagotovi tak dokaz, ne bo mogel izkoristiti imunitete, ki jo določa zadnji pododstavek točke 23(b). Pritožnice navajajo, da je ta razlaga te točke preozka in z vidika prava napačna.

               2.

               Splošno sodišče je pri izdaji izpodbijane sodbe napačno uporabilo pravo s tem, da ni pravilno presodilo dokazov, ki so jih predložile pritožnice, preden je sklenilo, da so vrednost dokazov, ki jih je Komisiji predložila družba KPN v okviru obvestila o ugodni obravnavi, oslabile navedbe drugih strank. Splošno sodišče ne bi smelo priti do tega sklepa, ne da bi preučilo dokazov, ki jih je predložila družba KPN, in jih primerjati z dokazi drugih stranka, česar pa ni niti poskušalo izvesti.

      (1)  Odločba C(2006) 4090 final v zvezi s postopkom po členu 81 [ES] (Zadeva COMP/F/38.456 – Bitumen (NL)), UL 2007, L 196/40.


title: Zadeva C-651/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Augstākā tiesa (Latvija) 19. decembra 2016 – DW/Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra

text:
               20.3.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/10

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Augstākā tiesa (Latvija) 19. decembra 2016 – DW/Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra
   (Zadeva C-651/16)
   (2017/C 086/13)
   Jezik postopka: latvijščina

      Predložitveno sodišče

   Augstākā tiesa

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica v postopku s kasacijsko pritožbo: DW

      Druga stranka v postopku: Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člen 4(3) Pogodbe o Evropski uniji in člen 45(1) in (2) Pogodbe o delovanju Evropske unije razlagati tako, da ne nasprotujeta zakonodaji države članice, kot je ta iz postopka v glavni stvari, ki za določitev zneska materinskega nadomestila iz 12-mesečnega obdobja, ki se upošteva za izračun povprečne prispevne stopnje, ne odšteje mesecev, v katerih je bila oseba zaposlena v instituciji Evropske unije in je bila zavarovana v okviru skupnega sistema zavarovanja Evropskih skupnosti, temveč na podlagi ugotovitve, da oseba v tem obdobju ni bila zavarovana v Latviji, izenači njene prihodke s povprečno prispevno stopnjo v državi, kar lahko znatno zniža dodeljeni znesek materinskega nadomestila v primerjavi z zneskom, ki bi ga oseba lahko prejela, če v obdobju, upoštevanem za izračun, ne bi bila zaposlena v instituciji Evropske unije, ampak bi bila zaposlena v Latviji?


title: Zadeva T-618/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 11. decembra 2014 – Oracle America/UUNT – Aava Mobile (AAVA CORE) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti AAVA CORE — Prejšnja besedna znamka Skupnosti JAVA in znana znamka v smislu člena 6.bis Pariške konvencije JAVA — Relativni razlog za zavrnitev — Neobstoj verjetnosti zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Neobstoj verjetnosti povezovanja — Zveza med znaki — Neobstoj podobnosti znakov — Člen 8(5) Uredbe št. 207/2009)

text:
               2.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 34/38

         Sodba Splošnega sodišča z dne 11. decembra 2014 – Oracle America/UUNT – Aava Mobile (AAVA CORE)
   (Zadeva T-618/13) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti AAVA CORE - Prejšnja besedna znamka Skupnosti JAVA in znana znamka v smislu člena 6.bis Pariške konvencije JAVA - Relativni razlog za zavrnitev - Neobstoj verjetnosti zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Neobstoj verjetnosti povezovanja - Zveza med znaki - Neobstoj podobnosti znakov - Člen 8(5) Uredbe št. 207/2009))
   (2015/C 034/45)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Oracle America, Inc. (Wilmington, Delaware, Združene države) (zastopnik: T. Heydn, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: P. Bullock in N. Bambara, zastopnika)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Aava Mobile Oy (Oulu, Finska)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 11. septembra 2013 (zadeva R 1369/2012-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Oracle America, Inc. in Aava Mobile Oy.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Oracle America, Inc. se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 344, 23.11.2013.


title: Zadeva C-318/04: Tožba Evropskega parlamenta proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 27. julija 2004

text:
               11.9.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 228/32

         Tožba Evropskega parlamenta proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 27. julija 2004
   (Zadeva C-318/04)
   (2004/C 228/67)
   Evropski parlament, ki ga zastopata H. Duintjer Tebbens in A. Caiola, zastopnika, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, je dne 27. julija 2004 na Sodišče Evropskih skupnosti vložil tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Evropski parlament Sodišču predlaga, da:

               —

               na podlagi člena 230 ES razglasi za nično Odločbo Komisije Evropskih skupnosti 2004/535/ES z dne 14. maja 2004 (1);

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   V utemeljitev svojemu zahtevku Evropski parlament navaja štiri tožbene razloge, in sicer, da je Komisija prekoračila svoja pooblastila, kršitev temeljnih načel Direktive 95/46/ES, kršitev temeljnih pravic in kršitev načela sorazmernosti.
   Glede prekoračitve pooblastil, naj bi bila odločba Komisije sprejeta „ultra vires“, in sicer brez upoštevanja določb osnovne Direktive 95/46/ES o varstvu osebnih podatkov in krši zlasti člen 3(2) (prva alinea) Direktive 95/46, ki določa dejavnosti, ki ne spadajo v področje uporabe prava Skupnosti.
   Evropski parlament vztraja še pri naslednjih stališčih: CBP (Urad za carinsko in mejno zaščito Združenih držav Amerike) ni tretja država v smislu člena 25 Direktive 95/46, odločba o ustreznosti dovoljuje prenose tako drugim ameriškim vladnim organom kot tretjim državam; odločba pomeni kršitev člena 13 Direktive 95/46 o omejitvah in izjemah od načela pri obdelavi osebnih podatkov (omejitve in izjeme so pridržane državam članicam) in na podlagi le-te ima CBP neposreden dostop do podatkov PNR, ki pa ga Direktiva ne predvideva. Glede na medsebojno povezanost odločbe o ustreznosti in Sporazuma med Evropsko skupnostjo in Združenimi državami, je treba odločbo šteti kot ukrep, ki je neprimeren glede na cilj, ki ga zasleduje, to je določitev prenosa podatkov PNR.
   Kot drugi tožbeni razlog Evropski parlament navaja, da odločba Komisije o ustreznosti krši tudi temeljna načela Direktive 95/46. Zlasti namen obdelave v odločbi ni v skladu z namenom prvotne obdelave; pravna obveznost za obdelavo ne obstaja; kršena so načela osnovne direktive glede obdelave podatkov občutljivega značaja in pravice dostopa in z njo povezanih pravic; pravica do sodnega varstva ni zajamčena in pooblastilo za prenos drugim ameriškim organom ter drugim državam, brez vsakršnega resničnega in učinkovitega nadzora, ni v skladu z Direktivo 95/46.
   Tretjič, Evropski parlament meni, da naj bi odločba Komisije o ustreznosti kršila temeljne pravice in še posebej pravico do zasebnosti in pravico do varstva osebnih podatkov, ki jo določa člen 8 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin in kot jo razlaga sodna praksa Sodišča in Evropskega sodišča za človekove pravice.
   Kot četrti pritožbeni razlog Parlament navaja, da naj bi odločba o ustreznosti kršila tudi načelo sorazmernosti, zlasti zato, ker je število podatkov PNR, ki jih je mogoče prenesti pretirano in ameriški organi te podatke lahko hranijo predolgo.

      (1)  Odločba Komisije 2004/535/ES z dne 14. maja 2004 o ustreznem varstvu osebnih podatkov, vsebovanih v Evidenci imen letalskih potnikov, posredovani Uradu za carinsko in mejno zaščito Združenih držav Amerike (UL L 235, str. 11).


title: Združeni zadevi T-267/08 in T-279/08: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. maja 2011 – Région Nord-Pas-de-Calais in Communauté d’agglomération du Douaisis proti Komisiji (Državne pomoči — Izdelava železniških vagonov — Vračljiva predplačila — Odločba, s katero je bila pomoč razglašena za nezdružljivo s skupnim trgom in naloženo njeno povračilo — Sprememba predlogov — Pravica do obrambe — Obveznost obrazložitve — Državna sredstva — Odgovornost države — Merilo zasebnega vlagatelja — Podjetje v težavah)

text:
               25.6.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 186/19

         Sodba Splošnega sodišča z dne 12. maja 2011 – Région Nord-Pas-de-Calais in Communauté d’agglomération du Douaisis proti Komisiji
   (Združeni zadevi T-267/08 in T-279/08) (1)

   (Državne pomoči - Izdelava železniških vagonov - Vračljiva predplačila - Odločba, s katero je bila pomoč razglašena za nezdružljivo s skupnim trgom in naloženo njeno povračilo - Sprememba predlogov - Pravica do obrambe - Obveznost obrazložitve - Državna sredstva - Odgovornost države - Merilo zasebnega vlagatelja - Podjetje v težavah)
   2011/C 186/34
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Région Nord-Pas-de-Calais (Francija) (zastopnika: M. Cliquennois in F. Cavedon, odvetnika) (zadeva T-267/08) in Communauté d’agglomération du Douaisis (Francija) (zastopnika: M.Y. Benjamin in D. Rombi, odvetnika) (zadeva T-279/08)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: C. Giolito in B. Stromsky, zastopnika)

      Predmet

   Najprej predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije Evropskih skupnosti C(2008) 1089 konč. z dne 2. aprila 2008 o državni pomoči št. C-38/2007 (prej NN 45/2007), ki jo je izvršila Francija v korist družbe Arbel Fauvet Rail SA, nato predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2010) 4112 konč. z dne 23. junija 2010 o državni pomoči št. C-38/2007 (prej NN 45/2007), ki jo je Francija izvršila v korist družbe Arbel Fauvet Rail.

      Izrek

               1.

               Postopek v zvezi predlogom za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije Evropskih skupnosti C(2008) 1089 konč. z dne 2. aprila 2008 o državni pomoči št. C-38/2007 (prej NN 45/2007), ki jo je izvršila Francija v korist družbe Arbel Fauvet Rail SA, se ustavi.

               2.

               Tožbi se zavržeta.

               3.

               Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov, razen tistih, ki sta jih priglasili région Nord-Pas-de-Calais in communauté d’agglomération du Douaisis po tem, ko jima je bila vročena Odločba Komisije C(2010) 4112 konč. z dne 23. junija 2010 o državni pomoči št. C-38/2007 (prej NN 45/2007), ki jo je Francija izvršila v korist družbe Arbel Fauvet Rail, s katero je bila nadomeščena odločba C(2008) 1089 konč.

      (1)  UL C 247, 27.9.2008.


title: Zadeva T-750/15: Tožba, vložena 22. decembra 2015 – Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft in drugi/Komisija

text:
               15.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 59/47

         Tožba, vložena 22. decembra 2015 – Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft in drugi/Komisija
   (Zadeva T-750/15)
   (2016/C 059/54)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH (Zeitz, Nemčija), RWE Power AG (Essen, Nemčija), Vattenfall Europe Mining AG (Cottbus, Nemčija) (zastopniki: U. Karpenstein, K. Dingemann in M. Kottmann, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               odločbo C(2014) 5018 final, ki jo je Komisija 23. julija 2014 sprejela v postopku State aid SA.38632 (2014/N) (ex 2013/NN) – Germany – EEG 2014 – Reform of the Renewable Energy Law – razglasi za nično, v delu, v katerem je kot državna pomoč opredeljena ureditev za obstoječe naprave namenjene samooskrbi, iz člena 61(3) in (4) zakona EEG iz leta 2014, ter v delu, v katerem je v točki 5, druga alinea (str. 75), z njo ugotovljeno, da je pomoč združljiva z notranjim trgom le do 31. decembra 2017;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo dva tožbena razloga:

               1.

               Prvi tožbeni razlog: neobstoj selektivne prednosti v korist nekaterih podjetij
               Tožeče stranke s prvim tožbenim razlogom trdijo, da izpodbijana odločba ureditev, ki se uporablja za obstoječe naprave namenjene samooskrbi z elektriko (člen 61(3) in (4) EEG 2014), napačno opredeljuje kot selektivni ukrep in s tem kot državno pomoč.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: neobstoj državnih virov
               Tožeče stranke z drugim tožbenim razlogom trdijo, da pomoč v korist obnovljivih virov energije, ki se financira iz EEG, ne črpa državnih virov temveč se financira iz zasebnih virov. Niti zbiranje niti uporaba EEG naj ne bi bila stalno pod javnim nadzorom, kot to zahteva sodna praksa. Poleg tega naj zadevne določbe ravno ne bi bremenile državnega proračuna, saj naj skupna količina financiranja iz EEG ne bi bila zmanjšana z izvzetjem samooskrbe, ki se izvaja na podlagi obstoječih naprav.


title: Zadeva C-184/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Dioikitiko Protodikeio Thessalonikis (Grčija) 1. aprila 2016 – Ovidiu-Mihaita Petrea/Ypourgos Esoterikon kai Dioikitikis Anasygrotisis

text:
               13.6.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/33

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Dioikitiko Protodikeio Thessalonikis (Grčija) 1. aprila 2016 – Ovidiu-Mihaita Petrea/Ypourgos Esoterikon kai Dioikitikis Anasygrotisis
      (Zadeva C-184/16)
      (2016/C 211/43)
      Jezik postopka: grščina

         Predložitveno sodišče

      Dioikitiko Protodikeio Thessalonikis

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Ovidiu-Mihaita Petrea

         Tožena stranka: Ypourgos Esoterikon kai Dioikitikis Anasygrotisis

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člena 27 in 32 Direktive 2004/38/ES (1), v povezavi s členoma 45 PDEU in 49 PDEU pa tudi glede na procesno avtonomijo držav članic ter načeli varstva legitimnih pričakovanj in dobrega upravljanja razlagati tako, da nalagajo – ali dopuščajo – da se državljanu druge države članice v skladu s členom 8(1) predsedniškega dekreta št. 106/2007 razveljavi že izdano potrdilo o vpisu kot državljan Evropske unije in da se zoper navedenega državljana sprejme ukrep vrnitve z ozemlja države gostiteljice, če je navedeni državljan vpisan na nacionalni seznam nezaželenih tujcev z ukrepom prepovedi vstopa iz razlogov javnega reda in javne varnosti, vendar je znova vstopil v zadevno državo članico in v njej začel opravljati poslovno dejavnost, ne da bi prosil za preklic prepovedi vstopa v skladu s postopkom iz člena 32 Direktive 2004/38, saj je v skladu z navedeno direktivo ta prepoved (vstopa) samostojen razlog javnega reda, s katerim je mogoče utemeljiti razveljavitev potrdila o vpisu državljana države članice?

                  2.

                  Če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen, ali je mogoče navedeni primer izenačiti z nezakonitim prebivanjem državljana Evropske unije na ozemlju države gostiteljice, tako da lahko organ, pristojen za razveljavitev potrdila o vpisu kot državljan Unije, v skladu s členom 6(1) Direktive 2008/115/ES (2) sprejme odločbo o vrnitvi za razveljavitev potrdila o vpisu kot državljan Unije, in to čeprav, po eni strani, potrdilo o vpisu, kot je splošno priznano, ne pomeni pravice do zakonitega prebivanja v državi in se, po drugi strani, Direktiva 2008/115/ES uporablja ratione personae samo za državljane tretjih držav?

                  3.

                  Če je odgovor na navedeno vprašanje nikalen, ali je mogoče razveljavitev potrdila o vpisu državljana druge države članice iz razlogov javnega reda ali javne varnosti, to je potrdila, ki ne pomeni pravice do zakonitega prebivanja v državi, in sprejetje ukrepa vrnitve zoper navedenega državljana – pri čemer potrdilo razveljavijo in ukrep sprejmejo nacionalni organi, pristojni za izvajanje procesne avtonomije države članice gostiteljice – v skladu s pravilno razlago prava obravnavati kot enoten upravni akt o upravnem izgonu v smislu členov 27 in 28 Direktive 2004/38, ki je predmet sodnega nadzora pod pogoji, opredeljenimi s temi zadnjimi določbami, ki po potrebi določajo en sam način upravnega izgona državljanov EU z ozemlja države članice gostiteljice?

                  4.

                  Ali je v primeru bodisi pritrdilnega bodisi nikalnega odgovora na prvo in drugo vprašanje v nasprotju z načelom učinkovitosti nacionalna sodna praksa, v skladu s katero upravni organi in posledično zadevna pristojna sodišča – v okviru razveljavitve potrdila o vpisu kot državljana Evropske unije ali sprejetja ukrepa o izgonu z ozemlja države članice gostiteljice, ker zoper državljana druge države članice velja ukrep prepovedi vstopa v navedeno (prvo) državo članico – ne smejo preverjati, ali so bila spoštovana procesna jamstva iz členov 30 in 31 Direktive 2004/38?

                  5.

                  Če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen, ali iz člena 32 Direktive 2004/38 za pristojne upravne organe države članice izhaja obveznost, da vseeno zadevnemu državljanu druge države članice vročijo odločbo o njegovem izgonu v jeziku, ki jo razume, da bi lahko učinkovito uveljavljal procesne pravice, ki jih ima na podlagi zgoraj navedenih določb Direktive, tudi kadar ni vložil take prošnje?

         (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic (UL L 158, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 5, str. 46).

         (2)  Direktiva 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav (UL L 348, 24.12.2008, str. 98).


title: Zadeva C-457/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 31. julija 2017 – Heiko Jonny Maniero/Studienstiftung des deutschen Volkes eV

text:
               16.10.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 347/12

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 31. julija 2017 – Heiko Jonny Maniero/Studienstiftung des deutschen Volkes eV
   (Zadeva C-457/17)
   (2017/C 347/14)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesgerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Revident: Heiko Jonny Maniero

      Nasprotna stranka v postopku z revizijo: Studienstiftung des deutschen Volkes e.V.

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali podeljevanje štipendij za raziskovanje ali študij v tujini, ki ga izvaja registrirano društvo, spada pod pojem „izobraževanje“ v smislu člena 3(1)(g) Direktive 2000/43/ES (1)?

               2.

               Če je treba na prvo vprašanje odgovoriti pritrdilno:
               Ali pogoj za sodelovanje v razpisu, to je opravljen prvi pravniški državni izpit v Nemčiji, pri podeljevanju štipendij iz prvega vprašanja pomeni posredno diskriminacijo prosilca v smislu člena 2(2)(b) Direktive 2000/43/ES, če je prosilec, ki je državljan Unije, sicer dosegel primerljivo stopnjo izobrazbe v državi, ki ni članica Evropske unije, ne da bi izbral ta kraj za pridobitev izobrazbe zaradi svoje narodnosti, vendar je imel zaradi stalnega prebivališča v Nemčiji in tekočega znanja nemščine tako kot državljani možnost, da po zaključenem študiju prava v Nemčiji opravi prvi pravniški državni izpit?
               Ali je pri tem pomembno, da se s programom štipendiranja, ne da bi se uporabljalo diskriminatorne sestavine dejanskega stanu, uresničuje cilj, diplomantom študija prava v Nemčiji s štipendijo za raziskovanje ali študij v tujini posredovati znanje o tujih pravnih sistemih in jezikovno znanje ter omogočiti izkušnjo življenja v tujini?

      (1)  Direktiva Sveta 2000/43/ES z dne 29. junija 2000 o izvajanju načela enakega obravnavanja oseb ne glede na raso ali narodnost, UL L 180, str. 22.


title: Zadeva T-410/04: Tožba Italijanske republike proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 4. oktobra 2004

text:
               22.1.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 19/29

         Tožba Italijanske republike proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 4. oktobra 2004
   (Zadeva T-410/04)
   (2005/C 19/63)
   Jezik postopka: italijanščina
   Italijanska republika, ki jo zastopa Danilo del Gaizo, avvocato dello Stato, je dne 4. oktobra 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Italijanska republika Sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično izpodbijano odločbo,

               —

               podredno razglasi za nično odločbo, v delu, ko zmanjša skupno dotacijo, dodeljeno Italijanski republiki za obdobje od 2000 do 2006, na podlagi Odločbe 1999/659/EGS, kot jo spreminja Odločba Komisije 2000/462/ES,

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   V tej zadevi se izpodbija Odločba Komisije 2004/592/ES z dne 23. julija 2004 o spremembi Odločbe 1999/659/EGS o okvirni dodelitvi odobrenih sredstev iz Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada za ukrepe za razvoj podeželja za obdobje od 2000 do 2006 s strani države članice (notificirano pod dokumentarno številko K(2004) 2837) (1).
   Tožeča stranka navaja, da vsebuje sprememba v izpodbijani odločbi ne le prilagoditev dodelitve sredstev Skupnosti Italijanski republiki za leto 2004, v primerjavi z predloženo napovedjo predvidenih izdatkov, temveč odločba tudi ponovno določi celotno dotacijo njej namenjenih sredstev, tako da po priznanju celotne dotacije v znesku 4.512,30 milijonov eurov, približno 40 milijonov eurov izhaja na podlagi Profilo di Berlino (enako 4.473,2 milijonov eurov).
   V podporo svojim zahtevam se tožeča stranka sklicuje na kršitev načela prepovedi povratne veljave pravnih aktov. S tem v zvezi navaja, da je bila Uredba št. 817/2004 (2) izdana 20. aprila 2004, veljati pa je začela 7. maja 2004, ko je potekel rok 30. september, določen v členu 47(1) Uredbe št. 445/2002 za to, da države članice Komisiji posredujejo izkaz o izdatkih, nastalih v proračunskem letu 2003, in izdatkih, ki nastanejo za izplačilo do konca tega leta, kakor tudi napovedi za proračunsko leto 2004 in naslednja. Komisija bi nato torej morala določiti skupne odobrene pravice, upoštevane v proračunu za leto 2004, na podlagi določila člena 49 navedene uredbe, ki je 30. septembra 2003 še vedno veljala, in ne na podlagi člena 57 Uredbe 817/2004. Zato v proračunskem letu 2004 ne bi smela sprejeti izpodbijane odločbe, ki ima pravno podlago v novi določbi Uredbe Sveta št. 1257/1999 (3), niti začeti skupne prilagoditve začetnih dotacij za državo članico, opredeljenih v odločbi št. 659/1999, kot jo spreminja odločba 426/2000, kolikor to določa navedeni člen 57.
   Podredno, tudi ko se šteje, da je bila Uredba 817/2004, posebno člen 57 v celoti, pravilno uporabljena tudi za določbe, ki so jih države članice v izvajanju Uredbe 445/2002 sprejele pred 30. septembrom, se oporeka, da je Komisija pristojna revidirati dotacije, določene z odločbo 1999/659, kot je bila spremenjena z odločbo 2000/426, tudi po zmanjšanju celotnih odobrenih sredstev, izhajajoč iz Profilo di Berlino in ki bi jih bilo mogoče pripisati Italijanski republiki. V tem oziru se sklicuje na kršitev člena 46 Uredbe št. 1257/1999 in tudi na člen 57 Uredbe št. 817/2004. Tožeča stranka v tej točki trdi, da odsotnost učinkovite pravne podlage, ki bi dopuščala to zmanjšanje v izpodbijani odločbi, kaže na to, da je ob njenem sprejemu tožena stranka povsem spregledala namen uredbe, ki je podlaga ukrepu, in na tak način zlorabila pooblastila.
   Zadnjič, tožeča stranka se sklicuje na kršitev načela zaupanja v pravo in dolžnosti obrazložitve.

      (1)  UL L 263, 10.8.2004, str. 24.

      (2)  Uredba Komisije (ES) št. 817/2004 z dne 24. aprila 2004.

      (3)  Uredba Sveta (ES) št. 1257/1999 z dne 17. maja 1999 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) ter o spremembi in razveljavitvi določenih uredb (EKUJS) (UL L 160, 26.6.1999, str. 80).


title: Zadeva T-239/09 P: Pritožba, ki jo je 16. junija 2009 vložil Luigi Marcuccio zoper sklep, ki ga je 31. marca 2009 razglasilo Sodišče za uslužbence v zadevi F-146/07, Marcuccio proti Komisiji

text:
               15.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 193/28

         Pritožba, ki jo je 16. junija 2009 vložil Luigi Marcuccio zoper sklep, ki ga je 31. marca 2009 razglasilo Sodišče za uslužbence v zadevi F-146/07, Marcuccio proti Komisiji
   (Zadeva T-239/09 P)
   2009/C 193/45
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Pritožnik: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastopnik: G. Cipressa, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti

      Predlogi pritožnika:

   V vsakem primeru:

               —

               V celoti in brez kakršnekoli izjeme naj se razveljavi izpodbijani sklep.

               —

               Ugotovi naj se, da je bila prvostopenjska tožba, v zvezi s katero je bil sprejet izpodbijani sklep, v celoti in brez kakršnekoli izjeme dopustna.

         Primarno:

               —

               V celoti in brez kakršnekoli izjeme naj se ugodi zahtevku iz tožbe na prvi stopnji, ter naj se toženi stranki naloži povračilo vseh stroškov, ki jih je priglasila v zvezi s to zadevo na vsaki stopnji.

         Podredno:

               —

               Zadeva naj se vrne Sodišču za uslužbence, da v drugačni sestavi o njej ponovno vsebinsko odloči.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   S to pritožbo se izpodbija sklep Sodišča za uslužbence (SDU) z dne 31. marca 2009 v zadevi F-146/07. S tem sklepom je bila, kot delno nedopustna in delno neutemeljena, zavržena pritožnikova tožba za razglasitev ničnosti odločbe tožene stranke, v kateri ni bilo ugodeno zahtevi pritožnika, da naj se sproži preiskava glede pošiljke, ki naj bi bila kontaminirana z antraksom in katere žrtev naj bi bil sam pritožnik v obdobju, v katerem je bil poslan kot delegat Komisije v Angolo, ter zahtevi za nadomestilo škode, ki je nastala kot posledica te odločitve.
   V utemeljitev svojih predlogov pritožnik navaja, da je SDU napačno uporabilo pravo v več ugotovitvah glede nedopustnosti in neutemeljenosti njegovih predlogov, ter zaradi potvarjanja in izkrivljanja dokazov.


title: Zadeva T-197/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 9. septembra 2011 – BVR proti UUNT – Austria Leasing (Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich — Prejšnja nacionalna figurativna znamka — Neobstoj verjetnosti zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               22.10.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 311/43

         Sodba Splošnega sodišča z dne 9. septembra 2011 – BVR proti UUNT – Austria Leasing (Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich)
   (Zadeva T-197/10) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich - Prejšnja nacionalna figurativna znamka - Neobstoj verjetnosti zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2011/C 311/80
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Bundesverband der Deutschen Volksbanken und Raiffeisenbanken e.V. (BVR) (Berlin, Nemčija) (zastopnik: I. Rinke, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: B. Schmidt, odvetnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Austria Leasing GmbH (Eschborn, Nemčija) (zastopnik: B. Joachim, odvetnik)

      Predmet

   Tožba za razveljavitev odločbe prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 3. februarja 2010 (zadeva R 248/2009-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med Bundesverband der Deutschen Volksbanken und Raiffeisenbanken e.V. (BVR) in Austria Leasing GmbH.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Bundesverband der Deutschen Volksbanken und Raiffeisenbanken e.V. (BVR) se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 179, 3.7.2010.


title: Zadeva C-121/08: Sklep predsednika Sodišča z dne 8. julija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki

text:
               8.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 285/32

         Sklep predsednika Sodišča z dne 8. julija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki
   (Zadeva C-121/08) (1)

   (2008/C 285/57)

      Jezik postopka: grščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 116, 9.5.2008.


title: Zadeva C-381/12 P: Pritožba, ki jo je I Marchi Italiani Srl vložila 9. avgusta 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 28. junija 2012 v zadevi I Marchi Italiani in Basile proti UUNT – Osra (T-133/09)

text:
               6.10.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 303/20

         Pritožba, ki jo je I Marchi Italiani Srl vložila 9. avgusta 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 28. junija 2012 v zadevi I Marchi Italiani in Basile proti UUNT – Osra (T-133/09)
   (Zadeva C-381/12 P)
   2012/C 303/35
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Pritožnica: I Marchi Italiani Srl (zastopnika: L. Militerni in G. Militerni, odvetnika)

      Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Osra SA

      Predlog

               —

               naj se razveljavi sodba Splošnega sodišča Evropskih skupnosti v delu v katerem je navedeno sodišče zavrnilo tožbo družbe I Marchi Italiani s.r.l. in tej družbi naložilo plačilo stroškov, razen tistih, povezanih z odstopom;

               —

               naj se deloma ugodi predlogom podanim v postopku na prvi stopnji, in, posledično, naj se razveljavi odločba drugega odbora za pritožbe z dne 9. januarja 2009, vročena tožečima strankama 30. januarja 2009 v postopku R 502/2008 med družbama I Marchi Italiani S.r.l. in Osra S.A, s katero je bila potrjena odločba oddelka za izbris in s tem razveljavitev in razglasitev ničnosti znamke „B Antonio Basile 1952“, na podlagi pritožbe, ki jo je vložila družba OSRA S.A.;

               —

               UUNT naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožbo družbe I Marchi Italiani s.r.l. sestavljajo trije tožbeni razlogi:

               1.

               Kršitev člena 135(4) Poslovnika Splošnega sodišča, v delu, v katerem je Splošne sodišče napravilo napako, ko je ugotovilo, da je treba dokumente, ki jih je predložila tožeča stranka, zavreči, ne da bi bilo treba preizkušati njihovo dokazno vrednost, in ko je trditve v zvezi z ugledom sporne znamke in načelom dobre vere razglasilo za nedopustne.

               2.

               Kršitev člena 53(2) Uredbe št. 40/94 (1) (postal člen 54(2) Uredbe št. 207/2009 (2)), ker je Splošno sodišče napačno ugotovilo, da je med dnevom registracije znamke in dnevom vložitve zahteve za ugotovitev ničnosti poteklo manj kot pet let, in da je torej datum vložitve zahteve za registracijo znamke Skupnosti neupošteven.

               3.

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 40/94, ker je Splošno sodišče napačno ugotovilo podobnost med nasprotujočima si znamkama, je torej napačno uporabilo to določbo s tem ko je ugotovilo, da obstaja verjetnost zmede.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL 1994, L 11, str. 1).

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).


title: Zadeva T-482/15 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 15. oktobra 2015 – Ahrend Furniture/Komisija (Izdaja začasne odredbe — Javna naročila — Postopek javnega razpisa — Dobava pohištva — Zavrnitev ponudbe ponudnika in oddaja javnega naročila drugemu ponudniku — Predlog za izdajo začasnih ukrepov — Neobstoj fumus boni juris)

text:
               30.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 398/56

         Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 15. oktobra 2015 – Ahrend Furniture/Komisija
   (Zadeva T-482/15 R)
   ((Izdaja začasne odredbe - Javna naročila - Postopek javnega razpisa - Dobava pohištva - Zavrnitev ponudbe ponudnika in oddaja javnega naročila drugemu ponudniku - Predlog za izdajo začasnih ukrepov - Neobstoj fumus boni juris))
   (2015/C 398/71)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Ahrend Furniture (Zaventem, Belgija) (zastopniki: sprva A. Lepièce, V. Dor in S. Engelen, nato A. Lepièce, V. Dor, S. Engelen in F. Caillol, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: S. Delaude in J. Estrada de Solà, agenta)

      Predmet

   Predlog za odložitev izvršitve odločbe Komisije s katero je sklop št. 1 javnega razpisa OIB.DR.2/PO/2014/055/622 za javno naročilo „Dobava pohištva“ oddala drugemu ponudniku in, podredno, predlog, naj se odredi predložitev dokumentov o finančni analizi ponudb in naj se odloži izvršitev iste odločbe do izteka novega desetdnevnega roka mirovanja od takrat, ko so ti dokumenti poslani.

      Izrek

               1.

               Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

               2.

               Sklep z dne 26. avgusta 2015 v zadevi T 482/15 R se razveljavi.

               3.

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva T-755/15: Tožba, vložena 30. decembra 2015 – Luksemburg/Komisija

text:
               15.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 59/48

         Tožba, vložena 30. decembra 2015 – Luksemburg/Komisija
   (Zadeva T-755/15)
   (2016/C 059/55)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Veliko vojvodstvo Luksemburg (zastopniki: D. Holderer, agent, D. Waelbroeck, S. Naudin in A. Steichen, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da je ta tožba dopustna in utemeljena;

               —

               primarno, Sklep Komisije z dne 21. oktobra 2015 v zvezi z državno pomočjo SA.38375 Velikega vojvodstva Luksemburg podjetju Fiat razglasi za ničen;

               —

               podredno, Sklep Komisije z dne 21. oktobra 2015 v zvezi z državno pomočjo SA.38375 Velikega vojvodstva Luksemburg podjetju Fiat razglasi za ničen v delu, v katerem je naložena izterjava pomoči;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 107 PDEU, ker naj Komisija ne bi dokazala selektivnosti spornega vnaprejšnjega davčnega stališča.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 107 PDEU in obveznosti obrazložitve, ker naj Komisija ne bi dokazala prednosti niti omejitve konkurence.

               3.

               Tretji tožbeni razlog, ki je naveden podredno: kršitev člena 14(1) Uredbe Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES, ker naj bi Komisija zahtevala izterjavo pomoči ob kršitvi načela pravne varnosti in pravice do obrambe.


title: Zadeva C-298/06: Tožba, vložena 4. julija 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki

text:
               30.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/4

         Tožba, vložena 4. julija 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki
   (Zadeva C-298/06)
   (2006/C 237/08)
   Jezik postopka: grščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: E. Tserepa-Lacombe in I. Xatzigiannis)

      Tožena stranka: Helenska republika
   Predlogi tožeče stranke:
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da Helenska republika s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Sveta 2003/43/ES z dne 26. maja 2003 (1) o spremembi Direktive 88/407/EGS o zahtevah v zvezi z zdravstvenim varstvom živali za trgovanje med državami članicami Evropske skupnosti ter uvoz semena domačega goveda, in vsekakor s tem, da jih ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               —

               se Helenski republiki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok, določen za prenos direktive v notranji pravni red, se je iztekel 1. julija 2004.

      (1)  UL L 143, 11.6.2003, str. 23.


title: Zadeva T-187/08: Tožba, vložena 13. maja 2008 – Rodd & Gunn Australia proti UUNT (prikaz psa)

text:
               5.7.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/47

         Tožba, vložena 13. maja 2008 – Rodd & Gunn Australia proti UUNT (prikaz psa)
   (Zadeva T-187/08)
   (2008/C 171/90)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Rodd & Gunn Australia Limited (Wellington, Nova Zelandija) (zastopnika: B. Brandreth, barrister, in N. Jenkins, solicitor)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 12. marca 2008 v zadevi R 1245/2007-4 naj se razveljavi;

               —

               glede znamke Skupnosti št. 339218 naj se odredi vrnitev v prejšnje stanje; in

               —

               UUNT naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: Figurativna znamka, ki je sestavljena iz prikaza psa za proizvode iz razredov 16, 18 in 25 – znamka Skupnosti št. 339218.

      Odločba oddelka za znamke in register: Zavrnitev zahteve za vrnitev v prejšnje stanje.

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe.

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 47 Uredbe Sveta št. 40/94, ker znamko Skupnosti lahko podaljša ne samo njen imetnik ali njegov poklicni zastopnik; odbor za pritožbe je napačno uporabil pravo in napačno presodil dejstva, ker je ugotovil, da prijavitelj in njegov pooblaščeni zastopnik v danih okoliščinah nista ravnala skrbno; odbor za pritožbe je napačno uporabil pravo, ker je ugotovil, da prijavitelj ni ravnal skrbno, ker je pooblastil družbo Computer Patent Annuities Limited, družbo, ki se ukvarja s podaljševanjem veljavnosti znamk, za podaljšanje njegovih znamk.


title: Zadeva C-143/06: Predlog za sprejem predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Hamburg  17. marca 2006  — Ludwigs-Apotheke München Internationale Apotheke proti Juers Pharma Import-Export GmbH

text:
               20.5.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 121/6

         Predlog za sprejem predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Hamburg 17. marca 2006 — Ludwigs-Apotheke München Internationale Apotheke proti Juers Pharma Import-Export GmbH
   (Zadeva C-143/06)
   (2006/C 121/11)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Landgericht Hamburg.
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Ludwigs-Apotheke München Internationale Apotheke.

      Tožena stranka: Juers Pharma Import-Export GmbH.
   Vprašanji za predhodno odločanje

               1)

               Ali je treba predpis iz člena 86(2), tretja alinea, Direktive 2001/83/ES (1) razlagati tako, da nasprotuje nacionalnemu predpisu, ki pošiljanje cenikov zdravil farmacevtom prepoveduje kot nedopustno oglaševanje uvoza zdravil, če in kolikor ta zdravila v zadevni državi članici niso dovoljena, ampak se v posameznih primerih lahko uvažajo iz drugih držav članic in drugih držav?

               2)

               Kakšen je namen predpisa, v skladu s katerim naslov oglasa ne zadeva prodajnih katalogov in cenikov, kolikor ti ne vsebujejo nobenih podatkov o zdravilu, če področje uporabe nacionalnih določb o oglaševanju zdravil ni določeno?

      (1)  UL L 311, str. 67.


title: Zadeva T-265/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 29. februarja 2016 – Schenker/Komisija („Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Storitve mednarodne zračne špedicije — Sklep o ugotovitvi kršitve člena 101 PDEU — Določanje cen — Dodatne dajatve in mehanizmi za določanje cen, ki vplivajo na končno ceno — Dokazi, vsebovani v prošnji za imuniteto — Varstvo zaupnosti komunikacije med odvetniki in strankami — Poklicni standardi v zvezi z obveznostjo lojalnosti in prepovedjo dvojnega zastopanja — Fiduciarne obveznosti — Vpliv na trgovino med državami članicami — Odgovornost za kršitveno ravnanje — Izbira družb — Globe — Sorazmernost — Teža kršitve — Olajševalne okoliščine — Enako obravnavanje — Sodelovanje — Poravnava — Smernice o načinu določanja glob iz leta 2006)

text:
               18.4.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 136/27

         Sodba Splošnega sodišča z dne 29. februarja 2016 – Schenker/Komisija
   (Zadeva T-265/12) (1)

   ((„Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Storitve mednarodne zračne špedicije - Sklep o ugotovitvi kršitve člena 101 PDEU - Določanje cen - Dodatne dajatve in mehanizmi za določanje cen, ki vplivajo na končno ceno - Dokazi, vsebovani v prošnji za imuniteto - Varstvo zaupnosti komunikacije med odvetniki in strankami - Poklicni standardi v zvezi z obveznostjo lojalnosti in prepovedjo dvojnega zastopanja - Fiduciarne obveznosti - Vpliv na trgovino med državami članicami - Odgovornost za kršitveno ravnanje - Izbira družb - Globe - Sorazmernost - Teža kršitve - Olajševalne okoliščine - Enako obravnavanje - Sodelovanje - Poravnava - Smernice o načinu določanja glob iz leta 2006))
   (2016/C 136/37)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Schenker Ltd (Feltham, Združeno kraljestvo) (zastopniki: F. Montag, B. Kacholdt, F. Hoseinian, odvetniki, D. Colgan in T. Morgan, solicitors)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva A. Dawes in N. von Lingen, nato A. Dawes in G. Meessen, agenti, skupaj z B. Kennellyjem in H. Musso, barristers)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C (2012) 1959 final z dne 28. marca 2012 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 [PDEU] in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/39.462 – Špedicija) v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, in prošnja za spremembo globe, ki ji je bila naložena s tem sklepom.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Schenker Ltd se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 243, 11.8.2012.


title: Zadeva C-543/08: Tožba, vložena 4. decembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski Republiki

text:
               24.1.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 19/21

         Tožba, vložena 4. decembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski Republiki
   (Zadeva C-543/08)
   (2009/C 19/40)
   Jezik postopka: portugalščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: G. Braun, P. Guerra e Andrade in M. Teles Romão, zastopniki)

      Tožena stranka: Portugalska Republika
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               Razglasi naj se, da Portugalska republika, s tem da je ohranila posebne pravice države v podjetju EDP – Energias de Portugal, podeljene v zvezi s prednostnimi delnicami (golden shares) države, ni izpolnila obveznosti iz členov 56 ES in 43 ES.

               —

               Portugalski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   V skladu s statutom EPD vsaki delnici ustreza en glas, ne da bi se upoštevalo glasove na podlagi navadnih delnic, ki jih odda delničar, ki ni država, in ki presegajo 5 % vseh glasov, ki ustrezajo osnovnemu kapitalu.
   Na podlagi portugalskega zakona ima država posebne pravice v EPD neodvisno od števila delnic, katerih lastnica je. Te posebne pravice so zlasti pravica veta na odločitve generalne skupščine o spremembi statuta (vključno z odločitvami o povečanju osnovnega kapitala, združitvi, delitvi in prenehanju) o sklenitvi pogodb o paritetnih skupinah ali podrejanju ter o ukinitvi ali omejitvi prednostne pravice delničarjev v primeru povečanja kapitala.
   Država ima tudi posebno pravico do imenovanja člana uprave, če je glasovala proti seznamu članov uprave, ki so bili potrjeni.
   Komisija meni, da se z omejitvijo glasovalnih pravic in posebnimi pravicami omejuje pretok kapitala in svobodo ustanavljanja. Ti ukrepi so ovira za neposredne naložbe v EDP, naložbe v vrednostne papirje in izvrševanje svobode ustanavljanja.
   Pri omenjenih posebnih pravicah države gre za državne ukrepe, saj posebne delnice ne izhajajo iz običajne uporabe prava družb.
   Omejitev glasovanja v teh okoliščinah je tudi državni ukrep.

      Golden shares in omejitev glasovalnih pravic niso povezane z zakonitimi cilji v splošnem interesu, kot so javna varnost zagotavljanje oskrbe in koncesija javnih služb, na kar se izrecno sklicuje portugalska država.
   V vsakem primeru pa portugalska država ne spoštuje načela sorazmernosti, saj zadevni ukrepi niso primerni za zagotovitev uresničitve predlaganih ciljev in presegajo raven, ki je nujna za dosego teh ciljev.


title: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 9. septembra 2004 v zadevi C-195/02: Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva št. 91/439/EGS — Vozniška dovoljenja — Vzajemno priznavanje — Obvezna registracija in zamenjava — Pogoji zamenjave dovoljenj, izdanih pred prenosom direktive)

text:
               23.10.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 262/3

      SODBA SODIŠČA

   (drugi senat)
   z dne 9. septembra 2004
   v zadevi C-195/02: Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva št. 91/439/EGS - Vozniška dovoljenja - Vzajemno priznavanje - Obvezna registracija in zamenjava - Pogoji zamenjave dovoljenj, izdanih pred prenosom direktive)
   (2004/C 262/05)
   Jezik postopka: španščina
   V zadevi C-195/02, Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: F. Castillo de la Torre in W. Wils) proti Kraljevini Španiji (zastopnik: N. Díaz Abad) ob udeležbi Kraljevine Nizozemske (zastopnici: H. G. Sevenster in S. Terstal) in Združenega kraljestva Velike Britanije in Severne Irske (zastopnica: P. Ormond, skupaj z A. Robertsonom) zaradi neizpolnitve obveznosti iz člena 226 ES, z dne 27. maja 2002, je Sodišče (drugi senat) v sestavi C. W. A. Timmermans predsednik senata, J.-P. Puissochet in R. Schintgen (poročevalec), sodnika, F. Macken in N. Colneric, sodnici, generalni pravobranilec: P. Léger, sodni tajnik: M. Múgica Arzamendi, glavna administratorka, dne 9. septembra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:

               1.

               S tem, da je sprejela člene od 22 do 24 in člen 25(2) Reglamento de conductores (Pravilnik o voznikih) z dne 30. maja 1997 kot tudi prehodno določbo 7 tega pravilnika, Kraljevina Španija ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 1(2) in člena 7 (1)(a) kot tudi Priloge I, točka 4 Direktive Sveta 91/439/EGS z dne 29. julija 1991, ki jo spreminja Direktiva Sveta št. 96/47/ES z dne 23. julija 1996.

               2.

               Kraljevini Španiji se naloži plačilo stroškov.

               3.

               Kraljevina Nizozemska in Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska nosita svoje stroške.

      (1)  UL C 191, 10.8.2002.


title: Zadeva C-518/06: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 28. aprila 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Zavarovanje avtomobilske odgovornosti — Člena 43 ES in 49 ES — Direktiva 92/49/EGS — Nacionalna zakonodaja, v kateri je za zavarovalna podjetja določena obveznost sklepanja pogodb — Omejitev svobode ustanavljanja in svobode opravljanja storitev — Socialno varstvo oškodovancev v prometnih nesrečah — Sorazmernost — Prosto določanje premijskih stopenj s strani zavarovalnih podjetij — Načelo nadzora v matični državi članici)

text:
               4.7.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 153/4

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 28. aprila 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki
   (Zadeva C-518/06) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Zavarovanje avtomobilske odgovornosti - Člena 43 ES in 49 ES - Direktiva 92/49/EGS - Nacionalna zakonodaja, v kateri je za zavarovalna podjetja določena obveznost sklepanja pogodb - Omejitev svobode ustanavljanja in svobode opravljanja storitev - Socialno varstvo oškodovancev v prometnih nesrečah - Sorazmernost - Prosto določanje premijskih stopenj s strani zavarovalnih podjetij - Načelo nadzora v matični državi članici)
   2009/C 153/08
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: E. Traversa in N. Yerrell, zastopnika)

      Tožena stranka: Italijanska republika (zastopnik: M. Fiorilli, zastopnik)

      Intervenientka v podporo predlogom tožene stranke: Republika Finska (zastopnik: J. Himmanen, zastopnica)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države — Kršitev členov 43 ES in 49 ES — Kršitev členov 6, 9, 29 in 39 Direktive Sveta 92/49/EGS z dne 18. junija 1992 o spremembah direktiv 73/239/EGS in 88/357/EGS in o uskladitvi zakonov in drugih predpisov o neposrednem zavarovanju razen življenjskega zavarovanja (tretja direktiva o premoženjskem zavarovanju) (UL L 228, str. 1) — Izračun zavarovalnih premij — Obveznosti, naložene zavarovalnim podjetjem s sedežem v drugi državi članici

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Komisija Evropskih skupnosti, Italijanska republika in Republika Finska nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 42, 24.2.2007.