title: Zadeva C-445/18: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 14. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemska) – Vaselife International BV, Chrysal International BV/College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden (Predhodno odločanje – Uredba (ES) št. 1107/2009 – Dajanje fitofarmacevtskih sredstev v promet – Vzporedno trgovanje – Sprememba obdobja veljavnosti dovoljenja za vzporedno trgovanje – Identičnost fitofarmacevtskega sredstva in referenčnega sredstva – Pogoji)

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/15

      Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 14. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemska) – Vaselife International BV, Chrysal International BV/College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden
      (Zadeva C-445/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Uredba (ES) št. 1107/2009 - Dajanje fitofarmacevtskih sredstev v promet - Vzporedno trgovanje - Sprememba obdobja veljavnosti dovoljenja za vzporedno trgovanje - Identičnost fitofarmacevtskega sredstva in referenčnega sredstva - Pogoji)
      (2020/C 10/17)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: Vaselife International BV, Chrysal International BV

         Tožena stranka: College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

         Izrek

                  1.

                  Pravo Unije, zlasti Uredbo (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet in razveljavitvi direktiv Sveta 79/117/EGS in 91/414/EGS, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalnemu postopku, na podlagi katerega je pristojni organ pooblaščen, da po uradni dolžnosti sprejme pobudo za prilagoditev trajanja veljavnosti dovoljenja za vzporedno trgovanje podaljšanemu trajanju veljavnosti registracije za referenčno sredstvo.
                  Uredbo št. 1107/2009, zlasti njen člen 52, je treba razlagati tako, da taka prilagoditev trajanja veljavnosti dovoljenja za vzporedno trgovanje samodejno ne izhaja iz odločbe o obnovi registracije referenčnega sredstva, ampak je treba v zvezi s tem sprejeti odločbo.
                  Uredbo št. 1107/2009 je treba razlagati tako, da morajo biti – kadar gre za prilagoditev trajanja veljavnosti dovoljenja za vzporedno trgovanje podaljšanemu trajanju veljavnosti registracije za referenčno sredstvo – izpolnjeni pogoji, določeni v členu 52, od (1) do (3), Uredbe št. 1107/2009, ki so potrebni za pridobitev tega dovoljenja, pristojni organ zadevne države članice pa mora preveriti, ali je res tako.

                  2.

                  Člen 52(3)(a) Uredbe št. 1107/2009 je treba razlagati tako, da zajema položaj, v katerem fitofarmacevtsko sredstvo, ki ga je odobrila država članica izvora, proizvaja družba A, medtem ko referenčno fitofarmacevtsko sredstvo po istem postopku, vendar v drugem kraju, ki je drugačen od prejšnjega, s soglasjem družbe A proizvaja družba B, če to soglasje traja enako dolgo kot soglasje licenčnega sporazuma.

                  3.

                  Člen 52, od (2) do (4), Uredbe št. 1107/2009 je treba razlagati tako, da mora imetnik dovoljenja za vzporedno trgovanje vložiti novo popolno vlogo tako, da predloži podatke iz odstavka 4 tega člena, da bi dokazal, da so zadevna sredstva še vedno „identična“ v smislu odstavka 3 navedenega člena, brez poseganja v možnost pristojnega organa, da od države članice izvora uvoženega sredstva zahteva informacije, potrebne za oceno identičnosti teh sredstev. V primeru izpodbijanja odločbe o odobritvi dovoljenja za vzporedno trgovanje veljajo za dokazno breme nacionalna pravila zadevne države članice, če se z njimi spoštuje načelo enakovrednosti in v praksi ne onemogočajo ali čezmerno otežujejo uresničevanja pravic, ki jih daje pravni red Unije.

         (1)  UL C 373, 15.10.2018.


title: Zadeva T-796/19: Tožba, vložena 19. novembra 2019 – HB/Komisija

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/54

      Tožba, vložena 19. novembra 2019 – HB/Komisija
      (Zadeva T-796/19)
      (2020/C 10/65)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: HB (zastopnika: M. Vandenbussche in L. Levi, odvetnici)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  odloči, da je ta tožba dopustna in utemeljena;

            in zato

                  —

                  razglasi za ničen Sklep Komisije z dne 15. oktobra 2019, s katerim je naloženo znižanje zneska iz pogodbe TACIS/2006/101-510 z 4 410 000 EUR na 0 (nič) EUR in izterjava vseh plačil v skupnem znesku 4 241 507, ki so bila izvedena v okviru navedene pogodbe;

                  —

                  naloži vračilo vseh zneskov, ki jih je Komisija morda izterjala na podlagi tega sklepa, povečanih za zamudne obresti, izračunane po stopnji Evropske centralne banke, povečani za 7 odstotnih točk;

                  —

                  naloži simbolično plačilo enega evra za odškodnino in obresti s pridržkom povečanja zahtevka;

                  —

                  Komisiji naloži plačilo vseh stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja devet tožbenih razlogov.

                  1.

                  S prvim tožbenim razlogom se zatrjuje nepristojnost Komisije za sprejetje izpodbijanega sklepa, neobstoj pravne podlage za njegovo sprejetje in kršitev načela zaupanja v pravo. Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da Komisija ni bila pristojna za sprejetje izpodbijanega sklepa, ki je izvršilni naslov za izterjavo terjatve, ki naj bi jo imela, ker ni arbitražne klavzule, na podlagi katere sta sodišči Unije pristojni za pogodbene spore Unije.

                  2.

                  Z drugim tožbenim razlogom se zatrjuje zastaranje zatrjevane terjatve in vsekakor kršitev razumnega roka iz člena 73a, prvi odstavek, Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 4 str. 74) (v nadaljevanju: Finančna uredba iz leta 2002) ter pravice do dobrega upravljanja, kot je določena v členu 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in členu 6 Konvencija o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (v nadaljevanju: EKČP). Tožeča stranka meni, da je terjatev, ki jo zatrjuje Komisija, zastarala, ker se je petletni rok iz člena 73a Finančne uredbe iz leta 2002 iztekel. Trdi tudi, da je člen 85b, četrti odstavek, Uredbe Komisije (ES, Euratom) št. 2342/2002 z dne 23. decembra 2002 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 4, str. 145) (v nadaljevanju: Izvedbena uredba iz leta 2002), ki se nanaša na prekinitev zastaralnega roka, brezpredmeten. Čeprav bi bila prekinitev zastaralnega roka zakonita, je rok za sprejetje izpodbijanega sklepa in bremepisa, ki mu je priložen, vsekakor očitno nerazumen ter krši člen 41 Listine o temeljnih pravicah in člen 6(1) EKČP (v delu, v katerem določa temeljno pravico, ki je tudi splošno pravno načelo).

                  3.

                  S tretjim tožbenim razlogom se zatrjuje kršitev sodbe sodišče prve stopnje v Bruslju (Belgija) z dne 5. oktobra 2017 in reka „upravno sodišeč čaka na odločitev kazenskega“. Tožeča stranka trdi, da mora Komisija spoštovati sodbo belgijskega kazenskega sodišča z dne 5. oktobra 2017, ki je odločilo, da tožba ni dopustna zaradi neobstoja dokazov o kaznivih dejanjih. Ker se je Komisija, ki je pred kazenskim sodiščem vložila premoženjskopravni zahtevek, odločila, da bo sklep o izterjavi izdala šele po koncu belgijskega postopka, jo izid navedenega postopka in ugotovitve nacionalnega sodišča zavezujejo, čeprav pravnomočnost sodbe belgijskega sodišča nima učinka v zvezi s Komisijo.

                  4.

                  S četrtim tožbenim razlogom se zatrjuje, da izpodbijani sklep vsebuje več očitnih napak pri presoji. Tožeča stranka v zvezi s tem zatrjuje, da ravnanja, ki se očitajo, nikakor niso dokazana ter da očitno ni nobenih nepravilnosti, še manj pa težkih nepravilnosti. Izpodbijani sklep temelji na dveh poročilih OLAF. Vendar očitki, ki jih navaja tožena stranka, niso dokazani.

                  5.

                  S petim tožbenim razlogom se zatrjuje kršitev Navodil za ponudnike in člena 103 Finančne uredbe iz leta 2002. Tožeča stranka meni, da se nobeden od očitkov tožene stranke zoper njo ne nanaša na to, da je tožeča stranka pridobila zaupne informacije, sklenila nezakonit sporazum s konkurentom ali vplivala na ocenjevalno komisijo ali naročnika v okviru obravnave, pojasnjevanja, ocenjevanja ali primerjave ponudb. Zato niso izpolnjeni niti pogoji iz člena 103 Finančne uredbe iz leta 2002 niti pogoji iz člena 13(a) Navodil za ponudnike.

                  6.

                  S šestim tožbenim razlogom se zatrjuje kršitev pravice do obrambe, ker je bila tožeči stranki kršena pravica do izjave.

                  7.

                  S sedmim tožbenim razlogom se zatrjuje kršitev načela dobrega upravljanja, načela izvrševanja pogodb v dobri veri in načela prepovedi „zlorabe pravic“. Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da Komisija ni ravnala niti skrbno niti nepristransko.

                  8.

                  Z osmim tožbenim razlogom se zatrjuje ugovor nezakonitosti v zvezi s členom 103 Finančne uredbe iz leta 2002, ker se s tem členom krši splošno načelo prepovedi neupravičene pridobitve. Člen 103 Finančne uredbe iz leta 2002 namreč omogoča, da institucija izterja vse zneske, plačane med celotnim trajanjem izvajanja pogodbe, čeprav je pogodbenik pogodbo v celoti izpolnil. Iz člena 103 Finančne uredbe iz leta 2002 tako izhaja, da institucija lahko od pogodbenika prejme vse storitve, ne da bi bil ta upravičen do kakršnega koli plačila. Člen 103 je treba razglasiti za nezakonit v delu, v katerem instituciji omogoča neupravičeno obogatitev v škodo pogodbenika.

                  9.

                  Z devetim tožbenim razlogom se zatrjuje kršitev člena 103 Finančne uredbe iz leta 2002 in načela sorazmernosti. Tožeča stranka trdi, da mora institucija presojo izvesti v skladu s členom 103 Finančne uredbe iz leta 2002. Poleg tega mora biti ta presoja izvedena ob spoštovanju načela sorazmernosti, saj mora institucija zagotoviti, da je njen sklep sorazmeren s težo zadevne nepravilnosti. Ta zahteva sorazmernosti je izraz načela dobre vere, ki se zahteva pri izvajanju pogodb. Vendar to v obravnavanem primeru ni bilo tako.


title: Zadeva C-585/17: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 14. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgerichtshof – Avstrija) – v postopku, ki sta ga začela Finanzamt Linz, Finanzamt Kirchdorf Perg Steyr (Predhodno odločanje – Državne pomoči – Sprememba odobrene sheme pomoči – Člen 108(3) PDEU – Obveznost priglasitve – Prepoved izvajanja brez odobritve Evropske komisije – Uredba (EU) št. 651/2014 – Izvzetje – Člen 58(1) – Časovno področje uporabe uredbe – Člen 44(3) – Obseg – Nacionalna ureditev, ki določa formulo za izračun za delno vračilo davkov na energijo)

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/2

      Sodba Sodišča (peti senat) z dne 14. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgerichtshof – Avstrija) – v postopku, ki sta ga začela Finanzamt Linz, Finanzamt Kirchdorf Perg Steyr
      (Zadeva C-585/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Državne pomoči - Sprememba odobrene sheme pomoči - Člen 108(3) PDEU - Obveznost priglasitve - Prepoved izvajanja brez odobritve Evropske komisije - Uredba (EU) št. 651/2014 - Izvzetje - Člen 58(1) - Časovno področje uporabe uredbe - Člen 44(3) - Obseg - Nacionalna ureditev, ki določa formulo za izračun za delno vračilo davkov na energijo)
      (2020/C 10/02)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Verwaltungsgerichtshof

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: Finanzamt Linz, Finanzamt Kirchdorf Perg Steyr

         Ob udeležbi: Dilly’s Wellnesshotel GmbH

         Izrek

                  1.

                  Člen 108(3) PDEU je treba razlagati tako, da za nacionalno ureditev, s katero je shema pomoči spremenjena tako, da se zmanjša krog upravičencev do teh pomoči, načeloma velja obveznost priglasitve iz te določbe.

                  2.

                  Člen 58(1) Uredbe Komisije (EU) št. 651/2014 z dne 17. junija 2014 o razglasitvi nekaterih vrst pomoči za združljive z notranjim trgom pri uporabi členom 107 in 108 [PDEU] je treba razlagati tako, da se lahko pomoči, dodeljene pred začetkom veljavnosti navedene uredbe na podlagi sheme pomoči, kakršna je ta iz sporov o glavni stvari, na podlagi te iste uredbe izvzamejo iz obveznosti priglasitve iz člena 108(3) PDEU.

                  3.

                  Člen 44(3) Uredbe št. 651/2014 je treba razlagati tako, da je shema pomoči, kakršna je ta iz sporov o glavni stvari, za katero je znesek vračila davka na energijo izrecno določen v formuli za izračun, določeni z nacionalno zakonodajo, s katero je uvedena ta shema, v skladu s to določbo.

         (1)  UL C 13, 15.1.2018.


title: Zadeva T-797/19: Tožba, vložena 19. novembra 2019 – Anglo Austrian AAB Bank in Belegging-Maatschappij „Far-East“/ECB

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/56

      Tožba, vložena 19. novembra 2019 – Anglo Austrian AAB Bank in Belegging-Maatschappij „Far-East“/ECB
      (Zadeva T-797/19)
      (2020/C 10/66)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranke

         Tožeči stranki: Anglo Austrian AAB Bank AG (Dunaj, Avstrija) in Belegging-Maatschappij „Far-East“ BV (Velp, Nizozemska) (zastopniki: M. Fischer, J. Willheim in M. Ketzer, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska centralna banka

         Predlogi

      Tožeča stranka predlaga,

                  —

                  naj se sklep tožene stranke z dne 14. novembra 2019, s katerim je bila družbi Anglo Austrian AAB Bank AG kot kreditni instituciji odvzeta koncesija, razglasi za ničen;

                  —

                  se toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka;

                  —

                  naj se zadeva v skladu s členom 67(2) Poslovnika Splošnega sodišča glede na obstoječe okoliščine obravnava prednostno.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožba temelji na naslednjih razlogih.

                  1.

                  Tožena stranka je kršila člen 14(5) Uredbe Sveta (EU) št. 1024/2013 (1) s tem, da je v skladu s členom 4(3) te uredbe napačno uporabila nacionalno pravo, ki se uporablja za odvzem koncesije.

                  2.

                  Tožena stranka je kršila načelo sorazmernosti s tem, da je z odvzemom koncesije nedopustno uporabila ultima ratio mogočih sredstev nadzora.

                  3.

                  Tožena stranka je kršila pravico družbe Anglo Austrian AAB Bank AG do učinkovitega pravnega sredstva s tem, da ni odložila izvršitve sklepa.

                  4.

                  Tožena stranka je kršila člen 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, člena 31 in 32 Uredbe (EU) št. 1024/2013, člen 70(4) Bankwesengesetz (zakon o bankah) ter člen 6 Evropske konvencije o človekovih pravicah s tem, da ni spoštovala tam zagotovljenih procesnih pravic družbe Anglo Austrian AAB Bank AG.

                  5.

                  Tožena stranka je kršila lastninsko pravico družbe Belegging-Maatschappij „Far-East“ B.V. s tem, da je družbi Anglo Austrian AAB Bank AG odvzela koncesijo in s tem uničila gospodarsko vrednost deleža, ki ga ima družba Belegging-Maatschappij „Far-East“ B.V. v družbi Anglo Austrian AAB Bank AG.

         (1)  Uredba Sveta (EU) št. 1024/2013 z dne 15. oktobra 2013 o prenosu posebnih nalog, ki se nanašajo na politike bonitetnega nadzora kreditnih institucij, na Evropsko centralno banko (UL 2013, L 287, str. 63).


title: Zadeva C-678/19 P: Pritožba, ki jo je Retail Royalty Co. vložila 12. septembra 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 12. julija 2019 v zadevi T-54/18, Fashion Energy/EUIPO - Retail Royalty

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/23

      Pritožba, ki jo je Retail Royalty Co. vložila 12. septembra 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 12. julija 2019 v zadevi T-54/18, Fashion Energy/EUIPO - Retail Royalty
      (Zadeva C-678/19 P)
      (2020/C 10/31)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnica: Retail Royalty Co. (zastopnika: M. Dick, Solicitor, in J. Bogatz, Rechtsanwältin)

         Drugi stranki v postopku: Fashion Energy Srl, Urad Evropske unije za intelektualno lastnino
      S sklepom z dne 20. novembra 2019 je Sodišče (senat za dopustitev pritožb) odločilo, da pritožba ni dopustna in da družba Retail Royalty Co. nosi svoje stroške.


title: Zadeva T-173/17: Sklep Splošnega sodišča z dne 11. novembra 2019 – TestBioTech/Komisija

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/57

      Sklep Splošnega sodišča z dne 11. novembra 2019 – TestBioTech/Komisija
      (Zadeva T-173/17) (1)

      (2020/C 10/67)
      Jezik postopka: angleščina
      Predsednica drugega senata je odredila izbris zadeve.

         (1)  UL C 161, 22.5.2017.


title: Zadeva C-484/18: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 14. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Francija) – Société de perception et de distribution des droits des artistes-interprètes de la musique et de la danse (Spedidam), PG, GF/Institut national de l’audiovisuel (Predhodno odločanje – Avtorska in sorodne pravice – Direktiva 2001/29/ES – Izključne pravice izvajalcev – Člen 2(b) – Pravica reproduciranja – Člen 3(2)(a) – Dajanje na voljo javnosti – Dovoljenje – Domneva – Nacionalna ureditev, ki določa, da nacionalni ustanovi, zadolženi za ohranjanje in povečevanje prepoznavnosti nacionalne avdiovizualne dediščine, za izkoriščanje arhivskega gradiva, ki vsebuje posnetke nastopov izvajalca, ni treba pridobiti njegovega pisnega soglasja)

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/16

      Sodba Sodišča (peti senat) z dne 14. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Francija) – Société de perception et de distribution des droits des artistes-interprètes de la musique et de la danse (Spedidam), PG, GF/Institut national de l’audiovisuel
      (Zadeva C-484/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Avtorska in sorodne pravice - Direktiva 2001/29/ES - Izključne pravice izvajalcev - Člen 2(b) - Pravica reproduciranja - Člen 3(2)(a) - Dajanje na voljo javnosti - Dovoljenje - Domneva - Nacionalna ureditev, ki določa, da nacionalni ustanovi, zadolženi za ohranjanje in povečevanje prepoznavnosti nacionalne avdiovizualne dediščine, za izkoriščanje arhivskega gradiva, ki vsebuje posnetke nastopov izvajalca, ni treba pridobiti njegovega pisnega soglasja)
      (2020/C 10/18)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Cour de cassation

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: Société de perception et de distribution des droits des artistes-interprètes de la musique et de la danse (Spedidam), PG, GF

         Tožena stranka: Institut national de l’audiovisuel

         Ob udeležbi: Syndicat indépendant des artistes-interprètes (SIA-UNSA), Syndicat français des artistes-interprètes (CGT)

         Izrek

      Člen 2(b) in člen 3(2)(a) Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta nacionalni ureditvi, ki na področju izkoriščanja avdiovizualnega arhivskega gradiva v korist institucije, ki je bila za to določena, uvaja izpodbojno domnevo, da je izvajalec, če je sodeloval pri snemanju avdiovizualnega dela z namenom radiodifuznega oddajanja tega dela, podal dovoljenje za snemanje in izkoriščanje svoje izvedbe.

         (1)  UL C 352, 1.10.2018.


title: Zadeva C-732/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ceuta (Španija) 4. oktobra 2019 – LL, MK/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/23

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ceuta (Španija) 4. oktobra 2019 – LL, MK/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA
      (Zadeva C-732/19)
      (2020/C 10/32)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ceuta

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: LL, MK

         Tožena stranka: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je za zagotovitev varstva potrošnikov in uporabnikov ter spoštovanja sodne prakse Unije, ki ga izvaja, glede na Direktivo Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (1) in zlasti glede na njena člena 6(1) in 7(1), v skladu s pravom Unije, da: se za nedvoumno merilo določi odločitev Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) v sodbah z dne 23. januarja 2019 od 44 do 49, v skladu s katero je v pogodbah o hipotekarnih kreditih, sklenjenih s potrošniki, pogoj, o katerem se stranki nista dogovorili in ki določa, da mora vse stroške posla v zvezi s hipotekarnim kreditom nositi kreditojemalec, nepošten, različne postavke stroškov, vključene v navedenem nepoštenem in ničnem pogoju, pa se razdelijo med banko, ki je enostransko določila pogodbene pogoje, in potrošnika kreditojemalca, da se omeji povračilo neupravičeno plačanih zneskov zaradi uporabe nacionalne zakonodaje?
                  Ali je za zagotovitev varstva potrošnikov in uporabnikov ter spoštovanja sodne prakse Unije, ki ga izvaja, glede na Direktivo Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah in zlasti glede na njena člena 6(1) in 7(1), v skladu s pravom Unije, da Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) dopolnjevalno razlaga pogoj, ki je zaradi nepoštenosti razglašen za ničen, če odprava tega pogoja in učinkov, ki izhajajo iz njega, ne vpliva na obstoj kreditne pogodbe s hipotekarnim jamstvom?

                  2.

                  Ali v povezavi s členom 394 Ley de Enjuiciamiento Civil (2), ki določa objektivno merilo uspeha, v skladu s katerim stroške postopka plača stranka, ki v pravdi ni uspela, v primeru, da se nepošten pogoj v zvezi s stroški razglasi za ničen, vendar so učinki te ničnosti omejeni na zgoraj navedeno delitev stroškov, to pomeni kršitev načel prava Evropske unije o učinkovitosti in nezavezujoči naravi, če se ugoditev v sodbi šteje za delno, ter ali bi bilo to mogoče razlagati kot povzročanje učinka, ki je nasproten odvračilnemu, zaradi česar bi bili zakoniti interesi potrošnikov in uporabnikov nezaščiteni?

         (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288.

         (2)  Zakon o civilnem postopku.


title: Zadeva T-361/19: Sklep Splošnega sodišča z dne 5. novembra 2019 – CF/Parlament

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/57

      Sklep Splošnega sodišča z dne 5. novembra 2019 – CF/Parlament
      (Zadeva T-361/19) (1)

      (2020/C 10/68)
      Jezik postopka: francoščina
      Predsednik petega senata je odredil izbris zadeve.

         (1)  UL C 263, 5.8.2019.


title: Zadeva C-767/19: Tožba, vložena 17. oktobra 2019 – Evropska komisija/Kraljevina Belgija

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/24

      Tožba, vložena 17. oktobra 2019 – Evropska komisija/Kraljevina Belgija
      (Zadeva C-767/19)
      (2020/C 10/33)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: O. Beynet, Y. G. Marinova, agenta)

         Tožena stranka: Kraljevina Belgija

         Predloga tožeče stranke

                  —

                  Ugotovi naj se, da Kraljevina Belgija ni izpolnila obveznosti na podlagi Direktive 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (1) ter Direktive 2009/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 2003/55/ES (2) s tem, da ni pravilno prenesla:

                              —

                              člena 9(1)(a) Direktiv 2009/72/ES in 2009/73/ES,

                              —

                              člena 37(4), točki (a) (b), Direktive 2009/72/ES in člen 41(4), točki (a) (b), Direktive 2009/73/ES,

                              —

                              člena 37(6), točke (a), (b) in (c), ter (9) Direktive 2009/72/ES in člena 41(6), točke (a), (b) in (c), ter (9) Direktive 2009/73/ES,

                              —

                              člena 37(10) Direktive 2009/72/ES in člena 41(10) Direktive 2009/73/ES;

                  —

                  Kraljevini Belgiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožba se nanaša na to, da v Belgiji nista bili ustrezno preneseni Direktivi 2009/72 in 2009/73, ki se nanašata na notranji trg električne energije in zemeljskega plina. Navedeni direktivi zlasti vsebujeta določbe glede dejanske ločitve upravljanja prenosnih sistemov za električno energijo in zemeljski plin na eni strani ter dejavnosti dobave in proizvodnje na drugi strani, da bi se preprečilo tveganje diskriminacije pri obratovanju omrežja. Direktivi za dosego v njiju določenih ciljev predvidevata tudi vzpostavitev neodvisnih nacionalnih regulativnih organov.
      Komisija meni, da je Kraljevina Belgija direktivi prenesla nezadostno, kar zadeva dva bistvena elementa, in sicer vzpostavitev polnega lastniškega ločevanja ter določbe glede pristojnosti in neodvisnosti nacionalnega regulativnega organa.

         (1)  UL 2009, L 211, str. 55.

         (2)  UL 2009, L 211, str. 94.


title: Zadeva C-555/18: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 7. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sofiyski rayonen sad – Bolgarija) – K.H.K./B.A.C., E.E.K. (Predhodno odločanje – Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Uredba (EU) št. 655/2014 – Evropski nalog za zamrznitev bančnih računov – Člen 5(a) – Postopek pridobitve – Člen 4, točke od 8 do 10 – Pojmi „sodna odločba“, „sodna poravnava“ in „javna listina“ – Nacionalni plačilni nalog, zoper katerega je mogoč ugovor – Člen 18(1) – Roki – Člen 45 – Izjemne okoliščine – Pojem)

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/17

      Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 7. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sofiyski rayonen sad – Bolgarija) – K.H.K./B.A.C., E.E.K.
      (Zadeva C-555/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Uredba (EU) št. 655/2014 - Evropski nalog za zamrznitev bančnih računov - Člen 5(a) - Postopek pridobitve - Člen 4, točke od 8 do 10 - Pojmi „sodna odločba“, „sodna poravnava“ in „javna listina“ - Nacionalni plačilni nalog, zoper katerega je mogoč ugovor - Člen 18(1) - Roki - Člen 45 - Izjemne okoliščine - Pojem)
      (2020/C 10/20)
      Jezik postopka: bolgarščina

         Predložitveno sodišče

      Sofiyski rayonen sad

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: K.H.K.

         Toženi stranki: B.A.C., E.E.K.

         Izrek

                  1.

                  Člen 4, točka 10, Uredbe (EU) št. 655/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o določitvi postopka za evropski nalog za zamrznitev bančnih računov z namenom olajšanja čezmejne izterjave terjatev v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da plačilni nalog, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, ki ni izvršljiv, ni „javna listina“ v smislu te določbe.

                  2.

                  Člen 5(a) Uredbe št. 655/2014 je treba razlagati tako, da je tekoči postopek za izdajo plačilnega naloga, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, mogoče šteti za „postopek v glavni stvari“ v smislu te določbe.

                  3.

                  Člen 45 Uredbe št. 655/2014 je treba razlagati tako, da sodne počitnice ne spadajo v pojem „izjemne okoliščine“ v smislu te določbe.

         (1)  UL C 427, 26.11.2018.


title: Zadeva T-706/19: Tožba, vložena 16. oktobra 2019 – Micro Focus International in drugi/Komisija

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/35

      Tožba, vložena 16. oktobra 2019 – Micro Focus International in drugi/Komisija
      (Zadeva T-706/19)
      (2020/C 10/47)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeče stranke: Micro Focus International plc (Newbury, Združeno kraljestvo), Micro Focus International Holdings Ltd (Dublin, Irska) in Micro Focus Midco Ltd (Newbury) (zastopnika: J. Lesar, Solicitor, in K. Beal, QC)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

                  —

                  Sklep Komisije C(2019) 2526 final z dne 2. aprila 2019 o državni pomoči SA.44896, ki jo je Združeno kraljestvo izvedlo v zvezi z nadzorovanimi tujimi družbami z izjemo pri financiranju skupin razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožeče stranke ali katerokoli od njih;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo devet tožbenih razlogov.

                  1.

                  V okviru prvega tožbenega razloga trdijo, da je Komisija napačno uporabila člen 107(1) PDEU in/ali storila očitno napako pri presoji pri izbiri referenčnega okvira za analizo davčnega sistema. Komisija bi morala obravnavati referenčni okvir kot sistem davka od dohodkov pravnih oseb v Združenem kraljestvu, ne pa le samega sistema nadzorovanih tujih družb.

                  2.

                  V okviru drugega tožbenega razloga zatrjujejo, da je Komisija napačno uporabila pravo pri uporabi člena 107(1) PDEU in/ali storila očitno napako pri presoji s pomanjkljivim pristopom k analizi sistema nadzorovanih tujih družb. Komisija je v točkah od 124 do 126 obrazložitve izpodbijanega sklepa napačno obravnavala določbe poglavja 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 kot obliko odstopanja od splošne davčne obveznosti iz poglavja 5.

                  3.

                  V okviru tretjega tožbenega razloga trdijo, da je Komisija napačno uporabila pravo pri uporabi člena 107(1) PDEU, ker je v točkah od 127 do 151 obrazložitve izpodbijanega sklepa ugotovila, da je bilo merilo selektivnosti izpolnjeno, podjetja v dejansko in pravno primerljivih položajih pa so bila obravnavana različno.

                  4.

                  V okviru četrtega tožbenega razloga navajajo, da je 75-odstotna oprostitev v skladu z oddelkom 371ID Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 upravičena z naravo in celotno strukturo davčnega sistema.

                  5.

                  V okviru petega tožbenega razloga trdijo da obdavčitev nadzorovanih tujih družb, ki izpolnjujejo pogoje za odstopanje iz navedenega poglavja 9 kot razred, krši pravico tožečih strank do ustanavljanja v nasprotju s členom 49 PDEU.

                  6.

                  V okviru šestega tožbenega razloga trdijo, da je bila storjena očitna napaka pri presoji v zvezi s 75-odstotno oprostitvijo in problemom fiksnega razmerja.

                  7.

                  V okviru sedmega tožbenega razloga trdijo, da sklep Komisije ni v skladu s splošnima načeloma prava Unije v zvezi s prepovedjo diskriminacije in enakosti.

                  8.

                  V okviru osmega tožbenega razloga navajajo, da je Komisija napačno uporabila pravo, ker je uporabila po analogiji ali se zanašala na pogoje Direktive (EU) 2016/1164, (1) ki se ne bi smela uporabiti ratione temporis.

                  9.

                  V okviru devetega tožbenega razloga zatrjujejo, da je Komisija napačno uporabila pravo pri uporabi člena 107(1) PDEU, ker je v točki 176 obrazložitve izpodbijanega sklepa ugotovila, da razred upravičencev obstaja (ki vključuje tožeče stranke) in da so (tožeče stranke) dobile pomoč, ki jo je bilo treba vrniti v skladu s členom 2(1) izpodbijanega sklepa.

         (1)  Direktiva Sveta (EU) 2016/1164 z dne 12. julija 2016 o določitvi pravil proti praksam izogibanja davkom, ki neposredno vplivajo na delovanje notranjega trga (UL 2016 L 193, str. 1).


title: Zadeva C-833/19 P: Pritožba, ki jo je Svet Evropske unije vložil 14. novembra 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 4. septembra 2019 v zadevi T-308/18, Hamas/Svet

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/26

      Pritožba, ki jo je Svet Evropske unije vložil 14. novembra 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 4. septembra 2019 v zadevi T-308/18, Hamas/Svet
      (Zadeva C-833/19 P)
      (2020/C 10/35)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Pritožnik: Svet Evropske unije (zastopnika: B. Driessen, S. Van Overmeire, agenta)

         Druga stranka v postopku: Hamas

         Predlogi

      Svet Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi sodbo Splošnega sodišča v zadevi T-308/18;

                  —

                  dokončno odloči o vprašanjih, ki so predmet te pritožbe,in

                  —

                  tožeči stranki v zadevi T-308/18 naloži plačilo stroškov, ki so Svetu nastali v postopku na prvi stopnji in v tem postopku.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Svet na prvem mestu meni, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo pri presoji osmega tožbenega razloga ničnostne tožbe, ki je zadeval „neobstoj avtentifikacije obrazložitve“, s tem, da je ugotovilo, da bi obrazložitev izpodbijanih ukrepov morala biti podpisana.
      Svet na drugem mestu Splošnemu sodišču očita, da je storilo napako s tem, da ni ugotovilo, da odločbe ameriških organov pomenijo zadostno podlago za vpis Hamasa na seznam, priložen izpodbijanim ukrepom.


title: Zadeva T-708/19: Tožba, vložena 17. oktobra 2019 – Bujar/Komisija

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/36

      Tožba, vložena 17. oktobra 2019 – Bujar/Komisija
      (Zadeva T-708/19)
      (2020/C 10/48)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Marcin Bujar (Woluwe-Saint-Lambert, Belgija) (zastopnik: R. Wardyn, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep Komisije z dne 20. decembra 2018 razglasi za ničen; in

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom in člena 7(1) splošnih izvedbenih določb za prenos pokojninskih pravic:

                              —

                              prenosljiva leta pokojninske dobe naj bi bilo treba izračunati na podlagi dejansko prenesene količine po odbitku zneska povečanja vrednosti kapitala med datumom, ko se za prenos zaprosi, in dejanskim datumom prenosa;

                              —

                              PMO naj bi storil napako s tem, da je prenosljive pokojninske pravice izračunal na podlagi zneska, ki ga je navedla nacionalna uprava v začasni odločbi, medtem ko je bila količina, ki je bila dejansko prenesena, posledica povečanja vrednosti kapitala med datumom, ko je bilo za prenos zaprošeno, in dejanskim datumom prenosa ter ponovnega izračuna pokojninskih pravic, ki ga je izvedel nacionalni organ, to je povečanje vrednosti kapitala za obdobje pred datumom, ko je bilo za prenos zaprošeno.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: neupravičena obogatitev Unije:

                              —

                              zaradi izračuna prenosljivih let delovne dobe na podlagi začasne količine, ki je bila predmet ponovnega izračuna in ki ni ustrezala izključno povečanju vrednosti kapitala med datumom, ko je bilo za prenos zaprošeno, in dejanskim datumom prenosa, je bila Unija neupravičeno obogatena.


title: Zadeva C-599/18 P: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 14. novembra 2019 – Silec Cable, General Cable Corp./Evropska komisija (Pritožba – Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Evropski trg podzemnih in podvodnih električnih kablov – Razdelitev trga v okviru projektov – Dokaz o kršitvi – Domneva nedolžnosti – Izkrivljanje dokazov – Javno distanciranje – Subjektivno zaznavanje drugih udeležencev omejevalnega sporazuma – Kršitev s strani več podjetij, ki sestavljajo enoten gospodarski subjekt – Resnost kršitve, ki jo stori eno od teh podjetij – Določitev – „Obrobni“ ali „srednji“ akter omejevalnega sporazuma – Določitev – Načelo enakega obravnavanja)

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/18

      Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 14. novembra 2019 – Silec Cable, General Cable Corp./Evropska komisija
      (Zadeva C-599/18 P) (1)

      (Pritožba - Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Evropski trg podzemnih in podvodnih električnih kablov - Razdelitev trga v okviru projektov - Dokaz o kršitvi - Domneva nedolžnosti - Izkrivljanje dokazov - Javno distanciranje - Subjektivno zaznavanje drugih udeležencev omejevalnega sporazuma - Kršitev s strani več podjetij, ki sestavljajo enoten gospodarski subjekt - Resnost kršitve, ki jo stori eno od teh podjetij - Določitev - „Obrobni“ ali „srednji“ akter omejevalnega sporazuma - Določitev - Načelo enakega obravnavanja)
      (2020/C 10/21)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnica: Silec Cable, General Cable Corp. (zastopnika: I. Sinan, Barrister, C. Renner, Rechtsanwältin)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopniki: H. van Vliet, S. Baches Opi in F. Castilla Contreras, agenti)

         Izrek

                  1.

                  Pritožba se zavrne.

                  2.

                  Silec Cable SAS in General Cable Corp. se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 436, 3.12.2018.


title: Zadeva T-710/19: Tožba, vložena 17. oktobra 2019 – Sthree in Sthree Overseas Holdings/Komisija

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/37

      Tožba, vložena 17. oktobra 2019 – Sthree in Sthree Overseas Holdings/Komisija
      (Zadeva T-710/19)
      (2020/C 10/49)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeči stranki: Sthree plc (London, Združeno kraljestvo) in Sthree Overseas Holdings Ltd (London) (zastopnika: J. Lesar, Solicitor, in K. Beal, QC)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

                  —

                  Sklep Komisije C(2019) 2526 final z dne 2. aprila 2019 o državni pomoči SA.44896, ki jo je Združeno kraljestvo izvedlo v zvezi z nadzorovanimi tujimi družbami z izjemo pri financiranju skupin razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožeči stranki ali katerokoli od njiju;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeči stranki se v utemeljitev tožbe sklicujeta na osem tožbenim razlogov.

                  1.

                  V okviru prvega tožbenega razloga trdita, da je Komisija napačno uporabila člen 107(1) PDEU in/ali storila očitno napako pri presoji pri izbiri referenčnega okvira za analizo davčnega sistema. Komisija bi morala obravnavati referenčni okvir kot sistem davka od dohodkov pravnih oseb v Združenem kraljestvu, ne pa le samega sistema nadzorovanih tujih družb.

                  2.

                  V okviru drugega tožbenega razloga zatrjujeta, da je Komisija napačno uporabila pravo pri uporabi člena 107(1) PDEU in/ali storila očitno napako pri presoji s pomanjkljivim pristopom k analizi sistema nadzorovanih tujih družb. Komisija je v točkah od 124 do 126 obrazložitve izpodbijanega sklepa napačno obravnavala določbe poglavja 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 kot obliko odstopanja od splošne davčne obveznosti iz poglavja 5.

                  3.

                  V okviru tretjega tožbenega razloga trdita, da je Komisija napačno uporabila pravo pri uporabi člena 107(1) PDEU, ker je v točkah od 127 do 151 obrazložitve izpodbijanega sklepa ugotovila, da je bilo merilo selektivnosti izpolnjeno, podjetja v dejansko in pravno primerljivih položajih pa so bila obravnavana različno.

                  4.

                  V okviru četrtega tožbenega razloga navajata, da je 75-odstotna oprostitev v skladu z oddelkom 371ID Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 upravičena z naravo in celotno strukturo davčnega sistema.

                  5.

                  V okviru petega tožbenega razloga trdita da obdavčitev nadzorovanih tujih družb, ki izpolnjujejo pogoje za odstopanje iz navedenega poglavja 9 kot razred, krši pravico tožečih strank do ustanavljanja v nasprotju s členom 49 PDEU.

                  6.

                  V okviru šestega tožbenega razloga trdita, da je bila storjena očitna napaka pri presoji v zvezi s 75-odstotno oprostitvijo in problemom fiksnega razmerja.

                  7.

                  V okviru sedmega tožbenega razloga trdita, da sklep Komisije ni v skladu s splošnima načeloma prava Unije v zvezi s prepovedjo diskriminacije in enakosti.

                  8.

                  V okviru osmega tožbenega razloga navajajo, da je Komisija napačno uporabila pravo, ker je uporabila po analogiji ali se zanašala na pogoje Direktive (EU) 2016/1164 (1), ki se ne bi smela uporabiti ratione temporis.

         (1)  Direktiva Sveta (EU) 2016/1164 z dne 12. julija 2016 o določitvi pravil proti praksam izogibanja davkom, ki neposredno vplivajo na delovanje notranjega trga (UL 2016 L 193, str. 1).


title: Zadeva C-641/17: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 13. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht München – Nemčija) – College Pension Plan of British Columbia/Finanzamt München Abteilung III (Predhodno odločanje – Prosti pretok kapitala – Obdavčenje pokojninskih skladov – Različno obravnavanje pokojninskih skladov rezidentov in pokojninskih skladov nerezidentov – Ureditev države članice, ki pokojninskim skladom rezidentom omogoča, da zmanjšajo svoj obdavčljivi dobiček tako, da odbijejo rezerve, namenjene za plačilo pokojnin, in da davek, obračunan od dividend, odbijejo od davka od dohodkov pravnih oseb – Primerljivost položajev – Utemeljitev)

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/3

      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 13. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht München – Nemčija) – College Pension Plan of British Columbia/Finanzamt München Abteilung III
      (Zadeva C-641/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Prosti pretok kapitala - Obdavčenje pokojninskih skladov - Različno obravnavanje pokojninskih skladov rezidentov in pokojninskih skladov nerezidentov - Ureditev države članice, ki pokojninskim skladom rezidentom omogoča, da zmanjšajo svoj obdavčljivi dobiček tako, da odbijejo rezerve, namenjene za plačilo pokojnin, in da davek, obračunan od dividend, odbijejo od davka od dohodkov pravnih oseb - Primerljivost položajev - Utemeljitev)
      (2020/C 10/03)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Finanzgericht München

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: College Pension Plan of British Columbia

         Tožena stranka: Finanzamt München Abteilung III

         Izrek

                  1.

                  Člena 63 in 65 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi, na podlagi katere so dividende, ki jih družba rezidentka razdeli pokojninskemu skladu rezidentu, na eni strani predmet pri viru odtegnjenega davka, ki ga je mogoče v celoti odbiti od davka od dohodkov pravnih oseb, ki ga dolguje tak sklad, in povrniti, kadar davek, odtegnjen pri viru, presega davek od dohodkov pravnih oseb, ki ga mora plačati sklad, in da se na drugi strani ne kažejo kot povečanje dobička, ki se obdavči z davkom od dohodkov pravnih oseb, ali pa se kažejo le kot majhno povečanje tega dobička zaradi možnosti, da se od navedenega dobička odbijejo rezervacije za obveznosti izplačevanja pokojnin, medtem ko so dividende, izplačane pokojninskemu skladu nerezidentu, predmet pri viru odtegnjenega davka, ki za tak sklad pomeni dokončni davek, če pokojninski sklad nerezident prejete dividende nameni za rezervacije za pokojnine, ki jih bo moral izplačevati v prihodnosti, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

                  2.

                  Člen 64(1) PDEU je treba razlagati tako, da nacionalne ureditve, na podlagi katere so dividende, ki jih družba rezidentka izplača pokojninskemu skladu rezidentu, na eni strani predmet pri viru odtegnjenega davka, ki ga je mogoče v celoti odbiti od davka od dohodkov pravnih oseb, ki ga dolguje ta sklad, in lahko pripelje do vračila, kadar davek, odtegnjen pri viru, presega davek od dohodkov pravnih oseb, ki ga dolguje sklad, in da se na drugi strani te dividende ne kažejo kot povečanje dobička, ki se obdavči z davkom od dohodkov pravnih oseb, ali pa se kažejo le kot majhno povečanje tega dobička zaradi možnosti, da se od navedenega dobička odbijejo rezervacije za obveznosti iz naslova plačevanja pokojnine, medtem ko so dividende, izplačane pokojninskemu skladu nerezidentu, predmet pri viru odtegnjenega davka, ki za tak sklad pomeni dokončni davek, ni mogoče šteti za omejitev, ki je veljala na dan 31. decembra 1993, v smislu te določbe.

         (1)  UL C 112, 26.3.2018.


title: Zadeva C-476/18: Sklep predsednika devetega senata Sodišča z dne 24. junija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Pesti Központi Kerületi Bíróság – Madžarska) – PannonHitel Pénzügyi Zrt./WizzAir Hungary Légiközlekedési Kft.

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/27

      Sklep predsednika devetega senata Sodišča z dne 24. junija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Pesti Központi Kerületi Bíróság – Madžarska) – PannonHitel Pénzügyi Zrt./WizzAir Hungary Légiközlekedési Kft.
      (Zadeva C-476/18) (1)

      (2020/C 10/36)
      Jezik postopka: madžarščina
      Predsednik devetega senata Sodišča je odredil izbris zadeve.

         (1)  UL C 352, 1.10.2018.


title: Zadeva C-319/18 P: Sklep Sodišča (deseti senat) z dne 25. junija 2019 – Fred Olsen, SA/Naviera Armas, SA, Evropska komisija (Pritožba – Državne pomoči – Člen 181 Poslovnika Sodišča – Izključna pravica uporabe infrastrukture pristanišča Puerto de Las Nieves (Španija), ki je bila dodeljena družbi za pomorski promet – Odločba, v kateri je bil po postopku predhodne preučitve ugotovljen neobstoj državnih pomoči – Prednost, dana iz državnih virov – Merilo zasebnega vlagatelja, ki deluje v tržnem gospodarstvu)

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/18

      Sklep Sodišča (deseti senat) z dne 25. junija 2019 – Fred Olsen, SA/Naviera Armas, SA, Evropska komisija
      (Zadeva C-319/18 P) (1)

      (Pritožba - Državne pomoči - Člen 181 Poslovnika Sodišča - Izključna pravica uporabe infrastrukture pristanišča Puerto de Las Nieves (Španija), ki je bila dodeljena družbi za pomorski promet - Odločba, v kateri je bil po postopku predhodne preučitve ugotovljen neobstoj državnih pomoči - Prednost, dana iz državnih virov - Merilo zasebnega vlagatelja, ki deluje v tržnem gospodarstvu)
      (2020/C 10/22)
      Jezik postopka: španščina

         Stranke

         Pritožnica: Fred Olsen, SA (zastopnika: J.M. Rodríguez Cárcamo in A.M. Rodríguez Conde, abogados)

         Druga stranka: Naviera Armas, SA (zastopnika: J.L. Buendía Sierra in Á. Givaja Sanz, abogados), Evropska komisija (zastopniki: A. Bouchagiar, S. Noë in G. Luengo, agenti)

         Izrek

                  1.

                  Pritožba se kot očitno neutemeljena zavrne.

                  2.

                  Družba Fred Olsen SA poleg svojih stroškov v zvezi s pritožbo nosi stroške družbe Naviera Armas SA.

                  3.

                  Evropska komisija nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 268, 30.7.2018.


title: Zadeva T-711/19: Tožba, vložena 17. oktobra 2019 – SSP Group in SSP Financing/Komisija

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/38

      Tožba, vložena 17. oktobra 2019 – SSP Group in SSP Financing/Komisija
      (Zadeva T-711/19)
      (2020/C 10/50)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeči stranki: SSP Group plc (London, Združeno kraljestvo) in SSP Financing Ltd (London) (zastopnika: J. Lesar, Solicitor, in K. Beal, QC)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

                  —

                  Sklep Komisije C(2019) 2526 final z dne 2. aprila 2019 o državni pomoči SA.44896, ki jo je Združeno kraljestvo izvedlo v zvezi z nadzorovanimi tujimi družbami z izjemo pri financiranju skupin razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožeči stranki ali katerokoli od njiju;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov tožečih strank.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata deset tožbenih razlogov.

                  1.

                  V okviru prvega tožbenega razloga trdita, da je Komisija napačno uporabila člen 107(1) PDEU in/ali storila očitno napako pri presoji pri izbiri referenčnega okvira za analizo davčnega sistema. Komisija bi morala obravnavati referenčni okvir kot sistem davka od dohodkov pravnih oseb v Združenem kraljestvu, ne pa le samega sistema nadzorovanih tujih družb.

                  2.

                  V okviru drugega tožbenega razloga zatrjujeta, da je Komisija napačno uporabila pravo pri uporabi člena 107(1) PDEU in/ali storila očitno napako pri presoji s pomanjkljivim pristopom k analizi sistema nadzorovanih tujih družb. Komisija je v točkah od 124 do 126 obrazložitve izpodbijanega sklepa napačno obravnavala določbe poglavja 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 kot obliko odstopanja od splošne davčne obveznosti iz poglavja 5.

                  3.

                  V okviru tretjega tožbenega razloga trdita, da je Komisija napačno uporabila pravo pri uporabi člena 107(1) PDEU, ker je v točkah od 127 do 151 obrazložitve izpodbijanega sklepa ugotovila, da je bilo merilo selektivnosti izpolnjeno, podjetja v dejansko in pravno primerljivih položajih pa so bila obravnavana različno.

                  4.

                  V okviru četrtega tožbenega razloga trdita, da je „popolna“ oprostitev v skladu z oddelkom 371IB Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 upravičena z naravo in celotno strukturo davčnega sistema.

                  5.

                  V okviru petega tožbenega razloga navajata, da je 75-odstotna oprostitev v skladu z oddelkom 371ID Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 upravičena z naravo in celotno strukturo davčnega sistema.

                  6.

                  V okviru šestega tožbenega razloga trdita, da obdavčitev nadzorovanih tujih družb, ki izpolnjujejo pogoje za odstopanje iz navedenega poglavja 9 kot razred, krši pravico tožečih strank do ustanavljanja v nasprotju s členom 49 PDEU.

                  7.

                  V okviru sedmega tožbenega razloga trdita, da je bila storjena očitna napaka pri presoji v zvezi s 75-odstotno oprostitvijo in problemom fiksnega razmerja.

                  8.

                  V okviru osmega tožbenega razloga trdita, da sklep Komisije ni v skladu s splošnima načeloma prava Unije v zvezi s prepovedjo diskriminacije in enakosti.

                  9.

                  V okviru devetega tožbenega razloga navajata, da je Komisija napačno uporabila pravo, ker je uporabila po analogiji ali se zanašala na pogoje Direktive (EU) 2016/1164 (1), ki se ne bi smela uporabiti ratione temporis.

                  10.

                  V okviru desetega tožbenega razloga zatrjujeta, da je Komisija napačno uporabila pravo pri uporabi člena 107(1) PDEU, ker je v točki 176 obrazložitve izpodbijanega sklepa ugotovila, da razred upravičencev obstaja (ki vključuje tožeči stranki) in da sta (tožeči stranki) dobili pomoč, ki jo je bilo treba vrniti v skladu s členom 2(1) izpodbijanega sklepa.

         (1)  Direktiva Sveta (EU) 2016/1164 z dne 12. julija 2016 o določitvi pravil proti praksam izogibanja davkom, ki neposredno vplivajo na delovanje notranjega trga (UL 2016 L 193, str. 1).


title: Zadeva C-745/18: Sklep predsednika Sodišča z dne 21. junija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sąd Najwyższy – Poljska) – JA/Skarb Państwa –Sejm Rzeczypospolitej Polskiej, Senat Rzeczypospolitej Polskiej, Prezes Rady Ministrów, Minister Sprawiedliwości, Minister Finansów

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/27

      Sklep predsednika Sodišča z dne 21. junija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sąd Najwyższy – Poljska) – JA/Skarb Państwa –Sejm Rzeczypospolitej Polskiej, Senat Rzeczypospolitej Polskiej, Prezes Rady Ministrów, Minister Sprawiedliwości, Minister Finansów
      (Zadeva C-745/18) (1)

      (2020/C 10/37)
      Jezik postopka: poljščina
      Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

         (1)  UL C 164, 13.5.2019.


title: Zadeva C-322/18: Sklep Sodišča (deseti senat) z dne 20. junija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italija) – Schiaffini Travel SpA/Comune di Latina (Predhodno odločanje – Člen 99 Poslovnika Sodišča – Uredba (ES) št. 1370/2007 – Javne storitve železniškega in cestnega potniškega prevoza – Člen 5 – Sklepanje pogodb o izvajanju javne službe – Člen 5(2) – Neposredna dodelitev – Pojem „notranji izvajalec“ – Člen 8(2) – Prehodna ureditev)

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/19

      Sklep Sodišča (deseti senat) z dne 20. junija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italija) – Schiaffini Travel SpA/Comune di Latina
      (Zadeva C-322/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Člen 99 Poslovnika Sodišča - Uredba (ES) št. 1370/2007 - Javne storitve železniškega in cestnega potniškega prevoza - Člen 5 - Sklepanje pogodb o izvajanju javne službe - Člen 5(2) - Neposredna dodelitev - Pojem „notranji izvajalec“ - Člen 8(2) - Prehodna ureditev)
      (2020/C 10/23)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Stranke

         Tožeča stranka: Schiaffini Travel SpA

         Tožena stranka: Comune di Latina

         ob udeležbi Cilia Italia Srl, ATI costituita da Rossi Bus SpA e da Nuova Tesei Bus Srl, Régie autonome des transports parisiens (RATP)

         Izrek

      Člen 5 in člen 8(2) Uredbe (ES) št. 1370/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007 o javnih storitvah železniškega in cestnega potniškega prevoza ter o razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 1191/69 in (EGS) št. 1107/70 je treba razlagati tako, da se člen 5 te uredbe ne uporablja za postopek sklenitve pogodbe o izvajanju javnih storitev lokalnega prevoza, izveden pred 3. decembrom 2019.

         (1)  UL C 285, 13.8.2018.


title: Zadeva T-712/19: Tožba, vložena 17. oktobra 2019 – Hikma Pharmaceuticals in Hikma Pharmaceuticals International/Komisija

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/39

      Tožba, vložena 17. oktobra 2019 – Hikma Pharmaceuticals in Hikma Pharmaceuticals International/Komisija
      (Zadeva T-712/19)
      (2020/C 10/51)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeči stranki: Hikma Pharmaceuticals plc (London, Združeno kraljestvo) in Hikma Pharmaceuticals International Ltd (London) (zastopnika: J. Lesar, Solicitor, in K. Beal, QC)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

                  —

                  Sklep Komisije C(2019) 2526 final z dne 2. aprila 2019 o državni pomoči SA.44896, ki jo je Združeno kraljestvo izvedlo v zvezi z nadzorovanimi tujimi družbami z izjemo pri financiranju skupin razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožeči stranki ali katerokoli od njiju;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov tožečih strank.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata deset tožbenih razlogov.

                  1.

                  V okviru prvega tožbenega razloga trdita, da je Komisija napačno uporabila člen 107(1) PDEU in/ali storila očitno napako pri presoji pri izbiri referenčnega okvira za analizo davčnega sistema. Komisija bi morala obravnavati referenčni okvir kot sistem davka od dohodkov pravnih oseb v Združenem kraljestvu, ne pa le samega sistema nadzorovanih tujih družb.

                  2.

                  V okviru drugega tožbenega razloga zatrjujeta, da je Komisija napačno uporabila pravo pri uporabi člena 107(1) PDEU in/ali storila očitno napako pri presoji s pomanjkljivim pristopom k analizi sistema nadzorovanih tujih družb. Komisija je v točkah od 124 do 126 obrazložitve izpodbijanega sklepa napačno obravnavala določbe poglavja 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 kot obliko odstopanja od splošne davčne obveznosti iz poglavja 5.

                  3.

                  V okviru tretjega tožbenega razloga trdita, da je Komisija napačno uporabila pravo pri uporabi člena 107(1) PDEU, ker je v točkah od 127 do 151 obrazložitve izpodbijanega sklepa ugotovila, da je bilo merilo selektivnosti izpolnjeno, podjetja v dejansko in pravno primerljivih položajih pa so bila obravnavana različno.

                  4.

                  V okviru četrtega tožbenega razloga trdita, da je „popolna“ oprostitev v skladu z oddelkom 371IB Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 upravičena z naravo in celotno strukturo davčnega sistema.

                  5.

                  V okviru petega tožbenega razloga navajata, da je 75-odstotna oprostitev v skladu z oddelkom 371ID Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 upravičena z naravo in celotno strukturo davčnega sistema.

                  6.

                  V okviru šestega tožbenega razloga trdita, da obdavčitev nadzorovanih tujih družb, ki izpolnjujejo pogoje za odstopanje iz navedenega poglavja 9 kot razred, krši pravico tožečih strank do ustanavljanja v nasprotju s členom 49 PDEU.

                  7.

                  V okviru sedmega tožbenega razloga trdita, da je bila storjena očitna napaka pri presoji v zvezi s 75-odstotno oprostitvijo in problemom fiksnega razmerja.

                  8.

                  V okviru osmega tožbenega razloga trdita, da sklep Komisije ni v skladu s splošnima načeloma prava Unije v zvezi s prepovedjo diskriminacije in enakosti.

                  9.

                  V okviru devetega tožbenega razloga navajata, da je Komisija napačno uporabila pravo, ker je uporabila po analogiji ali se zanašala na pogoje Direktive (EU) 2016/1164 (1), ki se ne bi smela uporabiti ratione temporis.

                  10.

                  V okviru desetega tožbenega razloga zatrjujeta, da je Komisija napačno uporabila pravo pri uporabi člena 107(1) PDEU, ker je v točki 176 obrazložitve izpodbijanega sklepa ugotovila, da razred upravičencev obstaja (ki vključuje tožeči stranki) in da sta (tožeči stranki) dobili pomoč, ki jo je bilo treba vrniti v skladu s členom 2(1) izpodbijanega sklepa.

         (1)  Direktiva Sveta (EU) 2016/1164 z dne 12. julija 2016 o določitvi pravil proti praksam izogibanja davkom, ki neposredno vplivajo na delovanje notranjega trga (UL 2016 L 193, str. 1).


title: Zadeva C-687/17 P: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 7. novembra 2019 – Aanbestedingskalender BV, Negometrix BV, CTM Solution BV, Stillpoint Applications BV, Huisinga Beheer BV/Evropska komisija, Kraljevina Nizozemska, Slovaška republika (Pritožba – Državne pomoči – Pomoči, ki so jih nizozemski organi odobrili za izdelavo in uvedbo platforme TenderNed za elektronsko javno naročanje – Ugotovitveni sklep, da ukrep ni državna pomoč v smislu člena 107(1) PDEU)

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/4

      Sodba Sodišča (peti senat) z dne 7. novembra 2019 – Aanbestedingskalender BV, Negometrix BV, CTM Solution BV, Stillpoint Applications BV, Huisinga Beheer BV/Evropska komisija, Kraljevina Nizozemska, Slovaška republika
      (Zadeva C-687/17 P) (1)

      (Pritožba - Državne pomoči - Pomoči, ki so jih nizozemski organi odobrili za izdelavo in uvedbo platforme TenderNed za elektronsko javno naročanje - Ugotovitveni sklep, da ukrep ni državna pomoč v smislu člena 107(1) PDEU)
      (2020/C 10/04)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnice: Aanbestedingskalender BV, Negometrix BV, CTM Solution BV in Stillpoint Applications BV, Huisinga Beheer BV (zastopnika: C. Dekker in L. Fiorilli, advocaten)

         Druge stranke v postopku: Evropska komisija (zastopnika: P.-J. Loewenthal in K. Herrmann, agenta), Kraljevina Nizozemska (zastopnika: M. Noort in M. Bulterman, agenta) in Slovaška republika

         Izrek

                  1.

                  Pritožba se zavrne.

                  2.

                  Aanbestedingskalender BV, Negometrix BV, CTM Solution BV, Stillpoint Applications BV in Huisinga Beheer BV se naloži plačilo stroškov.

                  3.

                  Kraljevina Nizozemska nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 94, 12.3.2018.


title: Zadeva T-713/19: Tožba, vložena 17. oktobra 2019 – Cobham in Lockman Investments/Komisija

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/41

      Tožba, vložena 17. oktobra 2019 – Cobham in Lockman Investments/Komisija
      (Zadeva T-713/19)
      (2020/C 10/52)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeči stranki: Cobham plc (Wimborne, Združeno kraljestvo) in Lockman Investments Ltd (Wimborne) (zastopnika: J. Lesar, Solicitor, in K. Beal, QC)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

                  —

                  sklep, ki ga je Evropska komisija sprejela 2. aprila 2019 o državni pomoči SA.44896, ki jo je Združeno kraljestvo izvedlo v zvezi z nadzorovanimi tujimi družbami z izjemo pri financiranju skupin, razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožeči stranki ali katerokoli od njiju;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov tožečih strank.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata devet tožbenih razlogov.

                  1.

                  V okviru prvega tožbenega razloga trdita, da je Komisija napačno uporabila člen 107(1) PDEU in/ali storila očitno napako pri presoji pri izbiri referenčnega okvira za analizo davčnega sistema. Komisija bi morala obravnavati referenčni okvir kot sistem davka od dohodkov pravnih oseb v Združenem kraljestvu, ne pa le samega sistema nadzorovanih tujih družb.

                  2.

                  V okviru drugega tožbenega razloga zatrjujeta, da je Komisija napačno uporabila pravo pri uporabi člena 107(1) PDEU in/ali storila očitno napako pri presoji s pomanjkljivim pristopom k analizi sistema nadzorovanih tujih družb. Komisija je v točkah od 124 do 126 obrazložitve izpodbijanega sklepa napačno obravnavala določbe poglavja 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 kot obliko odstopanja od splošne davčne obveznosti iz poglavja 5.

                  3.

                  V okviru tretjega tožbenega razloga trdita, da je Komisija napačno uporabila pravo pri uporabi člena 107(1) PDEU, ker je v točkah od 127 do 151 obrazložitve izpodbijanega sklepa ugotovila, da je bilo merilo selektivnosti izpolnjeno, podjetja v dejansko in pravno primerljivih položajih pa so bila obravnavana različno.

                  4.

                  V okviru četrtega tožbenega razloga navajata, da je 75-odstotna oprostitev v skladu z oddelkom 371ID Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 upravičena z naravo in celotno strukturo davčnega sistema.

                  5.

                  V okviru petega tožbenega razloga trdita, da obdavčitev nadzorovanih tujih družb, ki izpolnjujejo pogoje za odstopanje iz navedenega poglavja 9 kot razred, krši pravico tožečih strank do ustanavljanja v nasprotju s členom 49 PDEU.

                  6.

                  V okviru šestega tožbenega razloga trdita, da je bila storjena očitna napaka pri presoji v zvezi s 75-odstotno oprostitvijo in problemom fiksnega razmerja.

                  7.

                  V okviru sedmega tožbenega razloga trdita, da sklep Komisije ni v skladu s splošnima načeloma prava Unije v zvezi s prepovedjo diskriminacije in enakosti.

                  8.

                  V okviru osmega tožbenega razloga navajata, da je Komisija napačno uporabila pravo, ker je uporabila po analogiji ali se zanašala na pogoje Direktive (EU) 2016/1164 (1), ki se ne bi smela uporabiti ratione temporis.

                  9.

                  V okviru devetega tožbenega razloga zatrjujeta, da je Komisija napačno uporabila pravo pri uporabi člena 107(1) PDEU, ker je v točki 176 obrazložitve izpodbijanega sklepa ugotovila, da razred upravičencev obstaja (ki vključuje tožeči stranki) in da sta (tožeči stranki) dobili pomoč, ki jo je bilo treba vrniti v skladu s členom 2(1) izpodbijanega sklepa.

         (1)  Direktiva Sveta (EU) 2016/1164 z dne 12. julija 2016 o določitvi pravil proti praksam izogibanja davkom, ki neposredno vplivajo na delovanje notranjega trga (UL 2016, L 193, str. 1).


title: Zadeva C-2/18: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 13. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas – Litva) – Lietuvos Respublikos Seimo narių grupė (Predhodno odločanje – Skupna kmetijska politika – Skupna ureditev trgov – Mleko in mlečni proizvodi – Uredba (EU) št. 1308/2013 – Člen 148(4) – Pogodba o oddaji surovega mleka – Prosta pogajanja o ceni – Boj proti nepoštenim trgovinskim praksam – Prepoved plačila različnih cen proizvajalcem surovega mleka, ki pripadajo skupini, sestavljeni glede na dnevno prodano količino, in neutemeljenega znižanja cen)

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/4

      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 13. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas – Litva) – Lietuvos Respublikos Seimo narių grupė
      (Zadeva C-2/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Skupna kmetijska politika - Skupna ureditev trgov - Mleko in mlečni proizvodi - Uredba (EU) št. 1308/2013 - Člen 148(4) - Pogodba o oddaji surovega mleka - Prosta pogajanja o ceni - Boj proti nepoštenim trgovinskim praksam - Prepoved plačila različnih cen proizvajalcem surovega mleka, ki pripadajo skupini, sestavljeni glede na dnevno prodano količino, in neutemeljenega znižanja cen)
      (2020/C 10/05)
      Jezik postopka: litovščina

         Predložitveno sodišče

      Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Lietuvos Respublikos Seimo narių grupė

         Tožena stranka: Lietuvos Respublikos Seimas

         Izrek

                  1.

                  Člen 148(4) Uredbe št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o vzpostavitvi skupne ureditve trgov kmetijskih proizvodov in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 922/72, (EGS) št. 234/79, (ES) št. 1037/2001 in (ES) št. 1234/2007, kakor je bila spremenjena z Uredbo (EU) 2017/2393 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2017, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, kakršna je ta iz člena 3(3), točka 1, Lietuvos Respublikos Ūkio subjektų, perkančių-parduodančių žalią pieną ir prekiaujančių pieno gaminiais, nesąžiningų veiksmų draudimo įstatymas Nr. XII-1907 (zakon Republike Litve št. XII-1907 o prepovedi nepoštenih praks litovskih gospodarskih subjektov pri odkupovanju in prodajanju surovega mleka ter trženju mlečnih proizvodov) z dne 25. junija 2015, kakor je bil spremenjen z zakonom z dne 22. decembra 2015, s katero je zaradi boja proti nepoštenim trgovinskim praksam kupcem surovega mleka prepovedano plačati različne nakupne cene proizvajalcem, za katere je treba glede na dnevno prodano količino surovega mleka, njegovo identično sestavo in kakovost ter oddajo na enak način šteti, da spadajo v isto skupino, če je navedena ureditev primerna za uresničitev cilja, ki mu sledi, in ne presega tega, kar je nujno za dosego navedenega cilja, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

                  2.

                  Člen 148(4) Uredbe št. 1308/2013, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2017/2393, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, kakršna je ta iz člena 3(3), točka 3, in člena 5 zakona Republike Litve št. XII-1907 z dne 25. junija 2015 o prepovedi nepoštenih praks litovskih gospodarskih subjektov pri odkupovanju in prodajanju surovega mleka ter trženju mlečnih proizvodov, kakor je bil spremenjen z zakonom z dne 22. decembra 2015, s katero je zaradi boja proti nepoštenim trgovinskim praksam kupcu surovega mleka prepovedano, da neutemeljeno zniža ceno, ki jo je dogovoril s proizvajalcem, in s katero je vsako znižanje cene za več kot 3 % pogojeno z dovoljenjem pristojnega nacionalnega organa.

         (1)  UL C 104, 19.3.2018.


title: Zadeva C-829/18: Sklep predsednika Sodišča z dne 25. junija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal de grande instance de Paris – Francija) – Crédit Logement SA/OE

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/28

      Sklep predsednika Sodišča z dne 25. junija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal de grande instance de Paris – Francija) – Crédit Logement SA/OE
      (Zadeva C-829/18) (1)

      (2020/C 10/38)
      Jezik postopka: francoščina
      Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

         (1)  UL C 82, 4.3.2019.


title: Zadeva T-240/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 7. novembra 2019 – Campine in Campine Recycling/Komisija (Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Trg recikliranja svinčenih avtomobilskih akumulatorjev – Sklep o ugotovitvi kršitve člena 101 PDEU – Globe – Vrednost nakupov – Točka 37 Smernic o načinu določanja glob – Obveznost obrazložitve – Pravica do obrambe – Dokaz kršitve – Pojem trajajoče ali ponavljajoče se kršitve – Trajanje kršitve – Prekinitev udeležbe pri kršitvi – Omejevanje konkurence zaradi cilja – Olajševalne okoliščine – Neomejena sodna pristojnost)

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/29

      Sodba Splošnega sodišča z dne 7. novembra 2019 – Campine in Campine Recycling/Komisija
      (Zadeva T-240/17) (1)

      (Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Trg recikliranja svinčenih avtomobilskih akumulatorjev - Sklep o ugotovitvi kršitve člena 101 PDEU - Globe - Vrednost nakupov - Točka 37 Smernic o načinu določanja glob - Obveznost obrazložitve - Pravica do obrambe - Dokaz kršitve - Pojem trajajoče ali ponavljajoče se kršitve - Trajanje kršitve - Prekinitev udeležbe pri kršitvi - Omejevanje konkurence zaradi cilja - Olajševalne okoliščine - Neomejena sodna pristojnost)
      (2020/C 10/39)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeči stranki: Campine NV (Beerse, Belgija) in Campine Recycling NV (Beerse) (zastopniki: C. Verdonck, S. De Cock, Q. Silvestre in B. Gielen, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: F. van Schaik, S. Baches Opi in M. Farley, agenti)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti sklepa Evropske komisije 2017 C(2017) 900 final z dne 8. februarja v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU (zadeva AT.40018 – Recikliranje avtomobilskih akumulatorjev) v delu, v katerem se nanaša na tožeči stranki, in, podredno, za odpravo ali znižanje globe, ki jima je bila naložena s tem sklepom.

         Izrek

                  1.

                     Člen 1 sklepa Komisije 2017 C(2017) 900 final z dne 8. februarja 2017 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU (zadeva AT.40018 – Recikliranje avtomobilskih akumulatorjev) se razglasi za ničen za obdobji med 10. februarjem 2010 in 10. januarjem 2011 ter med 4. aprilom 2011 in 7. marcem 2012, v delu v katerem se nanaša na družbi Campine NV in Campine Recycling NV.

                  2.

                     Člen 2 sklepa C(2017) 900 final se razglasi za ničen v delu, v katerem je družbama Campine in Campine Recycling naložena globa v višini 8 158 000 EUR.

                  3.

                     Globa, ki je družbama Campine in Campine Recycling naložena v členu 2 sklepa C(2017) 900 final, se določi na 4 275 648 EUR.

                  4.

                     V preostalem delu se tožba zavrne.

                  5.

                     Družbi Campine in Campine Recycling nosita dve tretjini lastnih stroškov.

                  6.

                     Evropska komisija nosi svoje stroške in tretjino stroškov družb Campine in Campine Recycling.

         (1)  UL C 202, 26.6.2017.


title: Zadeva C-424/18: Sklep Sodišča (deveti senat) z dne 20. junija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto – Italija) – Italy Emergenza Cooperativa Sociale, Associazione Volontaria di Pubblica Assistenza „Croce Verde“/Ulss 5 Polesana Rovigo, Regione del Veneto (Predhodno odločanje – Oddaja javnih naročil za blago, gradnje ali storitve – Direktiva 2014/24/EU – Člen 10(h) – Posebne izključitve pri javnih naročilih storitev – Storitve prevoza bolnikov z reševalnimi vozili – Pojem)

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/20

      Sklep Sodišča (deveti senat) z dne 20. junija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto – Italija) – Italy Emergenza Cooperativa Sociale, Associazione Volontaria di Pubblica Assistenza „Croce Verde“/Ulss 5 Polesana Rovigo, Regione del Veneto
      (Zadeva C-424/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Oddaja javnih naročil za blago, gradnje ali storitve - Direktiva 2014/24/EU - Člen 10(h) - Posebne izključitve pri javnih naročilih storitev - Storitve prevoza bolnikov z reševalnimi vozili - Pojem)
      (2020/C 10/24)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto

         Stranke

         Tožeči stranki: Italy Emergenza Cooperativa Sociale in Associazione Volontaria di Pubblica Assistenza „Croce Verde“

         Toženi stranki: Ulss 5 Polesana Rovigo in Regione del Veneto

         Ob udeležbi: Regione del Veneto, Croce Verde Adria, Italy Emergenza Cooperativa Sociale, Associazione Nazionale Pubbliche Assistenze (Organizzazione nazionale di volontariato) – ANPAS ODV, Associazione Nazionale Pubblica Assistenza (ANPAS) – Comitato regionale Liguria in Confederazione Nazionale delle Misericordie d’Italia

         Izrek

      Člen 10(h) Direktive 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES v povezavi z uvodno izjavo 28 te direktive je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero storitve reševalnega prevoza, za katere je v vozilu določena obvezna prisotnost voznika reševalca in še vsaj enega reševalca z ustrezno usposobljenostjo in kvalifikacijami, pridobljenimi z opravljenim tečajem in izpitom s področij prve pomoči, in storitve prevoza, določene v okviru osnovne ravni pomoči, ki se izvajajo z reševalnimi vozili, ob neobstoju dejanske nujnosti spadajo v izključitev, določeno v tej določbi.

         (1)  UL C 311, 3.9.2018.


title: Zadeva C-475/18: Sklep Sodišča (deseti senat) z dne 20. junija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – SATI - Società Autocooperative Trasporti Italiani SpA/Azienda di Trasporti Molisana – SpA (ATM) (Predhodno odločanje – Člen 99 Poslovnika Sodišča – Uredba (ES) št. 1370/2007 – Javne storitve potniškega prevoza – Člen 5 – Neposredna sklenitev pogodb o izvajanju javne službe – Prepoved na podlagi nacionalnega prava – Člen 8(2) – Prehodna ureditev)

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/20

      Sklep Sodišča (deseti senat) z dne 20. junija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – SATI - Società Autocooperative Trasporti Italiani SpA/Azienda di Trasporti Molisana – SpA (ATM)
      (Zadeva C-475/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Člen 99 Poslovnika Sodišča - Uredba (ES) št. 1370/2007 - Javne storitve potniškega prevoza - Člen 5 - Neposredna sklenitev pogodb o izvajanju javne službe - Prepoved na podlagi nacionalnega prava - Člen 8(2) - Prehodna ureditev)
      (2020/C 10/25)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Consiglio di Stato

         Stranke

         Tožeča stranka: SATI - Società Autocooperative Trasporti Italiani SpA

         Tožena stranka: Azienda di Trasporti Molisana – SpA (ATM)

         ob udeležbi: Regione Molise

         Izrek

      Člen 5 in člen 8(2) Uredbe (ES) št. 1370/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007 o javnih storitvah železniškega in cestnega potniškega prevoza ter o razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 1191/69 in št. 1107/70 je treba razlagati tako, da se člen 5(4) te uredbe ne uporablja za odločbo pristojnega lokalnega organa o neposredni sklenitvi pogodbe o izvajanju javne službe lokalnega prevoza, sprejeto pred 3. decembrom 2019.

         (1)  UL C 399, 5.11.2018.


title: Zadeva T-714/19: Tožba, vložena 18. oktobra 2019 – Smiths Group in Siti 1/Komisija

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/42

      Tožba, vložena 18. oktobra 2019 – Smiths Group in Siti 1/Komisija
      (Zadeva T-714/19)
      (2020/C 10/53)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeči stranki: Smiths Group plc (London, Združeno kraljestvo) in Siti 1 Ltd (London) (zastopnika: J. Lesar, Solicitor, in K. Beal, QC)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

                  —

                  Sklep, ki ga je Evropska komisija sprejela 2. aprila 2019 o državni pomoči SA.44896, ki jo je Združeno kraljestvo izvedlo v zvezi z nadzorovanimi tujimi družbami z izjemo pri financiranju skupin, razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožeči stranki ali katerokoli od njiju;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov tožečih strank.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata devet tožbenih razlogov.

                  1.

                  V okviru prvega tožbenega razloga trdita, da je Komisija napačno uporabila člen 107(1) PDEU in/ali storila očitno napako pri presoji pri izbiri referenčnega okvira za analizo davčnega sistema. Komisija bi morala obravnavati referenčni okvir kot sistem davka od dohodkov pravnih oseb v Združenem kraljestvu, ne pa le samega sistema nadzorovanih tujih družb.

                  2.

                  V okviru drugega tožbenega razloga zatrjujeta, da je Komisija napačno uporabila pravo pri uporabi člena 107(1) PDEU in/ali storila očitno napako pri presoji s pomanjkljivim pristopom k analizi sistema nadzorovanih tujih družb. Komisija je v točkah od 124 do 126 obrazložitve izpodbijanega sklepa napačno obravnavala določbe poglavja 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 kot obliko odstopanja od splošne davčne obveznosti iz poglavja 5.

                  3.

                  V okviru tretjega tožbenega razloga trdita, da je Komisija napačno uporabila pravo pri uporabi člena 107(1) PDEU, ker je v točkah od 127 do 151 obrazložitve izpodbijanega sklepa ugotovila, da je bilo merilo selektivnosti izpolnjeno, podjetja v dejansko in pravno primerljivih položajih pa so bila obravnavana različno.

                  4.

                  V okviru četrtega tožbenega razloga navajata, da je 75-odstotna oprostitev v skladu z oddelkom 371ID Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 upravičena z naravo in celotno strukturo davčnega sistema.

                  5.

                  V okviru petega tožbenega razloga trdita, da obdavčitev nadzorovanih tujih družb, ki izpolnjujejo pogoje za odstopanje iz navedenega poglavja 9 kot razred, krši pravico tožečih strank do ustanavljanja v nasprotju s členom 49 PDEU.

                  6.

                  V okviru šestega tožbenega razloga trdita, da je bila storjena očitna napaka pri presoji v zvezi s 75-odstotno oprostitvijo in problemom fiksnega razmerja.

                  7.

                  V okviru sedmega tožbenega razloga trdita, da sklep Komisije ni v skladu s splošnima načeloma prava Unije v zvezi s prepovedjo diskriminacije in enakosti.

                  8.

                  V okviru osmega tožbenega razloga navajata, da je Komisija napačno uporabila pravo, ker je uporabila po analogiji ali se zanašala na pogoje Direktive (EU) 2016/1164 (1), ki se ne bi smela uporabiti ratione temporis.

                  9.

                  V okviru devetega tožbenega razloga zatrjujeta, da je Komisija napačno uporabila pravo pri uporabi člena 107(1) PDEU, ker je v točki 176 obrazložitve izpodbijanega sklepa ugotovila, da razred upravičencev obstaja (ki vključuje tožeči stranki) in da sta (tožeči stranki) dobili pomoč, ki jo je bilo treba vrniti v skladu s členom 2(1) izpodbijanega sklepa.

         (1)  Direktiva Sveta (EU) 2016/1164 z dne 12. julija 2016 o določitvi pravil proti praksam izogibanja davkom, ki neposredno vplivajo na delovanje notranjega trga (UL 2016, L 193, str. 1).


title: Združene zadeve od C-105/18 do C-113/18: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 7. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Supremo – Španija) – Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA) (C-105/18), Energía de Galicia (Engasa) SA (C-106/18), Duerocanto SL (C-107/18), Corporación Acciona Hidráulica (Acciona) SLU (C-108/18), Associació de Productors i Usuaris d’Energia Elèctrica (C-109/18), José Manuel Burgos Pérez, María del Amor Guinea Bueno (C-110/18), Endesa Generación SA (C-111/18), Asociación de Empresas de Energías Renovables (APPA) (C-112/18), Parc del Segre SA, Electra Irache SL, Genhidro Generación Hidroeléctrica SL, Hicenor SL, Hidroeléctrica Carrascosa SL, Hidroeléctrica del Carrión SL, Hidroeléctrica del Pisuerga SL, Hidroeléctrica Santa Marta SL, Hyanor SL, Promotora del Rec dels Quatre Pobles SA (C-113/18)/Administración General del Estado (Predhodno odločanje – Načelo „plača povzročitelj obremenitve“ – Direktiva 2000/60/ES – Člen 9(1) – Povračilo stroškov storitev za rabo vode – Skupna pravila notranjega trga z električno energijo – Direktiva 2009/72/ES – Člen 3(1) – Načelo prepovedi diskriminacije – Člen 107(1) PDEU – Državna pomoč – Dajatev za rabo celinskih voda za proizvodnjo električne energije – Dajatev, ki jo morajo plačati le proizvajalci električne energije iz vodnih virov, ki delujejo na povodjih, ki obsegajo več avtonomnih skupnosti)

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/7

      Sodba Sodišča (peti senat) z dne 7. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Supremo – Španija) – Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA) (C-105/18), Energía de Galicia (Engasa) SA (C-106/18), Duerocanto SL (C-107/18), Corporación Acciona Hidráulica (Acciona) SLU (C-108/18), Associació de Productors i Usuaris d’Energia Elèctrica (C-109/18), José Manuel Burgos Pérez, María del Amor Guinea Bueno (C-110/18), Endesa Generación SA (C-111/18), Asociación de Empresas de Energías Renovables (APPA) (C-112/18), Parc del Segre SA, Electra Irache SL, Genhidro Generación Hidroeléctrica SL, Hicenor SL, Hidroeléctrica Carrascosa SL, Hidroeléctrica del Carrión SL, Hidroeléctrica del Pisuerga SL, Hidroeléctrica Santa Marta SL, Hyanor SL, Promotora del Rec dels Quatre Pobles SA (C-113/18)/Administración General del Estado
      (Združene zadeve od C-105/18 do C-113/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Načelo „plača povzročitelj obremenitve“ - Direktiva 2000/60/ES - Člen 9(1) - Povračilo stroškov storitev za rabo vode - Skupna pravila notranjega trga z električno energijo - Direktiva 2009/72/ES - Člen 3(1) - Načelo prepovedi diskriminacije - Člen 107(1) PDEU - Državna pomoč - Dajatev za rabo celinskih voda za proizvodnjo električne energije - Dajatev, ki jo morajo plačati le proizvajalci električne energije iz vodnih virov, ki delujejo na povodjih, ki obsegajo več avtonomnih skupnosti)
      (2020/C 10/08)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal Supremo

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA) (C-105/18), Energía de Galicia (Engasa) SA (C-106/18), Duerocanto SL (C-107/18), Corporación Acciona Hidráulica (Acciona) SLU (C-108/18), Associació de Productors i Usuaris d’Energia Elèctrica (C-109/18), José Manuel Burgos Pérez, María del Amor Guinea Bueno (C-110/18), Endesa Generación SA (C-111/18), Asociación de Empresas de Energías Renovables (APPA) (C-112/18), Parc del Segre SA, Electra Irache SL, Genhidro Generación Hidroeléctrica SL, Hicenor SL, Hidroeléctrica Carrascosa SL, Hidroeléctrica del Carrión SL, Hidroeléctrica del Pisuerga SL, Hidroeléctrica Santa Marta SL, Hyanor SL, Promotora del Rec dels Quatre Pobles SA (C-113/18)

         Tožena stranka: Administración General del Estado

         Ob udeležbi: Iberdrola Generación SAU, Hidroeléctrica del Cantábrico SA

         Izrek

                  1.

                  Člen 191(2) PDEU in člen 9(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta dajatvi za rabo celinskih voda za proizvodnjo električne energije, kakršna je ta iz postopkov v glavni stvari, ki ne spodbuja učinkovite rabe vode niti ne določa mehanizmov za ohranjanje in varstvo vodnega javnega dobra, katere stopnja ni povezana z zmožnostjo povzročitve škode na tem vodnem javnem dobru ter ki je odvisna zgolj in izključno od zmožnosti proizvajalcev električne energije iz vodnih virov, da ustvarijo prihodke.

                  2.

                  Načelo prepovedi diskriminacije, kot je določeno v členu 3(1) Direktive 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje dajatvi, kot je dajatev za rabo celinskih voda za proizvodnjo električne energije iz postopkov v glavni stvari, ki je naložena le proizvajalcem električne energije iz vodnih virov, ki delujejo na povodjih, ki obsegajo ozemlje več kot ene avtonomne skupnosti.

                  3.

                  Člen 107(1) PDEU je treba razlagati tako, da to, da dajatev za rabo celinskih voda za proizvodnjo električne energije iz postopkov v glavni stvari ni naložena, prvič, proizvajalcem električne energije iz vodnih virov, ki delujejo na povodjih, ki so na ozemlju zgolj ene avtonomne skupnosti, in drugič, proizvajalcem električne energije iz drugih virov, ki niso vodni viri, ne pomeni državne pomoči tem proizvajalcem v smislu te določbe, ker zadnjenavedeni glede na upoštevni referenčni okvir in cilj te dajatve niso v položaju, primerljivem s položajem proizvajalcev električne energije iz vodnih virov, ki delujejo na povodjih, ki obsegajo ozemlje več kot ene avtonomne skupnosti, in za katere velja navedena dajatev, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

         (1)  UL C 161, 7.5.2018.


title: Zadeva T-241/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 21. novembra 2019 – Bruno/Komisija (Javni uslužbenci – Začasni uslužbenci – Sistem pokojninskega zavarovanja – Odpravnina – Nakazila v nacionalni ali zasebni pokojninski sistem po nastopu funkcije – Predhodno pridobljene pokojninske pravice na podlagi nacionalnega sistema – Člen 11(1) in člen 12(2) Priloge VIII Kadrovskih predpisov – ugovor nezakonitosti – Enako obravnavanje)

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/31

      Sodba Splošnega sodišča z dne 21. novembra 2019 – Bruno/Komisija
      (Zadeva T-241/18) (1)

      (Javni uslužbenci - Začasni uslužbenci - Sistem pokojninskega zavarovanja - Odpravnina - Nakazila v nacionalni ali zasebni pokojninski sistem po nastopu funkcije - Predhodno pridobljene pokojninske pravice na podlagi nacionalnega sistema - Člen 11(1) in člen 12(2) Priloge VIII Kadrovskih predpisov - ugovor nezakonitosti - Enako obravnavanje)
      (2020/C 10/41)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Luigi Bruno (Woluwe-Saint-Pierre, Belgija) (zastopnica: N. de Montigny, odvetnica)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: B. Mongin in R. Striani, agenta)

         Intervenienta v podporo tožene stranke: Evropski parlament (zastopniki: C. Gonzalez Argüelles, T. Lazian in J. Van Pottelberge, agenti) in Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bauer in R. Meyer, agenta)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 270 PDEU za razglasitev ničnost odločbe Urada „Vodenje in plačevanje posameznih pravic“ (PMO) z dne 4. julija 2017, s katero je bila zavrnjena prošnja tožeče stranke za dodelitev odpravnine, določene v členu 12(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom za uradnike Evropske unije, in podredno, poznejšo odločbo z dne 18. januarja 2018 o zavrnitvi pritožbe, ki jo je tožeča stranka vložila zoper navedeno odločbo.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Luigiju Brunu se naloži plačilo stroškov.

                  3.

                     Evropski parlament in Svet Evropske unije nosita vsak svoje stroške.

         (1)  UL C 231, 2.7.2018.


title: Zadeva C-285/19 P: Pritožba, ki jo je André Geske vložil 5. aprila 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 31. januarja 2019 v zadevi T-427/18, André Geske/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/21

      Pritožba, ki jo je André Geske vložil 5. aprila 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 31. januarja 2019 v zadevi T-427/18, André Geske/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino
      (Zadeva C-285/19 P)
      (2020/C 10/26)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Pritožnik: André Geske (zastopnik: S. Dahm, odvetnik)

         Druga stranka v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino
      Sodišče Evropske unije (deseti senat) je s sklepom z dne 6. novembra 2019 zavrnilo pritožbo in pritožniku naložilo plačilo njegovih stroškov.


title: Zadeva T-716/19: Tožba, vložena 22. oktobra 2019 – Interpipe Niko Tube in Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant/Komisija

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/43

      Tožba, vložena 22. oktobra 2019 – Interpipe Niko Tube in Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant/Komisija
      (Zadeva T-716/19)
      (2020/C 10/54)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeči stranki: Interpipe Niko Tube OOO (Nikopol, Ukrajina) in Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant PAO (Dnipro, Ukrajina) (zastopnik: B. Servais, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

                  —

                  Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2019/1295 z dne 1. avgusta 2019 o spremembi Izvedbene uredbe (EU) 2018/1469 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz nekaterih brezšivnih cevi iz železa ali jekla s poreklom iz Rusije in Ukrajine, po delnem vmesnem pregledu v skladu s členom 11(3) Uredbe (EU) 2016/1036 razglasi za nično;

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata štiri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: Komisija naj bi s tem, da je v izračun stopnje dampinga vključila prodajne, splošne in administrativne stroške (PSA) v zvezi s prodajo, ki sta jo tožeči stranki opravili v razmerju s povezanim domačim trgovcem, kršila člen 2(3), prvi pododstavek, člen 2(4), prvi pododstavek, člen 2(6), prvi stavek, in člen 9(4) Uredbe (EU) 2016/1036 (osnovna uredba) (1) ter člen 2.2.2, prvi stavek, in člen 9.3 protidampinškega sporazuma STO.

                  2.

                  drugi tožbeni razlog: Komisija naj bi s tem, da je kot prilagoditev na podlagi člena 2(10)(i) in člena 2(10), prvi pododstavek, osnovne uredbe od izvozne cene tožečih strank odštela znesek, ki ustreza PSA stroškom povezanega trgovca, in domnevni dobiček nepovezanega uvoznika, storila očitno napako pri presoji.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: Komisija naj bi s tem, da je uporabila metodologijo za določitev normalne vrednosti in izvozne cene tožečih strank, ki se razlikuje od metodologije, uporabljene v predhodni preiskavi, ki je pripeljala do naložitve ukrepa, v zvezi s katerim je bil opravljen pregled, kršila člen 11(9) osnovne uredbe in protizakonito izračunala stopnjo dampinga tožečih strank.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: tožeči stranki trdita, da je Komisija kršila pravico tožečih strank do obrambe, ker drugo dodatno razkritje, prejeto istega dne kot je bila objavljena izpodbijana uredba, vsebuje nove elemente dejanskega stanja, v zvezi s katerimi tožečima stranka ni bilo omogočeno, da se izjavita.

         (1)  Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2016 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske unije (UL 2016, L 176, str. 21).


title: Zadeva C-233/18: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 12. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Arbeidshof te Brussel – Belgija) – Zubair Haqbin/Federaal Agentschap voor de opvang van asielzoekers („Predhodno odločanje – Prosilci za mednarodno zaščito – Direktiva 2013/33/EU – Člen 20(4) in (5) – Huda kršitev pravil v nastanitvenih centrih ali hudo nasilno vedenje – Obseg pravice držav članic, da določijo sankcije, ki se uporabijo – Mladoletnik brez spremstva – Omejitev ali ukinitev materialnih pogojev za sprejem)

text:
               13.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/8

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 12. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Arbeidshof te Brussel – Belgija) – Zubair Haqbin/Federaal Agentschap voor de opvang van asielzoekers
      (Zadeva C-233/18) (1)

      („Predhodno odločanje - Prosilci za mednarodno zaščito - Direktiva 2013/33/EU - Člen 20(4) in (5) - Huda kršitev pravil v nastanitvenih centrih ali hudo nasilno vedenje - Obseg pravice držav članic, da določijo sankcije, ki se uporabijo - Mladoletnik brez spremstva - Omejitev ali ukinitev materialnih pogojev za sprejem)
      (2020/C 10/09)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Arbeidshof te Brussel

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Zubair Haqbin

         Tožena stranka: Federaal Agentschap voor de opvang van asielzoekers

         Izrek

      Člen 20(4) in (5) Direktive 2013/33/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o standardih za sprejem prosilcev za mednarodno zaščito v povezavi s členom 1 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da država članica med sankcijami, ki se lahko prosilcu naložijo za hude kršitve pravil v nastanitvenih centrih in za hudo nasilno vedenje, ne sme določiti sankcije, s katero bi se, čeprav začasno, ukinili materialni pogoji za sprejem v smislu člena 2(f) in (g) te direktive, ki se nanašajo na nastanitev, hrano ali obleko, ker bi bila tako temu prosilcu odvzeta možnost zadovoljitve njegovih najosnovnejših potreb. Pri naložitvi drugih sankcij na podlagi navedenega člena 20(4) se morajo v vseh okoliščinah spoštovati pogoji, navedeni v odstavku 5 tega člena, zlasti tisti v zvezi s spoštovanjem načela sorazmernosti in človeškega dostojanstva. Kar zadeva mladoletnika brez spremstva, je treba te sankcije zlasti glede na člen 24 Listine o temeljnih pravicah sprejeti predvsem ob upoštevanju največje koristi otroka.

         (1)  UL C 211, 18.6.2018.