title: Zadeva T-814/19: Tožba, vložena 22. novembra 2019 – Nutravita/EUIPO - Pegaso (nutravita Healthy Mind, Body & Soul.)

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/67

      Tožba, vložena 22. novembra 2019 – Nutravita/EUIPO - Pegaso (nutravita Healthy Mind, Body & Soul.)
      (Zadeva T-814/19)
      (2020/C 27/67)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Nutravita Ltd (Maidenhead, Združeno kraljestvo) (zastopnika: H. Dhondt in J. Cassiman, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Pegaso Srl (Negrar, Italija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

         Zadevna sporna znamka: prijava figurativne znamke Skupnosti nutravita Healthy Mind, Body & Soul. v svetlo zeleni in črni barvi – Prijava št. 16 255 804

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 11/9/2019 v zadevi R 80/2019-4

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razglasi za nično;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  kršitev člena 47(2) Uredbe št. 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev člena 18 Uredbe št. 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev člena 10(3) Delegirane Uredbe Komisije št. 2018/625;

                  —

                  kršitev člena 71(1)(b) Delegirane Uredbe Komisije št. 2018/625;

                  —

                  kršitev člena 71(1) Uredbe št. 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta; in

                  —

                  kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-817/19: Tožba, vložena 27. novembra 2019 – Olimp Laboratories/EUIPO - OmniVision (Hydrovision)

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/68

      Tožba, vložena 27. novembra 2019 – Olimp Laboratories/EUIPO - OmniVision (Hydrovision)
      (Zadeva T-817/19)
      (2020/C 27/68)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Olimp Laboratories sp. z o.o. (Dębica, Poljska) (zastopnik: M. Kondrat, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: OmniVision GmbH (Puchheim, Nemčija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

         Zadevna sporna znamka: prijava figurativne znamke Evropske unije Hydrovision – prijava št. 16 286 841

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 13. septembra 2019 v zadevi R 2371/2018-2

         Tožbeni predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano določbo razveljavi in zadevo vrne v ponovno odločanje EUPO; ali

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  tožeči stranki prisodi stroške.

         Navajana tožbena razloga

                  —

                  Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  Kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj in načela pravne varnosti.


title: Zadeva T-818/19: Tožba, vložena 27. novembra 2019 – Dvectis CZ/EUIPO – Yado (Podporne blazine)

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/69

      Tožba, vložena 27. novembra 2019 – Dvectis CZ/EUIPO – Yado (Podporne blazine)
      (Zadeva T-818/19)
      (2020/C 27/69)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Dvectis CZ s.r.o. (Brno, Češka republika) (zastopnica: J. Svojanovská, odvetnica)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Yado s.r.o. (Handlová, Slovaška)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Imetnik spornega modela: tožeča stranka

         Zadevni sporni model: mednarodna registracija modela št. 3222 504-0001

         Izpodbijana odločba: odločba tretjega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 10. septembra 2019 v zadevi R 513/2018-3

         Tožbeni predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi izpodbijano odločbo;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov tožeče stranke v zvezi s tem postopkom.

            Če Splošno sodišče zgornjemu predlogu ne bi ugodilo, tožeča stranka predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo spremeni tako, da bo pritožbi, ki jo je tožeča stranka vložila 21. marca 2018, v celoti ugodeno in da bo zadevni model ostal veljaven;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov tožeče stranke v zvezi s tem postopkom.

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  Bistvena kršitev postopka.


title: Zadeva T-819/19: Tožba, vložena 2. decembra 2019 – Man and Machine/EUIPO – Bim Freelance (bim ready)

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/70

      Tožba, vložena 2. decembra 2019 – Man and Machine/EUIPO – Bim Freelance (bim ready)
      (Zadeva T-819/19)
      (2020/C 27/70)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Man and Machine Ltd (Thame Oxfordshire, Združeno kraljestvo) (zastopnik: R. Peto, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Bim Freelance Corp. (Miami, Florida, Združene države)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Imetnik sporne znamke: tožeča stranka

         Zadevna sporna znamka: mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija, za figurativno znamko bim ready – mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija, št. 1 359 265

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 17. septembra 2019 v zadevi R 317/2019-1

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi izpodbijano odločbo;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov.

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-821/19: Tožba, vložena 2. decembra 2019 – Herlyn in Beck/EUIPO - Brillux (B.home)

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/70

      Tožba, vložena 2. decembra 2019 – Herlyn in Beck/EUIPO - Brillux (B.home)
      (Zadeva T-821/19)
      (2020/C 27/71)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščine

         Stranke

         Tožeči stranki: Sonja Herlyn (Grünwald, Nemščina), Christian Beck (Grünwald) (zastopnica: H. Hofmann, odvetnica)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Brillux GmbH & Co. KG (Münster, Nemčija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

         Zadevna sporna znamka: mednarodna registracija znamke B.home – Prijava št. 16 961 336

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 24/9/2019 v zadevi R 373/2019-5

         Tožbeni predlogi

      Tožeča stranka predlaga,

                  —

                  naj se izpodbijana določba razveljavi ali spremeni in naj se potrdi odločba odbora za ugovore pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) v postopku št. B2976549 z dne 10. decembra 2018;

                  —

                  naj se EUIPO naloži plačilo stroškov;

                  —

                  naj se določi rok za ustno obravnavo.

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta


title: Zadeva T-822/19: Tožba, vložena 3. decembra 2019 – Asoliva in Anierac/Komisija

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/71

      Tožba, vložena 3. decembra 2019 – Asoliva in Anierac/Komisija
      (Zadeva T-822/19)
      (2020/C 27/72)
      Jezik postopka: španščina

         Stranke

         Tožeči stranki: Asociación Española de la Industria y Comercio Exportador de Aceite de Oliva (Asoliva) (Madrid, Španija) in Asociación Nacional de Industriales Envasadores y Refinadores de Aceites Comestibles (Anierac) (Madrid) (zastopnik: V. Rodríguez Fuentes, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlog

      Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj razglasi ničnost člena 1(1)(b) Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2019/1604 z dne 27. septembra 2019 o spremembi Uredbe (EGS) št. 2568/91 o značilnostih oljčnega olja in olja iz oljčnih tropin ter o ustreznih analiznih metodah, ki je bila objavljena v UL 2019, L 250, str. 14.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata tri razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev Pogodb

                              —

                              Tožeči stranki menita, da je z izpodbijanim aktom, ki določa neizpodbojno domnevo o neskladnosti kakovosti oljčnega olja, za katero so določene sankcije, kršeno načelo domneve nedolžnosti iz člena 48 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev načela pravne varnosti

                              —

                              Tožeči stranki menita, da je z neizpodbojno domnevo o neskladnosti, ki jo določa izpodbijani akt, ogrožena pravna varnost, saj temelji na metodi, ki zaradi nenatančnosti ne omogoča zagotovitve spoštovanja zahtevanega standarda z zadostno zanesljivostjo.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti v povezavi s svobodo gospodarske pobude.

                              —

                              Tožeči stranki menita, da je z neizpodbojno domnevo, ki jo določa izpodbijani akt, nesorazmerno omejena svoboda gospodarske pobude, ker je s to domnevo uvedeno omejevanje te pobude na podlagi metode, ki ni natančna, ima pa absolutne posledice, pri čemer niso upoštevane druge obstoječe metode ali dokazi.


title: Zadeva T-189/18: Sklep Splošnega sodišča z dne 25. novembra 2019 – Lipitalia 2000 in Assograssi/Komisija

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/72

      Sklep Splošnega sodišča z dne 25. novembra 2019 – Lipitalia 2000 in Assograssi/Komisija
      (Zadeva T-189/18) (1)

      (2020/C 27/73)
      Jezik postopka: italijanščina
      Predsednik prvega senata je odredil izbris zadeve.

         (1)  UL C 166, 14.5.2018.


title: Zadeva T-290/19: Sklep Splošnega sodišča z dne 26. novembra 2019 – Stada Arzneimittel/EUIPO (Upodobitev dveh druga nad drugo razporejenih upognjenih rdečih črt)

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/72

      Sklep Splošnega sodišča z dne 26. novembra 2019 – Stada Arzneimittel/EUIPO (Upodobitev dveh druga nad drugo razporejenih upognjenih rdečih črt)
      (Zadeva T-290/19) (1)

      (2020/C 27/74)
      Jezik postopka: nemščina
      Predsednica šestega senata je odredila izbris zadeve.

         (1)  UL C 213, 24.6.2019.


title: Zadeva C-641/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Hamburg (Nemčija) 30. avgusta 2019 – EU/PE Digital GmbH

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/12

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Hamburg (Nemčija) 30. avgusta 2019 – EU/PE Digital GmbH
      (Zadeva C-641/19)
      (2020/C 27/16)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Amtsgericht Hamburg

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: EU

         Tožena stranka: PE Digital GmbH

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 14(3) Direktive 2011/83/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 (1) ob upoštevanju njene uvodne izjave 50 razlagati tako, da je treba „znesek, ki je sorazmeren s storitvami, opravljenimi do trenutka, ko je potrošnik trgovca obvestil, da uveljavlja navedeno pravico, v primerjavi s celotnim obsegom pogodbe“, ki ga mora plačati potrošnik, pri pogodbi, katere predmet ni enotna storitev, ampak storitev, sestavljena iz več delnih storitev, izračunati zgolj na način pro rata temporis, če potrošnik za storitev sicer plačuje na način pro rata temporis, vendar se delne storitve opravijo različno hitro?

                  2.

                  Ali je treba člen 14(3) Direktive 2011/83 razlagati tako, da je treba „znesek, ki je sorazmeren s storitvami, opravljenimi do trenutka, ko je potrošnik trgovca obvestil, da uveljavlja navedeno pravico, v primerjavi s celotnim obsegom pogodbe“, ki ga mora plačati potrošnik, izračunati zgolj na način pro rata temporis tudi v primeru, če se neka (delna) storitev sicer opravlja stalno, vendar ima na začetku pogodbenega razmerja večjo ali manjšo vrednost za potrošnika?

                  3.

                  Ali je treba člen 2, točka 11, Direktive 2011/83 in člen 2, točka 1, Direktive (EU) 2019/770 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. maja 2019 (2) razlagati tako, da so lahko „digitalna vsebina“ v smislu člena 2, točka 11, Direktive 2011/83 in člena 2, točka 1, Direktive 2019/770 tudi datoteke, ki se dobavijo kot delna storitev v okviru storitve, ki je bila opravljena zlasti kot „digitalna storitev“ v smislu člena 2, točka 2, Direktive 2019/770, kar pomeni, da bi lahko trgovec na podlagi člena 16(m) Direktive 2011/83 glede te delne storitve ugovarjal pravici do odstopa od pogodbe, potrošnik pa bi lahko, če trgovcu to ne bi uspelo, v celoti odstopil od pogodbe in mu zaradi člena 14(4)(b)(ii) Direktive 2011/83 za to delno storitev ne bi bilo treba plačati odškodnine?

                  4.

                  Ali je treba člen 14(3) Direktive 2011/83 ob upoštevanju njene uvodne izjave 50 razlagati tako, da je skupna pogodbeno dogovorjena cena storitve „pretirana“ v smislu člena 14(3), tretji stavek, Direktive 2011/83, če je precej višja od skupne cene, ki jo je isti trgovec za vsebinsko enako storitev, za enako obdobje in tudi sicer pod enakimi okvirnimi pogoji dogovoril z drugim potrošnikom?

         (1)  Direktiva 2011/83/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o pravicah potrošnikov, spremembi Direktive Sveta 93/13/EGS in Direktive 1999/44/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive Sveta 85/577/EGS in Direktive 97/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL 2011, L 304, str. 64)

         (2)  Direktiva (EU) 2019/770 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. maja 2019 o nekaterih vidikih pogodb o dobavi digitalne vsebine in digitalnih storitev (UL 2019, L 136, str. 1).


title: Zadeva C-685/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Frankenthal (Nemčija) 17. septembra 2019 – OK/Daimler AG

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/13

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Frankenthal (Nemčija) 17. septembra 2019 – OK/Daimler AG
      (Zadeva C-685/19)
      (2020/C 27/17)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landgericht Frankenthal

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: OK

         Tožena stranka: Daimler AG

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 5(2), drugi stavek, točka (a), Uredbe (ES) št. 715/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. junija 2007 o homologaciji motornih vozil glede na emisije iz lahkih potniških in gospodarskih vozil (Euro 5 in Euro 6) in o dostopu do informacij o popravilu in vzdrževanju vozil (1) razlagati in uporabljati tako, da je treba potrebi uporabe odklopnih naprav v smislu te določbe pritrditi le tedaj, kadar tudi z uporabo vrhunske tehnologije, razpoložljive v času pridobitve homologacije za konkretni model vozila, ni bilo mogoče zagotoviti zaščite motorja pred okvarami ali poškodbami in varnega delovanja vozila?

                  2.

                  Za primer, da je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:

                              Ali so iz drugih razlogov – na primer zaradi manjkajočih dolgoročnih izkušenj, nesorazmerno visokih stroškov vrhunske tehnologije v razmerju do drugih tehnologij s pomembnim vplivom na prodajno ceno – dopustna odstopanja od načelne obveznosti uporabe vrhunske tehnologije, razpoložljive v času pridobitve homologacije?

                        Za primer, da je odgovor na prvo vprašanje nikalen:

                              Ali gre tudi pri uporabi načelno dopustnih tehnoloških sestavnih delov za nedopustno odklopno napravo v obliki tako imenovanega „toplotnega okna“, če so parametri, shranjeni v zvezi s tem v krmilnem sistemu motorja, izbrani tako, da se čiščenje izpušnih plinov

                              (a)

                              na podlagi izbranih temperatur zaradi običajno pričakovanih temperatur tekom večine leta

                              (b)

                              na podlagi drugih parametrov – na primer v obliki aktualne višine vozila nad ravnjo morske gladine – v upoštevnih regijah Nemčije oziroma evropskega notranjega trga
                              nikoli ne aktivira ali pa se aktivira le v omejenem obsegu?

         (1)  UL 2007, L 171, str. 1.


title: Zadeva C-703/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) 24. septembra 2019 – J.K./Dyrektorowi Izby Administracji Skarbowej w Katowicach

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/14

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) 24. septembra 2019 – J.K./Dyrektorowi Izby Administracji Skarbowej w Katowicach
      (Zadeva C-703/19)
      (2020/C 27/18)
      Jezik postopka: poljščina

         Predložitveno sodišče

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: J.K.

         Nasprotna stranka: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Katowicach

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je s pojmom „restavracijska storitev“, za katero se uporabi nižja stopnja DDV (člen 98(2) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1) v povezavi s točko 12a Priloge III k tej direktivi in s členom 6 Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 282/2011 z dne 15. marca 2011 o določitvi izvedbenih ukrepov za Direktivo 2006/112/ES o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (2)), zajeta prodaja pripravljenih jedi v okoliščinah, kakršne so v postopku v glavni stvari, torej v položaju, v katerem:

                              —

                              prodajalec kupcem daje na razpolago infrastrukturo, ki omogoča zaužitje kupljenega obroka na kraju samem (ločen prostor, namenjen prehrani, možnost uporabe toalet);

                              —

                              ni specializirane natakarske postrežbe;

                              —

                              ni strežbe v ozkem pomenu izraza;

                              —

                              postopek naročanja je poenostavljen in delno avtomatiziran;

                              —

                              stranka ima omejene možnosti za prilagoditev naročila svojim željam.

                  2.

                  Ali je za odgovor na prvo vprašanje upošteven način priprave jedi, pri katerem gre zlasti za termično obdelavo nekaterih polizdelkov in sestavljanje pripravljenih jedi iz polizdelkov?

                  3.

                  Ali za odgovor na prvo vprašanje zadostuje že to, da ima stranka možnost uporabiti nudeno infrastrukturo, ali pa je nujno ugotoviti, da z vidika povprečne stranke ta element pomeni bistveni del storitve?

         (1)  UL 2006, L 347, str. 1.

         (2)  UL 2011, L 77, str. 1.


title: Združeni zadevi C-609/17 in C-610/17: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 19. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Työtuomioistuin – Finska) – Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö (TSN) ry/Hyvinvointialan liitto ry (C-609/17) in Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry/Satamaoperaattorit ry (C-610/17) (Predhodno odločanje – Socialna politika – Člen 153 PDEU – Minimalne varnostne in zdravstvene zahteve pri organizaciji delovnega časa – Direktiva 2003/88/ES – Člen 7 – Pravica do plačanega letnega dopusta najmanj štirih tednov – Člen 15 – Nacionalne določbe in določbe kolektivnih pogodb, ki so ugodnejše za varovanje varnosti in zdravja delavcev – Delavci, ki zaradi bolezni v obdobju plačanega letnega dopusta niso zmožni za delo – Zavrnitev prenosa tega dopusta, če neprenos ne povzroči dejanskega skrajšanja plačanega letnega dopusta na manj kot štiri tedne – Člen 31(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – Neuporaba, ker ne gre za položaj, v katerem se izvaja pravo Unije v smislu člena 51(1) Listine o temeljnih pravicah)

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/2

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 19. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Työtuomioistuin – Finska) – Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö (TSN) ry/Hyvinvointialan liitto ry (C-609/17) in Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry/Satamaoperaattorit ry (C-610/17)
      (Združeni zadevi C-609/17 in C-610/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Socialna politika - Člen 153 PDEU - Minimalne varnostne in zdravstvene zahteve pri organizaciji delovnega časa - Direktiva 2003/88/ES - Člen 7 - Pravica do plačanega letnega dopusta najmanj štirih tednov - Člen 15 - Nacionalne določbe in določbe kolektivnih pogodb, ki so ugodnejše za varovanje varnosti in zdravja delavcev - Delavci, ki zaradi bolezni v obdobju plačanega letnega dopusta niso zmožni za delo - Zavrnitev prenosa tega dopusta, če neprenos ne povzroči dejanskega skrajšanja plačanega letnega dopusta na manj kot štiri tedne - Člen 31(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah - Neuporaba, ker ne gre za položaj, v katerem se izvaja pravo Unije v smislu člena 51(1) Listine o temeljnih pravicah)
      (2020/C 27/02)
      Jezik postopka: finščina

         Predložitveno sodišče

      Työtuomioistuin

         Stranke v postopku v glavni stvari

         (Zadeva C-609/17)

         Tožeča stranka: Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö (TSN) ry

         Tožena stranka: Hyvinvointialan liitto ry

         Ob udeležbi: Fimlab Laboratoriot Oy

         (Zadeva C-610/17)

         Tožeča stranka: Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry

         Tožena stranka: Satamaoperaattorit ry

         Ob udeležbi: Kemi Shipping Oy

         Izrek

                  1.

                  Člen 7(1) Direktive 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalnim predpisom in kolektivnim pogodbam, ki določajo, da se dodelijo dnevi plačanega letnega dopusta, ki presegajo minimalno trajanje štirih tednov, določeno v navedeni določbi, pri čemer je prenos teh dni dopusta zaradi bolezni izključen.

                  2.

                  Člen 31(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah v povezavi z njenim členom 51(1) je treba razlagati tako, da se ne uporablja v primeru takšnih nacionalnih predpisov in kolektivnih pogodb.

         (1)  UL C 13, 15.1.2018.


title: Zadeva C-707/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Rejonowy dla Łodzi (Poljska) 23. septembra 2019 – K.S./A.B.

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/15

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Rejonowy dla Łodzi (Poljska) 23. septembra 2019 – K.S./A.B.
      (Zadeva C-707/19)
      (2020/C 27/19)
      Jezik postopka: poljščina

         Predložitveno sodišče

      Sąd Rejonowy dla Łodzi

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: K.S.

         Tožena stranka: A.B.

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba člen 3 Direktive 2009/103/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in o izvajanju obveznosti zavarovanja takšne odgovornosti (1) razlagati tako, da mora v okviru „vseh ustreznih ukrepov“ vsaka država članica zagotoviti, da zavarovalnica v okviru zavarovanja civilne odgovornosti krije celotno škodo, vključno s posledicami škodnega dogodka, kot sta vleka vozila poškodovane osebe v matično državo in stroški potrebnega parkiranja vozil?
      Če je odgovor na to vprašanje pritrdilen, ali je lahko ta odgovornost na kakršen koli način omejena z zakonodajo držav članic?

         (1)  UL 2009, L 263, str. 11.


title: Zadeva T-740/19: Tožba, vložena 31. oktobra 2019 – Laird/Komisija

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/38

      Tožba, vložena 31. oktobra 2019 – Laird/Komisija
      (Zadeva T-740/19)
      (2020/C 27/46)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Laird Ltd (London, Združeno kraljestvo) (zastopnika: C. Quigley, Barrister, in D. Gillespie, Solicitor)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Sklep Komisije C(2019) 2526 final z dne 2. aprila 2019 o državni pomoči SA.44896 razglasi za ničen;

                  —

                  podredno, člen 2 izpodbijanega sklepa razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

                  —

                  še bolj podredno, člen 2 izpodbijanega sklepa glede katerekoli pomoči, odobrene v obdobju pred 24. novembrom 2017, razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

                  1.

                  V okviru prvega tožbenega razloga navaja nezakonitost člena 1 izpodbijanega sklepa v delu, v katerem se nanaša na ugotovitev, da je izjema pri financiranju skupin (v nadaljevanju: GFE) (ekonomska) prednost v smislu člena 107(1) PDEU, kar izhaja zlasti iz tega, da:

                              i.

                              Komisija ni upoštevala: zgodovinskega ozadja uvedbe pravil o nadzorovanih tujih družbah (v nadaljevanju: CFC) v sistemu obdavčitve dohodkov pravnih oseb v Združenem kraljestvu, omejitev, ki so Združenemu kraljestvu naložene zaradi uporabe prava Unije, zlasti svobode ustanavljanja, teritorialnosti in drugih razlogov politik za strukturo pravil CFC, uvedenih v Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 ter obsega davčne suverenosti držav članic, vključno Združenega kraljestva, pri oblikovanju pravil CFC;

                              ii.

                              je Komisija trdila, da neobveznost zahtevka iz poglavja 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 pomeni ugodno obravnavo, ki daje prednost.

                  2.

                  V okviru drugega tožbenega razloga zatrjuje nezakonitost člena 1 izpodbijanega sklepa v delu, v katerem se nanaša na ugotovitev, da GFE pomeni selektivno prednost v smislu člena 107(1) PDEU, ki izhaja zlasti iz tega, da je:

                              i.

                              glede upoštevnega referenčnega okvira:

                                          a.

                                          Komisija napačno opredelila referenčni okvir, kot da je sestavljen le iz pravil CFC in/ali le poglavja 5 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act;

                                          b.

                                          Komisija napačno opredelila cilj referenčnega okvira, kot da je namenjen le obdavčitvi dobička iz dejavnosti in premoženja v Združenem kraljestvu, ki so bili umetno preusmerjeni iz Združenega kraljestva, ne glede na to, ali upoštevne ciljne transakcije dejansko povzročijo nevarnost erozije davčne osnove v Združenem kraljestvu;

                              ii.

                              glede opredelitve odstopanja od referenčnega okvira:

                                          a.

                                          Komisija napačno opredelila upoštevnost in pomen funkcije vodilnega osebja;

                                          b.

                                          Komisija napačno presodila primerljivost upravičenih posojilnih razmerij s posojili strankam s prebivališčem v Združenem kraljestvu in tretjim strankam;

                                          c.

                                          se je Komisija nezakonito oprla na Direktivo Sveta (EU) 2016/1164 (1);

                                          d.

                                          Komisija napačno presodila primerljiva tveganja s kršitvijo svobode ustanavljanja za oproščene in neoproščene kategorije CFC;

                              iii.

                              glede utemeljitve zatrjevanega odstopanja:

                                          a.

                                          Komisija neutemeljeno ugotovila, da utemeljitev glede potrebe za upravljanje in vodenje sistema ni bila razširjena na funkcije vodilnega osebja;

                                          b.

                                          Komisija neupravičeno ugotovila, da GFE ni bila upravičena glede na skladnost s svobodo ustanavljanja.

                  3.

                  V okviru tretjega tožbenega razloga zatrjuje nezakonitost člena 2 izpodbijanega sklepa zaradi kršitve legitimnih pričakovanj in kršitve načel pravne varnosti in sorazmernosti. Podredno trdi, da se povračila ne bi smelo odrediti glede katerekoli pomoči, dodeljene v okviru GFE pred 24. novembrom 2017, ko je Komisija objavila sklep o začetku postopka.

         (1)  Direktiva Sveta (EU) 2016/1164 z dne 12. julija 2016 o določitvi pravil proti praksam izogibanja davkom, ki neposredno vplivajo na delovanje notranjega trga (UL 2016 L 193, str. 1).


title: Zadeva C-769/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Spetsializiran nakazatelen sad (Bolgarija) 21. oktobra 2019 – kazenski postopek zoper UC in TD

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/16

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Spetsializiran nakazatelen sad (Bolgarija) 21. oktobra 2019 – kazenski postopek zoper UC in TD
      (Zadeva C-769/19)
      (2020/C 27/20)
      Jezik postopka: bolgarščina

         Predložitveno sodišče

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Stranki v postopku v glavni stvari

      UC in TD

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je nacionalni zakon, v skladu s katerim v primeru obtožnice z napakami (katere vsebina je nejasna, nepopolna ali protislovna) nikakor ni mogoče odpraviti teh napak s popravki državnega tožilca na pripravljalnem naroku, na katerem se te napake ugotovijo, in v skladu s katerim je sodišče namesto tega vedno zavezano ustaviti sodni postopek in zadevo zaradi sestave nove obtožnice vrniti državnemu tožilstvu, združljiv s členom 6 Direktive 2012/13/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2012 o pravici do obveščenosti v kazenskem postopku (UL 2012, L 142, str. 1), načelom odločanja v razumnem roku iz člena 47, drugi odstavek, Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, načelom primarnosti prava Unije in načelom spoštovanja dostojanstva, če zaradi njega prihaja do precejšnje odložitve kazenskega postopka in bi bilo mogoče napake odpraviti takoj na naroku?


title: Zadeva C-198/18: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 21. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Högsta domstolen – Švedska) – CeDe Group AB/KAN Sp. z o.o., v stečaju (Predhodno odločanje – Uredba (ES) št. 1346/2000 – Člena 4 in 6 – Postopki v primeru insolventnosti – Pravo, ki se uporablja – Postopek za evropski plačilni nalog – Neplačilo pogodbene terjatve pred stečajem – Ugovor pobota, ki temelji na pogodbeni terjatvi, nastali pred stečajem)

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/3

      Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 21. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Högsta domstolen – Švedska) – CeDe Group AB/KAN Sp. z o.o., v stečaju
      (Zadeva C-198/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Uredba (ES) št. 1346/2000 - Člena 4 in 6 - Postopki v primeru insolventnosti - Pravo, ki se uporablja - Postopek za evropski plačilni nalog - Neplačilo pogodbene terjatve pred stečajem - Ugovor pobota, ki temelji na pogodbeni terjatvi, nastali pred stečajem)
      (2020/C 27/03)
      Jezik postopka: švedščina

         Predložitveno sodišče

      Högsta domstolen

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: CeDe Group AB

         Tožena stranka: KAN Sp. z o.o., v stečaju

         Izrek

      Člen 4 Uredbe Sveta (ES) št. 1346/2000 z dne 29. maja 2000 o postopkih v primeru insolventnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 788/2008 z dne 24. julija 2008, je treba razlagati tako, da se ne uporablja za tožbo, ki jo je vložil stečajni upravitelj družbe v stečaju s sedežem v prvi državi članici, za plačilo blaga, ki je bilo dobavljeno na podlagi pogodbe, ki sta jo stranki sklenili pred uvedbo postopka v primeru insolventnosti zoper to družbo, zoper drugo družbo sopogodbenico, ki ima sedež v drugi državi članici.

         (1)  UL C 190, 4.6.2018.


title: Zadeva C-824/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Varhoven administrativen sad (Bolgarija) 12. novembra 2019 – TC, UB/Komisia za zashtita ot diskriminatsia, VA

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/24

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Varhoven administrativen sad (Bolgarija) 12. novembra 2019 – TC, UB/Komisia za zashtita ot diskriminatsia, VA
      (Zadeva C-824/19)
      (2020/C 27/31)
      Jezik postopka: bolgarščina

         Predložitveno sodišče

      Varhoven administrativen sad

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Vložnika kasacijske pritožbe: TC, UB

         Nasprotni stranki v postopku s kasacijsko pritožbo: Komisia za zashtita ot diskriminatsia, VA

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 5(2) Konvencije Združenih narodov o pravicah invalidov in člen [2](1), (2) in (3) ter člen 4(1) Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju (1) in delu razlagati tako, da je dopustno, da lahko slepa oseba dela kot sodnik porotnik in sodeluje v kazenskih postopkih, oziroma:

                  2.

                  ali je konkretna invalidnost trajno oslepele osebe značilnost, ki pomeni bistveno in odločilno zahtevo za delo sodnika porotnika, katere obstoj upravičuje različno obravnavanje in ne pomeni diskriminacije zaradi značilnosti „invalidnost“?

         (1)  UL L 303, 2000, str. 186.


title: Zadeva T-741/19: Tožba, vložena 31. oktobra 2019 – Sedgwick Overseas/Komisija

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/39

      Tožba, vložena 31. oktobra 2019 – Sedgwick Overseas/Komisija
      (Zadeva T-741/19)
      (2020/C 27/47)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Sedgwick Overseas Ltd (London, Združeno kraljestvo) (zastopnik: M. Anderson, Solicitor)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Sklep Evropske komisije C(2019) 2526 z dne 2. aprila 2019 o državni pomoči SA.44896, ki jo je Združeno kraljestvo izvedlo v zvezi z nadzorovanimi tujimi družbami z izjemo pri financiranju skupin razglasi za ničen v celoti v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

                  —

                  podredno, pri določitvi zneska pomoči, ki jo je treba vrniti, odredi, da se izgube, olajšave ali oprostitve, ki so bile na voljo tožeči stranki (avtomatično ali na podlagi zahtevka oziroma izbire) v času, ko je zahtevala izjemo pri financiranju skupin, ali ki bi bile na voljo tožeči stranki v tem času (olajšave za skupine ali drugače), če ne bi zahtevala izjeme pri financiranju skupin, vsekakor upoštevajo, tudi če te izgube, olajšave ali oprostitve zdaj tožeči stranki niso več na voljo, ker je rok, v katerem jih je treba zahtevati ali uporabiti, v skladu s pravom Združenega kraljestva potekel; in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja devet tožbenih razlogov.

                  1.

                  V okviru prvega tožbenega razloga zatrjuje, da tožena stranka ni dokazala, da je izjema pri financiranju skupin prednost. Tožeča stranka trdi, da tožena stranka ni dokazala, da gre za prednost v vsakem primeru, v katerem je bila izjema pri financiranju skupin zahtevana. Dalje, tožeča stranka navaja, da se je odločila zahtevati izjemo pri financiranju skupin, ne da bi upoštevala, ali je njena odgovornost lahko manjša, če bi opravila analizo v skladu z merilom funkcije vodstvenega osebja v oddelku 371EB poglavja 5 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010.

                  2.

                  V okviru drugega tožbenega razloga navaja, da ni bilo nikakršnega posredovanja države z državnimi sredstvi. Tožeča stranka trdi, da tožena stranka ni dokazala, da je zahteva za izjemo pri financiranju skupin vsekakor pripeljala do znižanja davčne obveznosti glede dohodka pravnih oseb v Združenem kraljestvu.

                  3.

                  V okviru tretjega tožbenega razloga trdi, da izjema pri financiranju skupin ne daje prednosti nekaterim podjetjem ali proizvodnji nekaterega blaga. Tožeča stranka trdi, da tožena stranka ni ravnala pravilno, ker:

                              (i)

                              je referenčni sistem opredelila preozko kot pravila v delu 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, namesto širšega sistema davka od dohodkov pravnih oseb v Združenem kraljestvu;

                              (ii)

                              ni razumela, da poglavje 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 ni odstopanje od poglavja 5 Taxation (International and Other Provisions) Act 2010;

                              (iii)

                              in ni ugotovila, da tudi če bi bilo poglavje 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 odstopanje od poglavja 5 Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, je upravičeno z naravo splošne sheme navedenega dela 9A.

                  4.

                  V okviru četrtega tožbenega razloga navaja, da izjema pri financiranju skupin ne vpliva na trgovino med državami članicami. Tožeča stranka trdi, da je tožena stranka neupravičeno ugotovila, da izjema lahko vpliva na odločitve multinacionalnih skupin glede kraja njihovih finančnih funkcij v skupini in njihovega sedeža v Evropski uniji.

                  5.

                  V okviru petega tožbenega razloga zatrjuje, da izjema pri financiranju skupin ne izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco. Tožeča stranka trdi, da tožena stranka ni dokazala, da je zahteva za izjemo pri financiranju skupin vsekakor pripeljala do znižanja davčne obveznosti glede dohodka pravnih oseb v Združenem kraljestvu.

                  6.

                  V okviru šestega tožbenega razloga trdi, da bi bilo vračilo domnevne pomoči v nasprotju s splošnimi načeli prava Unije. Tožeča stranka trdi, da je bilo merilo funkcije vodstvenega osebja negotovo, da je imelo Združeno kraljestvo diskrecijsko pravico glede te negotovosti in da je tožena stranka kršila svojo dolžnost opraviti celovito analizo vseh upoštevnih dejavnikov. Tožena stranka je z odreditvijo vračila pomoči ravnala v nasprotju s členom Uredbe (EU) 2015/1589 (1), ki prepoveduje vračilo pomoči, kadar bi bilo vračilo v nasprotju s splošnim načelom prava Unije.

                  7.

                  V okviru sedmega tožbenega razloga zatrjuje, da bi bila selektivna prednost odpravljena in ne bi bilo zahtevano vračilo, če bi Združeno kraljestvo naknadno razširilo izjemo pri financiranju skupin na posojila v okviru skupine in posojila tretjih oseb. Tožeča stranka trdi, da tožena stranka ni priznala, da bi tako ravnanje odpravilo kakršnokoli selektivno prednost (ob predpostavki, da obstaja) in v takem primeru ne bi bilo nezakonite državne pomoči, ki jo je treba vrniti po pravu Unije.

                  8.

                  V okviru osmega tožbenega razloga navaja, da se pri določitvi zneska pomoči, ki jo je treba vrniti, izgube, olajšave ali oprostitve, ki so bile na voljo tožeči stranki (avtomatično ali na podlagi zahtevka oziroma izbire) v času, ko je zahtevala izjemo pri financiranju skupin, ali ki bi bile na voljo tožeči stranki v tem času (olajšave za skupine ali drugače), če ne bi zahtevala izjeme pri financiranju skupin, vsekakor upoštevajo, tudi če te izgube, olajšave ali oprostitve zdaj tožeči stranki niso več na voljo, ker je rok, v katerem jih je treba zahtevati ali uporabiti, v skladu s pravom Združenega kraljestva potekel. Tožeča stranka trdi, da je to pravilna razlaga točke 203 obrazložitve izpodbijanega sklepa, ker pa to ni tako, je izpodbijani sklep nepravilen, ker bi neupoštevanje takih izgub, olajšav ali oprostitev pripeljalo do previsokega zneska pomoči, zaradi česar bi prišlo do izkrivljanja na notranjem trgu.

                  9.

                  V okviru devetega tožbenega razloga trdi, da tožena stranka ni navedla razlogov v zvezi z izjemo upravičenih virov in izjemo ujemajočih se obresti ter ni izvedla celovite analize vseh upoštevnih dejavnikov. Tožeča stranka trdi, da tožena stranka ni razlikovala med tremi ločenimi izjemami iz poglavja 9 Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, ki so neodvisne, in ni razumela, da izjema upravičenih virov in izjema ujemajočih se obresti nista približek za merilo funkcije vodstvenega osebja in da obstoj izjeme ujemajočih se obresti v poglavju 9 Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 dokazuje, da je tožena stranka referenčni sistem neupravičeno opredelila preozko kot pravila v delu 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, namesto širšega sistema davkov od dohodka pravnih oseb v Združenem kraljestvu.

         (1)  Uredba Sveta (EU) 2015/1589 z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije (UL 2015, L 248, str. 9).


title: Združeni zadevi C-203/18 in C-374/18: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 21. novembra 2019 (predloga za sprejetje predhodne odločbe Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen, Landgericht Köln – Nemčija) – Deutsche Post AG, Klaus Leymann/Land Nordrhein-Westfalen (C-230/18) in UPS Deutschland Inc. & Co. OHG, DPD Dynamic Parcel Distribution GmbH & Co. KG, Bundesverband Paket & Expresslogistik e.V./Deutsche Post AG (C-374/18) (Predhodno odločanje – Uredba (ES) št. 561/2006 – Cestni promet – Socialnopravne določbe – Vozila, ki se uporabljajo za dostavo pošiljk kot del univerzalne poštne storitve – Izjeme – Vozila, ki se delno uporabljajo za takšno dostavo – Direktiva 97/67/ES – Člen 3(1) – „Univerzalna storitev“ – Pojem)

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/4

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 21. novembra 2019 (predloga za sprejetje predhodne odločbe Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen, Landgericht Köln – Nemčija) – Deutsche Post AG, Klaus Leymann/Land Nordrhein-Westfalen (C-230/18) in UPS Deutschland Inc. & Co. OHG, DPD Dynamic Parcel Distribution GmbH & Co. KG, Bundesverband Paket & Expresslogistik e.V./Deutsche Post AG (C-374/18)
      (Združeni zadevi C-203/18 in C-374/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Uredba (ES) št. 561/2006 - Cestni promet - Socialnopravne določbe - Vozila, ki se uporabljajo za dostavo pošiljk kot del univerzalne poštne storitve - Izjeme - Vozila, ki se delno uporabljajo za takšno dostavo - Direktiva 97/67/ES - Člen 3(1) - „Univerzalna storitev“ - Pojem)
      (2020/C 27/04)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen, Landgericht Köln

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: Deutsche Post AG, Klaus Leymann (C-230/18), UPS Deutschland Inc. & Co. OHG, DPD Dynamic Parcel Distribution GmbH & Co. KG, Bundesverband Paket & Expresslogistik e.V. (C-374/18)

         Toženi stranki: Land Nordrhein-Westfalen (C-203/18), Deutsche Post AG (C-374/18)

         Izrek

                  1.

                  Določbo nacionalnega prava, kot je ta iz postopka v glavni stvari, s katero so dobesedno prevzete določbe člena 13(1)(d) Uredbe (ES) št. 561/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o usklajevanju določene socialne zakonodaje v zvezi s cestnim prometom in spremembi uredb Sveta (EGS) št. 3821/85 in (ES) št. 2135/98 ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 3820/85, kakor je bila spremenjena z Uredbo (EU) št. 165/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. februarja 2014, v delu, v katerem se ta določba nacionalnega prava uporablja za vozila z največjo dovoljeno maso, ki presega 2,8 tone, vendar ne presega 3,5 tone, zaradi česar ta vozila ne spadajo na področje uporabe Uredbe št. 561/2006, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 165/2014, je treba razlagati izključno na podlagi prava Unije, kot ga razlaga Sodišče, če se te določbe neposredno in brezpogojno uporabljajo za takšna vozila na podlagi nacionalnega prava.

                  2.

                  Člen 13(1)(d) Uredbe št. 561/2006, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 165/2014, je treba razlagati tako, da se izjema, ki jo ta člen določa, nanaša le na vozila ali kombinacije vozil, ki se med določenim prevozom uporabljajo izključno za dostavo pošiljk kot del univerzalne poštne storitve.

                  3.

                  Člen 3(1) Direktive 97/67/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. decembra 1997 o skupnih pravilih za razvoj notranjega trga poštnih storitev v Skupnosti in za izboljšanje kakovosti storitve, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2008/6/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. februarja 2008, je treba razlagati tako, da dejstvo, da se v povezavi s pošiljko opravljajo dodatne storitve – kot so pobiranje brez časovnega okvira in s časovnim okvirom, vizualno preverjanje starosti, plačilo po povzetju, odkupnina do 31,5 kilograma, storitev preusmeritve, navodila v primeru neuspešne dostave ter dostava na želeni dan in v izbranem časovnem okviru – onemogoča, da se ta pošiljka na podlagi te določbe opredeli kot del „univerzalne storitve“ in zato kot pošiljka, dostavljena „kot del univerzalne storitve“, za uporabo izjeme iz člena 13(1)(d) Uredbe št. 561/2006, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 165/2014.

         (1)  UL C 231, 2.7.2018

         UL C 328, 17.9.2018.


title: Zadeva C-830/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de première instance de Namur (Belgija) 15. novembra 2019 – C.J./Région wallonne

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/25

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de première instance de Namur (Belgija) 15. novembra 2019 – C.J./Région wallonne
      (Zadeva C-830/19)
      (2020/C 27/32)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal de première instance de Namur

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: C.J.

         Tožena stranka: Région wallonne

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali členi 2, 5 in 19 Uredbe (EU) št. 1305/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o podpori za razvoj podeželja iz EKSRP in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1698/2005 (1) v povezavi s členom 2 [Delegirane uredbe] Komisije (EU) št. 807/2014 z dne 11. marca 2014 o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 1305/2013 Evropskega parlamenta in Sveta o podpori za razvoj podeželja iz EKSRP in o uvedbi prehodnih določb (2) nasprotujejo temu, da države članice v okviru izvajanja teh določb za določitev spodnjega in zgornjega praga upoštevajo celotno kmetijsko gospodarstvo, in ne le deleža mladega kmeta v tem gospodarstvu in/ali delovnih enot (DE), če je kmetijsko gospodarstvo organizirano v obliki dejanskega združenja, v katerem mladi kmet pridobi solastniški delež in postane nosilec gospodarstva, vendar ne edini?

         (1)  UL 2013, L 347, str. 487.

         (2)  UL 2014, L 227, str. 1.


title: Zadeva C-770/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Nürnberg (Nemčija) 21. oktobra 2019 – Myflyright GmbH/SunExpressGünes Ekspres Havacilik A

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/16

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Nürnberg (Nemčija) 21. oktobra 2019 – Myflyright GmbH/SunExpressGünes Ekspres Havacilik A
      (Zadeva C-770/19)
      (2020/C 27/21)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Amtsgericht Nürnberg

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Myflyright GmbH

         Tožena stranka: SunExpressGünes Ekspres Havacilik A
      Zadeva je bila s sklepom predsednika Sodišča z dne 11. novembra 2019 izbrisana iz vpisnika Sodišča.


title: Zadeva T-742/19: Tožba, vložena 31. oktobra 2019 – Chemring Group in CHG Overseas/Komisija

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/41

      Tožba, vložena 31. oktobra 2019 – Chemring Group in CHG Overseas/Komisija
      (Zadeva T-742/19)
      (2020/C 27/48)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeči stranki: Chemring Group plc (Romsey, Združeno kraljestvo) in CHG Overseas Ltd (Romsey) (zastopniki: C. McDonnell, Barrister, B. Goren, Solicitor, M. Peristeraki, odvetnik, in K. Desai, Solicitor)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

                  —

                  ugotovi, da ni bilo nezakonite državne pomoči, člen 1 Sklepa Evropske komisije C(2019) 2526 z dne 2. aprila 2019 o državni pomoči SA.44896, ki jo je Združeno kraljestvo izvedlo v zvezi z nadzorovanimi tujimi družbami z izjemo pri financiranju skupin v delu, v katerem je ugotovljeno, da gre za državno pomoč, razglasi za ničen in razveljavi odredbo, da mora Združeno kraljestvo izterjati nezakonito državno pomoč, ki sta jo prejeli tožeči stranki v tem okviru (člena 2 in 3 izpodbijanega sklepa);

                  —

                  podredno, člena 2 in 3 izpodbijanega sklepa v delu, v katerem je odrejena izterjava domnevne pomoči s strani Združenega kraljestva, razglasi za nična; in

                  —

                  Komisiji vsekakor naloži plačilo stroškov tožečih strank v tem postopku.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeči stranki se v utemeljitev tožbe sklicujeta na devet tožbenih razlogov.

                  1.

                  V okviru prvega tožbenega razloga trdita, da Komisija ni razumela konteksta, cilja in delovanja pravil Združenega kraljestva o nadzorovanih tujih družbah glede netrgovalnega finančnega dobička. Ugotovitve Komisije v izpodbijanem sklepu temeljijo na več očitnih napakah. Natančneje, Komisija je storila očitno napako pri razumevanju celotnega davčnega sistema Združenega kraljestva, ciljev sistema nadzorovanih tujih družb v posebnem okviru izjeme pri financiranju skupin in pri opredelitvi upravičenih posojilnih razmerij.

                  2.

                  V okviru drugega tožbenega razloga zatrjujeta, da je Komisija izjemo pri financiranju skupin napačno opredelila kot davčno oprostitev in zato kot prednost. V zvezi z netrgovalnimi finančnimi dobički je izjema pri financiranju skupin zavezujoča določba in del opredelitve omejitev pravil o nadzorovanih tujih družbah, ne pa selektivna prednost. Komisija ni opravila nobene kvantitativne analize, da bi dokazala, da gre za prednost, in ob neobstoju trdnih dokazov, da je zadevni ukrep prednost, izpodbijani sklep ne more biti veljaven.

                  3.

                  V okviru tretjega tožbenega razloga navajata, da je Komisija napačno opredelila referenčni sistem za presojo učinkov pravil o nadzorovanih tujih družbah in napačno opredelila pravila o nadzorovanih tujih družbah kot pravila, ki so drugačna od celotnega sistema davka od dohodka pravnih oseb v Združenem kraljestvu. Komisija ni pravilno razumela cilja pravil o nadzorovanih tujih družbah in ni upoštevala diskrecijske pravice Združenega kraljestva.

                  4.

                  V okviru četrtega tožbenega razloga trdita, da je Komisija storila očitne napake pri preučitvi državne pomoči in je uporabila napačna merila pri obravnavanju vprašanja primerljivosti. Komisija ni priznala različnih ravni tveganja za davčno osnovo Združenega kraljestva med posojili skupini, ki je obdavčena v Združenem kraljestvu, in posojili skupini, ki ni obdavčena v Združenem kraljestvu, ter neupravičeno ugotovila, da je posojilo znotraj skupine primerljivo s posojilom tretji stranki.

                  5.

                  V okviru petega tožbenega razloga navajata, da tudi če bi predpostavili, da so zadevni ukrepi o nadzorovanih tujih družbah na prvi pogled pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, je v izpodbijanem sklepu napačno ugotovljeno, da ni bilo utemeljitve, ki bi se lahko uporabila za zagovarjanje združljivosti zadevnih ukrepov s pravili Unije o državnih pomočeh. Poleg tega je izpodbijani sklep nerazumen in nedosleden, ker je Komisija pravilno potrdila, da je poglavje 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 upravičeno v primerih, v katerih je edini razlog za uporabo obveznosti glede nadzorovanih tujih družb na podlagi nasprotnega poglavja 5 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 kapital, povezan z merilom „kapitala, povezanega z Združenim kraljestvom“, ker je to merilo zelo težko uporabiti v praksi, hkrati in brez ustrezne obrazložitve pa je Komisija ugotovila, da poglavje 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 nikoli ni upravičeno v primerih, v katerih bi se zaradi merila funkcije vodstvenega osebja uporabila obveznost nadzorovanih tujih družb v skladu s poglavjem 5 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010. Merilo funkcije vodstvenega osebja je namreč v praksi izredno težko uporabiti, tako da bi morala Komisija ugotoviti, da je poglavje 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 upravičeno v okviru tega merila, ugotoviti pa bi morala tudi, da ni bilo državne pomoči.

                  6.

                  V okviru šestega tožbenega razloga trdita, da če bo izpodbijani sklep potrjen, bo njegova izvršitev z izterjavo domnevne državne pomoči od tožečih strank v nasprotju s temeljnimi načeli prava Unije, vključno s svobodo ustanavljanja in svobodnim opravljanjem storitev, pri čemer je treba navesti, da so v primeru tožečih strank nadzorovane tuje družbe v drugih državah članicah.

                  7.

                  V okviru sedmega tožbenega razloga navajata, da odredba o izterjavi, ki izhaja iz izpodbijanega sklepa, ni utemeljena in je v nasprotju s temeljnimi načeli Unije.

                  8.

                  V okviru osmega tožbenega razloga trdita, da Komisija ni ustrezno obrazložila bistvenih elementov izpodbijanega sklepa, kot je ugotovitev, da se obveznost nadzorovanih tujih družb na podlagi poglavja 5 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 lahko uporabi z uporabo merila funkcije vodstvenega osebja brez težav ali nesorazmernega bremena.

                  9.

                  V okviru devetega tožbenega razloga navajata, da je izpodbijani sklep tudi v nasprotju z načelom dobrega upravljanja, ki narekuje, da Komisija zagotavlja preglednost in predvidljivost v svojih upravnih postopkih in izdaja sklepe v razumnih časovnih okvirih. Ni razumno, da je Komisija v obravnavanem primeru sklep o začetku preiskave sprejela šele po več kot štirih letih in sklep izdala po več kot šestih letih od začetka veljavnosti spornega ukrepa.


title: Zadeva C-772/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 22. oktobra 2019 – Bartosch Airport Supply Services GmbH/Zollamt Wien

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/17

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 22. oktobra 2019 – Bartosch Airport Supply Services GmbH/Zollamt Wien
      (Zadeva C-772/19)
      (2020/C 27/22)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Verwaltungsgerichtshof

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Revidentka: Bartosch Airport Supply Services GmbH

         Nasprotna stranka: Zollamt Wien

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba tarifno številko 8705 kombinirane nomenklature (1) razlagati tako, da pod to tarifno številko spadajo motorna vozila brez vlečnega droga z vitlom z vlečnim trakom za vlečenje in elektrohidravličnim dvigalom za potiskanje letal?

         (1)  Priloga I Uredbe Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL 1987, L 256, str. 1).


title: Zadeva T-743/19: Tožba, vložena 31. oktobra 2019 – Hyperion Insurance Group in HIG Finance/Komisija

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/43

      Tožba, vložena 31. oktobra 2019 – Hyperion Insurance Group in HIG Finance/Komisija
      (Zadeva T-743/19)
      (2020/C 27/49)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeči stranki: Hyperion Insurance Group Ltd (London, Združeno kraljestvo) in HIG Finance Ltd (London) (zastopniki: C. McDonnell, Barrister, B. Goren, Solicitor, M. Peristeraki, odvetnik, in K. Desai, Solicitor)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

                  —

                  ugotovi, da ni bilo nezakonite državne pomoči, člen 1 Sklepa Evropske komisije C(2019) 2526 z dne 2. aprila 2019 o državni pomoči SA.44896 v delu, v katerem je ugotovljeno, da gre za državno pomoč, razglasi za ničen in razveljavi odredbo, da mora Združeno kraljestvo izterjati nezakonito državno pomoč, ki sta jo prejeli tožeči stranki v tem okviru (člena 2 in 3 izpodbijanega sklepa);

                  —

                  podredno, člena 2 in 3 izpodbijanega sklepa v delu, v katerem je odrejena izterjava domnevne pomoči s strani Združenega kraljestva, razglasi za nična; in

                  —

                  Komisiji vsekakor naloži plačilo stroškov tožečih strank v tem postopku.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeči stranki se v utemeljitev tožbe sklicujeta na devet tožbenih razlogov.

                  1.

                  V okviru prvega tožbenega razloga trdita, da Komisija ni razumela konteksta, cilja in delovanja pravil Združenega kraljestva o nadzorovanih tujih družbah glede netrgovalnega finančnega dobička. Ugotovitve Komisije v izpodbijanem sklepu temeljijo na več očitnih napakah. Natančneje, Komisija je storila očitno napako pri razumevanju celotnega davčnega sistema Združenega kraljestva, ciljev sistema nadzorovanih tujih družb v posebnem okviru izjeme pri financiranju skupin in pri opredelitvi upravičenih posojilnih razmerij.

                  2.

                  V okviru drugega tožbenega razloga zatrjujeta, da je Komisija izjemo pri financiranju skupin napačno opredelila kot davčno oprostitev in zato kot prednost. V zvezi z netrgovalnimi finančnimi dobički je izjema pri financiranju skupin zavezujoča določba in del opredelitve omejitev pravil o nadzorovanih tujih družbah, ne pa selektivna prednost. Komisija ni opravila nobene kvantitativne analize, da bi dokazala, da gre za prednost, in ob neobstoju trdnih dokazov, da je zadevni ukrep prednost, izpodbijani sklep ne more biti veljaven.

                  3.

                  V okviru tretjega tožbenega razloga navajata, da je Komisija napačno opredelila referenčni sistem za presojo učinkov pravil o nadzorovanih tujih družbah in napačno opredelila pravila o nadzorovanih tujih družbah kot pravila, ki so drugačna od celotnega sistema davka od dohodka pravnih oseb v Združenem kraljestvu. Komisija ni pravilno razumela cilja pravil o nadzorovanih tujih družbah in ni upoštevala diskrecijske pravice Združenega kraljestva.

                  4.

                  V okviru četrtega tožbenega razloga trdita, da je Komisija storila očitne napake pri preučitvi državne pomoči in je uporabila napačna merila pri obravnavanju vprašanja primerljivosti. Komisija ni priznala različnih ravni tveganja za davčno osnovo Združenega kraljestva med posojili skupini, ki je obdavčena v Združenem kraljestvu, in posojili skupini, ki ni obdavčena v Združenem kraljestvu, ter neupravičeno ugotovila, da je posojilo znotraj skupine primerljivo s posojilom tretji stranki.

                  5.

                  V okviru petega tožbenega razloga navajata, da tudi če bi predpostavili, da so zadevni ukrepi o nadzorovanih tujih družbah na prvi pogled pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, je v izpodbijanem sklepu napačno ugotovljeno, da ni bilo utemeljitve, ki bi se lahko uporabila za zagovarjanje združljivosti zadevnih ukrepov s pravili Unije o državnih pomočeh. Poleg tega je izpodbijani sklep nerazumen in nedosleden, ker je Komisija pravilno potrdila, da je poglavje 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 upravičeno v primerih, v katerih je edini razlog za uporabo obveznosti glede nadzorovanih tujih družb na podlagi nasprotnega poglavja 5 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 kapital, povezan z merilom „kapitala, povezanega z Združenim kraljestvom“, ker je to merilo zelo težko uporabiti v praksi, hkrati in brez ustrezne obrazložitve pa je Komisija ugotovila, da poglavje 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 nikoli ni upravičeno v primerih, v katerih bi se zaradi merila funkcije vodstvenega osebja uporabila obveznost nadzorovanih tujih družb v skladu s poglavjem 5 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010. Merilo funkcije vodstvenega osebja je namreč v praksi izredno težko uporabiti, tako da bi morala Komisija ugotoviti, da je poglavje 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 upravičeno v okviru tega merila, ugotoviti pa bi morala tudi, da ni bilo državne pomoči.

                  6.

                  V okviru šestega tožbenega razloga trdita, da če bo izpodbijani sklep potrjen, bo njegova izvršitev z izterjavo domnevne državne pomoči od tožečih strank v nasprotju s temeljnimi načeli prava Unije, vključno s svobodo ustanavljanja in svobodnim opravljanjem storitev, pri čemer je treba navesti, da so v primeru tožečih strank nadzorovane tuje družbe v drugih državah članicah.

                  7.

                  V okviru sedmega tožbenega razloga navajata, da odredba o izterjavi, ki izhaja iz izpodbijanega sklepa, ni utemeljena in je v nasprotju s temeljnimi načeli Unije.

                  8.

                  V okviru osmega tožbenega razloga trdita, da Komisija ni ustrezno obrazložila bistvenih elementov izpodbijanega sklepa, kot je ugotovitev, da se obveznost nadzorovanih tujih družb na podlagi poglavja 5 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 lahko uporabi z uporabo merila funkcije vodstvenega osebja brez težav ali nesorazmernega bremena.

                  9.

                  V okviru devetega tožbenega razloga navajata, da je izpodbijani sklep tudi v nasprotju z načelom dobrega upravljanja, ki narekuje, da Komisija zagotavlja preglednost in predvidljivost v svojih upravnih postopkih in izdaja sklepe v razumnih časovnih okvirih. Ni razumno, da je Komisija v obravnavanem primeru sklep o začetku preiskave sprejela šele po več kot štirih letih in sklep izdala po več kot šestih letih od začetka veljavnosti spornega ukrepa.


title: Zadeva C-379/18: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 21. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht – Nemčija) – Deutsche Lufthansa AG/Land Berlin („Predhodno odločanje – Zračni prevoz – Direktiva 2009/12/ES – Člena 3 in 6 – Člen 11(1) in (7) – Letališke pristojbine – Varstvo pravic uporabnikov letališča – Možnost upravnega organa letališča, da dogovori pristojbine, ki so nižje od tistih, ki jih je odobril neodvisni nadzorni organ – Pravna sredstva uporabnika letališča – Incidenter izpodbijanje pred civilnim sodiščem, ki odloča v skladu z načelom pravičnosti)

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/5

      Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 21. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht – Nemčija) – Deutsche Lufthansa AG/Land Berlin
      (Zadeva C-379/18) (1)

      („Predhodno odločanje - Zračni prevoz - Direktiva 2009/12/ES - Člena 3 in 6 - Člen 11(1) in (7) - Letališke pristojbine - Varstvo pravic uporabnikov letališča - Možnost upravnega organa letališča, da dogovori pristojbine, ki so nižje od tistih, ki jih je odobril neodvisni nadzorni organ - Pravna sredstva uporabnika letališča - Incidenter izpodbijanje pred civilnim sodiščem, ki odloča v skladu z načelom pravičnosti)
      (2020/C 27/05)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Deutsche Lufthansa AG

         Tožena stranka: Land Berlin

         Ob udeležbi: Berliner Flughafen GmbH, Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

         Izrek

                  1.

                  Direktivo 2009/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2009 o letaliških pristojbinah, zlasti člen 3, člen 6(5)(a) ter člen 11(1) in (7), je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni določbi, na podlagi katere lahko upravni organ letališča z uporabnikom letališča določi drugačne letališke pristojbine od tistih, ki jih je vzpostavil ta upravni organ in ki jih je odobril neodvisni nadzorni organ v smislu te direktive.

                  2.

                  Direktivo 2009/12 je treba razlagati tako, da nasprotuje razlagi nacionalnega prava, v skladu s katero uporabnik letališča ne more neposredno izpodbijati odločbe neodvisnega nadzornega organa o odobritvi sistema letaliških pristojbin, temveč lahko pred civilnim sodiščem vloži tožbo zoper upravni organ letališča in se ob tem sklicuje le na to, da pristojbina, določena v sistemu letaliških pristojbin, ki jo mora plačati ta uporabnik, ni določena pravično.

         (1)  UL C 276, 6.8.2018.


title: Zadeva T-745/19: Tožba, vložena 31. oktobra 2019 – Spirax-Sarco Engineering in Spirax-Sarco Overseas/Komisija

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/44

      Tožba, vložena 31. oktobra 2019 – Spirax-Sarco Engineering in Spirax-Sarco Overseas/Komisija
      (Zadeva T-745/19)
      (2020/C 27/50)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeči stranki: Spirax-Sarco Engineering plc (Cheltenham, Združeno kraljestvo) in Spirax-Sarco Overseas Ltd (Cheltenham) (zastopniki: C. McDonnell, Barrister, B. Goren, Solicitor, M. Peristeraki, odvetnik, in K. Desai, Solicitor)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

                  —

                  ugotovi, da ni bilo nezakonite državne pomoči, člen 1 Sklepa Evropske komisije C(2019) 2526 z dne 2. aprila 2019 o državni pomoči SA.44896, ki jo je Združeno kraljestvo izvedlo v zvezi z nadzorovanimi tujimi družbami z izjemo pri financiranju skupin v delu, v katerem je ugotovljeno, da gre za državno pomoč, razglasi za ničen in razveljavi odredbo, da mora Združeno kraljestvo izterjati nezakonito državno pomoč, ki sta jo prejeli tožeči stranki v tem okviru (člena 2 in 3 izpodbijanega sklepa);

                  —

                  podredno, člena 2 in 3 izpodbijanega sklepa v delu, v katerem je odrejena izterjava domnevne pomoči s strani Združenega kraljestva, razglasi za nična; in

                  —

                  Komisiji vsekakor naloži plačilo stroškov tožečih strank v tem postopku.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeči stranki se v utemeljitev tožbe sklicujeta na devet tožbenih razlogov.

                  1.

                  V okviru prvega tožbenega razloga trdita, da Komisija ni razumela konteksta, cilja in delovanja pravil Združenega kraljestva o nadzorovanih tujih družbah glede netrgovalnega finančnega dobička. Ugotovitve Komisije v izpodbijanem sklepu temeljijo na več očitnih napakah. Natančneje, Komisija je storila očitno napako pri razumevanju celotnega davčnega sistema Združenega kraljestva, ciljev sistema nadzorovanih tujih družb v posebnem okviru izjeme pri financiranju skupin in pri opredelitvi upravičenih posojilnih razmerij.

                  2.

                  V okviru drugega tožbenega razloga zatrjujeta, da je Komisija izjemo pri financiranju skupin napačno opredelila kot davčno oprostitev in zato kot prednost. V zvezi z netrgovalnimi finančnimi dobički je izjema pri financiranju skupin zavezujoča določba in del opredelitve omejitev pravil o nadzorovanih tujih družbah, ne pa selektivna prednost. Komisija ni opravila nobene kvantitativne analize, da bi dokazala, da gre za prednost, in ob neobstoju trdnih dokazov, da je zadevni ukrep prednost, izpodbijani sklep ne more biti veljaven.

                  3.

                  V okviru tretjega tožbenega razloga navajata, da je Komisija napačno opredelila referenčni sistem za presojo učinkov pravil o nadzorovanih tujih družbah in napačno opredelila pravila o nadzorovanih tujih družbah kot pravila, ki so drugačna od celotnega sistema davka od dohodka pravnih oseb v Združenem kraljestvu. Komisija ni pravilno razumela cilja pravil o nadzorovanih tujih družbah in ni upoštevala diskrecijske pravice Združenega kraljestva.

                  4.

                  V okviru četrtega tožbenega razloga trdita, da je Komisija storila očitne napake pri preučitvi državne pomoči in je uporabila napačna merila pri obravnavanju vprašanja primerljivosti. Komisija ni priznala različnih ravni tveganja za davčno osnovo Združenega kraljestva med posojili skupini, ki je obdavčena v Združenem kraljestvu, in posojili skupini, ki ni obdavčena v Združenem kraljestvu, ter neupravičeno ugotovila, da je posojilo znotraj skupine primerljivo s posojilom tretji stranki.

                  5.

                  V okviru petega tožbenega razloga navajata, da tudi če bi predpostavili, da so zadevni ukrepi o nadzorovanih tujih družbah na prvi pogled pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, je v izpodbijanem sklepu napačno ugotovljeno, da ni bilo utemeljitve, ki bi se lahko uporabila za zagovarjanje združljivosti zadevnih ukrepov s pravili Unije o državnih pomočeh. Poleg tega je izpodbijani sklep nerazumen in nedosleden, ker je Komisija pravilno potrdila, da je poglavje 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 upravičeno v primerih, v katerih je edini razlog za uporabo obveznosti glede nadzorovanih tujih družb na podlagi nasprotnega poglavja 5 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 kapital, povezan z merilom „kapitala, povezanega z Združenim kraljestvom“, ker je to merilo zelo težko uporabiti v praksi, hkrati in brez ustrezne obrazložitve pa je Komisija ugotovila, da poglavje 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 nikoli ni upravičeno v primerih, v katerih bi se zaradi merila funkcije vodstvenega osebja uporabila obveznost nadzorovanih tujih družb v skladu s poglavjem 5 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010. Merilo funkcije vodstvenega osebja je namreč v praksi izredno težko uporabiti, tako da bi morala Komisija ugotoviti, da je poglavje 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 upravičeno v okviru tega merila, ugotoviti pa bi morala tudi, da ni bilo državne pomoči.

                  6.

                  V okviru šestega tožbenega razloga trdita, da če bo izpodbijani sklep potrjen, bo njegova izvršitev z izterjavo domnevne državne pomoči od tožečih strank v nasprotju s temeljnimi načeli prava Unije, vključno s svobodo ustanavljanja in svobodnim opravljanjem storitev, pri čemer je treba navesti, da so v primeru tožečih strank nadzorovane tuje družbe v drugih državah članicah.

                  7.

                  V okviru sedmega tožbenega razloga navajata, da odredba o izterjavi, ki izhaja iz izpodbijanega sklepa, ni utemeljena in je v nasprotju s temeljnimi načeli Unije.

                  8.

                  V okviru osmega tožbenega razloga trdita, da Komisija ni ustrezno obrazložila bistvenih elementov izpodbijanega sklepa, kot je ugotovitev, da se obveznost nadzorovanih tujih družb na podlagi poglavja 5 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 lahko uporabi z uporabo merila funkcije vodstvenega osebja brez težav ali nesorazmernega bremena.

                  9.

                  V okviru devetega tožbenega razloga navajata, da je izpodbijani sklep tudi v nasprotju z načelom dobrega upravljanja, ki narekuje, da Komisija zagotavlja preglednost in predvidljivost v svojih upravnih postopkih in izdaja sklepe v razumnih časovnih okvirih. Ni razumno, da je Komisija v obravnavanem primeru sklep o začetku preiskave sprejela šele po več kot štirih letih in sklep izdala po več kot šestih letih od začetka veljavnosti spornega ukrepa.


title: Zadeva C-848/19 P: Pritožba, ki jo je Zvezna republika Nemčija vložila 20. novembra 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi razširjeni senat) z dne 10. septembra 2019 v zadevi T-883/16, Republika Poljska/Evropska komisija

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/26

      Pritožba, ki jo je Zvezna republika Nemčija vložila 20. novembra 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi razširjeni senat) z dne 10. septembra 2019 v zadevi T-883/16, Republika Poljska/Evropska komisija
      (Zadeva C-848/19 P)
      (2020/C 27/33)
      Jezik postopka: poljščina

         Stranke

         Pritožnica: Zvezna republika Nemčija (zastopniki: J. Möller, D. Klebs, skupaj s H. Hallerjem, Rechtsanwalt, T. Heitlingom, Rechtsanwalt, L. Reiser, Rechtsanwältin, V. Vacha, Rechtsanwältin)

         Druge stranke v postopku: Republika Poljska, Evropska komisija, Republika Latvija in Republika Litva

         Predlogi

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 10. septembra 2019 v zadevi T-883/16;

                  —

                  zadevo T-883/16 vrne v odločanje Splošnemu sodišču Evropske unije;

                  —

                  pridrži odločitev o stroških.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnica v utemeljitvi pritožbe navaja pet pritožbenih razlogov:

                     1.

                     Prvi pritožbeni razlog: načelo energetske solidarnosti ni pravno merilo, ne ustvarja obveznosti ukrepanja za izvršne organe

                  Načelo energetske solidarnosti iz člena 194 PDEU je kot splošno vodilno načelo čisto politični pojem, ne pa pravno merilo.
                  Iz primarnega načela energetske solidarnosti ne morejo nastati nobene konkretne pravice ali obveznosti za Unijo in/ali za države članice. Na podlagi tega vodilnega načela zlasti ne izhajajo obveznosti za izvršne organe, kot so obveznosti preverjanja za Evropsko komisijo v okviru njenega odločanja.
                  Zaradi abstraktnosti in nedoločljivosti pojem energetske solidarnosti ni iztožljiv.

                     2.

                     Drugi pritožbeni razlog: načela energetske solidarnosti se v obravnavanem primeru ni bilo mogoče uporabiti

                  Pri načelu energetske solidarnosti gre zgolj za izredni mehanizem, ki se uporabi v izjemnih primerih in pod strogimi pogoji in se ne upošteva pri vsaki odločitvi Evropske komisije.
                  Predpostavke za uporabo izrednega mehanizma v primeru sklepa Evropske komisije 2016 C(2016)6950, ki je predmet spora, niso podane.

                     3.

                     Tretji pritožbeni razlog: Evropska komisija je upoštevala načelo energetske solidarnosti

                  Če se načelo energetske solidarnosti v primeru sklepa Evropske komisije 2016 C(2016)6950, ki je predmet spora, sploh uporabi (quod non), mora Evropska komisija to načelo pri odločanju upoštevati:
                  Evropska komisija mora pri odločanju v celoti upoštevati učinke tako na poljskem, kot na evropskem trgu plina.
                  Pri preučitvi predpostavk člena 36(1)(a) Direktive 2009/73/ES je bilo treba upoštevati le izpolnjevanje zanesljivosti oskrbe kot odraz načela energetske solidarnosti.
                  Zanesljivost oskrbe Poljske ni bila in ni ogrožena.

                     4.

                     Četrti pritožbeni razlog: načela energetske solidarnosti v sklepu ni bilo treba izrecno omeniti

                  V sklepu 2016 C(2016)6950, ki je predmet spora, ni bilo treba izrecno omeniti vseh razlogov za odločitev Evropske komisije. Ni procesnopravnih zahtev glede tega v kakšnem obsegu mora evropska uprava utemeljiti svojo odločitev.
                  V utemeljitvi upravnih ukrepov mora biti nakazan le namen, ki se mu sledi z ukrepom, ne pa navedeni vsi dejansko in pravno upoštevni vidiki.
                  Zakonitost sklepov Evropske komisije ne more biti odvisna od tega ali sklep vsebuje nekatere pojme.

                     5.

                     Peti pritožbeni razlog: nerazveljavitev sklepa 2016 C(2016)6950, ki je predmet spora, zgolj zaradi domnevne formalne pomanjkljivosti

                  Četudi bi bil sklep 2016 C(2016)6950, ki je predmet spora, formalno nezakonit (quod non), pa temu ne bi sledila razveljavitev sklepa, kajti materialno pravilnih odločitev v skladu s členom 263, drugi odstavek, PDEU, načeloma ni treba razveljaviti zgolj zaradi morebitnih formalnih napak.


title: Zadeva C-775/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Baden-Württemberg (Nemčija) 22. oktobra 2019 – 5th AVENUE Products Trading GmbH/Hauptzollamt Singen

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/17

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Baden-Württemberg (Nemčija) 22. oktobra 2019 – 5th AVENUE Products Trading GmbH/Hauptzollamt Singen
      (Zadeva C-775/19)
      (2020/C 27/23)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Finanzgericht Baden-Württemberg

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: 5th AVENUE Products Trading GmbH

         Tožena stranka: Hauptzollamt Singen

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali gre pri plačilih, ki jih kupec blaga poleg kupnine v višini, ki je odvisna od višine njegovih prihodkov, štiri leta enkrat na leto opravi za to, da lahko

                              —

                              na nekem ozemlju,

                              —

                              sploh prvič,

                              —

                              ekskluzivno in

                              —

                              stalno

                        prodaja blago, za avtorske honorarje ali licenčnine v smislu člena 32(1)(c) Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (1), ki jih je treba na podlagi člena 32(5)(b) Carinskega zakonika Skupnosti v povezavi s členom 157(2) Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje carinskega zakonika Skupnosti (2) prišteti k dejansko plačani ali plačljivi ceni uvoženega blaga?

                  2.

                  Ali je treba taka plačila v primeru pritrdilnega odgovora prišteti plačani ali plačljivi ceni uvoženega blaga samo sorazmerno in, če je tako, po katerih merilih

         (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 4, str. 307.

         (2)  Uredba Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 6, str. 3).


title: Zadeva C-400/18: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 20. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hof van Cassatie – Belgija) – Infohos/Belgische Staat (Predhodno odločanje – Obdavčenje – Davek na dodano vrednost (DDV) – Šesta direktiva 77/388/EGS – Člen 13(A)(1)(f) – Oprostitve – Storitve, ki jih opravijo neodvisne skupine oseb – Storitve, opravljene za člane in nečlane)

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/5

      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 20. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hof van Cassatie – Belgija) – Infohos/Belgische Staat
      (Zadeva C-400/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Obdavčenje - Davek na dodano vrednost (DDV) - Šesta direktiva 77/388/EGS - Člen 13(A)(1)(f) - Oprostitve - Storitve, ki jih opravijo neodvisne skupine oseb - Storitve, opravljene za člane in nečlane)
      (2020/C 27/06)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Hof van Cassatie

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Infohos

         Tožena stranka: Belgische Staat

         Izrek

      Člen 13(A)(1)(f) Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS) je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni določbi, kot je ta iz postopka v glavni stvari, s katero se odobritev oprostitve davka na dodano vrednost (DDV) pogojuje s tem, da neodvisne skupine oseb storitve opravljajo izključno za svoje člane, zaradi česar so take skupine, ki storitve opravljajo tudi za nečlane, v celoti zavezane za DDV, vključno za storitve, ki jih opravijo za svoje člane.

         (1)  UL C 301, 27.8.2018.


title: Zadeva C-784/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad Varna (Bolgarija) 22. oktobra 2019 – „TEAM POWER EUROPE“ EOOD/Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalna agentsia za prihodite – Varna

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/18

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad Varna (Bolgarija) 22. oktobra 2019 – „TEAM POWER EUROPE“ EOOD/Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalna agentsia za prihodite – Varna
      (Zadeva C-784/19)
      (2020/C 27/24)
      Jezik postopka: bolgarščina

         Predložitveno sodišče

      Administrativen sad Varna

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka:„TEAM POWER EUROPE“ EOOD

         Tožena stranka: Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalna agentsia za prihodite – Varna

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba člen 14(2) Uredbe (ES) št. 987/2009 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe (ES) št. 883/2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti razlagati tako, da mora agencija za zagotavljanje začasnega dela, da bi lahko trdili, da običajno opravlja dejavnost v državi članici, v kateri ima sedež, znaten del dejavnosti posredovanja delavcev opraviti za stranke, ki imajo sedež v isti državi članici?

         (1)  UL 2009, L 284, str. 1.


title: Združene zadeve C-585/18, C-624/18 in C-625/18: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 19. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sąd Najwyższy – Poljska) – A. K./Krajowa Rada Sądownictwa (C-585/18) in CP (C-624/18), DO (C-625/18)/Sąd Najwyższy (Predhodno odločanje – Direktiva 2000/78/ES – Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu – Prepoved diskriminacije na podlagi starosti – Znižanje upokojitvene starosti sodnikov Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče, Poljska) – Člen 9(1) – Pravica do vložitve pravnega sredstva – Člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – Učinkovito sodno varstvo – Načelo neodvisnosti sodstva – Ustanovitev novega senata na Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče), ki je med drugim pristojen v zadevah v zvezi z upokojitvijo sodnikov tega sodišča – Senat, sestavljen iz sodnikov, ki jih je na novo imenoval predsednik Republike Poljske na predlog nacionalnega sodnega sveta – Neodvisnost navedenega sveta – Pristojnost za zavrnitev uporabe nacionalne zakonodaje, ki ni skladna s pravom Unije – Primarnost prava Unije)

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/6

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 19. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sąd Najwyższy – Poljska) – A. K./Krajowa Rada Sądownictwa (C-585/18) in CP (C-624/18), DO (C-625/18)/Sąd Najwyższy
      (Združene zadeve C-585/18, C-624/18 in C-625/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Direktiva 2000/78/ES - Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu - Prepoved diskriminacije na podlagi starosti - Znižanje upokojitvene starosti sodnikov Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče, Poljska) - Člen 9(1) - Pravica do vložitve pravnega sredstva - Člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah - Učinkovito sodno varstvo - Načelo neodvisnosti sodstva - Ustanovitev novega senata na Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče), ki je med drugim pristojen v zadevah v zvezi z upokojitvijo sodnikov tega sodišča - Senat, sestavljen iz sodnikov, ki jih je na novo imenoval predsednik Republike Poljske na predlog nacionalnega sodnega sveta - Neodvisnost navedenega sveta - Pristojnost za zavrnitev uporabe nacionalne zakonodaje, ki ni skladna s pravom Unije - Primarnost prava Unije)
      (2020/C 27/07)
      Jezik postopka: poljščina

         Predložitveno sodišče

      Sąd Najwyższy

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: A. K. (C-585/18), CP (C-624/18), DO (C-625/18)

         Toženi stranki: Krajowa Rada Sądownictwa (C-585/18), Sąd Najwyższy, (C-624/18), (C-625/18)

         Ob udeležbi: Prokurator Generalny, ki ga zastopa Prokuratura Krajowa

         Izrek

                  1.

                  Na vprašanja, ki jih je Izba Pracy i Ubezpieczeń Społecznych (senat za delovno pravo in pravo socialne varnosti) Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče, Poljska) postavilo v zadevi C-585/18, in na prvo vprašanje, ki ga je to sodišče postavilo v zadevah C-624/18 in C-625/18, ni več treba odgovoriti.

                  2.

                  Na drugo in tretje vprašanje, ki ju je navedeno sodišče postavilo v zadevah C-624/18 in C-625/18, je treba odgovoriti:

                              Člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člen 9(1) Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu je treba razlagati tako, da nasprotujeta temu, da bi lahko spori o uporabi prava Unije spadali v izključno pristojnost organa, ki ni neodvisno in nepristransko sodišče v smislu prve od teh določb. Tako je, če objektivni pogoji, v katerih je bil zadevni organ ustanovljen, in značilnosti tega organa ter način, na katerega so bili njegovi člani imenovani, pri pravnih subjektih lahko povzročijo legitimne dvome v zvezi z zavarovanostjo tega organa pred zunanjimi dejavniki, zlasti neposrednimi ali posrednimi vplivi zakonodajne in izvršilne oblasti, in njegovo nevtralnostjo v razmerju do nasprotujočih si interesov, ter lahko tako privedejo do neobstoja vtisa neodvisnosti in nepristranskosti navedenega organa, kar bi lahko omajalo zaupanje, ki ga mora v demokratični družbi pri navedenih pravnih subjektih zbujati pravosodje. Predložitveno sodišče mora ob upoštevanju vseh upoštevnih elementov, ki jih ima na voljo, ugotoviti, ali je tako pri organu, kot je disciplinski senat Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče).

                              V takem primeru je treba načelo primarnosti prava Unije razlagati tako, da predložitvenemu sodišču nalaga, da ne uporabi določbe nacionalnega prava, ki pristojnost za odločanje o sporih o glavni stvari pridržuje navedenemu organu, tako da lahko te preuči sodišče, ki izpolnjuje zgoraj navedeni zahtevi po neodvisnosti in nepristranskosti, ter ki bi bilo na zadevnem področju pristojno, če navedena določba tega ne bi preprečevala.

         (1)  UL C 44, 4.2.2019.


title: Zadeva C-785/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Saarbrücken (Nemčija) 23. oktobra 2019 – Koch Media GmbH/HC

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/19

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Saarbrücken (Nemčija) 23. oktobra 2019 – Koch Media GmbH/HC
      (Zadeva C-785/19)
      (2020/C 27/25)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landgericht Saarbrücken

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka in pritožnica: Koch Media GmbH

         Tožena stranka in nasprotna stranka v postopku s pritožbo: HC

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                              (a)

                              Ali je treba člen 14 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/48/ES z dne 29. aprila 2004 o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine (1) razlagati tako, da so z njim kot „pravni stroški“ ali kot „drugi izdatki“ zajeti potrebni odvetniški stroški, ki imetniku pravic intelektualne lastnine v smislu člena 2 Direktive o uveljavljanju nastanejo zato, ker izvensodno, z opominom, uveljavlja opustitveni zahtevek zoper kršitelja teh pravic?

                              (b)

                              Če je odgovor na prvo vprašanje, točka (a), nikalen: ali je treba člen 13 Direktive o uveljavljanju razlagati tako, da so z njim kot odškodnine zajeti odvetniški stroški iz prvega vprašanja, točka (a)?

                  2.

                              (a)

                              Ali je treba pravo Unije, zlasti ob upoštevanju

                                          —

                                          členov 3, 13 in 14 Direktive o uveljavljanju,

                                          —

                                          člena 8 Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi (2) in

                                          —

                                          člena 7 Direktive 2009/24/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o pravnem varstvu računalniških programov (3),

                                          —

                                          razlagati tako, da ima imetnik pravic intelektualne lastnine v smislu člena 2 Direktive o uveljavljanju načeloma pravico do povračila odvetniških stroškov iz prvega vprašanja, točka (a), v celoti, vsekakor pa do povračila njihovega ustreznega in bistvenega dela, tudi če

                                          —

                                          je kršitev pravic, ki je predmet pregona, storila fizična oseba zunaj svoje poklicne ali gospodarske dejavnosti, in

                                          —

                                          nacionalna ureditev za ta primer določa, da se taki odvetniški stroški praviloma lahko povrnejo samo glede na zmanjšano vrednost spora?

                              (b)

                              Če je odgovor na drugo vprašanje, točka (a), pritrdilen: ali je treba pravo Unije, navedeno v drugem vprašanju, točka (a), razlagati tako, da je odstopanje od načela iz drugega vprašanja, točka (a), v skladu s katerim je treba imetniku pravic odvetniške stroške iz prvega vprašanja, točka (a), povrniti v celoti ali vsekakor v ustreznem in bistvenem delu,
                              ob upoštevanju drugih dejavnikov (kot so na primer aktualnost dela, trajanje objave in to, da je kršitev storila fizična oseba zunaj svoje gospodarske ali poklicne dejavnosti)
                              mogoče,
                              tudi če gre pri kršitvi pravic intelektualne lastnine v smislu člena 2 Direktive o uveljavljanju za izmenjavo datotek (filesharing), torej za dajanje dela na voljo javnosti s tem, da se njegov brezplačni prenos ponuja vsem udeležencem prosto dostopne menjalne borze brez upravljanja digitalnih pravic?

         (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 2, str. 32.

         (2)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 230.

         (3)  UL 2009, L 111, str. 16.


title: Zadeva C-826/19 P: Pritožba, ki jo je Češka republika vložila 12. septembra 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 26. novembra 2019 v zadevi T-629/17, Češka republika/Komisija

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/27

      Pritožba, ki jo je Češka republika vložila 12. septembra 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 26. novembra 2019 v zadevi T-629/17, Češka republika/Komisija
      (Zadeva C-826/19 P)
      (2020/C 27/34)
      Jezik postopka: češčina

         Stranki

         Pritožnik: Češka republika (zastopniki: M. Smolek, O. Serdula, I. Gavrilová, J. Vláčil, agenti)

         Drugi stranki v postopku: Evropska komisija, Poljska republika

         Predlogi

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sodbo Splošnega sodišča v zadevi T-629/17 razveljavi;

                  —

                  Izvedbeni sklep Komisije C(2017) 4682 razglasi za ničen;

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Pritožbeni razlog in bistvene trditve

      Pritožnica navaja en sam pritožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev člena 16(b) Direktive 2004/18 (1).
      Izpodbijano sodbo je treba razveljaviti, ker je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da se izključitev, določena v členu 16(b) Direktive 2004/18, na javna naročila programskega materiala nanaša samo takrat, kadar je naročnik radiotelevizijska družba. Vendar iz besedila, cilja, sistematike in zakonodajne zgodovine tega predpisa izhaja, da je treba zadevno izjemo uporabiti tudi za položaj, v katerem je radiotelevizijska družba stranka pogodbe, ki dobavlja programski material, kot je to bilo v primeru spornih naročil v Češki republiki.
      Glede na to, da je finančni popravek, ki je bil naložen s sklepom Komisije C(2017) 4682, temeljil zgolj na okoliščini, da v primeru spornega naročila naročnik ni bila radiotelevizijska družba, je treba poleg razveljavitve izpodbijane sodbe tudi razglasiti ničnost tega sklepa.

         (1)  Direktiva 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 7, str. 132).


title: Zadeva C-678/18: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 21. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Procureur-Generaal bij de Hoge Raad der Nederlanden (Predhodno odločanje – Modeli – Uredba (ES) št. 6/2002 – Člen 90(1) – Začasni in zaščitni ukrepi – Pristojnost nacionalnih prvostopenjskih sodišč – Izključna pristojnost sodišč, določenih v tej določbi)

text:
               27.1.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/7

      Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 21. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Procureur-Generaal bij de Hoge Raad der Nederlanden
      (Zadeva C-678/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Modeli - Uredba (ES) št. 6/2002 - Člen 90(1) - Začasni in zaščitni ukrepi - Pristojnost nacionalnih prvostopenjskih sodišč - Izključna pristojnost sodišč, določenih v tej določbi)
      (2020/C 27/08)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Hoge Raad der Nederlanden

         Stranka v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Procureur-Generaal bij de Hoge Raad der Nederlanden

         Izrek

      Člen 90(1) Uredbe Sveta (ES) št. 6/2002 z dne 12. decembra 2001 o modelih Skupnosti je treba razlagati tako, da določa, da so sodišča držav članic, ki so pristojna za izdajo začasnih ali zaščitnih ukrepov v zvezi z nacionalnim modelom, pristojna tudi za izdajo takih ukrepov v zvezi z modelom Skupnosti.

         (1)  UL C 25, 21.1.2019.