title: Zadeva T-690/19: Tožba, vložena 8. oktobra 2019 – Daily Mail and General Trust plc in drugi/Komisija

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/60

      Tožba, vložena 8. oktobra 2019 – Daily Mail and General Trust plc in drugi/Komisija
      (Zadeva T-690/19)
      (2019/C 432/72)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeče stranke: Daily Mail and General Trust plc (London, Združeno kraljestvo), Ralph US Holdings (London) in Daily Mail and General Holdings Ltd (London) (zastopnika: J. Lesar, Solicitor, in K. Beal QC)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

                  —

                  sklep tožene stranke z dne 2. aprila 2019 o državni pomoči SA.44896, ki jo je Združeno kraljestvo izvedlo v zvezi s CFC Group Financing Exemption (izjema pri financiranju skupin v pravilih Združenega kraljestva o tujih odvisnih družbah), razglasi za ničen v celoti, v delu, v katerem se nanaša na tožeče stranke ali katero koli od njih;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo deset tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: Komisija je pri izbiri referenčnega okvira za analizo davčne ureditve napačno uporabila člen 107(1) PDEU in/ali storila očitno napako pri presoji. Komisija bi morala za referenčni okvir vzeti ureditev obdavčitve dohodkov pravnih oseb Združenega kraljestva in ne zgolj ureditve za tuje odvisne družbe (Controlled Foreign Company (CFC)).

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: Komisija je pri uporabi člena 107(1) PDEU napačno uporabila pravo in/ali storila očitno napako pri presoji, ker je sprejela nepravilen pristop pri analizi ureditve CFC. Komisija je v točkah od 124 do 126 obrazložitve izpodbijanega sklepa napačno štela, da določbe poglavja 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (zakon o obdavčenju (mednarodne in druge določbe) iz leta 2010) pomenijo odstopanje od splošne davčne obveznosti iz poglavja 5 tega dela.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: Komisija je pri uporabi člena 107(1) PDEU napačno uporabila pravo, ker je v točkah od 127 do 151 obrazložitve izpodbijanega sklepa napačno ugotovila, da je merilo selektivnosti izpolnjeno, ker so bila podjetja, ki so v primerljivem dejanskem in pravnem položaju, obravnavana različno.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: „popolna“ oprostitev iz člena 371IB Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (zakon o obdavčenju (mednarodne in druge določbe) iz leta 2010) je utemeljena z naravo in splošno strukturo sistema obdavčitve.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: 75-odstotna oprostitev iz člena 371D Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (zakon o obdavčenju (mednarodne in druge določbe) iz leta 2010) je utemeljena z naravo in splošno strukturo sistema obdavčitve.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: naložitev davčnega bremena za CFC, ki izpolnjujejo pogoje za oprostitev iz navedenega poglavja 9, kot razredu, bi bila v nasprotju s svobodo ustanavljanja tožečih strank iz člena 49 PDEU.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji v zvezi z določitvijo 75-odstotne oprostitve in fiksnega razmerja.

                  8.

                  Osmi tožbeni razlog: sklep Komisije ni v skladu s splošnim načelom prava Evropske unije o prepovedi diskriminacije oziroma načelom enakega obravnavanja.

                  9.

                  Deveti tožbeni razlog: Komisija je s tem, da je po analogiji uporabila določbe Direktive Sveta (EU) 2016/1164, (1) ki se ne uporabljajo ratione temporis, oziroma s tem, da se je na te določbe neupravičeno sklicevala, napačno uporabila pravo.

                  10.

                  Deseti tožbeni razlog: Komisija je pri uporabi člena 107(1) PDEU napačno uporabila pravo, ker je v točki 176 obrazložitve izpodbijanega sklepa ugotovila, da obstaja razred upravičencev (ki vključuje tožeče stranke) in da so ti (torej tožeče stranke) prejeli pomoč, ki jo morajo vrniti v skladu s členom 2(1) izpodbijanega sklepa.

         (1)  Direktiva Sveta (EU) 2016/1164 z dne 12. julija 2016 o določitvi pravil proti praksam izogibanja davkom, ki neposredno vplivajo na delovanje notranjega trga (UL 2016, L 193, str. 1).


title: Zadeva C-693/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Milano (Italija) 13. septembra 2019 – SPV Project 1503 Srl, Dobank SpA/YB

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/22

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Milano (Italija) 13. septembra 2019 – SPV Project 1503 Srl, Dobank SpA/YB
      (Zadeva C-693/19)
      (2019/C 432/28)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunale di Milano

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: SPV Project 1503 Srl, Dobank SpA

         Tožena stranka: YB

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali in v katerih okoliščinah člena 6 in 7 Direktive 93/13/EGS (1) in člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah nasprotujejo nacionalnemu pravu, kakršno je navedeno, ki izvršilnemu sodišču preprečuje, da bi opravilo vsebinski nadzor nad izvršilnim naslovom, ki je že pravnomočen in temu sodišču preprečuje, da v primeru izražene volje potrošnika, da se sklicuje na nepoštenost pogoja iz pogodbe, na podlagi katere je bil izdan predlog za izvršbo, odpravi učinke implicitne pravnomočnosti?

         (1)  Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih [nepoštenih] pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288).


title: Zadeva T-691/19: Tožba, vložena 8. oktobra 2019 – Hill & Smith Holdings in Hill & Smith Overseas/Komisija

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/61

      Tožba, vložena 8. oktobra 2019 – Hill & Smith Holdings in Hill & Smith Overseas/Komisija
      (Zadeva T-691/19)
      (2019/C 432/73)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeči stranki: Hill & Smith Holdings plc (Solihull, Združeno kraljestvo) in Hill & Smith Overseas plc (Solihull) (zastopnika: J. Lesar, Solicitor, in K. Beal QC)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

                  —

                  sklep tožene stranke C(2019) 2526 Final z dne 2. aprila 2019 o državni pomoči SA.44896 ki jo je Združeno kraljestvo izvedlo v zvezi s CFC Group Financing Exemption (izjema pri financiranju skupin v pravilih Združenega kraljestva o tujih odvisnih družbah), razglasi za ničen;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata deset tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: Komisija je pri izbiri referenčnega okvira za analizo davčne ureditve napačno uporabila člen 107(1) PDEU in/ali storila očitno napako pri presoji. Komisija bi morala za referenčni okvir vzeti ureditev obdavčitve dohodkov pravnih oseb Združenega kraljestva in ne zgolj ureditve za tuje odvisne družbe (Controlled Foreign Company (CFC)).

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: Komisija je pri uporabi člena 107(1) PDEU napačno uporabila pravo in/ali storila očitno napako pri presoji, ker je sprejela nepravilen pristop pri analizi ureditve CFC. Komisija je v točkah od 124 do 126 obrazložitve izpodbijanega sklepa napačno štela, da določbe poglavja 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (zakon o obdavčenju (mednarodne in druge določbe) iz leta 2010) pomenijo odstopanje od splošne davčne obveznosti iz poglavja 5 tega dela.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: Komisija je pri uporabi člena 107(1) PDEU napačno uporabila pravo, ker je v točkah od 127 do 151 obrazložitve izpodbijanega sklepa napačno ugotovila, da je merilo selektivnosti izpolnjeno, ker so bila podjetja, ki so v primerljivem dejanskem in pravnem položaju, obravnavana različno.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: „popolna“ oprostitev iz člena 371IB Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (zakon o obdavčenju (mednarodne in druge določbe) iz leta 2010) je utemeljena z naravo in splošno strukturo sistema obdavčitve.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: 75-odstotna oprostitev iz člena 371D Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (zakon o obdavčenju (mednarodne in druge določbe) iz leta 2010) je utemeljena z naravo in splošno strukturo sistema obdavčitve.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: naložitev davčnega bremena za CFC, ki izpolnjujejo pogoje za oprostitev iz navedenega poglavja 9, kot razredu, bi bila v nasprotju s svobodo ustanavljanja tožečih strank iz člena 49 PDEU.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji v zvezi z določitvijo 75-odstotne oprostitve in fiksnega razmerja.

                  8.

                  Osmi tožbeni razlog: sklep Komisije ni v skladu s splošnim načelom prava Evropske unije o prepovedi diskriminacije oziroma načelom enakega obravnavanja.

                  9.

                  Deveti tožbeni razlog: Komisija je s tem, da je po analogiji uporabila določbe Direktive Sveta (EU) 2016/1164 o določitvi pravil proti praksam izogibanja davkom, ki neposredno vplivajo na delovanje notranjega trga, ki se ne uporablja ratione temporis, oziroma s tem, da se je na te določbe neupravičeno sklicevala, napačno uporabila pravo.

                  10.

                  Deseti tožbeni razlog: Komisija je pri uporabi člena 107(1) PDEU napačno uporabila pravo, ker je v točki 176 obrazložitve izpodbijanega sklepa ugotovila, da obstaja razred upravičencev (ki vključuje tožeči stranki) in da so ti (torej tožeči stranki) prejeli pomoč, ki jo morajo vrniti v skladu s členom 2(1) izpodbijanega sklepa.


title: Zadeva C-705/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 23. septembra 2019 – Axpo Trading Ag/Gestore dei Servizi Energetici SpA - GSE

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/23

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 23. septembra 2019 – Axpo Trading Ag/Gestore dei Servizi Energetici SpA - GSE
      (Zadeva C-705/19)
      (2019/C 432/29)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Consiglio di Stato

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: Axpo Trading Ag

         Nasprotna stranka: Gestore dei Servizi Energetici SpA - GSE

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali:

                  —

                  člen 18 PDEU v delu, v katerem prepoveduje diskriminacijo na podlagi državljanstva v položajih, ki spadajo na področje uporabe Pogodb;

                  —

                  člena 28 in 30 PDEU ter člen 6 Sporazuma o prosti trgovini med EGS in Švico v delu, v katerem določajo odpravo carin pri uvozu in ukrepov z enakovrednim učinkom;

                  —

                  člen 110 PDEU v delu, v katerem prepoveduje davke na uvoz, ki bi bili višji od davkov, uvedenih neposredno ali posredno na enakovrstne domače izdelke;

                  —

                  člen 34 PDEU in člen 13 Sporazuma o prosti trgovini med EGS in Švico v delu, v katerem prepovedujeta sprejetje ukrepov z enakim učinkom, kot ga imajo količinske omejitve pri uvozu;

                  —

                  člena 107 in 108 PDEU v delu, v katerem prepovedujeta izvajanje ukrepov državne pomoči, ki niso bili priglašeni Komisiji in so neskladni s notranjim trgom;

                  —

                  Direktiva 2009/28/ES (1) v delu, v katerem si je zastavila cilj spodbujati trgovino znotraj Skupnosti na področju zelene električne energije in spodbujati proizvodne zmogljivosti posameznih držav članic,
                  nasprotujejo nacionalnemu zakonu, kakršen je zgoraj navedeni, ki uvoznikom zelene električne energije nalaga denarno dajatev, ki se ne uporablja za nacionalne proizvajalce istega izdelka?

         (1)  Direktiva 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov (UL 2009, L 140, str. 16).


title: Zadeva C-281/18 P: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 31. oktobra 2019 – Repower AG/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO), repowermap.org (Pritožba – Znamka Evropske unije – Postopek za ugotovitev ničnosti – Umik prvotne odločbe odbora za pritožbe, s katero je bil delno zavrnjen predlog za ugotovitev ničnosti besedne znamke Evropske unije REPOWER)

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/9

      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 31. oktobra 2019 – Repower AG/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO), repowermap.org
      (Zadeva C-281/18 P) (1)

      (Pritožba - Znamka Evropske unije - Postopek za ugotovitev ničnosti - Umik prvotne odločbe odbora za pritožbe, s katero je bil delno zavrnjen predlog za ugotovitev ničnosti besedne znamke Evropske unije REPOWER)
      (2019/C 432/09)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Pritožnik: Repower AG (zastopniki: R. Kunz-Hallstein, H. P. Kunz-Hallstein in V. Kling, Rechtsanwälte)

         Drugi stranki v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: D. Botis in J.F. Crespo Carrillo, agenta), repowermap.org (zastopnik: P. González-Bueno Catalán de Ocón, abogado)

         Izrek

                  1.

                  Pritožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi Repower AG se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 259, 23.7.2018.


title: Zadeva T-692/19: Tožba, vložena 8. oktobra 2019 – Rentokil Initial in Rentokil Initial 1927/Komisija

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/63

      Tožba, vložena 8. oktobra 2019 – Rentokil Initial in Rentokil Initial 1927/Komisija
      (Zadeva T-692/19)
      (2019/C 432/74)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeči stranki: Rentokil Initial plc (Camberley, Združeno kraljestvo) in Rentokil Initial 1927 plc (Camberley) (zastopnika: J. Lesar, Solicitor, in K. Beal, QC)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata naj:

                  —

                  sklep tožene stranke C(2019) 2526 Final z dne 2. aprila 2019 o državni pomoči SA.44896 ki jo je Združeno kraljestvo izvedlo v zvezi s CFC Group Financing Exemption (izjema pri financiranju skupin v pravilih Združenega kraljestva o tujih odvisnih družbah), razglasi za ničen;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata deset tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: Komisija je pri izbiri referenčnega okvira za analizo davčne ureditve napačno uporabila člen 107(1) PDEU in/ali storila očitno napako pri presoji. Komisija bi morala za referenčni okvir vzeti ureditev obdavčitve dohodkov pravnih oseb Združenega kraljestva in ne zgolj ureditve za tuje odvisne družbe (Controlled Foreign Company (CFC)).

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: Komisija je pri uporabi člena 107(1) PDEU napačno uporabila pravo in/ali storila očitno napako pri presoji, ker je sprejela nepravilen pristop pri analizi ureditve CFC. Komisija je v točkah od 124 do 126 obrazložitve izpodbijanega sklepa napačno štela, da določbe poglavja 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (zakon o obdavčenju (mednarodne in druge določbe) iz leta 2010) pomenijo odstopanje od splošne davčne obveznosti iz poglavja 5 tega dela.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: Komisija je pri uporabi člena 107(1) PDEU napačno uporabila pravo, ker je v točkah od 127 do 151 obrazložitve izpodbijanega sklepa napačno ugotovila, da je merilo selektivnosti izpolnjeno, ker so bila podjetja, ki so v primerljivem dejanskem in pravnem položaju, obravnavana različno.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: 75-odstotna oprostitev iz člena 371D Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (zakon o obdavčenju (mednarodne in druge določbe) iz leta 2010) je utemeljena z naravo in splošno strukturo sistema obdavčitve.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: izjema na podlagi „ujemanja obresti“ iz člena 371E Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (zakon o obdavčenju (mednarodne in druge določbe) iz leta 2010) je utemeljena z naravo in splošno strukturo sistema obdavčitve. Podredno, sklep Komisije glede izjeme na podlagi „ujemanja obresti“ ni ustrezno obrazložen, kar je v nasprotju s členom 296 PDEU.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: naložitev davčnega bremena za CFC, ki izpolnjujejo pogoje za oprostitev iz navedenega poglavja 9, kot razredu, bi bila v nasprotju s svobodo ustanavljanja tožečih strank iz člena 49 PDEU.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji v zvezi z določitvijo 75-odstotne oprostitve in fiksnega razmerja.

                  8.

                  Osmi tožbeni razlog: sklep Komisije ni v skladu s splošnim načelom prava Evropske unije o prepovedi diskriminacije oziroma načelom enakega obravnavanja.

                  9.

                  Deveti tožbeni razlog: Komisija je s tem, da je po analogiji uporabila določbe Direktive Sveta (EU) 2016/1164, (1) ki se ne uporabljajo ratione temporis, oziroma s tem, da se je na te določbe neupravičeno sklicevala, napačno uporabila pravo.

                  10.

                  Deseti tožbeni razlog: Komisija je pri uporabi člena 107(1) PDEU napačno uporabila pravo, ker je v točki 176 obrazložitve izpodbijanega sklepa ugotovila, da obstaja razred upravičencev (ki vključuje tožeči stranki) in da so ti (torej tožeči stranki) prejeli pomoč, ki jo morajo vrniti v skladu s členom 2(1) izpodbijanega sklepa.

         (1)  Direktiva Sveta (EU) 2016/1164 z dne 12. julija 2016 o določitvi pravil proti praksam izogibanja davkom, ki neposredno vplivajo na delovanje notranjega trga (UL 2016, L 193, str. 1).


title: Zadeva C-721/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 23. septembra 2019 – Sisal SpA/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell’Economia e delle Finanze

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/24

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 23. septembra 2019 – Sisal SpA/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell’Economia e delle Finanze
      (Zadeva C-721/19)
      (2019/C 432/30)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Consiglio di Stato

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Sisal SpA

         Toženi stranki: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell’Economia e delle Finanze

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1)

                  Ali je treba pravo Unije, zlasti pravico do ustanavljanja in svobodo opravljanja storitev (člen 49 in naslednji ter člen 56 in naslednji PDEU) ter načela pravne varnosti, prepovedi diskriminacije, preglednosti in nepristranskosti, svobodne konkurence, sorazmernosti, varstva zaupanja v pravo in skladnosti [iz prava Evropske unije], pa tudi – kjer se uporabljata – člena 3 in 43 Direktive 2014/23/EU (1) razlagati tako, da nasprotujejo zakonodaji, kakršna je člen 20(1) Decreto Legge 16 ottobre 2017, n. 148 (uredba-zakon št. 148 z dne 16. oktobra 2017) in poznejši izvedbeni akti, ki določa, da „1. V skladu s členom 21(3) in (4) Decreto Legge 1 luglio 2009, n. 78 (uredba-zakon št. 78 z dne 1. julija 2009), ki je bila z Legge 3 agosto 2009, n. 102 (zakon št. 102 z dne 3. avgusta 2009) s spremembami preoblikovana v zakon, Agenzia delle dogane e dei monopoli (agencija za carine in monopole) zagotovi odobritev podaljšanja obstoječe koncesije, ki se nanaša na vplačevanje, tudi na daljavo, v nacionalne loterije, ki izvajajo hitro loterijo, do datuma, določenega v členu 4(1) koncesijskega akta, da se zagotovi nove in večje prihodke državnega proračuna v višini 50 milijonov EUR za leto 2017 in 750 milijonov EUR za leto 2018“, v okoliščinah, ko:

                              —

                              je člen 21(1) uredbe-zakona št. 78 z dne 1. julija 2009, ki je bila z zakonom št. 102 z dne 3. avgusta 2009 s spremembami preoblikovana v zakon, določil dodelitev zadevnih koncesij več osebam, izbranim v okviru odprtih in nediskriminatornih postopkov;

                              —

                              je člen 21(4) navedene uredbe-zakona določal, da je mogoče koncesije iz odstavka 1, če je to primerno, največ enkrat podaljšati;

                              —

                              družbe, ki so tožeče stranke, leta 2010 niso sodelovale v javnem razpisu;

                              —

                              obravnavano obstoječe razmerje je bilo prvotno sklenjeno z enim samim koncesionarjem ob koncu javnega razpisa, v katerem je bila predložena ena sama ponudba;

                              —

                              nadaljevanje obstoječega koncesijskega razmerja naj bi v praksi pomenilo–, da se bo to razmerje nadaljevalo izključno s tem edinim koncesionarjem, namesto podaljšanja z več osebami, brez dodatnega razpisa?

                  2)

                  Ali je treba pravo Unije, zlasti pravico do ustanavljanja in svobodo opravljanja storitev (člen 49 in naslednji ter člen 56 in naslednji PDEU) ter načela pravne varnosti, prepovedi diskriminacije, preglednosti in nepristranskosti, svobodne konkurence, sorazmernosti, varstva zaupanja v pravo in skladnosti [iz prava Evropske unije], pa tudi – kjer se uporabljata – člena 3 in 43 Direktive 2014/23/EU razlagati tako, da nasprotujejo zakonodaji, kakršna je ta iz člena 20(1) uredbe-zakona št. 148 z dne 16. oktobra 2017, ki ob izrecni uporabi člena 21(3) in (4) uredbe-zakona št. 78 z dne 1. julija 2009, ki je bila z zakonom št. 102 z dne 3. avgusta 2009 s spremembami preoblikovana v zakon, določa, da „Agenzia delle dogane e dei monopoli zagotovi odobritev podaljšanja zadevne koncesije, ki se nanaša na vplačevanje, tudi na daljavo, v nacionalne loterije, ki izvajajo hitro loterijo, do datuma, določenega v členu 4(1) koncesijskega akta, da se zagotovi nove in večje prihodke državnega proračuna v višini 50 milijonov EUR za leto 2017 in 750 milijonov EUR za leto 2018“, kar določa:

                              —

                              s časovno omejenim nadaljevanjem zadevnega edinega koncesijskega razmerja namesto morebitnega podaljšanja več koncesij v skladu s členom 21(4) uredbe-zakona št. 78 z dne 1. julija 2009, ki je bila z zakonom št. 102 z dne 3. julija 2009 s spremembami preoblikovana v zakon, in brez novega javnega razpisa;

                              —

                              pred potekom koncesije: 16. oktobra 2017 je začela veljati uredba-zakon št. 148 iz leta 2017, to je isti dan kot objava v italijanskem Uradnem listu, medtem ko naj bi se podeljena koncesija iztekla 30. septembra 2019;

                              —

                              da bi zagotovili nove in večje prilive v državni proračun v višini 50 milijonov EUR za leto 2017 in 750 milijonov EUR za leto 2018, s čimer se spremenijo nekateri vidiki, ki se nanašajo na načine in plačilne roke plačila koncesije, in morebiti na skupni znesek dolgovanega plačila glede na njegov odplačni značaj, zlasti s spremembo plačilnih rokov tako, da bi nastopili prej, kakor je bilo določeno v prvotni koncesiji, ob upoštevanju – na podlagi predstavitve tožečih strank – objektivne in splošno znane časovne finančne vrednosti?

                  3)

                  Ali je treba pravo Unije, zlasti pravico do ustanavljanja in svobodo opravljanja storitev (člen 49 in naslednji ter člen 56 in naslednji TPEU) in tudi načela pravne varnosti, prepovedi diskriminacije, preglednosti in nepristranskosti, svobodne konkurence, sorazmernosti, varstva zaupanja v pravo in skladnosti [iz prava Evropske unije], pa tudi – kjer se uporabljata – člena 3 in 43 Direktive 2014/23/EU razlagati tako, da nasprotujejo zakonodaji, kot je ta v aktih o izvajanju navedene uredbe, zlasti v sporočilu Agenzia delle Dogane e dei Monopoli [pravilnik št.] 0133677 z dne 1. decembra 2017, ki ob izrecnem izvajanju določb člena 20(1) uredbe-zakona št. 148 z dne 16. oktobra 2017, in v skladu s tem, kar je določeno v členu 4, prvi odstavek, koncesijske pogodbe za upravljanje loterij, ki izvajajo hitro loterijo, navaja, da se koncesijska pogodba podaljša samo enkrat, na novo določa zadnji rok za koncesijsko razmerje do 30. septembra 2028; v nobenem primeru ne posega v določbe istega člena 4 v zvezi z razdelitvijo trajanja koncesije na dve obdobji, tj. 5 let in 4 leta (zato se po poteku prvega petletnega obdobja, 1. oktobra 2019, za naslednje štiriletno obdobje do 30. septembra 2028 zahteva pozitivna ocena upravljanja, ki jo poda Agenzia delle Dogane e dei Monopoli do 30. marca 2024); in določa, da družba do 15. decembra 2017 plača znesek v višini 50 milijonov EUR; do 30. aprila 2018 znesek v višini 300 milijonov EUR; in do 31. oktobra 2018 znesek v višini 450 milijonov EUR;

                              —

                              to je bilo določeno pred iztekom prvotnega roka za prenehanje veljavnosti koncesije (Agenzia delle Dogane e dei Monopoli je izdala sporočilo [pravilnik št.] 0133677 dne 1. decembra 2017, koncesijska pogodba pa naj bi se iztekla 30. septembra 2019);

                              —

                              s tem je zagotovila […] vnaprejšnje plačilo v višini 800 milijonov EUR s krajšim rokom (50 milijonov EUR do 15. decembra 2017; 300 milijonov EUR do 30. aprila 2018; 450 milijonov EUR do 31. oktobra 2018) glede na ta rok prenehanja veljavnosti (30. septembra 2019);

                              —

                              s čimer je določila […] morebitno spremembo skupnega zneska dolgovanega plačila glede na njegov odplačni značaj, ob upoštevanju – na podlagi trditev tožečih strank – objektivne in splošno znane časovne finančne vrednosti?

                  4)

                  Ali je treba pravo Unije, zlasti pravico do ustanavljanja in svobodo opravljanja storitev (člen 49 in naslednji ter člen 56 in naslednji PDEU) ter načela pravne varnosti, prepovedi diskriminacije, preglednosti in nepristranskosti, svobodne konkurence, sorazmernosti, varstva zaupanja v pravo in skladnosti [iz prava Evropske unije], pa tudi – kjer se uporabljata – člena 3 in 43 Direktive 2014/23/EU razlagati tako, da nasprotujejo navedeni zakonodaji tudi ob predpostavki, da gospodarski subjekti v tem sektorju, ki so trenutno zainteresirani za vstop na trg […], niso sodelovali pri javnem razpisu, ki je bil prvotno odprt za podelitev koncesije ob njenem izteku in se je nadaljevala z dosedanjim koncesionarjem, po opisanih novih pogodbenih pogojih, oziroma ali […] do morebitne omejitve vstopa na trg […] pride le, če bi dejansko sodelovali pri prvotnem javnem razpisu?

         (1)  Direktiva 2014/23/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o podeljevanju koncesijskih pogodb (UL 2014, L 94, str. 1).


title: Zadeva C-722/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 23. septembra 2019 – Stanleybet Malta Limited Magellan, Robotec Ltd/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell’Economia e delle Finanze

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/26

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 23. septembra 2019 – Stanleybet Malta Limited Magellan, Robotec Ltd/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell’Economia e delle Finanze
      (Zadeva C-722/19)
      (2019/C 432/31)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Consiglio di Stato

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: Stanleybet Malta Limited Magellan, Robotec Ltd

         Toženi stranki: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell’Economia e delle Finanze

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1)

                  Ali je treba pravo Unije, zlasti pravico do ustanavljanja in svobodo opravljanja storitev (člen 49 in naslednji ter člen 56 in naslednji PDEU) ter načela pravne varnosti, prepovedi diskriminacije, preglednosti in nepristranskosti, svobodne konkurence, sorazmernosti, varstva zaupanja v pravo in skladnosti [iz prava Evropske unije], pa tudi – kjer se uporabljata – člena 3 in 43 Direktive 2014/23/EU (1) razlagati tako, da nasprotujejo zakonodaji, kakršna je člen 20(1) Decreto Legge 16 ottobre 2017, n. 148 (uredba-zakon št. 148 z dne 16. oktobra 2017) in poznejši izvedbeni akti, ki določa, da „1. V skladu s členom 21(3) in (4) Decreto Legge 1 luglio 2009, n. 78 (uredba-zakon št. 78 z dne 1. julija 2009), ki je bila z Legge 3 agosto 2009, n. 102 (zakon št. 102 z dne 3. avgusta 2009) s spremembami preoblikovana v zakon, Agenzia delle dogane e dei monopoli (agencija za carine in monopole) zagotovi odobritev podaljšanja obstoječe koncesije, ki se nanaša na vplačevanje, tudi na daljavo, v nacionalne loterije, ki izvajajo hitro loterijo, do datuma, določenega v členu 4(1) koncesijskega akta, da se zagotovi nove in večje prihodke državnega proračuna v višini 50 milijonov EUR za leto 2017 in 750 milijonov EUR za leto 2018“, v okoliščinah, ko:

                              —

                              je člen 21(1) uredbe-zakona št. 78 z dne 1. julija 2009, ki je bila z zakonom št. 102 z dne 3. avgusta 2009 s spremembami preoblikovana v zakon, določil dodelitev zadevnih koncesij več osebam, izbranim v okviru odprtih in nediskriminatornih postopkov;

                              —

                              je člen 21(4) navedene uredbe-zakona določal, da je mogoče koncesije iz odstavka 1, če je to primerno, največ enkrat podaljšati;

                              —

                              družbe, ki so tožeče stranke, leta 2010 niso sodelovale v javnem razpisu;

                              —

                              obravnavano obstoječe razmerje je bilo prvotno sklenjeno z enim samim koncesionarjem ob koncu javnega razpisa, v katerem je bila predložena ena sama ponudba;

                              —

                              nadaljevanje obstoječega koncesijskega razmerja naj bi v praksi pomenilo–, da se bo to razmerje nadaljevalo izključno s tem edinim koncesionarjem, namesto podaljšanja z več osebami, brez dodatnega razpisa?

                  2)

                  Ali je treba pravo Unije, zlasti pravico do ustanavljanja in svobodo opravljanja storitev (člen 49 in naslednji ter člen 56 in naslednji PDEU) ter načela pravne varnosti, prepovedi diskriminacije, preglednosti in nepristranskosti, svobodne konkurence, sorazmernosti, varstva zaupanja v pravo in skladnosti [iz prava Evropske unije], pa tudi – kjer se uporabljata – člena 3 in 43 Direktive 2014/23/EU razlagati tako, da nasprotujejo zakonodaji, kakršna je ta iz člena 20(1) uredbe-zakona št. 148 z dne 16. oktobra 2017, ki ob izrecni uporabi člena 21(3) in (4) uredbe-zakona št. 78 z dne 1. julija 2009, ki je bila z zakonom št. 102 z dne 3. avgusta 2009 s spremembami preoblikovana v zakon, določa, da „Agenzia delle dogane e dei monopoli zagotovi odobritev podaljšanja zadevne koncesije, ki se nanaša na vplačevanje, tudi na daljavo, v nacionalne loterije, ki izvajajo hitro loterijo, do datuma, določenega v členu 4(1) koncesijskega akta, da se zagotovi nove in večje prihodke državnega proračuna v višini 50 milijonov EUR za leto 2017 in 750 milijonov EUR za leto 2018“, kar določa:

                              —

                              s časovno omejenim nadaljevanjem zadevnega edinega koncesijskega razmerja namesto morebitnega podaljšanja več koncesij v skladu s členom 21(4) uredbe-zakona št. 78 z dne 1. julija 2009, ki je bila z zakonom št. 102 z dne 3. julija 2009 s spremembami preoblikovana v zakon, in brez novega javnega razpisa;

                              —

                              pred potekom koncesije: 16. oktobra 2017 je začela veljati uredba-zakon št. 148 iz leta 2017, to je isti dan kot objava v italijanskem Uradnem listu, medtem ko naj bi se podeljena koncesija iztekla 30. septembra 2019;

                              —

                              da bi zagotovili nove in večje prilive v državni proračun v višini 50 milijonov EUR za leto 2017 in 750 milijonov EUR za leto 2018, s čimer se spremenijo nekateri vidiki, ki se nanašajo na načine in plačilne roke plačila koncesije, in morebiti na skupni znesek dolgovanega plačila glede na njegov odplačni značaj, zlasti s spremembo plačilnih rokov tako, da bi nastopili prej, kakor je bilo določeno v prvotni koncesiji, ob upoštevanju – na podlagi predstavitve tožečih strank – objektivne in splošno znane časovne finančne vrednosti?

                  3)

                  Ali je treba pravo Unije, zlasti pravico do ustanavljanja in svobodo opravljanja storitev (člen 49 in naslednji ter člen 56 in naslednji TPEU) in tudi načela pravne varnosti, prepovedi diskriminacije, preglednosti in nepristranskosti, svobodne konkurence, sorazmernosti, varstva zaupanja v pravo in skladnosti [iz prava Evropske unije], pa tudi – kjer se uporabljata – člena 3 in 43 Direktive 2014/23/EU razlagati tako, da nasprotujejo zakonodaji, kot je ta v aktih o izvajanju navedene uredbe, zlasti v sporočilu Agenzia delle Dogane e dei Monopoli [pravilnik št.] 0133677 z dne 1. decembra 2017, ki ob izrecnem izvajanju določb člena 20(1) uredbe-zakona št. 148 z dne 16. oktobra 2017, in v skladu s tem, kar je določeno v členu 4, prvi odstavek, koncesijske pogodbe za upravljanje loterij, ki izvajajo hitro loterijo, navaja, da se koncesijska pogodba podaljša samo enkrat, na novo določa zadnji rok za koncesijsko razmerje do 30. septembra 2028; v nobenem primeru ne posega v določbe istega člena 4 v zvezi z razdelitvijo trajanja koncesije na dve obdobji, tj. 5 let in 4 leta (zato se po poteku prvega petletnega obdobja, 1. oktobra 2019, za naslednje štiriletno obdobje do 30. septembra 2028 zahteva pozitivna ocena upravljanja, ki jo poda Agenzia delle Dogane e dei Monopoli do 30. marca 2024); in določa, da družba do 15. decembra 2017 plača znesek v višini 50 milijonov EUR; do 30. aprila 2018 znesek v višini 300 milijonov EUR; in do 31. oktobra 2018 znesek v višini 450 milijonov EUR;

                              —

                              to je bilo določeno pred iztekom prvotnega roka za prenehanje veljavnosti koncesije (Agenzia delle Dogane e dei Monopoli je izdala sporočilo [pravilnik št.] 0133677 dne 1. decembra 2017, koncesijska pogodba pa naj bi se iztekla 30. septembra 2019);

                              —

                              s tem je zagotovila […] vnaprejšnje plačilo v višini 800 milijonov EUR s krajšim rokom (50 milijonov EUR do 15. decembra 2017; 300 milijonov EUR do 30. aprila 2018; 450 milijonov EUR do 31. oktobra 2018) glede na ta rok prenehanja veljavnosti (30. septembra 2019);

                              —

                              s čimer je določila […] morebitno spremembo skupnega zneska dolgovanega plačila glede na njegov odplačni značaj, ob upoštevanju – na podlagi trditev tožečih strank – objektivne in splošno znane časovne finančne vrednosti?

                  4)

                  Ali je treba pravo Unije, zlasti pravico do ustanavljanja in svobodo opravljanja storitev (člen 49 in naslednji ter člen 56 in naslednji PDEU) ter načela pravne varnosti, prepovedi diskriminacije, preglednosti in nepristranskosti, svobodne konkurence, sorazmernosti, varstva zaupanja v pravo in skladnosti [iz prava Evropske unije], pa tudi – kjer se uporabljata – člena 3 in 43 Direktive 2014/23/EU razlagati tako, da nasprotujejo navedeni zakonodaji tudi ob predpostavki, da gospodarski subjekti v tem sektorju, ki so trenutno zainteresirani za vstop na trg […], niso sodelovali pri javnem razpisu, ki je bil prvotno odprt za podelitev koncesije ob njenem izteku in se je nadaljevala z dosedanjim koncesionarjem, po opisanih novih pogodbenih pogojih, oziroma ali […] do morebitne omejitve vstopa na trg […] pride le, če bi dejansko sodelovali pri prvotnem javnem razpisu?

         (1)  Direktiva 2014/23/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o podeljevanju koncesijskih pogodb (UL 2014, L 94, str. 1).


title: Združeni zadevi C-364/18 in C-365/18: Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 7. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Italija) – Eni SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze (C-364/18), Shell Italia E & P SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, nekdanja Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico (C-365/18) (Predhodno odločanje – Direktiva 94/22/ES – Energija – Pogoji za izdajo in uporabo dovoljenj za iskanje, raziskovanje in izkoriščanje ogljikovodikov – Dajatve – Metode izračuna – Indeksa QE in Pfor – Diskriminatornost)

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/10

      Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 7. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Italija) – Eni SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze (C-364/18), Shell Italia E & P SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, nekdanja Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico (C-365/18)
      (Združeni zadevi C-364/18 in C-365/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Direktiva 94/22/ES - Energija - Pogoji za izdajo in uporabo dovoljenj za iskanje, raziskovanje in izkoriščanje ogljikovodikov - Dajatve - Metode izračuna - Indeksa QE in Pfor - Diskriminatornost)
      (2019/C 432/10)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

         Stranke v postopku v glavni stvari

         (Zadeva C-364/18)

         Tožeča stranka: Eni SpA

         Toženi stranki: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze

         ob udeležbi: Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, anciennement Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico, Regione Basilicata, Comune di Viggiano, Regione Calabria, Comune di Ravenna, Assomineraria

         (Zadeva C-365/18)

         Tožeča stranka: Shell Italia E & P SpA

         Tožene stranke: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, nekdanja Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico

         ob udeležbi: Regione Basilicata, Comune di Viggiano, Assomineraria

         Izrek

      Člen 6(1) Direktive 94/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 1994 o pogojih za izdajo in uporabo dovoljenj za iskanje, raziskovanje in izkoriščanje ogljikovodikov v povezavi s šesto uvodno izjavo te direktive je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero se višina dajatev, ki jih morajo plačevati imetniki koncesij za izkoriščanje zemeljskega plina, izračuna glede na indeks, ki temelji na srednje- in dolgoročnih kotacijah nafte in drugih goriv, ne pa glede na indeks, ki odraža ceno zemeljskega plina na kratkoročnem trgu.

         (1)  UL C 294, 20.8.2018.


title: Zadeva T-727/19: Tožba, vložena 29. oktobra 2019 – Basaglia/Komisija

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/65

      Tožba, vložena 29. oktobra 2019 – Basaglia/Komisija
      (Zadeva T-727/19)
      (2019/C 432/76)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Giorgio Basaglia (Milano, Italija) (zastopnik: G. Balossi, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj za ničen razglasi Sklep Evropske komisije z dne 4. septembra 2019 C(2019) 6474 final na podlagi člena 4 določb o izvajanju Uredbe (ES) št. 1049/2001.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Ta tožba je vložena zoper Sklep Komisije o zavrnitvi dostopa do nekaterih dokumentov, ki ga je zahtevala tožeča stranka, in ki se nanašajo na nekatere projekte, ki jih je delno financirala Skupnost, glede katerih pred Procura della Repubblica presso il Tribunale di Milano poteka postopek.
      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi razlog se nanaša na enostransko omejitev področja uporaba prvotnega zahtevka ter neizpolnitev pogojev. V zvezi s tem se navaja, da:

                              —

                              v obravnavanem primeru ni izjemnih okoliščin, ki bi upravičevale omejevanje pravice dostopa do zahtevanih dokumentov, in torej, pravice posameznika do obrambe v kazenskem postopku, ki zoper njega poteka v določeni državi članici;

                              —

                              delovna obremenitev, ki je potrebna za pripravo fotokopij zahtevanih dokumentov ni nesorazmerna glede na ta interes;

                              —

                              sodna praksa navedena v izpodbijanem sklepu je brezpredmetna; in

                              —

                              v sklepu ni opravljeno pravilno tehtanje interesov strank.

                  2.

                  Drugi razlog se nanaša na varstvo zasebnosti in integriteto posameznika. V zvezi s tem se navaja:

                              —

                              v sklepu ni opravljeno pravilno tehtanje interesov strank;

                              —

                              v sklepu se napačno šteje, da ne obstaja prevladujoči javni interes za objavo zahtevanih podatkov; in

                              —

                              obstaja razmerje med zahtevami tožeče stranke in zaščitenim interesom.

                  3.

                  Tretji razlog se nanaša na varstvo poslovnih interesov fizične ali pravne osebe. V zvezi s tem se navaja, da:

                              —

                              v izpodbijanem sklepu se ne upošteva, da se zahtevana dokumentacija nanaša na pretekle in že končane projekte Skupnosti, in da je zato pravica do zaščite poslovnih interesov oslabljena; in

                              —

                              v sklepu ni opravljeno pravilno tehtanje interesov strank.

                  4.

                  Četrti razlog se nanaša na neobstoj javnega interesa.

                              —

                              V zvezi s tem se navaja, da se v izpodbijanem sklepu napačno ne upošteva, da rekonstrukcija resnice v kazenskem postopku, ki poteka v določeni državi članici, predstavlja očiten javni interes.


title: Zadeva C-723/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 30. septembra 2019 – Airbnb Ireland UC, Airbnb Payments UK Ltd/Agenzia delle Entrate

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/28

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 30. septembra 2019 – Airbnb Ireland UC, Airbnb Payments UK Ltd/Agenzia delle Entrate
      (Zadeva C-723/19)
      (2019/C 432/32)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Consiglio di Stato

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnika: Airbnb Ireland UC, Airbnb Payments UK Ltd

         Nasprotna stranka: Agenzia delle Entrate

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali določbe in načela prava Evropske unije, med drugim členi 4, 5 in naslednji Direktive 1535/2015/EU (1), člen 8 Direktive 98/34/ES (2) in člen 56 PDEU nasprotujejo nacionalni zakonodaji, ki brez predhodne priglasitve Evropski komisiji upravljavcu spletne platforme za nepremičninsko posredovanje nalaga „tehnične predpise za opravljanje storitve informacijske družbe“, ki vsebujejo obveznosti informiranja (posredovanje podatkov o pogodbah, sklenjenih prek spletne platforme, davčni upravi) in davčne obveznosti (odtegovanje davkov na plačila iz naslova pogodb, sklenjenih prek spletne platforme, in poznejše plačilo v državno blagajno)?

                  2.

                  Ali določbe in načela prava Evropske unije, med drugim členi 3, 18, 32, 44, 49, 56, 101 in naslednji, 116, 120 ter 127 in naslednji PDEU ter direktivi 2000/31/ES (3) in 2006/123/ES (4), nasprotujejo nacionalni zakonodaji, ki:

                              —

                              za upravljavce spletne platforme za iskanje nepremičnin, ki se oddajajo v najem, določa obveznosti zbiranja in posredovanja podatkov o pogodbah;

                              —

                              za iste upravljavce spletnih platform, ki posredujejo pri plačilu na podlagi pogodb o kratkotrajnem najemu, določa obveznost delovanja kot namestnik davčnega zavezanca oziroma kot oseba odgovorna za plačilo davka;

                              —

                              za nerezidenčne upravljavce spletnih platform, ki nimajo stalne poslovne enote v Italiji, določa obveznost imenovanja davčnega zastopnika;

                              —

                              tudi za nerezidenčne subjekte, ki nimajo stalne poslovne enote v Italiji, določa obveznost izvajanja funkcije odgovorne osebe za plačilo turistične takse?

                  3.

                  Ali temeljna načela prava Evropske unije na splošno nasprotujejo nacionalni ureditvi, ki neučinkovitost države pri odmeri in pobiranju davkov dejansko prelaga na podjetje?

         (1)  Direktiva (EU) 2015/1535 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. septembra 2015 o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih predpisov in pravil za storitve informacijske (UL 2015, L 241, str. 1).

         (2)  Direktiva 98/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. junija 1998 o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 20, str. 337).

         (3)  Direktiva 2000/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2000 o nekaterih pravnih vidikih storitev informacijske družbe, zlasti elektronskega poslovanja na notranjem trgu (Direktiva o elektronskem poslovanju) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 25, str. 399).

         (4)  Direktiva 2006/126/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o vozniških dovoljenjih (prenovitev) (UL 2006, L 376, str. 36).


title: Zadeva C-396/18: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 7. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione – Italija) – Gennaro Cafaro/DQ (Predhodno odločanje – Zračni prevozi – Uredba (EU) št. 1178/2011 – Priloga I, točka FCL.065 – Področje uporabe ratione temporis – Direktiva 2000/78/ES – Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu – Diskriminacija na podlagi starosti – Člen 2(5) – Člen 4(1) – Nacionalna ureditev, ki določa samodejno prenehanje delovnega razmerja ob dopolnitvi 60. leta starosti – Piloti zrakoplovov – Zaščita nacionalne varnosti)

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/11

      Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 7. novembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione – Italija) – Gennaro Cafaro/DQ
      (Zadeva C-396/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Zračni prevozi - Uredba (EU) št. 1178/2011 - Priloga I, točka FCL.065 - Področje uporabe ratione temporis - Direktiva 2000/78/ES - Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu - Diskriminacija na podlagi starosti - Člen 2(5) - Člen 4(1) - Nacionalna ureditev, ki določa samodejno prenehanje delovnega razmerja ob dopolnitvi 60. leta starosti - Piloti zrakoplovov - Zaščita nacionalne varnosti)
      (2019/C 432/11)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Corte suprema di cassazione

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Gennaro Cafaro

         Tožena stranka: DQ

         Izrek

      Člen 2(5) Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki določa, da pilotom, zaposlenim v družbi, ki v okviru dejavnosti, povezanih z zaščito nacionalne varnosti države članice, upravlja zrakoplove, delovno razmerje samodejno preneha, ko dopolnijo 60 let starosti, pod pogojem, da je takšna ureditev nujna za javno varnost v smislu te določbe, kar mora preveriti predložitveno sodišče.
      Člen 4(1) Direktive 2000/78 je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki določa, da pilotom, zaposlenim v družbi, ki v okviru dejavnosti, povezanih z zaščito nacionalne varnosti države članice, upravlja zrakoplove, delovno razmerje samodejno preneha, ko dopolnijo 60 let starosti, pod pogojem, da je takšna ureditev sorazmerna v smislu te določbe, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

         (1)  UL C 352, 1.10.2018.


title: Zadeva T-733/19: Tožba, vložena 29. oktobra 2019 – Zhejiang Sunflower Light Energy Science & Technology and Sunowe Solar/Komisija

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/66

      Tožba, vložena 29. oktobra 2019 – Zhejiang Sunflower Light Energy Science & Technology and Sunowe Solar/Komisija
      (Zadeva T-733/19)
      (2019/C 432/77)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeči stranki: Zhejiang Sunflower Light Energy Science & Technology LTD (Shaoxing, Kitajska), Sunowe Solar GmbH (Nürnberg, Nemčija) (zastopnika: Y. Melin, odvetnik, in D. Arnold, Solicitor)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

                  —

                  Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2019/1329 z dne 6. avgusta 2019 o razveljavitvi računov, ki jih je izdala družba Zhejiang Sunflower Light Energy Science & Technology Ltd, zaradi kršitve zaveze, razveljavljene z Izvedbeno uredbo (EU) 2017/1570, razglasi za nično;

                  —

                  Komisiji in kateri koli stranki, ki bi ji bila v postopku dovoljena intervencija v podporo toženi stranki, naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata tri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: tožena stranka naj bi s tem, da je zadevne račune razveljavila, ravnala nezakonito, ker so pooblastila, na katera je oprla svoje ravnanje, bodisi potekla bodisi so bila preklicana, saj sta izvedbeni uredbi (EU) št. 1238/2013 in št. 1239/2013 prenehali veljati 7. decembra 2015. Podobno sta izvedbeni uredbi (EU) 2017/367 in 2017/366 prenehali veljati 3. septembra 2018. Tožeči stranki vsekakor trdita, da so bili členi 2 in 3 Izvedbene uredbe (EU) 2017/367 ter 2 in 3 Izvedbene uredbe (EU) 2017/366 že razveljavljeni s členoma 1(4) in 3(3) Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2017/1570.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: tožena stranka naj bi vsekakor kršila člen 8(1), (9) in (10) ter člen 10(5) Uredbe (EU) 2016/1036 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2016 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske unije, in člen 13(1), (9) in (10) ter člen 16(5) Uredbe (EU) 2016/1037 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2016 o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske unije, ko je razveljavila račune na podlagi zavez in nato carinskim organom naložila, naj poberejo dajatve, kot da nobeni veljavni računi na podlagi zavez niso bili izdani in posredovani carinskim organom, ko je bilo blago sproščeno v prosti promet.
                  Tožeči stranki zato uveljavljata ugovor nezakonitosti zoper člen 3(2) Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 1238/2013 z dne 2. decembra 2013 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve na uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske ali ki so od tam poslani, člen 2(2) Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2017/367 z dne 1. marca 2017 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske ali ki so od tam poslani, člen 2(2) Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 1239/2013 z dne 2. decembra 2013 o uvedbi dokončne izravnalne dajatve na uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske ali ki so od tam poslani, in člen 2(2) Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2017/366 z dne 1. marca 2017 o uvedbi dokončnih izravnalnih dajatev na uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske ali ki so od tam poslani, ki toženi stranki dajejo pooblastilo za razglasitev neveljavnosti računov na podlagi zavez in za naložitev carinskim organom, naj poberejo dajatve za pretekli uvoz, sproščen v prosti promet.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: če bi Sodišče menilo, da pooblastila, ki jih je uporabila tožena stranka, niso potekla in da je bila tožena stranka na njihovi podlagi upravičena dajatve naložiti retroaktivno, teh dajatev ni mogoče obračunati za sončne panele, ki so bili povezani stranki prodani pred 30. septembrom 2014 in uporabljeni na sončni kmetiji v lasti te stranke oziroma ki nikoli niso bili preprodani neodvisni stranki in so bili hranjeni v zalogi.


title: Zadeva T-279/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 17. oktobra 2019 – Alliance Pharmaceuticals/EUIPO – AxiCorp (AXICORP ALLIANCE) (Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija – Besedna znamka AXICORP ALLIANCE – Prejšnje besedne in figurativne znamke Evropske unije ALLIANCE – Relativni razlogi za zavrnitev – Člen 8(1)(b) in (5) Uredbe (EU) 2017/1001 – Dokaz o resni in dejanski uporabi prejšnjih znamk – Člen 47(2) Uredbe 2017/1001 – Razlaga opisa proizvodov, navedenih na abecednem seznamu, ki je priloga k Nicejski klasifikaciji)

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/40

      Sodba Splošnega sodišča z dne 17. oktobra 2019 – Alliance Pharmaceuticals/EUIPO – AxiCorp (AXICORP ALLIANCE)
      (Zadeva T-279/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija - Besedna znamka AXICORP ALLIANCE - Prejšnje besedne in figurativne znamke Evropske unije ALLIANCE - Relativni razlogi za zavrnitev - Člen 8(1)(b) in (5) Uredbe (EU) 2017/1001 - Dokaz o resni in dejanski uporabi prejšnjih znamk - Člen 47(2) Uredbe 2017/1001 - Razlaga opisa proizvodov, navedenih na abecednem seznamu, ki je priloga k Nicejski klasifikaciji)
      (2019/C 432/45)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Alliance Pharmaceuticals Ltd (Chippenham, Združeno kraljestvo) (zastopnik: M. Edenborough, QC)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: J. Crespo Carrillo in H. O’Neill, agenta)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: AxiCorp GmbH (Friedrichsdorf, Nemčija)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 7. februarja 2018 (zadeva R 1473/2017–5) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Alliance Pharmaceuticals in AxiCorp.

         Izrek

                  1.

                  Odločba petega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 7. februarja 2018 (zadeva R 1473/2017–5) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Alliance Pharmaceuticals Ltd in AxiCorp GmbH se razveljavi v delu, v katerem je odbor za pritožbe zavrnil pritožbo, ki je bila vložena pri njem, glede razlogov za ugovor iz člena 8(1)(b) in (5) Uredbe 2017/1001.

                  2.

                  V preostalem se tožba zavrne.

                  3.

                  EUIPO se naloži plačilo stroškov, skupaj z nujnimi stroški, ki jih je priglasila družba Alliance Pharmaceuticals v zvezi s postopkom pred odborom za pritožbe pri EUIPO.

         (1)  UL C 231, 2.7.2018.


title: Združeni zadevi C-469/18 in C-470/18: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 24. oktobra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hof van Cassatie – Belgija) – IN (C-469/18), JM (C-470/18)/Belgische Staat (Predhodno odločanje – Obdavčenje – Davek od dohodkov fizičnih oseb – Nedopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe)

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/11

      Sodba Sodišča (peti senat) z dne 24. oktobra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hof van Cassatie – Belgija) – IN (C-469/18), JM (C-470/18)/Belgische Staat
      (Združeni zadevi C-469/18 in C-470/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Obdavčenje - Davek od dohodkov fizičnih oseb - Nedopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe)
      (2019/C 432/12)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Hof van Cassatie

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: IN (C-469/18), JM (C-470/18)

         Tožena stranka: Belgische Staat

         Izrek

      Predloga za sprejetje predhodne odločbe, ki ju je Hof van Cassatie (kasacijsko sodišče, Belgija) vložilo z odločbama z dne 28. junija 2018, nista dopustna.

         (1)  UL C 427, 26.11.2018.


title: Zadeva T-310/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 24. oktobra 2019 – EPSU in Goudriaan/Komisija (Socialna politika – Socialni dialog na ravni Unije – Sporazum z naslovom „Splošni okvir za obveščanje in posvetovanje z uradniki in zaposlenimi osrednjih vladnih organov“ – Skupna zahteva podpisnic za izvajanje sporazuma na ravni Unije – Zavrnitev Komisije, da predloži predlog sklepa Svetu – Ničnostna tožba – Izpodbojni akt – Dopustnost – Polje proste presoje Komisije – Avtonomija socialnih partnerjev – Načelo subsidiarnosti – Sorazmernost)

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/41

      Sodba Splošnega sodišča z dne 24. oktobra 2019 – EPSU in Goudriaan/Komisija
      (Zadeva T-310/18) (1)

      (Socialna politika - Socialni dialog na ravni Unije - Sporazum z naslovom „Splošni okvir za obveščanje in posvetovanje z uradniki in zaposlenimi osrednjih vladnih organov“ - Skupna zahteva podpisnic za izvajanje sporazuma na ravni Unije - Zavrnitev Komisije, da predloži predlog sklepa Svetu - Ničnostna tožba - Izpodbojni akt - Dopustnost - Polje proste presoje Komisije - Avtonomija socialnih partnerjev - Načelo subsidiarnosti - Sorazmernost)
      (2019/C 432/46)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeči stranki: European Federation of Public Service Unions (EPSU) (Bruselj, Belgija) in Jan Willem Goudriaan (Bruselj) (zastopniki: R. Arthur, solicitor, R. Palmer in K. Apps, barristers)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: I. Martínez del Peral, M. van Beek in M. Kellerbauer, agenti)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti sklepa Komisije z dne 5. marca 2018, s katerim je bilo zavrnjeno, da se Svetu Evropske unije predloži predlog sklepa o izvajanju sporazuma z naslovom „Splošni okvir za obveščanje in posvetovanje z uradniki in zaposlenimi osrednjih vladnih organov“, ki ga je podpisala delegacija sindikata nacionalnih in evropskih uprav (TUNED) in delodajalci evropske javne uprave (EAPE) 21. decembra 2015.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  European Federation of Public Service Unions (EPSU) in Jan Goudriaan na eni strani ter Evropska komisija na drugi nosijo svoje stroške.

         (1)  UL 2018, C 259, 23.7.2018.


title: Zadeva T-684/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. oktobra 2019 – ZV/Komisija (Javni uslužbenci – Uradniki – Zaposlovanje – Objava prostega delovnega mesta – Namestnik mediatorja pri Komisiji – Postopek – Presoja uspešnosti)

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/51

      Sodba Splošnega sodišča z dne 16. oktobra 2019 – ZV/Komisija
      (Zadeva T-684/18) (1)

      (Javni uslužbenci - Uradniki - Zaposlovanje - Objava prostega delovnega mesta - Namestnik mediatorja pri Komisiji - Postopek - Presoja uspešnosti)
      (2019/C 432/59)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: ZV (zastopnik: J.-N. Louis, avocat)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: L. Radu Bouyon, G. Berscheid in L. Vernier, agenti)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 270 PDEU za razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 8. februarja 2018 o imenovanju A za namestnika mediatorja pri Komisiji in obvestila z dne 12. februarja 2018, s katerim je Komisija tožečo stranko obvestila o rezultatu izbirnega postopka.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  ZV poleg svojih stroškov nosi stroške Evropske komisije.

         (1)  UL C 35, 28.1.2019.


title: Zadeva C-515/18: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 24. oktobra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna – Italija) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato/Regione autonoma della Sardegna (Predhodno odločanje – Uredba (ES) št. 1370/2007 – Javne storitve potniškega prevoza – Železniški prevoz – Pogodbe o izvajanju javne službe – Neposredna sklenitev – Obveznost predhodne objave obvestila o neposredni sklenitvi – Obseg)

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/12

      Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 24. oktobra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna – Italija) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato/Regione autonoma della Sardegna
      (Zadeva C-515/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Uredba (ES) št. 1370/2007 - Javne storitve potniškega prevoza - Železniški prevoz - Pogodbe o izvajanju javne službe - Neposredna sklenitev - Obveznost predhodne objave obvestila o neposredni sklenitvi - Obseg)
      (2019/C 432/13)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

         Tožena stranka: Regione autonoma della Sardegna

         Ob udeležbi: Trenitalia SpA

         Izrek

      Člen 7(2) in (4) Uredbe (ES) št. 1370/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007 o javnih storitvah železniškega in cestnega potniškega prevoza ter o razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 1191/69 in št. 1107/70 je treba razlagati tako, da pristojni nacionalni organi, ki nameravajo neposredno skleniti pogodbo o izvajanju javne službe za železniški potniški prevoz, niso dolžni, prvič, objaviti ali potencialno zainteresiranim gospodarskim subjektom sporočiti vseh potrebnih informacij, da lahko ti pripravijo dovolj natančno ponudbo, ki bo lahko predmet primerjalne ocene, ter drugič, opraviti te primerjalne ocene vseh ponudb, ki jih eventualno prejmejo po objavi teh informacij.

         (1)  UL C 436, 3.12.2018.


title: Zadeva T-708/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 24. oktobra 2019 – ZPC Flis/EUIPO – ZPC Flis/EUIPO – Aldi Einkauf (FLIS Happy Moreno choco) (Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Prijava figurativne znamke Evropske unije FLIS Happy Moreno choco – Prejšnje figurativne nacionalne znamke MORENO – Relativni razlog za zavrnitev – Verjetnost zmede – Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 [postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001] – Nadomestitev seznama proizvodov, ki so zajeti s prejšnjimi nacionalnimi figurativnimi znamkami – Popravek odločbe odbora za pritožbe – Člen 102(1) Uredbe 2017/1001 – Pravna podlaga – Prejšnja praksa odločanja – Pravna varnost – Legitimna pričakovanja)

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/51

      Sodba Splošnega sodišča z dne 24. oktobra 2019 – ZPC Flis/EUIPO – ZPC Flis/EUIPO – Aldi Einkauf (FLIS Happy Moreno choco)
      (Zadeva T-708/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije FLIS Happy Moreno choco - Prejšnje figurativne nacionalne znamke MORENO - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 [postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001] - Nadomestitev seznama proizvodov, ki so zajeti s prejšnjimi nacionalnimi figurativnimi znamkami - Popravek odločbe odbora za pritožbe - Člen 102(1) Uredbe 2017/1001 - Pravna podlaga - Prejšnja praksa odločanja - Pravna varnost - Legitimna pričakovanja)
      (2019/C 432/60)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: ZPC Flis sp.j. (Radziejowice, Poljska) (zastopnik: M. Kondrat, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: K. Kompari in H. O’Neill, agenta)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Nemčija) (zastopniki: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen in M. Minkner, odvetniki)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 13. septembra 2018 (zadeva R 2113/2017-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Aldi Einkauf in ZPC Flis.

         Izrek

                  1.

                  Odločba prvega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 13. septembra 2018 (zadeva R 2113/2017-1) se razveljavi v delu, v katerem je z njo zavrnjena registracija prijavljene znamke za te proizvode: „kavni nadomestki; čaj, kakav; proizvodi iz kakava; pijače na osnovi čokolade; vsi zgoraj navedeni proizvodi tudi v instantni obliki“ z izjemo kakava kar zadeva te zadnjenavedene proizvode.

                  2.

                  Ugovoru se ugodi za vse proizvode in storitve iz zahteve za registracijo z izjemo storitev iz razreda 35, ki ustrezajo temu opisu: „prodaja na drobno ali debelo modelčkov za drobno pecivo, prodaja na debelo in drobno modelčkov za drobno pecivo na internetu.“

                  3.

                  Tožba se v preostalem zavrne.

                  4.

                  Vsaka stranka nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 44, 4.2.2019.


title: Zadeva T-734/19: Tožba, vložena 4. novembra 2019 – Junqueras i Vies/Parlament

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/68

      Tožba, vložena 4. novembra 2019 – Junqueras i Vies/Parlament
      (Zadeva T-734/19)
      (2019/C 432/78)
      Jezik postopka: španščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Oriol Junqueras i Vies (Sant Joan de Vilatorrada, Španija) (zastopnik: A. Van den Eynde Adroer, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropski parlament

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj šteje, da je bila tožba zoper izpodbijani akt s priloženimi dokumenti vložena pravočasno, naj jo razglasi za dopustno in naj ob upoštevanju tožbenih razlogov, ki so v njej navedeni, razglasi ničnost izpodbijanega akta predsednika Evropskega parlamenta ter toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Ta tožba je vložena zoper odločbo predsednika Evropskega parlamenta, g. Sassolija, z dne 22. avgusta 2019, s katero se je ta izrekel za nepristojnega in je zato zavrgel predlog z dne 4. julija 2019, naj se v skladu s členom 8 Poslovnika Evropskega parlamenta izvede postopek nujnega ukrepanja za uveljavljanje poslanske imunitete g. Junqueras i Viesa.
      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en tožbeni razlog, ki temelji na kršitvi člena 8 Poslovnika Evropskega parlamenta, ker se je predsednik Evropskega parlamenta izrekel za nepristojnega za obravnavo predloga za varstvo imunitete g. Junqueras i Viesa, ki je bil vložen 4. julija 2019, čeprav se v zadevi pojavljajo resni pravni dvomi v zvezi s spoštovanjem prava Unije, zlasti glede varstva imunitete poslancev Evropskega parlamenta, saj zadeva sploh ni bila obravnavana in je bila odločba sprejeta zgolj na podlagi obvestila osrednje volilne komisije Španije, ki je razglasila, da je poslanski sedež g. Junqueras i Viesa prost.
      Tožeča stranka v zvezi s tem navaja:

                  —

                  Zahteva v zvezi z obljubo oziroma prisego glede spoštovanja španske ustave, ki je določena v nacionalni volilni zakonodaji, je bistvena zahteva, s katero so kršene določbe Akta o volitvah iz leta 1976.

                  —

                  Osrednja volilna komisija Španije naj bi z razglasitvijo prostega poslanskega sedeža iz razloga, ki ni določen v Aktu o volitvah iz leta 1976, in z opustitvijo uporabe mehanizma nadomestitve mandata, kršila člen 13 navedenega Akta o volitvah in sklep o sestavi Evropskega parlamenta.

                  —

                  Odločba ni obrazložena in je samovoljna, saj sta tako senat za kazenske zadeve španskega vrhovnega sodišča kot Sodišče Evropske unije ob upoštevanju dejstev in opisanega položaja ugotovila resne kršitve prava Evropske unije, vložen pa je bil tudi predlog za sprejetje predhodne odločbe v zadevi C-502/19, ki je bil razglašen za dopustnega.

                  —

                  Člen 8 Poslovnika Evropskega parlamenta je treba razlagati tako, da bo mogoča kar največja učinkovitost pravic in pravil iz PEU, členov 39, 20(1) in (2), 21 in 52 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, člena 3 Protokola št. 1 k Evropski konvenciji o človekovih pravicah, člena 9 Protokola št. 7 o privilegijih in imunitetah Evropske unije, člena 5 Akta o volitvah iz leta 1976, člena 3(1) Poslovnika Evropskega parlamenta ter sodne prakse in poročil o razlagi teh določb, zaradi česar so z neobrazloženo odločbo predsednika Evropskega parlamenta, s katero se je ta izrekel za nepristojnega za odločanje o predlogu, ki mu je bil predložen v skladu s členom 8 Poslovnika Evropskega parlamenta, te določbe kršene, tako da je treba navedeno odločbo razglasiti za nično.


title: Zadeva C-636/18: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 24. oktobra 2019 – Evropska komisija/Francoska republika (Neizpolnitev obveznosti države – Okolje – Direktiva 2008/50/ES – Kakovost zunanjega zraka – Člen 13(1) in Priloga XI – Sistematično in dolgotrajno preseganje mejnih vrednosti za dušikov dioksid (NO2) na nekaterih francoskih območjih in aglomeracijah – Člen 23(1) – Priloga XV – ,Čim krajše‘ obdobje preseganja – Ustrezni ukrepi)

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/13

      Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 24. oktobra 2019 – Evropska komisija/Francoska republika
      (Zadeva C-636/18) (1)

      (Neizpolnitev obveznosti države - Okolje - Direktiva 2008/50/ES - Kakovost zunanjega zraka - Člen 13(1) in Priloga XI - Sistematično in dolgotrajno preseganje mejnih vrednosti za dušikov dioksid (NO2) na nekaterih francoskih območjih in aglomeracijah - Člen 23(1) - Priloga XV - ,Čim krajše‘ obdobje preseganja - Ustrezni ukrepi)
      (2019/C 432/14)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: J.-F. Brakeland, E. Manhaeve in K. Petersen, agenti)

         Tožena stranka: Francoska republika (zastopniki: D. Colas, J. Traband in A. Alidière, agenti)

         Izrek

                  1.

                  Francoska Republika zaradi sistematičnega in dolgotrajnega preseganja letne mejne vrednosti za dušikov dioksid (NO2) od 1. januarja 2010 v 12 francoskih aglomeracijah in območjih kakovosti zraka: Marseille (FR03A02), Toulon (FR03A03), Pariz (FR04A01), Auvergne-Clermont-Ferrand (FR07A01), Montpellier (FR08A01), Toulouse Midi-Pyrénées (FR12A01), regionalno mestno območje (ZUR) Reims Champagne-Ardenne (FR14N10), Grenoble Rhône-Alpes (FR15A01), Strasbourg (FR16A02), Lyon-Rhône-Alpes (FR20A01), ZUR Vallée de l’Arve Rhône-Alpes (FR20N10) in Nica (FR24A01), ter sistematičnega in dolgotrajnega preseganja urne mejne vrednosti za NO2 od 1. januarja 2010 v dveh aglomeracijah in območjih kakovosti zraka: Pariz (FR04A01) in Lyon-Rhône-Alpes (FR20A01), od navedenega datuma še vedno ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 13(1) Direktive 2008/50/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2008 o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo v povezavi s Prilogo XI k tej direktivi, in to od začetka veljavnosti mejnih vrednosti leta 2010.
                  Francoska republika od 11. junija 2010 ni izpolnila obveznosti, ki jih ima v skladu s členom 23(1) navedene direktive v povezavi s Prilogo XV k navedeni direktivi, zlasti obveznosti, ki je določena v členu 23(1), drugi pododstavek, iste direktive, da je treba poskrbeti za to, da je obdobje preseganja čim krajše.

                  2.

                  Francoski republiki se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 445, 10.12.2018.


title: Zadeva C-35/19: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 24. oktobra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal de première instance de Liège – Belgija) – BU/État belge (Predhodno odločanje – Prosto gibanje delavcev – Enako obravnavanje – Dohodnina – Nacionalna zakonodaja – Oprostitev plačila davka za nadomestila, dodeljena invalidom – Nadomestila, prejeta v drugi državi članici – Izključitev – Različno obravnavanje)

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/13

      Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 24. oktobra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal de première instance de Liège – Belgija) – BU/État belge
      (Zadeva C-35/19) (1)

      (Predhodno odločanje - Prosto gibanje delavcev - Enako obravnavanje - Dohodnina - Nacionalna zakonodaja - Oprostitev plačila davka za nadomestila, dodeljena invalidom - Nadomestila, prejeta v drugi državi članici - Izključitev - Različno obravnavanje)
      (2019/C 432/15)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal de première instance de Liège

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: BU

         Tožena stranka: État belge

         Izrek

      Člen 45 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje ureditvi države članice, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki – ne da bi za to določila kakršno koli utemeljitev, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče – določa, da je davčna oprostitev, ki se uporablja za nadomestila za invalidne osebe, pogojena s tem, da ta nadomestila izplačuje organ zadevne države članice in torej enaka nadomestila, ki jih izplačuje druga država članica, izključuje iz upravičenosti do te oprostitve, kljub temu da prejemnik navedenih nadomestil prebiva v zadevni državi članici.

         (1)  UL C 103, 18.3.2019.


title: Zadeva T-41/19: Sodba Splošnega sodišča z dne 24. oktobra 2019 – MSI Svetovanje/EUIPO – Industrial Farmaceutica Cantabria (nume) (Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Prijava figurativne znamke Evropske unije nume – Prejšnja besedna znamka Evropske unije numederm – Relativni razlog za zavrnitev – Verjetnost zmede – Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/53

      Sodba Splošnega sodišča z dne 24. oktobra 2019 – MSI Svetovanje/EUIPO – Industrial Farmaceutica Cantabria (nume)
      (Zadeva T-41/19) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije nume - Prejšnja besedna znamka Evropske unije numederm - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)
      (2019/C 432/62)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: MSI Svetovanje, marketing, d.o.o. (Vrhnika, Slovenija) (zastopnik: M. Maček, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: K. Kompari in H. O'Neill, agenta)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe EUIPO: Industrial Farmaceutica Cantabria, SA (Madrid, Španija)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 8. novembra 2018 (zadeva R 722/2018-5) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Industrial Farmaceutica Cantabria in Nutrismart d.o.o.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi MSI Svetovanje, marketing, d.o.o. se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 112, 25.3.2019.


title: Zadeva T-240/19: Sodba Splošnega sodišča z dne 7. novembra 2019 – A9.com/EUIPO (Upodobitev zvonca) (Znamka Evropske unije – Prijava figurativne znamke Evropske unije, ki predstavlja zvonec – Absolutni razlog za zavrnitev – Obveznost obrazložitve – Člen 94 Uredbe (EU) 2017/1001 – Neopisnost – Člen 7(1)(b) Uredbe 2017/1001)

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/54

      Sodba Splošnega sodišča z dne 7. novembra 2019 – A9.com/EUIPO (Upodobitev zvonca)
      (Zadeva T-240/19) (1)

      (Znamka Evropske unije - Prijava figurativne znamke Evropske unije, ki predstavlja zvonec - Absolutni razlog za zavrnitev - Obveznost obrazložitve - Člen 94 Uredbe (EU) 2017/1001 - Neopisnost - Člen 7(1)(b) Uredbe 2017/1001)
      (2019/C 432/63)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: A9.com, Inc. (Palo Alto, Kalifornija, Združene države) (zastopniki: A. Klett, C. Mikyska in R. Walther, odvetniki)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: L. Rampini in H. O’Neill, agenta)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 4. februarja 2019 (zadeva R 1309/2018-2) v zvezi z zahtevo za registracijo figurativnega znaka, ki predstavlja zvonec, kot znamke Evropske unije.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  A9.com, Inc. se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 213, 24.6.2019.


title: Zadeva C-296/19 P: Pritožba, ki jo je Etnia Dreams, S.L. vložila 10. aprila 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 13. februarja 2019 v zadevi T-823/17, Etnia Dreams/EUIPO – Poisson (Etnik)

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/14

      Pritožba, ki jo je Etnia Dreams, S.L. vložila 10. aprila 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 13. februarja 2019 v zadevi T-823/17, Etnia Dreams/EUIPO – Poisson (Etnik)
      (Zadeva C-296/19 P)
      (2019/C 432/16)
      Jezik postopka: španščina

         Stranki

         Pritožnica: Etnia Dreams, S.L. (zastopnik: P. Gago Comes, abogado)

         Druga stranka v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino
      Sodišče (deseti senat) je s sklepom z dne 6. novembra 2019 pritožbo zavrnilo in odločilo, da Etnia Dreams, S.L. nosi svoje stroške.


title: Zadeva T-735/19: Tožba, vložena 30. oktobra 2019 – Frank Recruitment Group Services/EUIPO - Pearson (PEARSON FRANK)

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/69

      Tožba, vložena 30. oktobra 2019 – Frank Recruitment Group Services/EUIPO - Pearson (PEARSON FRANK)
      (Zadeva T-735/19)
      (2019/C 432/79)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Frank Recruitment Group Services Ltd (Newcastle upon Tyne, Združeno kraljestvo) (zastopnik: J. Dennis, solicitor)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Pearson plc (London, Združeno kraljestvo)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

         Zadevna sporna znamka: prijava besedne znamke Evropske unije PEARSON FRANK – zahteva za registracijo št. 15 841 851

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 26. avgusta 2019 v zadevi R 1884/2018-4

         Tožbeni predlog

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  Kršitev člena 94 Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev člena 95 Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev člena 47(2) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.

                  —

                  kršitev člena 47(5) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-736/19: Tožba, vložena 4. novembra 2019 – HA/Komisija

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/70

      Tožba, vložena 4. novembra 2019 – HA/Komisija
      (Zadeva T-736/19)
      (2019/C 432/80)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: HA (zastopnica: S. Kreicher, odvetnica)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  ugotovi, da tožba izpolnjuje procesne zahteve;

                  —

                  da je utemeljena;

                  —

                  zato sklep organa za imenovanja z dne 13. avgusta 2019, vročen 24. avgusta 2019, s katero je ta odgovoril na pritožbo tožeče stranke z dne 14. aprila 2019 (št. R/249/19), razglasi za ničen;

                  —

                  Evropski komisiji naloži plačilo vseh stroškov in izdatkov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en sam tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev zakonov in drugih predpisov, ki se uporabljajo, in zlasti Odločbe Komisije C(2007)3195 z dne 2. julija 2007 o splošnih izvedbenih določbah za povračilo zdravstvenih stroškov, ker je z izpodbijano odločbo določena zgornja meja povračila v zvezi z najemom naprave za zdravljenje spalne apneje za obdobje od 1. marca 2019 do 29. februarja 2024 določena na 3 100 EUR, medtem ko navedena odločba ne določa nikakršnega najvišjega zneska, ki se povrne, v primeru najema za obdobje treh mesecev ali več.


title: Zadeva T-557/17: Sklep Splošnega sodišča z dne 24. oktobra 2019 – Liaño Reig/SRB (Ničnostna tožba – Ekonomska in monetarna politika – Zahteva za nadomestilo – Enotni mehanizem za reševanje kreditnih institucij in določenih investicijskih podjetij – Postopek reševanja – Shema za reševanje Banco Popular Español – Delna ničnost – Neločljivost – Nedopustnost)

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/54

      Sklep Splošnega sodišča z dne 24. oktobra 2019 – Liaño Reig/SRB
      (Zadeva T-557/17) (1)

      (Ničnostna tožba - Ekonomska in monetarna politika - Zahteva za nadomestilo - Enotni mehanizem za reševanje kreditnih institucij in določenih investicijskih podjetij - Postopek reševanja - Shema za reševanje Banco Popular Español - Delna ničnost - Neločljivost - Nedopustnost)
      (2019/C 432/64)
      Jezik postopka: španščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Carmen Liaño Reig (Alcobendas, Španija) (zastopnik: F. López Antón, odvetnik)

         Tožena stranka: Enotni odbor za reševanje (SRB) (zastopniki: B. Meyring, S. Schelo, F. Málaga Diéguez, F. Fernández de Trocóniz Robles, T. Klupsch, M. Bettermann, S. Ianc in M. Rickert, odvetniki)

         Predmet

      Prvič, predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti člena 6(1)(d) Sklepa Enotnega odbora za reševanje SRB/EES/2017/08 z dne 7. junija 2017 v zvezi s shemo za reševanje družbe Banco Popular Español, SA, v delu, v katerem se s to določbo določa pretvorba kapitalskih instrumentov stopnje 2, označenih z International Securities Identification Number (mednarodna identifikacijska številka vrednostnega papirja, ISIN) XS0550098569, v novo izdajo delnic družbe Banco Popular Español, začasnega vrednotenja, ki ga je opravil neodvisni strokovnjak, in začasnega vrednotenja, ki ga je opravil SRB, ter, drugič, predlog na podlagi člena 266 PDEU, da se po razglasitvi ničnosti izplača nadomestilo za škodo, ki naj bi nastala zaradi te pretvorbe.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrže kot nedopustna.

                  2.

                  Postopek v zvezi s predlogi za intervencijo družbe Banco Santander SA, Kraljevine Španije in Evropske komisije se ustavi.

                  3.

                  Carmen Liaño Reig nosi svoje stroške in stroške Enotnega odbora za reševanje (SRB), razen stroškov, ki se nanašajo na predloge za intervencijo.

                  4.

                  Liaño Reig, SRB, družba Banco Santander, Kraljevina Španija in Komisija nosijo vsak svoje stroške, ki se nanašajo na predloge za intervencijo.

         (1)  UL C 357, 23.10.2017.


title: Zadeva T-737/19: Tožba, vložena 5. novembra 2019 – Huevos Herrera Mejías/EUIPO - Montesierra (MontiSierra HUEVOS CON SABOR A CAMPO)

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/70

      Tožba, vložena 5. novembra 2019 – Huevos Herrera Mejías/EUIPO - Montesierra (MontiSierra HUEVOS CON SABOR A CAMPO)
      (Zadeva T-737/19)
      (2019/C 432/81)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Huevos Herrera Mejías, SL (Torre Alháquime, Španija) (zastopnik: E. Manresa Medina, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Montesierra, SA (Jerez de la Frontera, Španija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

         Zadevna sporna znamka: prijava figurativne znamke Evropske unije MontiSierra HUEVOS CON SABOR A CAMPO – zahteva za registracijo št. 15 670 871

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 2. septembra 2019 v zadevi R 2021/2018-4

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  EUIPO in morebitnim intervenientkam naloži plačilo stroškov.

         Navajani tožbeni razlog

      Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-739/19: Tožba, vložena 6. novembra 2019 – Productos Jamaica/EUIPO - Alada 1850 (flordeJamaica)

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/71

      Tožba, vložena 6. novembra 2019 – Productos Jamaica/EUIPO - Alada 1850 (flordeJamaica)
      (Zadeva T-739/19)
      (2019/C 432/82)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Productos Jamaica (Algezares, Španija) (zastopnik: I. Temiño Ceniceros, abogado)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Alada 1850, SL (Barberá del Vallés, Španija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Imetnik sporne znamke: tožeča stranka pred Splošnim sodiščem

         Zadevna sporna znamka: Figurativna znamka flordeJamaica – Blagovna znamka Evropske unije št.9 003 989

         Postopek pred EUIPO: Postopek za ugotovitev ničnosti

         Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 24. julija 2019 v združenih zadevah R 1431/2018-1 y R 1440/2018-1

         Tožbeni predlog

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  to tožbo skupaj s prilogami razglasi za dopustno;

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi v celoti;

                  —

                  EUIPO in intervenientki naloži plačilo stroškov.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  Čeprav dokazi o uporabi, ki sta jih stranki v postopku za ugotovitev ničnosti, ki je razlog za to tožbo, ne omogočajo uporabe izjeme zožitve zaradi pristanka, ki jo navaja tožeča stranka, pa so jasen dokaz hkratnega obstoja zadevnih znamk na trgu, ki je trajalo dalj časa in ki ga je tožeča stranka prenašala, kar pomeni upravičen razlog za uporab sporne znamke in potrjuje neobstoj verjetnosti zmede na trgu.

                  —

                  Na podlagi dokazov, ki jih je predložila tožena stranka ni mogoče ugotoviti, da je prejšnja znamka z njeno uporabo v Španiji pridobila velik razlikovalni učinek.

                  —

                  V obravnavanem primeru razlikovalnega učinka ni mogoče upoštevati za vse proizvode in storitve izpodbijane znamke, ki je torej ni mogoče razglasiti za nično v celoti.


title: Zadeva T-313/19: Sklep Splošnega sodišča z dne 23. oktobra 2019 – Taghani/Komisija

text:
               23.12.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 432/72

      Sklep Splošnega sodišča z dne 23. oktobra 2019 – Taghani/Komisija
      (Zadeva T-313/19) (1)

      (2019/C 432/83)
      Jezik postopka: francoščina
      Predsednik drugega senata je odredil izbris zadeve.

         (1)  UL C 246, 22.7.2019.


title: Združeni zadevi C-477/18 in C-478/18: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 19. decembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemska) – Exportslachterij J. Gosschalk en Zn. BV (C-477/18), Compaxo Vlees Zevenaar BV, Ekro BV, Vion Apeldoorn BV, Vitelco BV (C-478/18)/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (Predhodno odločanje – Uredba (ES) št. 882/2004 – Člen 27(1) in (4) – Priloga VI, točki 1 in 2 – Uradni nadzor krme in živil – Financiranje – Pristojbine, ki se plačujejo iz naslova uradnega nadzora – Izračun – Pojem „osebje, ki je vključeno v uradni nadzor“ – Vključitev upravnega in podpornega osebja – Možnost zaračunavanja četrturnih enot, ki jih je klavnica naročila za uradni nadzor, vendar niso bile opravljene – Pogoji)

text:
               24.2.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 61/11

      Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 19. decembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemska) – Exportslachterij J. Gosschalk en Zn. BV (C-477/18), Compaxo Vlees Zevenaar BV, Ekro BV, Vion Apeldoorn BV, Vitelco BV (C-478/18)/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (Združeni zadevi C-477/18 in C-478/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Uredba (ES) št. 882/2004 - Člen 27(1) in (4) - Priloga VI, točki 1 in 2 - Uradni nadzor krme in živil - Financiranje - Pristojbine, ki se plačujejo iz naslova uradnega nadzora - Izračun - Pojem „osebje, ki je vključeno v uradni nadzor“ - Vključitev upravnega in podpornega osebja - Možnost zaračunavanja četrturnih enot, ki jih je klavnica naročila za uradni nadzor, vendar niso bile opravljene - Pogoji)
      (2020/C 61/12)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: Exportslachterij J. Gosschalk en Zn. BV (C-477/18), Compaxo Vlees Zevenaar BV, Ekro BV, Vion Apeldoorn BV, Vitelco BV (C-478/18)

         Toženi stranki: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

         Izrek

                  1.

                  Člen 27(1) in (4)(a) Uredbe (ES) št. 882/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o izvajanju uradnega nadzora, da se zagotovi preverjanje skladnosti z zakonodajo o krmi in živilih ter s pravili o zdravstvenem varstvu živali in zaščiti živali v povezavi s Prilogo VI, točki 1 in 2, k tej uredbi je treba razlagati tako, da lahko države članice za plače in stroške upravnega in podpornega osebja štejejo, da spadajo med stroške uradnega nadzora v smislu teh določb in da ne presegajo stroškov, ki jih nosijo pristojni organi v smislu člena 2, točka 4, navedene uredbe, v sorazmerju s časom, ki ga to osebje objektivno potrebuje za dejavnosti, ki so neločljivo povezane z izvajanjem uradnega nadzora.

                  2.

                  Člen 27(4)(a) Uredbe št. 882/2004 v povezavi s Prilogo VI k tej uredbi je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da se klavnicam zaračunajo pristojbine za uradni nadzor za tiste četrturne enote, ki so jih te klavnice pri pristojnih organih v smislu člena 2, točka 4, Uredbe št. 882/2004 naročile, dejansko pa niso bile opravljene, če klavnica, ki je predmet tega nadzora, tega organa ni dovolj zgodaj obvestila, da želi, da se čas trajanja nadzora glede na prvotno predvideni čas trajanja skrajša.

                  3.

                  Točka 2 izreka te sodbe se lahko uporabi v primeru, v katerem na eni strani uradni nadzor opravijo napoteni uradni veterinarji, ki niso plačani za tiste četrturne enote, ki so jih klavnice naročile, vendar niso bile opravljene, in je na drugi strani del pristojbine, ki ustreza tem naročenim, vendar neopravljenim četrturnim enotam, namenjen kritju splošnih stroškov pristojnega organa v smislu člena 2, točka 4, Uredbe št. 882/2004, če se ugotovi, da del pristojbine, ki ustreza tem četrturnim enotam, ne vključuje stroškov plač neplačanih napotenih uradnih veterinarjev in dejansko ustreza splošnim stroškom, ki spadajo v eno ali več kategorij stroškov iz Priloge VI k tej uredbi.

                  4.

                  Člen 27(4)(a) in (b) Uredbe št. 882/2004 je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da se povprečna tarifa za klavnice uporablja ne le takrat, kadar uradni nadzor opravijo veterinarji, zaposleni pri pristojnem organu v smislu člena 2, točka 4, navedene uredbe, ampak tudi takrat, kadar ga opravijo napoteni veterinarji, ki so manj plačani, pod pogojem, da pristojbine, pobrane zaradi uradnega nadzora, kot celota na splošno niso višje od stroškov, ki jih nosijo odgovorni pristojni organi v zvezi s postavkami, navedenimi v Prilogi VI k tej uredbi.

                  5.

                  Člen 27(4)(a) Uredbe št. 882/2004 je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da se pri izračunu pristojbin za uradni nadzor upoštevajo stroški vzpostavitve rezerve zasebne družbe, pri kateri pristojni organ v smislu člena 2, točka 4, te uredbe najame uradne preglednike, kadar je ta rezerva namenjena plačilu plač in stroškov usposabljanja osebja, ki dejansko izvaja uradne nadzore, in osebja, ki omogoča izvedbo uradnega nadzora, v primeru zdravstvene krize.

         (1)  UL C 373, 15.10.2018.


title: Zadeva C-532/18: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 19. decembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberster Gerichtshof – Avstrija) – GN, ki jo zastopa zakoniti zastopnik HM/ZU, kot stečajnemu upravitelju družbe Niki Luftfahrt GmbH (Predhodno odločanje – Letalski prevoz – Montrealska konvencija – Člen 17(1) – Odgovornost letalskih prevoznikov v primeru nesreče – Pojem „nesreča“ – Letalo med letom – Prevrnitev lončka s kavo, ki je bil postavljen na mizico sedeža – Telesne poškodbe, ki jih je utrpel potnik)

text:
               24.2.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 61/13

      Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 19. decembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberster Gerichtshof – Avstrija) – GN, ki jo zastopa zakoniti zastopnik HM/ZU, kot stečajnemu upravitelju družbe Niki Luftfahrt GmbH
      (Zadeva C-532/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Letalski prevoz - Montrealska konvencija - Člen 17(1) - Odgovornost letalskih prevoznikov v primeru nesreče - Pojem „nesreča“ - Letalo med letom - Prevrnitev lončka s kavo, ki je bil postavljen na mizico sedeža - Telesne poškodbe, ki jih je utrpel potnik)
      (2020/C 61/14)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Oberster Gerichtshof

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: GN, ki jo zastopa zakoniti zastopnik HM

         Tožena stranka: ZU, kot stečajnemu upravitelju družbe Niki Luftfahrt GmbH

         Izrek

      Člen 17(1) Konvencije o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz, ki je bila sklenjena 28. maja 1999 v Montrealu in jo je Evropska skupnost podpisala 9. decembra 1999, v njenem imenu pa je bila odobrena s Sklepom Sveta z dne 5. aprila 2001 (2001/539/ES), je treba razlagati tako, da pojem „nesreča“ v smislu te določbe zajema vse položaje, ki se zgodijo na letalu, v katerih je predmet, s katerim se potnikom zagotavlja storitev, potniku povzročil telesno poškodbo, ne da bi bilo treba preučiti, ali so ti položaji posledica tveganja, ki je tipično za letalski prevoz.

         (1)  UL C 427, 26.11.2018.