title: Zadeva C-428/09: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 14. oktobra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Francija) – Union syndicale Solidaires Isère proti Premier ministre, Ministère du travail, des relations sociales, de la famille, de la solidarité et de la ville, Ministère de la santé et des sports (Socialna politika — Zaščita varnosti in zdravja delavcev — Direktiva 2003/88/ES — Organizacija delovnega časa — Členi 1, 3 in 17 — Področje uporabe — Občasna in sezonska dejavnost oseb, ki imajo sklenjeno, pogodbo o izobraževalnem udejstvovanju — Omejitev delovnega časa teh oseb, zaposlenih v počitniških centrih, na 80 dni na leto — Nacionalna zakonodaja, ki za te zaposlene ne določa minimalnega dnevnega počitka — Izjeme iz člena 17 — Pogoji — Zagotovitev enakovrednega nadomestnega počitka ali, v izjemnih primerih, ustreznega varstva)

text:
               18.12.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 346/20

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 14. oktobra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Francija) – Union syndicale Solidaires Isère proti Premier ministre, Ministère du travail, des relations sociales, de la famille, de la solidarité et de la ville, Ministère de la santé et des sports
   (Zadeva C-428/09) (1)

   (Socialna politika - Zaščita varnosti in zdravja delavcev - Direktiva 2003/88/ES - Organizacija delovnega časa - Členi 1, 3 in 17 - Področje uporabe - Občasna in sezonska dejavnost oseb, ki imajo sklenjeno, pogodbo o izobraževalnem udejstvovanju - Omejitev delovnega časa teh oseb, zaposlenih v počitniških centrih, na 80 dni na leto - Nacionalna zakonodaja, ki za te zaposlene ne določa minimalnega dnevnega počitka - Izjeme iz člena 17 - Pogoji - Zagotovitev enakovrednega nadomestnega počitka ali, v izjemnih primerih, ustreznega varstva)
   2010/C 346/32
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Conseil d'État

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Union syndicale – Solidaires Isère

      Tožene stranke: Premier ministre, Ministère du travail, des relations sociales, de la famille, de la solidarité et de la ville, Ministère de la santé et des sports

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Conseil d'État (Francija) – Razlaga člena 17(1), (2) in (3)(b) Direktive 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa (UL L 299, str. 9) v povezavi s členom 1(1) iste direktive – Občasno in sezonsko delo delavcev, ki imajo sklenjeno pogodbo o izobraževalnem udejstvovanju – Združljivost Direktive z nacionalno zakonodajo, ki omejuje delovni čas tega osebja v počitniških centrih na največ osemdeset delovnih dni na leto, vendar ne zagotavlja minimalnega dnevnega počitka – Pojma „enakovreden nadomestni počitek“ in „ustrezno varstvo dodeljeno zadevnim delavcem“

      Izrek

               1.

               Osebe, ki so sklenile tako pogodbo, kot je pogodba o izobraževalnem udejstvovanju iz postopka v glavni stvari, ki opravljajo občasno in sezonsko delo v počitniških centrih, in sicer največ 80 delovnih dni na leto, spadajo na področje uporabe Direktive 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa.

               2.

               Osebe, ki so sklenile tako pogodbo, kot je pogodba o izobraževalnem udejstvovanju iz postopka v glavni stvari in ki opravljajo občasno in sezonsko delo v počitniških centrih, spadajo v izjemo, ki je določena v členu 17(3)(b) in/ali (c) Direktive 2003/88.
               Nacionalna zakonodaja, s katero je delo teh delavcev omejeno na 80 delovnih dni na leto, ne izpolnjuje pogojev, ki so za navedeno izjemo določeni v členu 17(2) te direktive in v skladu s katerimi zadevni delavci dobijo enakovreden nadomestni počitek ali se jim, v izjemnih primerih, ko to iz objektivnih razlogov ni mogoče, zagotovi ustrezno varstvo.

      (1)  UL C 24, 30.1.2010.


title: Zadeva C-529/11: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 8. maja 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London – Združeno kraljestvo) – Olaitan Ajoke Alarape, Olukayode Azeez Tijani proti Secretary of State for the Home Department (Prosto gibanje oseb — Uredba (EGS) št. 1612/68 — Člen 12 — Ločeni zakonec državljana države članice, ki je delal v drugi državi članici — Polnoletni otrok, ki študira v državi članici gostiteljici — Pravica do prebivanja tistega od staršev, ki je državljan tretje države — Direktiva 2004/38/ES — Členi od 16 do 18 — Pravica do stalnega prebivanja družinskih članov državljana Unije, ki nimajo državljanstva države članice — Zakonito prebivanje — Prebivanje na podlagi navedenega člena 12)

text:
               3.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 225/13

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 8. maja 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London – Združeno kraljestvo) – Olaitan Ajoke Alarape, Olukayode Azeez Tijani proti Secretary of State for the Home Department
   (Zadeva C-529/11) (1)

   (Prosto gibanje oseb - Uredba (EGS) št. 1612/68 - Člen 12 - Ločeni zakonec državljana države članice, ki je delal v drugi državi članici - Polnoletni otrok, ki študira v državi članici gostiteljici - Pravica do prebivanja tistega od staršev, ki je državljan tretje države - Direktiva 2004/38/ES - Členi od 16 do 18 - Pravica do stalnega prebivanja družinskih članov državljana Unije, ki nimajo državljanstva države članice - Zakonito prebivanje - Prebivanje na podlagi navedenega člena 12)
   2013/C 225/20
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Olaitan Ajoke Alarape, Olukayode Azeez Tijani

      Tožena stranka: Secretary of State for the Home Department

      Ob udeležbi: AIRE Centre

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London – Razlaga člena 12 Uredbe Sveta št. 1612/68 (EGS) z dne 15. oktobra 1968 o prostem gibanju delavcev v Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 15) – Pravica do prebivanja državljana tretje države članice, ki ima dejansko skrbništvo nad otrokom, ki je star več kot 21 let in se izobražuje v državi članici gostiteljici, po razvezi zakonske zveze med tem državljanom in državljanom druge države članice – Pojem „oseba, ki ima dejansko skrbništvo nad otrokom“ – Merila za presojo

      Izrek

               1.

               Eden od staršev otroka, ki je postal polnoleten in ki je imel dostop do izobraževanja na podlagi člena 12 Uredbe Sveta št. 1612/68 (EGS) z dne 15. oktobra 1968 o prostem gibanju delavcev v Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004, ima lahko še vedno izvedeno pravico do prebivanja na podlagi tega člena, če ta otrok še vedno potrebuje njegovo prisotnost in skrb, da bi lahko nadaljeval in dokončal šolanje, kar mora presoditi predložitveno sodišče ob upoštevanju vseh okoliščin zadeve, ki jo obravnava.

               2.

               Obdobij, v katerih so družinski člani državljana Unije, ki nimajo državljanstva države članice, v državi članici gostiteljici prebivali zgolj na podlagi člena 12 Uredbe št. 1612/68, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2004/38, in ne da bi bili izpolnjeni pogoji za pridobitev pravice do prebivanja na podlagi te direktive, ni mogoče upoštevati za to, da bi ti družinski člani pridobili pravico do stalnega prebivališča v njenem smislu.

      (1)  UL C 370, 17.12.2011.


title: Zadeva T-9/07: Tožba, vložena 9. januarja 2007 — Grupo Promer Mon-Graphic proti UUNT — PepsiCo (Designs)

text:
               10.3.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 56/35

         Tožba, vložena 9. januarja 2007 — Grupo Promer Mon-Graphic proti UUNT — PepsiCo (Designs)
   (Zadeva T-9/07)
   (2007/C 56/66)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Grupo Promer Mon-Graphic, SA (Sabadell, Španija) (zastopnik: R. Almaraz Palmero, lawyer)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: PepsiCo, Inc. (New York, ZDA)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               odločba tretjega odbora za pritožbe UUNT z dne 27. oktobra 2006 v zadevi R 1001/2005-3 naj se razveljavi;

               —

               Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) in intervenientki, družbi Pepsico Inc., naj se naložijo stroški postopka pred Sodiščem prve stopnje, skupaj s stroški postopka pred tretjim odborom za pritožbe.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Registriran model Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: Registriran model Skupnosti za „izdelek[izdelki] za širjenje iger“ — Model Skupnosti št. 74463-1

      Imetnik modela Skupnosti: PepsiCo, Inc.
   Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti modela Skupnosti: Tožeča stranka

      Model stranke, ki zahteva ugotovitev ničnosti: Registriran model Skupnosti za „kovinsk[i] list[i] za igre“ — Model Skupnosti št. 53186-1

      Odločba oddelka za ničnost: Razglasitev ničnosti modela Skupnosti

      Odločba odbora za pritožbe: Razveljavitev odločbe oddelka za ničnost in zavrnitev zahteve za razglasitev ničnosti registriranega modela Skupnosti

      Navajani tožbeni razlogi: Izpodbijanemu modelu Skupnosti št. 74463-1 manjka novost in individualni značaj v primerjavi z registriranim modelom Skupnosti št. 53186-1, ki je uveljavljal prednost prejšnjega španskega modela.


title: Zadeva C-434/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court of the United Kingdom 5. novembra 2009 – Shirley McCarthy proti Secretary of State for the Home Department

text:
               16.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 11/18

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court of the United Kingdom 5. novembra 2009 – Shirley McCarthy proti Secretary of State for the Home Department
   (Zadeva C-434/09)
   2010/C 11/30
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   Supreme Court of the United Kingdom

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Shirley McCarthy

      Tožena stranka: Secretary of State for the Home Department

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je oseba, ki ima dvojno državljanstvo, Irske in Združenega kraljestva, in ki je vse življenje prebivala v Združenem kraljestvu, „upravičenec“ v smislu člena 3 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES?

               2.

               Ali je taka oseba „zakonito prebivala“ v državi članici gostiteljici za namene člena 16 Direktive, če ni izpolnjevala zahtev iz člena 7 Direktive 2004/38/ES?


title: Zadeva T-655/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. junija 2015 – FSL in drugi/Komisija „Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Evropski trg banan v Italiji, Grčiji in na Portugalskem — Usklajevanje in določanje cen — Dopustnost dokazov — Pravica do obrambe — Zloraba pooblastil — Dokaz kršitve — Izračun zneska globe“

text:
               10.8.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 262/14

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. junija 2015 – FSL in drugi/Komisija
   (Zadeva T-655/11) (1)

   („Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Evropski trg banan v Italiji, Grčiji in na Portugalskem - Usklajevanje in določanje cen - Dopustnost dokazov - Pravica do obrambe - Zloraba pooblastil - Dokaz kršitve - Izračun zneska globe“)
   (2015/C 262/18)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: FSL Holdings (Antwerpen, Belgija); Firma Léon Van Parys (Anvers); in Pacific Fruit Company Italy SpA (Rim, Italija) (zastopniki: P. Vlaemminck, C. Verdonck, B. Van Vooren in B. Gielen, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: M. Kellerbauer in A. Biolan, agenta)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C (2011) 7273 final z dne 12. oktobra 2011 v zvezi s postopkom izvajanja člena 101 [PDEU] (zadeva COMP/39.482 – tropski sadeži – banane) in, podredno, predlog za zmanjšanje globe.

      Izrek

               1.

               Člen 1 Odločbe Komisije C (2011) 7273 final z dne 12. oktobra 2011 v zvezi s postopkom izvajanja člena 101 [PDEU] (zadeva COMP/39.482 – tropski sadeži – banane) se razglasi za ničnega v delu v katerem zajema obdobje od 11. avgusta 2004 do 19. januarja 2005 in kolikor se nanaša na družbe FSL Holdings, Firma Léon Van Parys in Pacific Fruit Company Italy SpA.

               2.

               Člen 2 Odločbe C (2011) 7273 final se razglasi za ničnega v delu v katerem je z njim družbam FSL Holdings, Firma Léon Van Parys in Pacific Fruit Company Italy naložena globa v višini 8 9 19  000 EUR.

               3.

               Znesek globe, naložene družbam FSL Holdings, Firma Léon Van Parys in Pacific Fruit Company Italy iz člena 2 te odločbe C (2011) 7273 final se določi v višini 6 6 89  000 EUR.

               4.

               V preostalem se tožba zavrne.

               5.

               Družbe FSL Holdings, Firma Léon Van Parys in Pacific Fruit Company Italy nosijo tretjino svojih stroškov in polovico stroškov Evropske komisije.

               6.

               Komisija nosi polovico svojih stroškov in dve tretjini stroškov družb FSL Holdings, Firma Léon Van Parys in Pacific Fruit Company Italy.

      (1)  UL C 58, 25.2.2012.


title: Zadeva T-398/08: Tožba, vložena 22. septembra 2008 – Društvo avtorjev ZAiKS proti Komisiji

text:
               8.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 285/53

         Tožba, vložena 22. septembra 2008 – Društvo avtorjev„ZAiKS“ proti Komisiji
   (Zadeva T-398/08)
   (2008/C 285/94)
   Jezik postopka: poljščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Društvo avtorjev „ZAiKS“ (Varšava, Poljska) (zastopnika: B. Borkowska in M. Błeszyński, pravna svetovalca)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke
   Tožeča stranka zahteva naj se,

               —

               za nično razglasita člena 3 in 4(2) in (3) (kolikor se nanaša na člen 3) Odločbe Komisije z dne 16. julija 2008 iz postopka po členu 81 Pogodbe ES in členu 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/C2/38.698-CISAC);

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka zahteva naj se za nično razglasi Odločba Komisije z dne 16. julija 2008 iz postopka po členu 81 Pogodbe ES in členu 53 Sporazuma EGP, kolikor se nanaša na usklajena ravnanja v zvezi s pogoji za upravljanje s pravicami do uporabe glasbenih del v javnosti in podeljevanjem ustreznih licenc s strani kolektivnih organizacij za upravljanje, ki svoj izraz dobijo v določbah o omejitvi članstva, katere se uporabljajo v pogodbah vzajemnega predstavništva in kakršne so predvidene v vzorcu pogodbe Mednarodne konfederacije združenj avtorjev in skladateljev (v nadaljevanju: vzorec pogodbe CISAC) ali se uporabljajo v praksi.
   Tožeča stranka v podporo tožbi navaja:

               —

               Neopravljena celovita presoja vseh predpostavk, bistvenih za pravilno razlago pojma „usklajena ravnanja“, ki je posledica nepopolnega upoštevanja dejanskega stanja in neupoštevanja vseh med seboj neločljivo povezanih dejavnikov upoštevnih za upravljanje z avtorskimi pravicami;

               —

               Napačna presoja razlogov, na katerih temelji načelo teritorialnosti iz pogodb vzajemnega predstavništva;

               —

               Napačna predstavitev in presoja posledic morebitne spremembe dosedanjega sistema upravljanja z avtorskimi pravicami;

               —

               Napačna presoja vseh dokazov v zadevi, zaradi neupoštevanja dejstev, ki jih je tožeča stranka predstavila v zvezi s posebnostmi delovanja društva avtorjev ZAiKS in poljskih predpisov na področju upravljanja s pravicami.


title: Zadeva C-543/15: Sklep predsednika Sodišča z dne 12. aprila 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Francija) – Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE)/Premier ministre, Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie

text:
               1.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/25

         Sklep predsednika Sodišča z dne 12. aprila 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Francija) – Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE)/Premier ministre, Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie
   (Zadeva C-543/15) (1)

   (2016/C 279/36)
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 16, 18.1.2016.


title: Zadeva C-242/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 29. aprila 2013 – Commerz Nederland NV, druga stranka: Havenbedrijf Rotterdam NV

text:
               20.7.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 207/24

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 29. aprila 2013 – Commerz Nederland NV, druga stranka: Havenbedrijf Rotterdam NV
   (Zadeva C-242/13)
   2013/C 207/38
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Vlagateljica kasacijske pritožbe: Commerz Nederland NV,

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Havenbedrijf Rotterdam NV

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali pripisu poroštva, ki ga je javno podjetje dalo javnim organom – ki je potreben za opredelitev kot državna pomoč v smislu členov 107 PDEU in 108 PDEU – nujno nasprotuje, da je poroštvo kot v obravnavanem primeru prevzel (edini) direktor javnega podjetja, ki je sicer bil za to zasebnopravno pooblaščen, vendar je ravnal samovoljno, namerno prikrival prevzem poroštva in kršil določbe statuta javnega podjetja, ker ni pridobil soglasja nadzornega sveta, treba pa je domnevati tudi to, da zadevni javni organ (v tem primeru občina) prevzema poroštva ni želel?

               2.

               Ali so te okoliščine, če pripisu javnim organom nujno ne nasprotujejo, neupoštevne za odgovor na vprašanje, ali se lahko prevzem poroštva pripiše javnim organom, ali pa mora sodišče presoditi ob upoštevanju preostalih indicev, ki govorijo za oziroma proti pripisu javnim organom?


title: Zadeva T-141/14 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 23. maja 2014 – SolarWorld in drugi proti Svetu (Začasna odredba — Damping — Uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske ali ki so od tam poslani — Dokončna protidampinška dajatev — Predlog za odlog izvršitve — Neobstoj nujnosti)

text:
               21.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 235/18

         Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 23. maja 2014 – SolarWorld in drugi proti Svetu
   (Zadeva T-141/14 R)
   ((Začasna odredba - Damping - Uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske ali ki so od tam poslani - Dokončna protidampinška dajatev - Predlog za odlog izvršitve - Neobstoj nujnosti))
   2014/C 235/23
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: SolarWorld AG (Bonn, Nemčija), Brandoni solare SpA (Castelfidardo, Italija) in Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (Madrid, Španija) (zastopnika: L. Ruessmann, odvetnik, in J. Beck, solicitor)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnik: B. Driessen, zastopnik)

      Predmet

   Predlog za odlog izvršitve člena 3 Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 1238/2013 z dne 2. decembra 2013 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve na uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske ali ki so od tam poslani (UL L 325, str. 1).

      Izrek

               1.

               Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

               2.

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 14. oktobra 2004 v zadevi T-54/02, Vereins- und Westbank AG proti Komisiji Evropskih skupnosti (Konkurenca — Člen 81 ES — Sporazum o določitvi cen in pogojev zaračunavanja gotovinskih menjalniških storitev gotovine — Nemčija — Postopek z zamudno sodbo)

text:
               18.12.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 314/13

      SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 14. oktobra 2004
   v zadevi T-54/02, Vereins- und Westbank AG proti Komisiji Evropskih skupnosti (1)

   (Konkurenca - Člen 81 ES - Sporazum o določitvi cen in pogojev zaračunavanja gotovinskih menjalniških storitev gotovine - Nemčija - Postopek z zamudno sodbo)
   (2004/C 314/34)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi T-54/02, Vereins- und Westbank AG, s sedežem v Hamburgu (Nemčija), ki jo zastopajo J. Schulte, M. Ewen in A. Neus, avocats, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, proti Komisiji Evropskih skupnosti, zaradi razglasitve ničnosti Odločbe Komisije 2003/25/ES z dne 11. decembra 2001 o postopku, uvedenem na podlagi člena 81 Pogodbe ES [Zadeva COMP/E/-37.919 – Bančne pristojbine za menjavo valut evro območja – Nemčija] (UL 2003, L 15, str. 1), je Sodišče prve stopnje (peti senat) v sestavi P. Lindh, predsednica, R. García-Valdecasas in J. D. Cooke, sodnika, sodni tajnik: H. Jung, dne 14. oktobra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi, kot sledi:

               1.

               Odločba Komisije 2003/25/ES z dne 11. decembra 2001 o postopku, uvedenem na podlagi člena 81 ES [Zadeva COMP/E-1/37.919 (prej 37.391) – Bančne pristojbine za menjavo valut evro območja – Nemčija] se razglasi za nično v delu, ki se nanaša na tožečo stranko.

               2.

               Komisija nosi vse stroške.

      (1)  UL C 97, 20.4.2002.


title: Zadeva T-744/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. decembra 2016 – Puro Italian Style/EUIPO (smartline) (Znamka Evropske unije — Prijava figurativne znamke Evropske unije smartline — Absolutni razlog za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               30.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/46

         Sodba Splošnega sodišča z dne 13. decembra 2016 – Puro Italian Style/EUIPO (smartline)
   (Zadeva T-744/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Prijava figurativne znamke Evropske unije smartline - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2017/C 030/51)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Puro Italian Style SpA (Modena, Italija) (zastopnik: F. Terrano, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: L. Rampini, agent)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora EUIPO za pritožbe z dne 7. oktobra 2015 (zadeva R 2258/2014-1) v zvezi z zahtevo za registracijo figurativnega znaka smartline kot znamke Evropske unije.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Puro Italian Style SpA nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasil Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO).

      (1)  UL C 78, 29.2.2016.


title: Zadeva T-747/15: Tožba, vložena 22. decembra 2015 – EDF/Komisija

text:
               29.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 78/24

         Tožba, vložena 22. decembra 2015 – EDF/Komisija
   (Zadeva T-747/15)
   (2016/C 078/35)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Électricité de France (EDF) (Pariz, Francija) (zastopnik: M. Debroux, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               primarno, za nične razglasi člene od 1 do 5 izpodbijanega sklepa zaradi bistvene kršitve postopka, napačne uporabe prava in napačno ugotovljenega dejanskega stanja;

               —

               podredno, za nične razglasi člene od 1 do 3 izpodbijanega sklepa, ker je bil znesek, katerega vračilo je bilo naloženo družbi EDF, previsoko ocenjen, in

               —

               v vsakem primeru Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 266 PDEU.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na nespoštovanje člena 107 PDEU. Ta tožbeni razlog je razdeljen na dva dela:

                           —

                           Prvi del se nanaša na uporabnost merila zasebnega vlagatelja, ki se deli na pet poddelov.

                                       —

                                       V skladu s prvim poddelom naj Komisija ne bi upoštevala – in to brez utemeljitve in obrazložitve – številnih dokumentov in listin, ki sta ji jih pravilno posredovali Francija in družba EDF.

                                       —

                                       V skladu z drugim naj bi Komisija sistematično zamešala elemente, ki se nanašajo na uporabljivost in uporabnost merila zasebnega vlagatelja.

                                       —

                                       V skladu s tretjim naj bi Komisija napačno izključila uporabljivost merila preudarnega zasebnega vlagatelja samo iz razloga, ker je Francija v preizkusu ukrepa upoštevala zlasti preudarke, ki se nanašajo na njen status javnega organa, poleg preudarkov, ki se nanašajo na njen status delničarja.

                                       —

                                       V skladu s četrtim naj bi Komisija družbi EDF napačno naložila individualno obveznost, da razpolaga s formalnim načrtom poslovanj, da bi utemeljila uporabljivost merila preudarnega zasebnega vlagatelja.

                                       —

                                       V skladu s petim naj Komisija ne bi upoštevala narave in cilja tega ukrepa, v katerega kontekst spada, ter cilja, ki se mu sledi in pravil, ki veljajo za ta ukrep.

                           —

                           Drugi del se nanaša na uporabnost merila zasebnega vlagatelja, ki se deli na tri poddele.

                                       —

                                       V skladu s prvim delom naj bi Komisija napačno sklenila, da poročilo Oxera ni dopustno kot dokaz.

                                       —

                                       V skladu z drugim naj bi bile v metodologiji Komisije očitne napake. Na prvem mestu naj Komisija ne bi upoštevala niti okoliščin tistega obdobja, niti meril, ki so se jih vlagatelji v tistem obdobju držali. Na drugem mestu naj bi bila trditev o „davčnem darilu“, pri kateri je vztrajala Komisija, ne samo pravno napačna, ampak tudi izvor napak pri presoji upoštevnosti investicije. Na tretjem mestu naj bi Komisija storila več metodoloških napak, od katerih naj bi vsaka zadostovala za dokaz, da Komisija ni očitno izkazala, da merilo zasebnega vlagatelja ni bilo uporabljeno.

                                       —

                                       Tretji se nanaša na posledice metodoloških napak, ki jih je storila Komisija.

               3.

               Tretji tožbeni razlog se nanaša na neobstoj obrazložitve izpodbijanega sklepa.

         Tožeča stranka v utemeljitev tožbe podredno navaja dva tožbena razloga.

               1.

               V skladu s prvim tožbenim razlogom, navedenim podredno, naj bi bil večji del zatrjevane pomoči zastaran. Ta tožbeni razlog se deli na dva dela:

                           —

                           V skladu s prvim delom naj bi v glavnem šlo za obstoječo pomoč, ki naj bi izvirala iz ukrepa, uvedenega pred odprtjem evropskega trga električne energije za konkurenco.

                           —

                           V skladu z drugim delom naj bi velik del zatrjevane pomoči izviral iz ukrepa, uvedenega več kot deset let pred prvim preiskovalnim ukrepom.

               2.

               Drugi tožbeni razlog, naveden podredno, se nanaša na računske napake Komisije pri ugotovitvi zatrjevane pomoči. Ta tožbeni razlog se deli na tri dele:

                           —

                           V skladu s prvim delom naj bi Komisija storila napake glede celotnega zneska rezervacij za prenovo.

                           —

                           V skladu z drugim delom naj bi Komisija storila napake v zvezi z davčno stopnjo, ki se uporabi.

                           —

                           V skladu s tretjim delom naj bi moral biti znesek zatrjevane pomoči pregledan na podlagi teh popravljenih podatkov.


title: Zadeva C-468/13 P: Pritožba, ki jo je MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. vložila 28. avgusta 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 27. junija 2013 v zadevi T-367/12, MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

text:
               23.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 344/45

         Pritožba, ki jo je MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. vložila 28. avgusta 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 27. junija 2013 v zadevi T-367/12, MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-468/13 P)
   2013/C 344/77
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. (zastopnik: K. Szamosi, odvetnik)

      Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

      Predlog

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               sodbo Splošnega sodišča Evropske unije z dne 27. junija 2013 v zadevi T-367/12 razveljavi in razveljavi odločbo drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu z dne 30. maja 2012 v zadevi R 2532/2011-2, v delu, kjer je pritožba pritožnice zavrnjena in potrjena zavrnitev pritožničinega ugovora; ali podredno

               —

               zadevo v ponovno odločanje vrne Splošnemu sodišču, in

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov prvostopenjskega in pritožbenega postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica trdi, da

               —

               so ugotovitve Splošnega sodišča glede nedopustnosti pritožničinih trditev, podanih pri UUNT, na eni strani brezpredmetne in po drugi strani neutemeljene in nepravilne; Splošno sodišče je tako kršilo člen 44 Poslovnika in člen 21 Statuta Sodišča;

               —

               ni bilo nobene potrebe ne pravne podlage za to, da se zavrže dokaze, ki jih je predložila pritožnica v postopku pred Splošnim sodiščem, in da je posledično Splošno sodišče kršilo člen 65(2) Uredbe št. 207/2009 (1) in člen 135(4) svojega poslovnika, s tem ko je presodilo, da so dokazi pritožnice nedopustni;

               —

               je Splošno sodišče kršilo Uredbo št. 207/2009 pri opredelitvi upoštevne javnosti in njene pomembnosti pri presoji verjetnosti zmede;

               —

               je Splošno sodišče kršilo Uredbo št. 207/2009 in ustaljeno sodno prakso, ko je presodilo, da je za zadevne storitve treba šteti, da so identične;

               —

               Splošno sodišče ni podalo jasne in ločene presoje vidikov vidne, glasovne (fonetične) in pojmovne podobnosti ter zadevnih okoliščin ni preučilo ob upoštevanju teh vidikov, s čimer je kršilo Uredbo št. 207/2009;

               —

               Splošno sodišče ni pravilno uporabilo prava, ko je presodilo, da je odbor za pritožbe pravilno presodil, da je obstajala verjetnost zmede med prejšnjimi znamkami intervenienta in pritožničino prijavo znamke Skupnosti.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).


title: Zadeva T-314/11: Tožba, vložena 17. junija 2011 – Fortress Participations proti UUNT – Fortress Investment Group and Fortress Investment Group (UK) (FORTRESS)

text:
               13.8.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 238/32

         Tožba, vložena 17. junija 2011 – Fortress Participations proti UUNT – Fortress Investment Group and Fortress Investment Group (UK) (FORTRESS)
   (Zadeva T-314/11)
   2011/C 238/55
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Fortress Participations BV (Rotterdam, Nizozemska) (zastopniki: M.L.J. van de Braak, odvetnik, B. Ladas, Solicitor in S. Malynicz, Barrister)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Drugi stranki pred odborom za pritožbe: Fortress Investment Group LLC (New York, USA) in Fortress Investment Group (UK) Ltd (London, Združeno kraljestvo)

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 1. aprila 2011 v zadevi R 354/2009-2; in

               —

               naloži toženi stranki in drugima strankama v postopku lastne stroške postopka pred Uradom in Splošnim sodiščem ter plačilo teh stroškov tožeči stranki.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: figurativna znamka „FORTRESS“, ki za storitve iz razredov 35, 36 in 42 zahteva rdečo, črno in belo barvo – registracija znamke Skupnosti št. 3398451

      Imetnik znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: drugi stranki pred odborom za pritožbe

      Obrazložitev zahteve za ugotovitev ničnosti: Stranke, ki zahtevajo ugotovitev ničnosti, utemeljujejo svojo zahtevo z relativnimi razlogi za ničnost v skladu s členom 53(1)(c) v povezavi s členom 8(4) Uredbe Sveta (ES) 2007/2009. Prav tako jo utemeljujejo z neregistriranimi znamkami Združenega „FORTRESS“, „FORTRESS INVESTMENTS“ in „FORTRESS INVESTMENT GROUP“, ki se uporabljajo v gospodarskem prometu.

      Odločba oddelka za izbris: zavrnitev zahteve za ugotovitev ničnosti

      Odločba odbora za pritožbe: razveljavitev izpodbijane odločbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(4) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009, ker naj Odbor za pritožbe ne bi primerno preučil vprašanja dobre vere v pravilih prava Združenega kraljestva, ki se nanašajo na zavajajoče oglaševanje (passing off), in primerno ocenil verjetnosti zmede in posledične škode.


title: Zadeva T-94/08: Sodba Splošnega sodišča z dne 18. marca 2010 – Centre de coordination Carrefour proti Komisiji ( Ničnostna tožba — Državne pomoči — Sheme pomoči v prid centrom za usklajevanje s sedežem v Belgiji — Nova odločba Komisije, ki je bila sprejeta, ker je Sodišče razglasilo delno ničnost odločbe — Neobstoj pravnega interesa — Nedopustnost )

text:
               1.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/41

         Sodba Splošnega sodišča z dne 18. marca 2010 – Centre de coordination Carrefour proti Komisiji
   (Zadeva T-94/08) (1)

   („Ničnostna tožba - Državne pomoči - Sheme pomoči v prid centrom za usklajevanje s sedežem v Belgiji - Nova odločba Komisije, ki je bila sprejeta, ker je Sodišče razglasilo delno ničnost odločbe - Neobstoj pravnega interesa - Nedopustnost“)
   2010/C 113/65
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Centre de coordination Carrefour SNC (Bruselj, Belgija) (zastopnika: X. Clarebout in K. Platteau, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnik: J.-P. Keppenne, zastopnik)

      Predmet

   Razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2008/283/ES z dne 13. novembra 2007 o shemi pomoči, ki jo je Belgija namenila centrom za usklajevanje s sedežem v Belgiji, in o spremembi Odločbe 2003/757/ES (UL 2008, L 90, str. 7), v delu kjer ne določa primernega prehodnega obdobja.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2.

               Centre de coordination Carrefour SNC se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 92, 12.4.2008.


title: Zadeva C-121/12 P: Pritožba, ki jo je 5. marca 2012 vložil Bernhard Rintisch zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 16. decembra 2011 v zadevi T-109/09, Bernhard Rintisch proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

text:
               9.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 165/10

         Pritožba, ki jo je 5. marca 2012 vložil Bernhard Rintisch zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 16. decembra 2011 v zadevi T-109/09, Bernhard Rintisch proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)
   (Zadeva C-121/12 P)
   2012/C 165/16
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnik: Bernhard Rintisch (zastopnik: A. Dreyer, odvetnik)

      Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT), Valfleuri Pâtes alimentaires SA

      Predloga

   Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sodbo sedmega senata Splošnega sodišča (Sodišča prve stopnje) z dne 16. decembra 2011 v zadevi T-109/09;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnik trdi, da je treba izpodbijano sodbo razveljaviti, ker naj bi Splošno sodišče kršilo člen 74(2) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 (1) (Uredba o znamki Skupnosti) (zdaj člen 76(2) Uredbe (ES) št. 207/2009 (2)), in zaradi zlorabe pooblastil. Po mnenju pritožnika je Splošno sodišče s tem, da je odločilo, da odbor za pritožbe pravilno ni upošteval dokumentov in dokazov, ki jih je predložil pritožnik, napačno razlagalo člen 74(2) Uredbe (ES) št. 40/94. Splošno sodišče naj bi napačno odločilo, da odbor zakonito ni uporabil diskrecijske pravice, ko ni hotel upoštevati zgoraj navedenih dokumentov.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL L 11, str. 1).

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).


title: Zadeva T-282/14: Sklep Splošnega sodišča z dne 9. junija 2015 – Bayer MaterialScience/Komisija (Državne pomoči — Ukrepi, ki jih je Nemčija sprejela v podporo električni energiji iz obnovljivih virov in podjetjem z veliko porabo električne energije — Sklep o začetku postopka iz člena 108(2) PDEU — Sprejetje končnega sklepa po vložitvi tožbe — Ustavitev postopka)

text:
               7.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 294/66

         Sklep Splošnega sodišča z dne 9. junija 2015 – Bayer MaterialScience/Komisija
   (Zadeva T-282/14) (1)

   ((Državne pomoči - Ukrepi, ki jih je Nemčija sprejela v podporo električni energiji iz obnovljivih virov in podjetjem z veliko porabo električne energije - Sklep o začetku postopka iz člena 108(2) PDEU - Sprejetje končnega sklepa po vložitvi tožbe - Ustavitev postopka))
   (2015/C 294/80)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Bayer MaterialScience AG (Leverkusen, Nemčija) (zastopniki: C. Arhold, L. Petersen, F.-A. Wesche, N. Wimmer in T. Woltering, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: T. Maxian Rusche in R. Sauer, zastopnika, skupaj s C. von Donatom in G. Quardtom, odvetnikoma)

      Predmet

   Predlog za razglasitev delne ničnosti Sklepa Komisije C (2013) 4424 final z dne 18. decembra 2013 o začetku postopka iz člena 108(2) PDEU zaradi ukrepov, ki jih je Zvezna republika Nemčija sprejela v podporo električni energiji iz obnovljivih virov in velikim porabnikom električne energije (državna pomoč SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN)).

      Izrek

               1.

               Postopek s tožbo se ustavi.

               2.

               Postopek v zvezi s predlogom za intervencijo, ki ga je vložil nadzorni organ EFTA, se ustavi.

               3.

               Družba Bayer MaterialScience AG nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

               4.

               Nadzorni organ EFTA nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 223, 14.7.2014.


title: Zadeva C-403/04 P: Pritožba Sumitomo Metal Industries Ltd zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (drugi senat) z dne 8. julija 2004 v združenih zadevah JFE Engineering Corp., Nippon Steel Corp., JFE Steel Corp. in Sumitomo Metal Industries Ltd proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-67/00, T-68/00, T-71/00 in T-78/00, vložena dne 22. septembra 2004

text:
               20.11.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 284/9

         Pritožba Sumitomo Metal Industries Ltd zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (drugi senat) z dne 8. julija 2004 v združenih zadevah JFE Engineering Corp., Nippon Steel Corp., JFE Steel Corp. in Sumitomo Metal Industries Ltd proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-67/00, T-68/00, T-71/00 in T-78/00, vložena dne 22. septembra 2004
   (Zadeva C-403/04 P)
   (2004/C 284/19)
   Sumitomo Metal Industries Ltd, s sedežem v Osaki (Japonska), ki ga zastopata C. Vajda, QC, in G. Sproul, Solicitor, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, je dne 22. septembra 2004 pred Sodiščem Evropskih skupnosti vložila pritožbo zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (drugi senat) z dne 8. julija 2004 v zadevi JFE Engineering Corp., Nippon Steel Corp., JFE Steel Corp. in Sumitomo Metal Industries Ltd proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-67/00, T-68/00, T-71/00 in T-78/00.
   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               i)

               dovoli pritožbo, v celoti ali delno, zoper sodbo v združenih zadevah T-67/00, T-68/00, T-71/00 in T-78/00 in navedeno sodbo razveljavi, v celoti ali delno;

               ii)

               razglasi za nične, v celoti ali delno, člene 1 in 3 do 6 Odločbe, kolikor so naslovljeni na SMI;

               iii)

               naloži Komisiji, če je ustrezno, plačilo nadomestila SMI zaradi kršitve člena 6(1) EKČP znesek, ki ni manjši od zneska 1.012.332 €, ki predstavlja skupno vsoto zneskov 217.183 € (dodatni stroški bančne garancije), 620.249 € (dodatni stroški zamudnih obresti) in 175.000 €; in

               iv)

               naloži Komisiji plačilo stroškov, ki jih je imela SMI tako pred Sodiščem prve stopnje kot pred Sodiščem.

         Pritožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Pritožnica navaja, da bi morala biti sodba Sodišča prve stopnje razveljavljena iz naslednjih razlogov:

               a)

               Sodišče prve stopnje je napačno uporabilo pravo, s tem ko je uporabilo napačno dokazno pravilo v zadevi, v kateri je pritožnica prikazala, da je obtožba Komisije nezdružljiva s pritožničinimi poslovnimi interesi in zato nelogična;

               b)

               Sodišče prve stopnje je napačno uporabilo pravo, s tem ko je uporabilo napačno dokazno pravilo v zadevi, v kateri je listinski dokaz dvomljiv in je pritožnica zagotovila verodostojno alternativno razlago spornega ravnanja;

               c)

               Sodišče prve stopnje je napačno uporabilo pravo, s tem ko je uporabilo napačno dokazno pravilo glede stopnje potrditve, potrebne za podporo izpodbijanim ugotovitvam, ki jih Komisija uporablja kot glavni dokaz, ki pa so neverodostojne, močno dvomljive in jim drugi dokazi kontradiktorni;

               d)

               Sodišče prve stopnje je napačno uporabilo pravo, s tem ko je podalo nasprotujoče in nezadostne razloge, ko je sklenilo, da lahko izjava g. Becherja (zaposlenega pri Mannesmann) z dne 21. aprila 1997 potrdi izjave g. Verluca, vodje Vallourec Oil Gas, o domnevni kršitvi glede projekta linije cevi.


title: Zadeva C-539/07: Tožba, vložena 30. novembra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki

text:
               9.2.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 37/17

         Tožba, vložena 30. novembra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki
   (Zadeva C-539/07)
   (2008/C 37/23)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: E. Montaguti in A. Nijenhuis, zastopnika)

      Tožena stranka: Italijanska republika
   Predlogi tožeče stranke

               —

               naj se ugotovi, da Italijanska republika, s tem da ni zagotovila, da bi se pri klicih na evropsko številko klica v sili „112“ posredovale informacije o lokaciji kličočega, če je to tehnično izvedljivo, ni izpolnila obveznosti iz člena 26(3) Direktive 2002/22/ES (1);

               —

               naj se Italijanski republiki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos Direktive 2002/22/ES se je iztekel 24. julija 2003.

      (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (direktiva o univerzalni storitvi) (UL L 108, str. 51).


title: Zadeva C-288/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht München (Nemčija) 15. junija 2015 – Medical Imaging Systems GmbH (MIS)/Hauptzollamt München

text:
               7.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 294/32

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht München (Nemčija) 15. junija 2015 – Medical Imaging Systems GmbH (MIS)/Hauptzollamt München
   (Zadeva C-288/15)
   (2015/C 294/39)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Finanzgericht München

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Medical Imaging Systems GmbH (MIS)

      Tožena stranka: Hauptzollamt München

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je za uvrstitev pod tarifno podštevilko 6211 33 10 00 0 „delovna in poklicna oblačila“ kombinirane nomenklature (1) odločilen izključno zunanji videz ali namen uporabe, ali pa je treba ob uporabi splošnega pravila 3(b) upoštevati, katere sestavine proizvoda mu dajejo bistveni značaj?

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 2, str. 382), kakor je bila spremenjena z Izvedbeno uredbo Komisije (EU) št. 927/2012 z dne 9. oktobra 2012 o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 304, str. 1).


title: Zadeva T-294/07: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 25. septembra 2008 – Stepek proti UUNT – Masters Golf Company (GOLF-FASHION MASTERS THE CHOICE TO WIN) ( Znamka Skupnosti – Postopek z ugovorom – Prijava figurativne znamke Skupnosti GOLF-FASHION MASTERS THE CHOICE TO WIN – Prejšnja nacionalna figurativna znamka The Masters in prejšnja figurativna znamka Skupnosti The Masters GOLF COMPANY – Umik tožbe, vložene pri odboru za pritožbe – Stroški, priglašeni pred odborom za pritožbe )

text:
               22.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/39

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 25. septembra 2008 – Stepek proti UUNT – Masters Golf Company (GOLF-FASHION MASTERS THE CHOICE TO WIN)
   (Zadeva T-294/07) (1)

   („Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti GOLF-FASHION MASTERS THE CHOICE TO WIN - Prejšnja nacionalna figurativna znamka The Masters in prejšnja figurativna znamka Skupnosti The Masters GOLF COMPANY - Umik tožbe, vložene pri odboru za pritožbe - Stroški, priglašeni pred odborom za pritožbe“)
   (2008/C 301/67)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Wilhelm Stepek (Stadl-Paura, Avstrija) (zastopniki: H. Heigl, W. Berger in G. Lehner, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: G. Schneider, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: The Masters Golf Company Ltd (Weston-Super-Mare, Združeno kraljestvo)
   Predmet
   Tožba, vložena zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 23. maja 2007 (zadeva R 95/2007-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med The Masters Golf Company Ltd in Wilhelmom Stepkom.
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Wilhelmu Stepku se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 235, 6.10.2007.


title: Zadeva C-43/09 P: Sklep Sodišča z dne 22. januarja 2010 – Helenska republika proti Evropski komisiji (Pritožba — Odločba Komisije o zmanjšanju finančne pomoči, ki je bila prvotno dodeljena iz kohezijskega sklada za projekt novega atenskega mednarodnega letališča v Spati — Ničnostna tožba — Načela prepovedi retroaktivnosti, pravne varnosti in sorazmernosti — Pritožba, ki je delno očitno nedopustna in delno očitno neutemeljena)

text:
               22.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 134/13

         Sklep Sodišča z dne 22. januarja 2010 – Helenska republika proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-43/09 P) (1)

   (Pritožba - Odločba Komisije o zmanjšanju finančne pomoči, ki je bila prvotno dodeljena iz kohezijskega sklada za projekt novega atenskega mednarodnega letališča v Spati - Ničnostna tožba - Načela prepovedi retroaktivnosti, pravne varnosti in sorazmernosti - Pritožba, ki je delno očitno nedopustna in delno očitno neutemeljena)
   2010/C 134/19
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Helenska republika (zastopnika: C. Meïdanis in M. Tassopoulou, zastopnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: D. Triantafyllou in B. Conte, zastopnika)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (osmi senat) z dne 19. novembra 2008 v zadevi Grčija proti Komisiji (T-404/05), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo tožbo za razglasitev ničnosti odločbe Komisije E(2005) 3243 z dne 1. oktobra 2005 o zmanjšanju finančne pomoči, ki je bila prvotno dodeljena iz kohezijskega sklada za projekt št. 95/09/65/040 za novo atensko mednarodno letališče v Spati

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrže.

               2.

               Helenski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 69, 21.3.2009.


title: Zadeva C-614/16 P: Pritožba, ki jo je Merck KGaA vložila 28. novembra 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 8. septembra 2016 v zadevi T-470/13, Merck KGaA/Evropska komisija

text:
               30.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/40

         Pritožba, ki jo je Merck KGaA vložila 28. novembra 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 8. septembra 2016 v zadevi T-470/13, Merck KGaA/Evropska komisija
   (Zadeva C-614/16 P)
   (2017/C 030/44)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Merck KGaA (zastopniki: B. Bär-Bouyssière, odvetnik, S. Smith, Solicitor, R. Kreisberger, Barrister, D. Mackersie, odvetnica)

      Drugi stranki v postopku: Evropska komisija, Generics (UK) Ltd

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga naj:

               —

               Razveljavi odstavek 1 izreka sodbe;

               —

               člen 1(1), 2(1) Sklepa in člena 3 in 4 razglasi za nična v delu, v katerem se nanašata na družbo Merck;

               —

               podredno, odpravi ali zmanjša globo, naloženo družbi Merck;

               —

               razveljavi odstavek 2 izreka sodbe in Komisiji naloži, naj nosi svoje stroške in stroške družbe Merck, ki se nanašajo na postopka na prvi stopnji in postopek s pritožbo

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Prvi pritožbeni razlog pritožnice temelji na tem, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da so sporazumi o patentni poravnavi (SPP), sklenjeni med Generics (UK) (GUK) in Lundbeck, omejitve zaradi cilja v skladu s členom 101(1) PDEU:

                           i.

                           Kot prvo, pritožnica trdi, da se je Splošno sodišče storilo napako v zvezi z uporabo pravnega standarda in pravilnega pristopa za ugotovitev, ali je mogoče SPP opredeliti kot omejitev zaradi cilja, zlasti ob upoštevanju načel, upoštevanih v zadevi C-67/13 P Cartes Bancaires.

                           ii.

                           Kot drugo, pritožnica trdi, da je Splošno sodišče storilo napako s tem, da ni analiziralo, ali je bila stopnja škodljivosti besedila SPP zadostna.

                           iii.

                           Kot tretje, pritožnica trdi, da je Splošno sodišče storilo napako s tem, da je ugotovilo, da je stopnja škodljivosti SPP zadostna, na podlagi tega, da so bili ti enakovredni sporazumom o izključitvi iz trga.

                           iv.

                           Kot četrto, pritožnica navaja, da je Splošno sodišče napačno ugotovilo, da je bilo to, da sta stranki sklenili SPP, pomembno za presojo potencialne konkurence.

                           v.

                           Kot peto, pritožnica trdi, da je Splošno sodišče storilo napako s tem, da je plačilo GUK-u na temelju SPP štelo za enega glavnih elementov omejevanja zaradi cilja.

                           vi.

                           Kot šesto, pritožnica trdi, da je Splošno sodišče storilo napako s tem, da je za ugotovitev omejevanja zaradi cilja uporabilo navedbo dejanskega stanja izven besedila SPP.

                           vii.

                           Kot sedmo, pritožnica navaja, da je Splošno sodišče napačno ugotovilo, da je SPP v povezavi z EGP presegel obseg patentov Lundbeck.

               2.

               Drugi pritožbeni razlog pritožnice temelji na tem, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da sta bila GUK in Lundbeck v času sklenitve SPP potencialna konkurenta:

                           viii.

                           Kot osmo, pritožnica trdi, da je Splošno sodišče storilo napako s tem, da ni presodilo, ali je bil obstoj osmih tržnih poti, ki jih navaja Komisija, za GUK gospodarsko in praktično mogoč znotraj ustrezno kratkega časovnega okvira.

                           ix.

                           Kot enajsto, pritožnica trdi, da je Splošno sodišče napačno obrnilo dokazno breme v zvezi z potencialno konkurenco.

                           x.

                           Kot deseto, pritožnica trdi, da je Splošno sodišče napačno ugotovilo, da je bilo to, da sta stranki sklenili SPP, pomembno za presojo potencialne konkurence.

                           xi.

                           Kot enajsto, pritožnica trdi, da je Splošno sodišče storilo napako s tem, da ni ugotovilo, da ocene potencialne konkurence ni mogoče upoštevati v kontekstu presoje „zaradi cilja“.

               3.

               Tretji pritožbeni razlog pritožnice temelji na tem, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je potrdilo globo, ki jo je Komisija naložila pritožnici:

                           xii.

                           Kot dvanajsto, pritožnica trdi, da je Splošno sodišče napačno ugotovilo, da je bila Komisija pristojna za naložitev globe pritožnici oziroma za naložitev globe, ki ni zgolj simbolična.


title: Zadeva C-274/12 P: Pritožba, ki jo je Telefónica SA vložila 1. junija 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 21. marca 2012 v zadevi T-228/10, Telefónica proti Komisiji

text:
               28.7.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 227/15

         Pritožba, ki jo je Telefónica SA vložila 1. junija 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 21. marca 2012 v zadevi T-228/10, Telefónica proti Komisiji
   (Zadeva C-274/12 P)
   2012/C 227/21
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Pritožnica: Telefónica SA (zastopniki: J. Ruiz Calzado, M. Núñez-Müller, J. Domínguez Pérez, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlog

               —

               Izpodbijani sklep naj se razglasi za ničnega.

               —

               Ugotovi naj se dopustnost ničnostne tožbe v zadevi T-228/10 in zadeva naj se vrne Splošnemu sodišču da o njej vsebinsko odloči.

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo vseh stroškov postopkov, ki se nanašajo na dopustnost in sicer na obeh stopnjah.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo, ko je sprejelo odločitev ki krši pravico do učinkovitega sodnega varstva. S tem, da je na splošno ocenilo, da je alternativa sodni poti vedno ustrezna in mogoča, je Splošno sodišče kršilo pravico tožeče stranke na prvi stopnji do učinkovitega varstva, ki je določena v členih 6 in 13 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin in je izrecno priznana v členu 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

               2.

               Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo ko je dvoumno razlagalo sodno prakso glede dopustnosti tožb zoper odločbe o državnih pomočeh s katerimi je shema pomoči razglašena za nezakonito in nezdružljivo.

               3.

               Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo pri razlagi člena 263 PDEU, četrti odstavek, in fine. Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s trditvijo da odločbe o državnih pomočeh, kot je tista, ki je bila izpodbijana, zahtevajo izvedbene ukrepe v smislu nove določbe Pogodbe. V svojem sklepu Splošno sodišče ni upoštevalo, da ima negativna odločba s področja državnih pomoči neposredni učinek, takoj privede do nezakonitosti in običajno zajema obveznost držav članic da dosežejo njihovo vračilo.


title: Združene zadeve C-316/07, od C-358/07 do C-360/07, C-409/07 in C-410/07: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 8. septembra 2010 (predlogi za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Giessen in Verwaltungsgericht Stuttgart – Nemčija) – Markus Stoß (C-316/07), Avalon Service Online Dienste GmbH (C-409/07), Olaf Amadeus Wilhelm Happel (C-410/07), Kulpa Automatenservice Asperg GmbH (C-358/07), SOBO Sport & Entertainment GmbH (C-359/07) in Andreas Kunert (C-360/07) proti Wetteraukreis (C-316/07, C-409/07, C-410/07) in Land Baden Württemberg (C-358/07, C-359/07, C-360/07) (Člena 43 ES in 49 ES — Svoboda ustanavljanja — Svoboda opravljanja storitev — Prirejanje športnih stav, ki je predmet javnega monopola na ravni zvezne dežele — Cilj preprečevanja spodbujanja čezmerne porabe pri igranju iger na srečo in boj zoper zasvojenost z njimi — Sorazmernost — Omejevalni ukrep, katerega dejanski namen mora biti zmanjšati priložnosti za igranje iger na srečo in dosledno in sistematično omejiti dejavnosti iger na srečo — Oglaševanje, ki ga izvaja imetnik monopola in s katerim se spodbuja k igranju loterij — Druge igre na srečo, ki jih lahko ponujajo gospodarski subjekti zasebnega prava — Širjenje ponudbe drugih iger na srečo — Licenca, izdana v drugi državi članici — Neobstoj obveznosti medsebojnega priznavanja)

text:
               23.10.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 288/7

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 8. septembra 2010 (predlogi za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Giessen in Verwaltungsgericht Stuttgart – Nemčija) – Markus Stoß (C-316/07), Avalon Service Online Dienste GmbH (C-409/07), Olaf Amadeus Wilhelm Happel (C-410/07), Kulpa Automatenservice Asperg GmbH (C-358/07), SOBO Sport & Entertainment GmbH (C-359/07) in Andreas Kunert (C-360/07) proti Wetteraukreis (C-316/07, C-409/07, C-410/07) in Land Baden Württemberg (C-358/07, C-359/07, C-360/07)
      (Združene zadeve C-316/07, od C-358/07 do C-360/07, C-409/07 in C-410/07) (1)

      (Člena 43 ES in 49 ES - Svoboda ustanavljanja - Svoboda opravljanja storitev - Prirejanje športnih stav, ki je predmet javnega monopola na ravni zvezne dežele - Cilj preprečevanja spodbujanja čezmerne porabe pri igranju iger na srečo in boj zoper zasvojenost z njimi - Sorazmernost - Omejevalni ukrep, katerega dejanski namen mora biti zmanjšati priložnosti za igranje iger na srečo in dosledno in sistematično omejiti dejavnosti iger na srečo - Oglaševanje, ki ga izvaja imetnik monopola in s katerim se spodbuja k igranju loterij - Druge igre na srečo, ki jih lahko ponujajo gospodarski subjekti zasebnega prava - Širjenje ponudbe drugih iger na srečo - Licenca, izdana v drugi državi članici - Neobstoj obveznosti medsebojnega priznavanja)
      (2010/C 288/12)
      Jezik postopka: angleščina

         Predložitveno sodišče

      Verwaltungsgericht Giessen, Verwaltungsgericht Stuttgart

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: Markus Stoß (C-316/07), Avalon Service Online Dienste GmbH (C-409/07), Olaf Amadeus Wilhelm Happel (C-410/07), Kulpa Automatenservice Asperg GmbH (C-358/07), SOBO Sport & Entertainment GmbH (C-359/07) in Andreas Kunert (C-360/07)

         Toženi stranki: Wetteraukreis (C-316/07, C-409/07, C-410/07) in Land Baden Württemberg (C-358/07, C-359/07, C-360/07)

         Predmet

      Predlogi za sprejetje predhodne odločbe – Razlaga členov 43 ES in 49 ES – Nacionalna ureditev, s katero je prepovedana dejavnost zbiranja stav na športne dogodke, če pristojni organ ni izdal dovoljenja, pri čemer je mogoče naložiti kazenske in upravne sankcije, vendar ta ureditev zaradi monopola države tudi dejansko onemogoča pridobitev tega dovoljenja

         Izrek

                  1.

                  Člena 43 ES in 49 ES je treba razlagati tako:

                              (a)

                              da bi bilo mogoče javni monopol, ki se nanaša na športne stave in loterije in kakršna sta obravnavana v postopkih v glavni stvari, utemeljiti s ciljem preprečevanja spodbujanja čezmerne porabe pri igranju iger na srečo in boja zoper zasvojenost z njimi, ni nujno treba, da bi bili zadevni državni organi zmožni predložiti študijo, ki bi podpirala sorazmernost navedenega ukrepa in bi bila opravljena pred sprejetjem tega ukrepa;

                              (b)

                              okoliščina, da država članica daje prednost takemu monopolu glede na sistem, v katerem bi gospodarski subjekti zasebnega prava pridobili dovoljenje in opravljali svoje dejavnosti v okviru ureditve, ki ne bi imela izključne narave, lahko izpolnjuje zahtevo po sorazmernosti, če, kar zadeva cilj zelo visoke ravni varstva potrošnikov, vzpostavitev navedenega monopola spremlja vzpostavitev zakonskega okvira, ki zagotavlja, da bo lahko imetnik tega monopola dejansko dosledno in sistematično uresničeval tak cilj s ponudbo, ki je kvantitativno odmerjena in kvalitativno načrtovana glede na navedeni cilj in je pod strogim nadzorom javnih organov;

                              (c)

                              okoliščina, da bi lahko bili pristojni organi države članice soočeni z nekaterimi težavami pri zagotavljanju upoštevanja takega monopola s strani prirediteljev iger na srečo in stav, ki imajo sedež v tujini ter ki bi prek interneta in ob kršitvi navedenega monopola sklepali stave z osebami, ki so na območju navedenih organov, ni taka, da bi lahko vplivala na morebitno skladnost takega monopola z navedenima določbama Pogodbe;

                              (d)

                              v okoliščinah, v katerih nacionalno sodišče hkrati ugotovi, da:

                                          —

                                          oglaševanje imetnika takega monopola, ki se nanaša na druge vrste iger na srečo, ki jih tudi ta ponuja, ni omejeno na to, kar je nujno, da bi se potrošnike z odvračanjem od drugih nedovoljenih okvirov iger na srečo usmerilo k ponudbi tega imetnika, ampak je namen tega oglaševanja spodbujati nagnjenje potrošnikov k igranju in njihovo aktivno igranje, da bi se maksimirali pričakovani prihodki od takih dejavnosti,

                                          —

                                          lahko gospodarski subjekti zasebnega prava izvajajo druge vrste iger na srečo, če so pridobili dovoljenje, in

                                          —

                                          pristojni organi glede drugih vrst iger na srečo, ki ne spadajo pod navedeni monopol in ki poleg tega pomenijo večjo nevarnost za nastanek zasvojenosti kot igre na srečo, ki so predmet tega monopola, izvajajo ali tolerirajo tako politiko širjenja ponudbe, ki je primerna za razvijanje in spodbujanje dejavnosti na področju iger na srečo, da bi maksimirali prihodke od njih,

                        lahko nacionalno sodišče legitimno sklepa, da tak monopol ne more zagotoviti uresničitve cilja preprečevanja spodbujanja čezmerne porabe pri igranju iger na srečo in boja zoper zasvojenost z njimi, zaradi katerega je bil vzpostavljen, s tem da bi zmanjšal priložnosti za igranje iger na srečo in dosledno in sistematično omejil dejavnosti na tem področju.

                  2.

                  Člena 43 ES in 49 ES je treba razlagati tako, da pri sedanjem stanju prava Unije okoliščina, da ima gospodarski subjekt v državi članici, v kateri ima sedež, dovoljenje, ki mu dopušča ponujanje iger na srečo, ne ovira tega, da druga država članica ob upoštevanju zahtev prava Unije določi, da mora tak gospodarski subjekt za ponujanje takih storitev potrošnikom, ki so na njenem ozemlju, imeti dovoljenje, ki so ga izdali njeni organi.

         (1)  UL C 269, 10.11.2007; UL C 283, 24.11.2007.


title: Zadeva T-329/13: Sklep Splošnega sodišča z dne 16. oktobra 2014 – Chatzithoma/Komisija in ECB (Ničnostna tožba — Podporni program za stabilnost Cipra — Izjava Evroskupine o prestrukturiranju bančnega sektorja na Cipru — Napačna navedba tožene stranke v tožbi — Nedopustnost)

text:
               15.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 448/23

         Sklep Splošnega sodišča z dne 16. oktobra 2014 – Chatzithoma/Komisija in ECB
   (Zadeva T-329/13) (1)

   ((Ničnostna tožba - Podporni program za stabilnost Cipra - Izjava Evroskupine o prestrukturiranju bančnega sektorja na Cipru - Napačna navedba tožene stranke v tožbi - Nedopustnost))
   (2014/C 448/30)
   Jezik postopka: grščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Petros Chatzithoma (Makedonitissa, Ciper) in Elenitsa Chatzithoma (Makedonitissa) (zastopniki: E. Efstathiou, K. Efstathiou in K. Liasidou, odvetniki)

      Toženi stranki: Evropska komisija (zastopniki: B. Smulders, J.-P. Keppenne in M. Konstantinidis, zastopniki) in Evropska centralna banka (ECB) (zastopniki: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan in F. Athanasiou, zastopniki, skupaj z W. Bussian, W. Devroe in D. Arts, odvetniki)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti izjave Evroskupine z dne 25. marca 2013, ki se nanaša zlasti na prestrukturiranje bančnega sektorja na Cipru.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2.

               Petrosu Chatzithomi in Elenitsi Chatzithoma se naloži plačilo lastnih stroškov ter stroškov, ki sta jih priglasili Evropska komisija in Evropska centralna banka (ECB).

      (1)  UL C 252, 31.8.2013.


title: Zadeva C-39/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 27. januarja 2014 – Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH (BVVG) in drugi

text:
               7.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 102/19

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 27. januarja 2014 – Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH (BVVG) in drugi
   (Zadeva C-39/14)
   2014/C 102/26
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesgerichtshof

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Vlagateljica zahteve in revidentka: BVVG Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH

      Drugi stranki v revizijskem postopku: Thomas Erbs, Ursula Erbs,

      Organ, pristojen za izdajo dovoljenj: Landkreis Jerichower Land

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali člen 107(1) PDEU nasprotuje nacionalni določbi, kot je člen 9(1), točka 3, Grundstücksverkehrsgesetz, ki za izboljšavo kmetijske strukture subjektu, kot je BVVG, ki ga je mogoče pripisati državi, prepoveduje prodati kmetijsko zemljišče, ki je naprodaj, ponudniku, ki je na javnem razpisu ponudil najvišjo ceno, če je najvišja ponudba v močnem nesorazmerju z vrednostjo zemljišča?


title: Zadeva T-245/11: Tožba, vložena 6. maja 2011 – ClientEarth in International Chemical Secretariat proti ECHA

text:
               2.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 194/20

         Tožba, vložena 6. maja 2011 – ClientEarth in International Chemical Secretariat proti ECHA
   (Zadeva T-245/11)
   2011/C 194/33
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: ClientEarth (London, Združeno kraljestvo) in The International Chemical Secretariat (Göteborg, Švedska) (zastopnik: P. Kirch, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska agencija za kemikalije (ECHA)

      Predlogi

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata:

               —

               naj ugotovi, da je tožena stranka kršila Aarhuško konvencijo o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah;

               —

               naj ugotovi, da je tožena stranka kršila Uredbo (ES) št. 1367/2006 (1);

               —

               naj ugotovi, da je tožena stranka kršila Uredbo (ES) št. 1049/2001 (2);

               —

               naj za nično razglasi odločbo, vsebovano v potrdilnem odgovoru tožene stranke z dne 4. marca 2011 na potrdilno prošnjo, da se zahtevani dokumenti ne razkrijejo; in

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov, vključno s stroški morebitnih intervenientk.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki s tožbo na podlagi člena 263 PDEU predlagata razglasitev ničnosti odločbe, vsebovane v odgovoru tožene stranke z dne 4. marca 2011 na potrdilno prošnjo, da se ne odobri dostopa do dokumentov, ki vsebujejo imena in kontaktne podatke prijaviteljev (izdelovalcev/uvoznikov) velikega števila snovi, ki so domnevno nevarne za človeško zdravje in okolje, ter količine, v katerih so dane v promet v EU.
   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata pet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: izpodbijana odločba naj bi bila v nasprotju s členom 8(2) Uredbe št. 1049/2001, ker naj Komisija na potrdilno prošnjo ne bi odgovorila v predpisanem roku niti naj tega ne bi utemeljila.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: izpodbijana odločba naj bi bila v nasprotju s členom 4(4) in (6) Uredbe št. 1049/2001, ker se Komisija ni posvetovala s prijavitelji, da bi preverila, ali je obstajal poslovni interes za nerazkritje, in ker ni podala zadostnih razlogov za dokaz, da dokumentov ni bilo treba razkriti.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: izpodbijana odločba naj bi bila v nasprotju s členom 4(1), (2), (3) in (4) Aarhuške konvencije, ker tožečima strankama ni bil odobren dostop do zahtevanih informacij. Izpodbijana odločba naj bi bila v nasprotju tudi s členom 6(1) Uredbe št. 1367/2006, ker naj Komisija izjem iz člena 4 Uredbe št. 1049/2001 ob upoštevanju javnega interesa za razkritje in morebitne povezave med zahtevanimi informacijami in izpusti v okolje ne bi razlagala strogo.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: izpodbijana odločba naj bi bila v nasprotju s členom 4(3), prvi pododstavek, Uredbe št. 1049/2001, ker naj Komisija ne bi dokazala, da bi razkritje zahtevanih dokumentov resno ogrozilo notranji postopek odločanja ECHA, in s členom 4(2), prva alinea, te uredbe, ker naj Komisija ne bi dokazala obstoja poslovnega interesa, ki bi upravičeval nerazkritje.

               5.

               Peti tožbeni razlog: izpodbijana odločba naj bi bila v nasprotju s členoma 4(3), drugi pododstavek, in 4(2), prvi pododstavek, Uredbe št. 1049/2001, ker naj Komisija ne bi preverila, ali obstaja javni interes za razkritje, in naj ne bi natančno obrazložila te zavrnitve.

      (1)  Uredba (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti (UL L 264, str. 13).

      (2)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL L 145, str. 43).


title: Zadeva C-397/07: Tožba, vložena 27. avgusta 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji

text:
               10.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/31

         Tožba, vložena 27. avgusta 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji
   (Zadeva C-397/07)
   (2007/C 269/54)
   Jezik postopka: španščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: E. Gippini Fournier in M. Afonso, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Španija
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da, s tem da je:

                           —

                           določila pogoje za uporabo obveznih oprostitev od dajatev na kapital;

                           —

                           s posrednim davkom obremenila prenos sedeža dejanske uprave ali registriranega sedeža družb, ki v državi izvora niso bile zavezane za plačilo dajatve, podobne španski, v Španijo;

                           —

                           določila posreden davek na kapital, uporabljen za opravo trgovinskih transakcij preko podružnic ali stalnih podjetij družb s sedežem v državi članici, ki ne določa davka, podobnega španskemu,

                     Kraljevina Španija ni izpolnila obveznosti iz Direktive Sveta 69/335/EGS (1) z dne 17. julija 1969.

               —

               Kraljevini Španiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

               —

               Direktiva 69/335 določa ohranitev statusa quo v zvezi z možnostmi držav članic, da ponovno uvedejo dajatev na kapital ali da to dajatev določijo za transakcije, za katere trenutno ne velja. Španija zato ne more ukiniti oprostitev in obremeniti vseh transakcij, za katere velja posebna ureditev kraljevega zakonskega dekreta 4/2004 in ne velja bivši člen 7.1.b) in 7.1.b)a). Španija mora oprostitev iz člena 45.1.B.10 uporabiti za vse transakcije, za katere velja posebna ureditev kraljevega zakonskega dekreta 4/2004, ne glede na to, ali se ta posebna ureditev za transakcijo uporablja ali ne.

               —

               Člen 4 Direktive 69/335 določa izčrpen seznam obdavčljivih transakcij v smislu dajatve na kapital. V skladu s členom 4(1)(g) se za prenos sedeža dejanske uprave družbe, združenja ali pravne osebe plačuje dajatev na kapital, kadar se za namene obračunavanja dajatve na kapital v državi članici, v katero se prenese, šteje za kapitalsko družbo, ne šteje pa se za kapitalsko družbo v državi članici izvora. Posledično Španija prenosa sedeža dejanske uprave ali registriranega sedeža družbe ne more obremeniti z davkom na kapital kadar kapitalska družba v državi članici izvora ni bila obremenjena s podobnim davkom. Prenos sedeža kapitalske družbe v drugo državo članico ni obdavčljiva transakcija v smislu dajatve na kapital, četudi država članica, v kateri je bila družba ustanovljena, ni obračunala navedenega bremena. Poleg tega nič ne kaže na to, da se španska zakonodaja uporablja le v primerih davčne utaje ali goljufije.

               —

               Španija ne more obremeniti dela kapitala, uporabljenega za opravo trgovinskih transakcij na španskem ozemlju preko podružnic ali stalnih podjetij, z dajatvijo na kapital. Kot je jasno določeno v členu 2(1) Direktive 69/335, Španija ne more določiti dajatve na kapital za družbe, ki imajo sedež dejanske uprave v drugi državi članici in ne v Španiji. Člen 2(3) Direktive 69/335 določa ukrep, kot je ta, ki ga je uporabila Španija, le za poseben primer družbe, ki ima svoj sedež in sedež dejanske uprave v tretji državi. Komisija v zvezi z goljufijo ali davčno utajo poudarja, da se španske določbe uporabljajo brez vsake omejitve ali razlikovanja glede na obstoj ali neobstoj primera davčne utaje ali goljufije. Španija zato ne more trditi, da je to pravilna oblika utemeljitve.

      (1)  Direktiva Sveta 69/335/EGS z dne 17. julija 1969 o posrednih davkih na zbiranje kapitala (UL L 249, str. 25).


title: Zadeva C-403/12 P: Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 27. avgusta 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 14. junija 2012 v zadevi Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht proti Komisiji (T-396/09)

text:
               12.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 9/26

         Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 27. avgusta 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 14. junija 2012 v zadevi Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht proti Komisiji (T-396/09)
   (Zadeva C-403/12 P)
   2013/C 9/44
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranke

      Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: P. Oliver, J.-P. Keppenne, G. Valero Jordana, P. van Nuffel)

      Druge stranke v postopku: Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht, Kraljevina Nizozemska, Evropski parlament, Svet Evropske unije

      Predlogi

   Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 14. junija 2012 v zadevi T-396/09;

               —

               odloči o sporu in zavrne tožbo za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2006)6121;

               —

               tožečim strankam v zadevi T-396/09 naloži plačilo stroškov Komisije v navedeni in v obravnavani zadevi.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožba se v bistvu nanaša na vprašanje, ali je Splošno sodišče zlasti ob upoštevanju sodbe Sodišča z dne 8. marca 2011 (C-240/09) smelo veljavnost člena 10(1) v povezavi s členom 2(1)(g) Uredbe (ES) št. 1367/2006 (1) preveriti na podlagi člena 9(3) Aarhuške konvencije (2).
   Komisija navaja dva pritožbena razloga.
   Prvič, Splošno sodišče naj bi – čeprav je sicer pravilno navedlo stroge pogoje, na podlagi katerih se posameznik v skladu s sodno prakso Sodišča lahko za sklicuje na določbe mednarodne konvencije, da bi preveril veljavnost pravnih aktov Unije (zlasti, da je preizkus na podlagi določb sporazuma možen le, če temu ne nasprotujeta narava in sistematika tega sporazuma in če se določbe glede na svojo vsebino izkažejo za nepogojne in dovolj jasne) – napačno odločilo, da izjema od teh pogojev, ki so razvidni iz sodb Fediol in Nakijama (sodbi Sodišča z dne 22. junija 1898, 70/87, in z dne 7. maja 1991, C-69/89), velja tudi za člen 9(3) Aarhuške konvencije.
   Meni, da je Sodišče že v sodbi v zadevi C-240/09 ugotovilo, da člen 9(3) Aarhuške konvencije nima neposrednega učinka. Dalje, sodbi Fediol in Nakajima naj bi bilo treba kot izjemi razlagati ozko; do zdaj naj bi se uporabili le na področju trgovinske politike in naj bi ju bilo mogoče na drugih področjih uporabiti le, če so pogoji za to jasno izpolnjeni, kar naj v obravnavanem primeru ne bi bilo. Člen 10(1) Uredbe št. 1367/2006 naj namreč ne bi vseboval nobenega napotila na določbe Aarhuške konvencije, ta določba pa naj tudi ne bi vsebovala prenosa posebne obveznosti iz te konvencije v smislu sodbe Nakajima. Nazadnje meni, da člen 9(3) Aarhuške konvencije ni dovolj jasen in natančen, da bi bilo mogoče uporabiti izjemo, predvideno v skladu s sodbo Nakajima.
   Drugič, Komisija podredno trdi, da je Splošno sodišče napačno razlagalo člen 9(3) Aarhuške konvencije s tem, da je odločilo, da člen 10(1) Uredbe št. 1367/2006 krši ta predpis samo zato, ker je postopek preizkusa, določen v tem členu 10, omejen na akte za ureditev posamičnih primerov, medtem ko bi moralo Splošno sodišče konkretno preveriti, ali je člen 9(3) Aarhuške konvencije zadostno prenesen z vsemi pravnimi postopki, ki jih ima posameznik na voljo na nacionalni ravni in na ravni Unije.

      (1)  Uredba (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti (UL L 264, str. 13).

      (2)  Aarhuška konvencija z dne 25. junija 1998 o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah, odobrena s Sklepom Sveta 2005/370/ES z dne 17. februarja 2005 (UL L 124, str. 1).


title: Zadeva C-445/14: Sklep predsednika Sodišča z dne 28. aprila 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht – Nemčija) – Seusen Sume/Landkreis Stade, ob udeležbi: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

text:
               28.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/26

         Sklep predsednika Sodišča z dne 28. aprila 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht – Nemčija) – Seusen Sume/Landkreis Stade, ob udeležbi: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
   (Zadeva C-445/14) (1)

   (2015/C 320/38)
   Jezik postopka: nemščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 439, 8.12.2014.


title: Zadeva T-623/11: Tožba, vložena 30. novembra 2011 – PICO Food proti UUNT – Sobieraj (MILANÓWEK CREAM FUDGE)

text:
               4.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/38

         Tožba, vložena 30. novembra 2011 – PICO Food proti UUNT – Sobieraj (MILANÓWEK CREAM FUDGE)
   (Zadeva T-623/11)
   2012/C 32/75
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: PICO Food GmbH (Tamm, Nemčija) (zastopnik: M. Douglas, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Bogumit Sobieraj (Milanówek, Poljska)

      Predloga

               —

               Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 8. septembra 2011 v zadevi R 553/2010-1 naj se razveljavi;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka „MILANÓWEK CREAM FUDGE“, za proizvode iz razreda 30 – prijava znamke Skupnosti št. 6342455

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Navajana znamka ali znak: registracija št. 30522224 nemške figurativne znamke, ki predstavlja kravo, za proizvode iz razreda 30; registracija št. 30523439 nemške figurativne znamke „Original Sahne Muh-Muhs HANDGESCHNITTEN HANDGEWICKELT“, za proizvode iz razreda 30; registracija št. 30702751 nemške figurativne znamke „Original Sahne Muh-Muhs HANDGESCHNITTEN HANDGEWICKELT“, za proizvode iz razreda 30; registracija št. 30702748 nemške figurativne znamke „Original Sahne Muh-Muhs HANDGESCHNITTEN HANDGEWICKELT“, za proizvode iz razreda 30; registracija št. 30700574 nemške figurativne znamke „SAHNE TOFFEE LUXURY CREAM FUDGE“ za proizvode iz razreda 30

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora v celoti

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 s tem ko je odbor za pritožbe napačno razlagal splošna načela, ki so jih potrdila evropska sodišča in zanikal obstoj verjetnosti zmede med nasprotujočima si znamkama in sporno prijavo. Kršitev člena 76(1) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 s tem ko je odbor za pritožbe svojo odločitev oprl na dejstva, ki jih niso predložile stranke postopka.


title: Zadeva C-556/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Østre Landsret (Danska) 3. decembra 2012 – TDC A/S proti Teleklagenævnet

text:
               9.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Østre Landsret (Danska) 3. decembra 2012 – TDC A/S proti Teleklagenævnet
   (Zadeva C-556/12)
   2013/C 38/16
   Jezik postopka: danščina

      Predložitveno sodišče

   Østre Landsret

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: TDC A/S

      Tožena stranka: Teleklagenævnet

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali opredelitev „dostopa“ v členu 2(a) Direktive o dostopu (1) vključuje dostop v obliki napeljave zaključnih kablov med razdelilno točko na dostopovnem omrežju in zaključnim segmentom na posesti končnega uporabnika? Ali je odgovor na vprašanje drugačen, če zaključni kabli v dolžino merijo največ 30 metrov?

               2.

               Ali besedna zveza „[zahteva za] dostop do posebnih omrežnih elementov in pripadajočih naprav ter za njihovo uporabo“ iz člena 12 Direktive o dostopu v povezavi s členoma 2 in 8 te direktive vključuje napeljavo zaključnega kabla v dolžini 30 metrov med razdelilno točko na dostopovnem omrežju in zaključnim segmentom na posesti končnega uporabnika?

               3.

               Ali je odgovor na prvo in drugo vprašanje – kadar ima obveznost omogočanja dostopa obliko zahteve, na primer za napeljavo zaključnega kabla med razdelilno točko na dostopovnem omrežju in zaključnim segmentom na posesti končnega uporabnika – drugačen, če mora lastnik elektronskega komunikacijskega omrežja izvesti investicijo, ki bistveno presega nabavne stroške elektronskega komunikacijskega omrežja, do katerega se omogoča dostop?

               4.

               Ali je odgovor na tretje vprašanje drugačen, če lahko ta lastnik dobi povrnjene stroške napeljave zaključnih kablov na podlagi naložene obveznosti cenovnega nadzora?

      (1)  Direktiva 2002/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o dostopu do elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajočih naprav ter o njihovem medomrežnem povezovanju (Direktiva o dostopu) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 323).


title: Zadeva T-260/07: Tožba, vložena 17. julija 2007 – Las Marismas de Lebrija proti Svetu in Komisiji

text:
               8.9.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/52

         Tožba, vložena 17. julija 2007 – Las Marismas de Lebrija proti Svetu in Komisiji
   (Zadeva T-260/07)
   (2007/C 211/98)
   Jezik postopka: španščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Las Marismas de Lebrija, S. Coop. And. (Sevilja, Španija) (zastopnik: L. Ortiz Blanco, odvetnik)

      Toženi stranki: Svet Evropske unije in Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               O tem odškodninskem zahtevku naj se odloči na podlagi člena 288 ES in naj se ugotovi, da je tožeča stranka upravičena do denarne odškodnine v znesku milijon petsto petinsedemdeset tisoč sto dvaindvajset eurov (1 575 122 EUR), za katero solidarno odgovarjata Svet in Komisija, in

               —

               toženima institucijama naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so tisti, ki so že bili navedeni v zadevi Las Palmeras proti Svetu in Komisiji, T-217/07.


title: Zadeva T-207/05: Tožba Gudrune Schulze proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 25. maja 2005

text:
               6.8.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 193/36

         Tožba Gudrune Schulze proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 25. maja 2005
   (Zadeva T-207/05)
   (2005/C 193/60)
   Jezik postopka: francoščina
   Gudrun Schulze, stanujoča v Bruslju, ki jo zastopata Stéphane Rodrigues in Alice Jaume, avocats, je dne 25. maja 2005 na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               1)

               razglasi za nično odločbo organa, pristojnega za imenovanja, s katero je bila zavrnjena pritožba tožeče stranke in ki je bila sprejeta skupaj z odločbo o imenovanju, ki jo je organ, pristojen za imenovanja, sprejel dne 11. oktobra 2004, kolikor določa njen naziv na podlagi člena 12(3) Priloge XIII Kadrovskih predpisov in plačilni razred na podlagi veljavnega člena 32 Kadrovskih predpisov;

               2)

               navede organu, pristojnemu za imenovanja, posledice razglasitve ničnosti izpodbijanih odločb, zlasti prerazporeditev tožeče stranke v naziv A*10, plačilni razred 4, in to z učinkom za nazaj od dne 16. junija 2004, datuma veljavnosti odločbe o imenovanju z dne 11. oktobra 2004;

               3)

               podredno, naloži Komisiji odškodnino za povrnitev škode, ki jo je tožeča stranka utrpela zaradi dejstva, da od dne 16. junija 2004, datuma veljavnosti odločbe o imenovanju z dne 11. oktobra 2004, ni bila razvrščena v naziv A*10, plačilni razred 4;

               4)

               toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Od marca 2000 do decembra 2003 je tožeča stranka opravljala svoje naloge pri Komisiji kot začasna uslužbenka, razvrščena najprej v naziv A4 in potem, od januarja 2001, v naziv A6. Od 1. januarja do 30. aprila 2004 je bila tožeča stranka pomožna uslužbenka, razvrščen v skupino AI 04.
   Ker je opravila splošni natečaj COM/A/3/02 za administratorje naziva A7/A6 na področju „raziskave“, je bila tožeča stranka z izpodbijano odločbo z dne 11. oktobra 2004 imenovana za uradnico. Imenovana je bilo na mesto, ki ga je predhodno zasedala kot začasna oziroma pomožna uslužbenka. Na podlagi člena 12 Priloge XIII Kadrovskih predpisov je bila tožeča stranka ob zaposlitvi razvrščena v novi naziv A*6, nižji od nekdanjih nazivov A7/A6, ki po novem sistemu ustrezata nazivoma A*8/A*10.
   V podporo svoji tožbi tožeča stranka najprej zatrjuje, da v njenem primeru člen 12 Priloge XIII Kadrovskih predpisov ne velja. Po mnenju tožeče stranke ta člen velja samo za uradnike, ki so na seznamu ustreznih kandidatov. Izbranih udeležencev, vpisanih na čakalnem seznamu za zaposlitev, naj se ne bi moglo šteti za uradnike.
   Podredno tožeča stranka zatrjuje nezakonitost tega člena, ki naj bi po njenem mnenju kršil enako obravnavanje med izbranimi udeleženci natečaja, razpisanega pred 1. majem 2004, in člena 5(5) Kadrovskih predpisov. Prav tako zatrjuje, da naj bi njeno imenovanje v razred predstavljalo posredno diskriminacijo na podlagi starosti glede na administratorje, imenovane v ta razred, kolikor bi njena dolga kariera ne bila upoštevana. Poleg tega tožeča stranka meni, da naj bi bilo načelo enakega obravnavanja uradnikov, ki opravljajo enake naloge, kršeno tudi zaradi dejstva, ker ima tožeča stranka enake izkušnje in opravlja enake naloge kot drugi uradniki, ki pa so razvrščeni v višje nazive in prejemajo višje osebne prejemke.
   Tožeča stranka prav tako zatrjuje kršitev člena 31 Kadrovskih predpisov, legitimnega pričakovanja, pravne varnosti, načela dobre uprave in dolžnosti primerne skrbi. Tožeča stranka meni, da naj bi izpodbijana odločba prav tako kršila njeno legitimno pričakovanje, da bo na podlagi člena 32 Kadrovskih predpisov, veljavnega od 1. maja 2004, deležna dodatne prednosti v razredu glede na delovno dobo.
   Tožeča stranka nazadnje predlaga odškodnino za povrnitev premoženjske in nepremoženjske škode, ki naj bi jo utrpela zaradi imenovanja v nižji naziv.


title: Zadeva C-69/09 P: Pritožba, ki so jo vložile Makhteshim-Agan Holding BV, Makhteshim-Agan Italia Srl, Magan Italia Srl 14. februarja 2009 zoper sklep Sodišča prve stopnje (šesti senat) z dne 26. novembra 2008 v zadevi T-393/06, Makhteshim-Agan Holding BV in drugi proti Komisiji

text:
               4.4.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/22

         Pritožba, ki so jo vložile Makhteshim-Agan Holding BV, Makhteshim-Agan Italia Srl, Magan Italia Srl 14. februarja 2009 zoper sklep Sodišča prve stopnje (šesti senat) z dne 26. novembra 2008 v zadevi T-393/06, Makhteshim-Agan Holding BV in drugi proti Komisiji
   (Zadeva C-69/09 P)
   (2009/C 82/39)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Pritožnice: Makhteshim-Agan Holding BV, Makhteshim-Agan Italia Srl, Magan Italia Srl (zastopnika: K. Van Maldegem, C. Mereu, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi pritožnic
   Pritožnice zahtevajo, naj Sodišče po ustni obravnavi:

               —

               razveljavi sklep Sodišča prve stopnje v zadevi T-393/06 in razglasi ničnostno tožbo pritožnic za dopustno; in

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo; ali

               —

               podredno, vrne zadevo v ponovno odločanje Sodišču prve stopnje, da odloči o ničnostni tožbi pritožnic; in

               —

               naloži Komisiji plačilo vseh stroškov teh postopkov (vključno s stroški, nastalimi pred Sodiščem prve stopnje).

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožnice trdijo, da je Sodišče prve stopnje napačno uporabilo pravo, ko je zavrnilo njihovo tožbo za razglasitev odločbe Komisije Evropskih skupnosti, ki je bila izražena v dopisu z dne 12. oktobra 2006, o nevključitvi aktivne snovi azinfos-metil v Prilogo 1 k Direktivi (1) Sveta z dne 15. julija 1991 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet („izpodbijana odločba“), za nično.
   Še posebej pa pritožnice trdijo, da je Sodišče prve stopnje napačno uporabilo pravo, ko je zavrnilo njihovo tožbo iz razlogov dopustnosti. Napačno je trdilo, da izpodbijana odločba ni bila izpodbojni akt v smislu člena 230 Pogodbe ES.

      (1)  UL L 230, str. 1.