title: Zadeva C-477/08: Tožba, vložena 6. novembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji

text:
               21.3.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 69/17

         Tožba, vložena 6. novembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji
   (Zadeva C-477/08)
   (2009/C 69/30)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: H. Støvlbæk in M. Adam, zastopnika)

      Tožena stranka: Republika Avstrija
   Predloga tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Republika Avstrija ni izpolnila svojih obveznosti iz Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/36/ES z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij (1), s tem da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za prenos te direktive, oziroma jih ni sporočila Komisiji;

               —

               Republiki Avstriji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos Direktive se je iztekel 20. oktobra 2007.

      (1)  UL L 255, str. 22.


               24.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 121/5

         Zahteva za svetovalno mnenje Sodišča Efte, ki ga je predložilo sodišče Héraðsdómur Reykjavíkur dne 17. decembra 2013 v zadevi LBI hf. proti Merrill Lynch Int. Ltd
   (Zadeva E-28/13)
   (2014/C 121/05)
   Zahtevek je bil vložen pri Sodišču Efte z dopisom z dne 17. decembra 2013, ki ga je poslalo sodišče Héraðsdómur Reykjavíkur (Okrožno sodišče v Reykjaviku) in ga je tajništvo Sodišča Efte prejelo 17. decembra 2013, in sicer za svetovalno mnenje v zadevi LBI hf. proti Merrill Lynch Int. Ltd glede naslednjih vprašanj:

               1.

               Ali je treba člen 30(1) Direktive 2001/24/ES o reorganizaciji in prenehanju kreditnih institucij razlagati v smislu, da se „ničnosti, izpodbojnosti ali neizvršljivosti pravnih dejanj“ nanaša na pravila o razveljavitvi ukrepov, ki jih je sprejelo finančno podjetje v skladu s pravili, ki so primerljiva pravilom, ki se uporabljajo za razveljavitev ukrepov, ki jih je na podlagi Zakona o stečaju (itd.) sprejela oseba v stečaju?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je treba člen 30(1) navedene direktive razlagati v smislu, da zadošča, da stranka, na katero je naslovljena zahteva za razveljavitev njenih ukrepov, predloži dokaz, da razveljavitev ukrepa ne bi bila dopustna po nacionalnih predpisih, ki se uporabljajo za zadevni ukrep, ob sklicevanju na katera koli pravila, npr. pravila o rokih za sodni postopek?

               3.

               Če je odgovor na drugo vprašanje nikalen, ali je treba člen 30(1) navedene direktive razlagati v smislu, da mora stranka, na katero je naslovljena zahteva za razveljavitev njenih ukrepov, predložiti dokaz, da po nacionalnih predpisih, ki se uporabljajo za zadevni ukrep, očitno niso bili izpolnjeni pogoji za razveljavitev, npr. ker razveljavitev tovrstnega ukrepa nikakor ni dovoljena?


title: Zadeva C-223/17 P: Pritožba, ki jo je Lubrizol France SAS vložila 26. aprila 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 16. februarja 2017 v zadevi T-191/14, Lubrizol France SAS/Svet Evropske unije

text:
               10.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 221/11

         Pritožba, ki jo je Lubrizol France SAS vložila 26. aprila 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 16. februarja 2017 v zadevi T-191/14, Lubrizol France SAS/Svet Evropske unije
   (Zadeva C-223/17 P)
   (2017/C 221/15)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Lubrizol France SAS (zastopnika: R. MacLean, Solicitor, A. Bochon, odvetnik)

      Drugi stranki v postopku: Svet Evropske unije, Evropska komisija

      Predlog

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               sodbo Splošnega sodišča v zadevi T-191/14, Lubrizol France/Svet Evropske unije razveljavi v delu, v katerem se nanaša na dva tožbena razloga, ki ju je pritožnica navajala v tožbi pred Splošnim sodiščem;

               —

               razglasi oba razloga za utemeljena;

               —

               izvrši svoje pooblastilo odločanja in naj samo pravnomočno odloči o obeh razlogih;

               —

               podredno, vrne zadevo Splošnemu sodišču, da odloči od pritožničinih dveh razlogih kršitve prava in postopkovnih pravil; ter

               —

               naloži Svetu in vsem intervenientom, naj plačajo pritožničine stroške postopka s pritožbo in stroške postopka na prvi stopnji.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica se v utemeljitev pritožbe sklicuje na tri pritožbene razloge.

               1.

               Prvi pritožbeni razlog: Splošno sodišče ni presodilo uporabe upoštevnega testa s strani Sveta v skladu s pravnim standardom, ki se uporablja
               Pritožnica trdi, da Splošno sodišče s tem, da pri presoji, ali naj se opustitev avtonomnih dajatev za BPA konča, ni uporabilo upoštevnega merila iz sporočila Komisije o avtonomnih tarifnih opustitvah in kvotah (Sporočilo 2011/C 363/02 (1)), ni ustrezno ocenilo navedb Sveta in Komisije na podlagi upoštevnega testa in v skladu s pravnim standardom, ki se uporablja v tem primeru.

               2.

               Drugi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je nedopustno obrazložitev Sveta nadomestilo s svojo in očitno izkrivilo dokaze
               Pritožnica trdi, prvič, da je Splošno sodišče ravnalo nezakonito, ker je obrazložitev Sveta in Komisije nadomestilo s svojo ter pri tem podalo nedopustno trditev v dokaz, da bi bilo blago, ki ga je dal vlagatelj ugovora na trg mogoče šteti za enako, enakovredno BPA ali z njim zamenljivo.
               Drugič, trdi, da je Splošno sodišče dokaze glede sposobnosti vlagatelja ugovora, da dobavi zadostne količine blaga, domnevno primerljivega z BPA, presodilo na očitno nedopusten način in je pri tem izkrivilo jasen smisel dokaza in njegovo uporabo za presojo zadeve na prvi stopnji.

               3.

               Tretji pritožbeni razlog: Splošno sodišče je storilo očitne napake pri uporabi upoštevnih postopkov in sprejetju protislovne obrazložitve
               Pritožnica trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je odločilo, da pooblastilo Komisije za zavrnitev ugovora zaradi tega, ker je bil odgovor podan v roku, ki je močno presegal 15 delovnih dni, določenih v sporočilu Komisij, ki se nanaša le na prvi stik med vlagateljem ugovora in družbam, tožečim strankam, in ne na nadaljnja navezovanja stikov, zaradi česar bi lahko Splošno sodišče to zamudo štelo za neupoštevno. Splošno sodišče je pri tem sprejelo protislovno obrazložitev, ki se nanaša na naravo, delovanje in vloge različnih strank postopka, določenega v sporočilu Komisije.

      (1)  UL 2011, C 363, str. 6.


title: Zadeva T-411/06: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 8. oktobra 2008 – Sogelma proti EAR ( Javna naročila gradenj – Javni razpis Evropske agencije za obnovo – Odločba o preklicu javnega razpisa in o objavi novega – Ničnostna tožba – Pristojnost Sodišča prve stopnje – Nujnost predhodne upravne pritožbe – Rok za vložitev tožbe – Zastopanje – Obveznost obrazložitve – Odškodninski zahtevek )

text:
               22.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/32

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 8. oktobra 2008 – Sogelma proti EAR
   (Zadeva T-411/06) (1)

   („Javna naročila gradenj - Javni razpis Evropske agencije za obnovo - Odločba o preklicu javnega razpisa in o objavi novega - Ničnostna tožba - Pristojnost Sodišča prve stopnje - Nujnost predhodne upravne pritožbe - Rok za vložitev tožbe - Zastopanje - Obveznost obrazložitve - Odškodninski zahtevek“)
   (2008/C 301/51)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Sogelma – Societá generale lavori manutenzioni appalti Srl (Scandicci, Italija) (zastopniki: E. Cappelli, P. De Caterini, A. Bandini in A. Gironi, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska agencije za obnovo (EAR) (zastopniki: sprva O. Kalha, nato M. Dischendorfer in nazadnje R. Lundgren, zastopniki, skupaj s S. Bariattijem in F. Scanzanom, odvetnika)

      Intervenientka v podporo tožene stranke: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: P. van Nuffel in L. Prete, zastopnika)
   Predmet
   Predlog za razglasitev ničnosti odločb EAR o preklicu javnega razpisa za javno naročilo gradenj z referenčno številko EuropeAid/120694/D/W/YU in organizaciji novega javnega razpisa, in odškodninski zahtevek za povrnitev domnevno nastale škode.
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Družba Sogelma – Societá generale lavori manutenzioni appalti Srl nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska agencija za obnovo.

               3)

               Komisija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 42, 24.2.2007.


title: Zadeva F-9/10: Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 28. septembra 2011 – AC proti Svetu (Javni uslužbenci — Napredovanje — Napredovalno obdobje 2009 — Primerjalna ocena uspešnosti — Očitna napaka pri presoji)

text:
               10.12.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 362/23

         Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 28. septembra 2011 – AC proti Svetu
   (Zadeva F-9/10) (1)

   (Javni uslužbenci - Napredovanje - Napredovalno obdobje 2009 - Primerjalna ocena uspešnosti - Očitna napaka pri presoji)
   2011/C 362/37
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: AC (Bruselj, Belgija) (zastopnika: S. Rodrigues in C. Bernard-Glanz, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet (zastopnika: M. Bauer in K. Zieleśkiewicz, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe, da se tožeče stranke ne uvrsti na seznam uradnikov, ki v napredovalnem obdobju 2009 napredujejo v naziv AD 13.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               AC nosi stroške postopka.

      (1)  UL C 113, 1.5.2010, str. 79.


title: Zadeva T-668/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 6. junija 2013 – VIP Car Solutions proti Parlamentu (Nepogodbena odgovornost — Javna naročila storitev — Skupnostni postopek javnega razpisa — Prevoz poslancev Evropskega parlamenta z avtomobilom in minibusom z voznikom med zasedanji v Strasbourgu — Zavrnitev ponudbe ponudnika — Razglasitev ničnosti odločbe o zavrniti s strani Splošnega sodišča — Škoda, ki je domnevno nastala po odločbi o zavrnitvi ponudbe tožeče stranke — Odškodninska tožba)

text:
               3.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 225/75

         Sodba Splošnega sodišča z dne 6. junija 2013 – VIP Car Solutions proti Parlamentu
   (Zadeva T-668/11) (1)

   (Nepogodbena odgovornost - Javna naročila storitev - Skupnostni postopek javnega razpisa - Prevoz poslancev Evropskega parlamenta z avtomobilom in minibusom z voznikom med zasedanji v Strasbourgu - Zavrnitev ponudbe ponudnika - Razglasitev ničnosti odločbe o zavrniti s strani Splošnega sodišča - Škoda, ki je domnevno nastala po odločbi o zavrnitvi ponudbe tožeče stranke - Odškodninska tožba)
   2013/C 225/166
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: VIP Car Solutions SARL (Hoenheim, Francija) (zastopnik: G. Welzer, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski parlament (zastopniki: sprva G. Hellinckx in M. Mraz, nato L. Darie in M. Mraz, zastopniki)

      Predmet

   Odškodninska tožba za povrnitev premoženjske in nepremoženjske škode, ki je tožeči stranki domnevno nastala po sprejetju odločbe Evropskega parlamenta, s katero je bila zavrnjena njena ponudba, ki jo je dala v okviru postopka javnega razpisa PE/2006/06/UTD/1 glede prevoza poslancev Evropskega parlamenta z avtomobilom in minibusom z voznikom med zasedanji v Strasbourgu, ki je bila razglašena za nično s sodbo Splošnega sodišča z dne 20. maja 2009 v zadeviVIP Car Solutions proti Parlamentu (T-89/07, ZOdl, str. II-1403).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               VIP Car Solutions SARL se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 109, 14.4.2012.


title: Zadeva T-305/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 7. februarja 2012 – Hartmann-Lamboy proti UUNT – Diptyque (DYNIQUE) ( „Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti DYNIQUE — Prejšnja besedna znamka Skupnosti DIPTYQUE — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009“ )

text:
               17.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 80/17

         Sodba Splošnega sodišča z dne 7. februarja 2012 – Hartmann-Lamboy proti UUNT – Diptyque (DYNIQUE)
   (Zadeva T-305/10) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti DYNIQUE - Prejšnja besedna znamka Skupnosti DIPTYQUE - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2012/C 80/26
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Marlies Hartmann-Lamboy (Westerburg, Nemčija) (zastopnik: R. Loos, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: sprva A. Pohlmann, nato G. Schneider, zastopnika)

      Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe UUNT: Diptyque SAS (Pariz, Francija)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 7. maja 2010 (zadeva R 1217/2009-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbo Diptyque SAS in Marlies Hartmann-Lamboy.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Marlies Hartmann-Lamboy se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 288, 23.10.2010.


title: Zadeva C-168/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 7. aprila 2014 – Grupo Itevelesa S.L. in drugi proti Oca Inspección Técnica de Vehículos SA in drugim

text:
               10.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 175/31

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 7. aprila 2014 – Grupo Itevelesa S.L. in drugi proti Oca Inspección Técnica de Vehículos SA in drugim
   (Zadeva C-168/14)
   2014/C 175/39
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso Administrativo, Sección Tercera

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Grupo Itevelesa S.L., Applus Iteuve Technology, Certio ITV S.L. in Asistencia Técnica Industrial SAE

      Toženi stranki: Oca Inspección Técnica de Vehículos SA in Generalidad de Cataluña

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali člen 2(2)[(d)] Direktive 2006/123/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu s področja uporabe navedene direktive izključuje dejavnosti tehničnega pregleda vozil (TPV), če jih v skladu z nacionalnimi predpisi opravljajo zasebni gospodarski subjekti pod nadzorom uprave države članice?

               2.

               Če je odgovor na prejšnje vprašanje nikalen (to je, če dejavnosti TPV načeloma spadajo na področje uporabe Direktive 2006/123/ES), ali se lahko uporabi izključitveni razlog iz člena 2(2)(i) navedene direktive, ker so zasebni subjekti, ki opravljajo storitev, pooblaščeni, da kot preventivni ukrep odredijo onesposobitev vozil, ki imajo take varnostne pomanjkljivosti, da bi njihova uporaba v prometu pomenila neposredno nevarnost?

               3.

               Če Direktiva 2006/123/ES velja za dejavnosti TPV, ali jo je skupaj s členom 2 Direktive 2009/40/ES (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. maja 2009 o tehničnih pregledih motornih vozil in njihovih priklopnikov (ali s podobno določbo prejšnje Direktive 96/96/ES) mogoče razlagati tako, da vsekakor dovoljuje, da se za take dejavnosti zahteva predhodno upravno dovoljenje? Ali na odgovor vplivajo trditve iz točke 26 sodbe Sodišča Evropske unije z dne 22. oktobra 2009 (zadeva C-438/08) (3)?

               4.

               Ali je nacionalna ureditev, ki določa, da je število dovoljenj za ustanovitev centrov za TPV odvisno od vsebine prostorskega načrta, v katerem so kot razlogi za količinsko omejitev navedeni zagotavljanje primerne ozemeljske pokritosti, zagotavljanje kakovosti storitve in spodbujanje konkurenčnosti med izvajalci storitev, vključno z elementi gospodarskega načrtovanja v ta namen, v skladu s členoma 10 in 14 Direktive 2006/123/ES in po potrebi – če navedene direktive ne bi bilo mogoče uporabiti – s členom 43 Pogodbe ES (zdaj člen 49 Pogodbe o delovanju Evropske unije)?

      (1)  UL L 376, str. 36.

      (2)  UL L 141, str. 12.

      (3)  EU:C:2099:651


title: Zadeva C-287/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal administratif (Luksemburg) 10. junija 2010 – Tankreederei I SA proti direktorju administration des Contributions directes

text:
               14.8.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 221/28

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal administratif (Luksemburg) 10. junija 2010 – Tankreederei I SA proti direktorju administration des Contributions directes
   (Zadeva C-287/10)
   ()
   2010/C 221/44
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal administratif

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Tankreederei I SA

      Tožena stranka: direktor administration des Contributions directes

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali člena 49 ES in 56 ES nasprotujeta določbam člena 152a(1) spremenjenega zakona z dne 4. decembra 1967 o davku na dohodek, ker pridržujejo pravico do investicijske davčne olajšave luksemburškim davčnim zavezancem pod pogojem, da se te naložbe izvedejo v poslovni enoti, ki je v Velikem vojvodstvu in bo tam ostala stalno, in se poleg tega fizično uporabljajo na luksemburškem ozemlju?


title: Zadeva T-301/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 4. julija 2013 – Laboratoires CTRS proti Komisiji (Zdravila za uporabo v humani medicini — Vloga za pridobitev dovoljenja za dajanje v promet zdravila Orphacol — Sklep Komisije o zavrnitvi — Uredba (ES) št. 726/2004 — Direktiva 2001/83/ES — Dobro uveljavljena medicinska uporaba — Izjemne okoliščine)

text:
               10.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 233/9

         Sodba Splošnega sodišča z dne 4. julija 2013 – Laboratoires CTRS proti Komisiji
   (Zadeva T-301/12) (1)

   (Zdravila za uporabo v humani medicini - Vloga za pridobitev dovoljenja za dajanje v promet zdravila Orphacol - Sklep Komisije o zavrnitvi - Uredba (ES) št. 726/2004 - Direktiva 2001/83/ES - Dobro uveljavljena medicinska uporaba - Izjemne okoliščine)
   2013/C 233/16
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Laboratoires CTRS (Boulogne-Billancourt, Francija) (zastopniki: K. Bacon, barrister, M. Utges Manley in M. Barnden, solicitors)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: E. White, M. Šimerdová in L. Banciella, zastopniki)

      Intervenienti v podporo tožeče stranke: Češka republika (zastopnika: M. Smolek in D. Hadroušek, zastopnika), Kraljevina Danska (zastopnika: V. Pasternak Jørgensen in C. Thorning, zastopnika), Francoska republika (zastopniki: D. Colas, F. Gloaguen in S. Menez, zastopniki), Republika Avstrija (zastopnika: C. Pesendorfer in A. Posch, zastopnika), Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopniki: sprva S. Behzadi-Spencer, zastopnica, nato C. Murrel in nazadnje L. Christie, zastopnika, skupaj z J. Holmesom, barrister)

      Intervenientka v podporo tožene stranke: Republika Poljska (zastopnika: sprva B. Majczyna in M. Szpunar, nato B. Majczyna, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Izvedbenega sklepa Komisije C(2012) 3306 final z dne 25. maja 2012 o zavrnitvi izdaje dovoljenja za promet v skladu z Uredbo (ES) št. 726/2004 Evropskega parlamenta in Sveta za zdravilo sirota za humano uporabo „Orphacol – holna kislina“.

      Izrek

               1.

               Izvedbeni sklep Komisije C(2012) 3306 final z dne 25. maja 2012 o zavrnitvi izdaje dovoljenja za promet v skladu z Uredbo (ES) št. 726/2004 Evropskega parlamenta in Sveta za zdravilo sirota za humano uporabo „Orphacol – holna kislina“ se razglasi za ničnega.

               2.

               Evropska komisija nosi svoje stroške in stroške družbe Laboratoires CTRS.

               3.

               Češka republika, Kraljevina Danska, Francoska republika, Republika Avstrija, Republika Poljska in Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 250, 18.8.2012.


title: Zadeva C-22/06: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg, vložena  17. januarja 2006

text:
               11.3.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 60/30

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg, vložena 17. januarja 2006
   (Zadeva C-22/06)
   (2006/C 60/57)
   Jezik postopka: francoščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopa Michel Nolin, zastopnik, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, je 17. januarja 2006 na Sodišču Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg.
   Komisija Evropskih skupnosti Sodišču predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da Veliko vojvodstvo Luksemburg, s tem, da ni sprejelo zakonov in drugih predpisov potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2004/105/ES z dne 15. oktobra 2004 o določitvi modelov uradnih fitosanitarnih spričeval oziroma spremnih fitosanitarnih spričeval za nadaljnji izvoz rastlin ter rastlinskih in drugih povezanih produktov iz tretjih držav, ki so navedeni v Direktivi Sveta 2000/29/ES (1), ali v vsakem primeru s tem, da jih ni sporočilo Komisiji, ni izpolnilo obveznosti iz te direktive.

               2.

               Velikemu vojvodstvu Luksemburg naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok, določen za prenos direktive 2004/105, je potekel 31. decembra 2004.

      (1)  UL L 319, str. 9.


title: Zadeva T-392/08 R: Sklep sodnika za začasne odredbe z dne 19. novembra 2008 – AEPI proti Komisiji ( Izdaja začasne odredbe – Odločba Komisije, s katero je bilo naloženo prenehanje usklajenega ravnanja na področju kolektivnega upravljanja avtorskih pravic – Predlog za odložitev izvršitve – Neobstoj nujnosti )

text:
               7.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/35

         Sklep sodnika za začasne odredbe z dne 19. novembra 2008 – AEPI proti Komisiji
   (Zadeva T-392/08 R)
   („Izdaja začasne odredbe - Odločba Komisije, s katero je bilo naloženo prenehanje usklajenega ravnanja na področju kolektivnega upravljanja avtorskih pravic - Predlog za odložitev izvršitve - Neobstoj nujnosti“)
   (2009/C 32/68)
   Jezik postopka: grščina
   Stranki

      Tožeča stranka: AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE (Atene, Grčija) (zastopnika: P. Xanthopoulos in T. Asprogerakas Grivas, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: T. Christoforou in F. Castillo de la Torre, zastopnika)
   Predmet
   Predlog za odložitev izvršitve člena 3 Odločbe Komisije C(2008) 3455 konč. z dne 16. julija 2008 v zvezi s postopkom na podlagi členov 81 ES in 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/C2/38.698 – CISAC).
   Izrek

               1)

               Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

               2)

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva T-140/16 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 22. aprila 2016 – Le Pen/Parlament (Začasna odredba — Poslanec Evropskega parlamenta — Izterjava nadomestil, nakazanih iz naslova povračila stroškov za parlamentarno pomoč — Predlog za odlog izvršitve — Neobstoj nujnosti)

text:
               6.6.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 200/26

         Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 22. aprila 2016 – Le Pen/Parlament
   (Zadeva T-140/16 R)
   ((Začasna odredba - Poslanec Evropskega parlamenta - Izterjava nadomestil, nakazanih iz naslova povračila stroškov za parlamentarno pomoč - Predlog za odlog izvršitve - Neobstoj nujnosti))
   (2016/C 200/37)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Jean-Marie Le Pen (Saint-Cloud, Francija) (zastopnika: M. Ceccaldi in J. P. Le Moigne, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropski parlament (zastopnika: G. Corstens in S. Seyr, agenta)

      Predmet

   Predlog na podlagi členov 278 PDEU in 279 PDEU za odlog izvršitve sklepa generalnega sekretarja Parlamenta z dne 29. januarja 2016, s katerim je bilo tožeči stranki naloženo plačilo 320 026,23 EUR, in bremepisa št. 2016-195 z dne 4. februarja 2016, ki je temu sklepu sledil.

      Izrek

               1.

               Predlog za izdajo začasne odredbe se v zavrne.

               2.

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva T-455/05: Tožba, vložena  29. decembra 2005  — Componenta proti Komisiji

text:
               25.2.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/42

         Tožba, vložena 29. decembra 2005 — Componenta proti Komisiji
   (Zadeva T-455/05)
   (2006/C 48/80)
   Jezik postopka: finščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Componenta Oyj (Helsinki, Finska) (zastopnik: M. Savola, asianajaja)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti odločbe Komisije K(2005)3871 konč. z dne 20. oktobra 2005, o državni pomoči, ki jo je Republika Finska kot investicijsko pomoč dodelila Componenta.

               —

               Naj se Komisiji naloži plačilo stroškov tega postopka skupaj s pripadajočimi obrestmi.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožba se nanaša na Odločbo Komisije K(2005)3871 konč. z dne 20. oktobra 2005, v skladu s katero je državna pomoč (Pomoč št. C 37/2004, prej NN 51/2004), ki jo je Republika Finska dodelila Componenta, prepovedana na podlagi člena 87 ES.
   Komisija je štela, da je bila pomoč dodeljena v okviru dvostopenjske transakcije pri kateri je Componenta, prvič, občini Karkila, prodala svoj (50 % delež) družbe za investicije v nepremičnine (Karkkilan Keskustakiinteistöt Oy) ob tem, da je imela ta občina že prej 50 % delnic omenjene družbe in pri čemer je, drugič, omenjena družba za investicije v nepremičnine Componenti vrnila posojilo družbenika, ki ji ga je slednja dala. V okviru te iste transakcije je občina Karkila družbi dala dodatno posojilo v enakem znesku.
   Komisija ocenjuje, da državno pomoč predstavlja nakupna cena delnic in vračilo posojila družbenika.
   V utemeljitev svojih predlogov tožeča stranka med drugim navaja naslednje očitke:
   Odločba Komisije je v celoti napačna in nezakonita, tako glede obrazložitve, kot glede zneska, ki je v njej določen. Tožeča stranka meni, da je Komisija bistveno kršila postopek in zlorabila pooblastila, ker je v postopku preiskave bistveno napačno presodila predložene dokaze. Tožeča stranka tudi meni, da Odločba Komisije krši določbe o državnih pomočeh iz člena 87 ES. Poleg tega tožeča stranka trdi, da je so posledice odločbe, kolikor jo zadevajo nesorazmerne, zaradi česar je kršeno načelo sorazmernosti iz člena 5, tretji pododstavek, ES.
   Tožeča stranka trdi, da je Komisija uporabila napačen postopek pri ocenjevanju vrednost delnic družbe za investicije v nepremičnine. Za razliko od Komisije Evropskih Skupnosti meni, da je bila zadevna cena ocenjena v skladu s pogoji na trgu v trenutku prodaje.
   Tožeča stranka glede sheme v zvezi z posojili družbenika meni, da iz njih ni pridobila nobene ekonomske koristi. Poleg tega je po njeni presoji Komisija napačno presodila naravo in pomen omenjene sheme. Trdi tudi, da so razlogi iz Odločbe Komisije glede sheme pri posojilih družbenika nedoločni in nezadostni.
   Nazadnje tožeča stranka meni, da je Odločba Komisije v nasprotju s prakso iz mnogih zadev glede državnih pomoči, in krši načela iz Obvestila Komisije o uporabi členov 92 in 93 Pogodbe o ustanovitvi Evropske Skupnosti za države članice, in člena 5 Direktive 80/723/CEE (1) za gospodarske družbe javnega prava.
   Tožeča stranka glede klavzule o investicijah v prodajni pogodbi meni, da je Komisija omenjeno klavzulo in njen pomen napačno presodila.

      (1)  UL L 195, 29.7.1980, str. 35; EE 08/02, str. 75.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne  9. februarja 2006  v zadevi C-127/04 (predlog za sprejem predhodne odločbe High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division): Declan O'Byrne proti Sanofi Pasteur MSD Ltd, Sanofi Pasteur SA (Direktiva 85/374/EGS — Odgovornost za proizvode z napako — Pojem  dajanje v promet  proizvoda — Dostava od proizvajalca k hčerinski družbi, ki je v njegovi popolni lasti)

text:
               8.4.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/5

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 9. februarja 2006
   v zadevi C-127/04 (predlog za sprejem predhodne odločbe High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division): Declan O'Byrne proti Sanofi Pasteur MSD Ltd, Sanofi Pasteur SA (1)

   (Direktiva 85/374/EGS - Odgovornost za proizvode z napako - Pojem „dajanje v promet“ proizvoda - Dostava od proizvajalca k hčerinski družbi, ki je v njegovi popolni lasti)
   (2006/C 86/09)
   Jezik postopka: angleščina
   V zadevi C-127/04, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, ki ga je vložilo High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Združeno kraljestvo), z odločbo z dne 18. novembra 2003, ki je prispela na Sodišče 8. marca 2004, v postopku Declan O'Byrne proti Sanofi Pasteur MSD Ltd, nekdanji Aventis Pasteur MSD Ltd, Sanofi Pasteur SA, nekdanji Aventis Pasteur SA, je Sodišče (prvi senat), v sestavi P. Jann (poročevalec), predsednik senata, K. Schiemann, K. Lenaerts, E. Juhász in M. Ilešič, sodniki, generalni pravobranilec: L. A. Geelhoed, sodna tajnica: M. Ferreira, glavna administratorka, 9. februarja 2006 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Člen 11 Direktive Sveta 85/374/EGS z dne 25. julija 1985 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic v zvezi z odgovornostjo za proizvode z napako je treba razlagati tako, da je proizvod dan v promet takrat, ko je prišel iz postopka izdelave proizvajalca in je vstopil v postopek trženja, v katerem je ponujen javnosti, da ga uporabi ali potroši.

               2.

               Če je tožba vložena proti družbi, za katero se zmotno šteje, da je proizvajalec proizvoda, medtem ko ga je v resnici proizvedla druga družba, je načeloma nacionalno postopkovno pravo tisto, ki določi pogoje, pod katerimi se lahko v okviru take tožbe ena stranka nadomesti z drugo. Nacionalno sodišče mora ob presojanju pogojev, ki veljajo za nadomestitev ene stranke z drugo v posameznem sporu, zagotoviti, da se spoštuje področje uporabe ratione personae Direktive, kot je določeno v njenem členu 3.

      (1)  UL C 106, 30.4.2004.


title: Zadeva C-16/11: Sklep predsednika Sodišča z dne 6. julija 2011 – Evropska komisija proti Republiki Estoniji

text:
               10.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/38

         Sklep predsednika Sodišča z dne 6. julija 2011 – Evropska komisija proti Republiki Estoniji
   (Zadeva C-16/11) (1)

   2011/C 269/81
   Jezik postopka: estonščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 63, 26.2.2011.


title: Zadeva T-210/09: Tožba, vložena 26. maja 2009 — Formenti Seleco proti Komisiji

text:
               18.7.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 167/22

         Tožba, vložena 26. maja 2009 — Formenti Seleco proti Komisiji
   (Zadeva T-210/09)
   2009/C 167/44
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Formenti Seleco SpA (Pordenone, Italija) (zastopniki: A. Malatesta, G. Terracciano in S. Malatesta, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Tožba naj se sprejme v obravnavo;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naj se naloži plačilo odškodnine v skupnem znesku 156 208 915,03 EUR družbi Formenti Seleco s.p.a., v postopku likvidacije s posebnim upravljanjem, in plačilo zakonitih zamudnih obresti, ki tečejo od razglasitve plačilne nesposobnosti oziroma podredno v drugačnem znesku, za katerega bo Sodišče prve stopnje ugotovilo, da je primeren.

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naj se naloži plačilo stroškov tega postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča družba, eden od glavnih italijanskih proizvajalcev barvnih televizorjev, je bila razglašena za plačilno nesposobno in podvržena postopku posebnega upravljanja zaradi obsežnega uvoza barvnih televizorjev, ki so jih proizvedle turške družbe in ki naj bi se prodajali po cenah, ki dosegajo skrajnosti dampinške prodaje, na evropski trg.
   To okoliščino naj bi na ozemlju Skupnosti neposredno povzročila Republika Turčija s kršenjem Sporazuma o pridružitvi z ES iz leta 1963 in poznejših dopolnilnih določb, saj naj bi turška vlada pripravila pravni okvir, namenjen izogibanju obveznostim iz Sporazuma o pridružitvi Skupnostim, zlasti v zvezi z določanjem turškega izvora barvnih televizorjev, ki se uvažajo v Skupnost, s tem da je bila Komisija s takim izogibanjem seznanjena vsaj od leta 1993.
   Družba Formenti Seleco s.p.a. zlasti meni, da je Komisija odgovorna iz naslednjih razlogov, ki utemeljujejo njeno nepogodbeno odgovornost in posledično obveznost plačila odškodnine:

               1)

               kršitev obveznosti, ki ji jih nalagata Sporazum o pridružitvi in Dodatni protokol, ker je tako v prehodnem obdobju vzpostavljanja carinske unije Skupnosti z Republiko Turčijo, torej do leta 1994, in še toliko bolj v obdobju popolne carinske unije, kljub temu, da je bila seznanjena z nespoštovanjem sporazumov s strani Republike Turčije, opustila nadzor nad pravilno uporabo zadevnih carinskih predpisov;

               2)

               kršitev člena 211 ES in načela dobrega upravljanja, saj je glede na to, da sta Sporazum o pridružitvi in Dodatni protokol del prava Skupnosti, Komisija dolžna skrbeti tudi za njune določbe in zagotavljati dobro upravljanje;

               3)

               kršitev načela upravičenih pričakovanj, ker je z zgoraj navedenim ravnanjem kršila pričakovanja poslovnih subjektov Skupnosti, zlasti pa tožeče stranke, glede dobrega delovanja carinske unije s Turčijo, ki bi moralo biti zagotovljeno z nadzori in preverjanji, ki jih Komisija ni sprožila;

               4)

               kršitev in/ali napačna uporaba protidampinških predpisov, ker Komisija, čeprav je od leta 1993 vedela za resne nepravilnosti turških izvoznikov, zoper njih ni sprejela obrambnih ukrepov in ni ravnala s skrbnostjo in previdnostjo, ki sta običajni pri upravljanju.


title: Zadeva C-508/09: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 3. marca 2011 – Evropska komisija proti Italijanski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Ohranjanje prostoživečih ptic — Direktiva 79/409/EGS — Odstopanja od sistema varstva prostoživečih ptic)

text:
               30.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 130/7

         Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 3. marca 2011 – Evropska komisija proti Italijanski republiki
   (Zadeva C-508/09) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Ohranjanje prostoživečih ptic - Direktiva 79/409/EGS - Odstopanja od sistema varstva prostoživečih ptic)
   2011/C 130/11
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: D. Recchia in C. Zadra, zastopnika)

      Tožena stranka: Italijanska republika (zastopniki: G. Palmieri in G. Fiengo, zastopnika, S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države - Kršitev člena 9 Direktive Sveta 79/409/EGS z dne 2. aprila 1979 o ohranjanju prosto živečih ptic (UL L 103, str. 1) - Odstopanja - Dežela Sardinija

      Izrek

               1.

               Italijanska republika s tem, da je dežela Sardinija sprejela in uporabila ureditev, ki dopušča odstopanja od sistema varstva prostoživečih ptic in ki ne upošteva pogojev iz člena 9 Direktive Sveta z dne 2. aprila 1979 o ohranjanju prosto živečih ptic (79/409/EGS) (UL L 103, str. 1), ni izpolnila obveznosti iz člena 9 te direktive.

               2.

               Italijanski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 24, 30.1.2010.


title: Zadeva C-355/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Аdministrativen sad – Pleven (Bolgarija) 21. julija 2014 – Polihim-SS EOOD proti Načalnik na Mitnica – Svištov

text:
               22.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/6

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Аdministrativen sad – Pleven (Bolgarija) 21. julija 2014 – Polihim-SS EOOD proti Načalnik na Mitnica – Svištov
   (Zadeva C-355/14)
   2014/C 329/08
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Аdministrativen sad – Pleven

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Vlagateljica kasacijske pritožbe: Polihim-SS EOOD

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Načalnik na Mitnica – Svištov

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je pojem „poraba energentov“ iz člena 1(1)(a) Direktive Sveta 2008/118/ES (1) z dne 16. decembra 2008 o splošnem režimu za trošarino in o razveljavitvi Direktive 92/12/EGS (2) v primerih, v katerih gre za energente, ki se sprostijo v porabo in odpremijo iz trošarinskega skladišča imetnika trošarinskega skladišča, se v trgovskem poslu prodajo kupcu, ki nima niti dovoljenja za proizvodnjo električne energije niti potrdila, da je kot končni uporabnik oproščen plačila trošarine, ta kupec pa jih proda naprej tretji osebi, ki ima dovoljenje za proizvodnjo električne energije, dovoljenje pristojnih organov države članice za prejemanje energentov, oproščenih plačila trošarine, in potrdilo, da je kot končni uporabnik oproščen plačila trošarine, pri čemer imetnik trošarinskega skladišča energente dobavlja neposredno navedeni tretji osebi, ne da bi energenti prešli v dejansko posest kupca, razlagati tako, da energente porabi njihov neposredni kupec, ki jih dejansko ne uporabi v določenem postopku, ali tako, da jih porabi tretja oseba, ki jih dejansko uporablja v postopku, ki ga izvaja?

               2.

               Ali je treba pojem „ki se uporabljajo za proizvodnjo električne energije“ iz člena 14(1)(a) Direktive Sveta 2003/96/ES (3) z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije v primerih, v katerih gre za energente, ki se sprostijo v porabo in odpremijo iz trošarinskega skladišča imetnika trošarinskega skladišča, se v trgovskem poslu prodajo kupcu, ki nima niti dovoljenja za proizvodnjo električne energije niti potrdila da je kot končni uporabnik oproščen plačila trošarine, ta kupec pa jih proda naprej tretji osebi, ki ima dovoljenje za proizvodnjo električne energije, dovoljenje pristojnih organov države članice za prejemanje energentov, oproščenih plačila trošarine, in potrdilo, da je kot končni uporabnik oproščen plačila trošarine, pri čemer imetnik trošarinskega skladišča energente dobavlja neposredno navedeni tretji osebi, ne da bi energenti prešli v dejansko posest kupca, razlagati tako, da energente uporablja njihov neposredni kupec, ki jih dejansko ne uporablja v določenem postopku za dosego namena, za katerega se ne plača trošarina, ali tako, da jih uporablja tretja oseba, ki jih dejansko uporablja v postopku, ki ga izvaja, za dosego namena, za katerega se ne plača trošarina, namreč izgorevanje, npr. za proizvodnjo električne energije?

               3.

               Ali so energenti ob upoštevanju načel iz določb prava Skupnosti o trošarinah, zlasti člena 1(1)(a) Direktive 2008/118 in člena 14(1)(a) Direktive 2003/96, obdavčeni s trošarino in, če so, po kateri stopnji – po stopnji za energente, ki se uporabljajo kot gorivo, ali po stopnji za energente, ki se uporabljajo kot kurivo, če ni sporno, da so bili zadevni energenti dobavljeni končnemu uporabniku, ki ima ustrezna dovoljenja v skladu z nacionalnim pravom za proizvodnjo električne energije in potrdilo, da je kot končni uporabnik oproščen plačila trošarine, in je blago prejel neposredno od imetnika trošarinskega skladišča, vendar ni prvi kupec blaga?

               4.

               Ali so energenti ob upoštevanju načel iz določb prava Skupnosti o trošarinah, zlasti člena 1(1)(a) Direktive 2008/118 in člena 14(1)(a) Direktive 2003/96, obdavčeni s trošarino, in sicer po stopnji, ki velja za gorivo, če ni sporno, da se zadevni energenti (u)porabljajo za namen, za katerega se ne plača trošarina, namreč proizvodnjo električne energije s strani osebe, ki ima ustrezna dovoljenja v skladu z nacionalnim pravom in ki je blago prejela neposredno od imetnika trošarinskega skladišča, vendar ni prvi kupec blaga?

      (1)  UL L 9, str. 12.

      (2)  Direktiva Sveta 92/12/EGS z dne 25. februarja 1992 o splošnem režimu za trošarinske proizvode in o skladiščenju, gibanju in nadzoru takih proizvodov (UL L 76, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 179).

      (3)  UL L 283, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 405.


title: Zadeva T-314/09: Sklep Splošnega sodišča z dne 2. aprila 2014 – Intercéréales in Grossi proti Komisiji (Državne pomoči — Krovni program ukrepov, ki jih izvajajo v Franciji priznane medsektorske kmetijske organizacije v korist članov zastopanih kmetijskih organizacij — Financiranje s prostovoljnimi prispevki, ki so postali obvezni — Odločba o skladnosti državne pomoči s skupnim trgom — Umik odločbe — Ustavitev postopka)

text:
               10.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 175/44

         Sklep Splošnega sodišča z dne 2. aprila 2014 – Intercéréales in Grossi proti Komisiji
   (Zadeva T-314/09) (1)

   ((Državne pomoči - Krovni program ukrepov, ki jih izvajajo v Franciji priznane medsektorske kmetijske organizacije v korist članov zastopanih kmetijskih organizacij - Financiranje s prostovoljnimi prispevki, ki so postali obvezni - Odločba o skladnosti državne pomoči s skupnim trgom - Umik odločbe - Ustavitev postopka))
   2014/C 175/60
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Intercéréales (Pariz, Francija) in Alain Grossi (Nîmes, Francija) (zastopniki: sprva B. Le Bret in L. Olza Moreno, nato B. Le Bret in C. Renner, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva B. Stromsky in C. Urraca Caviedes, nato B. Stromsky in S. Thomas in na koncu B. Stromsky, zastopniki)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2008) 7846 konč. z dne 10. decembra 2008, ki se nanaša na državno pomoč št. 561/2008, v zvezi s krovnim programom ukrepov, ki jih izvajajo v Franciji priznane medsektorske kmetijske organizacije v korist članov zastopanih kmetijskih organizacij.

      Izrek

               1.

               Postopek s to tožbo se ustavi.

               2.

               Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 244, 10.10.2009.


title: Zadeva C-140/08: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 29. oktobra 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tallinna Halduskohus – Republika Estonija) – Rakvere Lihakombinaat AS proti Põllumajandusministeerium, Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus (Skupna carinska tarifa — Kombinirana nomenklatura — Tarifna razvrstitev — Zamrznjeni kosi ali klavnični odpadki petelinov in kokoši — Pristop Estonije — Prehodni ukrepi — Kmetijski proizvodi — Presežne zaloge — Uredba (ES) št. 1972/2003)

text:
               19.12.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 312/5

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 29. oktobra 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tallinna Halduskohus – Republika Estonija) – Rakvere Lihakombinaat AS proti Põllumajandusministeerium, Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus
   (Zadeva C-140/08) (1)

   (Skupna carinska tarifa - Kombinirana nomenklatura - Tarifna razvrstitev - Zamrznjeni kosi ali klavnični odpadki petelinov in kokoši - Pristop Estonije - Prehodni ukrepi - Kmetijski proizvodi - Presežne zaloge - Uredba (ES) št. 1972/2003)
   2009/C 312/07
   Jezik postopka: estonščina

      Predložitveno sodišče

   Tallinna Halduskohus

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Rakvere Lihakombinaat AS

      Tožena stranka: Põllumajandusministeerium, Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tallinna Halduskohus – Razlaga priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 256, str. 1) in člena 4(1) in (2) Uredbe Komisije (ES) št. 1972/2003 z dne 10. novembra 2003 o prehodnih ukrepih, ki jih je treba sprejeti v zvezi s trgovino s kmetijskimi proizvodi zaradi pristopa Češke, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške (UL L 293, str. 3) – Mehansko izkoščeno meso, zamrznjeno, pridobljeno z mehanskim izkoščenjem petelinov oziroma kokoši – Razvrstitev v tarifno številko 0207 14 10 (zamrznjeni kosi petelinov in kokoši, brez kosti) ali v tarifno številko 0207 14 99 (zamrznjeni odpadki petelinov in kokoši, drugo) kombinirane nomenklature – Dajatev na presežne zaloge kmetijskih pridelkov izvajalcev – Določitev količine za prenos zalog in količine presežnih zalog za obračun te dajatve

      Izrek

               1.

               Uredbo Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1789/2003 z dne 11. septembra 2003, je treba razlagati tako, da je treba proizvode, kakršni so ti, ki se obravnavajo v postopku v glavni stvari, ki so iz zamrznjenega mehansko izkoščenega mesa, pridobljenega z mehanskim izkoščenjem petelinov in kokoši, in namenjeni prehrani ljudi, razvrstiti pod tarifno podštevilko 0207 14 10 kombinirane nomenklature.

               2.

               Člen 4(2) Uredbe Komisije (ES) št. 1972/2003 z dne 10. novembra 2003 o prehodnih ukrepih, ki jih je treba sprejeti v zvezi s trgovino s kmetijskimi proizvodi zaradi pristopa Češke, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 230/2004 z dne 10. februarja 2004, ne nasprotuje nacionalni določbi, kot je člen 6(1) zakona o dajatvi na presežne zaloge (Üleliigse laovaru tasu seadus), kakor je bil spremenjen z zakonom, sprejetim 25. januarja 2007, v skladu s katero se presežne zaloge izvajalcev določijo tako, da se od dejanske zaloge na dan 1. maja 2004 odbije količina za prenos zalog, ki je opredeljena kot povprečje zalog na dan 1. maja v predhodnih štirih letih, pomnoženo s koeficientom 1,2, ki ustreza rasti kmetijske proizvodnje v zadevni državi članici v tem obdobju štirih let.

               3.

               Uredba št. 1972/2003 ne nasprotuje pobiranju dajatve na presežne zaloge izvajalca, čeprav bi ta lahko dokazal, da po 1. maju 2004 ni imel koristi od trženja teh zalog.

      (1)  UL C 171, 5.7.2008.


title: Zadeva C-537/14 P: Pritožba, ki jo je Debonair Trading Internacional Ld a vložila 25. novembra 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 23. septembra 2014 v zadevi T-341/13, Groupe Léa Nature SA/Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

text:
               13.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 118/12

         Pritožba, ki jo je Debonair Trading Internacional Lda vložila 25. novembra 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 23. septembra 2014 v zadevi T-341/13, Groupe Léa Nature SA/Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-537/14 P)
   (2015/C 118/16)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Debonair Trading Internacional Lda (zastopnika: D. Selden, odvetnik, T. Alkin, barrister)

      Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) in Groupe Léa Nature SA

      Predlog

   Pritožnica predlaga Sodišču, naj:

               —

               razveljavi odločbo, s katero je bila razveljavljena odločba odbora za pritožbe;

               —

               vrne zadevo Splošnemu sodišču v razsojanje z usmeritvijo, da sta zadevni znamki podobni;

               —

               Uradu naloži plačilo stroškov postopka pred Splošnim sodiščem in postopka pred Sodiščem.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Pritožnica uveljavlja dva pritožbena razloga, in sicer kršitev členov 8(1)(b) in 8(5) Uredbe št. 207/2009 (1). Če povzamemo, pritožnica trdi, da Splošno sodišče ni uporabilo ustaljene sodne prakse pri svoji analizi zadevnih znamk, tako da je napačno ugotovilo, da sta znamki popolnoma različni.

               2.

               Prvič, ker je Splošno sodišče ugotovilo, da sta znamki fonetično podobni zaradi skupnega elementa „so“, bi moralo skleniti, da sta si celostno podobni, vsaj glede tega elementa. Njegova ugotovitev, da sta znamki kljub skupnemu fonetičnemu element različni, je posledica neuporabe ustaljene sodne prakse glede narave in stopnje podobnosti, ki se zahteva za uporabo člena 8(1)(b) in člena 8(5) Uredbe št. 207/2009.

               3.

               Drugič, ker je Splošno sodišče presodilo, da sta si znamki fonetično podobni, bi moralo ugotoviti, da sta si tudi vizualno podobni iz pretežno podobnih razlogov (in tako a fortiori podobni v smislu člena 8(1)(b) in člena 8(5) Uredbe št. 207/2009). Njegov sklep, da sta kljub skupnemu vizualnemu elementu „so“ vizualno različni, je posledica neuporabe ustaljene sodne prakse pri analizi vizualnega vtisa elementa „so“ pri teh znamkah.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).


title: Združene zadeve od T-305/06 do T-307/06: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 15. oktobra 2008 – Air Products and Chemicals proti UUNT – Messer (Ferromix, Inomix et Alumix) ( Znamka Skupnosti – Postopek z ugovorom – Prijave za besedne znamke Skupnosti Ferromix, Inomix in Alumix – Prejšnje besedne znamke Skupnosti FERROMAXX, INOMAXX in ALUMAXX – Relativni razlog za zavrnitev – Verjetnost zmede – Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 )

text:
               6.12.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 313/30

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 15. oktobra 2008 – Air Products and Chemicals proti UUNT – Messer (Ferromix, Inomix et Alumix)
   (Združene zadeve od T-305/06 do T-307/06) (1)

   („Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijave za besedne znamke Skupnosti Ferromix, Inomix in Alumix - Prejšnje besedne znamke Skupnosti FERROMAXX, INOMAXX in ALUMAXX - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94“)
   (2008/C 313/54)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Air Products and Chemicals, Inc. (Allentown, Pennsylvanie, Združene države) (zastopnika: S. Heurung in C. Probst, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: S. Laitinen in D. Botis, zastopnika)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT, intervenient pred Sodiščem prve stopnje: Messer Group GmbH (Sulzbach, Nemčija) (zastopnika: W. Graf v. Schwerin in J. Schmidt, odvetnika)
   Predmet
   Tožba zoper tri odločbe drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 12. septembra 2006 (združene zadeve R 1270/2005-2 in R 1408/2005-2; R 1226/2005-2 in R 1398/2005-2; R 1225/2005-2 in R 1397/2005-2) v zvezi s postopki z ugovorom med Air Products and Chemicals, Inc. in Messer Group GmbH.
   Izrek

               1)

               Odločbe drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 12. septembra 2006 (združene zadeve R 1270/2005-2 in R 1408/2005-2; R 1226/2005-2 in R 1398/2005-2; R 1225/2005-2 in R 1397/2005-2) se razglasijo za nične.

               2)

               UUNT poleg svojih stroškov nosi tudi stroške Air Products and Chemicals, Inc.

               3)

               Messer Group GmbH nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 326, 30.12.2006.


               25.2.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/45

         (2006/C 48/84)
   Zadnja objava Sodišča Evropskih skupnosti v Uradnem listu Evropske unije

         UL C 36, 11.2.2006

   Prejšnje objave

      UL C 22, 28.1.2006

      UL C 10, 14.1.2006

      UL C 330, 24.12.2005

      UL C 315, 10.12.2005

      UL C 296, 26.11.2005

      UL C 281, 12.11.2005

   Ti teksti so na voljo na:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Zadeva T-221/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 23. januarja 2014 – Sunrider proti UUNT – Nannerl (SUN FRESH) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava Besedne znamke Skupnosti SUN FRESH — Prejšnje besedne in figurativne znamke Skupnosti, Beneluksa in nacionalne znamke SUNNY FRESH, SUNRIDER SUNNY FRESH in SUNNYFRESH — Relativni razlog za zavrnitev — Dokaz o resni uporabi prejšnjih znamk — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               8.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 71/18

      Sodba Splošnega sodišča z dne 23. januarja 2014 – Sunrider proti UUNT – Nannerl (SUN FRESH)
      (Zadeva T-221/12) (1)

      (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava Besedne znamke Skupnosti SUN FRESH - Prejšnje besedne in figurativne znamke Skupnosti, Beneluksa in nacionalne znamke SUNNY FRESH, SUNRIDER SUNNY FRESH in SUNNYFRESH - Relativni razlog za zavrnitev - Dokaz o resni uporabi prejšnjih znamk - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)
      (2014/C 71/31)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: The Sunrider Corporation (Torrance, Kalifornija, Združene države Amerike) (zastopnika: N. Dontas in K. Markakis, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: P. Bullock, zastopnik)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Nannerl GmbH & Co. KG (Anthering bei Salzburg, Avstrija) (zastopnik: A. Thünken, odvetnik)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 26. marca 2012 (zadeva R 2401/2010-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama The Sunrider Corporation in Nannerl GmbH & Co. KG.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi The Sunrider Corporation se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 217, 21.7.2012.


title: Zadeva T-146/97: Sklep Splošnega sodišča z dne 8. aprila 2011 – Bakkers proti Svetu in Komisiji

text:
               11.6.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 173/15

         Sklep Splošnega sodišča z dne 8. aprila 2011 – Bakkers proti Svetu in Komisiji
   (Zadeva T-146/97) (1)

   2011/C 173/31
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predsednik osmega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 199, 28.6.1997.


title: Zadeva T-164/10: Tožba, vložena 13. aprila 2010 – Pioneer Hi-Bred International proti Komisiji

text:
               19.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/46

      Tožba, vložena 13. aprila 2010 – Pioneer Hi-Bred International proti Komisiji
      (Zadeva T-164/10)
      (2010/C 161/74)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Pioneer Hi-Bred International, Inc. (Johnston, Združene države) (zastopnika: J. Temple Lang, Solicitor in T. Müller-Ibold, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga tožeče stranke

                  —

                  Ugotovi naj se, da je Komisija ni ukrepala v skladu s členom 18 Direktive 2001/18 o namernem sproščanju gensko spremenjenih organizmov v okolje, s tem ko Svetu ni predložila osnutka ukrepov, ki bi jih bilo treba sprejeti v skladu s členom 5(2) Sklepa Sveta, in da ni sprejela vseh drugih ukrepov, ki bi, odvisno od poteka postopka za sprejetje odločbe lahko bili nujni za sprejetje odločbe v pomenu iz člena 18 Direktive.

                  —

                  Komisiji naj se naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka je 2. maja 2007 vložila svojo prvo tožbo v skladu s členom 232 ES (1) s katero je Komisiji očitala, da s kršitvijo člena 18 Direktive 2001/18/ES (2) ni sprejela odločbe v zvezi s prijavo tožeče stranke, ki se nanaša na dajanje na trg genetsko spremenjene koruze 1507, ki je odporna na žuželke. Dne 21. januarja 2009 je Komisija v skladu s členom 5(2) Sklepa 1999/468 regulatornemu odboru predložila predlog za sprejetje odločbe. V okviru postopka pred Sodiščem sta se stranki dogovorili o tem, da je tožba ob upoštevanju predložitve predloga za sprejetje odločbe postala brezpredmetna, pri čemer je Sodišče s sklepom z dne 4. septembra 2009 zadevo T-139/07 razglasilo za zaključeno.
      Tožeča stranka v tej tožbi v skladu s členom 265 PDEU navaja, da Komisija kljub zahtevi tožeče stranke Svetu še vedno ni predložila predloga v zvezi z dajanjem na trg genetsko spremenjene koruze 1507, ki je odporna na žuželke. Tožeča stranka trdi, da Komisija ni sprejela osnutka odločbe na podlagi prijave tožeče stranke na nobenem izmed srečanj Sveta za okolje, ki so se odvijala od kadar regulatorni odbor ni sprejel „nobenega mnenja“ v zvezi s predlogom z dne 25. februarja 2009.
      Tožeča stranka trdi, da je Komisija v skladu s postopkom, določenim v Direktivi, zavezana zagotoviti, da bo v roku, ki je določen z direktivo, sprejeta in objavljena odločba. Tožeča stranka nadalje trdi, da je Komisija glede na to, da Svetu ni predložila osnutka ukrepov, ki bi jih bilo treba sprejeti, opustila sprejetje take odločbe, tudi če so bile izpolnjene vse zahteve tožeče stranke in drugih udeleženih v skladu z direktivo.
      Tožeča stranka prav tako trdi, da je Komisija bila v pomenu iz člena 265 PDEU pozvana, da poda svoje stališče, česar nikoli ni storila. Po mnenju tožeče stranke so razlogi Komisije, zaradi katerih Svetu ni predložila osnutka odločbe, nepomembni in neupravičeni. Po mnenju tožeče stranke je opustitev ukrepanja Komisije imela negativne posledice na njen pravni položaj in je pripeljala do tega, da ima stroške, ki so specifični, dokazljivi in ocenljivi.

         (1)  Zadeva Pioneer Hi-Bred International proti Komisiji, T-139/07, UL 2007 C 155, str. 28.

         (2)  Direktiva 2001/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. marca 2001 o namernem sproščanju gensko spremenjenih organizmov v okolje in razveljavitvi Direktive Sveta 90/220/EGS, UL 2001 L 106, str. 1.


title: Zadeva F-35/11: Tožba, vložena 4. aprila 2011 – ZZ proti Parlamentu

text:
               16.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/33

         Tožba, vložena 4. aprila 2011 – ZZ proti Parlamentu
   (Zadeva F-35/11)
   2011/C 211/67
   Jezik postopka: slovaščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: J. Rybánsky, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski parlament

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe tožene stranke, v skladu s katero se tožeči stranki dodeli le polovica nadomestila za nastanitev, do katerega bi bila običajno upravičena.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba Evropskega parlamenta (oddelek za individualne pravice) z dne 28. maja 2010 o dodelitvi nadomestila za nastanitev tožeči stranki naj se razglasi za nično v delu, v katerem določa nadomestilo za namestitev v višini enomesečne osnovne plače, ne odobri pa nadomestila za nastanitev v višini dvomesečne osnovne plače;

               —

               Sklep generalnega sekretarja Evropskega parlamenta z dne 6. januarja 2011, s katerim je bila zavrnjena pritožba tožeče stranke, vložena na podlagi člena 90(2) Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije, naj se razglasi za ničen;

               —

               Evropskemu parlamentu naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-187/06: Tožba, vložena  12. aprila 2006  — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji

text:
               1.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 154/10

         Tožba, vložena 12. aprila 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji
   (Zadeva C-187/06)
   (2006/C 154/22)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: J.-P. Keppenne, H. Van Vliet, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Belgija
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               ugotovi naj se, da je Kraljevina Belgija s tem, da v določenem roku ni izvršila odločbe z dne 24. aprila 2002 (C(2002)1341 konč.) o državni pomoči Belgije skupini Beaulieu (Ter Lembeek International) (državna pomoč C 36/01, prej NN 73/00) (1), kršila obveznosti iz člena 249, četrti odstavek, Pogodbe ES in členov 2 in 3 navedene odločbe.

               —

               Kraljevini Belgiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Skoraj štiri leta so pretekla od vročitve odločbe belgijskim organom, prejemnik pa sporne pomoči dejansko še ni povrnil. Slednji je tako ohranil koristi, ki mu jih nudi razpolaganje s sredstvi, prav to pa je imela odločba namen odpraviti.

      (1)  UL L 296, str. 60.


title: Zadeva T-216/09: Tožba, vložena 27. maja 2009 — Astrim in Elyo Italia proti Komisiji

text:
               18.7.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 167/23

         Tožba, vložena 27. maja 2009 — Astrim in Elyo Italia proti Komisiji
   (Zadeva T-216/09)
   2009/C 167/45
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Astrim SpA (Rim, Italija), Elyo Italia Srl (Sesto San Giovanni, Italija) (zastopnik: M. Brugnoletti, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

      Predlogi tožečih strank

               —

               Primarno: odločba Komisije, ki šteje ponudbo tožečih strank na podlagi javnega razpisa (1) za podelitev storitve vzdrževanja Skupnega raziskovalnega središča št. 2008 — C04 005, za nepopolno, in ki je bila poslana z dopisom z dne 27. marca 2009 ter združena z obvestilom z dne 3. aprila 2009, in vse poznejše povezane odločbe, vključno z odločbo o izbiri drugega podjetja, naj se razglasijo za nične;

               —

               podredno: točka 17 javnega razpisa za zbiranje ponudb št. 2008 — C04 005 naj se razglasi za nično v delu, v katerem določa splošno merilo za izključitev iz razpisa.

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   V obravnavani zadevi tožeči stranki predlagata razglasitev ničnosti odločbe, s katero je Komisija izključila njuno ponudbo na podlagi javnega razpisa za storitve vzdrževanja Skupnega raziskovalnega središča št. 2008 — C04 005 in izbralo drugo družbo.
   Tožeči stranki opirata svoje predloge na tri tožbene razloge:
   S prvim tožbenim razlogom tožeči stranki zatrjujeta, da je Komisija kršila točko 17 vabila k oddaji ponudb, člena 92 in 98 Uredbe Sveta št. 1605/2002 (2) z dne 25. junija 2002 in načeli preglednosti ter enakega obravnavanja, s tem ko se je odločila izključiti ponudbo tožečih strank, ker je napačno menila, da ne vsebuje nekaterih cen, medtem ko sta hoteli tožeči stranki namenoma ponuditi ceno nič.
   Z drugim tožbenim razlogom tožeči stranki uveljavljata neobrazloženost ukrepa izključitve, saj točka 17 javnega razpisa za zbiranje ponudb ne določa samodejne izključitve v primeru neizpolnitve neke postavke finančne ponudbe, temveč postavlja izključitev kot golo možnost in Komisiji prepušča odločitev, ali bo ponudnika izključila ali ne, ta odločitev pa se mora, glede na to da je diskrecijska, opirati na ustrezno obrazložitev, ki je ukrep izključitve, ki ga je sprejela Komisija, ne vsebuje.
   S tretjim tožbenim razlogom in le za primer, da Sodišče prve stopnje ne bi sprejelo prvih dveh razlogov, tožeči stranki predlagata razglasitev ničnosti točke 17 povabila k oddaji ponudb zaradi kršitve členov 92 in 98 že navedene Uredbe Sveta št. 1605/2002, ker zgoraj navedena točka 17 vsebuje splošen kriterij izključitve.

      (1)  UL 2008/S 2008-274999 z dne 25. oktobra 2008.

      (2)  Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti.


title: Zadeva C-337/15 P: Pritožba, ki jo je Evropski varuh človekovih pravic vložil 6. julija 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 29. aprila 2015 v zadevi T-217/11, Staelen/Evropski varuh človekovih pravic

text:
               7.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 294/42

         Pritožba, ki jo je Evropski varuh človekovih pravic vložil 6. julija 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 29. aprila 2015 v zadevi T-217/11, Staelen/Evropski varuh človekovih pravic
   (Zadeva C-337/15 P)
   (2015/C 294/54)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnik: Evropski varuh človekovih pravic (zastopnik: G. Grill, agent)

      Druga stranka v postopku: Claire Staelen

      Predlog

   Primarno:

               —

               sodba Splošnega sodišča v zadevi T-217/11 naj se razveljavi v delu, v katerem (1) je bilo ugotovljeno, da (a) je Evropski varuh človekovih pravic storil več nezakonitosti, ki pomenijo dovolj resno kršitev prava Unije, da (b) je dejansko nastala nepremoženjska škoda in da (c) med nezakonitostmi, ki jih je opredelilo Splošno sodišče, in to nepremoženjsko škodo obstaja vzročna zveza, in v katerem (2) je bilo Evropskemu varuhu človekovih pravic naloženo plačilo odškodnine v znesku 7  000 EUR;

               —

               tožba naj se v primeru razveljavitve sodbe Splošnega sodišča zavrne kot neutemeljena;

         podredno:

               —

               zadeva naj se v primeru razveljavitve sodbe Splošnega sodišča vrne v razsojanje Splošnemu sodišču, in

               —

               pravično naj se odloči o stroških.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Evropski varuh človekovih pravic v utemeljitev pritožbe navaja razloge, ki se nanašajo na večkrat napačno uporabljeno pravo.
   Na prvem mestu meni, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da že sama kršitev načela skrbnega ravnanja zadostuje za ugotovitev obstoja dovolj resne kršitve. Evropski varuh človekovih pravic meni, da ta teza Splošnega sodišča ni v skladu s sodno prakso na področju nepogodbene odgovornosti, ki naj bi zahtevala, da je izkazana dovolj resna kršitev pravnega pravila, s katerim se posameznikom podeljujejo pravice, in v kateri naj bi bilo poudarjeno, da je odločilno merilo pri ugotavljanju, ali je ta pogoj izpolnjen, to, ali je zadevna institucija očitno in resno prekoračila meje diskrecijske pravice. Splošno sodišče naj ne bi upoštevalo posebnih značilnosti funkcije evropskega varuha človekovih pravic in zlasti ne dejstva, da ima ta zelo široko diskrecijsko pravico pri vodenju preiskav.
   Na drugem mestu evropski varuh človekovih pravic nasprotuje tudi razlagi, ki jo je podalo Splošno sodišče in ki se nanaša na to, da kadar se evropskemu varuhu človekovih pravic med preiskavo razlaga, ki mu jo je podala institucija, zdi prepričljiva, ga to ne odvezuje njegove odgovornosti, da se prepriča, da so dejstva, na katerih ta razlaga temelji, izkazana, zlasti če je navedena razlaga edina podlaga za ugotovitev neobstoja slabega upravljanja. Evropski varuh človekovih pravic namreč meni, da mu morajo institucije predložiti pravilne podatke in da torej svoje ugotovitve lahko upravičeno utemelji na informacijah, ki so mu posredovane, če ni elementov, ki bi lahko omajali zanesljivost posredovanih informacij. S tega vidika evropski varuh človekovih pravic trdi, da ni bilo nobenega razloga za skrb, da posredovane informacije ne bi ustrezale dejanskemu stanju.
   Na tretjem mestu se evropski varuh človekovih pravic sicer strinja z ugotovitvijo Splošnega sodišča, da je evropski varuh človekovih pravic nekatere odgovore podal v nerazumnem roku, vendar ugovarja temu, da je mogoče to kršitev prava Unije, ki mu je pripisana, opredeliti kot dovolj resno. Posledično naj ne bi bilo mogoče ugotoviti nepogodbene odgovornosti Unije.
   Na četrtem mestu evropski varuh človekovih pravic meni, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da ni navedlo nobenega pojasnila v zvezi s tem, da je bilo vplivanje na zaupanje C. Staelen v delo evropskega varuha človekovih pravic opredeljeno kot nepremoženjska škoda.
   Na zadnjem mestu evropski varuh človekovih pravic prereka obstoj vzročne zveze med nezakonitostmi, ki so mu pripisane, in izgubo zaupanja C. Staelen v njegovo delo.


title: Zadeva C-8/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana (Italija) 2. januarja 2012 – Cristian Rainone in drugi proti Ministero dell’Interno in drugim

text:
               10.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 73/21

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana (Italija) 2. januarja 2012 – Cristian Rainone in drugi proti Ministero dell’Interno in drugim
   (Zadeva C-8/12)
   2012/C 73/37
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Cristian Rainone, Orentino Viviani, Miriam Befani

      Tožene stranke: Ministero dell’Interno, Questura di Prato in Questura di Firenze

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je člena 43 ES in 49 ES treba razlagati tako, da načeloma nasprotujeta zakonodaji države članice, kot je italijanska iz člena 88 T.U.L.P.S., na podlagi katere „se lahko licenca za upravljanje stav podeli le osebam, ki so koncesionarji ali imajo dovoljenja ministrstva ali drugih organov, ki jim zakon pridržuje pravico organiziranja ali upravljanja stav na državnem ozemlju, in osebam, ki jim to pravico poveri koncesionar ali imetnik dovoljenja na podlagi iste koncesije ali dovoljenja“, in iz člena 2(2b) uredbe-zakona št. 40 z dne 25. marca 2010, ki je bila potrjena v zakon št. 73/2010, na podlagi katerega „se člen 88 enotnega besedila zakonov o javni varnosti iz kraljevega odloka št. 773 z dne 18. junija 1931 in poznejših sprememb, razlaga tako, da je licenca iz tega člena, kadar je izdana za gospodarske dejavnosti, s katerimi se izvajajo in sprejemajo javne igre na srečo z denarnim dobitkom, učinkovita šele, ko ministrstvo za gospodarstvo in finance – neodvisna uprava državnih monopolov imetnikom enakih dejavnosti izda posebno koncesijo za izvajanje in sprejemanje takih iger na srečo“?

               2.

               Ali je treba navedena člena 43 ES in 49 ES razlagati tako, da načeloma nasprotujeta tudi nacionalni zakonodaji, kot je ta iz člena 38(2) uredbe-zakona št. 223 z dne 4. julija 2006, ki je bila potrjena v zakon št. 248/2006, v skladu s katerim se „člen 1(287) zakona št. 311 z dne 30. decembra 2004 (…) nadomesti z naslednjim:
               ‚287.   Ministrstvo za gospodarstvo in finance – neodvisna uprava državnih monopolov z ukrepi določi nove postopke za distribucijo stav za vse prireditve, razen za konjske dirke, ob upoštevanju teh meril:
               (…) 1) določitev ukrepov za zaščito koncesionarjev, ki opravljajo dejavnost sprejemanja stav s fiksno kvoto za vse prireditve, razen za konjske dirke, ki so urejene s pravilnikom iz odloka ministra za gospodarstvo in finance št. 111 z dne 1. marca 2006‘?“
               Zlasti glede določbe člena 38(2), v katerih: določa splošno usmeritev o zaščiti koncesij, podeljenih v predhodnem obdobju v drugačnem pravnem okviru; so vzpostavljene obveznosti odprtja novih prodajnih mest na določeno razdaljo od že določenih mest, ki bi dejansko lahko na koncu zagotavljale ohranitev že obstoječih gospodarskih položajev ter glede razlage, ki ga je neodvisna uprava državnih monopolov podala v navedenem členu 38(2) s tem, da je v koncesijske pogodbe vključila določbo, ki je bila predhodno uvedena za primere neposrednega ali posrednega izvajanja izenačenih čezmejnih dejavnosti.

               3.

               Če je odgovor pritrdilen, torej da so nacionalne določbe, navedene v predhodnih točkah, združljive z ureditvijo Skupnosti, ali je treba člen 49 ES razlagati tako, da je treba v primeru omejitve svobode opravljanja storitev, do katere je prišlo zaradi splošnega interesa, preveriti, ali je bil ta splošni interes že zadostno upoštevan v določbah, nadzoru in preverjanju, ki veljajo za ponudnika storitev v državi, v kateri ima sedež?

               4.

               Če je odgovor pritrdilen, v smislu, navedenem v predhodni točki, ali mora predložitveno sodišče v okviru preizkusa sorazmernosti take omejitve upoštevati, da zadevni predpisi države, v kateri ima ponudnik storitev sedež, po strogosti nadzora določajo enako strog ali celo strožji nadzor v državi, v kateri se storitve opravljajo?


title: Občna seja

text:
               10.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/41

         Občna seja
   (2007/C 269/72)
   Sodišče prve stopnje je 2. oktobra 2007 v skladu s členom 32(1)(drugi pododstavek) Poslovnika odločilo, da bo v primeru, če bi bilo po določitvi generalnega pravobranilca v skladu s členom 17 Poslovnika število sodnikov občne seje sodo, vnaprej določeni vrstni red, ki se uporablja za obdobje treh let, za katerega so izvoljeni predsedniki senatov petih sodnikov, po katerem predsednik Sodišča prve stopnje imenuje sodnika, ki ne bo sodeloval pri odločanju v zadevi, obratni vrstni red, ki določa, da so sodniki določeni po dobi službovanja na zadevni funkciji skladno s členom 6 Poslovnika, razen če je sodnik določen kot poročevalec. V tem primeru bo določen sodnik, ki je na podlagi vrstnega reda takoj pred njim.


title: Zadeva T-414/06 P: Pritožba, ki jo je 27. decembra 2006 vložil Philippe Combescot zoper sodbo Sodišča za uslužbence z dne 19. oktobra 2006 v zadevi Philippe Combescot proti Komisiji, F-114/05

text:
               24.2.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 42/42

         Pritožba, ki jo je 27. decembra 2006 vložil Philippe Combescot zoper sodbo Sodišča za uslužbence z dne 19. oktobra 2006 v zadevi Philippe Combescot proti Komisiji, F-114/05
   (Zadeva T-414/06 P)
   (2007/C 42/74)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Pritožnik: Philippe Combescot (Lecce, Italija) (zastopnika: A. Maritati in V. Messa, avvocati)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi pritožnika:
   Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

               —

               spremeni odločbo Sodišča za uslužbence z dne 19. oktobra 2006 v zadevi F-114/05 tako, da predhodno ugotovi dopustnost tožbe, ker je bila pravočasna in utemeljena s pravnim interesom uslužbenca za sodno varstvo;

               —

               ugotovi, da je bila P. Combescotu s sprejetjem ukrepa povzročena nepremoženjska škoda tako na zdravju kot tudi na ugledu, s težkimi posledicami za njegovo duševno ravnovesje;

               —

               odredi plačilo 150.000 evrov v korist P. Combescota za nadomestilo škode;

               —

               naloži Komisiji Evropskih skupnosti plačilo stroškov postopka.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožba je bila vložena zoper sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije z dne 19. oktobra 2006 v zadevi F-114/05, s katero je bila tožba razglašena za nedopustno, ker je bila vložena prepozno in zaradi pomanjkanja pravnega interesa.
   V utemeljitev svojih zahtevkov pritožnik zatrjuje:

               —

               nepravilno razlago člena 92(2) Kadrovskih predpisov, predvsem glede opredelitve izraza „implicitna odločba o zavrnitvi“ v izpodbijani odločbi glede določitve rokov za izpodbijanje, ker sta izenačeni pravočasno sprejeta izrecna odločba, ki ni bila vročena in implicitna odločba o zavrnitvi. Pritožnik meni, da se prvostopenjska sodba izogiba odločilnemu vprašanju spora: izrecna zavrnilna odločba, sprejeta v rokih, ki so določeni v Kadrovskih predpisih, ima vse učinke, tudi če ni bila vročena zainteresirani stranki;

               —

               da med drugim nedopustne zamude pri vročitvi v tem primeru nikdar ni mogoče pripisati zainteresirani stranki. Tudi glede tega naj Sodišče za uslužbence ne bi ustrezno presodilo, tudi na ravni postopkovne korektnosti, trditev tožene stranke v zvezi s težavami pri ugotovitvi kraja prebivališča uradnika;

               —

               da je pritožnik ne glede na to, da je bil ob vložitvi tožbe že v pokoju imel, in ima še vedno pravni interes za vložitev tožbe, da bi dokazal nezakonitost zadevne premestitve, ker je od izpodbijanega ukrepa odvisna zahteva za povrnitev nepremoženjske in poklicne škode.


title: Zadeva T-352/13 P: Pritožba, ki jo je 2. julija 2013 vložila BX zoper sodbo Sodišča za uslužbence z dne 24. aprila 2013 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F-88/11, BX proti Komisiji

text:
               31.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 252/39

         Pritožba, ki jo je 2. julija 2013 vložila BX zoper sodbo Sodišča za uslužbence z dne 24. aprila 2013 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F-88/11, BX proti Komisiji
   (Zadeva T-352/13 P)
   2013/C 252/67
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: BX (Washington, Združene države) (zastopnik: R. Rata, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnica Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               sodbo Sodišča za uslužbence z dne 24. aprila 2013 v zadevi F-88/11 razveljavi;

               —

               izpodbijano odločbo natečajne komisije o nevključitvi imena tožeče stranke na rezervni seznam uspešnih kandidatov natečaja EPSO/AD/148/09-RO (UL 2009 C 14 A, str. 1) razglasi za nično; in

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja šest pritožbenih razlogov.

               1.

               Prvi pritožbeni razlog: ugotovitev Sodišča za uslužbence (v točki 33 sodbe), da pritožnica ni izpolnila dokaznega standarda, naj za to zadevo ne bi bila upoštevna.

               2.

               Drugi pritožbeni razlog: Sodišče za uslužbence naj bi storilo napako pri presoji z ugotovitvijo, da kandidat, katerega prvotna ocena je bila v skladu z vnaprej določenimi merili nižja od zadostne, ni upravičen do primerjalnega ocenjevanja (točka 41), saj naj:

                           —

                           bi bil v skladu z ustaljeno sodno prakso vsak kandidat na EPSO natečaju upravičen do primerjalnega ocenjevanja, ne glede na to, ali je bil njegov/njen prvotni rezultat višji ali nižji od zadostne ocene;

                           —

                           natečajna komisija svoje obveznosti primerjalnega ocenjevanja ne bi izpolnila zgolj v zvezi s pritožnikom, temveč tudi v zvezi z vsemi drugimi kandidati na ustnem preizkusu, saj naj čas, namenjen za končni preizkus, očitno ne bi zadostoval; in

                           —

                           izpodbijana sodba ne bi temeljila na upoštevnih trditvah tožeče stranke in naj ne bi upoštevala neskladnosti v trditvah tožene stranke.

               3.

               Tretji pritožbeni razlog: ugotovitev Sodišča za uslužbence v točki 45 izpodbijane sodbe, v skladu s katero načelo enakega obravnavanja ni bilo kršeno, naj ne bi bila pravilna.

               4.

               Četrti pritožbeni razlog: kršitev pravil v zvezi s sestavo natečajne komisije, saj naj:

                           —

                           bi bila sestava natečajne komisije neuravnotežena (člen 3, peti odstavek, Priloge III h Kadrovskim predpisom za uradnike Evropske unije):

                                       —

                                       Sodišče za uslužbence naj bi napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da ni bilo sporno, da je bila natečajna komisija med ustnim preizkusom pritožnice sestavljena iz treh članov (točka 49 izpodbijane sodbe);

                                       —

                                       Sodišče za uslužbence naj bi se napačno sklicevalo na zadevo Bartha (točka 49) v utemeljitev svoje ugotovitve, da načelo uravnotežene zastopanosti moških in žensk v sestavi natečajne komisije ni bilo kršeno.

                           —

                           bi sočasna prisotnost pravih in nadomestnih članov natečajne komisije na ustnih preizkusih v obravnavanem primeru povzročila nezakonitost ravnanj natečajne komisije (točka 50);

                           —

                           bi bilo načelo nespremenjene sestave natečajne komisije kršeno (točka 51).

               5.

               Peti pritožbeni razlog: Sodišče za uslužbence naj bi napačno odločilo, da okoliščine v tej zadevi ne upravičujejo uporabe člena 87(2) Poslovnika Sodišča za uslužbence (točka 81), saj naj bi tožena stranka priznala, da je zavrnitev prejšnjih upravnih pritožb pritožnice temeljila na napačni obrazložitvi, zaradi česar naj bi bilo treba toženi stranki naložiti plačilo stroškov.

               6.

               Šesti pritožbeni razlog: odškodnina za nepremoženjsko škodo naj bi bila utemeljena.


title: Zadeva T-53/13: Tožba, vložena 31. januarja 2013 – Vans proti UUNT (valovita črta)

text:
               6.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 101/22

         Tožba, vložena 31. januarja 2013 – Vans proti UUNT (valovita črta)
   (Zadeva T-53/13)
   2013/C 101/47
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Vans, Inc. (Cypress, Združene države) (zastopnik: M. Hirsch, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo v celoti razveljavi;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka Skupnosti, ki jo sestavlja valovita črta, za proizvode iz razredov 18 in 25 – prijava znamke Skupnosti št. 10 263 838

      Odločba preizkuševalca: zavrnitev prijave znamke Skupnosti

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 7(1)(b) in (3) Uredbe Sveta št. 207/2009.


title: Zadeva C-284/09: Tožba, vložena 23. julija 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji

text:
               24.10.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 256/8

         Tožba, vložena 23. julija 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Zadeva C-284/09)
   2009/C 256/15
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: R. Lyal in B.-R. Killmann, zastopnika)

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija

      Predloga tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Zvezna republika Nemčija ni izpolnila obveznosti iz člena 56 ES in člena 40 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru – v delu, v katerem se nanaša na Republiko Islandijo in Kraljevino Norveško – s tem da je dividende, izplačane družbi s sedežem v drugi državi članici ali v Evropskem gospodarskem prostoru, ekonomsko bolj obdavčila kot dividende, izplačane družbi s sedežem v Zvezni republiki Nemčiji, če minimalni delež matične družbe v kapitalu odvisne družbe, določen v Direktivi 90/435 (1), ni dosežen;

               —

               Zvezni republiki Nemčiji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Predmet te tožbe je nemška ureditev obdavčitve izplačil dividend. V določbah nemškega zakona o dohodnini naj bi bilo določeno, da lahko matične družbe, ki so v Nemčiji neomejeno davčno zavezane, v postopku odmere davka pri viru odtegnjeni davek vračunajo v davek od dohodkov pravnih oseb. S tem naj bi bile nemške matične družbe ekonomsko oproščene plačila pri viru odtegnjenega davka. Matične družbe, ki so v Nemčiji omejeno davčno zavezane, pa so lahko popolnoma oproščene plačila pri viru odtegnjenega davka le, če imajo v kapitalu odvisne družbe ustrezen minimalni delež, določen v Direktivi 90/435. Za omejeno davčno zavezane matične družbe, ki imajo delež, manjši od minimalnega, pa naj po nemškem pravu ne bi bila možna oprostitev na enak način kot za neomejeno davčno zavezane matične družbe. Zaradi take ureditve naj bi bila nemška izplačila dividend pri matičnih družbah iz drugih držav članic potemtakem drugače davčno obravnavana kot izplačila pri matičnih družbah, ki so v Nemčiji neomejeno davčno zavezane.
   Komisija meni, da to neenako obravnavanje ni združljivo z načeli prostega pretoka kapitala, saj bi davčne zavezance s sedežem v drugih državah članicah ali v EGP lahko odvrnilo od naložb v Nemčiji.
   Iz načela prostega pretoka kapitala, določenega v Pogodbi ES in Sporazumu EGP, naj bi bilo razvidno, da če država članica zagotovi ugodnosti pri obdavčitvi dividend, te ugodnosti ne smejo biti omejene na obdavčitev domačih prejemnikov dividend. Do neenakega davčnega obravnavanja med domačimi prejemniki dividend in tistimi iz drugih držav članic ali držav EGP naj ne bi smelo priti; davčne ugodnosti, zagotovljene v tej državi članici, naj bi bilo treba razširiti tudi na imetnike deležev iz drugih držav članic ali držav EGP. Čeprav naj bi zadevna država članica, kot v tem primeru, z drugimi državami članicami sklenila sporazume o izogibanju dvojnemu obdavčevanju, naj bi se nanje lahko sklicevala le, če njihove določbe o vračunavanju v celoti in na enak način izravnavajo morebitne večkratne ekonomske obremenitve imetnikov deležev iz drugih držav članic ali držav EGP, kot je to z davčnim sistemom te države članice zagotovljeno za domače imetnike deležev.
   To pa naj za sporazume, ki jih je Nemčija sklenila z drugimi državami članicami, ne bi veljalo, saj naj bi ti sporazumi v izogib dvojnemu obdavčevanju sicer vsebovali določbe o vračunavanju nemškega, pri viru odtegnjenega davka v davčno breme v državi članici matične družbe, a znesek, ki mora biti vračunan, naj ne bi smel presegati dela davka, obračunanega pred vračunanjem, ki se nanaša na dohodke, prejete v Nemčiji. Vračunanje naj bi bilo zato omejeno, saj naj povračilo morebitnega presežka iz razlike med davčnim bremenom v zadevni državi članici in nemškim, pri viru odtegnjenim davkom v teh sporazumih ne bi bilo določeno in naj bi bilo s tem izključeno.
   Glede morebitne utemeljitve te kršitve naj bi bilo treba pripomniti, da naj Nemčija med predhodnim postopkom ne bi podala nobenega nujnega razloga v splošnem interesu, ki bi grajani davčni sistem lahko upravičil.

      (1)  Direktiva Sveta z dne 23. julija 1990 o skupnem sistemu obdavčitve matičnih družb in odvisnih družb iz različnih držav članic (UL L 225, str. 6).


title: Zadeva T-152/07: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 14. septembra 2009 – Lange Uhren proti UUNT (Geometrična polja na številčnici zapestne ure) ( Znamka skupnosti — Prijava figurativne znamke Skupnosti — Geometrična polja na številčnici zapestne ure — Absolutni razlog za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009) — Neobstoj razlikovalnega učinka, pridobljenega z rabo — Člen 7(3) Uredbe št. 40/94 (postal člen 7(3) Uredbe št. 207/2009 )

text:
               24.10.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 256/24

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 14. septembra 2009 – Lange Uhren proti UUNT (Geometrična polja na številčnici zapestne ure)
   (Zadeva T-152/07) (1)

   („Znamka skupnosti - Prijava figurativne znamke Skupnosti - Geometrična polja na številčnici zapestne ure - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009) - Neobstoj razlikovalnega učinka, pridobljenega z rabo - Člen 7(3) Uredbe št. 40/94 (postal člen 7(3) Uredbe št. 207/2009“)
   2009/C 256/43
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Lange Uhren GmbH (Glashütte, Nemčija) (zastopnik: M. Schaeffer, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: M. Kicia, zastopnik)

      Predmet

   Pritožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 15. februarja 2007 (zadeva R 1176/2005-1) glede zahteve za registracijo figurativnega znaka, ki predstavlja geometrična polja na številčnici zapestne ure, kot znaka Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Lange Uhren GmbH se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 155, 07.07.2007.


title: Zadeva T-345/06: Tožba, vložena 4. decembra 2006 — Complejo Agrícola proti Komisiji

text:
               27.1.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 20/18

         Tožba, vložena 4. decembra 2006 — Complejo Agrícola proti Komisiji
   (Zadeva T-345/06)
   (2007/C 20/25)
   Jezik postopka: španščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Complejo Agrícola S.A. (Madrid) (zastopnika: A. Menéndez in G. Yanguas Montero)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev, da je ta tožba dopustna.

               —

               Sprejetje in uporaba zahtevanih listinskih dokazov.

               —

               Delna razglasitev ničnosti člena 1 v povezavi s Prilogo 1 Odločbe Evropske komisije z dne 19. julija 2006 glede razglasitve OPS Acebuchales in ponovna vzpostavitev polnega izvrševanja lastninske pravice, ki jo ima Complejo Agrícola nad delom posestva, ki ne izpolnjuje okoljskih vrednosti, da bi ga bilo mogoče razglasiti za OPS.

               —

               Komisiji naložiti stroške Complejo Agrícola.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Ta tožba je bila vložena zoper Odločbo Komisije z dne 19. julija 2006, s katero je bil v skladu z Direktivo Sveta 92/43/EGS sprejet seznam območij v sredozemski biogeografski regiji, pomembnih za Skupnost (1), in sicer zoper del te odločbe, v katerem je bilo za območje, pomembno za Skupnost, (OPS) razglašeno območje ES6120015 „Acebuchales de la Campiña sur de Cádiz“, ker je tožeča stranka lastnica posestva, ki je bilo vključeno v ta OPS.
   V utemeljitev svojih predlogov tožeča stranka zatrjuje:

               —

               da je Komisija prekoračila svoja pooblastila pri določitvi OPS „Acebuchales de la Campiña sur de Cádiz“, ki posega na posestvo tožeče stranke, ker je nepravilno uporabila merila, določena v prilogah I, II in III k Direktivi 92/43/EGS. Poleg tega je Komisija zaradi nepravilne uporabe meril iz Priloge III k Direktivi 92/43/EGS določila, da se šteje kot OPS široko območje zemljišč v lasti tožeče stranke, ki nimajo okoljske vrednosti, kar predpostavlja kršitev načel sorazmernosti in zakonitosti;

               —

               da je prišlo do neupravičenega in nesorazmernega omejevanja možnosti uporabe in uživanja, ki ju vsebuje lastninska pravica tožeče stranke na delih posestva brez okoljske vrednosti, ki jih zadeva OPS „Acebuchales de la Campiña sur de Cádiz“;

               —

               da tožeča stranka ni imela možnosti, da bi sodelovala v postopku za razglasitev OPS „Acebuchales de la Campiña sur de Cádiz“, in je zato podana kršitev načel zaslišanja zainteresirane stranke in pravne varnosti.

      (1)  UL L 259, 21.9.2006, str. 1.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 14. oktobra 2004 v zadevi C-36/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht): Omega Spielhallen- und Automatenaufstellungs-GmbH proti Oberbürgermeisterin der Bundesstadt Bonn (Svobodno opravljanje storitev — Prost pretok blaga — Omejitve — Javni red — Človeško dostojanstvo — Varstvo temeljnih vrednot, zagotovljenih z nacionalno ustavo — „Zaigrano ubijanje“)

text:
               4.12.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 300/3

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 14. oktobra 2004
   v zadevi C-36/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht): Omega Spielhallen- und Automatenaufstellungs-GmbH proti Oberbürgermeisterin der Bundesstadt Bonn (1)

   (Svobodno opravljanje storitev - Prost pretok blaga - Omejitve - Javni red - Človeško dostojanstvo - Varstvo temeljnih vrednot, zagotovljenih z nacionalno ustavo - „Zaigrano ubijanje“)
   (2004/C 300/05)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi C-36/02, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, naslovljen na Sodišče s sklepom Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) z dne 24. oktobra 2001, ki je na Sodišče prispel 12. februarja 2002, v postopku v glavni stvari, ki poteka med Omega Spielhallen- und Automatenaufstellungs-GmbH in Oberbürgermeisterin der Bundesstadt Bonn, je Sodišče (prvi senat), v sestavi P. Jann, predsednik senata, A. Rosas (poročevalec), R. Silva de Lapuerta, sodnica, K. Lenaerts in S. von Bahr, sodnika, generalna pravobranilka: C. Stix-Hackl, sodni tajnik: M.-F. Contet, glavna administratorka, dne 14. oktobra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:
   Pravo Skupnosti ne nasprotuje nacionalnemu ukrepu, izdanemu zaradi varstva javnega reda, ki prepoveduje gospodarsko dejavnost komercialnega prirejanja iger s simuliranim ubijanjem ljudi, zato ker ta dejavnost krši človeško dostojanstvo.

      (1)  UL C 109, 4.5.2002.


title: Sklep Sodišča (peti senat) z dne 1. oktobra 2004 v zadevi C-379/03 P: Rafael Pérez Escolar proti Komisiji Evropskih skupnosti (Pritožba — Državne pomoči — Tožba zaradi nedelovanja — Procesno upravičenje — Dopustnost tožbe)

text:
               22.1.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 19/10

      SKLEP SODIŠČA

   (peti senat)
   z dne 1. oktobra 2004
   v zadevi C-379/03 P: Rafael Pérez Escolar proti Komisiji Evropskih skupnosti (1)

   (Pritožba - Državne pomoči - Tožba zaradi nedelovanja - Procesno upravičenje - Dopustnost tožbe)
   (2005/C 19/19)
   Jezik postopka: španščina
   V zadevi C-379/03 P, Rafael Pérez Escolar (zastopnik: F. Moreno Pardo), druga stranka v postopku je: Komisija Evropskih skupnosti, (zastopnik: J. L. Buendía Sierra), zaradi pritožbe na podlagi člena 56 Statuta Sodišča, vložene dne 10. septembra 2003, je Sodišče (peti senat), v sestavi C. Gulmann (poročevalec), predsednik senata, R. Schintgen in J. Klučka, sodnika, generalni pravobranilec: P. Léger, sodni tajnik: R. Grass, 1. oktobra 2004 razglasilo sklep, katerega izrek se glasi:

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Pérezu Escolarju se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 251, 18.10.2003.


title: Zadeva C-290/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Hajdú-Bihar Megyei Bíróság z dne  3. marca 2005  v zadevi Ákos Nádasdi proti Vám- és Pénzügyőrség Észak-Alföldi Regionális Parancsnoksága

text:
               26.11.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 296/10

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Hajdú-Bihar Megyei Bíróság z dne 3. marca 2005 v zadevi Ákos Nádasdi proti Vám- és Pénzügyőrség Észak-Alföldi Regionális Parancsnoksága
   (Zadeva C-290/05)
   (2005/C 296/19)
   Jezik postopka: madžarščina
   Hajdú-Bihar Megyei Bíróság je s sklepom z dne 3. marca 2005 v zadevi Ákos Nádasdi proti Vám- és Pénzügyőrség Észak-Alföldi Regionális Parancsnoksága, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 19. juilja 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Hajdú-Bihar Megyei Bíróság predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjih vprašanjih:

               1.

               Ali lahko države članice, ne glede na člen 90(1) ES, ohranijo v veljavi davek na rabljena vozila iz drugih držav članic, kadar ta davek sploh ne upošteva vrednosti vozila in njegovo višino določa izključno na podlagi tehničnih lastnosti vozila (vrsta motorja, delovna prostornina) in okoljevarstvene klasifikacije?

               2.

               V primeru pritrdilnega odgovora na prvo vprašanje: ali je zakon št. CX/2003 o davku na motorna vozila, ki se nanaša na uvožena rabljena vozila in je bil uporabljen v tem postopku, v skladu s členom 90(1) ES, čeprav se za vozila, ki so bila na Madžarskem v prometu že pred začetkom veljavnosti zadevnega zakona, davek na motorna vozila ne bi smel zaračunati?