title: Zadeva C-392/18 P: Pritožba, ki jo je Mauro Bettani vložil 13. junija 2018 zoper sklep Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 24. aprila 2018 v zadevi T-80/18, Bettani/Komisija

text:
               29.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/6

      Pritožba, ki jo je Mauro Bettani vložil 13. junija 2018 zoper sklep Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 24. aprila 2018 v zadevi T-80/18, Bettani/Komisija
      (Zadeva C-392/18 P)
      (2019/C 148/07)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranki

         Pritožnik: Mauro Bettani (zastopnik: M. Bettani, avvocato)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija
      Sodišče (šesti senat) je s sklepom z dne 7. marca 2019 zavrglo pritožbo in odločilo, da Mauro Bettani nosi svoje stroške.


title: Zadeva C-757/18 P: Pritožba, ki jo je M-Sansz Kereskedelmi, Termelő és Szolgáltató Kft. (M-Sansz Kft.) vložila 3. decembra 2018 zoper sklep Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 28. septembra 2018 v zadevi T-709/17, M–Sansz/Komisija

text:
               29.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/7

      Pritožba, ki jo je M-Sansz Kereskedelmi, Termelő és Szolgáltató Kft. (M-Sansz Kft.) vložila 3. decembra 2018 zoper sklep Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 28. septembra 2018 v zadevi T-709/17, M–Sansz/Komisija
      (Zadeva C-757/18 P)
      (2019/C 148/08)
      Jezik postopka: madžarščina

         Stranki

         Pritožnica: M-Sansz Kereskedelmi, Termelő és Szolgáltató Kft. (M-Sansz Kft.) (zastopnik: L. Ravasz, odvetnik)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija

         Predlog

      Družba M-Sansz Kft. Sodišču s pritožbo predlaga, naj:

                  —

                  sklep Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 28. septembra 2018, M–Sansz/Komisija, T-709/17, razveljavi ter s sodbo ugovor izpodbojnosti tožene stranke zavrne in tožbenemu zahtevku ugodi tako, da glede sklepov Komisije SA.29432 [CP 290/2009] in SA.45498 [FC/2016] primarno ugotovi, da se z navedenima sklepoma ne ugotavlja združljivost državne pomoči v smislu člena 107(1) PDEU, podredno pa, da izpodbijana sklepa v zvezi s sporom, ki se pod opravilno številko 23.P.25.843/2016 vodi pri Fővárosi Törvényszék (sodišče v glavnem mestu, Madžarska) ne štejeta za pravno zavezujoča akta za tožečo stranko, zaradi česar tožeča stranka ni stranka, na katero se ta predpisa neposredno in posamično nanašata, saj odškodninski zahtevek utemeljuje na tem, da državna pomoč krši člen 107(1) PDEU, ne pa člen 107(3) PDEU. Če, nasprotno, izpodbijana sklepa v zvezi s sporom, ki temelji na členu 107(1) PDEU, veljata za pravno zavezujoča akta za tožečo stranko, tožbenemu zahtevku ugodi tako, da ugotovi, da sta izpodbijana sklepa nična, ker državna pomoč, ki so jo dodelili madžarski organi, krši člen 107(1) PDEU (razglasitev ničnosti);

                  —

                  če ne vidi možnosti za meritorno odločitev, navedeni sklep Splošnega sodišča razveljavi in zadevo s sklepom vrne v ponovno odločanje Splošnemu sodišču kot prvostopenjskemu sodišču;

                  —

                  če bi v zadevi odločilo tako, da ugodi predlogom iz prve alinee, toženi stranki naloži, da nosi svoje stroške, ki so ji nastali na prvi in drugi stopnji.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Kršitev člena 263 PDEU ter predpisov in sodne prakse, ki so poudarjeni z debelo, kot sledi:
      Madžarsko podjetje, ki je tožeča stranka, je postopka v zvezi s sklepoma SA.29432 y SA.45498 sprožila s pritožbama. V pritožbah je trdila, da je bila državna pomoč protipravna in da je bil krog subjektov, v katerega je zajeto tudi tožeče podjetje, diskriminatorno obravnavan, ker tako podjetja, ki so bila deležna prednosti, kot podjetja, ki so utrpela diskriminacijo, izvajajo enake dejavnosti, imajo sedež v isti madžarski županiji in zaposlujejo invalidne delavce; znesek prepovedane državne pomoči je tudi očitno in protipravno visok. Po mnenju tožeče stranke Komisija v teh postopkih ni sprejela sklepov, zagotovo ne takih, ki bi glede nje ustvarili pravne posledice. V madžarskem sporu, ki je naveden v tožbenem zahtevku (postopek 23.P.25.843/2016 pri Fővárosi Törvényszék (sodišče v glavnem mestu)), je tožeča stranka zahtevala povrnitev škode, ki jo je utrpela zaradi prepovedane državne pomoči, zato bo izid tega postopka nedvomno vplival na odločitev, ki bo sprejeta v navedenem sporu. Pomembno je, da se v nacionalnem sporu ne odloči na podlagi aktov, ki v pravnem pomenu ne štejeta za sklepa Komisije. S tema sklepoma ni bila ugotovljena združljivost državne pomoči v smislu člena 107(1) PDEU in v razmerju do tožeče stranke ne štejeta za pravna akta, ki ustvarjata pravne posledice, zato tožeča stranka ni stranka, na katero se neposredno in posamično nanašata, saj je odškodninski zahtevek vložila zaradi tega, ker državna pomoč krši člen 107(1) PDEU, ne pa člen 107(3) PDEU.
      Tožeča stranka v obravnavani zadevi izpolnjuje pogoj iz sodbe z dne 15. julija 1963, Plaumann/Komisija (25/62, EU:C:1963:17). Tožeča stranka je dokazala, da je zainteresirana stranka v smislu člena 263, četrti odstavek, PDEU, člena 108(2) PDEU in člena 1(h) Uredbe 2015/1589 (1), pri čemer je Sodišče v zadevi Komisija/Kronoply in Kronotex (sodba z dne 24. maja 2011, C 83/09 P, EU:C:2011:341) ugotovilo, da se za opredelitev kot konkurent ne zahteva izvajanje iste dejavnosti.

         Kršitev postopkovnih pravic (kršitev odebeljenih določb), kot sledi:
      Dalje, če Splošnemu sodišču, ki je odločalo na prvi stopnji, za dokaz statusa zainteresirane stranke niso zadostovale tabela iz priloge ali druga pojasnila, bi moralo uporabiti člen 83, od (1) do (3), člen 88(1), člen 89(1), (2), od (a) do (c), (3)(a) in (d), (4) ter člen 92(1) Poslovnika Splošnega sodišča in tožečo stranko v zvezi s tem obvestiti oziroma ji poslati zahtevo za informacije. Kršitev je nastala, ker Splošno sodišče ni ravnalo po uradni dolžnosti; tudi poročilo Sargentini, v katerem je prav tako preučeno zadevno obdobje, je Madžarsko obsodilo v zvezi z uveljavljanjem vrednot pravne države, vključno z gospodarskimi vidiki pravne države (točke 12, 13, 22 in 23).

         (1)  Uredba Sveta (EU) 2015/1589 z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije (UL 2015, L 248, str. 9).


title: Zadeva C-809/18 P: Pritožba, ki jo je Urad Evropske unije za intelektualno lastnino vložil 20. decembra 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 15. oktobra 2018 v zadevi T-7/17, John Mills/EUIPO

text:
               29.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/8

      Pritožba, ki jo je Urad Evropske unije za intelektualno lastnino vložil 20. decembra 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 15. oktobra 2018 v zadevi T-7/17, John Mills/EUIPO
      (Zadeva C-809/18 P)
      (2019/C 148/09)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnik: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnica: A. Lukošiūtė, agentka)

         Druga stranka v postopku: John Mills Ltd, Jerome Alexander Consulting Corp.

         Predlogi

      Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi izpodbijano sodbo;

                  —

                  družbi John Mills Ltd naloži plačilo stroškov Urada.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

         Kršitev člena 8(3) Uredbe 207/2009 (1)

                  —

                  Splošno sodišče je napačno razlagalo določbe člena 8(3) Uredbe 207/2009 s tem, da je omejilo njegovo področje uporabe na pojem „enakosti“ znakov in členu 8(1)(a) Uredbe 207/2009 podelilo lasten pomen.

                  —

                  Splošno sodišče ni v zadostni meri upoštevalo namena člena 8(3) Uredbe 207/2009, in sicer preprečiti izkrivljanje znamke s strani posrednika njenega imetnika, ker lahko posrednik izkoristi znanje in izkušnje, pridobljene v poslovnem razmerju z imetnikom in se tako neupravičeno okoristi na podlagi prizadevanj in investicij samega imetnika znamke, z dajanjem prednosti sporni dobesedni razlagi. Vendar pa sodišče Unije konstantno uporablja teleološki pristop k razlagi prava znamk EU.

                  —

                  Dobesedna razlaga prav tako ne vodi k sklepu, da se člen 8(3) Uredbe 207/2009 uporabi le za enake znamke. Zato zadostuje, če zadevni znaki sovpadajo v elementih, v katerih je bistvo razlikovalnega značaja prejšnje znamke. Na tej podlagi je treba za analizo spornih znamk v skladu s členom 8(3) Uredbe 207/2009 ugotoviti ali prijava znamke EU ponovi bistvene elemente prejšnje znamke na tak način, da je očitno, da si prijavitelj prilašča pravice legitimnega imetnika na podlagi lastne znamke. Nelojalen posrednik bi bil v položaju, da ne le prepreči vsako kasnejšo registracijo prejšnje znamke s strani izvirnega imetnika v EU – temveč tudi vsakršno rabo prejšnje znamke s strani prvotnega imetnika znotraj EU.

         Kršitev člena 36 Statuta Sodišča

                  —

                  Izpodbijano sodbo zaznamujejo protislovna sklepanja do te mere, da meni, da sta znaka enaka, na eni strani, kadar eden povzame drugega brez vsakršne spremembe ali dodatka, in, na drugi strani, da sta enaka tudi kadar so izvedene variacije brez spremembe razlikovalnega značaja (glej točke od 38 do 40 izpodbijane sodbe). Takšno razlogovanje je protislovno, saj se sam pojem „enakosti“ uporabi v primeru različnih pravnih in dejanskih položajev in se mu napačno pripisujeta dva različna pomena.

                  —

                  Splošno sodišče ni pojasnilo zakaj se sporne znamke ne uvrščajo v okvir člena 8(3) Uredbe 207/2009 po testu, ki je bil uveden v točki 39 izpodbijane sodbe.

         (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL 2009, L 78, str. 1).


title: Zadeva C-818/18 P: Pritožba, ki jo je The Yokohama Rubber Co. Ltd vložila 21. decembra 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi razširjeni senat) z dne 24. oktobra 2018 v zadevi T-447/16, Pirelli Tyre/EUIPO

text:
               29.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/9

      Pritožba, ki jo je The Yokohama Rubber Co. Ltd vložila 21. decembra 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi razširjeni senat) z dne 24. oktobra 2018 v zadevi T-447/16, Pirelli Tyre/EUIPO
      (Zadeva C-818/18 P)
      (2019/C 148/10)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnica: The Yokohama Rubber Co. Ltd (zastopnika: D. Martucci, F. Boscariol de Roberto, avvocati)

         Drugi stranki v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino, Pirelli Tyre SpA

         Predlogi

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano sodbo razveljavi;

                  —

                  po potrebi sodbo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču;

                  —

                  družbi Pirelli Tyre S.p.A. naloži plačilo stroškov, ki so nastali v postopkih pred Splošnim sodiščem in odborom za pritožbe.

         Pritožbena razloga in bistvene trditve

         Prvi del prvega pritožbenega razloga: ali je znamka sestavljena iz oblike blaga v smislu člena 7(1)(e)(ii) Uredbe št. 40/94? (1)

      Splošno sodišče je navedlo, da družba Pirelli, čeprav iz grafičnega prikaza, ki tvori sporni znak, ni razviden nikakršen obris, in k temu znaku ni priložen noben dodatni opis, ni izpodbijala, da je v nekaterih njenih modelih pnevmatik na tekalni površini utor v obliki, ki ga prikazuje sporni znak. Poleg tega je bila možnost, ki jo ima pristojni organ, da upošteva elementov, ki so koristni za opredelitev bistvenih značilnosti tridimenzionalnega spornega znaka, razširjena na preizkus dvodimenzionalnih znakov. Splošno sodišče je svojo obrazložitev zaključilo z ugotovitvijo, da: „je treba ugotoviti, da sporna znamka, če je objektivno in dejansko analizirana, ne prikazuje tekalne plasti. Upodablja kvečjemu samostojen utor v tekalni plasti“. Sodišče je večkrat opozorilo, da sodna praksa, razvita v zvezi s tridimenzionalnimi znamkami, ki imajo videz samega blaga, velja tudi, kadar je – kot v obravnavanem primeru – prijavljena znamka figurativna znamka v obliki dvodimenzionalne predstavitve tega blaga ali dela tega blaga. V takem primeru znamka prav tako ni sestavljena iz znaka, neodvisnega od videza blaga, ki jih označuje. Grafični prikaz izpodbijane znamke natančno ponazarja obliko blaga (to je vzorec), ki naj bi ga označeval, ali blaga, na katerega se želi navezovati iz tehničnih razlogov. Obrazložitev, ki jo je navedlo Splošno sodišče, v skladu s katero znak ni pomemben del blaga, je samovoljna in v nasprotju s sodno prakso Sodišča in Splošnega sodišča. Ni vprašanje, ali je znak pomemben del blaga, temveč ali je znak del blaga.

         Drugi del prvega pritožbenega razloga: ali je odbor za pritožbe obliki dodal elemente, ki niso sestavni del znaka in ki so zato zunanji in tuji?

      Splošno sodišče navaja, da odbor za pritožbe ni upošteval oblike, ki jo prikazuje sporni znak, in je navedeno obliko spremenil. Povedano drugače, odbor za pritožbe je spremenil naravo znaka s tem, da je navajal ali domneval zunanje in tuje posebnosti oziroma lastnosti. Odbor za pritožbe dejansko znaku ni dodal elementov, temveč je preučil obliko dejanskega blaga, in ne abstraktne oblike. Če je znak, kot je navedlo Splošno sodišče, realistični prikaz dela blaga, na katerega se znak nanaša, je treba lastnosti oblike, ki je razvidna iz grafičnega prikaza, analizirati z vidika funkcije zadevnega blaga. Menimo, da se zdi, da je Splošno sodišče ugotovilo, da je EUIPO poskušal najti skrite lastnosti, ki niso razvidne iz prikazane oblike. Čeprav bi morala biti ta presoja nedvomno prima facie omejena na analizo oblike, kot je bila prijavljena, je za razmerje med obliko (utor) in funkcijo blaga (pnevmatika) potrebno upoštevati dodatne informacije. Menimo, da je analiza znaka, kot je bil prijavljen, precej enostavna, saj je znamka na blagu podana kot serijska reprodukcija znaka. Zato je vprašanje: „ali je upodobitev nedvomno prikaz uporabnega elementa dela blaga“ in nasprotno od ugotovitve Splošnega sodišča ne, „ali je upodobitev nedvomno prikaz pomembnega dela ali malega odseka blaga“.

         Drugi pritožbeni razlog: izkrivljanje dejstev

      Splošno sodišče je naredilo napako pri presoji vseh dejstev in dokumentov, ki jih je predložila družba Yokohama. V naši zadevi smo natančno navedli dokaze, za katere trdimo, da jih je Splošno sodišče izkrivilo, in prikazali napake pri presoji, ki so po našem mnenju povzročili izkrivljanje. Tako izkrivljanje je očitno iz dokumentov iz spisa Sodišča, ne da bi bila potrebna ponovna presoja dejstev in dokazov.

         (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 146).


title: Zadeva C-825/18 P: Pritožba, ki jo je Mamas and Papas Ltd vložila 28. decembra 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 23. oktobra 2018 v zadevi T-672/17, Mamas and Papas/EUIPO

text:
               29.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/11

      Pritožba, ki jo je Mamas and Papas Ltd vložila 28. decembra 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 23. oktobra 2018 v zadevi T-672/17, Mamas and Papas/EUIPO
      (Zadeva C-825/18 P)
      (2019/C 148/11)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnica: Mamas and Papas Ltd (zastopniki: S. Malynicz QC, B. Whitehead, J. Dainty, Solicitors)

         Druga stranka v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Predlogi

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi sodbo Splošnega sodišča v Zadevi T-672/17, Mamas and Papas Ltd proti EUIPO;

                  —

                  razsodi o predhodnem razkritju;

                  —

                  vrne zadevo v odločanje Splošnemu sodišču Evropske unije glede preostalih pritožbenih razlogov, ki so bili vloženi pri Splošnem sodišču, vendar to sodišče o njih ni odločilo;

                  —

                  Uradu in intervenientu naloži, naj nosita svoje stroške in plačata stroške pritožnice.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prvič, Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo glede pooblastil EUIPO, da na podlagi člena 63(1) CDR (1) preuči dejstva v zvezi z razkritjem prejšnjega modela. Kadar imetnik modela izrecno trdi, da je prišlo do prejšnjega razkritja, EUIPO v zvezi s tem ne more priti do drugačnega sklepa.
      Drugič, vsekakor, kar zadeva njegovo presojo dokazov predhodnega razkritja, naj bi Splošno izkrivilo dokaze in nepravilno presodilo dejstva, njegova odločitev pa naj bi vsebovala vsebinsko nepravilnost glede ugotovitev, ki izhajajo iz dokumentov, ki so mu bili predloženi, kar je jasno razvidno iz spisa v zadevi.

         (1)  Uredba Sveta (ES) št. 6/2002 z dne 12. decembra 2001 o modelih Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 27, str. 142).


title: Zadeva C-6/19 P: Pritožba, ki jo je Urad Evropske unije za intelektualno lastnino vložil 4. januarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi razširjeni senat) z dne 24. oktobra 2018 v zadevi T-447/16, Pirelli Tyre/EUIPO

text:
               29.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/12

      Pritožba, ki jo je Urad Evropske unije za intelektualno lastnino vložil 4. januarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi razširjeni senat) z dne 24. oktobra 2018 v zadevi T-447/16, Pirelli Tyre/EUIPO
      (Zadeva C-6/19 P)
      (2019/C 148/12)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnik: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: J. Ivanauskas, agent)

         Druga stranka v postopku: Pirelli Tyre SpA, The Yokohama Rubber Co. Ltd

         Predlogi

      Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi izpodbijano sodbo,

                  —

                  družbi Pirelli Tyre SpA naloži plačilo stroškov, ki so nastali Uradu.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Urad uveljavlja en pritožbeni razlog in sicer kršitev člena 7(1)(e)(ii) Uredbe št. 40/94 (1).

                  —

                  Splošno sodišče je z zahtevo, da mora znak, ki predstavlja del proizvoda, da bi zanj veljal člen 7(1)(e)(ii) Uredbe št. 40/94, količinsko in kakovostno pomeniti znaten del tega proizvoda, napačno razlagalo pogoje za ta zavrnitveni razlog;

                  —

                  Splošno sodišče je nepravilno ugotovilo, da s posameznim utorom, ki je upodobljen s spornim znakom, ni mogoče doseči tehničnega učinka v smislu člena 7(1)(e)(ii) Uredbe št. 40/94, ker se utor v tekalni plasti pnevmatike pojavlja skupaj z drugimi elementi. Prvič, člen 7(1)(e)(ii) Uredbe št. 40/94 zahteva, da se preuči tehnični učinek, dosežen z lastnostjo proizvoda, upodobljenega v zadevnem znaku, in ne tehnični učinek, ki ga doseže celotni proizvod. Drugič, za namene člena 7(1)(e)(ii) Uredbe št. 40/94 ni pomembno, ali je posamezni utor, upodobljen v spornem znaku, kombiniran z drugimi elementi tekalne plasti pnevmatike, ker sam utor dosega tehnični učinek in prispeva k delovanju te tekalne plasti pnevmatike;

                  —

                  Splošno sodišče je napačno presodilo, da bi lahko registracija posameznega utora, upodobljenega v spornem znaku, konkurentom družbe Pirelli preprečila izdelovanje in trženje pnevmatik, ki bi vključevale enake ali podobne utore. Čeprav je tekalna plast pnevmatike sestavljena iz kombinacije in součinkovanja različnih elementov, bi vsaj del javnosti lahko opredelil različne vrste utorov na tekalni plasti pnevmatike.

         (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 146).


title: Zadeva C-13/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Audiencia Provincial de Zaragoza (Španija) 19. januarja 2019 – Ibercaja Banco, S.A./TJ in UK

text:
               29.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/13

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Audiencia Provincial de Zaragoza (Španija) 19. januarja 2019 – Ibercaja Banco, S.A./TJ in UK
      (Zadeva C-13/19)
      (2019/C 148/13)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Audiencia Provincial de Zaragoza

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: Ibercaja Banco, S.A.

         Nasprotna stranka v postopku s pritožbo: TJ in UK

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je glede na člen 3 Direktive 93/13 (1) spremembo klavzule o minimalni obrestni meri v obliki, v kateri je bila sklenjena pogodba, kakor je opisano v dejanskem stanju, mogoče opredeliti kot splošni pogodbeni pogoj?

                  2.

                  Ali je mogoče v enakih okoliščinah odpoved uveljavljanju tožbenih zahtevkov proti banki opredeliti kot splošni pogodbeni pogoj, če je mogoče pogodbeno določilo, ki ga napiše ponudnik ali prodajalec na splošno in vsebina katerega potrošniku ni pojasnjena, opredeliti kot splošni pogodbeni pogoj?

                  3.

                  Ali bi bile v teh okoliščinah, ko ima navedeni splošni pogoj pomembne posledice za potrošnika, izpolnjene zahteve po jasnosti, preglednosti, dejanskem razumevanju finančnega bremena, obveščenosti pred sklenitvijo pogodbe in posamičnem dogovoru, ki jih zahtevata člena 3 in 4 Direktive 93/13?

                  4.

                  Ali je treba zahtevati enako ali celo več informacij pred sklenitvijo pogodbe, da bi se ugotovila nepoštenost pogodbene klavzule (člena 4 in 5 Direktive [93/13]), če se sklepa pogodba o spremembi morebiti ničnega pogoja (konkretne finančne posledice spremembe, opozorilo na sodno prakso, ki je bila sprejeta v zvezi s tem, in njene konkretne učinke itd.).

                  5.

                  Ali kopija, ki jo je ročno napisal potrošnik in z njo potrdil spremembo potencialno nične klavzule, zadostuje za izpolnitev zahtev po obveščenosti pred sklenitvijo pogodbe in jasnosti, ki se zahtevata s členoma 4 in 5 Direktive [93/13], da se spremeni morebiti nična klavzula?

                  6.

                  Ali je treba dejstvo, da je pobudo tako za spremembo oziroma poravnavo kot za prepoved, da se dokument odnese iz banke, razen če ga je potrošnik podpisal, dala banka, še posebej upoštevati, ko se presoja morebitna nepoštenost klavzule o spremembi (člena 4 in 5 Direktive [93/13])?

                  7.

                  li je mogoče klavzulo, ki je zaradi nepoštenosti morda nična, spremeniti (načelo nezavezujoče klavzule)?

                  8.

                  Ali je v zvezi s klavzulo, ki je zaradi nepoštenosti do potrošnika morda nična, [dopustna] odpoved tožbenim zahtevkom s strani potrošnika (člen 3 Direktive [93/13] v povezavi s prilogo k Direktivi 93/13, točka 1(q), in načelom nezavezujoče klavzule iz člena 6 Direktive)?

                  9.

                  V primeru pritrdilnega odgovora, ali mora biti obveščenost pred sklenitvijo pogodbe enaka ali večja od tiste, ki se zahteva ob sklenitvi prvotne pogodbe?

                  10.

                  Ali se glede na zahtevo po obveščenosti pred sklenitvijo pogodbe (člena 4 in 5 Direktive [93/13]) klavzule o odpovedi uveljavljanju tožbenih zahtevkov ne sme obravnavati kot sekundarni in postranski dokument (členi 3, 4 in 5 Direktive [93/13])?

                  11.

                  Ali bi bili veljavnost spremembe morebiti ničnih klavzul in odpoved tožbenemu zahtevku, s katerim bi se predlagalo, naj se ugotovijo njihova ničnost in učinki, v nasprotju z odvračilnim učinkom v razmerju do ponudnika ali prodajalca (člen 7 Direktive [93/13] in sodba z dne 21. decembra 2016 (2))?

                  12.

                  Ali lahko pogodbena klavzula, ki je na podlagi členov 3 in 4 Direktive 93/13 zaradi nepoštenosti morda nična, zavezuje potrošnika, ki ga zadeva, na podlagi tega, da se banka po sklenitvi pogodbe, ki vsebuje navedeno klavzulo, s stranko dogovori o tem, da prodajalec ali ponudnik ne bo uporabil nepoštenega pogoja v zameno za drugačno plačilo s strani potrošnika? Povedano drugače, ali se nični klavzuli prizna učinek s tem, da se s potrošnikom dogovori, da se jo nadomesti z drugo, ki je zanj ugodnejša. Ali je lahko tovrstni dogovor v nasprotju s členom 6(1) Direktive [93/13]?

                  13.

                  Ali ravnanje banke, kakršno je opisano v dejanskem stanju, krši prepoved nepoštenega ravnanja in nepoštene poslovne prakse v razmerju do potrošnikov, ki je določena v uvodni izjavi 14 ter členih 6 in 7 Direktive 2005/29 (3)?

         (1)  Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL L 95, str. 29).

         (2)  Sodba z dne 21. decembra 2016 v zadevi Gutiérrez Naranjo in drugi, (C-154/15, C-307/15 in C-308/15, EU:C:2016:980).

         (3)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (direktiva o nepoštenih poslovnih praksah) (UL L 149, 11.6.2005, str. 22).


title: Zadeva C-151/19 P: Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 21. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 12. decembra 2018 v zadevi T-684/14, Krka/Komisija

text:
               29.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/29

      Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 21. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 12. decembra 2018 v zadevi T-684/14, Krka/Komisija
      (Zadeva C-151/19 P)
      (2019/C 148/27)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: B. Mongin, F. Castilla Contreras, C. Vollrath, agenti, D. Bailey, barrister)

         Druga stranka v postopku: Krka Tovarna Zdravil d.d.

         Predlog

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi točke od 1 do 4 izreka sodbe Splošnega sodišča Evropske unije v zadevi T-684/14;

                  —

                  zadevo vrne Splošnemu sodišču Evropske unije v skladu s členom 61 Statuta;

                  —

                  družbi Krka naloži plačilo stroškov Komisije.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prvi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo z ugotovitvijo, da družba Krka v času sklenitve zadevnih pogodb ni vršila konkurenčnega pritiska na družbo Servier.
      Drugi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo pri oceni vsebine in ciljev licenčne pogodbe kot spodbude za družbo Krka, da sprejme omejitve sporazuma o poravnavi.
      Tretji pritožbeni razlog: napačna uporaba prava pri uporabi pojma omejitev konkurence zaradi cilja v smislu člena 101(1) PDEU.
      Četrti pritožbeni razlog: napačna uporaba prava pri analizi Splošnega sodišča glede ciljev strank za namene uporabe člena 101 PDEU.
      Peti tožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je upoštevalo pozitivne učinke licence za konkurenco na trgih, ki niso zajeti s kršitvijo člena 101(1) PDEU, ki je bila ugotovljena v odločbi.
      Šesti pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo pri oceni cilja pogodbe o prenosu.
      Sedmi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo pri uporabi pojma omejitev konkurence zaradi posledic v smislu člena 101(1) PDEU.


title: Zadeva C-164/19 P: Pritožba, ki jo je Niche Generics Ltd vložila 22. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 12. decembra 2018 v zadevi T-701/14, Niche Generics/Komisija

text:
               29.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/31

      Pritožba, ki jo je Niche Generics Ltd vložila 22. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 12. decembra 2018 v zadevi T-701/14, Niche Generics/Komisija
      (Zadeva C-164/19 P)
      (2019/C 148/29)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnica: Niche Generics Ltd (zastopniki: F. Carlin, barrister, M. Healy, solicitor, B. Hoorelbeke, advocaat, S. Mobley, solicitor, H. Sheraton, solicitor, A. Robertson QC)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija

         Predlog

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano sodbo v celoti razveljavi;

                  —

                  razglasi ničnost spornega sklepa v delu, v katerem se nanaša na družbo Niche, in

                  —

                  Komisiji naloži plačilo lastnih stroškov in stroškov družbe Niche, povezanih s tem postopkom in s postopkom pred Splošnih sodiščem.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Družba Niche trdi, da je Splošno sodišče:

                  —

                  prvič, napačno uporabilo pravo, ker ni uporabilo merila objektivne nujnosti iz sodbe BAT;

                  —

                  drugič, napačno uporabilo pravo – če sporazumi o poravnavi spadajo na področje uporabe člena 101 PDEU – ker je sporazum o poravnavi družbe Niche opredelilo kot kršitev „po predmetu“;

                  —

                  tretjič, kršilo obveznost obrazložitve iz člena 36 Statuta Sodišča, ker je zavrnilo razlago družbe Niche glede sporazuma o poravnavi, ne da bi odgovorilo na njene pravne argumente;

                  —

                  četrtič, napačno uporabilo pravo, ker je ugotovilo, da je družba Niche potencialni konkurent družbe Servier;

                  —

                  petič, kršilo temeljno načelo enakega obravnavanja s tem, da je družbo Niche obravnavalo drugače od ostalih družb, ki proizvajajo generična zdravila in ki so v podobnem položaju, ter sporazum o poravnavi družbe Niche napačno opredelilo kot kršitev člena 101(1) PDEU „po predmetu“;

                  —

                  šestič, napačno uporabilo pravo, ker ni priznalo, da sporazum o poravnavi izpolnjuje merila za izvzetje iz člena 101(3) PDEU;

                  —

                  sedmič, napačno uporabilo pravo, ker ni pravilno uporabilo pravnih meril za ugotovitev obstoja kršitve pravice družbe Niche do obrambe in/ali načela dobrega upravljanja;

                  —

                  osmič, kršilo splošno pravno načelo Evropske unije o sorazmernosti s tem, da je potrdilo višino globe, ki ni bila sorazmerna s finančno zmogljivostjo družbe Niche.


title: Zadeva C-166/19 P: Pritožba, ki jo je Unichem Laboratories Ltd vložila 22. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 12. decembra 2018 v zadevi T-705/14, Unichem Laboratories/Komisija

text:
               29.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/33

      Pritožba, ki jo je Unichem Laboratories Ltd vložila 22. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 12. decembra 2018 v zadevi T-705/14, Unichem Laboratories/Komisija
      (Zadeva C-166/19 P)
      (2019/C 148/31)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnica: Unichem Laboratories Ltd (zastopniki: F. Carlin, barrister, M. Healy, Solicitor, B. Hoorelbeke, advocaat, S. Mobley, solicitor, H. Sheraton, solicitor, A. Robertson QC)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija

         Predlogi

      Pritožnica Sodišču predlaga naj:

                  —

                  izpodbijano sodbo v celoti razveljavi;

                  —

                  izpodbijani sklep v celoti razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na družbo Unichem; in

                  —

                  Komisiji naloži, da nosi svoje stroške in stroške družbe Unichem, povezane s temi postopki in postopki pred Splošnim sodiščem.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Družba Unichem navaja, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo:

                  —

                  Prvič, Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da je Komisija pristojna, da družbi Unichem izda sklep na podlagi člena 101(1) PDEU:
                  Splošno sodišče je napačno uporabilo pravno merilo za ugotovitev obstoja enega samega gospodarskega subjekta; in
                  Splošno sodišče je napačno ugotovilo, da je družba Unichem neposredno odgovorna kot sopodpisnica sporazuma o poravnavi.

                  —

                  Drugič, Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da ni uporabilo merila objektivne nujnosti, ki izhaja iz sodbe BAT.

                  —

                  Tretjič, če sporazumi o poravnavi spadajo v člen 101 PDEU, je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je sporazum družbe Niche o poravnavi opredelilo kot kršitev „zaradi cilja“.

                  —

                  Četrtič, Splošno sodišče je kršilo obveznost obrazložitve iz člena 36 Statuta Sodišča s tem, da je razlago, ki jo je družba Unichem podala v zvezi s sporazumom o poravnavi, zavrnilo, ne da bi obravnavalo njene pravne trditve.

                  —

                  Petič, Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da sta družbi Niche in Unichem potencialni konkurentki družbe Servier.

                  —

                  Šestič, Splošno sodišče je kršilo temeljno načelo enakega obravnavanja s tem, da je družbi Unichem in Niche obravnavalo različno od drugih družb, ki proizvajajo generična zdravila, ter da je sporazum družbe Niche o poravnavi opredelilo kot kršitev zaradi cilja v okviru člena 101(1) PDEU.

                  —

                  Sedmič, Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da ni ugotovilo, da sporazum o poravnavi izpolnjuje merila za uporabo izjeme iz člena 101(3) PDEU.

                  —

                  Osmič, Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je napačno uporabilo pravno merilo pri ugotavljanju, ali sta bila družbama Unichem in Niche kršeni pravica do obrambe in/ali načelo dobrega upravljanja.


title: Zadeva C-173/19 P: Pritožba, ki sta jo 25. februarja 2019 vložili Scandlines Danmark ApS in Scandlines Deutschland GmbH zoper sklep Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 13. decembra 2018 v zadevi T-890/16, Scandlines Danmark in Scandlines Deutschland/Komisija

text:
               29.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/34

      Pritožba, ki sta jo 25. februarja 2019 vložili Scandlines Danmark ApS in Scandlines Deutschland GmbH zoper sklep Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 13. decembra 2018 v zadevi T-890/16, Scandlines Danmark in Scandlines Deutschland/Komisija
      (Zadeva C-173/19 P)
      (2019/C 148/32)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnici: Scandlines Danmark ApS in Scandlines Deutschland GmbH (zastopnik: L. Sandberg-Mørch, advokat)

         Drugi stranki v postopku: Evropska komisija, Kraljevina Danska

         Predloga

      Pritožnici Sodišču predlagata, naj:

                  —

                  razveljavi sklep Splošnega sodišča z dne 13. decembra 2018 v zadevi T-890/16 v delu, v katerem je v nasprotju s sodbo Splošnega sodišča v zadevi T-630/15 glede narave Sklepa Komisija kot potrditvenega ukrepa v zvezi z dodatnimi gradbenimi ukrepi.

                  —

                  Nasprotni stranki naloži, da poleg svojih stroškov nosi tudi stroške pritožnic.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnici v utemeljitev pritožbe navajata dva razloga:

                  —

                  Prvi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je sprejelo izpodbijani sklep na podlagi stališča, ki je v popolnem nasprotju s stališčem iz njegove sodbe v zadevi T-630/15.

                  —

                  Drugi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je obrazložitev izpodbijanega sklepa protislovna.


title: Zadeva C-174/19 P: Pritožba, ki sta jo Scandlines Danmark ApS in Scandlines Deutschland GmbH vložili 25. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 13. decembra 2018 v zadevi T-630/15, Scandlines Danmark in Scandlines Deutschland/Komisija

text:
               29.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/35

      Pritožba, ki sta jo Scandlines Danmark ApS in Scandlines Deutschland GmbH vložili 25. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 13. decembra 2018 v zadevi T-630/15, Scandlines Danmark in Scandlines Deutschland/Komisija
      (Zadeva C-174/19 P)
      (2019/C 148/33)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnici: Scandlines Danmark ApS in Scandlines Deutschland GmbH (zastopnik: L. Sandberg-Mørch, advokat)

         Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Kraljevina Danska, Föreningen Svensk Sjöfart, Naturschutzbund Deutschland (NABU) eV

         Predloga

      Pritožnici Sodišču predlagata, naj:

                  —

                  razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 13. decembra 2018 v zadevi T-630/15 v delu, v katerem je zavrnilo predloge pritožnic, da pomeni ukrep, ki je bil odobren družbi A/S Femern Landanlæg, pomoč; da stroški v zvezi s povezavami zaledja države z vidika združljivosti odobrene pomoči družbi Femern A/S niso upravičeni stroški; da ukrepi, odobreni družbi Femern A/S, nimajo spodbujevalnih učinkov; da je analiza nasprotnih dejstev nezakonita; da ukrepi, odobreni družbi Femern A/S, ne pomenijo nedovoljenega izkrivljanja konkurence; in da so bili novi tožbeni predlogi pritožnic nedopustni.

                  —

                  nasprotni stranki naloži, da poleg svojih stroškov nosi tudi stroške pritožnic.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnici zoper izpodbijano sodbo navajata sedem razlogov:

                  —

                  Prvi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je kršilo člena 107(1) in 108(2) PDEU s tem, da je sklenilo, da Komisija ni napačno uporabila prava in ni imela resnih težav pri ugotovitvi, da zaradi državnih poroštev in posojil, odobrenih družbi A/S Femern Landanlæg za železniške povezave z zaledjem države na Danskem, ni prišlo do izkrivljanja konkurence, ker zadevni trg ni bil odprt za konkurenco.
                  Pritožnici trdita, da temelji napačna ugotovitev Splošnega sodišča na štirih napakah pri uporabi prava, ki pomenijo štiri dele prvega pritožbenega razloga:

                              a)

                              Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da zaradi državnih poroštev in posojil, odobrenih družbi A/S Femern Landanlæg, ni prišlo izkrivljanja konkurence, čeprav so stalna povezava (ki jo izvaja družba Femern A/S) in železniške povezave z zaledjem države na Danskem (ki jih izvaja družba Femern Landanlæg) en celovit projekt in je bilo za državna poroštva in posojila, odobrena družbi Femern A/S, že ugotovljeno, da izkrivljajo konkurenco.

                              b)

                              Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da trg upravljanja železniške infrastrukture na Danskem de lege ni odprt za konkurenco.

                              c)

                              Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da trg upravljanja železniške infrastrukture na Danskem de facto ni odprt za konkurenco.

                              d)

                              Trga izgradnje in vzdrževanja železniške infrastrukture, ki sta odprta za konkurenco, sta ločena od trga upravljanja in izvajanja v ožjem pomenu železniške infrastrukture.

                  —

                  Drugi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je kršilo člena 107(1) in 108(2) PDEU s tem, da je ugotovilo, da Komisija ni napačno uporabila prava in ni imela resnih težav pri ugotovitvi, da državna poroštva in posojila, odobrena A/S Femern Landanlæg za financiranje železniške povezave z zaledjem države na Danskem, niso vplivala na trgovino med državami članicami.

                  —

                  Tretji pritožbeni razlog: Splošno sodišče je kršilo člena 107(3)(b) in 108(2) PDEU s tem, da je ugotovilo, da je mogoče stroške za povezave z zaledjem države vključiti v izračun največje dovoljene intenzivnosti pomoči za stalno povezavo (v okviru analize združljivosti), čeprav financiranje povezav z zaledjem države po mnenju Splošnega sodišča ne pomeni državne pomoči.

                  —

                  Četrti pritožbeni razlog: Splošno sodišče je kršilo člena 107(3)(b) in 108(2) PDEU s tem, da je ugotovilo, da Komisija ni napačno uporabila prava in ni imela resnih težav pri ugotovitvi, da je imela pomoč družbi Femern A/S spodbujevalni učinek;

                  —

                  Peti pritožbeni razlog: Splošno sodišče je kršilo člena 107(3)(b) in 108(2) PDEU s tem, da je ugotovilo, da Komisija ni napačno uporabila prava in ni imela resnih težav pri ugotovitvi, da so danski organi predložili primeren scenarij nasprotnih dejstev pri oceni nujnosti pomoči.

                  —

                  Šesti pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da zaradi pomoči, odobrene družbi Femern A/S, ni prišlo do nezakonitega izkrivljanja konkurence.

                  —

                  Sedmi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je zavrnilo predložitev novih tožbenih razlogov pritožnic v zvezi z dodatnimi gradbenimi ukrepi, ker naj ti v skladu s Sklepom Komisije z dne 23. julija 2015, ne bi bili dopustni.


title: Zadeva T-716/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 7. marca 2019 – Tweedale/EFSA (Dostop do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Dokumenti v zvezi s študijami toksičnosti, izvedenimi v okviru obnovitve odobritve aktivne snovi glifosat — Delna zavrnitev dostopa — Izjema v zvezi z varstvom poslovnih interesov — Prevladujoč javni interes — Uredba (ES) št. 1367/2006 — Pojem informacije, ki se nanašajo na emisije v okolje)

text:
               29.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/40

      Sodba Splošnega sodišča z dne 7. marca 2019 – Tweedale/EFSA
      (Zadeva T-716/14) (1)

      (Dostop do dokumentov - Uredba (ES) št. 1049/2001 - Dokumenti v zvezi s študijami toksičnosti, izvedenimi v okviru obnovitve odobritve aktivne snovi glifosat - Delna zavrnitev dostopa - Izjema v zvezi z varstvom poslovnih interesov - Prevladujoč javni interes - Uredba (ES) št. 1367/2006 - Pojem informacije, ki se nanašajo na emisije v okolje)
      (2019/C 148/36)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Anthony C. Tweedale (Bruselj, Belgija) (zastopnik: B. Kloostra, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska agencija za varnost hrane (zastopniki: D. Detken, J. Tarazona, C. Pintado in B. Vagenende, agenti, sprva skupaj z R. van der Houtom in A. Köhlerjem, nato z R. van der Houtom in C. Wagnerjem, odvetniki)

         Intervenientka v podporo tožeče stranke: Kraljevina Švedska (zastopniki: sprva A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, N. Otte Widgren, E. Karlsson in L. Swedenborg, nato A. Falk, C. Meyer-Seitz, H. Shev, L. Swedenborg in F. Bergius, agenti)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev delne ničnosti odločbe EFSA z dne 16. oktobra 2017 o razglasitvi ničnosti in nadomestitvi odločbe z dne 30. julija 2014 in o odobritvi delnega dostopa do dveh študij toksičnosti aktivne snovi glifosat, izvedenih v okviru postopka za podaljšanje odobritve te aktivne snovi, v skladu z Uredbo (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet in razveljavitvi direktiv Sveta 79/117/EGS in 91/414/EGS (UL 2009, L 309, str. 1).

         Izrek

                  1.

                     Odločba Evropske agencije za varnost hrane (EFSA) z dne 16. oktobra 2017 o razglasitvi ničnosti in nadomestitvi odločbe z dne 30. julija 2014 in o odobritvi delnega dostopa do dveh študij toksičnosti aktivne snovi glifosat, izvedenih v okviru postopka za podaljšanje odobritve te aktivne snovi, se razglasi za nično v delu, v katerem je EFSA zavrnila razkritje obeh študij v celoti, razen imen in podpisov oseb, ki so v njiju navedene.

                  2.

                     EFSA nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasil Anthony Tweedale.

                  3.

                     Kraljevina Švedska nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 448, 15.12.2014.


title: Zadeva T-139/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. marca 2019 – Madžarska/Komisija (EKUJS — Jamstveni oddelek — EKJS — Sladkor — Začasna shema za prestrukturiranje industrije sladkorja v Evropski skupnosti — Uredba (ES) št. 320/2006 — Uredba (ES) št. 968/2006 — Odhodki, izključeni iz financiranja — Odhodki Madžarske — Pogoji za podelitev pomoči za popolno odstranitev in pomoči za delno odstranitev — Pojem „proizvodne zmogljivosti“ — Presoja uporabe silosov ob vložitvi prošnje za pomoč — Pojem „popolna odstranitev“ — Priloga 2 k Dokumentu VI/5330/97 — Težave pri razlagi ureditve Unije — Lojalno sodelovanje)

text:
               29.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/42

      Sodba Splošnega sodišča z dne 12. marca 2019 – Madžarska/Komisija
      (Zadeva T-139/15) (1)

      (EKUJS - Jamstveni oddelek - EKJS - Sladkor - Začasna shema za prestrukturiranje industrije sladkorja v Evropski skupnosti - Uredba (ES) št. 320/2006 - Uredba (ES) št. 968/2006 - Odhodki, izključeni iz financiranja - Odhodki Madžarske - Pogoji za podelitev pomoči za popolno odstranitev in pomoči za delno odstranitev - Pojem „proizvodne zmogljivosti“ - Presoja uporabe silosov ob vložitvi prošnje za pomoč - Pojem „popolna odstranitev“ - Priloga 2 k Dokumentu VI/5330/97 - Težave pri razlagi ureditve Unije - Lojalno sodelovanje)
      (2019/C 148/38)
      Jezik postopka: madžarščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Madžarska (zastopniki: M. Fehér, G. Koós in A. Pálfy, nato M. Fehér, G. Koós, Z. Biró-Tóth in E. Tóth, agenti)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnik: P. Ondrůšek in B. Béres, agenta)

         Intervenientki v podporo tožeče stranke: Francoska republika (zastopnik: D. Colas, agent), Italijanska republika (zastopnika: G. Palmieri, agentka, skupaj s C. Colelli, avvocato dello Stato)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za delno razglasitev ničnosti Izvedbenega sklepa Komisije (EU) 2015/103 z dne 16. januarja 2015 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije (UL 2015, L 16, str. 33) v delu, v katerem je znesek 11 709 400 EUR izključen iz financiranja pomoči za prestrukturiranje v sektorju sladkorja, ki jih je dodelila Madžarska, kot ga zagotavlja EKJS.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Madžarska nosi svoje stroške in polovico stroškov, ki jih je priglasila Evropska komisija.

                  3.

                     Komisija nosi polovico svojih stroškov.

                  4.

                     Francoska republika in Italijanska republika nosita svoje stroške.

         (1)  UL C 190, 8.6.2015.


title: Zadeva T-197/19: Tožba, vložena 4. aprila 2019 – Wiegand-Glashüttenwerke/Komisija

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/51

      Tožba, vložena 4. aprila 2019 – Wiegand-Glashüttenwerke/Komisija
      (Zadeva T-197/19)
      (2019/C 206/54)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Wiegand-Glashüttenwerke GmbH (Steinbach am Wald, Nemčija) (zastopnika: F. Wagner in N. Voß, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj;

                  —

                  sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166 (UL 2019, L 14, str. 1), razglasi za ničen za leti 2012 in 2013;

                  —

                  podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen za leti 2012 in 2013, v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen v delu, v katerem za pasovne odjemalce z vsaj 7000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 20 %, za pasovne odjemalce z vsaj 7500 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 15 % in za pasovne odjemalce z vsaj 8000 letnimi urami uporabe določa vračilo v višini več kot 10 % objavljene omrežnine;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166 razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko in v katerem za pasovne odjemalce z vsaj 7000 letnimi urami uporabe (lokaciji Großbreitenbach in Schleusingen) določa vračilo v višini več kot 20 % in za pasovne odjemalce z vsaj 7500 letnimi urami uporabe (lokacija Steinbach am Wald) določa vračilo v višini več kot 15 % objavljene omrežnine;

                  —

                  še bolj podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko in v katerem za lokacijo Steinbach am Wald določa vračilo v višini več kot 20 % objavljene omrežnine, in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka, vključno z odvetniškimi in potnimi stroški.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožba temelji na naslednjih tožbenih razlogih.

                  1.

                  Napačna ugotovitev, da gre za državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU
                  V prvem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja očitek, da je tožena stranka pri preizkusu sporne omrežnine napačno uporabila pravo s tem, da je ugotovila, da so bila uporabljena državna sredstva.
                  Poleg tega naj bi bil pri preizkusu elementa „Selektivnost“ pomanjkljivo in nepopolno določen referenčni sistem.
                  Tožena stranka naj bi zaradi nepopolne določitve referenčnega sistema kršila tudi obveznost obrazložitve, ki jo ima na podlagi člena 296(2) PDEU.

                  2.

                  Kršitev načela enakega obravnavanja
                  V drugem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je bila s sklepom tožene stranke določena le obveznost doplačila za pasovne odjemalce, ki so bili v letih 2012 in 2013 v celoti oproščeni plačila omrežnine. Zato so bili ti pasovni odjemalci v primerjavi s pasovnimi odjemalci, za katere so v istem časovnem obdobju veljala pavšalna znižanja omrežnine in za katere ni bila določena nobena obveznost doplačila, neenako obravnavani in neupravičeno oškodovani.
                  V zvezi s tem tožeča stranka poleg tega navaja očitek, da je tožena stranka v zvezi z neenakim obravnavanjem kršila obveznost obrazložitve iz člena 263(2) PDEU in člena 41(2)(c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Z neenakim obravnavanjem naj bi se poleg tega kršilo načelo prepovedi diskriminacije iz člena 32(1) Direktive 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj
                  V tretjem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je imela na podlagi individualnih okoliščin legitimna pričakovanja, da lahko obdrži posebne omrežnine, ki so ji bile dodeljene.

         (1)  Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL 2009, L 211, str. 55).


title: Zadeva C-115/19 P: Pritožba, ki jo je China Construction Bank Corp. vložila 14. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 6. decembra 2018 v zadevi T-665/17, China Construction Bank/EUIPO

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/2

      Pritožba, ki jo je China Construction Bank Corp. vložila 14. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 6. decembra 2018 v zadevi T-665/17, China Construction Bank/EUIPO
      (Zadeva C-115/19 P)
      (2019/C 213/03)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnica: China Construction Bank Corp. (zastopnici: A. Carboni, J. Gibbs, solicitors)

         Drugi stranki v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO), Groupement des cartes bancaires

         Predlogi

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sodbo Splošnega sodišča z dne 6. decembra 2018 v zadevi T-665/17 razveljavi;

                  —

                  dokončno odloči na podlagi člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 (1) oziroma odloči, naj se zadeva vrne v razsojanje Splošnemu sodišču, in

                  —

                  EUIPO in intervenientkam v tem pritožbenem postopku naloži, naj nosijo svoje stroške in stroške pritožnice v pritožbenem postopku ter v postopku pred Splošnim sodiščem v zadevi T-665/17.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnica navaja tri pritožbene razloge zoper izpodbijano sodbo, in sicer da [je] Splošno sodišče:

                  1.

                  kršilo člen 8(1)(b) Uredbe o blagovni znamki EU; in

                  2.

                  ni navedlo razlogov za ugotovitev, da je imela prejšnja znamka, ki jo je uveljavljala intervenientka („prejšnja znamka“) povečan razlikovalni učinek glede „finančnih poslov, denarnih poslov, bančništva“, in/ali

                  3.

                  izkrivilo dejstva glede presoje prejšnje znamke in sporne znamke in glede zgornjih ugotovitev v zvezi z razlikovalnim učinkom.

            Pritožbeni razlog pritožnice glede kršitve člena 8(1)(b) je mogoče razdeliti na naslednje napake, ki jih je pri presoji zadeve storilo Splošno sodišče:

                  1.

                  Splošno sodišče je upoštevalo ugled prejšnje znamke na prvi stopnji presoje podobnosti znamk in ko je na splošno presojalo verjetnost zmede, kar ni bil pravilen pristop in je predstavljal nedovoljeno,dvojno štetje‘;

                  2.

                  Splošno sodišče je napačno obravnavalo prejšnjo znamko in sporno znamko, kot da sta bili v bistvu besedni znamki, in ni bilo dovolj pozorno na njuno figurativno naravo, kar pa je škodljivo vplivalo na presojo vizualnih ali fonetičnih podobnosti zadevnih znamk in pomembnost, ki jo je treba dati tem podobnostim;

                  3.

                  Splošno sodišče je storilo mnogo napak pri opredeljevanju storitev v razredu 36, zaradi katerih je menilo, da je imela prejšnja znamka ugled in posledično razlikovalni učinek, ter

                  4.

                  Splošno sodišče glede na zgoraj navedeno in glede na to, da ni upoštevalo dodatnih pomembnih dejavnikov, ni opravilo ustrezne splošne presoje verjetnosti zmede med prejšnjo znamko in sporno znamko.

         (1)  Uredba (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2017 o blagovni znamki Evropske unije (UL 2017, L 154, str. 1).


title: Zadeva C-116/19 P: Pritožba, ki jo je Gregor Schneider vložil 14. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 4. decembra 2018 v zadevi T-560/16, Gregor Schneider/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/4

      Pritožba, ki jo je Gregor Schneider vložil 14. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 4. decembra 2018 v zadevi T-560/16, Gregor Schneider/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)
      (Zadeva C-116/19 P)
      (2019/C 213/04)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Pritožnik: Gregor Schneider (zastopnik: H. Tettenborn, Rechtsanwalt)

         Druga stranka v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Predlog

      Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

                  1.

                  v celoti razveljavi sodbo Splošnega sodišča Evropske unije (četrti senat) z dne 4. decembra 2018, v zadevi T-560/16;

                  2.

                  odloči v skladu s predlogom, ki ga je v tistem postopku podal pritožnik, in sicer,
                  razglasi ničnost sklepa EUIPO (takrat: UUNT) z dne 2. oktobra 2014 o premestitvi pritožnika z oddelka Mednarodno sodelovanje in pravne zadeve na oddelek Operativne dejavnosti,
                  podredno: po razveljavitvi zgoraj navedene sodbe zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču Evropske unije;

                  3.

                  EUIPO naloži stroške celotnega postopka, torej postopka pred Splošnim sodiščem EU, in pritožbenega postopka pred Sodiščem EU.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožba temelji na devetih pritožbenih razlogih.
      Prvič, Splošno sodišče je v izpodbijani sodbi napačno razložilo „pravilo o skladnosti“ med pritožbo v smislu člena 91(2) Kadrovskih predpisov in poznejšo tožbo, saj je ob sklicevanju na načelo skladnosti kot nedopustnega zavrglo tožbeni razlog, na katerega se pritožnik ob vložitvi pritožbe sploh ni mogel sklicevati, ker mu še niso bile dodeljene naloge.
      Drugič, Splošno sodišče je napačno razložilo merila za presojo ali je šlo za zlorabo pooblastil, s tem ko je določilo pravno pravilo, da v primeru, ko se za izvedbeni ukrep ne šteje, da je nezdružljiv s službenim interesom, tudi ni mogoče govoriti o zlorabi pooblastil. To pravno pravilo ne more biti pravilno, saj bi iz skupine primerov zlorabe pooblastil načeloma izključevalo vse situacije, v katerih uprava predlaga sprejemljiv interes službe, ne da bi temu interesu dejansko sledila. Ravno primeri inteligentno sestavljenih zlorab pooblastil ne bi smeli biti na splošno izvzeti iz sodnega nadzora na podlagi tako oblikovanega pravnega pravila.
      Tretjič, Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, ko je napačno razlagalo zahteve za zaslišanje, ki so zagotovljene s pravico tožeče stranke do zaslišanja, vsebovano tudi v členu 41(1) v povezavi s členom 41(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ker je menilo, da je zaslišanje nujno le v primeru, če bi načrtovan individualni ukrep, z vidika organa, posledično lahko škodljivo vplival na zadevno osebo. Namen zaslišanja in zagotavljanja pravice do zaslišanja pa bi moral biti ravno izpostavitev vidikov in učinkov nameravanih odločitev, ki jih sam organ še ni upošteval.
      Četrtič, Splošno sodišče je večkrat kršilo pravico tožeče stranke do izjave s tem, ko med drugim ni upoštevalo novega dokaza, podanega na ustni obravnavi v skladu s členom 85(3) Poslovnika Splošnega sodišča, in ni upoštevalo ustreznega predloga glede prič, niti ni sprejelo odločbe v skladu s členom 85(4) Poslovnika. Splošno sodišče je kršilo pravico tožeče stranke do izjave tudi zato, ker ni zaslišalo prič, predlaganih že v tožbenem predlogu, hkrati pa je tožeči stranki očitalo pomanjkljive dokaze.
      Petič, Splošno sodišče s tem krši tudi temeljna načela, ki zagotavljajo pravico do nepristranskega sodišča v smislu člena 47 Listine o temeljnih pravicah in ustvarilo dvom glede učinkovitosti sodnega varstva.
      Šestič, Splošno sodišče je večkrat izkrivilo dejstva, ki so mu bila predložena.
      Sedmič, Splošno sodišče je pomanjkljivo pojasnilo dejstva, osmič, Splošnemu sodišču se očita pomanjkljiva obrazložitev in devetič, očita se mu kršitev pravil logike.


title: Zadeva C-299/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale ordinario di Torino (Italija) 11. aprila 2019 – Techbau SpA/Azienda Sanitaria Locale AL

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/16

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale ordinario di Torino (Italija) 11. aprila 2019 – Techbau SpA/Azienda Sanitaria Locale AL
      (Zadeva C-299/19)
      (2019/C 213/15)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunale ordinario di Torino

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Techbau SpA

         Tožena stranka: Azienda Sanitaria Locale AL

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali člen 2(1) Direktive 2000/35/ES (1) nasprotuje nacionalni zakonodaji, kot je člen 2(1)(a) zakonske uredbe št. 231 z dne 9. oktobra 2002, ki iz pojma „trgovinski posel“ – ki zajema pogodbe, ki „zadevajo izključno ali predvsem dobavo blaga ali opravljanje storitev proti plačilu“ – in torej iz svojega področja uporabe izključuje naročilo gradenj, ne glede na to, ali je javno ali zasebno, zlasti pa javno naročilo gradenj v smislu Direktive 93/37/EGS (2)?

         (1)  Direktiva 2000/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. junija 2000 o boju proti zamudam pri plačilih v trgovinskih poslih (UL 2000, L 200, str. 35).

         (2)  Direktiva Sveta 93/37/EGS z dne 14. junija 1993 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj (UL 1993, L 199, str. 54).


title: Zadeva C-305/19: Tožba, vložena 12. aprila 2019 – Evropska komisija/Češka republika

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/17

      Tožba, vložena 12. aprila 2019 – Evropska komisija/Češka republika
      (Zadeva C-305/19)
      (2019/C 213/16)
      Jezik postopka: češčina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: P. Ondrůšek, K. Talabér-Ritz, agenta)

         Tožena stranka: Češka republika

         Predlog tožeče stranke

      Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  ugotovi, da Češka republika, s tem, da ni zagotovila, da je v stavbah s skupno uporabno tlorisno površino nad 500 m2, za katere je bila v skladu s členom 12(1) Direktive 2010/31/EU (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. maja 2010 o energetski učinkovitosti stavb izdana energetska izkaznica, in v katerih se pogosto zadržuje javnost, treba prikazati energetsko izkaznico, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 13(2) te direktive;

                  —

                  Češki republiki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

                  1.

                  Člen 13(2) Direktive 2010/31/EU določa, da je treba prikazati energetsko izkaznico, izdano v skladu s členom 12(1) te direktive v primerih, ko se v stavbi na skupni uporabni tlorisni površini nad 500 m2 pogosto zadržuje javnost.

                  2.

                  Vendar češki zakon (§ 7a zákon č. 406/2000 Sb., o hospodaření energií, ve znění pozdějších předpisů (člen 7a zakona št. 406/2000 o upravljanju z energijo, kakor je bil spremenjen)) določa, da je treba prikazati energetsko izkaznico ali energetski potni list za te stavbe samo, kadar jih uporabljajo javni organi. Češki zakon torej ne določa, da je treba prikazati energetski potni list, kadar te stavbe uporabljajo organi, ki niso javni organi in v katerih se pogosto zadržuje javnost. Zakonodajne spremembe so še vedno zgolj v pripravljalni fazi.

                  3.

                  Češka republika torej s tem, ko ni zagotovila, da je v stavbah s skupno uporabno tlorisno površino nad 500 m2, za katere je bila v skladu s členom 12(1) te direktive izdana energetska izkaznica, in v katerih se pogosto zadržuje javnost, treba prikazati energetsko izkaznico, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 13(2) te direktive.

         (1)  UL 2010 L 153, str. 13.


title: Zadeva C-704/17: Sklep predsednika Sodišča z dne 8. marca 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Nejvyšší správní soud – Češka republika) – D. H./Ministerstvo vnitra

text:
               1.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 220/28

      Sklep predsednika Sodišča z dne 8. marca 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Nejvyšší správní soud – Češka republika) – D. H./Ministerstvo vnitra
      (Zadeva C-704/17) (1)

      (2019/C 220/34)
      Jezik postopka: češčina
      Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

         (1)  UL C 83, 5.3.2018.


title: Zadeva T-791/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 22. maja 2019 – Real Madrid Club de Fútbol/Komisija (Državne pomoči — Pomoč, ki so jo španski organi dodelili profesionalnemu nogometnemu klubu — Poravnava, s katero naj bi se pobotala terjatev, ki je nastala zaradi neizvedbe prenosa zaradi prenosa zemljišč, ki je bil prvotno dogovorjen med občino in nogometnim klubom — Previsoka odškodnina, dodeljena nogometnemu klubu — Sklep o ugotovitvi nezdružljivosti pomoči z notranjim trgom — Prednost)

text:
               8.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/27

      Sodba Splošnega sodišča z dne 22. maja 2019 – Real Madrid Club de Fútbol/Komisija
      (Zadeva T-791/16) (1)

      (Državne pomoči - Pomoč, ki so jo španski organi dodelili profesionalnemu nogometnemu klubu - Poravnava, s katero naj bi se pobotala terjatev, ki je nastala zaradi neizvedbe prenosa zaradi prenosa zemljišč, ki je bil prvotno dogovorjen med občino in nogometnim klubom - Previsoka odškodnina, dodeljena nogometnemu klubu - Sklep o ugotovitvi nezdružljivosti pomoči z notranjim trgom - Prednost)
      (2019/C 230/33)
      Jezik postopka: španščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Real Madrid Club de Fútbol (Madrid, Španija) (zastopnika: J. Pérez-Bustamante Köster in F. Löwhagen, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: P.-J. Loewenthal, G. Luengo in P. Němečková, agenti)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije (EU) 2016/2393 z dne 4. julija 2016 o državni pomoči SA.33754 (2013/C) (ex 2013/NN), ki jo je Španija odobrila nogometnemu klubu Real Madrid CF (UL 2016, L 358, str. 3).

         Izrek

                  1.

                     Sklep Komisije (EU) 2016/2393 z dne 4. julija 2016 o državni pomoči SA.33754 (2013/C) (ex 2013/NN), ki jo je Španija odobrila nogometnemu klubu Real Madrid CF, se razglasi za ničen.

                  2.

                     Evropska komisija nosi svoje stroške in stroške nogometnega kluba Real Madrid Club de Fútbol.

         (1)  UL C 243, 4.7.2016.


title: Zadeva T-37/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. maja 2019 – Bank Tejarat/Svet (Nepogodbena odgovornost — Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi proti Iranu — Zamrznitev sredstev — Omejitve glede vstopa na ozemlja držav članic — Odškodnina za škodo, ki je domnevno nastala tožeči stranki zaradi uvrstitve in ohranitve njenega imena na seznamu oseb in subjektov, za katere se uporabijo zadevni omejevalni ukrepi — Dovolj resna kršitev pravnega pravila, s katerim so posameznikom podeljene pravice)

text:
               8.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/29

      Sodba Splošnega sodišča z dne 16. maja 2019 – Bank Tejarat/Svet
      (Zadeva T-37/17) (1)

      (Nepogodbena odgovornost - Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi proti Iranu - Zamrznitev sredstev - Omejitve glede vstopa na ozemlja držav članic - Odškodnina za škodo, ki je domnevno nastala tožeči stranki zaradi uvrstitve in ohranitve njenega imena na seznamu oseb in subjektov, za katere se uporabijo zadevni omejevalni ukrepi - Dovolj resna kršitev pravnega pravila, s katerim so posameznikom podeljene pravice)
      (2019/C 230/35)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Bank Tejarat (Teheran, Iran) (zastopniki: S. Zaiwalla, P. Reddy, K. Mittal, A. Meskarian, solicitors, T. Otty, QC, R. Blakeley, V. Zaiwalla, H. Leith, barristers, in T. de la Mare, QC)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bishop in A. Vitro, agenta)

         Intervenientka v podporo tožene stranke: Evropska komisija (zastopnika: L. Havas in J. Norris, agenta)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 268 PDEU za povrnitev škode, ki naj bi tožeči stranki nastala zaradi Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 54/2012 z dne 23. januarja 2012 o izvajanju Uredbe (EU) št. 961/2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL 2012, L 19, str. 1), Uredbe Sveta (EU) št. 267/2012 z dne 23. marca 2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 961/2010 (UL 2012, L 88, str. 1) ter Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 709/2012 z dne 2. avgusta 2012 o izvajanju Uredbe (EU) št. 267/2012 (UL 2012, L 208, str. 2).

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Bank Tejarat nosi svoje stroške in stroške Sveta Evropske unije.

                  3.

                     Evropska komisija nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 104, 3.4.2017.


title: Zadeva T-107/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 23. maja 2019 – Steinhoff in drugi/ECB (Nepogodbena odgovornost — Ekonomska in monetarna politika — ECB — Nacionalne centralne banke — Prestrukturiranje grškega javnega dolga — Vključitev zasebnega sektorja — Klavzule kolektivnega delovanja — Obvezna zamenjava grških dolžniških vrednostnih papirjev — Zasebni upniki — Mnenje ECB — Dovolj resna kršitev pravnega pravila, s katerim so posameznikom podeljene pravice — Načelo pacta sunt servanda — Člen 17(1) in (2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah — Člen 63(1) PDEU — Člen 124 PDEU)

text:
               8.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/30

      Sodba Splošnega sodišča z dne 23. maja 2019 – Steinhoff in drugi/ECB
      (Zadeva T-107/17) (1)

      (Nepogodbena odgovornost - Ekonomska in monetarna politika - ECB - Nacionalne centralne banke - Prestrukturiranje grškega javnega dolga - Vključitev zasebnega sektorja - Klavzule kolektivnega delovanja - Obvezna zamenjava grških dolžniških vrednostnih papirjev - Zasebni upniki - Mnenje ECB - Dovolj resna kršitev pravnega pravila, s katerim so posameznikom podeljene pravice - Načelo pacta sunt servanda - Člen 17(1) in (2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah - Člen 63(1) PDEU - Člen 124 PDEU)
      (2019/C 230/36)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranke

         Tožeče stranke: Frank Steinhoff (Hamburg, Nemčija), Ewald Filbry (Dortmund, Nemčija), Vereinigte Raiffeisenbanken Gräfenberg-Forchheim-Eschenau-Heroldsberg eG (Gräfenberg, Nemčija), Werner Bäcker (Rodgau, Nemčija), EMB Consulting SE (Mühltal, Nemčija) (zastopnika: O. Hoepner in D. Unrau, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska centralna banka (zastopniki: O. Heinz in G. Várhelyi, agenta, skupaj s H.-G. Kamannom, odvetnikom)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 268 PDEU za povrnitev škode, ki naj bi tožečim strankam nastala, ker naj ECB v mnenju z dne 17. februarja 2012 (CON/2012/12) Helenske republike ne bi opozoril na nezakonitost prestrukturiranja grškega javnega dolga, ki naj bi se izvedlo z zamenjavo dolžniških vrednostnih papirjev.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Franku Steinhoffu, Ewaldu Filbryju ter družbam Vereinigte Raiffeisenbanken Gräfenberg-Forchheim-Eschenau-Heroldsberg eG, M. Werner Bäcker in EMB Consulting SE se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 129, 24.4.2017.


title: Zadeva T-728/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. maja 2019 – Marinvest in Porting/Komisija (Državne pomoči — Pristaniška infrastruktura za šport in rekreacijo — Koncesija za upravljanje pristanišča in dajanje na razpolago infrastrukture in storitev brez ekonomske protidajatve — Sklep o ugotovitvi neobstoja državne pomoči — Vpliv na trgovino med državami članicami)

text:
               8.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/30

      Sodba Splošnega sodišča z dne 14. maja 2019 – Marinvest in Porting/Komisija
      (Zadeva T-728/17) (1)

      (Državne pomoči - Pristaniška infrastruktura za šport in rekreacijo - Koncesija za upravljanje pristanišča in dajanje na razpolago infrastrukture in storitev brez ekonomske protidajatve - Sklep o ugotovitvi neobstoja državne pomoči - Vpliv na trgovino med državami članicami)
      (2019/C 230/37)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Marinvest d.o.o. (Izola, Slovenija) in Porting d.o.o. (Izola) (zastopnika: G. Cecovini Amigoni in L. Daniele, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: P. Stancanelli, S. Noë in D. Recchia, agenti)

         Intervenientki v podporo tožene stranke: Zvezna republika Nemčija (zastopnika: sprva T. Henze in R. Kanitz, nato R. Kanitz, agenta), Javno podjetje komunala Izola d.o.o. (Izola, Slovenija) (zastopnik: A. Mužina, odvetnik)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2017) 5049 final z dne 20. julija 2017 o državni pomoči SA.45220 (2016/FC) – Slovenija – Domnevna pomoč Komunali Izola d.o.o.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Družbi Marinvest d.o.o. in Porting d.o.o. poleg svojih stroškov nosita stroške Evropske komisije.

                  3.

                     Zvezna republika Nemčija in Javno podjetje komunala Izola d.o.o. nosita svoje stroške.

         (1)  UL C 22, 22.1.2018.


title: Zadeva T-733/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. maja 2019 – GMPO/Komisija (Zdravila za uporabo v humani medicini — Člen 3(1)(b) Uredbe (ES) št. 141/2000 — Pojem,pomembna korist‘ — Razpoložljivost zdravila sirote — Člen 5(12)(b) Uredbe št. 141/2000 — Sklep Komisije o izbrisu zdravila iz registra zdravil sirot — Napaka pri presoji — Napačna uporaba prava — Zaupanje v pravo)

text:
               8.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/31

      Sodba Splošnega sodišča z dne 16. maja 2019 – GMPO/Komisija
      (Zadeva T-733/17) (1)

      (Zdravila za uporabo v humani medicini - Člen 3(1)(b) Uredbe (ES) št. 141/2000 - Pojem,pomembna korist‘ - Razpoložljivost zdravila sirote - Člen 5(12)(b) Uredbe št. 141/2000 - Sklep Komisije o izbrisu zdravila iz registra zdravil sirot - Napaka pri presoji - Napačna uporaba prava - Zaupanje v pravo)
      (2019/C 230/38)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: GMP-Orphan (GMPO) (Pariz, Francija) (zastopniki: M. Demetriou, QC, E. Mackenzie, barrister, L. Tsang in J. Mulryne, solicitors)

         Tožena stranka: Evopska komisija (zastopnika: K. Petersen in A. Sipos, agenta)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev delne ničnosti Izvedbenega sklepa Komisije C(2017) 6102 final z dne 5. septembra 2017 o izdaji dovoljenja za promet z zdravilom za uporabo v humani medicini Cuprior – trientin na podlagi Uredbe (ES) št. 726/2004 Evropskega parlamenta in Sveta v delu, v katerem je Komisija v členu 5 tega sklepa odločila, da to zdravilo ni več ustrezalo merilom, ki so določena v Uredbi (ES) št. 141/2000 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 1999 o zdravilih sirotah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 5, str. 21), da bi se lahko registriralo kot zdravilo sirota, in da je treba zato posodobiti register zdravil sirot v Evropski uniji.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Družbi GMP-Orphan (GMPO) se naloži plačilo stroškov, vključno s stroški postopka za izdajo začasne odredbe.

         (1)  UL C 13, 15.1.2018.


title: Zadeva T-751/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. maja 2019 – Commune de Fessenheim in drugi/Komisija (Dostop do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Dopis, ki ga je Komisija poslala francoskim organom v zvezi s protokolom za odškodnino skupine EDF v okviru odprave dovoljenja za delovanje jedrske elektrarne Fessenheim — Zavrnitev dostopa — Izjema v zvezi z varstvom poslovnih interesov tretje osebe — Izjema v zvezi z varstvom namena inšpekcij, preiskav in revizij — Splošna domneva zaupnosti — Prevladujoč javni interes)

text:
               8.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/32

      Sodba Splošnega sodišča z dne 14. maja 2019 – Commune de Fessenheim in drugi/Komisija
      (Zadeva T-751/17) (1)

      (Dostop do dokumentov - Uredba (ES) št. 1049/2001 - Dopis, ki ga je Komisija poslala francoskim organom v zvezi s protokolom za odškodnino skupine EDF v okviru odprave dovoljenja za delovanje jedrske elektrarne Fessenheim - Zavrnitev dostopa - Izjema v zvezi z varstvom poslovnih interesov tretje osebe - Izjema v zvezi z varstvom namena inšpekcij, preiskav in revizij - Splošna domneva zaupnosti - Prevladujoč javni interes)
      (2019/C 230/39)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Tožeče stranke: Commune de Fessenheim (Francija), Communauté de communes Pays Rhin-Brisach (Volgelsheim, Francija), Conseil départemental du Haut-Rhin, (Colmar, Francija), Conseil régional Grand Est Alsace Champagne-Ardenne Lorraine, (Strasbourg, Francija) (zastopnik: G. de Rubercy, avocat)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. Buchet in B. Stromsky, agenta)

         Intervenientka v podporo tožene stranke: Francoska republika (zastopniki: E. de Moustier, B. Fodda in J.-L. Carré, agenti)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti sklepa Komisije z dne 18. oktobra 2017 o zavrnitvi dostopa do dopisa, ki ga je poslala francoskim organom 22. marca 2017 v zvezi z osnutkom protokola za odškodnino skupine Électricité de France (EDF) zaradi zaprtja jedrske elektrarne Fessenheim.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Commune de Fessenheim, communauté de communes Pays Rhin-Brisach, conseil départemental du Haut-Rhin in conseil régional Grand Est Alsace Champagne-Ardenne Lorraine nosijo svoje stroške in stroške Evropske komisije.

                  3.

                     Francoska republika nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 32, 29.1.2018.


title: Zadeva T-813/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. maja 2019 – Nerantzaki/Komisija (Javni uslužbenci — Uradniki — Zaposlovanje — Razpis natečaja — Javni natečaj EPSO/AD/331/16 — Pogoji za pripustitev — Odločitev natečajne komisije, da tožeče stranke ne pripusti k naslednji fazi natečaja — Napačna uporaba prava)

text:
               8.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/33

      Sodba Splošnega sodišča z dne 16. maja 2019 – Nerantzaki/Komisija
      (Zadeva T-813/17) (1)

      (Javni uslužbenci - Uradniki - Zaposlovanje - Razpis natečaja - Javni natečaj EPSO/AD/331/16 - Pogoji za pripustitev - Odločitev natečajne komisije, da tožeče stranke ne pripusti k naslednji fazi natečaja - Napačna uporaba prava)
      (2019/C 230/41)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Eleni Nerantzaki (Bruselj, Belgija) (zastopnika: sprva N. Korogiannakis, nato L. Levi, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnik: sprva P. Mihaylova in L. Radu Bouyon, nato L. Radu Bouyon, D. Milanowska in B. Mongin, agenti)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 270 PDEU za razglasitev ničnosti, prvič, odločitve natečajne komisije z dne 15. maja 2017, da tožeče stranke ne pripusti k naslednji fazi javnega natečaja EPSO/AD/331/16, in drugič, odločbe organa za imenovanja z dne 14. septembra 2017 o zavrnitvi pritožbe, ki jo je tožeča stranka vložila zoper odločitev natečajne komisije, da je ne pripusti k naslednji fazi navedenega natečaja.

         Izrek

                  1.

                     Odločitev natečajne komisije z dne 15. maja 2017, da Eleni Nerantzaki ne pripusti k naslednji fazi javnega natečaja EPSO/AD/331/16, se razglasi za nično.

                  2.

                     Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 52, 12.2.2018.


title: Združeni zadevi T-3/18 in T-4/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 23. maja 2019 – Holzer y Cia/EUIPO – Annco (ANN TAYLOR in AT ANN TAYLOR) (Znamka Evropske unije — Postopek za ugotovitev ničnosti — Besedna in figurativna znamka Evropske unije ANN TAYLOR in AT ANN TAYLOR — Absolutni razlog za ničnost — Člen 59(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 — Slaba vera)

text:
               8.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/34

      Sodba Splošnega sodišča z dne 23. maja 2019 – Holzer y Cia/EUIPO – Annco (ANN TAYLOR in AT ANN TAYLOR)
      (Združeni zadevi T-3/18 in T-4/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek za ugotovitev ničnosti - Besedna in figurativna znamka Evropske unije ANN TAYLOR in AT ANN TAYLOR - Absolutni razlog za ničnost - Člen 59(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 - Slaba vera)
      (2019/C 230/42)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Holzer y Cia, SA de CV (Mexico, Mehika) (zastopnika: N. Fernández Fernández-Pacheco in A. Fernández Fernández-Pacheco, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: A. Lukošiūtė in H. O’Neill, agenta)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Annco, Inc. (New York, New York, Združene države) (zastopniki: D. Rose, J. Warner, E. Preston, solicitors, in P. Roberts, QC)

         Predmet

      Tožbi zoper odločbi drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 2. in 8. novembra 2017 (zadevi R 2370/2016-2 in R 2371/2016-2) v zvezi s postopkoma za ugotovitev ničnosti med družbama Annco in Holzer y Cia.

         Izrek

                  1.

                     Tožbi se zavrneta.

                  2.

                     Družbi Holzer y Cia, SA de CV se naloži plačilo lastnih stroškov in stroškov Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) in družbe Annco, Inc.

         (1)  UL C 72, 26.2.2018.


title: Zadeva T-12/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. maja 2019 – Zweirad-Center Stadler/EUIPO – Triumph Designs (Triumph) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Zahteva za registracijo besedne znamke Evropske unije Triumph — Prejšnja besedna znamka Evropske unije TRIUMPH — Delna zavrnitev zahteve za registracijo — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Enakost znakov — Z uporabo povečan razlikovalni učinek prejšnje znamke — Podobnost znakov — Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)

text:
               8.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/35

      Sodba Splošnega sodišča z dne 14. maja 2019 – Zweirad-Center Stadler/EUIPO – Triumph Designs (Triumph)
      (Zadeva T-12/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Zahteva za registracijo besedne znamke Evropske unije Triumph - Prejšnja besedna znamka Evropske unije TRIUMPH - Delna zavrnitev zahteve za registracijo - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Enakost znakov - Z uporabo povečan razlikovalni učinek prejšnje znamke - Podobnost znakov - Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)
      (2019/C 230/43)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Zweirad-Center Stadler GmbH (Ratisbonne, Nemčija) (zastopnika: sprva P. Ruess in A. Doepner-Thiele, nato P. Ruess, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: D. Walicka in H. O’Neill, agenta)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Triumph Designs Ltd (Swadlincote, Združeno kraljestvo) (zastopnik: S. Malynicz, QC)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 2. novembra 2017 (zadeva R 665/2017-5) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Triumph Designs in Zweirad-Center Stadler.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Družba Zweirad-Center Stadler GmbH nosi svoje stroške in stroške Urada Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO).

                  3.

                     Družba Triumph Designs Ltd nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 72, 26.2.2018.


title: Zadeva T-37/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 8. maja 2019 – Stirlinx Arkadiusz Kamusiński/EUIPO – Heinrich Bauer Verlag (Brave Paper) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Evropske unije Brave Paper — Prejšnja nacionalna besedna znamka BRAVO — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 — Pomenska podobnost)

text:
               8.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/36

      Sodba Splošnega sodišča z dne 8. maja 2019 – Stirlinx Arkadiusz Kamusiński/EUIPO – Heinrich Bauer Verlag (Brave Paper)
      (Zadeva T-37/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Evropske unije Brave Paper - Prejšnja nacionalna besedna znamka BRAVO - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 - Pomenska podobnost)
      (2019/C 230/44)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Stirlinx Arkadiusz Kamusiński (Varšava, Poljska) (zastopnik: M. Pruszczyk, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: J. Ivanauskas, agent)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Heinrich Bauer Verlag KG (Hambourg, Nemčija) (zastopniki: U. Grübler, S. Engels in C. Engelmann, odvetniki)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 15. novembra 2017 (zadeva R 391/2017-4) zaradi postopka z ugovorom med družbama Heinrich Bauer Verlag in Stirlinx Arkadiusz Kamusiński.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Stirlinx Arkadiusz Kamusiński se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 104, 19.3.2018.


title: Združeni zadevi T-89/18 in T-90/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. maja 2019 – Guiral Broto/EUIPO – Gastro & Soul (Café del Sol in CAFE DEL SOL) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijavi besedne in figurativne znamke Evropske unije Café del Sol in CAFE DEL SOL — Prejšnja nacionalna figurativna znamka Café del Sol — Dokaz o obstoju, veljavnosti in obsegu varstva prejšnje znamke — Prevod — Pravica do obrambe — Člen 95(2) Uredbe 2017/1001)

text:
               8.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/36

      Sodba Splošnega sodišča z dne 14. maja 2019 – Guiral Broto/EUIPO – Gastro & Soul (Café del Sol in CAFE DEL SOL)
      (Združeni zadevi T-89/18 in T-90/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijavi besedne in figurativne znamke Evropske unije Café del Sol in CAFE DEL SOL - Prejšnja nacionalna figurativna znamka Café del Sol - Dokaz o obstoju, veljavnosti in obsegu varstva prejšnje znamke - Prevod - Pravica do obrambe - Člen 95(2) Uredbe 2017/1001)
      (2019/C 230/45)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Ramón Guiral Broto (Marbella, Španija) (zastopnik: J. L. de Castro Hermida, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: P. Sipos, agent)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe EUIPO: Gastro & Soul GmbH (Hildesheim, Nemčija)

         Predmet

      Tožbi, vloženi zoper odločbi četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 4. decembra 2017 (zadevi R 1095/2017-4 in R 1096/2017-4) v zvezi s postopkoma z ugovorom med R. Guiralom Brotom in družbo Gastro & Soul.

         Izrek

                  1.

                     Odločbi četrtega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 4. decembra 2017 (zadevi R 1095/2017-4 in R 1096/2017-4) v zvezi s postopkoma z ugovorom med R. Guiralom Brotom in družbo Gastro & Soul GmbH se razveljavita.

                  2.

                     V preostalem se tožbi zavrneta.

                  3.

                     EUIPO in R. Guiralu Brotu se naloži plačilo lastnih stroškov.

         (1)  UL C 134, 16.4.2018.


title: Zadeva T-99/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 8. maja 2019 – Stamatopoulos/ENISA (Javni uslužbenci — Začasni uslužbenci — Zaposlovanje — Obvestilo o prostem delovnem mestu — Imenovanje na delovno mesto vodje enote — Zavrnitev prijave — Obveznost obrazložitve — Očitna napaka pri presoji — Enako obravnavanje — Preglednost — Odgovornost)

text:
               8.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/37

      Sodba Splošnega sodišča z dne 8. maja 2019 – Stamatopoulos/ENISA
      (Zadeva T-99/18) (1)

      (Javni uslužbenci - Začasni uslužbenci - Zaposlovanje - Obvestilo o prostem delovnem mestu - Imenovanje na delovno mesto vodje enote - Zavrnitev prijave - Obveznost obrazložitve - Očitna napaka pri presoji - Enako obravnavanje - Preglednost - Odgovornost)
      (2019/C 230/46)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Grigorios Stamatopoulos (Atene, Grčija) (zastopnik: S. Pappas, odvetnik)

         Tožena stranka: Agencija Evropske unije za varnost omrežij in informacij (zastopniki: A. Ryan, agent, skupaj z D. Waelbroeckom in A. Duronom, odvetnikoma)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 270 PDEU za, prvič, razglasitev ničnosti sklepa ENISA z dne 25. julija 2017 o zavrnitvi prijave tožeče stranke na delovno mesto vodje enote „Finance in javna naročila“ in drugič, povrnitev škode, ki naj bi jo tožeča stranka utrpela zaradi tega sklepa.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Grigoriosu Stamatopoulosu se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 134, 16.4.2018.


title: Zadeva T-104/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 20. maja 2019 – Fundación Tecnalia Research & Innovation/REA (Arbitražna klavzula — Sporazum o nepovratnih sredstvih, sklenjen v okviru sedmega okvirnega programa za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti (2007 — 2013) — Razvijanje sistema nadzora postopkov in kakovosti v sektorju industrijske proizvodnje živil — Projekt Food-Watch — Prekrivanje projekta z drugim projektom, ki se financira v okviru istega programa — Obveznosti obveščanja, ki bremeni upravičence — Sklep, s katerim se zahteva povračilo finančnega prispevka, izplačanega za izvrševanje pogodbe o subvenciji)

text:
               8.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/38

      Sodba Splošnega sodišča z dne 20. maja 2019 – Fundación Tecnalia Research & Innovation/REA
      (Zadeva T-104/18) (1)

      (Arbitražna klavzula - Sporazum o nepovratnih sredstvih, sklenjen v okviru sedmega okvirnega programa za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti (2007 - 2013) - Razvijanje sistema nadzora postopkov in kakovosti v sektorju industrijske proizvodnje živil - Projekt Food-Watch - Prekrivanje projekta z drugim projektom, ki se financira v okviru istega programa - Obveznosti obveščanja, ki bremeni upravičence - Sklep, s katerim se zahteva povračilo finančnega prispevka, izplačanega za izvrševanje pogodbe o subvenciji)
      (2019/C 230/47)
      Jezik postopka: španščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Fundación Tecnalia Research & Innovation (San Sebastian, Španija) (zastopnika: P. Palacios Pesquera in M. Rius Coma, avocats)

         Tožena stranka: Izvajalska agencija za raziskave (REA) (zastopniki: S. Payan-Lagrou in V. Canetti, agenta, skupaj z J. Rivas Andrésom, avocat)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 272 TFUE PDEU naj se, v bistvu, ugotovi, da tožeča stranka ni dolžna vrniti dodeljene subvencije za projekt FP7-SME 2013 605879 (Food-Watch).

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Fundación Tecnalia Research & Innovation se naloži plačilo stroškov, vključno s stroški v zvezi s postopkom za izdajo začasne odredbe.

         (1)  UL C 134, 16.4.2018.


title: Zadeva T-269/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 8. maja 2019 – Inditex/EUIPO – Ffauf Italia (ZARA) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Evropske unije ZARA — Prejšnji nacionalni besedna in figurativna znamka LE DELIZIE ZARA in ZARA — Dokaz o resni in dejanski uporabi prejšnjih znamk — Člen 47(2) in (3) Uredbe (EU) 2017/1001 — Člen 18(1) Uredbe 2017/1001 — Obveznost obrazložitve)

text:
               8.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/40

      Sodba Splošnega sodišča z dne 8. maja 2019 – Inditex/EUIPO – Ffauf Italia (ZARA)
      (Zadeva T-269/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Evropske unije ZARA - Prejšnji nacionalni besedna in figurativna znamka LE DELIZIE ZARA in ZARA - Dokaz o resni in dejanski uporabi prejšnjih znamk - Člen 47(2) in (3) Uredbe (EU) 2017/1001 - Člen 18(1) Uredbe 2017/1001 - Obveznost obrazložitve)
      (2019/C 230/50)
      Jezik postopka: španščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) (Arteixo, Španija) (zastopniki: G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal in E. Armero Lavie, odvetniki)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: J. Crespo Carrillo, agent)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Ffauf Italia SpA (Rieso Pio X, Italija) (zastopniki: P. Creta, A. Lanzarini, B. Costa, A. Sponzilli in M. Lazzarotto, odvetniki)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 2. februarja 2018 (združeni zadevi R 359/2015-5 in R 409/2015-5) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Ffauf Italia in Inditex.

         Izrek

                  1.

                     Odločba petega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 2. februarja 2018 (združeni zadevi R 359/2015-5 in R 409/2015-5) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Ffauf Italia SA in Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) se razveljavi v delu, v katerem se nanaša na „konzervirano, zamrznjeno, sušeno in kuhano sadje in zelenjava ter povrtnine in stročnice; želeji, marmelada, kompoti, mlečni izdelki, jedilno olje in maščoba“ iz razreda 29 Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji blaga in storitev zaradi registracije znamk z dne 15. junija 1957, kakor je bil revidiran in spremenjen, in za proizvode „riž, tapioka, sago, moka in izdelki iz žitaric, kruh, pecivo; kvas, pecilni prašek, sol, gorčica, kis, omake (začimba), začimbe, prigrizki na osnovi riža“ iz razreda 31, „sveži sokovi“ iz razreda 32, „storitve prodaje konzervirane, zamrznjene, sušene in kuhane zelenjave, jedilnih olj, riža, moke in izdelkov iz žitaric, kruha, kisa, omak (začimb) na drobno in na debelo v trgovinah, prek globalnega računalniškega omrežja, na podlagi katalogov, po pošti, telefonu, radiu in televiziji ter prek drugih elektronskih medijev“ iz razreda 35 in „nudenje hrane in pijače, samopostrežne restavracije, kavarne“ iz razreda 43.

                  2.

                     EUIPO in družba Ffauf Italia nosita svoje stroške in stroške, ki jih je imela družba Industria de Diseño Textil (Inditex) v postopku pred Splošnim sodiščem.

         (1)  UL C 231, 2.7.2018.


title: Zadeva T-325/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 8. maja 2019 – VI.TO./EUIPO – Bottega (Oblika roza steklenice) (Znamka Evropske unije — Postopek za razglasitev ničnosti — Tridimenzionalna znamka Evropske unije — Oblika roza steklenice — Absolutni razlogi za zavrnitev — Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 7(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Razlikovalni značaj — Člen 7(1)(e), od (i) do (iii),Uredbe št. 207/2009 (postal člen 7(1)(e), od (i) do (iii), Uredbe 2017/1001))

text:
               8.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/42

      Sodba Splošnega sodišča z dne 8. maja 2019 – VI.TO./EUIPO – Bottega (Oblika roza steklenice)
      (Zadeva T-325/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek za razglasitev ničnosti - Tridimenzionalna znamka Evropske unije - Oblika roza steklenice - Absolutni razlogi za zavrnitev - Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 7(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001) - Razlikovalni značaj - Člen 7(1)(e), od (i) do (iii),Uredbe št. 207/2009 (postal člen 7(1)(e), od (i) do (iii), Uredbe 2017/1001))
      (2019/C 230/52)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Vinicola Tombacco (VI.TO.) Srl (Trebaseleghe, Italija) (zastopnik: L. Giove, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: S. Scardocchia in A. Folliard-Monguiral, agenta)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Sandro Bottega (Colle Umberto, Italija) (zastopnik: R. Galli, odvetnik)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 14. marca 2018 (zadeva R 1037/2017-1) v zvezi s postopkom za razglasitev ničnosti med družbo VI.TO. in S. Bottego.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Družbi Vinicola Tombacco (VI.TO.) Srl se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 268, 30.7.2018.