title: Zadeva T-392/12: Tožba, vložena 3. septembra 2012 – Lavazza proti UUNT – Commercialunione prima (LAVAZZA A MODO MIO)

text:
               27.10.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 331/29

      Tožba, vložena 3. septembra 2012 – Lavazza proti UUNT – Commercialunione prima (LAVAZZA A MODO MIO)
      (Zadeva T-392/12)
      (2012/C 331/56)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: italijanščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Luigi Lavazza SpA (Torino, Italija) (zastopniki: A. Vanzetti, G.E. Sironi, M. Ricolfi in C.E. Mezzetti, odvetniki)

         Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Commercialunione prima Srl (Bresso, Italija)

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  ugodi tožbi in posledično razveljavi Odločbo R 124/2011-1 prvega odbora za pritožbe z dne 26. junija 2012, zaradi kršitve člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009;

                  —

                  zavrne ugovor Commercialunione Prima Srl zoper razširitev učinka registrirane mednarodne znamke W00943981 „Lavazza a modo mio“ na Evropsko unijo in posledično ugodi tej zahtevi za razširitev;

                  —

                  naloži, da se v celoti povrne stroške v korist Luigi Lavazza SpA.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

         Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

         Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka „LAVAZZA A MODO MIO“ za proizvode in storitve iz razredov 11, 29, 30 in 43 – mednarodna registracija z učinkom v Evropski uniji, št. W00 943 981

         Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Commercialunione prima Srl

         Navajana znamka ali znak: nacionalna figurativna znamka „A MODO MIO“, „LA PIZZA A MODO MIO“ in „A MODO MIO BIRRA & MUSIC“ za storitve iz razreda 42

         Odločba oddelka za ugovore: delna ugoditev ugovoru

         Odločba odbora za pritožbe: odbor za pritožbe se je seznanila samo z omejitvijo zahteve za registracijo „LAVAZZA A MODO MIO“ zgolj na razred 43 in je v preostalem zavrnila pritožbo

         Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) in člena 76(1), drugi stavek, Uredbe št. 207/2009


title: Zadeva C-169/04: Predlog za predhodno odločanje, ki so ga s sklepom z dne 2. aprila 2004 predložili VAT and Duties Tribunals, London Tribunal Centre, v zadevi Abbey National plc (in Inscape Investments Ltd kot drugotožeča stranka) proti Commissioners of Customs and Excise.

text:
               29.5.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 146/3

         Predlog za predhodno odločanje, ki so ga s sklepom z dne 2. aprila 2004 predložili VAT and Duties Tribunals, London Tribunal Centre, v zadevi Abbey National plc (in Inscape Investments Ltd kot drugotožeča stranka) proti Commissioners of Customs and Excise.
   (Zadeva C-169/04)
   (2004/C 146/04)
   Predlog za sprejem predhodne odločbe so Sodišču Evropskih skupnosti predložili VAT and Duties Tribunals, London Tribunal Centre, s sklepom z dne 2. aprila 2004, ki ga je Sodno tajništvo prejelo dne 5. aprila 2004, v zadevi Abbey National plc (in Inscape Investments Ltd kot drugotožeča stranka) in Commissioners of Customs and Excise glede naslednjih vprašanj:

               1.

               Ali oprostitev za „upravljanje posebnih investicijskih skladov, ki jo določijo države članice“ po členu 13B (d) (6) Šeste direktive o DDV (1), pomeni da so države članice pristojne določiti dejavnosti, ki pomenijo „upravljanje“ posebnih investicijskih skladov, in so pristojne tudi določiti posebne investicijske sklade, ki lahko imajo koristi od te oprostitve?

               2.

               Če je odgovor na vprašanje 1 negativen in je treba dati besedi „upravljanje“ iz člena 13B (d) (6) Šeste direktive o DDV samostojen pomen v pravu Skupnosti in v luči Direktive Sveta 85/611/EGS o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o kolektivnih naložbenih podjemih za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje, vključno z njenimi spremembami, („Direktiva KNPVP“) (2) ali so provizije depozitarja oziroma skrbnika za storitve, ki jih opravljata na podlagi členov 7 in 14 Direktive KNPVP, nacionalnih predpisov in zadevnih pravil za sklade, oproščene storitve „upravljanja posebnih investicijskih skladov“ po členu 13B (d) (6) Šeste direktive o DDV?

               3.

               In ponovno, če je odgovor na vprašanje 1 negativen in je treba dati besedi „upravljanje“ iz člena 13B (d) (6) Šeste direktive o DDV samostojen pomen v pravu Skupnosti, ali se oprostitev za „upravljanje posebnih investicijskih skladov“ po členu 13B (d) (6) Šeste direktive o DDV uporablja za storitve, ki jih opravljajo poslovodje tretjih v zvezi z vodenjem in upravljanjem skladov?

      (1)  Šesta direktiva Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, 13.06.1977, str. 1) [ni na voljo v Slovenščini].

      (2)  z dne 20. decembra 1985 (UL L 375, 31.12.1985, str. 3) [ni na voljo v Slovenščini].


title: Zadeva T-435/15: Tožba, vložena 29. julija 2015 – Kolachi Raj Industrial/Komisija

text:
               5.10.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 328/19

         Tožba, vložena 29. julija 2015 – Kolachi Raj Industrial/Komisija
   (Zadeva T-435/15)
   (2015/C 328/20)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd (Karachi, Pakistan) (zastopnik: P. Bentley, QC)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2015/776 (1) razglasi za nično v delu, v katerem:

                           —

                           (i) je zavrnjen predlog tožeče stranke za izjemo od podaljšanja protidampinških ukrepov na uvoz koles s poreklom iz Pakistana;

                           —

                           (ii) je razširjena dokončna protidampinška dajatev, določena z Uredbo Sveta (EU) št. 502/2013 (2) na uvoz koles s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, ki jih je tožeča stranka poslala iz Pakistana; in

                           —

                           (iii) naloženo pobiranje navedene dajatve na uvoz izdelkov iz Pakistana in registriranih v skladu s členom 2 Uredbe (EU) št. 938/2014 (3).

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka se v utemeljitev tožbe sklicuje na en tožbeni razlog, v okviru katerega trdi, da je tožena stranka kršila člen 13(2)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL 2009 L 343, str. 51). Natančneje, na podlagi člena 13(2)(b) naj bi tožena stranka kršila postopek, napačno uporabila pravo in protislovno obrazložila odločitev.

      (1)  Izvedbena uredba Komisije (EU) 2015/776 z dne 18. maja 2015 o razširitvi dokončne protidampinške dajatve, uvedene z Uredbo Sveta (EU) št. 502/2013 na uvoz koles s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, na uvoz koles, poslanih iz Kambodže in Pakistana ter s Filipinov, ne glede na to, ali so deklarirana kot izdelki s poreklom iz Kambodže ali Pakistana ali s Filipinov ali ne (UL 2015 L 122, str. 4).

      (2)  Uredba Sveta (EU) št. 502/2013 z dne 29. maja 2013 o spremembi Izvedbene uredbe (EU) št. 990/2011 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz koles s poreklom iz Ljudske republike Kitajske po vmesnem pregledu v skladu s členom 11(3) Uredbe (ES) št. 1225/2009 (UL 2013 L 153, str. 17)

      (3)  Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 938/2014 z dne 2. septembra 2014 o začetku preiskave glede morebitnega izogibanja protidampinškim ukrepom, uvedenim z Uredbo Sveta (EU) št. 502/2013 na uvoz koles s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, z uvozom koles, poslanim iz Kambodže, Pakistana in Filipinov, ne glede na to, ali je deklariran kot s poreklom iz Kambodže, Pakistana in Filipinov ali ne, in o registraciji takšnega uvoza (UL 2014 L 263, str. 5)


title: Zadeva T-5/07: Tožba, vložena 5. januarja 2007 — Belgija proti Komisiji

text:
               10.3.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 56/32

         Tožba, vložena 5. januarja 2007 — Belgija proti Komisiji
   (Zadeva T-5/07)
   (2007/C 56/63)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Kraljevina Belgija (zastopniki: L. Van den Broeck, zastopnik, J.-P. Buyle in C. Steyaert, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasiti tožbo za dopustno in utemeljeno;

               —

               razglasiti ničnost Odločbe Komisije z dne 18. oktobra 2006 v delu, v katerem se šteje, da niso zastarane, „stare terjatve ESS“, ki jih je 21. decembra 2004 Kraljevina Belgija prostovoljno plačala, vendar si je pridržala vse procesne pravice;

               —

               posledično razsoditi, da so bile te terjatve zastarane na podlagi člena 3(1) Uredbe št. 2988/95/ES in posledično Komisiji naložiti, da Kraljevini Belgiji vrne znesek 631.177,60 EUR, skupaj z zamudnimi obrestmi od 21. decembra 2004 v višini temeljne obrestne mere ECB, povišane za tri in pol odstotne točke;

               —

               podredno razglasiti ničnost Odločbe Komisije z dne 18. oktobra 2006 v delu, v katerem se šteje, da je neplačilo starih spornih dolgov ESS povzročilo nastanek obresti, in posledično Komisiji naložiti, da tožeči stranki vrne obresti, ki jih je plačala na sporne terjatve, in sicer znesek 377.724,99 EUR, skupaj z zamudnimi obrestmi od 21. decembra 2004, izračunane na podlagi osnovne stopnje ECB, povišane za tri in pol odstotne točke;

               —

               še bolj podredno razglasiti ničnost Odločbe Komisije z dne 18. oktobra 2006 v delu, v katerem zadeva zahtevano obrestno mero; posledično razsoditi, da se je ta obrestna mera spreminjala glede na obrestno mero, ki jo je ECB uporabljala za glavne operacije refinanciranja, kot je bila objavljena v Uradnem listu, in Komisiji posledično naloži, da tožeči stranki vrne razliko preveč plačanih obresti na sporne terjatve, skupaj z zamudnimi obrestmi od 21. decembra 2004, izračunane na podlagi osnovne stopnje ECB, povišane za tri in pol točke;

               —

               v vsakem primeru Komisijo naložiti na plačilo stroškov tega postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Z obravnavano tožbo tožeča stranka zahteva razglasitev ničnosti Odločbe Komisije, vsebovane v dopisu z dne 18. oktobra 2006, s katero je bilo zavrnjeno, da se toženi stranki vrne znesek, ki ga je plačala iz naslova starih terjatev Evropskega socialnega sklada in katerega vračilo zahteva zaradi zastaranja teh terjatev in podredno iz razloga neobstoja pravne podlage glede izterljivosti obresti.
   V obdobju od leta 1987 do leta 1992 je Komisija od tožeče stranke z odločbami, sprejetimi na podlagi Uredbe št. 2950/83/EGS (1) in Odločbe 83/673/EGS (2) zahtevala vračilo zneska, ki so bile dodeljene kot pomoči različnim belgijskim ustanovam (nosilcem projektov) in ki jih slednje niso uporabile. Tožeča stranka je zadevnim nosilcem projektov posredovala opomine, ki jih je izdala Komisija. Nekateri od njih so znesek neposredno vrnili Komisiji, medtem ko so drugi s Komisijo pričeli z dopisovanjem glede legitimnosti zahtevkov za vračilo. Nove razprave je načel predlog Komisije leta 2002. Leta 2004 je Komisija pobotala znesek vsot, dolgovanih iz naslova starih zadevnih terjatev ESS (opomini, izdani med 15. januarjem 1987 in 31. decembrom 1991), skupaj z zamudnimi obrestmi od dneva izdaje opominov, s terjatvami, ki jih je imela tožeča stranka proti Komisiji v okviru upravljanja skladov ESS. Tožeča stranka je ta pobot ter stopnjo obresti, ki jo je uporabila Komisija, izpodbijala zaradi zastaranja dolga ter zaradi neobstoja pravne podlage za uporabo zamudnih obresti. Kljub temu je Kraljevina Belgija, da bi zaustavila morebiten tek obresti, plačala vsoto, ki je ustrezala preostanku dolgovanih vsot iz naslova starih terjatev ESS, ki niso bile pobotane. Hkrati je navedla, da se ne odreka trditvam, ki jih je predstavila v dopisih in da si pridržuje pravico zahtevati vračilo teh vsot na podlagi utemeljenosti teh trditev. Komisija je odgovorila z dopisom z dne 19. januarja 2005, v katerem se je izrekla glede ugovorov, ki jih je navedla tožeča stranka. Glede tega dopisa je Kraljevina Belgija pred Sodiščem prve stopnje zahtevala, da se ga razglasi za ničnega. S sklepom z dne 2. maja 2006 je Sodišče tožbo zavrglo kot nedopustno z obrazložitvijo, da naj zadevni dopis ne bi bil izpodbojni akt v smislu člena 230 ES (3).
   Tožeča stranka je 29. junija 2006 na Komisijo naslovila nov dopis, s katerim je zahtevala vračilo vsote, ki je ustrezala preostanku dolgovanih vsot iz naslova starih terjatev ESS, ki niso bile pobotane, ki jo je plačala, da bi ustavila morebiten tek obresti, in sicer na podlagi zgoraj navedenih trditev o zastaranju terjatve ter na podlagi utemeljitev o neobstoju pravne podlage glede izterljivosti obresti. Z dopisom z dne 18. oktobra 2006 je Komisija zavrnila zahtevano vračilo. Gre za akt, ki se ga izpodbija v okviru obravnavane tožbe.
   V podporo zahtevjom tožeča stranka zatrjuje, da naj bi bila edina evropska ureditev, ki naj bi splošno urejala zahtevo po vračilu vsot s strani Komisije, ki niso bile uporabljene v skladu z evropskimi določbami, ki jih urejajo, Uredba št. 2988/95/ES (4). Po mnenju tožeče stranke je treba v zadevnem primeru uporabiti člen 3 navedene uredbe, ki določa zastaralni rok za pregon. Prav tako zatrjuje, da bi se bilo treba, če bi moralo Sodišče prve stopnje zavzelo stališče, da zoper Komisijo ni mogoče uveljavljati zastaralnega roka iz člena 3 Uredbe št. 2988/95/ES, sklicevati na člen 2(4) iste uredbe in uporabiti belgijsko pravo, ki ureja trajanje zastaranja terjatev, „fizičnih osebn“.
   V podporo podrednih zahtevkov glede napačne pravne podlage, na katero se je naslonila Komisija, da je od tožeče stranke zahtevala zamudne obresti, Kraljevina Belgija zatrjuje, da naj bi Komisija zagrešila napako s tem, da je uporabila člen 86(2)(b) Uredbe št. 2342/2002/ES o določitvi podrobnih pravil finančne uredbe (5). Tožeča stranka zatrjuje, da naj bi obstajala posebna ureditev, ki naj bi razveljavila to uredbo, in da naj bi se Komisija na podlagi te posebne ureditve za določitev obresti, ki jih je morebiti treba plačati, lahko naslonila le na predpise glede delovanja ESS, v korist katerega so nastale terjatve, katerih vračilo zahteva Komisija. Glede tega tožeča stranka zatrjuje, da lahko Komisija zahteva obresti le, če so bile določene, ki pa takrat niso bile.
   Še bolj podredno tožeča stranka zatrjuje, da je bila zahtevana obrestna mera v nasprotju z odločitvijo Komisije variabilna. Posledično zahteva, da se Komisiji naloži, naj ji vrne razliko preveč plačanih obresti na sporne terjatve.

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 2950/83 z dne 17. oktobra 1983 o uporabi sklepa 83/516/EGS o nalogah Evropskega socialnega sklada (UL L 289, str. 1).

      (2)  Odločba Komisije z dne 22. decembra 1983 o upravljanju Evropskega socialnega sklada (ESS) (UL L 377, str. 1).

      (3)  Sklep Sodišča prve stopnje z dne 2. maja 2006 v zadevi Kraljevina Belgija proti Komisiji (T-134/05, še neobjavljeno v ZOdl.).

      (4)  Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 z dne 18. decembra 1995 o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti (UL L 312, str. 1).

      (5)  Uredba Komisije (ES, Euratom) št. 2342/2002 z dne 23. decembra 2002 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL L 357, str. 1).


title: Zadeva T-323/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. julija 2012 – Unión de Cervecerías Peruanas Backus y Johnston proti UUNT (Oblika steklenice) (Znamka Skupnosti — Absolutni razlogi za zavrnitev — Prijava tridimenzionalne znamke — Oblika steklenice — Neobstoj razlikovalnega učinka — Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               25.8.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 258/19

         Sodba Splošnega sodišča z dne 12. julija 2012 – Unión de Cervecerías Peruanas Backus y Johnston proti UUNT (Oblika steklenice)
   (Zadeva T-323/11) (1)

   (Znamka Skupnosti - Absolutni razlogi za zavrnitev - Prijava tridimenzionalne znamke - Oblika steklenice - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2012/C 258/35
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Unión de Cervecerías Peruanas Backus y Johnston SAA (Lima, Peru) (zastopnika: E. Armijo Chávarri in C. Morán Medina, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: V. Melgar, zastopnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 23. marca 2011 (zadeva R 2238/2010-2) v zvezi z zahtevo za registracijo tridimenzionalnega znaka v obliki steklenice kot znamke Skupnosti

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Unión de Cervecerías Peruanas Backus y Johnston SAA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 252, 27.8.2011.


title: Sodba Sodišča (peti senat) z dne  15. decembra 2005  v zadevi C-254/04: Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2002/20/ES — Elektronska komunikacijska omrežja in storitve — Odobritev — Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)

text:
               11.2.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 36/13

      SODBA SODIŠČA

   (peti senat)
   z dne 15. decembra 2005
   v zadevi C-254/04: Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2002/20/ES - Elektronska komunikacijska omrežja in storitve - Odobritev - Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)
   (2006/C 36/24)
   Jezik postopka: grščina
   V zadevi C-254/04, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: G. Zavvos in M. Shotter) proti Helenski republiki (zastopnica: N. Dafniou) zaradi tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 226 ES, vložene 14. junija 2004, je Sodišče (peti senat), v sestavi J. Makarczyk, predsednik senata, R. Silva de Lapuerta, sodnica in P. Kūris (poročevalec), sodnik, generalni pravobranilec: A. Tizzano, sodni tajnik: R. Grass, 15. decembra 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Helenska republika s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov potrebnih za uskladitev z Direktivo 2002/20/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (Direktiva o odobritvi), ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2.

               Helenski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 201, 7.8.2004.


title: Zadeva T-237/08: Tožba, vložena 19. junija 2008 – Abadía Retuerta proti UUNT (CUVÉE PALOMAR)

text:
               25.10.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 272/27

         Tožba, vložena 19. junija 2008 – Abadía Retuerta proti UUNT (CUVÉE PALOMAR)
   (Zadeva T-237/08)
   (2008/C 272/52)
   Jezik postopka: španščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Abadía Retuerta, S.A. (Sardón de Duero, Španija) (zastopnika: X. Fàbrega Sabaté in M. Curell Aguilà, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Naj se razveljavi odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) z dne 2. aprila 2008 v zadevi 1185/2007-1, in

               —

               UUNT naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka „CUVÉE PALOMAR“ za proizvode iz razreda 33 (prijava št. 5 501 937).

      Odločba preizkuševalca: Prijava znamke Skupnosti se zavrne.

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe.

      Navajani tožbeni razlogi: Prijava zadevne znamke Skupnosti ni v nasprotju s členom 7(1)(j) Uredbe (ES) št. 40/94 (1), ker ne vsebuje niti ne sestoji iz zavajajoče geografske označbe.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL 1994, L 11, str. 1).


title: Zadeva T-365/08: Sklep Splošnega sodišča z dne 27. septembra 2010 – Hidalgo proti UUNT – Bodegas Hidalgo – La Gitana (HIDALGO) (Znamka Skupnosti — Razglasitev ničnosti registracije nacionalne znamke, na kateri temelji ugovor — Ustavitev postopka)

text:
               20.11.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 317/32

         Sklep Splošnega sodišča z dne 27. septembra 2010 – Hidalgo proti UUNT – Bodegas Hidalgo – La Gitana (HIDALGO)
   (Zadeva T-365/08) (1)

   (Znamka Skupnosti - Razglasitev ničnosti registracije nacionalne znamke, na kateri temelji ugovor - Ustavitev postopka)
   2010/C 317/58
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Emilio Hidalgo, SA (Jerez de la Frontera, Španija) (zastopnik: M. Esteve Sanz, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: J. Crespo Carrillo, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Bodegas Hidalgo – La Gitana, SA (Sanlucar de Barrameda, Španija) (zastopnika: S. Rivero Galán, J. M. Sanjuán de Coca, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 11. junija 2008 (zadeva R 1329/2007-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Emilio Hidalgo SA in Bodegas Hidalgo – La Gitana SA.

      Izrek

               1.

               Postopek se ustavi.

               2.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 272, 25.10.2008.


title: Zadeva T-158/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 8. maja 2012 – Dow Chemical proti Svetu (Damping — Uvoz etanolaminov s poreklom iz Združenih držav — Dokončna protidampinška dajatev — Iztek protidampinških ukrepov — Pregled — Verjetnost nadaljevanja ali ponovnega pojava dampinga — Člen 11(2) Uredbe (ES) št. 1225/2009)

text:
               23.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 184/9

         Sodba Splošnega sodišča z dne 8. maja 2012 – Dow Chemical proti Svetu
   (Zadeva T-158/10) (1)

   (Damping - Uvoz etanolaminov s poreklom iz Združenih držav - Dokončna protidampinška dajatev - Iztek protidampinških ukrepov - Pregled - Verjetnost nadaljevanja ali ponovnega pojava dampinga - Člen 11(2) Uredbe (ES) št. 1225/2009)
   2012/C 184/15
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: The Dow Chemical Company (Midland, Michigan, Združene države) (zastopniki: sprva J. F. Bellis, R. Luff in V. Hahn, nato J. F. Bellis in R. Luff, odvetniki)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopniki: J.-P. Hix, R. Szostak in B. Driessen, zastopniki, skupaj z G. Berrischem, odvetnikom, in N. Chesaites, barrister)

      Intervenientka v podporo tožene stranke: Evropska komisija (zastopniki: sprva H. van Vliet in M. França, nato A. Stobiecka-Kuik, zastopniki)

      Predmet

   Razglasitev delne ničnosti Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 54/2010 z dne 19. januarja 2010 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz etanolaminov s poreklom iz Združenih držav Amerike (UL L 17, str. 1)

      Izrek

               1.

               Izvedbena uredba Sveta (EU) št. 54/2010 z dne 19. januarja 2010 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz etanolaminov s poreklom iz Združenih držav Amerike se v delu, v katerem se nanaša na družbo The Dow Chemical Company, razglasi za nično.

               2.

               Svet Evropske unije nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila družba The Dow Chemical Company.

               3.

               Evropska komisija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 161, 19.6.2010.


title: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 19. januarja 2005 v zadevi T-387/03: Proteome Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)(UUNT) (Znamka Skupnosti — Besedna znamka BIOKNOWLEDGE — Absolutni razlogi za zavrnitev — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 40/94 — Opisni znak)

text:
               19.3.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 69/14

      SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 19. januarja 2005
   v zadevi T-387/03: Proteome Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)(UUNT) (1)

   (Znamka Skupnosti - Besedna znamka BIOKNOWLEDGE - Absolutni razlogi za zavrnitev - Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 40/94 - Opisni znak)
   (2005/C 69/28)
   Jezik postopka: angleščina
   V zadevi T-387/03, Proteome Inc., s sedežem v Beverlyu, Massachusetts (Združene države), ki jo zastopajo M. Edenborough, barrister, C. Jones, A. Brodie in C. Loweth, solicitors, proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) (zastopnika: P. Bullock in S. Laitinen), zaradi tožbe, vložene zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 25. avgusta 2003 (zadeva R 0707/2002-4) in odločbo preizkuševalca z dne 21. junija 2002, s katero je bila zavrnjena registracija besedne znamke BIOKNOWLEDGE, je Sodišče prve stopnje (tretji senat) v sestavi J. Azizi, predsednik, M. Jaeger in F. Dehousse, sodnika, sodni tajnik: H. Jung, dne 19. januarja 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Tožeča stranka nosi stroške postopka.

      (1)  UL C 21, 24.1.2004.


title: Zadeva T-238/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 6. aprila 2017 – Entreprise commune Clean Sky 2/Scouring Environment (Arbitražna klavzula — Sporazum o subvenciji, sklenjen v okviru Sedmega okvirnega programa za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti (2007–2013) — Neizpolnitev pogodbe — Vračilo predplačil — Zamudne obresti — Postopek izdaje zamudne sodbe)

text:
               22.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/28

         Sodba Splošnega sodišča z dne 6. aprila 2017 – Entreprise commune Clean Sky 2/Scouring Environment
   (Zadeva T-238/16) (1)

   ((Arbitražna klavzula - Sporazum o subvenciji, sklenjen v okviru Sedmega okvirnega programa za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti (2007–2013) - Neizpolnitev pogodbe - Vračilo predplačil - Zamudne obresti - Postopek izdaje zamudne sodbe))
   (2017/C 161/39)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Entreprise commune Clean Sky 2 (Bruselj, Belgija) (zastopnika: B. Mastantuono, agent, skupaj z M. Velardom, odvetnikom)

      Tožena stranka: Scouring Environment SARL (Tauriac, Francija)

      Predmet

   Predlog, ki temelji na členu 272 PDEU in namen katerega je, da se družbi Scouring Environment naloži, da vrne predplačilo v okviru sporazuma o subvenciji št. 287071, skupaj z zamudnimi obrestmi.

      Izrek

               1.

               Družbi Scouring Environment SARL se naloži, da skupnemu podjetju Clean Sky 2 vrne znesek v višini 60 000 EUR, skupaj z zamudnimi obrestmi po 3,65-odstotni letni obrestni meri, ki tečejo od 12. septembra 2014 do celotnega plačila dolga.

               2.

               Družbi Scouring Environment se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 260, 18.7.2016.


title: Zadeva C-385/07 P: Pritožba, ki jo je vložila Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland GmbH proti sodbi Sodišča prve stopnje (prvi senat), razglašeni 24. maja 2007 v zadevi T-151/01, Der Grüne Punkt – Pritožba Duales System Deutschland GmbH proti Komisiji Evropskih skupnosti ob podpori Vfw AG, Landbell AG für Rückhol-Systeme in Belland Vision GmbH, vložena 13. avgusta 2007

text:
               10.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/29

         Pritožba, ki jo je vložila Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland GmbH proti sodbi Sodišča prve stopnje (prvi senat), razglašeni 24. maja 2007 v zadevi T-151/01, Der Grüne Punkt – Pritožba Duales System Deutschland GmbH proti Komisiji Evropskih skupnosti ob podpori Vfw AG, Landbell AG für Rückhol-Systeme in Belland Vision GmbH, vložena 13. avgusta 2007
   (Zadeva C-385/07 P)
   (2007/C 269/51)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Pritožnica: Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland GmbH (zastopniki: W. Deselaers, E. Wagner, B. Meyring, odvetniki)

      Druge stranke v postopku: Komisija Evropskih skupnosti, Vfw AG, Landbell AG für Rückhol-Systeme in Belland Vision GmbH
   Predlogi pritožnice:

               —

               razveljaviti sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 24. maja 2007 v zadevi T-151/01;

               —

               razglasiti ničnost odločbe Komisije 2001/463/ES z dne 20. aprila 2001 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 ES (zadeva COMP D3/34493 – DSD) (1),

               —

               podredno, zadevo v skladu s sodno presojo, ki jo je v sodbi podalo Sodišče, predložiti Sodišču prve stopnje,

               —

               v vsakem primeru Komisiji naložiti stroške postopka pred Sodiščem prve stopnje in Sodiščem.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožnica svojo pritožbo zoper navedeno sodbo utemeljuje z osmimi pritožbenimi razlogi.
   Pritožnica zatrjuje, prvič, da je Sodišče prve stopnje s protislovno ugotovitvijo ravnanja, ki naj bi pomenilo zlorabo, kršilo dolžnost obrazložitve in s tem člen 82 ES. Na eni strani je Sodišče prve stopnje zlorabo utemeljilo s tem, da pritožnica od podjetij, ki ne uporabljajo njenega sistema ali ga uporabljajo le za del prodajne embalaže z logotipom, zahteva celotno plačilo za licenco. Na drugi strani je Sodišče prve stopnje ugotovilo, da je pritožnica za prodajno embalažo, za katero se ne uporablja njen sistem, ceno storitev zbiranja in predelave zahtevala le, „morebiti“ na podlagi spornih določb pogodbe o uporabi logotipa.
   Drugi, peti in šesti pritožbeni razlog se nanašajo na pomankljivo oziroma očitno izkrivljeno pravno zmotno presojo, ki nasprotuje dokumentaciji in predloženim dokazom, in sicer glede obsega licence, ki jo je ponudila pritožnica. Če bi bila presoja pravno pravilna, bi Sodišče prve stopnje moralo spoznati, da pritožnica ne daje posamične licence, tako da bi bilo treba izpodbijano odločbo razumeti kot ugotovitev, da bi zavrnitev tovrstne licence pomenila zlorabo, oziroma bi odločba o odpravi v členu 3 izpodbijane odločbe pomenila isto kot naložitev prisilne licence. Vendar obrazložitev Sodišča prve stopnje pravno zmotno ni ustrezala zahtevam, ki jih nalaga sodna praksa glede prisilne licence, poleg tega pa je zmotno menilo, da je prisilna licenca pravno izljučena glede znamk in embalaže. Pritožnica s tem v zvezi zatrjuje, da so bili kršeni obveznost obrazložitve, načelo sorazmernosti oziroma člen 82 ES in člen 3 Uredbe Sveta št. 17.
   Kot tretji in četrti pritožbeni razlog pritožnica uveljavlja, da je Sodišče prve stopnje obveznost obrazložitve in s tem tudi člen 82 ES kršilo s pravno zmotno ugotovitvijo, ki ni zadosti obrazložena in nasprotuje nemškim pravnim predpisom, ki urejajo področje embalaže in znamk, da se znamki, „Der Grüne Punkt“ ne more priznati, „zahtevane izključnosti“. S to ugotovitvijo naj bi Sodišče prve stopnje kršilo celo načelo prava EU o znamkah, zlasti v zvezi z uporabo znamke za blago in storitve, ki so enake ali podobne tistim, za katere je bila znamka registrirana.
   S sedmim in osmim pritožbenim razlogom pritožnica uveljavlja dve postopkovni kršitvi. Na eni strani naj bi Sodišče prve stopnje navedlo nove ugotovitve oziroma naj bi podalo ugotovitve na lastno pobudo, ne da bi predmet teh ugotovitev bila vsebina izpodbijane določbe in ne da bi postale predmet teh ugotovitev po volji stranki. Na drugi strani naj bi Sodišče prve stopnje, s tem da je kršilo temeljno pravico na ravni Unije, da se pravni spor obravnava v primernem roku, kršilo postopek, zaradi česar so prizadeti interesi pritožnice.

      (1)  UL L 166, str. 1.


title: Zadeva T-332/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. decembra 2012 – Electrabel proti Komisiji (Konkurenca — Koncentracije — Odločba o naložitvi globe za izvedbo koncentracije — Obveznost zadržanja izvedbe koncentracije — Obveznost obrazložitve — Napaka pri presoji — Zastaranje — Znesek globe)

text:
               2.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/15

         Sodba Splošnega sodišča z dne 12. decembra 2012 – Electrabel proti Komisiji
   (Zadeva T-332/09) (1)

   (Konkurenca - Koncentracije - Odločba o naložitvi globe za izvedbo koncentracije - Obveznost zadržanja izvedbe koncentracije - Obveznost obrazložitve - Napaka pri presoji - Zastaranje - Znesek globe)
   2013/C 32/21
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Electrabel (Bruselj, Belgija) (zastopnika: M. Pittie in P. Honoré, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. Bouquet in V. Di Bucci, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C (2009)4416 konč. z dne 10. junija 2009 o naložitvi globe za izvedbo koncentracije zaradi kršitve člena 7(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 4064/89 (zadeva COMP/M.4994 – Electrabel/nacionalna družba iz Rhôna), in podredno predlog za odpravo ali znižanje globe, ki je tožeči stranki naložena s to odločbo.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Electrabel se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 267, 7.11.2009.


title: Zadeva T-614/14: Tožba, vložena 14. avgusta 2014 – Fútbol Club Barcelona proti UUNT– Kule (KULE)

text:
               6.10.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 351/24

         Tožba, vložena 14. avgusta 2014 – Fútbol Club Barcelona proti UUNT– Kule (KULE)
   (Zadeva T-614/14)
   2014/C 351/31
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Fútbol Club Barcelona (Barcelona, Španija) (zastopnik: J. Carbonell Callicó, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Kule LLC (New York, Združene države)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj

               —

               razveljavi odločbo četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 18. junija 2014 v zadevi R 2375/2013-4.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „KULE“ za proizvode iz razredov 14, 18 in 25 – prijava znamke Skupnosti št. 9 9 17  097

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Navajana znamka ali znak: španske znamke in znamka, splošno znana po besedi „CULE“

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora v celoti

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 42(2) in (3) Uredbe o znamki Skupnosti


title: Zadeva T-381/03: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 27. septembra 2006 — Izar Construcciones Navales proti Komisiji

text:
               18.11.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 281/43

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 27. septembra 2006 — Izar Construcciones Navales proti Komisiji
   (Zadeva T-381/03) (1)

   (2006/C 281/76)

      Jezik postopka: španščina

   Predsednik petega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 21 z dne 24.1.2004.


title: Združeni zadevi T-241/12 in T-210/13: Sklep Splošnega sodišča z dne 7. marca 2014 – Versalis proti Komisiji (Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Trg Butadienskega kavčuka in emulzijsko stiren-butadienskega kavčuka — Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES — Razglasitev delne ničnosti in sprememba odločbe Komisije s strani Sodišča — Nadaljevanje postopka — Novo posredovanje očitkov — Konec postopka — Ustavitev postopka)

text:
               5.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 135/37

         Sklep Splošnega sodišča z dne 7. marca 2014 – Versalis proti Komisiji
   (Združeni zadevi T-241/12 in T-210/13) (1)

   ((Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Trg Butadienskega kavčuka in emulzijsko stiren-butadienskega kavčuka - Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES - Razglasitev delne ničnosti in sprememba odločbe Komisije s strani Sodišča - Nadaljevanje postopka - Novo posredovanje očitkov - Konec postopka - Ustavitev postopka))
   2014/C 135/47
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Versalis SpA (San Donato Milanese, Italija) (zastopniki: Moretti, L. Nascimbene in M. Siragusa, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: V. Bottka, G. Conte, R. Striani in T. Vecchi, zastopniki)

      Predmet

   V zadevi T-241/12 predlog za razglasitev ničnosti sklepa Komisije, ki naj bi bil vsebovan v dopisu z dne 23. marca 2012, s katerim je bilo tožeči stranki sporočeno, da namerava Komisija ponovno uvesti postopek in ji poslati novo obvestilo z očitki, in v zadevi T-210/13 predlog za razglasitev ničnosti sklepov Komisije C (2013) 1200 final z dne 26. februarja 2013 in C (2013) 1199 final z dne 27. februarja 2013 o ponovni uvedbi postopka in posredovanju novih obvestil z očitki tožečim strankam v zadevi AT. 40032 – BR/ESBR – Ponovitev po razglasitvi delne ničnosti sklepa C (2006) 5700 final Komisije z dne 29. novembra 2006 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] in člena 53 Sporazuma EGP (Zadeva COMP/F/38.638 – Butadienski kavčuk in emulzijski stiren-butadienski kavčuk).

      Izrek

               1.

               Zadevi T-241/12 in T-210/13 se za izdajo tega sklepa združita.

               2.

               Postopek s tožbama se ustavi.

               3.

               Družba Versalis SpA in Evropska komisija nosita vsaka svoje stroške.

      (1)  UL C 227, 28.7.2012.


title: Zadeva C-68/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesarbeitsgerichts (Nemčija) 9. februarja 2017 – IR/JQ

text:
               8.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 144/26

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesarbeitsgerichts (Nemčija) 9. februarja 2017 – IR/JQ
   (Zadeva C-68/17)
   (2017/C 144/34)
   Jezik postopka:nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesarbeitsgericht

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: IR

      Tožena stranka: JQ

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 4(2), drugi pododstavek, Direktive Sveta 2000/78/ES (1) z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (v nadaljevanju: Direktiva 2000/78/ES) razlagati tako, da lahko cerkev za organizacijo, kakršna je tožena stranka v obravnavanem sporu, zavezujoče določi, da glede zahteve po delovanju v dobri veri in lojalno, ki velja za delavce na vodstvenih položajih, razlikuje med delavci, ki pripadajo tej cerkvi, in delavci, ki pripadajo drugi cerkvi ali ne pripadajo nobeni cerkvi?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen:

                           a)

                           Ali je treba v obravnavanem sporu opustiti uporabo določbe nacionalnega prava, kakršna je v tem primeru določba člena 9(2) AGG, v skladu s katero je upravičeno različno obravnavanje delavcev na podlagi njihove verske pripadnosti v skladu s posameznikovim dojemanjem cerkve?

                           b)

                           Kateri pogoji veljajo v skladu s členom 4(2), drugi pododstavek, Direktive 2000/78/ES glede zahteve do delavcev cerkve ali druge organizacije, navedene v tej določbi, da delujejo v dobri veri in lojalno do etosa organizacije?

      (1)  Direktiva Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 79).


title: Zadeva C-334/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo cour d'appel de Mons (Belgija) 9. julija 2014 – État belge proti Nathalie De Fruytier

text:
               8.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 303/31

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo cour d'appel de Mons (Belgija) 9. julija 2014 – État belge proti Nathalie De Fruytier
   (Zadeva C-334/14)
   2014/C 303/39
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour d'appel de Mons

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: État belge

      Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Nathalie De Fruytier

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali člen 13(A)(1), točki b in c, Šeste direktive o DDV (1) nasprotuje temu, da se prevoz vzorcev in organov zaradi medicinske analize ali zdravstvene ali terapevtske oskrbe, ki jo opravlja tretji neodvisni ponudnik, katerega storitve so zajete v povrnitev stroškov klinikam in laboratorijem v okviru socialne varnosti, oprosti DDV za storitve, ki so tesno povezane z zdravstvenimi storitvami, to je storitvami, katerih namen je postavitev diagnoze, negovanje in, kolikor je mogoče, zdravljenje bolezni ali zdravstvenih težav?

               2.

               Ali je mogoče dejavnost prevoza vzorcev in organov zaradi medicinske analize ali zdravstvene ali terapevtske oskrbe, ki jo je izvedel tretji neodvisni ponudnik, katerega storitve so zajete v povrnitev stroškov klinikam in laboratorijem v okviru socialne varnosti, in sicer zaradi opravljanja medicinskih analiz, oprostiti davka na podlagi člena 13(A)(1)(b) in (c) Šeste direktive o DDV?

               3.

               Ali je treba pojem drugih uradno priznanih ustanov podobne vrste, naveden v členu 13(A)(1)(b) Šeste direktive, razlagati tako, da vključuje zasebne družbe, katerih storitve zajemajo prevoz človeških vzorcev zaradi analize, ki je nujen za dosego terapevtskih ciljev, ki jih uresničujejo bolnišnične in zdravstvene ustanove?

      (1)  Šesta direktiva Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1).


title: Zadeva C-607/10: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 29. marca 2012 – Evropska komisija proti Kraljevini Švedski (Neizpolnitev obveznosti države — Okolje — Direktiva 2008/1/ES — Preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja — Zahteve za izdajanje dovoljenj obstoječim obratom — Obveznost zagotoviti, da navedeni obrati delujejo v skladu z zahtevami, določenimi v Direktivi)

text:
               26.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 151/8

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 29. marca 2012 – Evropska komisija proti Kraljevini Švedski
   (Zadeva C-607/10) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Okolje - Direktiva 2008/1/ES - Preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja - Zahteve za izdajanje dovoljenj obstoječim obratom - Obveznost zagotoviti, da navedeni obrati delujejo v skladu z zahtevami, določenimi v Direktivi)
   2012/C 151/14
   Jezik postopka: švedščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. Alcover San Pedro in K. Simonsson, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Švedska (zastopnik: A. Falk, zastopnik)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev člena 5(1) Direktive 2008/1/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. januarja 2008 o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja (UL L 24, str. 8) – Zahteve za izdajanje dovoljenj obstoječim obratom – Obveznost zagotoviti, da navedeni obrati delujejo v skladu z zahtevami, določenimi v Direktivi

      Izrek

               1.

               Kraljevina Švedska s tem, da ni sprejela potrebnih ukrepov, s katerimi bi zagotovila, da pristojni organi z dovoljenji v skladu s členoma 6 in 8 Direktive 2008/1/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. januarja 2008 o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja (kodificirana verzija) ali, kadar je to primerno, tako da na novo preučijo pogoje in jih po potrebi posodobijo, poskrbijo, da obstoječi obrati delujejo v skladu z zahtevami členov 3, 7, 9, 10 in 13, člena 14(a) in (b) ter člena 15(2), ni izpolnila obveznosti iz člena 5(1) te direktive.

               2.

               Kraljevini Švedski se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 89, 19.3.2011.


title: Zadeva C-135/06 P: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 18. decembra 2007 – Roderich Weißenfels proti Evropskemu parlamentu (Pritožba – Osebni prejemki – Otroški dodatek – Odbitek zneska podobne dajatve, prejete iz drugih virov – Pristojnost za odločanje v sporu polne jurisdikcije – Spori premoženjske narave)

text:
               23.2.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 51/13

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 18. decembra 2007 – Roderich Weißenfels proti Evropskemu parlamentu
   (Zadeva C-135/06 P) (1)

   (Pritožba - Osebni prejemki - Otroški dodatek - Odbitek zneska podobne dajatve, prejete iz drugih virov - Pristojnost za odločanje v sporu polne jurisdikcije - Spori premoženjske narave)
   (2008/C 51/20)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Pritožnik: Roderich Weißenfels (zastopnik: G. Maximini, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropski parlament (zastopniki: L.G. Knudsen, M. Ecker in U. Rösslein, zastopniki)
   Predmet
   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (prvi senat) z dne 25. januarja 2006 v zadevi Weißenfels proti Parlamentu (T-33/04), s katero je to sodišče zavrnilo predlog pritožnika za razglasitev ničnosti Odločbe Parlamenta z dne 26. junija 2003, s katero je ta odločil, da odbije znesek podobne dajatve, prejete iz drugih virov, od dvojnega otroškega dodatka, ki je bil pritožniku podeljen na podlagi člena 67(3) Kadrovskih predpisov – Pogoji za uporabo pravila o neseštevanju ki ga določa člen 67(2) Kadrovskih predpisov – Pojem „podobna dajatev“.
   Izrek

               1)

               Sodba Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 25. januarja 2006 v zadevi Roderich Weißenfels proti Evropskemu parlamentu (T-471/04) se razveljavi.

               2)

               Odločbi Evropskega parlamenta z dne 26. junija 2003 in 28. aprila 2004 se razglasita za nični.

               3)

               Evropski parlament plača R. Weißenfelsu zaostale otroške dodatke, ki bi jih slednji moral dobivati od 1. julija 2003, povečane za zakonite obresti.

               4)

               Evropskemu parlamentu se naloži lastne stroške in stroške, ki jih je R. Weißenfels priglasil pri Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti in Sodišču Evropskih skupnosti.

      (1)  UL C 108, 6.5.2006.


title: Zadeva T-577/15: Tožba, vložena 1. oktobra 2015 – Uribe-Etxebarría Jiménez/UUNT – Núcleo de comunicaciones y control (SHERPA)

text:
               7.12.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 406/39

         Tožba, vložena 1. oktobra 2015 – Uribe-Etxebarría Jiménez/UUNT – Núcleo de comunicaciones y control (SHERPA)
   (Zadeva T-577/15)
   (2015/C 406/40)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez (Erandio, Španija) (zastopnica: M. Esteve Sanz, odvetnica)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Núcleo de comunicaciones y control, SL (Tres Cantos (Madrid), Španija)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Imetnik sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Skupnosti „SHERPA“ – znamka Skupnosti št. 1 0 0 00  339

      Postopek pred UUNT: postopek za ugotovitev ničnosti

      Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 17. Julija 2015 v zadevi R 1135/2014-2

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo; razveljavi

               —

               UUNT in po potrebi intervenientki naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlogi

               —

               Kršitev členov 63(1), 64(1) in 76(1) Uredbe št. 207/2009.

               —

               Kršitev člena 42(2) in (3) Uredbe št. 207/2009 in člena 22 Uredbe št. 2868/95.

               —

               Kršitev člena 8(1)(a) in (b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-2/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Varhoven administrativen Sad (Bolgarija) 6. januarja 2009 – Peter Dimitrov Kalinchev proti Regionalna Mitnicheska Direktsia – Plovdiv

text:
               7.3.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 55/19

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Varhoven administrativen Sad (Bolgarija) 6. januarja 2009 – Peter Dimitrov Kalinchev proti Regionalna Mitnicheska Direktsia – Plovdiv
   (Zadeva C-2/09)
   (2009/C 55/31)
   Jezik postopka: bolgarščina
   Predložitveno sodišče
   Varhoven administrativen Sad
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Peter Dimitrov Kalinchev

      Tožena stranka: Regionalna Mitnicheska Direktsia – Plovdiv
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1)

               Ali je s členom 3(3) Direktive Sveta 92/12/EGS (1) z dne 25. februarja 1992 o splošnem režimu za trošarinske proizvode in o skladiščenju, gibanju in nadzoru takih proizvodov dovoljeno, da države članice sprejmejo predpise za odmero trošarine na rabljena motorna vozila ob njihovem uvozu na območje posamezne države članice, če se ta davek ne plača neposredno ob nakupu iz druge roke takih vozil, ki so že v državi in je bila zanje že plačana trošarina ob prvotnem uvozu na območje države članice?

               2)

               V kakšnem smislu je treba razumeti „enakovrstne domače izdelke“ iz člena 90, prvi odstavek, ES:

                           a)

                           so to izdelki z izvorom v državi članici, ki predpisuje določene notranje davke, ali

                           b)

                           izdelki, ki se neodvisno od svojega izvora že nahajajo na območju te države članice?

               3)

               Ali je treba, ob upoštevanju odgovorov na zgornji vprašanji, člen 25 ES in člen 90, prvi odstavek, ES razlagati kot prepoved različnih predpisov o odmeri trošarine na motorna vozila, ki jih je Republika Bolgarija določila s členoma 30 in 40 ZADS glede na leto izdelave vozila in njegove kilometrine?

      (1)  UL L 76, str. 1.


title: Zadeva T-339/04: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 8. marca 2007 — France Télécom proti Komisiji ( Konkurenca — Odločba, s katero je odrejen pregled — Lojalno sodelovanje z nacionalnimi sodišči — Lojalno sodelovanje z nacionalnimi organi, pristojnimi za konkurenco — Člen 20(4) Uredbe (ES) št. 1/2003 — Obvestilo Komisije o sodelovanju v okviru mreže organov, pristojnih za konkurenco — Obrazložitev — Sorazmernost )

text:
               28.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 95/38

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 8. marca 2007 — France Télécom proti Komisiji
   (Zadeva T-339/04) (1)

   („Konkurenca - Odločba, s katero je odrejen pregled - Lojalno sodelovanje z nacionalnimi sodišči - Lojalno sodelovanje z nacionalnimi organi, pristojnimi za konkurenco - Člen 20(4) Uredbe (ES) št. 1/2003 - Obvestilo Komisije o sodelovanju v okviru mreže organov, pristojnih za konkurenco - Obrazložitev - Sorazmernost“)
   (2007/C 95/76)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: France Télécom SA, nekdanji Wanadoo SA (Pariz, Francija) (zastopnika: H. Calvet in M.-C. Rameau, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: É. Gippini Fournier in O. Beynet, zastopnika)
   Predmet
   Razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C (2004) 1929 z dne 18. maja 2004 v zadevi COMP/C-1/38.916, s katero je bilo odrejeno, da se morajo France Télécom SA in podjetja, ki jih neposredno ali posredno obvladuje, vključno z Wanadoo SA in vsa podjetja, ki jih neposredno ali posredno obvladuje, podrediti pregledu na podlagi člena 20(4) Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov [81] ES in [82] ES (UL 2003, L 1, str. 1).
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Tožeči stranki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 262, 23.10.2004.


title: Zadeva T-742/14: Tožba, vložena 3. novembra 2014 – Alpha Calcit/UUNT – Materis Paints Italia (CALCILITE)

text:
               22.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/29

         Tožba, vložena 3. novembra 2014 – Alpha Calcit/UUNT – Materis Paints Italia (CALCILITE)
   (Zadeva T-742/14)
   (2014/C 462/42)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Alpha Calcit Füllstoffgesellschaft mbH (Koln, Nemčija) (zastopnik: F. Hauck, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Materis Paints Italia SpA (Novate Milanese, Italija)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Imetnik sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Skupnosti „CALCILITE“ – znamka Skupnosti, št. 5 0 74  745

      Postopek pred UUNT: postopek za ugotovitev ničnosti

      Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 4. septembra 2014 v zadevi R 753/2013-4

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo v delu, v katerem se nanaša na naslednje blago: barve, firneži, laki, sredstva za zaščito proti rji in sredstva za konzerviranje lesa, barvilna sredstva, jedkala, naravne smole v surovem stanju (razred 2); omet (razred 19);

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               kršitev členov 53(1)(a) in 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-138/05: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 14. septembra 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe College van Beroep voor het bedrijfsleven — Nizozemska) — Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (Dovoljenje za dajanje fitofarmacevtskih sredstev in biocidnih pripravkov v promet — Direktiva 91/414/EGS — Člen 8 — Direktiva 98/8/ES — Člen 16 — Pristojnosti držav članic med prehodnim obdobjem)

text:
               18.11.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 281/13

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 14. septembra 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe College van Beroep voor het bedrijfsleven — Nizozemska) — Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Zadeva C-138/05) (1)

   (Dovoljenje za dajanje fitofarmacevtskih sredstev in biocidnih pripravkov v promet - Direktiva 91/414/EGS - Člen 8 - Direktiva 98/8/ES - Člen 16 - Pristojnosti držav članic med prehodnim obdobjem)
   (2006/C 281/21)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predložitveno sodišče
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie

      Tožena stranka: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

      Intervenientka: LTO Nederland
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — College van Beroep voor het bedrijfsleven -Razlaga členov 4, 8(2) in (3), in 23 Direktive Sveta 91/414/EGS z dne 15. julija 1991 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet (UL L 230, str. 1) — Razlaga člena 16 Direktive 98/8/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 1998 o dajanju biocidnih pripravkov v promet (UL L 123, str. 1) — Predhodna odobritev dajanja v promet — Iztek roka za prenos — Uporaba s strani nacionalnega sodnega organa — Odobritev dajanja v promet proizvodov, ki so že bili v prometu dve leti po notifikaciji direktive — Pregled proizvodov
   Izrek

               1)

               Člen 16(1) Direktive 98/8/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 1998 o dajanju biocidnih pripravkov v promet ima enak pomen kot člen 8(2) Direktive Sveta 91/414/EGS z dne 15. julija 1991 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet.

               2)

               Člen 8(2) Direktive 91/414 ne pomeni obveznosti „standstill“. Vendar člen 10, drugi odstavek, ES in člen 249, tretji odstavek, ES in Direktiva 91/414 kljub temu zahtevajo, naj se države članice med prehodnim obdobjem iz člena 8(2) te direktive vzdržijo sprejetja določb, ki bi resno ogrozile uresničitev rezultata, ki ga predpisuje navedena direktiva. Zlasti države članice med navedenim prehodnim obdobjem ne smejo spremeniti veljavnih predpisov tako, da bi bilo mogoče dovoliti fitofarmacevtsko sredstvo, za katero velja ta določba, ne da bi skrbno presodili, kakšne učinke ima lahko navedeni proizvod na zdravje ljudi in živali in na okolje. Prav tako je odločitev o izdaji dovoljenja mogoče sprejeti le na podlagi spisa, ki obsega vse potrebno za to, da se navedeni učinki lahko dejansko presodijo.

               3)

               Člen 8(2) Direktive 91/414 je treba razlagati tako, da državi članici, če dovoli, da se na njenem ozemlju dajo v promet fitofarmacevtska sredstva, ki vsebujejo aktivne snovi, ki niso uvrščene v Prilogo I k tej direktivi, in ki so že bila dana na trg dve leti po njeni notifikaciji, ni treba spoštovati določb člena 4 ali 8(3) navedene direktive.

               4)

               Predložitveno sodišče mora presoditi, ali ima presoja, izvedena zaradi uporabe člena 16aa zakona o pesticidih (Bestrijdingsmiddelenwet) iz leta 1962, kot je bil spremenjen z zakonom z dne 6. februarja 2003, vse značilnosti pregleda v smislu člena 8(3) Direktive 91/414, in zlasti tiste, ki so opredeljene v točkah od 53 do 54 te sodbe.

               5)

               Člen 8(3) Direktive 91/414 je treba razlagati tako, da vsebuje zgolj določbe glede predložitve podatkov pred pregledom.

      (1)  UL C 143, 11.6.2005.


title: Zadeva C-413/08 P: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 17. junija 2010 – Lafarge SA proti Evropski komisiji, Svetu Evropske unije (Pritožba — Omejevalni sporazum — Mavčne plošče — Izkrivljenje dokazov — Dokazno breme — Neobrazložitev — Uredba št. 17 — Člen 15(2) — Sankcija — Ponovna kršitev — Faza, v kateri se upošteva odvračilni učinek globe)

text:
               14.8.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 221/5

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 17. junija 2010 – Lafarge SA proti Evropski komisiji, Svetu Evropske unije
   (Zadeva C-413/08 P) (1)

   (Pritožba - Omejevalni sporazum - Mavčne plošče - Izkrivljenje dokazov - Dokazno breme - Neobrazložitev - Uredba št. 17 - Člen 15(2) - Sankcija - Ponovna kršitev - Faza, v kateri se upošteva odvračilni učinek globe)
   2010/C 221/07
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožnica: Lafarge SA (zastopniki: A. Winckler, F. Brunet, E. Paroche, H. Kanellopoulos in C. Medina, odvetniki)

      Drugi stranki v postopku: Evropska komisija, Svet Evropske unije (zastopnika: F. Castillo de la Torre in N. von Lingen, zastopnika)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (tretji senat) z dne 8. julija 2008 v zadevi Lafarge SA proti Komisiji (T-54/03), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo ničnostno tožbo pritožnika zoper Odločbo Komisije z dne 27. novembra 2002, s katero je bila pritožniku naložena globa na podlagi člena 81 Pogodbe ES – Kartel o določanju cen v sektorju mavčnih plošč – Kršitev obveznosti obrazložitve in pravil o dokaznem bremenu – Kršitev načel enakega obravnavanja in sorazmernosti v zvezi z izračunom zneska globe – Pojem ponovne kršitve

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Družbi Lafarge SA se naloži plačilo stroškov..

      (1)  UL C 327, 20.12.2008.


title: Zadeva C-575/15 P: Pritožba, ki jo je Industria de Diseño Textil, S.A. (Inditex) vložila 9. novembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 9. septembra 2015 v zadevi T-584/14, INDITEX/UUNT – ANSELL (ZARA)

text:
               1.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/27

         Pritožba, ki jo je Industria de Diseño Textil, S.A. (Inditex) vložila 9. novembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 9. septembra 2015 v zadevi T-584/14, INDITEX/UUNT – ANSELL (ZARA)
   (Zadeva C-575/15 P)
   (2016/C 038/40)
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Pritožnica: Industria de Diseño Textil, S.A. (Inditex) (zastopnica: C. Duch Fonoll, odvetnica)

      Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Predlog

               —

               Razveljavi naj se sodba Splošnega sodišča Evropske unije s katero je bila zavrnjena tožba, ki jo je ta pritožnica vložila zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 19. maja 2014 (zadeva R 1118/2013-2); posledično naj se razveljavita izpodbijana odločba in predhodna odločba oddelka za izbris UUNT z dne 30. aprila 2013 s katero je bilo ugodeno zahtevi za razveljavitev registracije znamke Skupnosti ZARA št. 112.755 za storitve iz razreda 39;

               —

               UUNT naj se naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Pritožnica v tej pritožbi v okviru šestih razlogov izpodbija obrazložitev iz točk od 32 do 37 izpodbijane sodbe.

               2.

               V okviru prvega pritožbenega razloga zatrjuje, da je Splošno sodišče kršilo člen 65(3) Uredbe o znamki Skupnosti št. 207/2009 (1), ker je v točki 37 izpodbijane sodbe prekoračen okvir tožbe, ki mu je bila predložena, saj je postavljena pod vprašaj sama uporabe znamke ZARA št. 112755 za storitve iz razreda 39 ob tem, da to vprašanje ni bilo sporno in ni bilo predmet tožbe.

               3.

               Predmet pritožbe, vložene pri odboru za pritožbe, je bil omejen na ugotovitev ali se uporaba znamke ZARA s strani družbe Inditex za storitve prevoza in distribucije proizvodov, ki jih ta družba opravlja za svoje franšizojemalce, lahko šteje za javno uporabo in ne zasebno uporabo v okviru samega podjetja in, posledično, ali se lahko šteje za dejansko uporabo znamke ali ne. Zato obstoj same uporabe znamke ZARA za prevozne in distribucijske storitve, ki jih opravlja imetnik znamke ni predstavljal spornega dejstva in se ni obravnaval v upravni fazi.

               4.

               V okviru drugega pritožbenega razloga družba Inditex trdi, da je Splošno sodišče v točkah 32 in 33 izpodbijane sodbe napačno uporabilo pravo pri uporabi člena 51(1)(a) Uredbe o znamki Skupnosti št. 207/2009 s tem, da je enačilo pojem „poslovne integracije“ ki je značilen za franšizojemalca, ki se integrira v poslovni sitem franšizodajalca, s pojmom „ekonomske integracije“ ali „gospodarske celote“ v smislu stopnje ekonomske odvisnosti.

               5.

               Splošno sodišče je v točki 33 izpodbijane sodbe presodilo, da dejstvo da franšizojemalci družbe Inditex uporabljajo poslovni model, ki je integriran v poslovno metodo franšizodajalca zanje pomeni, da nimajo več statusa neodvisnih gospodarskih enot, torej tretjih, zunaj notranje organizacije franšizodajalca. Pritožnica meni, da ta presoja ni pravilna, saj gre za napačno uporabo prava.

               6.

               V okviru tretjega pritožbenega razloga se zatrjuje, da je Splošno sodišče v točki 33 izpodbijane sodbe izkrivilo besedilo zaprisežene izjave D. Antonia Abrila z dne 7. maja 2012 de (priloga 4 k tožbi) s tem, da je deloma citiralo dele izjave, ki ji je ta dejansko podal, zaradi česar je Splošno sodišče ta dokument napačno razlagalo kar vpliva na ugotovitev Splošnega sodišča kar zadeva vprašanje ali se uporaba znamke ZARA šteje za javno.

               7.

               V okviru četrtega pritožbenega razloga se zatrjuje, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo v okviru uporabe člena 51(1)(a) Uredbe o znamki Skupnosti št. 207/2009, ker je v točki 35 izpodbijane sodbe kršilo pravila glede tega, da se morajo pri presoji dejanskosti uporabe znamke upoštevati vsa ustrezna dejstva in okoliščine zaradi ugotovitve obstoja njene uporabe v gospodarskem prometu. Konkretno pritožnica zatrjuje, da je Splošno sodišče zavrnilo, da bi bila družba Inditex s svojo znamko ZARA prisotna na trgu storitev prevoza blaga, saj ta družba nima prometa, ki bi bil ustvarjen z opravljanjem storitev iz razreda 39.

               8.

               Splošno sodišče je zavrnilo, da bi družba Inditex ponujala storitve prevoza blaga tretjim, ki niso del njene gospodarske celote, saj je ta družba podjetje, ki se ukvarja s proizvodnjo in prodajo modnih proizvodov in ne prevozno podjetje. To stališče Splošnega sodišča je po mnenju pritožnice nepravilno in predstavlja napačno uporabo prava in sodne prakse Unije, ki je citirana v okviru tega pritožbenega razloga.

               9.

               V okviru petega pritožbenega razloga se zatrjuje, da je Splošno sodišče v točki 35 izpodbijane sodbe izkrivilo besedilo zaprisežene izjave D. Antonia Abrila z dne 7. maja 2012 s tem, da je za kvantitativne podatke v točki 18 izjave štelo, da dokazujejo obstoj poslovnega izkoriščanja sporne znamke kar zadeva komercializacijo proizvodov, saj se zneski, ki so navedeni v tem dokumentu, dejansko nanašajo le na zneske, ki jih je družba Inditex dobila od svojih franšizojemalcev za opravljanje prevoznih storitev te družbe za te franšizojemalce.

               10.

               Nazadnje, v okviru šestega pritožbenega razloga se zatrjuje napačna uporaba prava zaradi kršitve člena 51(1)(a) Uredbe o znamke Skupnosti 207/2009 v povezavi s pravilom 22 Uredbe št. 2868/1995 (2), saj naj bi v točki 36 izpodbijane sodbe Splošno sodišče od družbe Inditex zahtevalo predložitev probatio diabolica s tem, da je zavrnilo, da bi bili preloženi dokazi o prometu, ker mu niso bili preloženi računi, in to ne glede na to, da je Splošno sodišče vedelo, da družba Inditex ne more predložiti takih računov, saj gre za dokumente, ki ne obstajajo iz razlogov, ki so navedeni v okviru tega pritožbenega razloga.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).

      (2)  Uredba Komisije (ES) št. 2868/95 z dne 13. decembra 1995 za izvedbo Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 o znamki Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 189).


title: Zadeva C-95/15 P: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 16. februarja 2017 – H&R ChemPharm GmbH/Evropska komisija (Pritožba — Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Evropski trg parafinskih voskov in nemški trg stiskanega parafina — Določanje cen in razdelitev trgov — Obveznost obrazložitve — Dokaz o kršitvi — Izkrivljanje dokazov — Uredba (ES) št. 1/2003 — Člen 23(3) — Izračun zneska globe — Smernice o načinu določanja glob iz leta 2006 — Načelo sorazmernosti)

text:
               10.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/5

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 16. februarja 2017 – H&R ChemPharm GmbH/Evropska komisija
   (Zadeva C-95/15 P) (1)

   ((Pritožba - Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Evropski trg parafinskih voskov in nemški trg stiskanega parafina - Določanje cen in razdelitev trgov - Obveznost obrazložitve - Dokaz o kršitvi - Izkrivljanje dokazov - Uredba (ES) št. 1/2003 - Člen 23(3) - Izračun zneska globe - Smernice o načinu določanja glob iz leta 2006 - Načelo sorazmernosti))
   (2017/C 112/07)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Pritožnica: H&R ChemPharm GmbH (zastopnika: M. Klusmann, odvetnik, S. Thomas, profesor)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopniki: R. Sauer, C. Vollrath in L. Wildpanner, agenti, skupaj z A. Böhlkejem, odvetnikom)

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               H&R ChemPharm GmbH se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 138, 27.4.2015.


title: Zadeva C-205/14: Tožba, vložena 24. aprila 2014 – Evropska komisija proti Portugalski republiki

text:
               7.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 212/18

         Tožba, vložena 24. aprila 2014 – Evropska komisija proti Portugalski republiki
   (Zadeva C-205/14)
   2014/C 212/20
   Jezik postopka: portugalščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: P. Guerra e Andrade in F. Wilman, agenta)

      Tožena stranka: Portugalska republika

      Predloga tožeče stranke

               —

               Razglasi naj se, da Portugalska republika ni izpolnila obveznosti iz člena 4(2)(b) Uredbe (EGS) št. 95/93 (1), ker ni zagotovila funkcionalne in finančne neodvisnosti koordinatorja slotov.

               —

               Portugalski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Koordinator slotov na Portugalskem je družba ANA, zasebna gospodarska družba, ki upravlja letališča, zato ne izpolnjuje pogojev neodvisnosti, določenih v Uredbi (EG) št. 95/93.
   Ker je nacionalna enota za koordinacijo slotov vključena v ANA in je odvisna izključno od te družbe, ni podana funkcionalna in finančna neodvisnost, zahtevana z zakonodajo Unije.

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 95/93 z dne 18. januarja 1993 o skupnih pravilih dodeljevanja slotov na letališčih Skupnosti, (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 2, str. 3).


title: Zadeva C-480/12: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 15. maja 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Minister van Financiën proti X BV (Carinski zakonik Skupnosti — Področje uporabe členov 203 in 204(1)(a) Uredbe (EGS) št. 2913/92 — Zunanji tranzitni postopek — Nastanek carinskega dolga zaradi neizpolnitve obveznosti — Zamuda pri predložitvi blaga namembnemu uradu — Šesta direktiva o DDV — Člen 10(3) — Povezava med nastankom carinskega dolga in nastankom DDV — Pojem obdavčljivih transakcij)

text:
               7.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 212/6

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 15. maja 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Minister van Financiën proti X BV
   (Zadeva C-480/12) (1)

   ((Carinski zakonik Skupnosti - Področje uporabe členov 203 in 204(1)(a) Uredbe (EGS) št. 2913/92 - Zunanji tranzitni postopek - Nastanek carinskega dolga zaradi neizpolnitve obveznosti - Zamuda pri predložitvi blaga namembnemu uradu - Šesta direktiva o DDV - Člen 10(3) - Povezava med nastankom carinskega dolga in nastankom DDV - Pojem obdavčljivih transakcij))
   2014/C 212/06
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Vlagatelj kasacijske pritožbe: Minister van Financiën

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: X BV

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska – Razlaga členov 203 in 204 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 4, str. 307), členov 356 in 859, točka 2(c), Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 6, str. 3) ter člena 7 Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 23) – Prekoračenje roka, ki ga je za predložitev blaga namembnemu carinskemu organu določil carinski urad odhoda, ki ima za posledico pogojen nastanek carinskega dolga in ne njegovega avtomatičnega nastanka – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Obdavčljive transakcije – Pojem uvoza

      Izrek

               1.

               Člena 203 in 204 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 648/2005 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. aprila 2005, v povezavi s členom 859, točka 2(c), Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe št. 2913/92, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 444/2002 z dne 11. marca 2002, je treba razlagati tako, da zgolj prekoračitev roka za predložitev, ki je določen v skladu s členom 356(1) Uredbe št. 2454/93, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 444/2002, ne vodi k nastanku carinskega dolga zaradi odstranitve zadevnega blaga izpod carinskega nadzora v smislu člena 203 Uredbe št. 2913/92, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 648/2005, pač pa k nastanku carinskega dolga na podlagi člena 204 te uredbe, in da za nastanek carinskega dolga na podlagi tega člena 204 ni potrebno, da bi zainteresirane stranke carinskim organom predložile podatke o vzrokih za prekoračitev roka, določenega v skladu s členom 356 Uredbe št. 2454/93, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 444/2002, ali o kraju, kjer je blago bilo v času med potekom tega roka in dejansko predložitvijo tega blaga namembnemu carinskemu uradu.

               2.

               Člen 7(3), prvi pododstavek, Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2004/66/ES z dne 26. aprila 2004, je treba razlagati tako, da je davek na dodano vrednost dolgovan, kadar je zadevno blago izšlo iz carinskih postopkov, ki so določeni v tem členu, čeprav je carinski dolg nastal izključno na podlagi člena 204 Uredbe št. 2913/92, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 648/2005.

      (1)  UL C 26, 26.1.2013.


title: Zadeva C-473/10: Tožba, vložena 29. septembra 2010 – Komisija proti Madžarski

text:
               4.12.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 328/19

         Tožba, vložena 29. septembra 2010 – Komisija proti Madžarski
   (Zadeva C-473/10)
   ()
   2010/C 328/36
   Jezik postopka: madžarščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: H. Støvlbæk in B. D. Simon)

      Tožena stranka: Republika Madžarska

      Predlog tožeče stranke

               1.

               Naj se ugotovi, da Republika Madžarska:

                           —

                           ni izpolnila obveznosti iz člena 6(3) in priloge II Direktive 91/440/EGS, (1) kot je bila spremenjena, kot tudi iz člena 14(2) Direktive 2001/14/ES, (2) s tem da ni zagotovila dodeljevanja zmogljivosti, ki bi bilo neodvisno od prevoznikov v železniškem prometu;

                           —

                           ni izpolnila obveznosti iz člena 6(3) in priloge II Direktive 91/440/EGS, kot je bila spremenjena, kot tudi iz člena 4(2) Direktive 2001/14/ES s tem, da ni zagotovila oblikovanja cen, ki bi bilo neodvisno od prevoznikov v železniškem prometu;

                           —

                           ni izpolnila obveznosti iz člena 6(1) Direktive 2001/14 s tem, da ni zagotovila finančnega ravnovesja za upravljavce infrastrukture;

                           —

                           ni izpolnila obveznosti iz člena 6(2) Direktive 2001/14 s tem, da ni spodbudila upravljavcev, da znižajo stroške zagotavljanja infrastrukture in višino uporabnin za dostop;

                           —

                           ni izpolnila obveznosti iz člena 7(3) Direktive 2001/14 s tem, da ni zagotovila da so uporabnine za minimalni paket storitev dostopa do infrastrukture in za dostop po tirih do objektov, potrebnih za izvajanje železniških storitev, enake stroškom, ki nastanejo neposredno pri izvajanju storitve;

                           —

                           ni izpolnila obveznosti iz člena 11 Direktive 2001/14 s tem da ni sprejela načrta izvedbe za spodbujanje prevoznikov v železniškem prometu in upravljavca infrastrukture k zmanjševanju motenj in izboljšanju kakovosti izvedbe železniškega omrežja.

               2.

               Republiki Madžarski naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Cilj direktiv 91/440 in 2001/14 je zagotoviti enakopraven in nediskriminatoren dostop do železniške infrastrukture vsem prevoznikom v železniškem prometu. Za dosego tega zastavljenega cilja omenjene direktive določajo, da prevozniki v železniškem prometu ne smejo sprejemati odločitev v zvezi z dodeljevanjem zmogljivosti in da mora infrastrukture zmogljivosti dodeljevati neodvisna oseba. Če je prevoznik v železniškem prometu zadolžen za upravljanje prometa, to zanj nujno pomeni konkurenčno prednost, saj mora imeti za opravljanje nalog v zvezi z upravljanjem prometa natančne podatke o storitvah, ki jih opravljajo prevozniki v železniškem prometu o njihovem obsegu in o njihovih voznih redih.
   Vložitev te tožbe je bila med drugim potrebna zato ker je na Madžarskem, v nasprotju s tem kar je določeno v direktivah, upravljanje železniškega prometa ostalo naloga prevoznikov v železniškem prometu.
   Ni mogoče zavzeti stališča, da je upravljanje železniškega prometa upravljanje z infrastrukturo, ki ni povezano z dodeljevanjem zmogljivosti, ker tisti, ki to izvaja nujno sodeluje v postopkih v katerih se sprejemajo odločitve v zvezi s takim dodeljevanjem. Po eni strani mora upravljavec prometa poznati odločitve glede razdelitve zmogljivosti zato, da lahko upravlja s prometom, po drugi strani pa mora v primeru motenj v prometu ali v nujnih primerih sprejeti ukrepe za ponovno vzpostavitev prometa v skladu z načrtom, kar nujno pomeni, ponovno dodelitev razpoložljivih kapacitet omrežja.
   V nasprotju z načelom neodvisnosti upravljanja prometa je dejstvo, da so na Madžarskem prevozniki v železniškem prometu tisti, ki izdajajo podrobne račune za uporabnino, ki se pobira za uporabo infrastrukture. Ker so iz podrobnih računov nujno razvidne storitve prevoznikov v železniškem prometu kot tudi njihov obseg in vozni redi to izstavljanje računov tem podjetjem daje konkurenčno prednost.
   Poleg neizpolnitve zahteve po neodvisni dodelitvi zmogljivosti Republika Madžarska ni izpolnila obveznosti iz direktiv 91/440 in 2001/14 s tem, da:

               —

               ni določila zahtev, ki so potrebne za zagotovitev finančnega ravnovesja upravljavcev infrastrukture;

               —

               ni sprejela potrebnih ukrepov za to, da se upravljavce infrastrukture prisili v znižanje stroškov zagotavljanja infrastrukture in višine uporabnin za dostop do omrežja;

               —

               Ni sprejela izvedbenih ukrepov, potrebnih za zagotovitev spoštovanja načela neposrednih stroškov pri določitvi uporabnin za dostop do infrastrukture in za dostop po tirih do objektov, potrebnih za izvajanje železniških storitev in nazadnje,

               —

               ni sprejela načrta izvedbe za spodbujanje prevoznikov v železniškem prometu in upravljavca infrastrukture k zmanjševanju motenj in izboljšanju kakovosti izvedbe železniškega omrežja.

      (1)  Direktiva Sveta z dne 29. julija 1991 o razvoju železnic Skupnosti (UL L 237, str. 25).

      (2)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2001 o dodeljevanju železniških infrastrukturnih zmogljivosti, naložitvi uporabnin za uporabo železniške infrastrukture in podeljevanju varnostnega spričevala (UL L 75, str. 29).


title: Zadeva C-252/05: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 10. maja 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (Anglija in Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Združeno kraljestvo) – Thames Water Utilities Ltd proti South East London Division, Bromley Magistrates' Court (Odpadki – Direktive 75/442/EGS, 91/156/EGS in 91/271/EGS – Odpadna voda, ki izteka iz kanalizacijskega omrežja – Opredelitev – Področje uporabe direktiv 75/442/EGS in 91/271/EGS)

text:
               23.6.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 140/3

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 10. maja 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (Anglija in Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Združeno kraljestvo) – Thames Water Utilities Ltd proti South East London Division, Bromley Magistrates' Court
   (Zadeva C-252/05) (1)

   (Odpadki - Direktive 75/442/EGS, 91/156/EGS in 91/271/EGS - Odpadna voda, ki izteka iz kanalizacijskega omrežja - Opredelitev - Področje uporabe direktiv 75/442/EGS in 91/271/EGS)
   (2007/C 140/04)
   Jezik postopka: angleščina
   Predložitveno sodišče
   High Court of Justice (Anglija in Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Thames Water Utilities Ltd, Regina

      Tožena stranka: South East London Division, Bromley Magistrates' Court

      Ob udeležbi: Environment Agency
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – High Court of Justice (Anglija in Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Razlaga Direktive Sveta 91/271/EGS z dne 21. maja 1991 o čiščenju komunalne odpadne vode (UL L 135, str. 40) in Direktive Sveta 75/442/EGS z dne 15. julija 1975 o odpadkih (UL L 194, str. 39), kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 91/156/EGS z dne 18. marca 1991 (UL L 78, str. 32) – Pojem odpadki – Odplake, nastale pri izlitju kanalizacijskega omrežja odpadne vode
   Izrek

               1)

               Odpadna voda, ki izteka iz kanalizacijskega omrežja odpadne vode, ki ga vzdržuje podjetje, ki izvaja javno službo čiščenja odpadne vode v skladu z Direktivo Sveta 91/271/EGS z dne 21. maja 1991 o čiščenju komunalne odpadne vode in zakonodajo, ki je bila sprejeta zaradi njenega prenosa, je odpadek v smislu Direktive Sveta 75/442/EGS z dne 15. julija 1975 o odpadkih, kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 91/156/EGS z dne 18. marca 1991.

               2)

               Direktiva 91/271 ni „druga zakonodaja“ v smislu člena 2(1)(b) Direktive 75/442, kot je bila spremenjena z Direktivo 91/156. Predložitveno sodišče mora v skladu z merili, ki so določena s to sodbo, preveriti, ali je mogoče nacionalno zakonodajo šteti kot „drugo zakonodajo“ v smislu te določbe. Takšen je primer, če ta nacionalna zakonodaja obsega natančne določbe, ki urejajo ravnanje z zadevnimi odpadki, in če lahko zagotovi varstvo okolja, ki je enako tistemu, ki ga zagotavlja Direktiva 75/442, kot je bila spremenjena z Direktivo 91/156, natančneje njeni členi 4, 8 in 15.

               3)

               Direktive 92/271 v zvezi z ravnanjem z odpadno vodo, ki izteka iz kanalizacijskega omrežja, ni mogoče šteti kot lex specialis v razmerju z Direktivo 75/442, kot je bila spremenjena z Direktivo 91/156, in se zato ne uporablja na podlagi člena 2(2) te direktive.

      (1)  UL C 205, 20.8.2005.


title: Zadeva T-339/06: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 11. decembra 2008 – Grčija proti Komisiji ( Kmetijstvo – Skupna ureditev trga za vino – Pomoči za prestrukturiranje in preusmeritev vinogradov – Uredba (ES) št. 1493/1999 – Določitev dokončne dodelitve finančnih sredstev, odobrenih državam članicam – Odločba 2006/669/ES – Zavezujoč značaj roka iz člena 16(1) Uredbe (ES) št. 1227/2000 – Načela lojalnega sodelovanja, dobre vere in dobrega upravljanja, sorazmernosti in polnega učinka )

text:
               7.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/28

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 11. decembra 2008 – Grčija proti Komisiji
   (Zadeva T-339/06) (1)

   („Kmetijstvo - Skupna ureditev trga za vino - Pomoči za prestrukturiranje in preusmeritev vinogradov - Uredba (ES) št. 1493/1999 - Določitev dokončne dodelitve finančnih sredstev, odobrenih državam članicam - Odločba 2006/669/ES - Zavezujoč značaj roka iz člena 16(1) Uredbe (ES) št. 1227/2000 - Načela lojalnega sodelovanja, dobre vere in dobrega upravljanja, sorazmernosti in polnega učinka“)
   (2009/C 32/52)
   Jezik postopka: grščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Helenska republika (zastopnika: I. Chalkias in S. Papaioannou, zastopnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: H. Tserepa-Lacombe, M. Konstantinidis in F. Jimeno Fernández, zastopniki)
   Predmet
   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2006/669/ES z dne 4. oktobra 2006 o določitvi dokončne dodelitve finančnih sredstev v proračunskem letu 2006 državam članicam glede na določeno število hektarjev za prestrukturiranje in preusmeritev vinogradov v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 1493/1999 (UL L 275, str. 62).
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Helenski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 326, 30.12.2006.


title: Zadeva C-295/07 P: Pritožba, ki jo je vložila Komisija Evropskih skupnosti 20. junija 2007 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (prvi senat) z dne 29. marca 2007 v zadevi Département du Loiret (Francija), ob podpori Scott SA, proti Komisiji Evropskih skupnosti (T-369/00)

text:
               8.9.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/19

         Pritožba, ki jo je vložila Komisija Evropskih skupnosti 20. junija 2007 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (prvi senat) z dne 29. marca 2007 v zadevi Département du Loiret (Francija), ob podpori Scott SA, proti Komisiji Evropskih skupnosti (T-369/00)
   (Zadeva C-295/07 P)
   (2007/C 211/36)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Pritožnica: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: J. Flett, zastopnik)

      Drugi stranki v postopku: Département du Loiret, Scott SA
   Predlogi pritožnice:

               —

               ugotovi naj se, da je pritožba utemeljena, in posledično naj se izpodbijano sodbo razveljavi v celoti;

               —

               dokončno naj se razsodi o sporu, pri čemer naj se šteje, da je Odločba [2002/14/ES] (1) glede uporabe sestavljene obrestne mere dovolj obrazložena; v nasprotnem primeru – če Sodišče meni, da o zadevi ni mogoče razsoditi – naj se zadevo v ponovno odločanje vrne Sodišču prve stopnje;

               —

               tožeči stranki naj se naloži plačilo lastnih stroškov ter stroškov, ki jih je v postopkih pred Sodiščem in Sodiščem prve stopnje priglasila Komisija;

               —

               družbi Scott SA naj se naloži plačilo lastnih stroškov v obeh postopkih.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožnica v podporo svoji pritožbi navaja osem pritožbenih razlogov, pri čemer uvodoma zatrjuje, da izpodbijana sodba temelji na nepravilnem razumevanju pravil Skupnosti na področju državnih pomoči, ki naj bi jih Sodišče prve stopnje nepravilno enačilo s pravili o konkurenci med podjetji, ki veljajo na datum odreditve vračila nezakonite pomoči, in ne s pravili o konkurenci med državami članicami na datum dejanskega prejetja navedene pomoči.
   Pritožnica s svojim prvim pritožbenim razlogom zatrjuje, da je – v nasprotju s presojo Sodišča prve stopnje v izpodbijani sodbi – odločba, ki odreja vračilo nezakonito dodeljeno pomoči, zadostno obrazložena, če je na podlagi preprostega matematičnega izračuna mogoče ugotoviti, katera metoda izračuna je bila uporabljena. In ravno za to naj bi šlo v obravnavani zadevi, saj so v odločbi pritožnice vsi pomembni podatki glede višine dodeljene pomoči, glede obrestne mere, glede trajanja in glede zneska, ki ga je treba vrniti.
   Pritožnica s svojim drugim pritožbenim razlogom zatrjuje, da je bila uporaba sestavljene obrestne mere v vsakem primeru vsaj implicitna v obrazložitvi njene odločbe, saj so bili kot cilji navedeni odprava prednosti, ki izhajajo iz pomoči, in vzpostavitev prejšnjega stanja. Ob upoštevanju navedenega bi se kot obrestno mero za vračilo zneska nujno moralo uporabiti sestavljeno obrestno mero, da bi se tako upoštevalo inflacijo in ugodnosti, ki jih je prejemnik pomoči v tem času pridobil.
   Komisija s svojim tretjim pritožbenim razlogom zatrjuje, da je Sodišče prve stopnje nepravilno uporabilo pravo, s tem da je, na škodo Komisije, obrnilo dokazno breme. Na prvi stopnji naj bi namreč tožeča stranka morala dokazati zatrjevane spremembe prakse Komisije glede obrestne mere, uporabljene v nalogih za vračilo nezakonitih pomoči; ne bi smela biti dolžnost Komisije dokazati odsotnost take spremembe.
   Pritožnica s svojim četrtim pritožbenim razlogom meni, da je Sodišče prve stopnje nepravilno uporabilo pravo, s tem da je presodilo, da Komisija ni pojasnila, s čim naj bi družba, prejemnica pomoči, tudi na datum odreditve vračila te pomoči imela ugodnosti. Komisija mora obstoj take ugodnosti ugotoviti na datum dodelitve pomoči in ne na datum njenega vračila.
   Komisija s svojim petim in šestim pritožbenim razlogom Sodišču prve stopnje očita, da se je glede prodajne cene pomoči s strani družbe prejemnice drugi družbi oprlo na domneve in ne na dokaze, ter da je presodilo, da je bila ta prodajna cena – 11 let po dodelitvi pomoči – dejavnik, ki bi ga Komisija morala upoštevati pri določitvi zneska, ki ga je treba vrniti. Na področju državnih pomoči naj bi bil cilj namreč vzpostaviti prejšnje stanje, zato naj bi znesek pomoči, ki ga je treba vrniti, nujno ustrezal prvotno dodeljenemu znesku, skupaj – do dejanskega vračila – z letnimi sestavljenimi obrestmi, pri čemer ni predmetno, kaj je medtem prejemnik pomoči z njo storil.
   Pritožnica s svojim sedmim pritožbenim zatrjuje, da je Sodišče prve stopnje nepravilno uporabilo pravo, s tem da je presodilo, da iz okoliščine, da je vračilo pomoči treba opraviti po nacionalnih predpisih, nujno izhaja, da morajo obresti biti izračunane na podlagi navadne obrestne mere. Čeprav je res, da je treba glavnico in obresti treba vrniti v skladu z nacionalnim pravom, pa naj bi za naložitev obrestne mere ter tudi vprašanje, ali mora ta mera biti navadna ali sestavljena, bilo treba uporabiti pravo Skupnosti in ne nacionalnega prava.
   Nazadnje, Komisija s svojim osmim pritožbenim razlogom zatrjuje, da naj bi bila izpodbijana sodba popolnoma nesorazmerna, ker naj bi Komisijino odločitev za nično razglasila v celoti, medtem ko naj bi bilo mogoče razločiti znesek glavnice od zneska obresti, prav tako pa uporabo navadne obrestne mere od sestavljene obrestne mere.

      (1)  Odločba Komisije 2002/14/ES z dne 12. julija 2000 o državni pomoči, ki jo je Francija odobrila družbi Scott Paper S.A./Kimberly-Clark (UL 2002, L 12, str. 1).


title: Zadeva T-151/16: Tožba, vložena 12. aprila 2016 – NC/Komisija

text:
               1.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/29

         Tožba, vložena 12. aprila 2016 – NC/Komisija
   (Zadeva T-151/16)
   (2016/C 279/43)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: NC (zastopniki: J. Killick and G. Forwood, Barristers, ter C. Van Haute in A. Bernard, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi za ničen sklep Evropske komisije z dne 28. januarja 2016, da tožečo stranko izključi iz sodelovanja v postopkih oddaje javnih naročil in dotacij, ki se financirajo iz splošnega proračuna Evropske unije, in da tožečo stranko vpiše v sistem za zgodnje odkrivanje in izključitev, določen v členu 108(1) Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije (UL L 298, str. 1),

               —

               sprejme predlagane ukrepe procesnega vodstva in

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov tega postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev načela retroaktivne uporabe milejše kazni (lex mitior), ker se za izpodbijani sklep ni uporabila Uredba št. 966/2012, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 2015/1929. (1)

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev bistvene postopkovne zahteve, ker se ni posvetovalo s komisijo in spremenilo sklepa, kot to zahteva Uredba št. 966/2012, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 2015/1929.

               3.

               Tretji tožbeni razlog, podredno: kršitev načela sorazmernosti in člena 133a(1) Uredbe št. 2342/2002 (2) zaradi izključitve, ki je v zadevnih okoliščinah nesorazmerna.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti in načela ne bis in idem, ker je bila tožeča stranka za isto ravnanje že izključena.

      (1)  Uredba (EU, Euratom) 2015/1929 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. oktobra 2015 o spremembi Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije (UL L 286, str. 1).

      (2)  Uredba Komisije (ES, Euratom) št. 2342/2002 z dne 23. decembra 2002 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 4, str. 145).


title: Zadeva C-432/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil de prud'hommes de Paris (Francija) 22. septembra 2014 – David Van der Vlist proti Bio Philippe Auguste SARL

text:
               1.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 431/15

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil de prud'hommes de Paris (Francija) 22. septembra 2014 – David Van der Vlist proti Bio Philippe Auguste SARL
   (Zadeva C-432/14)
   (2014/C 431/22)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Conseil de prud'hommes de Paris

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: David Van der Vlist

      Tožena stranka: Bio Philippe Auguste SARL

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali splošno načelo prepovedi diskriminacije zaradi starosti nasprotuje nacionalni zakonodaji (člen L. 1243-10 francoskega delovnopravnega zakonika), ki mladim, ki v času svojih šolskih ali univerzitetnih počitnic delajo, odreka nadomestilo zaradi izteka pogodbe, ki pripada v primeru zaposlitve na podlagi pogodbe za določen čas, po izteku katere ni bila ponujena zaposlitev za nedoločen čas?


title: Zadeva T-627/13: Tožba, vložena 25. novembra 2013 – The Tea Board proti UUNT – Delta Lingerie (Darjeeling)

text:
               15.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/38

         Tožba, vložena 25. novembra 2013 – The Tea Board proti UUNT – Delta Lingerie (Darjeeling)
   (Zadeva T-627/13)
   2014/C 45/67
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: The Tea Board (Kalkuta, Indija) (zastopnik: A. Nordemann, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Delta Lingerie (Cachan, Francija)

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 11. septembra 2013 v zadevi R 1387/2012-2;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka, ki vsebuje besedni element „Darjeeling“ za proizvode in storitve iz razredov 25, 35 in 38 – prijava znamke Skupnosti št. 9 468 521

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Navajana znamka ali znak: registracija kolektivne besedne znamke Skupnosti „DARJEELING“ št. 4 325 718 za proizvode iz razreda 30; registracija kolektivne figurativne znamke Skupnosti, ki vsebuje besedni element „DARJEELING“, št. 8 674 327

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev členov 8(1)(b) in 8(5) Uredbe o blagovni znamki Skupnosti.