title: Zadeva C-82/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 6. februarja 2018 – Endesa Generación, S.A./Administración General del Estado in Iberdrola Generación Nuclear S.A.U.

text:
               28.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/4

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 6. februarja 2018 – Endesa Generación, S.A./Administración General del Estado in Iberdrola Generación Nuclear S.A.U.
   (Zadeva C-82/18)
   (2018/C 182/04)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Supremo

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Kasacijska pritožnica: Endesa Generación, S.A.

      Nasprotni stranki v postopku s kasacijsko pritožbo: Administración General del Estado in Iberdrola Generación Nuclear S.A.U.

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali načelo „plača povzročitelj obremenitve“ iz člena 191(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije v povezavi s členoma 20 in 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ki določata temeljni načeli enakosti in prepovedi diskriminacije, ki se odražata v členu 3(1) in (2) Direktive 2009/72/ES (1), katerega cilj je med drugim vzpostaviti konkurenčen in nediskriminatoren trg električne energije, na katerega se lahko poseže le zaradi splošnega gospodarskega interesa, kamor spada varstvo okolja, nasprotuje uvedbi nekaterih davkov, ki bremenijo izključno podjetja, ki proizvajajo električno energijo in uporabljajo jedrsko energijo, kadar glavni cilj takšnih davkov ni varovanje okolja, ampak povečanje dohodkov finančnega sistema električne energije, tako da ta podjetja v primerjavi drugimi podjetji, ki izvajajo isto dejavnost, nosijo večjo obremenitev pri financiranju primanjkljaja tarifnih prihodkov?

               2.

               Ali evropska zakonodaja na konkurenčnem in nediskriminatornem trgu električne energije dovoljuje uvedbo okoljskih davkov, ki ob upoštevanju preambule zakona temeljijo na onesnaževanju, ki je značilno za jedrsko dejavnost, ne da bi se določila konkretna ureditev, tako da za davek na proizvodnjo izrabljenega jedrskega goriva in radioaktivnih odpadkov ni zavezujoče zakonske določbe, ki bi urejala, katere stroške je treba kriti, in prav tako ni zavezujoče zakonske določbe glede skladiščenja radioaktivnih odpadkov, saj so stroški upravljanja in skladiščenja že pokriti z drugimi dajatvami, pri tem pa ni jasno določen namen porabe prihodkov od teh davkov, navedena podjetja pa morajo prevzeti odgovornost tretjim do višine 1 200 milijonov?

               3.

               Ali se izpolni zahteva iz člena 3(2) navedene Direktive, naj bodo obveznosti, ki jih je treba naložiti na podlagi splošnega gospodarskega interesa, kamor spada varstvo okolja, jasno določene, pregledne, nediskriminatorne in preverljive, kadar okoljski cilji in značilnosti okoljskih davkov niso podrobno urejeni z zavezujočimi zakonskimi določbami?

               4.

               Ali načelo „plača povzročitelj obremenitve“ iz člena 191(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije, načeli enakosti in prepovedi diskriminacije iz členov 20 in 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter člena 3 in 5 Direktive 2005/89/ES (2) s tem, ko želijo zagotoviti „pravilno delovanje notranjega trga z električno energijo“ in pozivajo države članice, naj zagotovijo „da ukrepi, sprejeti v skladu s to direktivo, niso diskriminatorni ter ne prestavljajo nesorazmernih obremenitev za udeležence na trgu“, nasprotujejo nacionalni ureditvi, ki financiranje primanjkljaja v tarifnih prihodkih prenese na vsa podjetja v sektorju električne energije, vendar pa jedrskim elektrarnam (ki niso hidroelektrarne, ki štejejo med uporabnike obnovljivih naravnih virov) naloži posebej visoka davčna bremena, tako da imajo večjo davčno obremenitev, kot druga podjetja, ki delujejo na trgu električne energije in niso zavezana za plačilo teh dajatev, čeprav nekatera med njimi bolj onesnažujejo, te dajatve pa utemeljuje z varstvom okolja zaradi nevarnosti in negotovosti jedrske dejavnosti, ne da bi opredelila stroške ali določila, naj se ti davki uporabijo za varstvo okolja, čeprav sta upravljanje in skladiščenje odpadkov že pokrita z drugimi dajatvami, jedrske elektrarne pa odškodninsko odgovarjajo tretjim, v delu, v katerem ta ureditev izkrivlja konkurenco, ki se zahteva na liberaliziranem notranjem trgu, saj daje prednost drugim proizvajalcem električne energije, ki niso zavezani za plačilo teh okoljskih davkov, če uporabljajo vire, ki proizvedejo več onesnaževanja?

               5.

               Ali člen 191(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije, in sicer „načelo plača povzročitelj obremenitve“, nasprotuje davku na proizvodnjo izrabljenega jedrskega goriva in radioaktivnih odpadkov pri proizvodnji električne energije v jedrskih elektrarnah, za plačilo katerega je zavezan le sektor proizvodnje električne energije iz jedrskih virov, izključeni pa so vsi drugi sektorji, ki bi lahko proizvedli take odpadke, tako da druga podjetja, ki opravljajo dejavnost, pri kateri se uporabljajo jedrske surovine ali viri, davkov ne plačujejo, čeprav vplivajo na vidik okolja, ki ga je treba zaščititi?

      (1)  Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL 2009, L 211, str. 55).

      (2)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/89/ES z dne 18. januarja 2006 o ukrepih za zagotavljanje zanesljivosti oskrbe z električno energijo in naložb v infrastrukturo (UL 2006, L 33, str. 22).


title: Zadeva T-274/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 10. aprila 2018 – Alcogroup in Alcodis/Komisija (Ničnostna tožba — Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Trg bioetanola in etanola — Upravni postopek — Sklep o odreditvi preiskave — Preiskovalna pooblastila Komisije — Varstvo zaupnosti komunikacije med odvetniki in strankami — Dokumenti, izmenjani po predhodni preiskavi — Zavrnitev Komisije, da se postopki za ugotavljanje kršitev prekinejo — Akt, zoper katerega ni pravnega sredstva — Nedopustnost)

text:
               28.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/20

         Sodba Splošnega sodišča z dne 10. aprila 2018 – Alcogroup in Alcodis/Komisija
   (Zadeva T-274/15) (1)

   ((Ničnostna tožba - Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Trg bioetanola in etanola - Upravni postopek - Sklep o odreditvi preiskave - Preiskovalna pooblastila Komisije - Varstvo zaupnosti komunikacije med odvetniki in strankami - Dokumenti, izmenjani po predhodni preiskavi - Zavrnitev Komisije, da se postopki za ugotavljanje kršitev prekinejo - Akt, zoper katerega ni pravnega sredstva - Nedopustnost))
   (2018/C 182/23)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Alcogroup (Bruselj, Belgija) in Alcodis (Bruselj) (zastopniki: P. de Bandt, J. Dewispelaere in J. Probst, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: T. Christoforou, C. Giolito, V. Bottka in F. Jimeno Fernández, agenti)

      Intervenienti v podporo tožečih strank: Orde van Vlaamse Balies (Bruselj) (zastopniki: sprva T. Bontinck in P. Goffinet, nato F. Wijckmans, S. Engelen in S. De Keer, odvetniki), Ordre des barreaux francophones et germanophone (Bruselj) (zastopniki: T. Bontinck, A. Guillerme in P. Goffinet, odvetniki), in Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles (Bruselj) (zastopniki: P. de Bandt, J. Dewispelaere in J. Probst, odvetniki)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2015) 1769 final z dne 12. marca 2015, ki je bil na družbo Alcogroup in na vse družbe, ki jih ta neposredno ali posredno nadzira, vključno z družbo Alcodis, naslovljen v zvezi s postopkom uporabe člena 20(4) Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 (AT.40244 – Bioetanol), ter dopisa Komisije z dne 8. maja 2015, ki je bil na družbo Alcogroup naslovljen v okviru preiskav AT.40244 – Bioetanol in AT.40054 – Oil and Biofuel Markets.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2.

               Alcogroup in Alcodis nosita svoje stroške ter stroške Evropske komisije, vključno s stroški postopka za izdajo začasne odredbe.

               3.

               Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone in Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles nosijo svoje stroške, nastale na tej stopnji.

      (1)  UL C 279, 24.8.2015.


title: Zadeva C-180/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 9. marca 2018 – Agrenergy Srl/Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               28.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/12

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 9. marca 2018 – Agrenergy Srl/Ministero dello Sviluppo Economico
   (Zadeva C-180/18)
   (2018/C 182/14)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Consiglio di Stato

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Agrenergy Srl

      Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Ministero dello Sviluppo Economico

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Sodišče naj odloči, ali je treba člen 3(3)(a) Direktive 2009/28/ES (1), tudi o upoštevanju splošnega načela varstva zaupanja v pravo in celotne ureditve iz direktive glede spodbud za proizvodnjo energije iz obnovljivih virov, razlagati tako, da izključuje skladnost nacionalne zakonodaje, ki italijanski vladi omogoča, da s poznejšimi izvedbenimi uredbami določi zmanjšanje ali, vzporedno, izničenje predhodno določenih spodbujevalnih tarif, s pravom EU?

      (1)  Direktiva 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, spremembi in poznejši razveljavitvi direktiv 2001/77/ES in 2003/30/ES (UL L 140,2009, str. 16)


title: Zadeva T-732/16 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 22. marca 2018 – Valencia Club de Fútbol/Komisija (Začasna odredba — Državne pomoči — Pomoči, ki jih je Španija dodelila nekaterim profesionalnim nogometnim klubom — Državno poroštvo, ki ga da javni subjekt — Sklep o razglasitvi nezdružljivosti pomoči z notranjim trgom — Predlog za odlog izvršitve — Neobstoj nujnosti)

text:
               28.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/21

         Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 22. marca 2018 – Valencia Club de Fútbol/Komisija
   (Zadeva T-732/16 R)
   ((Začasna odredba - Državne pomoči - Pomoči, ki jih je Španija dodelila nekaterim profesionalnim nogometnim klubom - Državno poroštvo, ki ga da javni subjekt - Sklep o razglasitvi nezdružljivosti pomoči z notranjim trgom - Predlog za odlog izvršitve - Neobstoj nujnosti))
   (2018/C 182/24)
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Hércules Club de Fútbol, SAD (Alicante, Španija) (zastopnika: J. GarcíaGallardo Gil-Fournier in A. Guerrero Righetto, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: G. Luengo, B. Stromsky in P. Němečková, agenti)

      Intervenientka v podporo tožeče stranke: Kraljevina Španija (zastopnica: A. Gavela Llopis, agentka)

      Predmet

   Predlog na podlagi členov 278 in 279 PDEU za odlog izvršitve Sklepa Komisije (EU) 2017/365 z dne 4. julija 2016 o državni pomoči SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP), ki jo je Španija odobrila klubom Valencia Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva, Hércules Club de Fútbol SAD in Elche Club de Fútbol SAD (UL 2017, L 55, str. 12).

      Izrek

               1.

               Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

               2.

               Sklep z dne 10. novembra 2016, Valencia Club de Fútbol/Komisija (T-32/16 R) se razveljavi.

               3.

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva T-34/18: Tožba, vložena 24. januarja 2018 – Giove Gas/EUIPO – Primagaz (KALON AL CENTRO DELLA FAMIGLIA)

text:
               28.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/23

         Tožba, vložena 24. januarja 2018 – Giove Gas/EUIPO – Primagaz (KALON AL CENTRO DELLA FAMIGLIA)
   (Zadeva T-34/18)
   (2018/C 182/28)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: italijanščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Giove Gas Srl (Tarquinia, Italija) (zastopnika: A. Bergonzini in F. Dinelli)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Compagnie des gaz de petrole Primagaz (Pariz, Francija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Evropske unije, ki vsebuje besedne elemente „KALON AL CENTRO DELLA FAMIGLIA“ – Prijava št. 14 740 559

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 27. novembra 2017 v zadevi R 1271/2017-2

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo v celoti spremeni;

               —

               odredi registracijo znamke.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 1001/2017.


title: Zadeva C-134/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Arbeidsrechtbank Antwerpen (Belgija) 19. februarja 2018 – Maria Vester/Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering (Riziv)

text:
               28.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/9

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Arbeidsrechtbank Antwerpen (Belgija) 19. februarja 2018 – Maria Vester/Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering (Riziv)
   (Zadeva C-134/18)
   (2018/C 182/09)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Arbeidsrechtbank Antwerpen

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Maria Vester

      Tožena stranka: Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering (Riziv)

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali gre za kršitev členov 45 in 48 Pogodbe z dne 25. marca 1957 o delovanju Evropske unije (PDEU), če nazadnje pristojna država članica ob nastopu nezmožnosti za delo po poteku obdobja čakanja 52 tednov nezmožnosti za delo, med katerim so bile priznane dajatve za bolezen, na podlagi člena 57 Uredbe (ES) št. 883/2004 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti zavrne pravico do dajatve za invalidnost, druga država članica, ki ni nazadnje pristojna, pa pred preučitvijo pravice do sorazmerne dajatve za invalidnost uporabi obdobje čakanja 104 tedne v skladu z nacionalnim pravom te države članice?
   Ali je v tem primeru združljivo s pravico do prostega gibanja, da je zadevna oseba med tem obdobjem čakanja odvisna od socialne pomoči, ali pa je država članica, ki ni nazadnje pristojna, na podlagi členov 45 in 48 PDEU dolžna preučiti pravico do dajatev za invalidnost po poteku časa čakanja na podlagi zakonodaje nazadnje pristojne države, čeprav to z nacionalnim pravom države članice, ki ni nazadnje pristojna, ni dovoljeno?

      (1)  UL 2004, L 166, str. 1.


title: Zadeva C-184/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Central Administrativo Sul (Portugalska) 12. marca 2018 – Fazenda Pública/Carlos Manuel Patrício Teixeira, Maria Madalena da Silva Moreira Patrício Teixeira

text:
               28.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Central Administrativo Sul (Portugalska) 12. marca 2018 – Fazenda Pública/Carlos Manuel Patrício Teixeira, Maria Madalena da Silva Moreira Patrício Teixeira
   (Zadeva C-184/18)
   (2018/C 182/15)
   Jezik postopka: portugalščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Central Administrativo Sul

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Fazenda Pública

      Nasprotni stranki v postopku s pritožbo: Carlos Manuel Patrício Teixeira, Maria Madalena da Silva Moreira Patrício Teixeira

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je povezane določbe členov 12, 56, 57 in 58 Pogodbe o Evropski Skupnosti (sedanji členi 18, 63, 64 in 65 Pogodbe o delovanju Evropske unije) treba razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni ureditvi, kakršna je obravnavana v sporu o glavni stvari (člen 43(2) Código do Imposto sobre o Rendimento das Pessoas Singulares (zakon o dohodku fizičnih oseb), sprejet z uredbo-zakonom št. 442 A/88 z dne 30. novembra, v različici iz zakona št. 109-B/2001 z dne 27. decembra), ki za kapitalske dobičke od odsvojitve nepremičnin, ki se nahajajo v državi članici (Portugalska), določa višjo davčno obremenitev, kadar odsvojitev izvrši državljan te države članice, ki prebiva v tretji državi (Angola), kot takrat, kadar isto vrsto posla opravi rezident države, v kateri se ta nepremičnina nahaja?


title: Zadeva C-83/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 7. februarja 2018 – Iberdrola Generación Nuclear S.A.U./Administración General del Estado

text:
               28.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/6

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 7. februarja 2018 – Iberdrola Generación Nuclear S.A.U./Administración General del Estado
   (Zadeva C-83/18)
   (2018/C 182/05)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Supremo

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Kasacijska pritožnica: Iberdrola Generación Nuclear S.A.U

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Administración General del Estado

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali načelo „plača povzročitelj obremenitve“ iz člena 191(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije v povezavi s členoma 20 in 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ki določata temeljni načeli enakosti in prepovedi diskriminacije, ki se odražata v členu 3(1) in (2) Direktive 2009/72/ES (1), katerega cilj je med drugim vzpostaviti konkurenčen in nediskriminatoren trg električne energije, na katerega se lahko poseže le zaradi splošnega gospodarskega interesa, kamor spada varstvo okolja, nasprotuje uvedbi nekaterih davkov, ki bremenijo izključno podjetja, ki proizvajajo električno energijo in uporabljajo jedrsko energijo, kadar glavni cilj takšnih davkov ni varovanje okolja, ampak povečanje dohodkov finančnega sistema električne energije, tako da ta podjetja v primerjavi drugimi podjetji, ki izvajajo isto dejavnost, nosijo večjo obremenitev pri financiranju primanjkljaja tarifnih prihodkov?

               2.

               Ali evropska zakonodaja na konkurenčnem in nediskriminatornem trgu električne energije dovoljuje uvedbo okoljskih davkov, ki ob upoštevanju preambule zakona temeljijo na onesnaževanju, ki je značilno za jedrsko dejavnost, ne da bi se določila konkretna ureditev, tako da za davek na proizvodnjo izrabljenega jedrskega goriva in radioaktivnih odpadkov ni zavezujoče zakonske določbe, ki bi urejala, katere stroške je treba kriti, in prav tako ni zavezujoče zakonske določbe glede skladiščenja radioaktivnih odpadkov, saj so stroški upravljanja in skladiščenja že pokriti z drugimi dajatvami, pri tem pa ni jasno določen namen porabe prihodkov od teh davkov, navedena podjetja pa morajo prevzeti odgovornost tretjim do višine 1 200 milijonov?

               3.

               Ali se izpolni zahteva iz člena 3(2) navedene Direktive, naj bodo obveznosti, ki jih je treba naložiti na podlagi splošnega gospodarskega interesa, kamor spada varstvo okolja, jasno določene, pregledne, nediskriminatorne in preverljive, kadar okoljski cilji in značilnosti okoljskih davkov niso podrobno urejeni z zavezujočimi zakonskimi določbami?

               4.

               Ali načelo „plača povzročitelj obremenitve“ iz člena 191(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije, načeli enakosti in prepovedi diskriminacije iz členov 20 in 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter člena 3 in 5 Direktive 2005/89/ES (2) s tem, ko želijo zagotoviti „pravilno delovanje notranjega trga z električno energijo“ in pozivajo države članice, naj zagotovijo „da ukrepi, sprejeti v skladu s to direktivo, niso diskriminatorni ter ne prestavljajo nesorazmernih obremenitev za udeležence na trgu“, nasprotujejo nacionalni ureditvi, ki financiranje primanjkljaja v tarifnih prihodkih prenese na vsa podjetja v sektorju električne energije, vendar pa jedrskim elektrarnam (ki niso hidroelektrarne, ki štejejo med uporabnike obnovljivih naravnih virov) naloži posebej visoka davčna bremena, tako da imajo večjo davčno obremenitev, kot druga podjetja, ki delujejo na trgu električne energije in niso zavezana za plačilo teh dajatev, čeprav nekatera med njimi bolj onesnažujejo, te dajatve pa utemeljuje z varstvom okolja zaradi nevarnosti in negotovosti jedrske dejavnosti, ne da bi opredelila stroške ali določila, naj se ti davki uporabijo za varstvo okolja, čeprav sta upravljanje in skladiščenje odpadkov že pokrita z drugimi dajatvami, jedrske elektrarne pa odškodninsko odgovarjajo tretjim, v delu, v katerem ta ureditev izkrivlja konkurenco, ki se zahteva na liberaliziranem notranjem trgu, saj daje prednost drugim proizvajalcem električne energije, ki niso zavezani za plačilo teh okoljskih davkov, če uporabljajo vire, ki proizvedejo več onesnaževanja?

               5.

               Ali člen 191(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije, in sicer „načelo plača povzročitelj obremenitve“, nasprotuje davku na proizvodnjo izrabljenega jedrskega goriva in radioaktivnih odpadkov pri proizvodnji električne energije v jedrskih elektrarnah, za plačilo katerega je zavezan le sektor proizvodnje električne energije iz jedrskih virov, izključeni pa so vsi drugi sektorji, ki bi lahko proizvedli take odpadke, tako da druga podjetja, ki opravljajo dejavnost, pri kateri se uporabljajo jedrske surovine ali viri, davkov ne plačujejo, čeprav vplivajo na vidik okolja, ki ga je treba zaščititi?

      (1)  Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL 2009, L 211, str. 55).

      (2)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/89/ES z dne 18. januarja 2006 o ukrepih za zagotavljanje zanesljivosti oskrbe z električno energijo in naložb v infrastrukturo (UL 2006, L 33, str. 22).


title: Zadeva T-135/18: Tožba, vložena 5. marca 2018 – Szegedi/Parlament

text:
               28.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/24

         Tožba, vložena 5. marca 2018 – Szegedi/Parlament
   (Zadeva T-135/18)
   (2018/C 182/29)
   Jezik postopka: madžarščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Szegedi Csanád (Budimpešta, Madžarska) (zastopnik: Bodó Kristóf odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski parlament

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               obvestilo o dolgovanem znesku št. 2017-1635, ki ga je izdal generalni sekretar Evropskega parlamenta, razglasi za nično;

               —

               razglasi ničnost odločbe o vračilu, ki jo je 30. novembra 2017 sprejel generalni sekretar Evropskega parlamenta, in sicer za znesek 264 196,11 EUR.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v podporo tožbi navaja sedem tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi razlog: sklepi v zvezi s povračilom potnih stroškov in akreditiranimi parlamentarnimi pomočniki iz odločbe generalnega sekretarja so v nasprotju z objektivno resničnostjo. Tožeča stranka je zahtevala zgolj povračilo potnih stroškov v tistih primerih, v katerih je bila do tega upravičena v skladu z določbami Sklepa št. 2009/C 159/01 predsedstva Evropskega parlamenta o izvedbenih ukrepih za statut poslancev Evropskega parlamenta.
               Akreditirani parlamentarni pomočniki, na katere se nanaša sklep, ki so z Evropskim parlamentom v pogodbenem razmerju, so opravljali podporne naloge za izvrševanje poslanskih nalog tožeče stranke v Bruslju in Strasbourgu.

               2.

               Drugi razlog: kršitev načela enakosti orožij.
               Tožeča stranka ni imela dostopa do dokazov, na katerih temeljijo dejstva iz sklepa generalnega sekretarja. Čeprav jih je pisno zahtevala, ji generalni sekretar ni poslal navedenih dokazov, zaradi česar ji je bila vsekakor preprečena predložitev vsebinskih stališč. Sklep generalnega sekretarja, na kateri temelji obvestilo o dolgovanem znesku, kot pravni akt, ki posega v položaj tožeče stranke, je bil sprejet ob kršitvi načel nepristranskega in poštenega postopka ter enakosti orožij in pravice tožeče stranke do obrambe.

               3.

               Tretji razlog: v sklepu generalnega sekretarja je napačno uporabljeno pravo glede dokaznega bremena. V nasprotju s tem, kar se zatrjuje v sklepu generalnega sekretarja, trditev, navedenih v točki 54 sodbe Splošnega sodišča z dne 10. oktobra 2014, izdane v zadevi T-479/13, Marciani/Parlamento, ni mogoče šteti za upoštevne v obravnavani zadevi, prav zato, ker je bilo treba v primeru poslanca Marcianija uporabiti tako imenovani Pravilnik PEAM [Pravilnik o povračilu in nadomestilu stroškov poslancem Evropskega parlamenta], medtem ko je v času mandata tožeče stranke kot poslanca že veljala Uredba Sveta (ES) št. 160/2009.

               4.

               Četrti razlog: neobstoj pravne podlage za povračilo prejemkov, izplačanih akreditiranim parlamentarnim pomočnikom. Ta razlog ima dva dela:
               Prvi del četrtega razloga temelji na neobstoju pravnega razmerja med tožečo stranko in Evropskim parlamentom. Od začetka veljavnosti Uredbe (ES) št. 160/2009 je Evropski parlament – in ne poslanec – tisti, ki ima pravno razmerje z akreditiranim parlamentarnim pomočnikom, in Evropski parlament ne povrne stroškov, temveč izplača prejemke. Kar zadeva delovno razmerje, v katerem so akreditirani parlamentarni pomočniki, tožeča stranka nima nobenega pogodbenega razmerja z Evropskim parlamentom. Evropski parlament tožeči stranki ni izplačal ustreznega prejemka akreditiranega parlamentarnega pomočnika. Ob neobstoju pravnega razmerja in pravne podlage tožeča stranka ne more imeti nobene dolžnosti vračila v korist Evropskega parlamenta.
               Drugi del četrtega razloga temelji na tem, da dejavnost, ki ni povezana s službo akreditiranih parlamentarnih pomočnikov, ne ustvari nobene pravice do povračila izplačanega prejemka. Člen 12 Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije ne prepoveduje opravljanja zunanje dejavnosti, temveč se zahteva le ustrezno soglasje organa za imenovanja. Vendar v primeru, da se ne zaprosi za soglasje, zakonodaja ne predpisuje sankcij v obliki celotnega vračila izplačanih prejemkov.

               5.

               Peti razlog: prepoved retroaktivne uporabe predpisa, ki vzpostavlja obveznost. Točka 8 sklepa generalnega sekretarja se – med drugimi pravnimi podlagami zadevnega sklepa – nanaša na člen 39a izvedbenih ukrepov, čeprav Sklep št. 2015/C 397/03 predsedstva Evropskega parlamenta o spremembi izvedbenih ukrepov za statut poslancev Evropskega parlamenta velja od 1. januarja 2016, tako da ne more biti upošteven za ta spor.

               6.

               Šesti razlog: neizpolnitev obveznosti obrazložitve in kršitev načela sorazmernosti, kar zadeva določitev zneska. Zahtevani znesek ni podrobno utemeljen niti z metodo izračuna in predpostavlja, da parlamentarni pomočnik ni nikoli opravljal dela za tožečo stranko.

               7.

               Sedmi razlog: opravljena je bila ocena dokumenta, ki dokazuje datum poti in ki je bil priložen povračilu potnih stroškov, ki odstopa od svojega namena, na podlagi tega dokumenta pa je bil sprejet neutemeljen sklep.


title: Zadeva C-143/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Bonn (Nemčija) 23. februarja 2018 – Antonio Romano, Lidia Romano/DSL Bank

text:
               28.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/9

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Bonn (Nemčija) 23. februarja 2018 – Antonio Romano, Lidia Romano/DSL Bank
   (Zadeva C-143/18)
   (2018/C 182/10)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Landgericht Bonn

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Antonio Romano, Lidia Romano

      Tožena stranka: DSL Bank

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 6(2)(c) Direktive 2002/65/ES (1) razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji ali praksi, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki ne določa, da se pravica do odstopa od pogodbe ne uporablja za posojilno pogodbo, sklenjeno na daljavo, ki sta jo na potrošnikovo izrecno željo obe stranki že v celoti izpolnili, preden potrošnik uresniči svojo pravico do odstopa od pogodbe?

               2.

               Ali je treba člene 4(2), 5(1), 6(1), drugi pododstavek, druga alinea, in 6(6) Direktive 2002/65/ES razlagati tako, da se za presojo ustreznosti obveščanja na podlagi določb nacionalnega prava za izvajanje členov 5(1), 3(1), točka (3)(a), Direktive 2002/65/ES in izvajanje pravice do odstopa od pogodbe s strani potrošnika na podlagi nacionalnega prava, ob upoštevanju vseh okoliščin posameznega primera in vseh okoliščin, ki so pomembne za sklenitev te pogodbe, upošteva povprečni potrošnik, ki je normalno obveščen ter razumno pozoren in preudaren?

               3.

               Če sta odgovora na prvo in drugo vprašanje nikalna:
               Ali je treba člen 7(4) Direktive 2002/65/ES razlagati tako, da nasprotuje predpisu države članice, ki v primeru odstopa od pogodbe o potrošniškem posojilu, sklenjene na daljavo, določa, da mora ponudnik potrošniku poleg zneska, ki ga je prejel od potrošnika na podlagi pogodbe pri prodaji na daljavo, plačati še denarno nadomestilo za koristi, pridobljene zaradi uporabe tega zneska?

      (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2002/65/ES z dne 23. septembra 2002 o trženju finančnih storitev potrošnikom na daljavo in o spremembi Direktive Sveta 90/619/EGS ter direktiv 97/7/ES in 98/27/ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 4, str. 321).


title: Zadeva C-185/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 9. marca 2018 – Oro Efectivo S.L./Diputación Foral de Bizkaia

text:
               28.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 9. marca 2018 – Oro Efectivo S.L./Diputación Foral de Bizkaia
   (Zadeva C-185/18)
   (2018/C 182/16)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Supremo

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnik v postopku s kasacijsko pritožbo: Oro Efectivo S.L.

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Diputación Foral de Bizkaia

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost in načelo nevtralnosti (1), ki izhaja iz navedene direktive, ter sodna praksa Sodišča, v kateri je razlagalo to direktivo, nasprotujejo nacionalni zakonodaji, v skladu s katero lahko država članica zahteva plačilo posrednega davka, ki ni DDV, od podjetnika ali ponudnika, ki od fizične osebe odkupi premičnino (v konkretnem primeru zlato, srebro ali nakit), če:

               1.

               bo kupljeni predmet po predelavi in naknadnem prenosu namenjen gospodarski dejavnosti navedenega podjetnika;

               2.

               se bodo izvajale transakcije, ki so predmet DDV, ko bo kupljeni predmet ponovno dan na trg, in

               3.

               veljavna zakonodaja v tej isti državi podjetniku ali ponudniku ne dovoli, da pri takih transakcijah odbije davek, plačan za prvega od navedenih nakupov.

      (1)  UL L 347, str. 1.


title: Zadeva T-198/18: Tožba, vložena 16. marca 2018 – Chrysses Demetriades & Co. in Provident Fund of the Employees of Chrysses Demetriades & Co/Svet in drugi

text:
               28.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/26

         Tožba, vložena 16. marca 2018 – Chrysses Demetriades & Co. in Provident Fund of the Employees of Chrysses Demetriades & Co/Svet in drugi
   (Zadeva T-198/18)
   (2018/C 182/30)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Chrysses Demetriades & Co. LLC (Limassol, Ciper), Provident Fund of the Employees of Chrysses Demetriades & Co LLC (Limassol) (zastopnik: P. Tridimas, barrister)

      Tožene stranke: Svet Evropske unije, Evropska komisija, Evropska centralna banka, Euroskupina in Evropska unija

      Predlogi

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

               —

               toženim strankam naloži plačilo zneskov, navedenih v tabeli, priloženi k tožbi, skupaj z obrestmi od 26. marca 2013 do izdaje sodbe Sodišča;

               —

               toženim strankam naloži plačilo stroškov.

         Tožeči stranki Splošnemu sodišču podredno predlagata, naj:

               —

               ugotovi nepogodbeno odgovornost Evropske unije in/ali toženih institucij;

               —

               določi postopek za ugotavljanje škode, ki je dejansko nastala tožečima strankama, in

               —

               toženim strankam naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlog in bistvene trditve

   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata štiri tožbene razloge, ki so v bistvu enaki ali podobni tistim, navedenim v zadevi T-197/18, JV Voscf and Others/Svet in drugi.


title: Zadeva C-97/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Noord-Nederland (Nizozemska) 12. februarja 2018 – Openbaar Ministerie/ET

text:
               28.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/7

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Noord-Nederland (Nizozemska) 12. februarja 2018 – Openbaar Ministerie/ET
   (Zadeva C-97/18)
   (2018/C 182/06)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Rechtbank Noord-Nederland, Standort Leeuwarden

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Openbaar Ministerie

      Tožena stranka: ET

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je mogoče člen 12(1) Okvirnega sklepa 2006/783/PNZ (1) razlagati tako, da je mogoče – kadar se na Nizozemskem izvrši odredba o zaplembi, ki jo je prenesla država izdajateljica – uporabiti uklonilni zapor v smislu člena 577 zakonika o kazenskem postopku, med drugim ob upoštevanju odločbe Hoge Raad z dne 20. decembra 2011 (2), v skladu s katero je treba uklonilni zapor šteti za kazen v smislu člena 7(1) EKČP?

               2.

               Ali je za možnost uporabe uklonilnega zapora pomembno, ali je uporaba uklonilnega zapora mogoča tudi na podlagi prava države izdajateljice?

      (1)  Okvirni sklep Sveta 2006/783/PNZ z dne 6. oktobra 2006 o uporabi načela vzajemnega priznavanja odredb o zaplembi (UL L 328, 2006, str. 59).

      (2)  NL:HR:2011:BP:9449


title: Zadeva T-203/18: Tožba, vložena 23. marca 2018 – VQ/ECB

text:
               28.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/26

         Tožba, vložena 23. marca 2018 – VQ/ECB
   (Zadeva T-203/18)
   (2018/C 182/31)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: VQ (zastopnik: G. Cahill, Barrister)

      Tožena stranka: Evropska Centralna Banka

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               na podlagi člena 263 PDEU sklep Evropske centralne banke SNC-2016-0026 z dne 14. marca 2018 razglasi za ničen;

               —

               na podlagi člena 277 PDEU člen 18(6) Uredbe o enotnem mehanizmu nadzora (1) razglasi za ničen ter posledično za ničen razglasi navedeni sklep in

               —

               ECB naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v podporo tožbi navaja tri tožbene razloge.

               1.

               S prvim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je ECB s tem, da je upravno denarno kazen naložila na podlagi pravnega okvira, ki temelji na takšnih nacionalnih določbah oziroma določbah prava Unije, ki nimajo neposrednega učinka, kršila člen 18(1) Uredbe o enotnem mehanizmu nadzora in člen 49(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah

                           —

                           Tožeča stranka trdi, da povratnih odkupov delnic, opravljenih med 1. januarjem 2014 in 31. decembrom 2015 ni mogoče šteti za kršitev členov 77(a) in 78 Uredbe 575/2013 (2), saj varovalni kapitalski blažilnik niti ni bil zavezujoč niti ni bil določen do 1. januarja 2016.

                           —

                           V delu, kjer se sklep ECB sklicuje na pravila, ki urejajo varovalni kapitalski blažilnik v Direktivi 2013/36 (3), ki niti ni bil zavezujoč niti ni bil določen do 1. januarja 2016, tožeča stranka trdi, da je ECB naložila upravno denarno kazen ob neobstoju takšnega pravila nacionalnega prava oziroma prava Unije, ki bi se neposredno uporabljalo.

                           —

                           Izpodbijani sklep zato krši člen 18(1) Uredbe o enotnem mehanizmu nadzora in zlasti načelo zakonitosti iz člena 49(1) Listine o temeljnih pravicah.

               2.

               Z drugim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je ECB s tem, da je naložila objavo upravne denarne kazni v neanonimni obliki, kršila člen 132(1)(b) Uredbe št. 468/2014 (4).

               3.

               S tretjim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je člen 18(6) Uredbe o enotnem mehanizmu nadzora nezakonit ter da krši člena 263, šesti odstavek, PDEU in člen 47 Listine o temeljnih pravicah, in sicer ker obveznost objave upravne denarne kazni nalaga ne glede na dejstvo, da ima tožeča stranka namen vložiti tožbe pred Splošnim sodiščem v rokih, določenih v členu 263, šesti odstavek, PDEU.

                           —

                           Svet je s tem, da je uvedel takšno pravilo, kakršno je člen 18(6) Uredbe o enotnem mehanizmu nadzora, tožečim strankam – ki imajo namen vložiti tožbo zoper sklep o tem, da upravna denarna kazen ni podana anonimno – onemogočil dvomesečni rok, določen v členu 263, šesti odstavek, PDEU.

                           —

                           Izpodbijana določba odstopa od dvomesečnega roka za vložitev ničnostne tožbe in daje ECB enostransko pristojnost, da določi, kdaj mora kreditna institucija vložiti tožbo.

                           —

                           Medtem ko ima ECB pooblastilo za objavo upravne denarne kazni, mora zadevna kreditna institucija vložiti tožbo pred odločitvijo ECB o objavi kazni. Ta položaj povzroča nerazumno negotovost kreditne institucije, ki lahko sčasoma omeji njeno sposobnost vložitve tožbe in na koncu krši njegovo temeljno pravico do učinkovitega pravnega sredstva.

                           —

                           Zato je člen 18(6) Uredbe o enotnem mehanizmu nadzora v nasprotju s členom členu 263, šesti odstavek, PDEU in členom 47 Listine o temeljnih pravicah.

                           —

                           Ker je ECB tožeči stranki odvzela pravico do učinkovitega pravnega sredstva, je treba izpodbijani sklep razglasiti za ničen.

      (1)  Uredba Sveta (EU) št. 1024/2013 z dne 15. oktobra 2013 o prenosu posebnih nalog, ki se nanašajo na politike bonitetnega nadzora kreditnih institucij, na Evropsko centralno banko (UL 2013, L 287, str. 63).

      (2)  Uredba (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (UL L 176, str. 1).

      (3)  Direktiva 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o dostopu do dejavnosti kreditnih institucij in bonitetnem nadzoru kreditnih institucij in investicijskih podjetij, spremembi Direktive 2002/87/ES in razveljavitvi direktiv 2006/48/ES in 2006/49/ES (UL L 176, str. 338).

      (4)  Uredba (EU) št. 468/2014 Evropske centralne banke z dne 16. aprila 2014 o vzpostavitvi okvira za sodelovanje znotraj enotnega mehanizma nadzora med Evropsko centralno banko in pristojnimi nacionalnimi organi ter z imenovanimi nacionalnimi organi (ECB/2014/17) (UL L 141, str. 1).


title: Zadeva C-160/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 28. februarja 2018 – X BV/Staatssecretaris van Financiën

text:
               28.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/10

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 28. februarja 2018 – X BV/Staatssecretaris van Financiën
   (Zadeva C-160/18)
   (2018/C 182/11)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: X BV

      Tožena stranka: Staatssecretaris van Financiën

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 3(2), (4) in (5) Uredbe (ES) št. 1484/95 (1) v povezavi s členom 141 Uredbe (ES) št. 1234/2007 (2) razlagati tako, da je postopek preverjanja iz navedenega člena tudi v primeru naknadnega preverjanja namenjen le zagotovitvi, da se pristojni organi pravočasno seznanijo z dejstvi ali okoliščinami, ki se nanašajo na zaporedne transakcije, ki lahko vzbudijo dvom o pravilnosti navedene uvozne cene CIF in ki lahko vodijo do podrobnejših kontrol?
               Ali pa je pravilen nasprotni pristop in je treba postopek preverjanja iz člena 3(2), (4) in (5) Uredbe št. 1484/95 tudi v primeru naknadnega preverjanja razlagati tako, da ena ali več nadaljnjih prodaj s strani uvoznika na trgu Skupnosti po nižji ceni od navedene uvozne cene CIF pošiljke, povečane za znesek dolgovanih uvoznih dajatev, ne izpolnjuje zahtevanih pogojev (za prodajo) na trgu Skupnosti, tako da so že zaradi tega dolgovane dodatne dajatve? Ali je za odgovor na zadnje vprašanje pomembno, ali je uvoznik zgoraj navedeno nadaljnjo prodajo ali nadaljnje prodaje opravil po ceni, ki je nižja od veljavne reprezentativne cene? Ali je v zvezi s tem pomembno, da se je reprezentativna cena v obdobju pred 11. septembrom 2009 izračunavala drugače kot v obdobju po tem datumu? Ali je za odgovor na to vprašanje pomembno tudi, ali so kupci v Uniji podjetja, ki so povezana z uvoznikom?

               2.

               Če je odgovor na vprašanja pod 1 zgoraj, da pomenijo nadaljnje prodaje z izgubo zadosten razlog za zavrnitev navedene uvozne cene CIF, kako je treba potem določiti višino dolgovanih dodatnih dajatev? Ali je treba podlago za izračun ugotoviti po metodah, ki so za določitev carinske vrednosti določene v členih od 29 do 31 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (3)? Ali pa je treba to podlago ugotoviti izključno na podlagi veljavne reprezentativne cene? Ali v obdobju pred 11. septembrom 2009 člen 141(3) Uredbe (ES) št. 1234/2007 nasprotuje temu, da se uporabi za to obdobje določena reprezentativna cena?

               3.

               Če iz odgovora na vprašanja pod 1 in 2 izhaja, da je za obveznost plačila dodatnih dajatev odločilno, da so bili uvoženi proizvodi na trgu Skupnosti prodani naprej z izgubo, in da je treba kot podlago za izračun zneska dolgovanih dodatnih dajatev zato upoštevati reprezentativno ceno, ali je člen 3(2), (4) in (5) Uredbe (ES) št. 1484/95 ob upoštevanju sodbe Sodišča Evropske unije z dne 14. decembra 2001, Kloosterboer Rotterdam B.V. (C-317/99, EU:C:2001:681), združljiv s členom 141 Uredbe (ES) št. 1234/2007?

      (1)  Uredba Komisije (ES) št. 1484/95 z dne 28. junija 1995 o podrobnih pravilih za izvajanje sistema dodatnih uvoznih dajatev in o določitvi dodatnih uvoznih dajatev v sektorjih perutninskega mesa in jajc ter za albumine iz jajc in o razveljavitvi Uredbe št. 163/67/EGS (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 17, str. 437).

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode (Uredba o enotni SUT) (UL 2007, L 299, str. 1).

      (3)  UL 1992, L 302, str. 1.


title: Zadeva T-219/18: Tožba, vložena 30. marca 2018 – Piaggio & C./EUIPO – Zhejiang Zhongneng Industry Group (Ciclomotori)

text:
               28.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/28

         Tožba, vložena 30. marca 2018 – Piaggio & C./EUIPO – Zhejiang Zhongneng Industry Group (Ciclomotori)
   (Zadeva T-219/18)
   (2018/C 182/32)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: italijanščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Piaggio & C. SpA (Pontedera, Italija) (zastopnik: F. Jacobacci, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Zhejiang Zhongneng Industry Group Co. Ltd (Taizhou City, Kitajska)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Imetnik spornega modela: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevni sporni model: model Skupnosti št. 1 783 655-0002

      Izpodbijana odločba: Odločba tretjega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 19. januarja 2018 v zadevi R 1496/2015-3

      Tožbeni predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi;

               —

               registriran model Skupnosti št. 1 783 655-0002 imetnika iz razlogov, ki so navedeni v tej tožbi, razglasi za ničen;

               —

               v skladu s členom 190 Poslovnika Splošnega sodišča stroške postopka pred odborom za pritožbe naloži tožeči stranki in imetniku;

               —

               EUIPO in morebitnemu intervenientu naloži plačilo vseh stroškov tega postopka.

      Navajani tožbeni razlogi

               —

               napačna razlaga in uporaba člena 6 Uredbe št. 6/2002;

               —

               kršitev člena 25(1)(e) Uredbe št. 6/2002;

               —

               kršitev člena 25(1)(f) Uredbe št. 6/2002.


title: Zadeva C-163/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Noord-Nederland (Nizozemska) 1. marca 2018 – HQ, IP, čigar zakonita zastopnica je HQ, JO/Aegean Airlines SA

text:
               28.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/11

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Noord-Nederland (Nizozemska) 1. marca 2018 – HQ, IP, čigar zakonita zastopnica je HQ, JO/Aegean Airlines SA
   (Zadeva C-163/18)
   (2018/C 182/12)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Rechtbank Noord-Nederland

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: HQ, IP, čigar zakonita zastopnica je HQ, JO

      Tožena stranka: Aegean Airlines SA

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 8(2) Uredbe št. 261/2004 (1) razlagati tako, da potnik, ki ima na podlagi (v nacionalno pravo prenesene) Direktive 90/314/EGS (2) o paketnem potovanju pravico, da zahteva povračilo cene vozovnice od organizatorja potovanja, ne more zahtevati več nobenega povračila od letalskega prevoznika?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali lahko potnik od letalskega prevoznika vendarle zahteva povračilo cene vozovnice, če je treba izhajati iz tega, da njegov organizator potovanja, če bi se ga štelo za odgovornega, finančno ni zmožen dejansko povrniti cene vozovnice, ta organizator potovanja pa tudi ni sprejel preventivnih ukrepov za zagotovitev povračila?

      (1)  Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10).

      (2)  Direktiva Sveta z dne 13. junija 1990 o paketnem potovanju, organiziranih počitnicah in izletih (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 10, str. 132).


title: Zadeva C-192/18: Tožba, vložena 15. marca 2018 – Evropska komisija/Republika Poljska

text:
               28.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/14

         Tožba, vložena 15. marca 2018 – Evropska komisija/Republika Poljska
   (Zadeva C-192/18)
   (2018/C 182/17)
   Jezik postopka: poljščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: A. Szmytkowska, K. Banks, H. Krämer in C. Valero)

      Tožena stranka: Republika Poljska

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Republika Poljska s tem, da je v členu 13, točke od 1 do 3, zakona z dne 12. julija 2017 o spremembi zakona o sestavi rednih sodišč [Prawo o ustroju sądów powszechnych] uvedla različne upokojitvene starosti za ženske in moške, ki se zaposlijo v sodniški službi na rednih sodiščih, v sodniški službi na vrhovnem sodišču ali v službi pri državnem tožilstvu, ni izpolnila obveznosti iz člena 157 Pogodbe o delovanju Evropske unije ter členov 5(a) in 9(1)(f) Direktive 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu (preoblikovano) (1), in

               —

               ugotovi naj se, da Republika Poljska s tem, da je v členu 13, točka 1, navedenega zakona upokojitveno starost za sodnike na rednih sodiščih znižala in hkrati ministru za pravosodje podelila pravico, da v skladu s členom 1, točka 26(b) in (c), tega zakona odloča o podaljšanju delovnega obdobja sodnikov, ni izpolnila obveznosti iz člena 19(1), drugi pododstavek, Pogodbe o Evropski uniji v povezavi s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

               —

               Republiki Poljski naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija Republiki Poljski očita, da s tem, da je v členu 13, točke od 1 do 3, zakona z dne 12. julija 2017 o spremembi zakona o sestavi rednih sodišč uvedla predpise, ki določajo različne upokojitvene starosti za ženske in moške, ki se zaposlijo v sodniški službi na rednih sodiščih, v sodniški službi na vrhovnem sodišču ali v službi pri državnem tožilstvu, in s tem, da je v členu 13, točka 1, navedenega zakona upokojitveno starost za sodnike na rednih sodiščih znižala in hkrati ministru za pravosodje podelila pravico, da v skladu s členom 1, točka 26(b) in (c), tega zakona odloča o podaljšanju delovnega obdobja sodnikov, ni izpolnila obveznosti iz člena 157 Pogodbe o delovanju Evropske unije ter členov 5(a) in 9(1)(f) Direktive 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu (preoblikovano) oziroma obveznosti iz člena 19(1), drugi pododstavek, Pogodbe o Evropski uniji v povezavi s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

      (1)  UL L 204, str. 23.


title: Zadeva T-228/18: Tožba, vložena 5. aprila 2018 – Transtec/Komisija

text:
               28.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/29

         Tožba, vložena 5. aprila 2018 – Transtec/Komisija
   (Zadeva T-228/18)
   (2018/C 182/33)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Transtec (Bruselj, Belgija) (zastopnika: L. Levi in N. Flandin, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi, da je ta tožba dopustna in utemeljena;

         in zaradi tega:

               —

               odločbo z dne 26. marca 2018, s katero je Evropska komisija zavrnila ponudbo konzorcija, katerega vodja je tožeča stranka, za sklop št. 3 v okviru javnega razpisa „Framework contract for the implementation of external aid 2018 (SIEA EUROPAID/138778/DH/SER/MULTI)“ (v nadaljevanju: javni razpis), ki se nanaša na okvirno pogodbo za opravljanje storitev v korist tretjih držav, ki so prejemnice zunanje pomoči EU, in s katero je sklop št. 3 oddala desetim drugim ponudnikom, razglasi za nično;

               —

               z ukrepi procesnega vodstva (glej člen 55 Poslovnika Splošnega sodišča) pozove toženo stranko, naj predloži (i) značilnosti in prednosti desetih ponudb, ki jih je izbrala za sklop št. 3, ter njihove točke za podpostavke 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6, ki so zajete s postavko Splošna organizacija in metodologija (Global Organisation and Methodology), ter točke, ki so bile dodeljene desetim ponudbam za sklop št. 3 za postavko Finance (Financial Score), in (ii) podrobno poročilo ocenjevalnega odbora;

               —

               odškodninski zahtevek v znesku bruto marže 2 400 000 EUR razglasi za dopusten in utemeljen;

               —

               toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja šest tožbenih razlogov:

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 106 Uredbe (EU, EURATOM) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne oktobra 2012 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 (UL 2012, L 298, str. 1) (v nadaljevanju: Finančna uredba) in člena 4 Navodil ponudnikom (Instructions to Tenderers) (v nadaljevanju: Navodila). To kršitev naj bi storila Komisija, saj ponudnika, ki je pripadal enemu od konzorcijev, ki jim je oddala naročilo, zaradi njegovih nepravilnosti ni izključila.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na očitno napako pri presoji, ki naj bi jo storila Komisija, na kršitev določb člena 110(5) Finančne uredbe, člena 151 Delegirane uredbe Komisije (EU) št. 1268/2012 z dne 29. oktobra 2012 o pravilih uporabe Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije (UL 2012, L 362, str. 1) (v nadaljevanju: Izvedbena uredba), obveznosti, ki izhaja iz člena 41(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina), da se spoštuje načelo dobrega upravljanja, in člena 15(3) Navodil, ker Komisija ni dovolj natančno pregledala ponudbe, ki so bile nenormalno nizke.

               3.

               Tretji tožbeni razlog se nanaša na kršitev obveznosti obrazložitve, kakor izhaja iz člena 113(2) Finančne uredbe in člena 161(1) Izvedbene uredbe.

               4.

               Četrti tožbeni razlog se nanaša na kršitev pravice do učinkovitega pravnega sredstva, kakor je določena v členu 47 Listine.

               5.

               Peti tožbeni razlog se nanaša na kršitev načel enakega obravnavanja, prepovedi diskriminacije in zagotovitve lojalne konkurence ter na kršitev člena 102(1) in (2) Finančne uredbe, ker naj bi bile določbe člena 7 Navodil nezakonite.

               6.

               Šesti tožbeni razlog se nanaša na načelo dobrega upravljanja, kakor je določeno v členu 41 Listine, ker naj bi bile določbe člena 7(3) Navodil nezakonite.


title: Zadeva C-201/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour d’appel de Mons (Belgija) 19. marca 2018 – Mydibel SA/État belge

text:
               28.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/15

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour d’appel de Mons (Belgija) 19. marca 2018 – Mydibel SA/État belge
   (Zadeva C-201/18)
   (2018/C 182/18)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour d’appel de Mons

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Mydibel SA

      Tožena stranka: État belge

      Vprašanji za predhodno odločanje

   Ali je treba člene 14, 15, 168, 184, 185, 187 in 188 Direktive Sveta 2006/112/ES (1) z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost razlagati in uporabljati tako, da se DDV na nepremičnino, pridobljeno kot investicijsko blago, ki je bil prvotno pravilno odbit, popravi, če je bila ta nepremičnina, pridobljena kot investicijsko blago, predmet sale and leaseback (prodaja in povratni zakup), ker:

               —

               je transakcija sale and leaseback sestavljena tako, da je davčni zavezanec zakupno pravico (to je začasno stvarno pravico) podelil finančnima institucijama, ti pa sta v povezavi s tem davčnemu zavezancu istočasno odobrili zakup;

               —

               je ta transakcija sale and leaseback popolnoma finančna transakcija, katere namen je povečti likvidnost davčnega zavezanca;

               —

               transakcija sale and leaseback (prodaja in povratni zakup) ni bila obdavčena z DDV;

               —

               je nepremičnina, pridobljena kot investicijsko blago, ostala v posesti davčnega zavezanca ter se je neprekinjeno in trajno uporabljala za obdavčeno dejavnost davčnega zavezanca tako pred transakcijo kot po njej?

         Ali sta razlaga in uporaba zgoraj navedenih določb, na podlagi katerih je treba prvotno odbiti DDV popraviti, v skladu z načelom nevtralnosti DDV in/ali načelom enakega obravnavanja?

      (1)  UL L 347, str. 1.


title: Sodba Sodišča z dne 31. oktobra 2017 v zadevi E-16/16 – Fosen-Linjen AS proti AtB AS (Javna naročila – Direktiva 89/665/EGS – Direktiva 2004/18/ES – Odškodninski zahtevek – Krivda – Teža kršitve – Dokazno breme – Preverjanje predložene ponudbe – Načela učinkovitosti, enakega obravnavanja, preglednosti in sorazmernosti)

text:
               31.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 186/12

         SODBA SODIŠČA
   z dne 31. oktobra 2017
   v zadevi E-16/16
   Fosen-Linjen AS proti AtB AS

      (Javna naročila – Direktiva 89/665/EGS – Direktiva 2004/18/ES – Odškodninski zahtevek – Krivda – Teža kršitve – Dokazno breme – Preverjanje predložene ponudbe – Načela učinkovitosti, enakega obravnavanja, preglednosti in sorazmernosti)

   (2018/C 186/06)
   V zadevi E-16/16, Fosen-Linjen AS proti AtB AS – katere predmet je ZAHTEVEK, ki ga je Sodišču Efte na podlagi člena 34 Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča predložilo pritožbeno sodišče Frostating (Frostating lagmannsrett) glede razlage Direktive Sveta 89/665/EGS z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje, zlasti člena 1(1) in člena 2(1)(c) Direktive – je Sodišče v sestavi: predsednik in sodnik poročevalec Carl Baudenbacher ter sodnika Per Christiansen in Benedikt Bogason (ad hoc sodnika), 31. oktobra 2017 izdalo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Dodelitev nadomestila za škodo v skladu s členom 2(1)(c) Direktive 89/665/EGS ni odvisna od tega, ali je do kršitev določbe zakonodaje o javnih naročilih prišlo iz krivdnih razlogov in zaradi ravnanja, ki izrazito odstopa od upravičenega ravnanja, ali je do nje prišlo na podlagi bistvene napake ali pa jo je mogoče pripisati obstoju bistvene, velike in očitne napake. Že sama kršitev zakonodaje o javnih naročilih zadošča za nastanek odgovornosti naročnika za nadomestilo za nastalo škodo osebi, ki je bila oškodovana, v skladu s členom 2(1)(c) Direktive 89/665/EGS, če so izpolnjeni drugi pogoji za dodelitev odškodnine, vključno, in zlasti, s pogojem vzročne zveze.

               2.

               Direktiva 89/665/EGS ne nasprotuje zahtevi, v skladu s katero je dodelitev odškodnine pogojena s tem, da oškodovani ponudnik dokaže z jasnimi, torej kvalificirano prepričljivimi dokazi, da bi moralo biti naročilo oddano njemu, če naročnik ne bi storil napake, če sta pri tem spoštovani načeli enakovrednosti in učinkovitosti.

               3.

               Direktiva 89/665/EGS ne nasprotuje nacionalni zakonodaji, ki naročnika oprošča odgovornosti za pozitivni pogodbeni interes, kadar je bil postopek javnega naročila zaradi napake naročnika preklican v skladu s pravom EGP na področju javnih naročil, tudi če se navedena napaka ni uveljavljala med postopkom javnega naročila in se razlikuje od napake, ki jo je uveljavljala tožeča stranka. Naročnik mora dokazati obstoj take napake in utemeljiti svojo odločitev za preklic postopka javnega naročila.

               4.

               Merila za oddajo javnega naročila morajo biti oblikovana tako, da omogočajo vsem razumno obveščenim in običajno skrbnim ponudnikom, da si jih razlagajo enako. Poleg tega je naročnik dolžan preveriti, ali so informacije, ki jih je predložil ponudnik, verjetne v smislu, da so zadevni ponudniki sposobni zagotoviti tisto, kar je ponujeno v ponudbi, in ali navedena ponudba ustreza zahtevam, ki jih je določil naročnik. Zahteva po preverjanju morajo biti v skladu z načelom sorazmernosti. Dokler se vsi ponudniki obravnavajo enako, lahko naročnik upošteva vse informacije, predložene v ponudbi, da bi učinkovito preveril informacije, povezane z merili za oddajo naročila. Predložitveno sodišče mora ob upoštevanju načel enakega obravnavanja, preglednosti in sorazmernosti ugotoviti, ali so bili ti pogoji izpolnjeni v zadevnem postopku javnega naročila.


title: Zadeva C-605/16 P: Sklep predsednika Sodišča z dne 16. februarja 2018 – Svet Evropske unije/PT Ciliandra Perkasa, Evropska komisija, European Biodiesel Board (EBB)

text:
               4.6.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/18

         Sklep predsednika Sodišča z dne 16. februarja 2018 – Svet Evropske unije/PT Ciliandra Perkasa, Evropska komisija, European Biodiesel Board (EBB)
   (Zadeva C-605/16 P) (1)

   (2018/C 190/26)
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 30, 30.1.2017.


title: Zadeva C-606/16 P: Sklep predsednika Sodišča z dne 16. februarja 2018 – Svet Evropske unije/PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas), Evropska komisija, European Biodiesel Board (EBB)

text:
               4.6.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/18

         Sklep predsednika Sodišča z dne 16. februarja 2018 – Svet Evropske unije/PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas), Evropska komisija, European Biodiesel Board (EBB)
   (Zadeva C-606/16 P) (1)

   (2018/C 190/27)
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 30, 30.1.2017.


title: Zadeva C-252/17: Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 21. marca 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de lo Social n° 2 de Cádiz – Španija) – Moisés Vadillo González/Alestis Aerospace SL (Predhodno odločanje — Člen 53(2) in člen 94 Poslovnika Sodišča — Neobstoj zadostnih pojasnil glede dejanskega in pravnega okvira spora o glavni stvari ter glede razlogov, ki bi upravičevali potrebo po odgovoru na vprašanje za predhodno odločanje — Očitna nedopustnost)

text:
               4.6.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/2

         Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 21. marca 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de lo Social no 2 de Cádiz – Španija) – Moisés Vadillo González/Alestis Aerospace SL
   (Zadeva C-252/17) (1)

   ((Predhodno odločanje - Člen 53(2) in člen 94 Poslovnika Sodišča - Neobstoj zadostnih pojasnil glede dejanskega in pravnega okvira spora o glavni stvari ter glede razlogov, ki bi upravičevali potrebo po odgovoru na vprašanje za predhodno odločanje - Očitna nedopustnost))
   (2018/C 190/02)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Juzgado de lo Social no 2 de Cádiz

      Stranki

      Tožeča stranka: Moisés Vadillo González

      Tožena stranka: Alestis Aerospace SL

      ob udeležbi Ministerio Fiscal

      Izrek

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Social no 2 de Cádiz (delovno sodišče št. 2 v Cádizu, Španija) z odločbo z dne 8. maja 2017, je očitno nedopusten.

      (1)  UL C 256, 7.8.2017.


title: Zadeva C-170/17: Sklep predsednika devetega senata Sodišča z dne 2. februarja 2018 – Evropska komisija/Republika Portugalska

text:
               4.6.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/19

         Sklep predsednika devetega senata Sodišča z dne 2. februarja 2018 – Evropska komisija/Republika Portugalska
   (Zadeva C-170/17) (1)

   (2018/C 190/29)
   Jezik postopka: portugalščina
   Predsednik devetega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 161, 22.5.2017.


title: Zadeva T-178/18: Tožba, vložena 8. marca 2018 – Région de Bruxelles-Capitale/Komisija

text:
               4.6.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/32

         Tožba, vložena 8. marca 2018 – Région de Bruxelles-Capitale/Komisija
   (Zadeva T-178/18)
   (2018/C 190/55)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Région de Bruxelles-Capitale (Bruselj, Belgija) (zastopnika: A. Bailleux in B. Magarinos Rey, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               to tožbo razglasi za dopustno in utemeljeno;

               —

               razglasi za nično izpodbijano [Izvedbeno] Uredbo [Komisije (EU) 2017/2324 z dne 12. decembra 2017 o podaljšanju odobritve aktivne snovi glifosat v skladu z Uredbo (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet ter o spremembi Priloge k Izvedbeni uredbi Komisije (EU) št. 540/2011 (UL 2017 L 333, str. 10)], s tem da se ohranijo njeni učinki, dokler se ta uredba v razumnem roku ne nadomesti, najkasneje do 16. decembra 2021;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev načel visoke ravni varovanja zdravja ljudi in varstva okolja. Ta tožbeni razlog se deli na dva dela.

                           —

                           Prvi del: kršitev obveznosti zagotavljanja visoke ravni varovanja zdravja in okolja v fazi znanstvenega ocenjevanja tveganja, ker izpodbijana uredba temelji na znanstveni oceni tveganj za zdravje in okolje, ki naj ne bi ustrezala zahtevam previdnostnega načela. Tožeča stranka meni, da se pomanjkljivosti pojavljajo glede identifikacije, izbora, ponderiranja, metode obravnavanja in razlage razpoložljivih podatkov ter znanstvenih študij.

                           —

                           Drugi del: kršitev obveznosti zagotavljanja visoke ravni varovanja zdravja in okolja v fazi politične ocene in upravljanja tveganja, saj v izpodbijani uredbi nista bila izvedena politična ocena in upravljanje tveganja v skladu s previdnostnim načelom. Tožeča stranka meni, na eni strani, da je do podaljšanja odobritve prišlo v okoliščinah, ko so obstajale večje pomanjkljivosti in negotovosti glede ocene tveganja, in na drugi strani, da tega podaljšanja ne spremljajo ukrepi za ublažitev ali zmanjšanje tveganj v širšem pomenu.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve in dobrega upravljanja, saj izpodbijana uredba vsebuje notranja nasprotja. Tožeča stranka meni, da iz uvodnih izjav in členov te uredbe izhaja, da glifosat nima škodljivega učinka na zdravje ljudi ali živali niti nesprejemljivega učinka na okolje, čeprav posebne določbe iz Priloge I k tej uredbi temeljijo na obstoju takih učinkov. To notranje nasprotje bi zato pri javnosti povzročilo negotovost glede tega, ali glifosat predstavlja tveganje za zdravje ali okolje.


title: Zadeva T-439/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 20. aprila 2018 – holyGhost/EUIPO – CBM (holyGhost) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Zahteva za registracijo besedne znamke Evropske unije holyGhost — Prejšnja besedna znamka Evropske unije HOLY — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) št. 2017/1001))

text:
               4.6.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/24

         Sodba Splošnega sodišča z dne 20. aprila 2018 – holyGhost/EUIPO – CBM (holyGhost)
   (Zadeva T-439/16) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Zahteva za registracijo besedne znamke Evropske unije holyGhost - Prejšnja besedna znamka Evropske unije HOLY - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) št. 2017/1001)))
   (2018/C 190/43)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: holyGhost GmbH (München, Nemčija) (zastopnika: M. Wiedemann in D. Engbrink, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: sprva A. Schifko, nato D. Walicka, agenta)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: CBM Creative Brands Marken GmbH (Zürich, Švica)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 30. maja 2016 (zadeva R 2867/2014-5) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama CBM in holyGhost.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi HolyGhost GmbH se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 350, 26.9.2016.


title: Zadeva C-604/17: Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 16. januarja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Varhoven kasatsionen sad (Bolgarija) – Bolgarija) – PM/AH (Predhodno odločanje — Člen 99 Poslovnika Sodišča — Območje svobode, varnosti in pravice — Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah — Pristojnosti v sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo — Uredba (ES) št. 2201/2003 — Pristojnost sodišča države članice za postopek v zvezi s starševsko odgovornostjo v primeru, ko otrok ne prebiva na ozemlju te države — Pristojnost na področju preživninske obveznosti — Uredba (ES) št. 4/2009)

text:
               4.6.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/3

         Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 16. januarja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Varhoven kasatsionen sad (Bolgarija) – Bolgarija) – PM/AH
   (Zadeva C-604/17) (1)

   ((Predhodno odločanje - Člen 99 Poslovnika Sodišča - Območje svobode, varnosti in pravice - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Pristojnosti v sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo - Uredba (ES) št. 2201/2003 - Pristojnost sodišča države članice za postopek v zvezi s starševsko odgovornostjo v primeru, ko otrok ne prebiva na ozemlju te države - Pristojnost na področju preživninske obveznosti - Uredba (ES) št. 4/2009))
   (2018/C 190/04)
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Varhoven kasatsionen sad (Bolgarija)

      Stranki

      Tožeča stranka: PM

      Tožena stranka: AH

      Izrek

   Uredbo Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000, je treba razlagati tako, da sodišče države članice, ki je na podlagi člena 3(1)(b) te uredbe pristojno za odločanje glede razveze zakonske zveze med dvema zakoncema, ki imata državljanstvo te države članice, ni pristojno za odločanje o pravici do skrbništva in pravici do stikov z otrokom zakoncev, če ima slednji – ko sodišče začne postopek – svoje običajno prebivališče v drugi državi članici in pogoji za dodelitev te pristojnosti temu sodišču v skladu s členom 12 te uredbe niso izpolnjeni, ob upoštevanju dejstva, da prav tako ne izhaja iz okoliščin spora o glavni stvari, da bi ta pristojnost lahko temeljila na členih 9, 10 ali 15 te uredbe. Poleg tega to sodišče ne izpolnjuje pogojev iz člena 3(b) Uredbe Sveta (ES) št. 4/2009 o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju in izvrševanju sodnih odločb ter sodelovanju v preživninskih zadevah.

      (1)  UL C 22, 22.1.2018.


title: Zadeva C-651/17 P: Pritožba, ki jo je Grupo Osborne S.A. vložila 21. novembra 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 20. septembra 2017 v zadevi T-350/13, Jordi Nogués/EUIPO – Grupo Osborne (BADTORO)

text:
               4.6.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/4

         Pritožba, ki jo je Grupo Osborne S.A. vložila 21. novembra 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 20. septembra 2017 v zadevi T-350/13, Jordi Nogués/EUIPO – Grupo Osborne (BADTORO)
   (Zadeva C-651/17 P)
   (2018/C 190/05)
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Pritožnik: Grupo Osborne S.A. (zastopnik: J. M. Iglesias Monravá, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Jordi Nogués S.L. in Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)
   Sodišče (šesti senat) je s sklepom z dne 12. aprila 2018 pritožbo zavrnilo in Grupo Osborne S.A. naložilo plačilo njenih stroškov.


title: Zadeva C-198/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Högsta domstolen (Švedska) 20. marca 2018 – CeDe Group AB/KAN Sp. z o.o. v stečaju

text:
               4.6.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/11

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Högsta domstolen (Švedska) 20. marca 2018 – CeDe Group AB/KAN Sp. z o.o. v stečaju
   (Zadeva C-198/18)
   (2018/C 190/15)
   Jezik postopka: švedščina

      Predložitveno sodišče

   Högsta domstolen

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: CeDe Group AB

      Nasprotna stranka v postopku s pritožbo: KAN Sp. z o.o. v stečaju

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 4 Uredbe št. 1346/2000 (1) razlagati tako, da se uporabi za tožbo, ki jo je pri švedskem sodišču vložil stečajni upravitelj poljske družbe – ki je v stečajnem postopku na Poljskem – zoper švedsko družbo zaradi plačila blaga, dobavljenega na podlagi pogodbe, ki sta jo stranki sklenili pred uvedbo stečajnega postopka?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je pomembno, da stečajni upravitelj med postopkom pred sodišči sporno terjatev odstopi družbi, ki vstopi v postopek namesto stečajnega upravitelja?

               3.

               Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen, ali je pomembno, da družba, ki je vstopila v postopek, pozneje postane insolventna?

               4.

               Če tožena stranka v postopku pred sodišči v primeru, opisanem v prvem vprašanju, trdi, da bi bilo treba zahtevek stečajnega upravitelja za plačilo pobotati s protiterjatvijo, ki izhaja iz iste pogodbe kot terjatev, ali ta primer pobota spada pod člen 4(2)(d)?

               5.

               Ali je treba razmerje med členom 4(2)(d) in členom 6(1) Uredbe št. 1346/2000 razlagati tako, da se člen 6(1) uporabi samo, če v skladu s pravom države, v kateri so bili uvedeni postopki, ni mogoče uporabiti pobota, ali pa se člen 6(1) uporabi tudi v drugih primerih, na primer, če obstaja samo določena razlika v možnosti pobota v zadevnih pravnih redih ali če sploh ni nobenih razlik, vendar se v državi, v kateri so bili uvedeni postopki, pobota kljub temu ne dovoli?

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1346/2000 z dne 29. maja 2000 o postopkih v primeru insolventnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 1, str. 191).


title: Zadeva C-652/17 P: Pritožba, ki jo je Grupo Osborne S.A. vložila 21. novembra 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 20. septembra 2017 v zadevi T-386/15, Jordi Nogués/EUIPO – Grupo Osborne (BADTORO)

text:
               4.6.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/4

         Pritožba, ki jo je Grupo Osborne S.A. vložila 21. novembra 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 20. septembra 2017 v zadevi T-386/15, Jordi Nogués/EUIPO – Grupo Osborne (BADTORO)
   (Zadeva C-652/17 P)
   (2018/C 190/06)
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Pritožnica: Grupo Osborne S.A. (zastopnik: J. M. Iglesias Monravá, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)
   Sodišče (šesti senat) je s sklepom z dne 12. aprila 2018 pritožbo zavrnilo in odločilo, da družba Grupo Osborne S.A. nosi svoje stroške.


title: Zadeva C-209/18: Tožba, vložena 23. marca 2018 – Evropska komisija/Republika Avstrija

text:
               4.6.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/12

         Tožba, vložena 23. marca 2018 – Evropska komisija/Republika Avstrija
   (Zadeva C-209/18)
   (2018/C 190/16)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: G. Braun in H. Tserepa-Lacombe, zastopnika)

      Tožena stranka: Republika Avstrija

      Predloga tožeče stranke

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da je Republika Avstrija kršila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 14(1), člena 15(1) in (2)(b) in (c) in (3) in člena 25 Direktive o storitvah (1) ter členov 49 in 56 PDEU, s tem da je ohranjala zahteve v zvezi s sedežem za družbe patentnih zastopnikov, na podlagi člena 29a(7) v povezavi s členom 2(1)(c) Patentanwaltsgesetz (zakon o patentnih zastopnikih, PatAnwG), in za družbe gradbenih inženirjev, na podlagi člena 25(1) Ziviltechnikergesetz (zakon o gradbenih inženirjih, ZTG), zahteve v zvezi s pravno obliko in udeležbo v kapitalu za družbe gradbenih inženirjev, na podlagi člena 26(1) in člena 28(1) ZTG, za družbe patentnih zastopnikov, na podlagi člena 29a(1), (2) in (11) PatAnwG, in za veterinarske družbe, na podlagi člena 15a(1) Tierärztegesetz (zakon o veterinarjih, TÄG), ter omejitev multidisciplinarnih dejavnosti za družbe gradbenih inženirjev, na podlagi člena 21(1) ZTG, in za družbe patentnih zastopnikov, na podlagi člena 29a(6) PatAnwG;

               2.

               Republiki Avstriji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja:
   Avstrijsko pravo še vedno vsebuje zahteve v zvezi s sedežem poklicnih družb gradbenih inženirjev in patentnih zastopnikov, ki so v nasprotju s členom 14(1)(b) Direktive 2006/123. Predpisi ustvarjajo neposredno diskriminacijo na podlagi statutarnega sedeža družbe in posredno na podlagi državljanstva njenih družbenikov.
   Zahteve v zvezi s pravno obliko in udeležbo v kapitalu za družbe gradbenih inženirjev, patentnih zastopnikov in veterinarjev ovirajo tako avstrijske ponudnike kot ustanovitve novih ponudnikov storitev iz drugih držav članic, ker ovirajo možnost, da ustanovijo podružnico v Avstriji, če svoje organizacijske strukture ne prilagodijo tem predpisom.
   Avstrijske določbe, ki tem poklicnim družbam predpisujejo, da se morajo omejiti zgolj na opravljanje poklica patentnega zastopnika ali gradbenega inženirja, so v nasprotju s členom 25 Direktive 2006/123, ker ovirajo ustanovitev podružnic multidisciplinarnih poklicnih družb iz drugih držav članic v Avstriji, enako kot novo ustanovitev avstrijskih poklicnih družb. S tem se ovira razvoj novih, inovativnih poslovnih modelov, ki bi podjetjem omogočala, da ponudijo širšo paleto storitev.

      (1)  Direktiva 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu (UL 2006, L 376, str. 36).


title: Zadeva C-660/17 P: Pritožba, ki jo je 24. novembra 2017 RF vložil zoper sklep Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 13. septembra 2017 v zadevi T-880/16, RF/Komisija

text:
               4.6.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/5

         Pritožba, ki jo je 24. novembra 2017 RF vložil zoper sklep Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 13. septembra 2017 v zadevi T-880/16, RF/Komisija
   (Zadeva C-660/17 P)
   (2018/C 190/07)
   Jezik postopka: poljščina

      Stranki

      Pritožnica: RF (zastopnik: K. Komar-Komarowski, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlog

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijani sklep razveljavi, obravnavano zadeva pa vrne Splošnemu sodišču, da o njej ponovno vsebinsko odloči z odločbo, zoper katero je mogoče vložiti pritožbo;

               —

               podredno, če Sodišče meni, da so izpolnjeni pogoji za sprejetje odločbe na zadnji stopnji, izpodbijani sklep razveljavi in v celoti ugodi predlogom, ki so bili podani na prvi stopnji;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Pritožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev člena 45(2) Statuta Sodišča Evropske unije v povezavi s členom 53 tega statuta, ker ga je Splošno sodišče napačno razlagalo. Splošno sodišče je s tem, da je štelo, da imata pojma „višja sila“ in „nepredvidljive okoliščine“ enak pomen, kršilo načelo razumnosti zakonodajalca. Takšno razumevanje dveh pojmov je poleg tega v nasprotju s ciljem člena 45 Statuta, katerega namen je zagotovitev uskladitve razlik, ki izhajajo iz razdalje (med prebivališčem strank in sedežem Sodišča). Splošno sodišče zato neupravičeno ni upoštevalo nepredvidljive okoliščine, zaradi katere pritožnik ni mogel pravočasno predložiti tiskane (izvirne) različice tožbe.

               2.

               Pritožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev člena 126 Poslovnika Splošnega sodišča z dne 4. marca 2015, ker ga je Splošno sodišče napačno uporabilo. Kljub neobstoju elementov je Splošno sodišče uporabilo člen 126 Poslovnika, s tem da je neupravičeno štelo, da je bila tožba, ki jo je vložila pritožnica, očitno nedopustna. Kršitev člena 126 Poslovnika s strani Splošnega sodišča je bila neizogibna in očitna posledica kršitve člena 45 v povezavi s členom 53 Statuta.

               3.

               Pritožbeni razlog se nanaša na napačnost trditve, da pritožnica ni dokazala obstoja nepredvidljive okoliščine iz člena 45(2) Statuta. Pritožnica je dokazala obstoj nepredvidljive okoliščine. V teh okoliščinah je ne le predložila več dokazov, kot je bilo potrebno, temveč je predložila vse dokaze, ki jih je imela. Za zagotovitev pravočasne dobave pošiljke, ki je vsebovala tožbo, je pritožnica dokazala skrbnost, ki jo je bilo nje mogoče razumno zahtevati. Ob oddaji pošiljke je pritožnica izgubila vpliv na postopek dobave; od tega trenutka pritožnica ni imela nobenega vpliva na okoliščine, ki vplivajo na rok za dobavo.

               4.

               Pritožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 1, člena 6(1) ter člena 14 Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, podpisane 4. novembra 1950 v Rimu, ker je Splošno sodišče strankam oviralo dostop do sodišča ter zadnjenavedene diskriminiralo na podlagi njihovega stalnega prebivališča. Sprejetje, s strani Splošnega sodišča, enotnega roka zaradi oddaljenosti za vse države članice Evropske unije pomeni oviro za dostop do Splošnega sodišča za stranke, ki prebivajo ali imajo stalno prebivališče precej daleč od sedeža Splošnega sodišča, vključno s podeželjem svojih držav, tako da pomeni diskriminacijo strank postopka na podlagi kraja njihovega prebivališča.


title: Zadeva T-648/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 17. aprila 2018 – Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret/EUIPO – Zaharieva (BOBO cornet) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Evropske unije BOBO cornet — Prejšnja figurativna znamka Evropske unije OZMO cornet — Neobstoj verjetnosti zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001))

text:
               4.6.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/25

         Sodba Splošnega sodišča z dne 17. aprila 2018 – Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret/EUIPO – Zaharieva (BOBO cornet)
   (Zadeva T-648/16) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije BOBO cornet - Prejšnja figurativna znamka Evropske unije OZMO cornet - Neobstoj verjetnosti zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)))
   (2018/C 190/44)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret AŞ (Şehitkamil Gaziantep, Turčija) (zastopnik: T. Tsenova, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Sodiščem: Elka Zaharieva (Plovdiv, Bolgarija) (zastopnik: A. Kostov, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 20. julija 2016 (zadeva R 906/2015-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbo Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret in E. Zaharievo.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret AŞ se naloži plačilo stroškov postopka.

      (1)  UL C 402, 31.10.2016.


title: Zadeva C-135/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshofs (Nemčija) 20. februarja 2018 – Logistik XXL GmbH/CMR Transport & Logistik

text:
               4.6.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/6

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshofs (Nemčija) 20. februarja 2018 – Logistik XXL GmbH/CMR Transport & Logistik
   (Zadeva C-135/18)
   (2018/C 190/08)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesgerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka in pritožnica: Logistik XXL GmbH

      Tožena in nasprotna stranka: CMR Transport & Logistik

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali pri sodbi, ki toženi stranki brez omejitev in pogojev nalaga dajatev in zoper katero je v državi članici izvora vložena pritožba ali pritožbeni rok zanjo še ni potekel, odredba sodišča izvora, da je sodba začasno izvršljiva le proti pologu varščine, predstavlja pogoj v smislu točke 4.4 obrazca iz Priloge I k Uredbi (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah?

               2.

               Če je odgovor na vprašanje 1 pritrdilen: Ali to velja tudi, če je v državi članici izvora možno, da se začasno izvršljiva sodba izvrši v zavarovanje, ne da bi bilo za to treba položiti varščino?

               3.

               Če je odgovor na vprašanje 2 pritrdilen:

                           (a)

                           Kako mora sodišče izvora v primeru odločbe, ki vsebuje izvršljivo obveznost in zoper katero je v državi članici izvora vložena pritožba ali pritožbeni rok zanjo še ni potekel, ravnati glede obrazca iz Priloge I k Uredbi (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1), če se sme v državi članici izvora odločba v skladu s izrekom sodbe ali v skladu z zakonskim predpisom izvršiti šele po pologu varščine?

                           (b)

                           Ali mora v tem primeru sodišče izvora z uporabo obrazca iz Priloge I k Uredbi (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah izdati potrdilo, na katerem ne navede podatkov, predvidenih v točkah od 4.4.1. do 4.4.4.?

                           (c)

                           Ali je v tem primeru sodišče izvora pooblaščeno za to, da izda potrdilo tako, da obrazec iz Priloge I k Uredbi (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah – npr. pod točko 4.4.1. ali 4.4.3. obrazca – dopolni z dodatnimi podatki o potrebnem pologu varščine in obrazcu priloži besedilo zakonskega predpisa?

               4.

               Če je odgovor na vprašanje 2 nikalen:

                           (a)

                           Kako mora sodišče izvora ravnati glede obrazca iz Priloge I k Uredbi (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah, če je izvršba v zavarovanje v državi članici izvora v skladu z zakonom dopustna šele po preteku določenega roka?

                           (b)

                           Ali je v tem primeru sodišče izvora pooblaščeno za to, da izda potrdilo tako, da obrazec iz Priloge I k Uredbi (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah – npr. pod točko 4.4.1. ali 4.4.3. obrazca – dopolni z dodatnimi podatki o tem roku in obrazcu priloži besedilo zakonskega predpisa?

      (1)  UL L 351, 2012, str. 1.


title: Zadeva T-190/18: Tožba, vložena 15. marca 2018 – Solwindet las Lomas/Komisija

text:
               4.6.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/33

         Tožba, vložena 15. marca 2018 – Solwindet las Lomas/Komisija
   (Zadeva T-190/18)
   (2018/C 190/56)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Solwindet las Lomas, SL (Girona, Španija) (zastopnica: L. Sandberg Mørch, odvetnica)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Sklep Evropske Komisije z dne 10. Novembra 2017 v zadevi državne pomoči SA.40348 (2015/NN) – Španija – Podpora proizvodnji električne energije iz obnovljivih energijskih virov, soproizvodnje in odpadkov; (1)

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: Komisija je kršila svojo obveznost glede začetka formalnega postopka preiskave. Tožeča stranka trdi, da obstajajo dokazi o resnih težavah, ki se navezujejo na trajanje in okoliščine postopka predhodne preiskave.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: Komisija je napačno uporabila pravo ter storila očitno napako pri presoji glede plačil, ki so bila v okviru prejšnje sheme dana za obstoječe objekte.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: Komisija ni izpolnila obveznosti obrazložitve glede domnevnega obstoja pomoči v zvezi s plačili, ki so bila v okviru prejšnje sheme dana obstoječim objektom.

      (1)  UL 2017, C 442, str. 1.


title: Zadeva C-161/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Španija) 27. februarja 2018 – Violeta Villar Láiz/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) in Tesorería General de la Seguridad Social

text:
               4.6.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/7

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Španija) 27. februarja 2018 – Violeta Villar Láiz/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) in Tesorería General de la Seguridad Social
   (Zadeva C-161/18)
   (2018/C 190/09)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Violeta Villar Láiz

      Toženi stranki: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) in Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               V skladu s španskim pravom se starostna pokojnina odmeri v odstotku – ki je odvisen od števila let, za katera so bili med poklicnim življenjem plačani prispevki – pokojninske osnove, izračunane na podlagi plač iz zadnjih let. Ali je treba šteti, da je pravilo nacionalnega prava, kakršno je to iz členov 247(a) in 248(3) Ley General de la Seguridad Social, v skladu s katerim se število let, ki so upoštevna za izračun odmernega odstotka, v primeru obdobij dela s krajšim delovnim časom zmanjša, v nasprotju s členom 4(1) Direktive Sveta 79/7/EGS z dne 19. decembra 1978 o postopnem izvrševanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zadevah socialne varnosti (1)? Ali se s členom 4(1) Direktive 79/7/EGS zahteva, da se število prispevnih let, ki se upoštevajo za določitev odmernega odstotka za izračun starostne pokojnine, določa enako za delavce s polnim delovnim časom in te s krajšim delovnim časom?

               2.

               Ali je treba izhajati iz tega, da je pravilo nacionalnega prava, kakršno je to, ki je sporno v obravnavani zadevi, v nasprotju tudi s členom 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, zaradi česar je nacionalno sodišče obvezano, da zagotovi polni učinek Listine in spornih zakonodajnih določb notranjega prava ne uporabi, ne da bi mu bilo treba zahtevati ali čakati predhodno odpravo teh določb po zakonodajni poti ali kakšnem drugem ustavnem postopku?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 215.


title: Zadeva T-197/18: Tožba, vložena 16. marca 2018 – JV Voscf in drugi/Svet in drugi

text:
               4.6.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/34

         Tožba, vložena 16. marca 2018 – JV Voscf in drugi/Svet in drugi
   (Zadeva T-197/18)
   (2018/C 190/57)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: JV Voscf LTD (Limassol, Ciper) in devet drugih (zastopniki: P. Tridimas, Barrister, K. Kakoulli, P. Panayides in C. Pericleous, odvetniki)

      Tožene stranke: Svet Evropske unije, Evropska komisija, Evropska centralna banka, Evroskupina in Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               toženim strankam naloži plačilo zneskov, prikazanih v tabeli, ki je priložena tej tožbi, povečanih za obresti od 26. marca 2013 do sprejetja sodbe Splošnega sodišča, in

               —

               toženim strankam naloži plačilo stroškov.

         Podredno tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               ugotovi nepogodbeno odgovornost Evropske unije in/ali toženih institucij,

               —

               določi postopek, na podlagi katerega se določi odškodnina za škodo, ki je dejansko nastala tožečim strankam, in

               —

               toženim strankam naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke menijo, da so bili ukrepi reševanja z lastnimi sredstvi (bail-in), ki jih je sprejela Republika Ciper, uvedeni zgolj za izvajanje ukrepov, ki so jih sprejele tožeče stranke, pri čemer so jih institucije tožečih strank tudi potrdile. Tožeče stranke trdijo, da so sheme reševanja z lastnimi sredstvi resna kršitev, in v utemeljitev tožbe navajajo štiri tožbene razloge.

               1.

               S prvim tožbenim razlogom se zatrjuje kršitev lastninske pravice, kot je varovana s členom 17(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in s členom 1 Protokola 1 k Evropski konvenciji o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin.

               2.

               Z drugim tožbenim razlogom se zatrjuje kršitev načela sorazmernosti.

               3.

               S tretjim tožbenim razlogom se zatrjuje kršitev načela legitimnega pričakovanja.

               4.

               S četrtim tožbenim razlogom se zatrjuje kršitev načela prepovedi diskriminacije.


title: Zadeva C-171/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (Združeno kraljestvo) 5. marca 2018 – Safeway Ltd/Andrew Richard Newton, Safeway Pension Trustees Ltd

text:
               4.6.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/8

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (Združeno kraljestvo) 5. marca 2018 – Safeway Ltd/Andrew Richard Newton, Safeway Pension Trustees Ltd
   (Zadeva C-171/18)
   (2018/C 190/10)
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   Court of Appeal

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Safeway Ltd

      Nasprotni stranki v postopku s pritožbo: Andrew Richard Newton, Safeway Pension Trustees Ltd

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Če se s pravili pokojninskega načrta v skladu z nacionalnim pravom na podlagi spremembe skrbniškega akta podeli pooblastilo za retroaktivno znižanje vrednosti pridobljenih pokojninskih pravic moških in žensk za obdobje od datuma pisnega obvestila o načrtovanih spremembah pokojninskega načrta do datuma, ko je bil skrbniški akt dejansko spremenjen, ali člen 157 Pogodbe o delovanju Evropske unije (prej in v času dejanskega stanja člen 119 Rimske pogodbe) zahteva, da se pridobljene pokojninske pravice moških in žensk v tem obdobju obravnavajo kot pravice, v katere se ne sme posegati, tako da so njihove pokojninske pravice varne pred retroaktivnim znižanjem na podlagi pooblastila, podeljenega v skladu z nacionalnim pravom?


title: Zadeva C-439/17: Sklep predsednika Sodišča z dne 7. februarja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Hamburg – Nemčija) – British American Tobacco (Germany) GmbH/Freie und Hansestadt Hamburg

text:
               4.6.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/20

         Sklep predsednika Sodišča z dne 7. februarja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Hamburg – Nemčija) – British American Tobacco (Germany) GmbH/Freie und Hansestadt Hamburg
   (Zadeva C-439/17) (1)

   (2018/C 190/34)
   Jezik postopka: nemščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 347, 16.10.2017.