title: Zadeva C-336/06: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Chemnitz (Nemčija) 3. avgusta 2006 — Manfred Seuke proti Landkreis Mittweida

text:
               28.10.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 261/11

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Chemnitz (Nemčija) 3. avgusta 2006 — Manfred Seuke proti Landkreis Mittweida
   (Zadeva C-336/06)
   (2006/C 261/21)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Verwaltungsgericht Chemnitz
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Manfred Seuke

      Tožena stranka: Landkreis Mittweida
   Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali sme država članica v skladu s členom 1(2) in členom 8 (2) in (4) Direktive Sveta 91/439/EGS (1) z dne 29. julija 1991 od imetnika vozniškega dovoljenja, izdanega v drugi državi članici, zahtevati, da pri organih druge države članice zahteva priznanje pravice do vožnje v tej državi članici, če je pred tem bilo imetniku dovoljenja, izdanega v drugi državi članici EU, vozniško dovoljenje odvzeto ali preklicano?
               V primeru nikalnega odgovora:

               2.

               Ali je treba člen 1(2) v povezavi s členom 8(2) in (4) Direktive Sveta 91/439/EGS razlagati tako, da lahko država članica na svojem ozemlju odkloni priznanje pravice do vožnje glede vozniškega dovoljenja, izdanega v drugi državi članici, če je pred tem bilo imetniku dovoljenja, izdanega v drugi državi članici EU, vozniško dovoljenje odvzeto ali preklicano, ko je rok trajanja prepovedi za izdajo novega dovoljenja v državi, ki je bila zavezana v povezavi s tem ukrepom, iztekel, preden je bilo izdano vozniško dovoljenje v drugi državi članici, in če je treba na podlagi objektivnih naveznih okoliščin (ni bivališča v državi članici, ki je izdala vozniško dovoljenje, in neuspešna vloga za ponovno izdajo vozniškega dovoljenja) izhajati iz tega, da bi se s pridobitvijo dovoljenja, izdanega v drugi državi članici EU, zgolj obšlo stroge vsebinske zahteve nacionalnega postopka za ponovno izdajo dovoljenja, še posebej zahtevo po medicinsko- psihološkem izvidu?

      (1)  UL L, št. 237, str. 1


title: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne  10. januarja 2006  v zadevi C-402/03 (predlog za sprejem predhodne odločbe Vestre Landsret): Skov Æg proti Bilka Lavprisvarehus A/S in Bilka Lavprisvarehus A/S proti Jette Mikkelsen, Michaelu Duu Nielsenu (Direktiva 85/374/EGS — Odgovornost za proizvode z napako — Odgovornost dobavitelja za proizvod z napako)

text:
               25.2.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/4

      SODBA SODIŠČA

   (veliki senat)
   z dne 10. januarja 2006
   v zadevi C-402/03 (predlog za sprejem predhodne odločbe Vestre Landsret): Skov Æg proti Bilka Lavprisvarehus A/S in Bilka Lavprisvarehus A/S proti Jette Mikkelsen, Michaelu Duu Nielsenu (1)

   (Direktiva 85/374/EGS - Odgovornost za proizvode z napako - Odgovornost dobavitelja za proizvod z napako)
   (2006/C 48/07)
   Jezik postopka: danščina
   V zadevi C-402/03, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, naslovljen na Sodišče z odločbo Vestre Landsret (Danska) z dne 26. septembra 2003, ki je prispela na Sodišče 29. septembra 2003, v postopku med Skov Æg proti Bilka Lavprisvarehus A/S in Bilka Lavprisvarehus A/S proti Jette Mikkelsen, Michaelu Duu Nielsenu, je Sodišče (veliki senat), v sestavi V. Skouris, predsednik, P. Jann (poročevalec), C. W. A. Timmermans, A. Rosas, K. Schiemann in J. Makarczyk, predsedniki senatov, C. Gulmann, J. N. Cunha Rodrigues, sodnika, R. Silva de Lapuerta, sodnica, K. Lenaerts, P. Kūris, E. Juhász in G. Arestis, sodniki, generalni pravobranilec: L. A. Geelhoed, sodni tajnik: H. von Holstein, namestnik sodnega tajnika, 10. januarja 2006 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:
   Direktivo Sveta št. 85/374/EGS z dne 25. julija 1985 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic v zvezi z odgovornostjo za proizvode z napako je treba razlagati tako, da:

               —

               nasprotuje nacionalnemu pravilu, po katerem ima dobavitelj, razen v primerih, ki so taksativno našteti v členu 3(3) Direktive, objektivno odgovornost, ki jo Direktiva vzpostavlja in nalaga proizvajalcu;

               —

               ne nasprotuje nacionalnemu pravilu, po katerem dobavitelj neomejeno odgovarja za krivdno odgovornost proizvajalca.

      (1)  UL C 304, 13.12.2003.


title: Zadeva C-504/11 P: Pritožba, ki jo je ThyssenKrupp Ascenseurs Luxemburg Sàrl vložila 30. septembra 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 13. julija 2011 v združenih zadevah T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 in T-154/07, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs in drugi proti Evropski komisiji

text:
               26.11.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 347/22

         Pritožba, ki jo je ThyssenKrupp Ascenseurs Luxemburg Sàrl vložila 30. septembra 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 13. julija 2011 v združenih zadevah T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 in T-154/07, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs in drugi proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-504/11 P)
   2011/C 347/32
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Pritožnica: ThyssenKrupp Ascenseurs Luxemburg Sàrl (zastopnik: T. Schaper, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

               —

               Sodba Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 13. julija 2011 v združenih zadevah T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 in T-154/07 (ThyssenKrupp Liften Ascenseurs in drugi proti Evropski komisiji) naj se v celoti razveljavi v delu, v katerem je z njo zavrnjena tožba in v katerem se ta sodba nanaša na pritožnico;

               —

               podredno, naj se primerno nadalje zmanjša globa, ki je bila pritožnici naložena v členu 2 izpodbijane odločbe Evropske komisije z dne 21. februarja 2007;

               —

               še bolj podredno, naj se zadeva vrne Splošnemu sodišču v ponovno odločanje;

               —

               naj se Evropski komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica s to pritožbo izpodbija sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 13. julija 2011 v zadevi T-148/08 in drugih (ThyssenKrupp Liften Ascenseurs in drugi proti Evropski komisiji) v delu, v katerem je s to sodbo zavrnjena tožba z dne 7. maja 2007 zoper odločbo Evropske komisije C(2007) 512 konč. z dne 21. februarja 2007 (zadeva COMP/E-1/38.823 – Dvigala in tekoče stopnice), in v katerem se ta sodba nanaša na pritožnico.
   Pritožnica se s skupno tremi pritožbenimi razlogi sklicuje na nepristojnost Komisije, bistveno kršitev postopka, kršitev Pogodbe ES oziroma Pogodbe DEU in kršitve pravnih norm, ki jih je treba uporabiti za izvajanje teh pogodb, in na zlorabo pooblastil in kršitev temeljnih pravic.
   Prvič, pritožnica navaja, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, ko je potrdilo pristojnost Komisije za uvedbo postopka. Meni, da bi moralo Splošno sodišče odločbo Komisije razglasiti za nično, ker naj ne bi bilo mogoče uporabiti člena 101 PDEU (prej člena 81 ES), saj naj očitane lokalne kršitve ne bi imele čezmejnega vpliva. Tudi če bi Splošno sodišče ugotovilo, da se uporabi člen 101 PDEU, bi moralo upoštevati, da je pristojnost Komisije v skladu z Obvestilom Komisije o sodelovanju v mreži organov, pristojnih za konkurenco, vsekakor v nasprotju s sistemom vzporednih pristojnosti, uvedenim z Uredbo št. 1/2003 (1). Nazadnje naj Splošno sodišče ne bi upoštevalo, da pomeni dejstvo, da je Komisija naknadno uvedla postopek, kršitev načela pravne varnosti in zakonitosti na področju kazni.
   Drugič, pritožnica navaja, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je potrdilo odločbo Komisije v delu, v katerem je bilo na podlagi prometa skupine ThyssenKrupp AG odločeno, da je pritožnica solidarno odgovorna. Ta sodba naj bi tako kršila člen 23 Uredbe št. 1/2003, načelo pravne države, kakor se odraža z načelom nulla poena sine lege, načelo sorazmernosti kazni, načelo in dubio pro reo in načelo krivdne odgovornosti. V sodbi naj bi bilo napačno uporabljeno pravo v delu, v katerem temelji na domnevi, da odvisna družba skupaj z matično družbo (in drugimi družbami v skupini) tvorita gospodarsko enoto, kar naj bi utemeljevalo njuno solidarno odgovornost. Poleg tega in ne glede na to naj bi bila sodba v nasprotju z načelom krivdne odgovornosti, ker je bilo pritožnici skupaj z matično družbo globa naložena solidarno. Podredno, pritožnica trdi, da je Splošno sodišče potrdilo solidarno odgovornost, čeprav ni bila ugotovljena porazdelitev odgovornosti v notranjem razmerju.
   Tretjič, pritožnica trdi, da je Splošno sodišče v sodbi kršilo svojo široko obveznost nadzora, ki jo ima v skladu s pravom, ker naj ne bi ustrezno upoštevalo nesorazmernosti določitve osnovnega zneska in odvračilnega faktorja ter sodelovanja pritožnice, ki ga je Komisija ocenila za nezadostno, s čimer na bi tako kršilo temeljno pravico do poštenega sojenja in ravnalo v nasprotju z zagotavljanjem sodnega varstva, ki jo ta vsebuje.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205).


title: Zadeva T-220/16: Tožba, vložena 9. maja 2016 – Perry Ellis International Group v EUIPO (PRO PLAYER)

text:
               27.6.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 232/33

         Tožba, vložena 9. maja 2016 – Perry Ellis International Group v EUIPO (PRO PLAYER)
   (Zadeva T-220/16)
   (2016/C 232/43)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Perry Ellis International Group Holdings Ltd (Nassau, Bahami) (zastopnika: O. Günzel, C. Tenkhoff, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Evropske unije „PRO PLAYER“ – Prijava št. 13 258 595

      Izpodbijana odločba: Odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 24. februarja 2016 v zadevi R 1091/2015-2

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlogi

               —

               Kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009;

               —

               Kršitev člena 7(1)(c) Uredbe št. 207/2009;

               —

               Kršitev člena 7(2) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-336/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Arbetsdomstolen (Švedska) 6. julija 2015 – Unionen/Almega Tjänsteförbunden, ISS Facility Services AB

text:
               21.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 311/29

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Arbetsdomstolen (Švedska) 6. julija 2015 – Unionen/Almega Tjänsteförbunden, ISS Facility Services AB
   (Zadeva C-336/15)
   (2015/C 311/34)
   Jezik postopka: švedščina

      Predložitveno sodišče

   Arbetsdomstolen

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Unionen

      Toženi stranki: Almega Tjänsteförbunden, ISS Facility Services AB

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je združljivo z direktivo o prenosu (1), če se po preteku enega leta po prenosu obrata uporabi določba v kolektivni pogodbi pridobitelja, ki pomeni, da se – kadar se zahteva določena neprekinjena delovna doba pri enem samem delodajalcu za priznanje podaljšanega odpovednega roka ob odpovedi pogodbe o zaposlitvi s strani delodajalca – delovna doba pri odsvojitelju ne upošteva, če so imeli delavci na podlagi enake določbe v kolektivni pogodbi, ki se je uporabljala za odsvojitelja, pravico, da se navedena delovna doba upošteva?

      (1)  Direktiva Sveta 2001/23/ES z dne 12. marca 2001 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 98).


title: Zadeva T-487/07: Tožba, vložena 21. decembra 2007 – Imperial Chemical Industries proti UUNT (FACTORY FINISH)

text:
               23.2.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 51/58

         Tožba, vložena 21. decembra 2007 – Imperial Chemical Industries proti UUNT (FACTORY FINISH)
   (Zadeva T-487/07)
   (2008/C 51/106)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Imperial Chemical Industries (ICI) plc (London, Združeno kraljestvo) (zastopnik: S. Malynicz, Barrister)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razveljavi naj se odločba četrtega odbora za pritožbe z dne 24. oktobra 2007 v zadevi R 668/2007-4.

               —

               Urad naj nosi svoje stroške in stroške tožeče stranke.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka „FACTORY FINISH“ za proizvode iz razreda 2 – prijava št. 4 538 518.

      Odločba preizkuševalca: Zavrnitev prijave.

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe.

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 7(1)(c) Uredbe Sveta št. 40/94, ker naj pri besedni zvezi „FACTORY FINISH“ ne bi šlo za opisno, ampak za neobičajno besedno zvezo, ki izhaja iz leksične domiselnosti, in kršitev člena 7(1)(b) Uredbe Sveta št. 40/94, ker naj bi prijavljena znamka imela razločevalni učinek.


title: Zadeva T-157/10: Tožba, vložena 8. aprila 2010 – Barilla proti UUNT – Brauerei Schlösser (ALIXIR)

text:
               5.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/47

         Tožba, vložena 8. aprila 2010 – Barilla proti UUNT – Brauerei Schlösser (ALIXIR)
   (Zadeva T-157/10)
   2010/C 148/76
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Barilla G. e R. Fratelli SpA (Parma, Italija) (zastopniki: A. Colmano, G. Sironi in A. Vanzetti, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Brauerei Schlösser GmbH (Düsseldorf, Nemčija)

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 25. januarja 2010, v zadevi R 820/2009-2, naj se razveljavi;

               —

               ugovor druge stranke v postopku pred odborom za pritožbe zoper registracijo zadevne znamke Skupnosti naj se zavrne;

               —

               alternativno, zadeva naj se pošlje toženi stranki, da bo ta lahko umaknila ugovor; in

               —

               toženi stranki in drugi stranki v postopku pred odborom za pritožbe naj se naloži plačilo stroškov tega postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka „ALIXIR“, za proizvode iz, med drugimi, razreda 32

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: registracija besedne znamke „Elixeer“ v Nemčiji, za proizvode iz razreda

      Odločba oddelka za ugovore: Ugoditev ugovoru v celoti

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009 ker je odbor za pritožbe napačno ugotovil obstoj verjetnosti zmede med zadevnima blagovnima znamkama.


title: Zadeva C-127/05: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 14. junija 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska (Neizpolnitev obveznosti države – Socialna politika – Zaščita varnosti in zdravja delavcev – Direktiva 89/391/EGS – Člen 5(1) – Dolžnost delodajalca, da v vseh pogledih zagotovi varnost in zdravje delavcev v zvezi z delom – Odgovornost delodajalca)

text:
               4.8.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 183/3

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 14. junija 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska
   (Zadeva C-127/05) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Socialna politika - Zaščita varnosti in zdravja delavcev - Direktiva 89/391/EGS - Člen 5(1) - Dolžnost delodajalca, da v vseh pogledih zagotovi varnost in zdravje delavcev v zvezi z delom - Odgovornost delodajalca)
   (2007/C 183/03)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M.-J. Jonczy in N. Yerrell, zastopnika)

      Tožena stranka: Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopniki: C. Gibbs, zastopnik, D. Anderson, QC, in D. Barr, barrister)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države članice – Kršitev člena 5(1) in (4) Direktive Sveta 89/391/EGS z dne 12. junija 1989 o uvajanju ukrepov za spodbujanje izboljšav varnosti in zdravja delavcev pri delu (UL L 183, str. 1) – Nacionalna zakonodaja, ki omejuje obveznost delodajalca, v vseh pogledih zagotoviti varnost in zdravje delavcev pri delu.
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Komisiji Evropskih skupnosti se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 143, 11.6.2005.


title: Zadeva T-390/10 P: Sodba Splošnega sodišča z dne 6. decembra 2012 – Füller-Tomlinson proti Parlamentu ( „Pritožba — Javni uslužbenci — Začasni uslužbenci — Socialna varnost — Poklicna bolezen — Določitev stopnje invalidnosti poklicnega izvora — Uporaba evropske ocenjevalne lestvice za ocenjevanje telesne in duševne invalidnosti za medicinske namene — Izkrivljanje dejstev — Razumen rok“ )

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/40

         Sodba Splošnega sodišča z dne 6. decembra 2012 – Füller-Tomlinson proti Parlamentu
   (Zadeva T-390/10 P) (1)

   (Pritožba - Javni uslužbenci - Začasni uslužbenci - Socialna varnost - Poklicna bolezen - Določitev stopnje invalidnosti poklicnega izvora - Uporaba evropske ocenjevalne lestvice za ocenjevanje telesne in duševne invalidnosti za medicinske namene - Izkrivljanje dejstev - Razumen rok)
   2013/C 26/76
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnica: Paulette Füller-Tomlinson (Bruselj, Belgija) (zastopnik: L. Levi, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropski parlament (zastopnika: K. Zejdová in S. Seyr, zastopnika)

      Predmet

   Pritožba, vložena zoper sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije (tretji senat) z dne 1. julija 2010, izdano v zadevi Füller-Tomlinson proti Parlamentu (F-97/08, še neobjavljena v ZOdl.), s predlogom razveljavitve te sodbe.

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Paulette Füller-Tomlinson nosi svoje stroške in naloži se ji plačilo stroškov, ki jih je priglasil Evropski parlament na tej stopnji.

      (1)  UL C 301, 6.11.2010.


title: Zadeva T-370/14: Tožba, vložena 23. maja 2014 – Petropars in drugi proti Komisiji

text:
               11.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 261/33

         Tožba, vložena 23. maja 2014 – Petropars in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-370/14)
   2014/C 261/58
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Petropars Ltd (Teheran, Iran), Petropars International FZE (Dubaj, Združeni arabski emirati) in Petropars UK Ltd (London, Združeno kraljestvo) (zastopniki: S. Zaiwalla, P. Reddy in Z. Burbeza, Solicitors, ter R. Blakeley, Barrister)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               razveljavi sklep iz marca 2014,

               —

               razveljavi obvestilo iz marca 2014 v delu, v katerem se nanaša na tožeče stranke, in

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov, ki so tožečim strankam nastali s to tožbo.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: merila za uvrstitev na seznam iz člena 23(2)(d) Uredbe št. 267/2012 (1) in člena 20(1)(c) Sklepa 2010/413 (2) niso izpolnjena in Svet je storil očitno napako pri presoji s tem, da je presodil, da so merila izpolnjena in da ostajajo izpolnjena, saj National Iranian Oil Company (NIOC) tožečih strank nima v lasti, niti jih ne nadzoruje.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: merila za uvrstitev na seznam niso izpolnjena, saj Svet ni dokazal, da NIOC finančno podpira iransko vlado.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: ohranitev uvrstitve tožečih strank na seznam vsekakor pomeni kršitev njihovih temeljnih pravic in svoboščin, vključno s pravico do trgovanja, pravico do opravljanja poslovnih dejavnosti in mirnega uživanja lastnine in/ali pomeni kršitev načela sorazmernosti. Tožeče stranke dalje trdijo, da ohranjanje uvrstitve na seznam pomeni kršitev previdnostnega načela, načela varstva okolja in varstva zdravja in varnosti ljudi, saj lahko povzroči veliko škodo za zdravje in varnost povprečnega iranskega delavca in za okolje.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: Svet je kršil pravico tožečih strank do obrambe s tem, da ni v celoti in ustrezno preučil uvrstitve tožečih strank na seznam in ni ustrezno preučil njihovih stališč, ki so mu bila predložena.

      (1)  Uredba Sveta (EU) št. 267/2012 z dne 23. marca 2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 961/2010 (UL L 88, str. 1).

      (2)  Sklep Sveta z dne 26. julija 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Skupnega stališča 2007/140/SZVP (UL L 195, str. 39).


title: Zadeva T-342/06: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 17. junija 2008 – Angiotech Pharmaceuticals proti UUNT (VASCULAR WRAP)

text:
               2.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 197/36

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 17. junija 2008 – Angiotech Pharmaceuticals proti UUNT (VASCULAR WRAP)
   (Zadeva T-342/06) (1)

   (2008/C 197/68)

      Jezik postopka: angleščina

   Predsednik osmega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 326, 30.12.2006.


title: Zadeva C-610/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Okresný súd Prešov (Slovaška republika) 29. decembra 2014 – Helena Kolcunová/Provident Financial s. r. o.

text:
               13.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 118/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Okresný súd Prešov (Slovaška republika) 29. decembra 2014 – Helena Kolcunová/Provident Financial s. r. o.
   (Zadeva C-610/14)
   (2015/C 118/17)
   Jezik postopka: slovaščina

      Predložitveno sodišče

   Okresný súd Prešov

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Helena Kolcunová

      Tožena stranka: Provident Financial s. r. o.

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba Direktivo Sveta 93/13/EGS (1) z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (v nadaljevanju: Direktiva 93/13) razlagati tako, da zavarovanje obročnega odplačevanja potrošniškega posojila, katerega predmet je gotovinsko pobiranje obrokov posojila, ki jih plača potrošnik, pomeni glavni predmet storitve v okviru potrošniškega posojila ali glavni predmet storitve v okviru posebne pogodbe?

               2.

               Ali je treba Direktivo Sveta z dne 22. decembra 1986 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic v zvezi s potrošniškimi krediti (87/102/EGS (2)), kakor je bila spremenjena z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 98/7/ES (3) z dne 16. februarja 1998, razlagati tako, da letna efektivna obrestna mera prav tako vključuje provizijo za pobiranje obrokov posojila ali dela posojila, če je provizija precej višja od stroška, potrebnega za to dodatno storitev, in ali je treba člen 14 navedene direktive razlagati tako, da so določbe v zvezi z letno efektivno obrestno mero izključene, če provizija za dodatno storitev precej presega stroške te storitve in ni vključena v letno efektivno obrestno mero?

               3.

               Ali je treba Direktivo 93/13 razlagati tako, da za izpolnitev obveznosti preglednosti v zvezi z dodatno storitvijo (če gre dejansko za dodatno storitev in ne ceno/provizijo za samo posojilo), za katero se plačajo administrativni stroški, zadostuje, da je cena za to administrativno storitev (administrativni stroški) jasno in razumljivo navedena, čeprav predmet navedene storitve ni opredeljen?

               4.

               Ali je treba člen 4(2) Direktive 93/13 razlagati tako, da le vključitev administrativnih stroškov v izračun letne efektivne obrestne mere pomeni, da gre za ceno/provizijo za posojilo in ali to preprečuje sodni nadzor nad temi stroški glede na to direktivo?

               5.

               Če je odgovor na tretje vprašanje tak, da je predmet administrativne storitve, za katero je treba plačati administrativne stroške, dovolj pregleden, ali v takem primeru administrativna storitev, vključno z vsemi administrativnimi nalogami in postopki, ki jih ta lahko vključuje, pomeni glavni predmet potrošniškega posojila?

               6.

               Ali je treba člen 4(2) Direktive 93/13 razlagati tako, da za uporabo te direktive provizija ali cena posojila ne vključuje le obresti, ampak tudi stroške posojilodajalca (če so že dogovorjeni v pogodbi pod splošnimi pogoji ali ceniku) in da zato ti stroški kot provizija ali morebitna cena posojila ne morejo biti predmet nadzora z vidika njihove sorazmernosti glede na storitev, za katero jih je treba plačati?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288.

      (2)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 1, str. 326.

      (3)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 4, str. 36.


title: Zadeva C-203/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Kammarrätten i Stockholm (Švedska) 4. maja 2015 – Tele2 Sverige AB/Post- och telestyrelsen

text:
               6.7.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 221/5

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Kammarrätten i Stockholm (Švedska) 4. maja 2015 – Tele2 Sverige AB/Post- och telestyrelsen
   (Zadeva C-203/15)
   (2015/C 221/06)
   Jezik postopka: švedščina

      Predložitveno sodišče

   Kammarrätten i Stockholm

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Tele2 Sverige AB

      Tožena stranka: Post- och telestyrelsen

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je splošna obveznost shranjevanja podatkov o prometu, ki (kot [je opisano v predložitveni odločbi]) zajema vse osebe, vsa elektronska komunikacijska sredstva in vse podatke o prometu brez kakršnegakoli razlikovanja, omejitve ali izjeme s ciljem boja proti kriminaliteti, v skladu s členom 15(1) Direktive 2002/58 (1) ob upoštevanju členov 7, 8 in 15(1) Listine?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali je lahko taka obveznost shranjevanja vseeno dovoljena, kadar:

                           (a)

                           je dostop nacionalnih organov do shranjenih podatkov urejen tako, kot [je opisano v predložitveni odločbi],

                           (b)

                           so varnostne zahteve določene tako, kot je opisano [v predložitveni odločbi], in

                           (c)

                           morajo biti vsi zadevni podatki shranjeni šest mesecev od dne dokončane komunikacije, preden se izbrišejo, kot je opisano [v predložitveni odločbi]?

      (1)  Direktiva 2002/58/ES evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. julija 2002 o obdelavi osebnih podatkov in varstvu zasebnosti na področju elektronskih komunikacij (Direktiva o zasebnosti in elektronskih komunikacijah) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 514).


title: Zadeva C-492/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 5. novembra 2012 – Conseil national de l'ordre des médecins proti Ministère des affaires sociales et de la santé

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/24

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 5. novembra 2012 – Conseil national de l'ordre des médecins proti Ministère des affaires sociales et de la santé
   (Zadeva C-492/12)
   2013/C 26/47
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Conseil d'État

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Conseil national de l'ordre des médecins

      Tožena stranka: Ministère des affaires sociales et de la santé

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali zahteva iz člena 36 Direktive 2005/36/ES (1), da je poklic zobozdravnika poseben poklic, nasprotuje uvedbi strokovnega usposabljanja tretje univerzitetne stopnje, ki je skupna študentom medicine in študentom zobozdravstva?

               2.

               Ali je treba določbe direktive o specializacijah s področja medicine razlagati tako, da prepovedujejo, da bi usposabljanje za zobozdravnike vključevalo discipline, kakršne so naštete v točki 3 tega sklepa (2)?

      (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/36/ES z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij (UL L 255, str. 22).

      (2)  To je, na eni strani, teoretična izobrazba s področja oralne kirurgije, ki zajema zlasti znanja s področja periapikalne kirurgije in kirurških posegov za odstranjevanje odontogenih in neodontogenih cist v čeljustih, predprotetične kirurgije in implantologije, študija patologije benignih tumorov, patologije žlez slinavk ter ortodontdskega in ortognatskega kirurškega zdravljenja, na drugi strani pa praktično usposabljanje najmanj tri semestre na oddelku, specializiranem za dentalno medicino, in najmanj tri semestre na oddelku, specializiranem za maksilofacialno kirurgijo.


title: Zadeva C-245/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Italija) 28. aprila 2016 – Nerea SpA/Regione Marche

text:
               1.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Italija) 28. aprila 2016 – Nerea SpA/Regione Marche
   (Zadeva C-245/16)
   (2016/C 279/18)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Nerea SpA

      Nasprotna stranka: Regione Marche

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Najprej, ali se člen 1(7)(c) Uredbe št. 800/2008 (1) nanaša samo na postopke, ki jih lahko upravni in sodni organi držav članic uvedejo po uradni dolžnosti (v Italiji na primer stečajni postopek), ali pa tudi na postopke, ki se lahko uvedejo samo na predlog zadevnega podjetnika (kakršen je v nacionalnem pravu postopek dogovarjanja z upniki)? V zadevnem predpisu je namreč navedena „[uvedba]“ kolektivnega stečajnega postopka „[zoper zadevno podjetje]“.

               2.

               Če bi bilo treba ugotoviti, da se Uredba št. 800/2008 nanaša na vse kolektivne postopke, ali je treba, zlasti v povezavi z institutom postopka dogovarjanja z upniki ob nadaljnjem poslovanju iz člena 186a kraljeve uredbe št. 267 iz leta 1942, člen 1(7)(c) razlagati tako, da že zaradi same izpolnitve pogojev za uvedbo kolektivnega postopka zoper podjetnika, ki želi uveljavljati pomoč iz strukturnih skladov, ni mogoče odobriti financiranja oziroma mora nacionalni upravni organ preklicati že odobreno financiranje, ali pa se v posameznem primeru ugotovi, da gre za težaven položaj, pri čemer se upoštevajo na primer čas uvedbe postopka, podjetnikovo izpolnjevanje prevzetih obveznosti in vse druge upoštevne okoliščine?

      (1)  Uredba Komisije (ES) št. 800/2008 z dne 6. avgusta 2008 o razglasitvi nekaterih vrst pomoči za združljive s skupnim trgom z uporabo členov 87 in 88 Pogodbe (Uredba o splošnih skupinskih izjemah) (UL L 214, str. 3).


title: Zadeva T-66/15: Sklep Splošnega sodišča z dne 9. septembra 2015 – Alsharghawi/Svet (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni okrepi zaradi razmer v Libiji — Tožba zaradi nedelovanja — Razglasitev stališča Sveta — Izginotje predmeta tožbe — Ustavitev postopka)

text:
               16.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 381/41

         Sklep Splošnega sodišča z dne 9. septembra 2015 – Alsharghawi/Svet
   (Zadeva T-66/15) (1)

   ((Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni okrepi zaradi razmer v Libiji - Tožba zaradi nedelovanja - Razglasitev stališča Sveta - Izginotje predmeta tožbe - Ustavitev postopka))
   (2015/C 381/49)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Bashir Saleh Bashir Alsharghawi (Johannesburg, Južna Afrika) (zastopnik: E. Moutet, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: V. Piessevaux in A. Vitro, agenta)

      Predmet

   Naj se na podlagi člena 265 PDEU ugotovi, da je Svet nezakonito opustil pregled svoje odločitve, da ime tožeče stranke vpiše na seznam oseb in subjektov, na katere se nanašajo omejevalni ukrepi, sprejeti zaradi položaja v Libiji.

      Izrek

               1.

               Postopek se ustavi.

               2.

               Svetu Evropske unije se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 146, 4.5.2015.


title: Zadeva C-313/09: Sklep predsednika Sodišča z dne 15. januarja 2010 – Evropska komisija proti Republiki Avstriji

text:
               17.4.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 100/34

         Sklep predsednika Sodišča z dne 15. januarja 2010 – Evropska komisija proti Republiki Avstriji
   (Zadeva C-313/09) (1)

   2010/C 100/50

      Jezik postopka: nemščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 256, 24.10.2009.


title: Zadeva T-301/07: Tožba, vložena 5. avgusta 2007 – Lumenis proti UUNT (FACES)

text:
               20.10.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 247/35

         Tožba, vložena 5. avgusta 2007 – Lumenis proti UUNT (FACES)
   (Zadeva T-301/07)
   (2007/C 247/58)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Lumenis Ltd (Yokneam, Izrael) (zastopnika: S. Malynicz, Barrister, B. Gerber, Solicitor)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razveljavi naj se odločba drugega odbora za pritožbe z dne 1. junija 2007 v zadevi R 1532/2006-2;

               —

               Urad naj nosi svoje stroške in stroške tožeče stranke.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: Mednarodna besedna znamka „FACES“ za proizvode iz razreda 10 – Mednarodna registracija št. W0874799

      Odločba preizkuševalca: Zavrnitev registracije v celoti

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: Tožeča stranka v podporo svojim trditvam navaja naslednje razloge:
   Prvič, tožeča stranka trdi, da odbor ni analiziral razlikovalnega učinka glede vseh prijavljenih proizvodov;
   Drugič, po mnenju tožeče stranke ugotovitev odbora, da se v oglaševanju in pri trženju običajno uporablja fotografije obraza, ni utemeljena, v nobenem primeru pa tudi nima zveze s členom 7(1)(b) ali členom 7(1)(c);
   Tretjič, tožeča stranka navaja, da odbor ni analiziral sposobnosti izraza FACES v smislu opisne označbe v zvezi z zadevnimi proizvodi;
   Četrtič, tožeča stranka navaja, da je odbor nepravilno uporabil pravo s tem, ko je zahteval, da mora biti znamka izrazita, izmišljena ali ustvarjalna, da bi se lahko izognila prepovedim iz člena 7(1)(b) UZS.


title: Zadeva T-254/13: Tožba, vložena 6. maja 2013 – Stayer Ibérica proti UUNT – Korporaciya Masternet (STAYER)

text:
               20.7.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 207/40

         Tožba, vložena 6. maja 2013 – Stayer Ibérica proti UUNT – Korporaciya „Masternet“ (STAYER)
   (Zadeva T-254/13)
   2013/C 207/68
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Stayer Ibérica, SA (Pinto, Španija) (zastopnik: S. Rizzo, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: ZAO Korporaciya „Masternet“ (Moskva, Rusija)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo v delu, v katerem je bilo deloma ugodeno pritožbi in razglasi ničnost znamke Skupnosti št. 4675881 za te proizvode:

                           —

                           razred 7: oprema in orodja; deli rezalnih in diamantnih polirnih strojev; vrtalne glave in rezalna kolesa za naslednje panoge; marmor, granit, kamen, glina, kamnite plošče, keramične plošče in opeka ter na splošno rezalna orodja kot deli opreme, vključene v razred 7.

                           —

                           razred 8: ročni brusilni stroji (kolesa in brusilni koluti).

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: figurativna znamka „STAYER“ – prijava znamke Skupnosti št. 4 675 881

      Imetnik znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Obrazložitev zahteve za ugotovitev ničnosti: razlogi za zahtevo za razglasitev ničnosti so razlogi iz člena 53(1)(a) v povezavi s členom 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009

      Odločba oddelka za izbris: zavrnitev zahteve za ugotovitev ničnosti v celoti

      Odločba odbora za pritožbe: delna ugoditev pritožbi.

      Tožbeni razlogi: Kršitev členov 76(2), 15 in 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009.


title: Zadeva C-464/14: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 24. novembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Tributário de Lisboa – Portugalska) – SECIL – Companhia Geral de Cal e Cimento SA/Fazenda Pública (Predhodno odločanje — Prosti pretok kapitala — Členi od 63 do 65 PDEU — Pridružitveni sporazum ES Tunizija — Členi 31, 34 in 89 — Pridružitveni sporazum ES Libanon — Členi 31, 33 in 85 — Davek od dohodkov pravnih oseb — Dividende, prejete od družbe s sedežem v državi članici družbe prejemnice — Dividende, prejete od družbe s sedežem v tretji državi, pogodbenici pridružitvenega sporazuma — Različno obravnavanje — Omejitev — Utemeljitev — Učinkovitost davčnega nadzora — Možnost sklicevanja na člen 64 PDEU pri Pridružitvenih sporazumih ES Tunizija in ES Libanon)

text:
               30.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/5

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 24. novembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Tributário de Lisboa – Portugalska) – SECIL – Companhia Geral de Cal e Cimento SA/Fazenda Pública
   (Zadeva C-464/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Prosti pretok kapitala - Členi od 63 do 65 PDEU - Pridružitveni sporazum ES Tunizija - Členi 31, 34 in 89 - Pridružitveni sporazum ES Libanon - Členi 31, 33 in 85 - Davek od dohodkov pravnih oseb - Dividende, prejete od družbe s sedežem v državi članici družbe prejemnice - Dividende, prejete od družbe s sedežem v tretji državi, pogodbenici pridružitvenega sporazuma - Različno obravnavanje - Omejitev - Utemeljitev - Učinkovitost davčnega nadzora - Možnost sklicevanja na člen 64 PDEU pri Pridružitvenih sporazumih ES Tunizija in ES Libanon))
   (2017/C 030/05)
   Jezik postopka: portugalščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Tributário de Lisboa

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: SECIL – Companhia Geral de Cal e Cimento SA

      Tožena stranka: Fazenda Pública

      Izrek

               1.

                  Člena 63 in 65 PDEU je treba razlagati tako, da:

                           —

                           družba s sedežem na Portugalskem, ki prejme dividende družb s sedežem v Tuniziji oziroma Libanonu, lahko uveljavlja člen 63 PDEU, da bi izpodbila davčno obravnavanje, ki je v tej državi članici določeno za te dividende in ki temelji na ureditvi, katere namen ni uporaba izključno v položajih, v katerih ima družba prejemnica odločilen vpliv na družbo razdeljevalko;

                           —

                           ureditev, kakršna je obravnavana v postopku v glavni stvari in v skladu s katero lahko družba rezidentka države članice iz svoje davčne osnove polno ali delno izvzame dividende, če je te razdelila družba rezidentka iste države članice, vendar takega izvzema ne sme izvršiti, če je družba razdeljevalka rezidentka tretje države, pomeni omejitev pretoka kapitala med državami članicami in tretjimi državami, ki je načeloma prepovedana s členom 63 PDEU;

                           —

                           je zavrnitev priznanja polnega oziroma delnega izvzema prejetih dividend iz davčne osnove na podlagi člena 46(1) in (8) Código do Imposto sobre o Rendimento das Pessoas Coletivas (zakon o davku od dohodkov pravnih oseb) v različici, ki je veljala v letu 2009, mogoče upravičiti z nujnim razlogom v splošnem interesu, ki se nanaša na nujnost, da se zagotovi učinkovitost davčnega nadzora, kadar davčnim organom države članice, katere rezidentka je družba prejemnica, ni mogoče pridobiti podatkov od tretje države, katere rezidentka je družba, ki je razdelila te dividende, in s katerimi bi bilo mogoče preveriti, ali je pogoj zavezanosti za davek zadnjenavedene družbe izpolnjen;

                           —

                           zavrnitve priznanja delnega izvzema na podlagi člena 46(11) zakona o davku od dohodkov pravnih oseb v navedeni različici ni mogoče upravičiti z nujnim razlogom v splošnem interesu, ki se nanaša na nujnost, da se zagotovi učinkovitost davčnega nadzora, kadar je to določbo mogoče uporabiti v položajih, v katerih zavezanosti za davek družbe razdeljevalke v državi, v kateri je ta družba rezidentka, ni mogoče preveriti, kar pa mora ugotoviti predložitveno sodišče.

               2.

               Člen 64(1) PDEU je treba razlagati tako, da:

                           —

                           sprejetje sistema davčnih ugodnosti za pogodbene naložbe iz člena 41(5)(b) Estatuto dos Benefícios Fiscais (ureditev davčnih ugodnosti) v različici, ki je veljala v letu 2009, in sistema za dividende z izvorom v afriških državah, v katerih je uradni jezik portugalščina, in v Vzhodnem Timorju iz člena 42 te ureditve ni spremenilo pravnega okvira o davčnem obravnavanju dividend z izvorom v Tuniziji in Libanonu, zato njuno sprejetje ni vplivalo na to, da se kot veljavna omejitev opredeli to, da za dividende, ki so jih izplačale družbe s sedežem v teh tretjih državah, ni možnosti polnega ali delnega izvzema;

                           —

                           se država članica odpove možnosti iz člena 64(1) PDEU, tudi če brez razveljavitve ali uradne spremembe veljavne ureditve sklene mednarodni sporazum, kakršen je pridružitveni sporazum, v katerem je v določbi, ki ima neposredni učinek, določena liberalizacija ene od vrst kapitala, določene v tem členu 64(1); tako spremembo pravnega okvira je zato treba glede tega, kako vpliva na možnost sklicevanja na člen 64(1) PDEU, enačiti z uvedbo nove ureditve, ki temelji na logiki, ki je drugačna od tiste v veljavni ureditvi.

               3.

               Člen 34(1) Evro-mediteranskega sporazuma o pridružitvi med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani in Republiko Tunizijo na drugi strani, ki je bil podpisan 17. julija 1995 v Bruslju ter v imenu Evropske skupnosti in Evropske skupnosti za premog in jeklo odobren s Sklepom Sveta in Komisije z dne 26. januarja 1998 (98/238/ES, ESPJ), je treba razlagati tako, da:

                           —

                           ima neposredni učinek in da se je nanj mogoče sklicevati v položaju, kakršen je obravnavani v postopku v glavni stvari – v katerem družba rezidentka Portugalske prejme dividende družbe rezidentke Tunizije zaradi neposredne naložbe, ki jo je uresničila v družbi razdeljevalki – da bi se nasprotovalo davčnemu obravnavanju, določenemu za te dividende na Portugalskem;

                           —

                           ureditev, kakršna je obravnavana v postopku v glavni stvari in v skladu s katero lahko družba rezidentka države članice iz svoje davčne osnove polno ali delno izvzame prejete dividende, če je te razdelila družba rezidentka iste države članice, vendar takega izvzema ne sme izvršiti, če je družba razdeljevalka rezidentka Tunizije, pomeni omejitev prostega pretoka kapitala, ki je načeloma glede neposrednih naložb, predvsem pa repatriacije teh naložb, prepovedana s členom 34(1) tega sporazuma;

                           —

                           člen 89 navedenega sporazuma v položaju, kakršen je obravnavani v postopku v glavni stvari, ne omejuje učinka člena 34(1) tega sporazuma;

                           —

                           je zavrnitev priznanja polnega oziroma delnega izvzema prejetih dividend iz davčne osnove družbe prejemnice na podlagi člena 46(1) in (8) zakona o davku od dohodkov pravnih oseb v različici, ki je veljala v letu 2009, mogoče upravičiti z nujnim razlogom v splošnem interesu, ki se nanaša na nujnost, da se zagotovi učinkovitost davčnega nadzora, kadar davčnim organom države članice, katere rezidentka je družba prejemnica, ni mogoče pridobiti podatkov od Republike Tunizije, države, katere rezidentka je družba, ki je razdelila te dividende, in s katerimi bi bilo mogoče preveriti, ali je pogoj zavezanosti za davek družbe, ki je razdelila navedene dividende, izpolnjen;

                           —

                           zavrnitve priznanja takega delnega izvzema na podlagi člena 46(11) zakona o davku od dohodkov pravnih oseb v navedeni različici ni mogoče upravičiti z nujnim razlogom v splošnem interesu, ki se nanaša na nujnost, da se zagotovi učinkovitost davčnega nadzora, kadar je to določbo mogoče uporabiti v položajih, v katerih zavezanosti za davek družbe razdeljevalke v Tuniziji, državi, v kateri je ta družba rezidentka, ni mogoče preveriti, kar pa mora ugotoviti predložitveno sodišče.

               4.

               Člen 31 Evro-mediteranskega sporazuma o pridružitvi med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na eni strani ter Libanonsko republiko na drugi strani, ki je bil podpisan 17. junija 2002 v Luxembourgu in v imenu Evropske skupnosti odobren s Sklepom Sveta z dne 14. februarja 2006 (2006/356/ES), je treba razlagati tako, da:

                           —

                           ima neposredni učinek;

                           —

                           je položaj, obravnavan v postopku v glavni stvari in ki se nanaša na davčno obravnavanje dividend, ki izhajajo iz neposrednih naložb, ki jih izvaja rezident Portugalske v Libanonu, zajet s hipotezo iz člena 33(2) tega sporazuma; člen 33(1) navedenega sporazuma zato ne nasprotuje temu, da se v tem primeru uveljavi člen 31 tega sporazuma.

                           —

                           ureditev, kakršna je obravnavana v postopku v glavni stvari in v skladu s katero lahko družba rezidentka države članice iz svoje davčne osnove polno ali delno izvzame prejete dividende, če je te razdelila družba rezidentka iste države članice, vendar takega izvzema ne sme izvršiti, če je družba razdeljevalka rezidentka Libanona, pomeni omejitev prostega pretoka kapitala, ki je načeloma prepovedana s členom 31 Evro-mediteranskega sporazuma o pridružitvi med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na eni strani ter Libanonsko republiko na drugi strani;

                           —

                           člen 85 navedenega sporazuma v položaju, kakršen je obravnavani v postopku v glavni stvari, ne omejuje učinka člena 31 tega sporazuma;

                           —

                           je zavrnitev priznanja polnega oziroma delnega izvzema prejetih dividend iz davčne osnove na podlagi člena 46(1) in (8) zakona o davku od dohodkov pravnih oseb v različici, ki je veljala v letu 2009, mogoče upravičiti z nujnim razlogom v splošnem interesu, ki se nanaša na nujnost, da se zagotovi učinkovitost davčnega nadzora, kadar davčnim organom države članice, katere rezidentka je družba prejemnica, ni mogoče pridobiti podatkov od Libanonske republike, države, katere rezidentka je družba, ki je razdelila te dividende, in s katerimi bi bilo mogoče preveriti, ali je pogoj zavezanosti za davek družbe, ki je razdelila navedene dividende, izpolnjen;

                           —

                           zavrnitve priznanja takega delnega izvzema na podlagi člena 46(11) zakona o davku od dohodkov pravnih oseb v navedeni različici ni mogoče upravičiti z nujnim razlogom v splošnem interesu, ki se nanaša na nujnost, da se zagotovi učinkovitost davčnega nadzora, kadar je to določbo mogoče uporabiti v položajih, v katerih zavezanosti za davek družbe razdeljevalke v Libanonu, državi, v kateri je ta družba rezidentka, ni mogoče preveriti, kar pa mora ugotoviti predložitveno sodišče.

               5.

               Glede posledic razlage členov od 63 do 65 PDEU, Evro-mediteranskega sporazuma o pridružitvi med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani in Republiko Tunizijo na drugi ter Evro-mediteranskega sporazuma o pridružitvi med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na eni strani ter Libanonsko republiko na drugi strani na postopek v glavni stvari:

                           —

                           kadar lahko organi države članice, katere rezidentka je družba prejemnica, pridobijo podatke od Republike Tunizije – države, katere rezidentka je družba, ki je razdelila dividende – s katerimi bi bilo mogoče preveriti, ali je pogoj zavezanosti za davek družbe, ki je razdelila te dividende, izpolnjen, člena 63 in 65 PDEU ter člen 34(1) Evro-mediteranskega sporazuma o pridružitvi med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani in Republiko Tunizijo na drugi nasprotujejo zavrnitvi priznanja polnega ali delnega izvzema iz davčne osnove družbe, ki prejme razdeljene dividende, na podlagi člena 46(1) ali (8) zakona o davku od dohodkov pravnih oseb v različici, ki je veljala v letu 2009, ne da bi bilo za Republiko Portugalsko v zvezi s tem mogoče sklicevanje na člen 64(1) PDEU;

                           —

                           člena 63 in 65 PDEU ter člen 34(1) Evro-mediteranskega sporazuma o pridružitvi med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani in Republiko Tunizijo na drugi in člen 31 Evro-mediteranskega sporazuma o pridružitvi med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na eni strani ter Libanonsko republiko na drugi strani nasprotujejo zavrnitvi priznanja delnega izvzema iz davčne osnove družbe, ki prejme razdeljene dividende, na podlagi člena 46(11) zakona o davku od dohodkov pravnih oseb v navedeni različici, kadar je to določbo mogoče uporabiti v položajih, v katerih zavezanosti za davek družb razdeljevalk v Tuniziji in Libanonu, državah, v katerih so družbe razdeljevalke rezidentke, ni mogoče preveriti – kar pa mora ugotoviti predložitveno sodišče – ne da bi bilo za Republiko Portugalsko v zvezi s tem mogoče sklicevanje na člen 64(1) PDEU;

                           —

                           davčnemu zavezancu je treba skupaj z obrestmi vrniti zneske, pobrane s kršitvijo prava Evropske unije.

      (1)  UL C 34, 2.2.2015.


title: Zadeva C-561/08 P: Pritožba, ki jo je 19. decembra 2008 vložila Komisija Evropskih skupnosti zoper sodbo Sodišča prve stopnje (sedmi senat) razglašeno 15. oktobra 2008 v zadevi T-160/04, Potamianos proti Komisiji

text:
               21.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 44/37

         Pritožba, ki jo je 19. decembra 2008 vložila Komisija Evropskih skupnosti zoper sodbo Sodišča prve stopnje (sedmi senat) razglašeno 15. oktobra 2008 v zadevi T-160/04, Potamianos proti Komisiji
   (Zadeva C-561/08 P)
   (2009/C 44/62)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Pritožnica: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: J. Currall in D. Martin, zastopnika)

      Druga stranka v postopku: M. Gerasimos Potamianos
   Predlogi pritožnice

               —

               Sodba Sodišča prve stopnje z dne 15. oktobra 2008 v zadevi T-160/04 naj se razveljavi;

               —

               tožba G. Potamianosa naj se razglasi za nedopustno;

               —

               odloči naj se, da vsaka stranka nosi svoje stroške, ki so nastali v tem postopku in v postopku pred Sodiščem prve stopnje Evropskih skupnosti.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Komisija s pritožbo izpodbija to, kako je Sodišče prve stopnje opredelilo obvestilo, poslano toženi stranki, s katerim ji je bilo sporočeno, da ji pogodba o zaposlitvi začasnega uslužbenca ne bo podaljšana. Sodišče prve stopnje je namreč to obvestilo razlagalo kot samostojno odločitev organa, pooblaščenega za sklepanje pogodb. Iz sodne prakse Sodišča in predvsem iz sodbe z dne 14. septembra 2006 v zadevi Fernández Gómez (C-417/05 P) jasno izhaja, da ima tako obvestilo zgolj informativno vrednost, saj samo pogodbena klavzula, ki določa, da pogodba ob njenem izteku ne bo podaljšana, pomeni akt, zoper katerega je mogoče vložiti pritožbo. Ker se te pogodbe ni izpodbijalo v rokih, določenih s Kadrovskimi predpisi, bi moralo Sodišče prve stopnje zavrniti tožbo kot nedopustno.
   Ker Sodišče prve stopnje ni upoštevalo te sodne prakse, je ustvarilo torej pravno negotovost tako za Sodišče za uslužbence kot tudi za Komisijo in druge institucije, ki so sklenile pogodbe, podobne pogodbi, ki je sporna v tej zadevi.


title: Zadeva C-416/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Commissione Tributaria Regionale di Mestre-Venezia (Italija) 3. septembra 2014 – Fratelli De Pra SpA, SAIV SpA/Agenzia Entrate – Direzione Provinciale Ufficio Controlli Belluno, Agenzia Entrate – Direzione Provinciale Ufficio Controlli Vicenza

text:
               1.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 431/12

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Commissione Tributaria Regionale di Mestre-Venezia (Italija) 3. septembra 2014 – Fratelli De Pra SpA, SAIV SpA/Agenzia Entrate – Direzione Provinciale Ufficio Controlli Belluno, Agenzia Entrate – Direzione Provinciale Ufficio Controlli Vicenza
   (Zadeva C-416/14)
   (2014/C 431/19)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Commissione Tributaria Regionale di Mestre-Venezia

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Fratelli De Pra SpA, SAIV SpA

      Toženi stranki: Agenzia Entrate – Direzione Provinciale Ufficio Controlli Belluno, Agenzia Entrate – Direzione Provinciale Ufficio Controlli Vicenza

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1)

               Ali je v zvezi s terminalsko opremo za storitve kopenskih radiomobilnih komunikacij nacionalna ureditev, in sicer:

                           —

                           člen 2(4) uredbe-zakona 4/2014, ki je bil nato preoblikovan v zakon 50/2014;

                           —

                           člen 160 zakonske uredbe 259/2003;

                           —

                           člen 21 tarife, priložene odloku predsednika republike 641/1972;

                     ki s tem, da terminalsko opremo enači z radioelektričnimi postajami, določa, da mora uporabnik pridobiti splošno dovoljenje, ter zahteva izdajo ustrezne licence radioelektrične postaje, kar se šteje za obdavčljivi dogodek, združljiva s pravom Skupnosti (Direktiva 1999/5 (1) ter Direktive 2002/19 (2), 2002/20 (3), 2002/21 (4) in 2002/22 (5))?
               Ali je, posebej v zvezi z uporabo terminalske opreme, s pravom Skupnosti zato združljivo to, kar italijanska država določa v breme uporabnika, in sicer pridobitev splošnega dovoljenja in licence radijske postaje, čeprav so dajanje na trg, prost pretok in dajanje v uporabo terminalskih naprav v celoti urejeni v virih Skupnosti (Direktiva 1999/5) brez vsakršne določbe o splošnem dovoljenju in/ali licenci?
               Ob tem pa sta splošno dovoljenje in licenca določena v nacionalni ureditvi:

                           —

                           čeprav je splošno dovoljenje ukrep, ki ne zadeva uporabnika terminalske opreme, ampak le podjetja, ki se ukvarjajo z zagotavljanjem omrežij in storitev elektronske komunikacije (členi 1, 2 in 3 Direktive o odobritvi 2002/20);

                           —

                           čeprav je koncesija določena za individualne pravice do uporabe radijskih frekvenc in za pravice do uporabe številk, kar so položaji, ki zagotovo niso povezani z uporabo terminalske opreme;

                           —

                           čeprav ureditev Skupnosti ne določa nikakršne obveznosti pridobitve splošnega dovoljenja ali izdaje licence za terminalsko opremo;

                           —

                           čeprav člen 8 Direktive 1999/5 določa, da države članice „ne smejo na svojem ozemlju prepovedati, omejiti ali ovirati dajanja na trg in dajanja v uporabo aparata z oznako CE“;

                           —

                           kljub bistveni in predpisani razliki ter nehomogenosti radioelektrične postaje in terminalske opreme za storitev kopenske radiomobilne komunikacije?

               2)

               Ali je s pravom Skupnosti (Direktiva 1999/5 in Direktiva 2002/20, zlasti člen 20) združljiva nacionalna ureditev, in sicer:

                           —

                           člen 2(4) uredbe-zakona 4/2014, ki je bil nato preoblikovan v zakon 50/2014;

                           —

                           člen 160 zakonske uredbe 259/2003;

                           —

                           člen 21 tarife, priložene odloku predsednika republike 641/1972;

                           —

                           člen 3 ministrskega odloka 33/1990,

                     na podlagi katere

                           —

                           lahko „sama“ pogodba iz člena 20 Direktive 2002/22 – ki jo skleneta ponudnik in naročnik in s katero je mogoče urejati poslovna razmerja med potrošniki in končnimi uporabniki z enim ali več podjetji, ki nudijo povezavo in s tem povezane storitve – velja kot nadomestni dokument za splošno dovoljenje in/ali licenco radijske postaje, ne da bi pri tem kakorkoli posredovala, delovala ali to nadzorovala javna uprava

                           —

                           mora pogodba vsebovati tudi podatke o vrsti terminalske naprave in njeni homologaciji (ki v členu 8 Direktive 1999/5 ni določena)?

               3)

               Ali so določbe člena 2(4) uredbe-zakona 4/2014, ki je bil nato preoblikovan v zakon 50/2014, ter člena 160 zakonske uredbe 259/2003 in člena 21 tarife, priložene odloku predsednika republike 641/1972, ki določajo obveznost splošne dovolitve in s tem licenco radijske postaje zgolj za neko skupino uporabnikov, ki so sklenili pogodbo s formalnim imenom naročnina, medtem ko za uporabnike storitev elektronskih komunikacij ni določeno nobeno splošno dovoljenje ali licenca na podlagi pogodbe zgolj zato, ker se ta pogodba imenuje drugače (predplačniška storitev), združljive z zgoraj navedenim pravom Skupnosti?

               4)

               Ali člen 8 Direktive 1999/5 nasprotuje nacionalni ureditvi, kakršen je člen 2(4) uredbe-zakona 4/2014, ki je bil nato preoblikovan v zakon 50/2014, ter člen 160 zakonske uredbe 259/2003 in člen 21 tarife, priložene odloku predsednika republike 641/1972, ki določa:

                           —

                           upravno dejavnost, namenjeno izdaji splošnega dovoljenja ali licence radioelektrične postaje, in

                           —

                           plačilo pristojbine za vladno koncesijo za te dejavnosti,

                     ki lahko pomenita omejitev dajanja v uporabo, uporabe in prostega pretoka terminalskih naprav?

      (1)  Direktiva 1999/5/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 1999 o radijski opremi in telekomunikacijski terminalski opremi ter medsebojnem priznavanju skladnosti te opreme (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 23, str. 254).

      (2)  Direktiva 2002/19/ES Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o dostopu do elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajočih naprav ter o njihovem medomrežnem povezovanju (Direktiva o dostopu) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 323).

      (3)  Direktiva 2002/20/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (Direktiva o odobritvi) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 337).

      (4)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 349).

      (5)  Direktiva 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalnih storitvah) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 367).


title: Zadeva T-581/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 23. oktobra 2013 – Dimian proti UUNT – Bayer Design Fritz Bayer (Baby Bambolina) (Znamka Skupnosti — Postopek za ugotovitev ničnosti — Figurativna znamka Skupnosti Baby Bambolina — Prejšnja neregistrirana nacionalna znamka Bambolina — Relativni razlog za zavrnitev — Neuporaba znaka, katerega obseg ni le lokalen, v gospodarskem prometu — Člen 8(4) in člen 53(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               7.12.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 359/9

         Sodba Splošnega sodišča z dne 23. oktobra 2013 – Dimian proti UUNT – Bayer Design Fritz Bayer (Baby Bambolina)
   (Zadeva T-581/11) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek za ugotovitev ničnosti - Figurativna znamka Skupnosti Baby Bambolina - Prejšnja neregistrirana nacionalna znamka Bambolina - Relativni razlog za zavrnitev - Neuporaba znaka, katerega obseg ni le lokalen, v gospodarskem prometu - Člen 8(4) in člen 53(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2013/C 359/14
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Dimian AG (Nürnberg, Nemčija) (zastopnika: P. Pozzi in G. Ghisletti, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: P. Bullock, zastopnik)

      Druga stranka v postopku pred odborom UUNT za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Bayer Design Fritz Bayer GmbH & Co. KG (Michelau, Nemčija) (zastopnik: J. Pröll, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 3. avgusta 2011 (zadeva R 1822/2010-2) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med družbama Dimian AG in Bayer Design Fritz Bayer GmbH & Co. KG.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Dimian AG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 25, 28.1.2012.


title: Zadeva C-205/06: Tožba, vložena  5. maja 2006  — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji

text:
               15.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 165/17

         Tožba, vložena 5. maja 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji
   (Zadeva C-205/06)
   (2006/C 165/30)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: H. Støvlbæk in B. Martenczuk, pooblaščenec)

      Tožena stranka: Republika Avstrija
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               Republika Avstrija je z nesprejetjem ustreznih ukrepov za odpravo nezdružljivosti v zvezi s prehodnimi določbami dvostranskih investicijskih sporazumov s Korejo, Zelenortskimi otoki, Kitajsko, Malezijo, Rusko federacijo in Turčijo, kršila člen 307(2) Pogodbe ES.

               —

               Republiki Avstriji se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Člen 307 Pogodbe ES državam članicam nalaga, da naj za odpravo ugotovljenih nezdružljivosti med Pogodbo ES in sporazumi, ki so jih sklenile pred 1. januarjem 1958, oziroma pred datumom njihovega pristopa k Evropski skupnosti, uporabijo vse ustrezne ukrepe.
   Komisija meni, da so določbe o prostem prenosu z investicijo povezanih plačil dvostranskih investicijskih sporazumov, ki jih je Republika Avstrija pred njenim pristopom k Evropski skupnosti sklenila s Korejo, Zelenortskimi otoki, Kitajsko, Malezijo, Rusko federacijo in Turčijo, nezdružljive s Pogodbo ES. Te določbe Republiki Avstriji ne bi dovoljevale uporabe omejitev kapitalskega ali plačilnega prometa, ki jih lahko sprejme Svet Evropske unije na podlagi členov 57(2), 59 in 60(1) Pogodbe ES.
   Trditev avstrijske vlade, da sporazum ni vplival na njihovo glasovanje v Svetu, je brez pomena. Edino pomembno vprašanje naj bi bilo, ali Republika Avstrija v danem primeru omejevalne ukrepe lahko izvaja v skladu z njenimi mednarodnopravnimi obveznostmi. Na podlagi določb spornih avstrijskih investicijskih sporazumov naj to ne bi bilo mogoče. Iz istega razloga je neodločujočega pomena tudi trditev, da Avstrija odločitve Sveta ne bi mogla preprečiti niti s kvalificirano večino.
   Ker naj bi v predloženem primeru obstajala nezdružljivost s Pogodbo ES, naj bi bila Avstrija dolžna sprejeti ukrepe za njeno odpravo. Če ne razpolaga z drugimi sredstvi, naj bi v skladu s sodno prakso Sodišča vseeno obstajala obveznost odpovedi zadevnega sporazuma.


title: Zadeva C-38/14: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 23. aprila 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco – Španija) – Subdelegación del Gobierno en Guipuzkoa – Extranjeria/Samir Zaizoune (Predhodno odločanje — Območje svobode, varnosti in pravice — Direktiva 2008/115/ES — Skupni standardi in postopki za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav — Člena 6(1) in 8(1) — Nacionalna zakonodaja, ki v primeru nezakonitega prebivanja določa, da se glede na okoliščine naloži bodisi globa bodisi odstranitev)

text:
               22.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/8

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 23. aprila 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco – Španija) – Subdelegación del Gobierno en Guipuzkoa – Extranjeria/Samir Zaizoune
   (Zadeva C-38/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Območje svobode, varnosti in pravice - Direktiva 2008/115/ES - Skupni standardi in postopki za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav - Člena 6(1) in 8(1) - Nacionalna zakonodaja, ki v primeru nezakonitega prebivanja določa, da se glede na okoliščine naloži bodisi globa bodisi odstranitev))
   (2015/C 205/11)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Subdelegación del Gobierno en Guipuzkoa – Extranjeria

      Tožena stranka: Samir Zaizoune

      Izrek

   Direktivo 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav, zlasti njena člena 6(1) in 8(1) v povezavi s členom 4(2) in (3), je treba razlagati tako, da nasprotuje zakonodaji države članice, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari in ki v primeru nezakonitega prebivanja državljanov tretjih držav na ozemlju te države določa, da se glede na okoliščine naloži bodisi globa bodisi odstranitev, pri čemer se ukrepa medsebojno izključujeta.

      (1)  UL C 93, 29.3.2014.


title: Zadeva C-278/05: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 25. januarja 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (Chancery Division) — Združeno kraljestvo) — Carol Marilyn Robins, John Burnett proti Secretary of State for Work and Pensions (Varstvo delavcev v primeru plačilne nesposobnosti delodajalca — Direktiva 80/987/EGS — Prenos — Člen 8 — Sistem dodatnega pokojninskega podjetniškega in medpodjetniškega zavarovanja — Dajatve za starost — Varstvo pridobljenih pravic — Obseg varstva — Odgovornost države članice zaradi nepravilnega prenosa direktive — Pogoji)

text:
               10.3.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 56/6

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 25. januarja 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (Chancery Division) — Združeno kraljestvo) — Carol Marilyn Robins, John Burnett proti Secretary of State for Work and Pensions
   (Zadeva C-278/05) (1)

   (Varstvo delavcev v primeru plačilne nesposobnosti delodajalca - Direktiva 80/987/EGS - Prenos - Člen 8 - Sistem dodatnega pokojninskega podjetniškega in medpodjetniškega zavarovanja - Dajatve za starost - Varstvo pridobljenih pravic - Obseg varstva - Odgovornost države članice zaradi nepravilnega prenosa direktive - Pogoji)
   (2007/C 56/09)
   Jezik postopka: angleščina
   Predložitveno sodišče
   High Court of Justice (Chancery Division)
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Carol Marilyn Robins, John Burnett

      Tožena stranka: Secretary of State for Work and Pensions
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — High Court of Justice (Chancery Division) — Razlaga člena 8 Direktive Sveta 80/987/EGS z dne 20. oktobra 1980 o približevanju zakonodaje držav članic o varstvu delavcev v primeru plačilne nesposobnosti njihovega delodajalca (UL L 283, str. 23) — Obseg obveznosti varovanja pravic delavcev v zvezi s priznano ali bodočo upravičenostjo do starostnih prejemkov.
   Izrek

               1.

               Člen 8 Direktive 80/987/EGS z dne 20. oktobra 1980 o približevanju zakonodaje držav članic o varstvu delavcev v primeru plačilne nesposobnosti njihovega delodajalca, je treba razlagati tako, da v primeru plačilne nesposobnosti delodajalca in nezadostnih sredstev dodatnega pokojninskega podjetniškega ali medpodjetniškega zavarovanja financiranje priznanih pravic starostne pokojnine ne zagotovi sama država članica niti ni zagotovljeno v celoti.

               2.

               Člen 8 Direktive nasprotuje sistemu zavarovanja, kot je sporni sistem v postopku v glavni stvari.

               3.

               V primeru nepravilnega prenosa člena 8 Direktive 80/987 je odgovornost zadevne države članice odvisna od ugotovitve očitne in težke kršitve pooblastil za odločanje po prostem preudarku s strani države članice.

      (1)  UL C 243, 1.10.2005.


title: Zadeva C-129/14: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 27. maja 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberlandesgericht Nürnberg – Nemčija) – kazenski postopek proti Zoranu Spasicu (Predhodno odločanje — Nujni postopek predhodnega odločanja — Policijsko in pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah — Listina Evropske unije o temeljnih pravicah — Člena 50 in 52 — Načelo ne bis in idem — Konvencija o izvajanju Schengenskega sporazuma — Člen 54 — Pojma, izvršena' kazen ali kazen, v postopku izvrševanja')

text:
               4.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 253/13

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 27. maja 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberlandesgericht Nürnberg – Nemčija) – kazenski postopek proti Zoranu Spasicu
   (Zadeva C-129/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Nujni postopek predhodnega odločanja - Policijsko in pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah - Listina Evropske unije o temeljnih pravicah - Člena 50 in 52 - Načelo ne bis in idem - Konvencija o izvajanju Schengenskega sporazuma - Člen 54 - Pojma, izvršena' kazen ali kazen, v postopku izvrševanja'))
   2014/C 253/17
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Oberlandesgericht Nürnberg

      Stranka v postopku v glavni stvari

   Zoran Spasic

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Oberlandesgericht Nürnberg – Razlaga člena 54 Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma v povezavi s členom 50 Listine o temeljnih pravicah – Načelo „ne bis in idem“ – Pogoj, da je bila izrečena kazen izvršena, da je v postopku izvrševanja ali je po zakonodaji pogodbenice, ki jo je izrekla, ni več mogoče izvršiti – Oseba, ki je bila obsojena in sta ji bili za isto dejanje v drugi državi članici naloženi kazen odvzema prostosti in denarna kazen, vendar zaporne kazni ni prestala.

      Izrek

               1.

               Člen 54 Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma z dne 14. junija 1985 med vladami držav Gospodarske unije Beneluks, Zvezne republike Nemčije in Francoske republike o postopni odpravi kontrol na skupnih mejah, ki je bila podpisana v Schengnu 19. junija 1990 in je začela veljati 26. marca 1995, ki uporabo načela ne bis in idem pogojuje s tem, da je bila v primeru obsodbe kazen „izvršena“ ali je „v postopku izvrševanja“, je v skladu s členom 50 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ki zagotavlja to načelo.

               2.

               Člen 54 te konvencije je treba razlagati tako, da zgolj na podlagi plačila denarne kazni, ki je bila osebi naložena z isto odločbo sodišča druge države članice kot zaporna kazen, ki še ni bila izvršena, še ni mogoče šteti, da je bila kazen izvršena ali da je v postopku izvrševanja v smislu te določbe.

      (1)  UL C 151, 19.5.2014.


title: Zadeva T-107/06: Tožba, vložena 5. aprila 2006 — INET Hellas — Ilektroniki Ypiresia Pliroforion E.P.E. proti Komisiji Evropskih skupnosti

text:
               12.8.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/22

         Tožba, vložena 5. aprila 2006 — „INET Hellas — Ilektroniki Ypiresia Pliroforion E.P.E.“ proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva T-107/06)
   (2006/C 190/40)
   Jezik postopka: grščina
   Stranki

      Tožeča stranka:„INET Hellas — Ilektroniki Ypiresia Pliroforion E.P.E.“ (Atene, Grčija) (zastopnik: V. Chatzopoulos, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predloga tožeče stranke
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               odločbo Evropske Komisije s številko INFSO/A3/VS D(2006) 703641/31.1.2006 razglasi za nično;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka trdi, da je izpodbijana odločba protipravna, ker je bilo po njenem mnenju nepravilno sprejeto, da pravila prava Skupnosti prepovedujejo registracijo oznake co.eu na internetu. V resnici pa noben predpis prava Skupnosti ne vsebuje prepovedi registracije oznake co.eu. Nasprotno Uredba št. 40/94 zahteva registracijo te oznake.


title: Zadeva T-323/14: Tožba, vložena 7. maja 2014 – Bankia proti UUNT – Banco ActivoBank (Portugal) (Bankia)

text:
               11.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 261/25

         Tožba, vložena 7. maja 2014 – Bankia proti UUNT – Banco ActivoBank (Portugal) (Bankia)
   (Zadeva T-323/14)
   2014/C 261/48
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Bankia, SA (Valencija, Španija) (zastopnik: F. De Barba, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Banco ActivoBank (Portugal), SA (Lizbona, Portugalska)

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo drugega odbora za pritožbe z dne 14. februarja 2014 v zadevah R 649/2013-2 in R 744/2013-2 v delu, v katerem je bila prijava znamke Skupnosti št. 1 0 1 25  284„BANKIA“ sprejeta za vse proizvode in storitve;

               —

               vložniku ugovora in/ali UUNT naloži plačilo stroškov tožeče stranke/pritožnice v zvezi s tem postopkom.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka, ki vsebuje besedni element „Bankia“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 16, 35, 36, 38, 41 in 45 – prijava znamke Skupnosti št. 1 0 1 25  284

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Banco ActivoBank (Portugal), SA

      Navajana znamka ali znak: nacionalna besedna znamka „BANKY“ za storitve iz razreda 36

      Odločba oddelka za ugovore: delna ugoditev ugovoru

      Odločba odbora za pritožbe: pritožba družbe BANKIA S.A. se zavrne in pritožbi družbe Banco ActivoBank (Portugal), SA se delno ugodi, izpodbijana znamka se zavrne za širši obseg storitev

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009


title: Zadeva T-330/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 24. junija 2014 – Hut.com proti UUNT – Intersport France (THE HUT) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti THE HUT — Prejšnja nacionalna besedna znamka LA HUTTE — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               4.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 253/26

         Sodba Splošnega sodišča z dne 24. junija 2014 – Hut.com proti UUNT – Intersport France (THE HUT)
   (Zadeva T-330/12) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti THE HUT - Prejšnja nacionalna besedna znamka LA HUTTE - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   2014/C 253/36
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: The Hut.com Ltd (Northwich, Združeno kraljestvo) (zastopnik: S. Malynicz, barrister)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: V. Melgar, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT: Intersport France (Longjumeau, Francija)

      Predmet

   Tožba, vložena zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 27. aprila 2012 (zadeva R 814/2011-2) glede postopka z ugovorom med družbama Intersport France in The Hut.com Ltd.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               The Hut.com Ltd se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 295, 29.9.2012.


title: Zadeva T-505/13: Tožba, vložena 20. septembra 2013 – Stichting Sona in Nao proti Komisiji

text:
               23.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 344/63

         Tožba, vložena 20. septembra 2013 – Stichting Sona in Nao proti Komisiji
   (Zadeva T-505/13)
   2013/C 344/117
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Tožeči stranki: Stichting Sona (Curaçao, nekdanji Nizozemski Antili); in Nao NV (Curaçao) (zastopniki: R. Martens, K. Beirnaert in A. Van Vaerenbergh, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlog

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata:

               —

               naj odločbo Komisije z dne 28. junija 2013 s katero družba Stichting Sona ni bila imenovana za pooblaščenca za izvedbo enotnega programskega dokumenta za Nizozemske Antile v okviru 10. Evropskega razvojnega sklada (ERF) in s katero sta bili tožeči stranki seznanjeni šele konec julija 2013 razglasi za nično in

               —

               naj odločbo Komisije s katero je naloge, povezane z izvajanjem tega programskega dokumenta, prenesla na International Management Group (IMG) razglasi za nično.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   V utemeljitev tožbe tožeči stranki navajata sedem razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog je kršitev domneve nedolžnosti, pravice do obrambe, pravice do varstva osebnih podatkov ter tajnosti ali zaupnosti preiskav, ki so varovane v členih 8 in 48 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, členih 6 in 8 Evropske konvencije o človekovih pravicah in v členu 16 PDEU.
               Tožeči stranki navajata, da je tožena stranka nizozemski vladi poslala dopise glede postopka, ki teče pred Evropskim uradom za boj proti korupciji (OLAF) v katerem pa še ni bilo sprejeto nobeno (dokončno) poročilo in v njih izrecno omenila tožeči stranki pri čemer Komisija navaja ali vsaj močno sugerira, da sta bili tožeči stranki vpleteni v nepravilnosti v okviru upravljanja 9. Projekta evropskega razvojnega sklada, zaradi česar je ta institucija odločila, da upravljanja 10. Evropskega razvojnega sklada za projekte na nekdanjih Nizozemskih Antilih ni mogoče zaupati tožečima strankama. To odločitev je sprejela ob tem da tožeči stranki OLAF nikdar ni omenjal kot „vpleteni“, zaradi česar tožeči stranki tudi nikdar nista vedeli, da bi se morali braniti kot „vpleteni“. Onemogočeno naj bi jima tudi bilo da se branita, saj do sedaj nista seznanjeni zoper katere konkretne očitke se morata braniti.

               2.

               Drugi tožbeni razlog je kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj, saj sta imeli tožeči strankin upravičena pričakovanja, da jima bo v zvezi z nekdanjimi Nizozemskimi Antili zaupana izvedba 10. Evropskega razvojnega sklada.

               3.

               Tretji tožbeni razlog je kršitev načela sorazmernosti, saj je Komisija tožeči stranki izključila zgolj na podlagi „začasnih ugotovitev“ v preiskavi OLAF v katerih se omenjajo „možne težave“.

               4.

               Četrti tožbeni razlog je kršitev pravice do izjave.

               5.

               Peti tožbeni razlog je kršitev načela preglednosti iz člena 14 Uredbe (ES) št. 215/2008 (1) in kršitev obveznosti obrazložitve.

               6.

               Šesti tožbeni razlog je kršitev člena 18 Uredbe (ES) št. 2304/2002 (2) in enotnega programskega dokumenta za 10. Evropski razvojni sklad.

               7.

               Sedmi tožbeni razlog je kršitev člena 29 Uredbe (ES) št. 215/2008, saj naj ne bi bili izpolnjeni pogoji za to, da je bilo izvajanje financiranja v okviru skupnega upravljanja zaupano IMG. Zaradi tega naj bi bila nezakonita tudi druga izpodbijana odločba.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 215/2008 z dne 18. februarja 2008 o finančni uredbi, ki se uporablja za 10. Evropski razvojni sklad (UL L 78, str. 1).

      (2)  Uredba Komisije (ES) št. 2304/2002 z dne 20. decembra 2002 o izvajanju Sklepa Sveta 2001/822/ES o pridružitvi čezmorskih držav in ozemelj Evropski skupnosti (Sklepa o pridružitvi čezmorskih držav)
   (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 45, str. 44).


title: Zadeva T-85/04: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 30. januarja 2008 – Strack proti Komisiji (Javni uslužbenci – Uradniki – Ocenjevanje – Karierno ocenjevalno poročilo – Ocenjevalno obdobje 2001/2002 – Pravilnost postopka ocenjevanja)

text:
               8.3.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 64/33

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 30. januarja 2008 – Strack proti Komisiji
   (Zadeva T-85/04) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Ocenjevanje - Karierno ocenjevalno poročilo - Ocenjevalno obdobje 2001/2002 - Pravilnost postopka ocenjevanja)
   (2008/C 64/51)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Guido Strack (Wasserliesch, Nemčija) (zastopniki: sprva J. Mosar, nato F. Gengler in P. Goergen, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: H. Krämer in A. Manville, zastopnika)
   Predmet
   Predlog razglasitve ničnosti ocenjevanja za obdobje 2001/2002 v zvezi s tožečo stranko in odločbe o sprejetju kariernega ocenjevalnega poročila za tožečo stranko za to obdobje.
   Izrek

               1.

               Odločba o sprejetju kariernega ocenjevalnega poročila za Guida Stracka za ocenjevalno obdobje 2001/2002 se razglasi za nično.

               2.

               Komisiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 106, 30.4.2004.


title: Zadeva T-336/05: Tožba, vložena  5. septembra 2005  — De Soeten proti Svetu

text:
               26.11.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 296/27

         Tožba, vložena 5. septembra 2005 — De Soeten proti Svetu
   (Zadeva T-336/05)
   (2005/C 296/58)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Henders De Soeten (Haag, Nizozemska) (zastopniki: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocats)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasitev za ničnosti odločbe Sveta o zavrnitvi predloga tožeče stranke za njeno predčasno upokojitev ne da bi se znižala njena pokojnina;

               —

               naložitev plačila stroškov Svetu Evropske unije.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka je nekdanji uradnik Sveta, v pokoju od 1. julija 2004. Vložila je predlog za uveljavljanje določbe iz člena 9(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom, ki omogoča Organu, pristojnemu za imenovanja, da v interesu službe in na podlagi objektivnih meril in preglednih postopkov, ki so določeni s splošnimi določbami o izvajanju, za uradnike, ki so prenehali delati pred dopolnjenim 63 letom, ne uporabi znižanja, ki je določeno v členu 9(1)(b).
   Tožeča stranka s svojo tožbo izpodbija odločbo, ki ji zavrača uveljavljanje te ugodnosti. Trdi, da je bil eden od kandidatov, ki je bil deležen navedene ugodnosti, zaposlen v isti službi. Zato meni, da so bile potrebe služb v obeh primerih enake in poudarja, da je Svet kršil zgoraj naveden člen in tudi splošne določbe za izvajanje, ki ji h je sprejel Svet, saj naj bi bila starejša in naj bi imela tudi višje odlike kot drugi kandidat.
   Poleg tega navaja kršitev pooblastila za odločanje po prostem preudarku, ker naj bi Svet štel, da presoja merila potreb službe zajema upoštevanje individualnih lastnosti uradnikov.


title: Zadeva C-417/14 RX: Odločba Sodišča (preveritveni senat) z dne 9. septembra 2014 o preveritvi sodbe Splošnega sodišča (pritožbeni senat) z dne 10. julija 2014 v zadevi T-401/11 P, Livio Missir Mamachi di Lusignano proti Evropski komisiji

text:
               10.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 395/21

      Odločba Sodišča (preveritveni senat) z dne 9. septembra 2014 o preveritvi sodbe Splošnega sodišča (pritožbeni senat) z dne 10. julija 2014 v zadevi T-401/11 P, Livio Missir Mamachi di Lusignano proti Evropski komisiji
      (Zadeva C-417/14 RX)
      (2014/C 395/26)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranki v postopku pred Splošnim sodiščem

         Pritožnik: Livio Missir Mamachi di Lusignano (zastopniki: Fabrizio di Gianni, Renato Antonini, Gabriele Coppo in Aldo Scalini, odvetniki)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija

         Vprašanje, ki bo preverjeno

      Preveritev se nanaša na vprašanje, ali sodba Splošnega sodišča Evropske unije Missir Mamachi di Lusignano/Komisija (T 401/11 P, EU:T:2014:625) posega v enotnost ali doslednost prava Unije, ker je Splošno sodišče kot pritožbeno sodišče presodilo, da je kot prvostopenjsko sodišče pristojno za odločanje o tožbi iz naslova nepogodbene odgovornosti Unije, ki

                  —

                  temelji na neizpolnitvi obveznosti institucije, da zagotovi zaščito svojih uradnikov,

                  —

                  so jo vložile tretje osebe kot upravičenci po pokojnem uradniku in kot družinski člani tega uradnika in s katero se

                  —

                  predlaga povrnitev nepremoženjske škode, ki je nastala pokojnemu uradniku, ter premoženjske in nepremoženjske škode, ki je nastala tem tretjim osebam.

            Zainteresirani subjekti iz člena 23 Statuta Sodišča Evropske unije in stranke v postopku pred Splošnim sodiščem Evropske unije so pozvani, naj Sodišču Evropske unije v enem mesecu od vročitve te odločbe predložijo pisna stališča glede navedenega vprašanja.


title: Zadeva T-725/16: Tožba, vložena 13. oktobra 2016 – Palos Caravina/CdT

text:
               12.12.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/32

         Tožba, vložena 13. oktobra 2016 – Palos Caravina/CdT
   (Zadeva T-725/16)
   (2016/C 462/42)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Maria José Palos Caravina (Luxembourg, Luksemburg) (zastopnika: A. Salerno in P. Singer, odvetnika)

      Tožena stranka: Prevajalski center za organe Evropske unije

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               odločbo OI CdT o zavrnitvi njene zahteve, naj se jo obvesti o odločbi o imenovanju ge. [X] v prevajalsko skupino za španščino, objavljena oktobra 2015, in kolikor je potrebno, odločbo istega OI z dne 5. julija 2016 o zavrnitvi pritožbe zoper to zavrnitev, razglasi za nični;

               —

               plačilo vseh stroškov postopka naloži toženi stranki.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja enoten tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev člena 25 Kadrovskih predpisov.
   Meni namreč, da se z obvestilom, da oseba „prihaja“ v službo, nikakor ne izpolni obveznost objave odločb o imenovanju, določena v navedenem členu, in da ima vsak član osebja, če objavljanja niso redna, pravico zahtevati zadevno obvestilo o imenovanju. To pravico naj bi torej v obravnavanem primeru organ za imenovanja (OI) Prevajalskega centra za organe Evropske unije (CdT) kršil s prejetjem izpodbijane odločbe, to je odločbe z dne 23. decembra 2015, s katero je bilo zavrnjeno obveščanje o navedeni odločbi.
   Tožeča stranka meni tudi, da je to, da se proti tej pravici, ki izhaja iz člena 25 Kadrovskih predpisov, uveljavlja Uredba št. 45/2001 o varstvu osebnih podatkov, brezpredmetno, saj bi bilo, tudi če bi odločba o imenovanju spadala na področje uporabe podatkov, zaščitenih s to uredbo, člen 25 treba šteti za lex specialis, s katerim je tretjim osebam podeljena pravica do dostopa.


title: Zadeva C-121/13: Sklep predsednika tretjega senata Sodišča z dne 7. maja 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Amtsgericht Wedding – Nemčija) – Rechtsanwaltskanzlei CMS Hasche Sigle, Partnerschaftsgesellschaft proti Xceed Holding Ltd.

text:
               11.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 261/18

         Sklep predsednika tretjega senata Sodišča z dne 7. maja 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Amtsgericht Wedding – Nemčija) – Rechtsanwaltskanzlei CMS Hasche Sigle, Partnerschaftsgesellschaft proti Xceed Holding Ltd.
   (Zadeva C-121/13) (1)

   2014/C 261/28
   Jezik postopka: nemščina
   Predsednik tretjega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 164, 8.6.2013.


title: Zadeva T-350/16: Tožba, vložena 1. julija 2016 – Kinepolis Group/Komisija

text:
               16.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 296/39

         Tožba, vložena 1. julija 2016 – Kinepolis Group/Komisija
   (Zadeva T-350/16)
   (2016/C 296/50)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Kinepolis Group (Bruselj, Belgija) (zastopnika: H. Gilliams in J. Bocken, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi za ničen Sklep Komisije z dne 11. januarja 2016 o shemi državne pomoči za presežne dobičke SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), ki jo je sprejela Kraljevina Belgija;

               —

               podredno, razglasi za nične člene 2, 3 in 4 tega sklepa;

               —

               v vsakem primeru razglasi za nične člene 2, 3 in 4 tega sklepa, v delu, v katerem se s temi členi zahteva, prvič, vračilo od drugih subjektov, kot so tisti, zoper katere je bila izdana „odločitev o presežnih dobičkih“, kot je opredeljeno v sklepu in, drugič, vračilo zneska, ki je enak davčnim prihrankom upravičenca, ne da bi se Belgiji dopustilo, da upošteva dejansko prilagoditev navzgor, ki jo je opravila druga davčna uprava;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji, prekoračitev pristojnosti in nezadostna obrazložitev v delu, v katerem se v Sklepu Komisije z dne 11. januarja 2016 o shemi državne pomoči za presežne dobičke SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), ki jo je sprejela Kraljevina Belgija, zatrjuje obstoj sheme pomoči.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 107 PDEU in obveznosti obrazložitve ter očitna napaka pri presoji v delu, v katerem je v izpodbijanem sklepu zadevna shema opredeljena kot selektivni ukrep.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev člena 107 PDEU in očitna napaka pri presoji v delu, v katerem se v izpodbijanem sklepu trdi, da je zadevna shema podlaga za ugodnosti.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 107 PDEU, kršitev varstva legitimnih pričakovanj, očitna napaka pri presoji, prekoračitev pristojnosti in nezadostna obrazložitev v delu, v katerem se z izpodbijanim sklepom Belgiji nalaga, naj zahteva vračilo pomoči.


title: Zadeva C-455/14 P: Pritožba, ki jo je H vložil 29. septembra 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 10. julija 2014 v zadevi T-271/10, H/Svet Evropske unije, Evropska komisija, Policijska misija Evropske unije za Bosno in Hercegovino ( „EUPM“ )

text:
               15.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 448/10

         Pritožba, ki jo je H vložil 29. septembra 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 10. julija 2014 v zadevi T-271/10, H/Svet Evropske unije, Evropska komisija, Policijska misija Evropske unije za Bosno in Hercegovino („EUPM“)
   (Zadeva C-455/14 P)
   (2014/C 448/13)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnik: H (zastopnik: M. Velardo, odvetnik)

      Drugi stranki v postopku: Svet Evropske unije, Evropska komisija

      Predlog

   Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sklep Splošnega sodišča z dne 10. junija 2014 v zadevi T-271/10 H/Svet Evropske unije, Evropska komisija in EUPM, saj je zavrnilo pritožnikov predlog, prvič, za razglasitev ničnosti odločbe z dne 7. aprila 2010, ki jo je podpisal vodja osebja EUPM, s aktero je bil pritožnik premeščen na mesto „Criminal Justice Adviser-Prosecutor“ v regionalnem uradu Banje Luke (Bosna in Hercegovina) in podredno, odločbe z dne 30. aprila 2010, ki jo je podpisal vodja misije v smislu člena 6 Odločbe Sveta 2009/906/SVZP z dne 8. decembra 2009 o policijski misiji Evropske unije (EUPM) v Bosni in Hercegovini (BiH) (1), in drugič za povrnitev škode;

               —

               vrne zadevo nazaj Splošnemu sodišču;

               —

               toženi stranki na prvi stopnji naloži plačilo stroškov postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnik navaja te pritožbene razloge:

               —

               kršitev pravice do obrambe

               —

               kršitev člena 114 Poslovnika

               —

               napačna uporaba prava

               —

               kršitev evropskega prava

      (1)  UL L 322, str. 22.


title: Zadeva T-43/08: Tožba, vložena 24. januarja 2008 – Shetland Islands Council proti Komisiji

text:
               12.4.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 92/36

         Tožba, vložena 24. januarja 2008 – Shetland Islands Council proti Komisiji
   (Zadeva T-43/08)
   (2008/C 92/72)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Shetland Islands Council (zastopniki: E. Whiteford, barrister, R. Murray, solicitor, in R. Thompson, QC)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti členov 3, 4 in 5 odločbe in

               —

               naložitev plačila stroškov toženi stranki.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka je javni organ, ki je pomoč dodelil ribiškemu sektorju v okviru dveh splošnih ukrepov pomoči, in sicer „Aid to Fish Catching and Processing Industry“ (pomoč za ribištvo in ribiško predelovalno industrijo) in „Aid to the Fish Farming Industry“ (pomoč za ribogojno industrijo), ki sta dve različni shemi pomoči. Komisija je menila, da pomoč, ki jo je dodelilo Združeno kraljestvo na podlagi „Fish Factory Improvement Scheme“ (shema za izboljšanje ribiške tovarne), ni bila združljiva s skupnim trgom v delu, v katerem se je nanašala na znesek 92 007 GBP, dodeljen 13. avgusta 1997, 7. januarja 1999, 25. februarja 1999, 10. decembra 1999, 19. januarja 2001 in 15. decembra 2004.
   Tožeča stranka s tožbo na podlagi člena 230 ES predlaga razglasitev delne ničnosti Odločbe Komisije C 38/2006 (prej NN 93/2005) z dne 13. novembra 2007 o shemi za izboljšanje ribiške tovarne, ki se izvaja v Združenem kraljestvu. Tožeča stranka posebej predlaga razglasitev ničnosti členov 3, 4 in 5 izpodbijane odločbe, ker je Komisija napačno ugotovila, da naj bi bilo vračilo pomoči v skladu s:

               (1)

               členom 14(1) Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 (1) in

               (2)

               splošnimi načeli pravne varnosti in varstva zaupanja v pravo ter enakega obravnavanja.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL L 83, str. 1).