title: Zadeva T-448/15: Sklep Splošnega sodišča z dne 5. julija 2017 – EEB/Komisija (Ničnostna in odškodninska tožba — Dostop do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Dokumenti glede umika predloga Direktive Evropskega parlamenta in Sveta (COM(2014) 397 final) — Delna zavrnitev dostopa — Delna ustavitev postopka — Očitna delna nedopustnost)

text:
               28.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 283/49

         Sklep Splošnega sodišča z dne 5. julija 2017 – EEB/Komisija
   (Zadeva T-448/15) (1)

   ((Ničnostna in odškodninska tožba - Dostop do dokumentov - Uredba (ES) št. 1049/2001 - Dokumenti glede umika predloga Direktive Evropskega parlamenta in Sveta (COM(2014) 397 final) - Delna zavrnitev dostopa - Delna ustavitev postopka - Očitna delna nedopustnost))
   (2017/C 283/75)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropski urad za okolje (EEB) (Bruselj, Belgija) (zastopnik: B. Kloostra, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: L. Pignataro-Nolin, E. Sanfrutos Cano in A. Buchet, agenti)

      Intervenientki v podporo tožene stranke: Evropski parlament (zastopniki: A. Tamás in I. McDowell, agenta) in Svet Evropske unije (zastopniki: B. Driessen, E. Rebasti in M. Moore, agenti)

      Predmet

   Prvič, predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 1. junija 2015, in podredno, predlog za razglasitev ničnosti odločbe o zavrnitvi z molkom in, drugič, predlog na podlagi člena 268 PDEU za povrnitev škode, ki naj bi jo tožeča stranka utrpela zaradi tega akta.

      Izrek

               1.

               Odločanje o predlogu za razglasitev ničnosti se ustavi.

               2.

               Tožba se v preostalem zavrže kot očitno nedopustna.

               3.

               Evropski komisiji se naloži plačilo lastnih stroškov in stroškov Evropskega urada za okolje (EEB).

               4.

               Evropski parlament in Svet Evropske unije nosita svoje stroške.

      (1)  UL C 328, 5.10.2015.


title: Zadeva T-594/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 6. aprila 2017 – Metabolic Balance Holding/EUIPO (Metabolic Balance) (Znamka Evropske unije — Prijava figurativne znamke Evropske unije Metabolic Balance — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               22.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/24

         Sodba Splošnega sodišča z dne 6. aprila 2017 – Metabolic Balance Holding/EUIPO (Metabolic Balance)
   (Zadeva T-594/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Prijava figurativne znamke Evropske unije Metabolic Balance - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2017/C 161/33)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Metabolic Balance Holding GmbH (Isen, Nemčija) (zastopnik: W. Riegger, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) (zastopnika: M. Fischer in J. Németh, agenta)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 12. avgusta 2015 (zadeva R 2156/2014 1) v zvezo z zahtevo za registracijo figurativnega znaka Metabolic Balance kot znamke Evropske unije.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družba Metabolic Balance Holding GmbH nosi svoje stroške in naloži se ji plačilo stroškov EUIPO.

      (1)  UL C 398, 30.11.2015.


title: Zadeva C-612/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Milano (Italija) 30. novembra 2011 – v kazenskem postopku proti Vincenzu Venerusu

text:
               3.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 65/4

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Milano (Italija) 30. novembra 2011 – v kazenskem postopku proti Vincenzu Venerusu
   (Zadeva C-612/11)
   2012/C 65/07
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale di Milano

      Stranka v postopku v glavni stvari

   Vincenzo Veneruso

      Vprašanja za predhodno odločanje

   Ali člena 43 in 49 Pogodbe [ES] v zvezi s pravico do ustanavljanja in svobodo opravljanja storitev v sektorju sprejemanja stav za športne dogodke dovoljujeta nacionalno ureditev, ki določa monopol ter sistem koncesij in dovoljenj, ki v okviru določenega števila koncesij določa:

               (a)

               obstoj splošne usmeritve, ki ščiti imetnike koncesij, podeljenih v predhodnem obdobju na podlagi postopka, ki je nezakonito izključil del gospodarskih subjektov;

               (b)

               obstoj določb, ki dejansko zagotavljajo ohranjanje tržnih položajev, pridobljenih po koncu postopka, ki je nezakonito izključil del gospodarskih subjektov (kot na primer prepoved, ki velja za nove koncesionarje, odpiranja novih prodajnih mest v krajši razdalji od obstoječih prodajnih mest, kot je določena;

               (c)

               okoliščine odvzema koncesije in unovčitve zelo visokih varščin, pri čemer med te okoliščine spada tudi neposredno ali posredno opravljanje čezmejnih igralniških dejavnosti, izenačenih s tistimi, ki so predmet koncesije?


title: Zadeva C-106/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Okręgowy w Szczecinie (Poljska) 28. februarja 2017 – Paweł Hofsoe/LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster a.G.

text:
               26.6.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 202/8

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Okręgowy w Szczecinie (Poljska) 28. februarja 2017 – Paweł Hofsoe/LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster a.G.
   (Zadeva C-106/17)
   (2017/C 202/13)
   Jezik postopka: poljščina

      Predložitveno sodišče

   Sąd Okręgowy w Szczecinie

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Paweł Hofsoe

      Tožena stranka: LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster a.G.

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba sklic v členu 13(2) Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1) na člen 11(1)(b) te uredbe razlagati tako, da fizična oseba, ki se med drugim poklicno ukvarja z uveljavljanjem odškodninskih zahtevkov proti zavarovalnicam, s sklicevanjem na to, da je terjatev pogodbeno pridobila od neposrednega oškodovanca, tožbo zaradi te terjatve proti zavarovatelju odgovornosti povzročitelja prometne nesreče, ki ima sedež v državi članici, ki ni država članica stalnega prebivališča oškodovanca, lahko vloži na sodišče države članice stalnega prebivališča oškodovanca?

      (1)  UL L 351, 2012, str. 1


title: Zadeva C-280/14 P: Pritožba, ki jo je Italijanska republika vložila 9. junija 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 28. marca 2014 v zadevi T-117/10, Italijanska republika proti Komisiji

text:
               15.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 315/35

         Pritožba, ki jo je Italijanska republika vložila 9. junija 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 28. marca 2014 v zadevi T-117/10, Italijanska republika proti Komisiji
   (Zadeva C-280/14 P)
   2014/C 315/57
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Pritožnica: Italijanska republika (zastopnika: G. Palmieri, agent in P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predloga

               —

               Na podlagi člena 56 Statuta Sodišča naj se razveljavi sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 28. maja 2014 v zadevi T-117/10, izdana zaradi tožbe, ki jo je v smislu členov 263 PDEU in 264 PDEU italijanska vlada vložila za razglasitev ničnosti sklepa Evropske komisije C(2009) 10350 final z dne 22. decembra 2009, vročenega 23. decembra 2009, o znižanju pomoči Evropskega sklada za regionalni razvoj, ki je bila Italiji dodeljena za operativni program POR Apulija, cilj I 2000-06;

               —

               zato naj se na podlagi člena 61 Statuta Sodišča navedeni sklep Evropske komisije razglasi za ničen in Evropski komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Italijanska republika je v utemeljitev pritožbe navedla te pritožbene razloge:

                  Prvi pritožbeni razlog: kršitev načela kontradiktornosti in opustitev obrazložitve.
               Splošno sodišče je prva dva tožbena razloga, ki ju je obravnavalo skupaj in ki sta se nanašala na očitke Komisije v zvezi s pregledi na prvi in drugi stopnji, zavrnilo. Po mnenju pritožnice pa je šlo za precej različni vprašanji, saj sta vsebovali različne očitke glede učinkovitosti in verodostojnosti pregledov. V izpodbijanem sklepu so bili različni očitki zoper regionalne preglede navedeni kot „obdolžitve“, pri čemer so se vsi nanašali na edino in končno ugotovitev neverodostojnosti regionalnih pregledov in nevarnost škode za proračun Unije, kar naj bi upravičevalo pavšalni popravek v višini 10 %. Tako so bile različne „obdolžitve“ obravnavane ločeno, ker bi se morebitna izključitev ali znižanje ene ali več izmed njih odražala na celoti. Zato naj bi mešana in skupna obravnava tako različnih argumentov, ki jo je opravilo Splošno sodišče, onemogočila primeren preizkus dejanskih in pravnih vprašanj, na katera je opozorila italijanska vlada, in naj bi tudi odražala očitno pomanjkanje obrazložitve: Splošno sodišče s tem ravnanjem ni podalo ustrezno celovite razlage, ker je za neutemeljene štelo različne vidike očitkov.

                  Drugi pritožbeni razlog: kršitev člena 39(2)(c) in člena 39(3) Uredbe št. 1260/1999 (1) ter člena 4 Uredbe št. 438/2001 (2); kršitev načel dokaznega bremena; vsebinska nenatančnost pri ugotovitvah dejanskega stanja v primerjavi z ugotovitvami, ki izhajajo iz listin iz spisa, predloženega Splošnemu sodišču; izkrivljanje dokazov, predstavljenih pred Splošnim sodiščem.
               Pritožnica meni, da je Splošno sodišče izkrivljalo nesporna dejstva in dokaze, ki izhajajo iz spisa, zlasti dejstvo, da so italijanski organi posamično preučili vsak očitek preveriteljev Komisije glede pomanjkljivosti, ugotovljenih pri devetih pregledih na prvi stopnji. Po mnenju pritožnice bi Splošno sodišče moralo priznati, da je izpodbijani sklep napačen glede teh devetih pregledov in bi torej moralo ugoditi tožbenim razlogom, s katerimi je italijanska vlada zatrjevala, da je Komisija kršila člen 39(2) in (3) Uredbe št. 1260/1999 s tem, da je sprejela sklep o pavšalnem popravku v višini 10 %, ne da bi vzorec pregledov na prvi stopnji pokazal nepravilnosti in (z željo po ohranitvi drugih nepravilnosti) na način, ki pretirano odstopa od načela sorazmernosti, določenega v tem členu 39.
               Splošno sodišče naj ne bi upoštevalo podatkov iz spisa pri ugotovitvi dejanskega stanja glede napredovanja pregledov, ker ni upoštevalo dejanskega količinskega (prag, s katerim se Komisija strinja) in kvalitativnega razvoja pregledov na prvi in drugi stopnji, ki so bili opravljeni v letu 2009.
               Splošno sodišče naj bi nazadnje izkrivljalo nesporna dejstva in dokaze, ki izhajajo iz spisa, ter kršilo navedene člene, saj je odločilo, da je izpodbijan sklep utemeljen, ker naj italijanski organi ne bi pokazali napredka plačilnih organov.

                  Tretji pritožbeni razlog: kršitev člena 39(2)(c) in člena 39(3) Uredbe št. 1260/1999 ter člena 10 Uredbe št. 438/2001; kršitev načel dokaznega bremena; vsebinska nenatančnost pri ugotovitvah dejanskega stanja v primerjavi z ugotovitvami, ki izhajajo iz listin iz spisa, predloženega Splošnemu sodišču; izkrivljanje dokazov, predstavljenih pred Splošnim sodiščem.
               Po mnenju pritožnice ugotovitve Splošnega sodišča temeljijo na povsem abstraktnem preoblikovanju dejanskega stanja v zvezi z napredovanjem in razporeditvijo pregledov na drugi stopnji. Splošno sodišče bi moralo sklep razglasiti za ničen v delu, v katerem se nanaša na presojo Komisije glede pregledov na drugi stopnji in glede njihove neverodostojnosti, saj ta presoja ni bila podprta z ustreznimi dokazi o obstoju in stopnji dejanske nevarnosti za ESRR.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1260/1999 z dne 21. junija 1999 o splošnih določbah o Strukturnih skladih (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 14, zvezek 1, str. 31).

      (2)  Uredba Komisije (ES) št. 438/2001 z dne 2. marca 2001 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 1260/1999 glede sistemov upravljanja in nadzora pomoči, dodeljene v okviru Strukturnih skladov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 14, zvezek 1, str. 132).


title: Izbris zadeve C-197/02

text:
               6.11.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 273/26

         Izbris zadeve C-197/02 (1)

   (2004/C 273/50)
   Predsednik Sodišča Evropskih skupnosti je s sklepom z dne 29. julija 2004 odločil o izbrisu zadeve pod opr. št. C-197/02: Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji.

      (1)  UL C 191, 10.8.2002.


title: Zadeva C-174/17 P: Pritožba, ki jo je Evropska unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije, vložila 5. aprila 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji razširjeni senat) z dne 17. februarja 2017 v zadevi T-40/15, ASPLA in Armando Álvarez/Evropska unija

text:
               22.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/16

         Pritožba, ki jo je Evropska unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije, vložila 5. aprila 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji razširjeni senat) z dne 17. februarja 2017 v zadevi T-40/15, ASPLA in Armando Álvarez/Evropska unija
   (Zadeva C-174/17 P)
   (2017/C 161/21)
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Pritožnica: Evropska unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije (zastopniki: J. Inghelram, Á. M. Almendros Manzano in P. Giusta, agenti)

      Druge stranke v postopku: Plásticos Españoles, S.A. (ASPLA), Armando Álvarez S.A. in Evropska komisija

      Predlogi

               —

               Razveljavitev točke 1 izreka izpodbijane sodbe;

               —

               zavrnitev predloga družb ASPLA in Armando Álvarez na prvi stopnji za pridobitev zneska v višini 3 495 038,66 EUR iz naslova škode, ki naj bi jima nastala zaradi neupoštevanja razumnega roka sojenja, kot neutemeljen.

               —

               naložitev plačila stroškov družbama ASPLA in Armando Álvarez.

      Pritožbena razloga in bistvene trditve

               1.

                  Prvi pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava, ki naj bi jo Splošno sodišče storilo pri razlagi pojma vzročne zveze, saj je menilo, da je bilo neupoštevanje razumnega roka sojenja odločilen vzrok za zatrjevano premoženjsko škodo, ki izvira iz plačila stroškov bančne garancije, čeprav je v skladu z ustaljeno sodno prakso odločilen vzrok za plačilo teh stroškov to, da se podjetje odloči, da ne bo plačalo globe do konca postopka pred sodiščem Unije.

               2.

                  Drugi pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava pri razlagi pojma škode, saj Splošno sodišče za domnevno premoženjsko škodo, ki izvira iz plačila stroškov bančne garancije, ni uporabilo iste zahteve, kot jo je naložilo v zvezi z domnevno premoženjsko škodo, ki izvira iz plačila obresti na znesek globe, to je znesek, glede katerega sta morali tožeči stranki na prvi stopnji dokazati, da je finančno breme zaradi zadnjenavedenega plačila presegalo ugodnost, ki sta je bili lahko deležni zaradi neplačila globe.


title: Zadeva T-581/10: Sklep Splošnega sodišča z dne 28. marca 2012 – X Technology Swiss proti UUNT – Brawn (X Undergear)

text:
               26.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 151/33

         Sklep Splošnega sodišča z dne 28. marca 2012 – X Technology Swiss proti UUNT – Brawn (X Undergear)
   (Zadeva T-581/10) (1)

   2012/C 151/59
   Jezik postopka: nemščina
   Predsednik šestega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 63, 26.2.2011.


title: Zadeva T-97/07: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 10. aprila 2008 – Imelios proti Komisiji ( Ničnostna tožba – Odškodninska tožba – Peti okvirni program Evropske skupnosti za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti (1998-2002) – Arbitražna klavzula – Opomin – Nedopustnost )

text:
               21.6.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 158/17

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 10. aprila 2008 – Imelios proti Komisiji
   (Zadeva T-97/07) (1)

   („Ničnostna tožba - Odškodninska tožba - Peti okvirni program Evropske skupnosti za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti (1998-2002) - Arbitražna klavzula - Opomin - Nedopustnost“)
   (2008/C 158/26)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Imelios SA (Velizy-Villacoublay, Francija) (zastopnik: C. Curtil, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: C. Ladenburger in E. Manhaeve, zastopnika)
   Predmet
   Prvič, razglasitev ničnosti odločbe, ki jo je na podlagi revizijskega poročila Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF) sprejela Komisija in je vsebovana v opominu z dne 17. januarja 2007 za plačilo predplačil, izplačanih v okviru pogodbe IST-1999 10934 – Assist glede projekta „Knowledge Management for Help Desk Operators“, ki je bila sklenjena v okviru petega okvirnega programa za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti na področju družbe prijaznih podatkov (1998-2002) in drugič, odškodninska tožba za vračilo škode, ki jo je domnevno utrpela tožeča stranka zaradi sprejetja te odločbe.
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrže.

               2)

               Imelios SA poleg svojih stroškov nosi tudi stroške, ki jih je priglasila Komisija.

      (1)  UL C 129, 9.6.2007.


title: Zadeva T-297/08: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 14. julija 2009 — Mepos Electronics proti UUNT (MEPOS)

text:
               12.9.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 220/42

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 14. julija 2009 — Mepos Electronics proti UUNT (MEPOS)
   (Zadeva T-297/08) (1)

   2009/C 220/88

      Jezik postopka: angleščina

   Predsednik osmega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 247, 27.9.2008.


title: Zadeva C-241/07: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 4. junija 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Riigikohus — Republika Estonija) — JK Otsa Talu OÜ proti Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA) (EKUJS — Uredba (ES) št. 1257/1999 — Podpora Skupnosti za razvoj podeželja — Podpora za kmetijskookoljske metode proizvodnje)

text:
               1.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 180/3

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 4. junija 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Riigikohus — Republika Estonija) — JK Otsa Talu OÜ proti Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)
   (Zadeva C-241/07) (1)

   (EKUJS - Uredba (ES) št. 1257/1999 - Podpora Skupnosti za razvoj podeželja - Podpora za kmetijskookoljske metode proizvodnje)
   2009/C 180/04
   Jezik postopka: estonščina

      Predložitveno sodišče

   Riigikohus

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: JK Otsa Talu OÜ

      Tožena stranka: Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Riigikohus — Razlaga členov 22, 23, 24(1), 37(4) in 39 Uredbe Sveta Evropske unije (ES) št. 1257/1999 z dne 17. maja 1999 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) ter o spremembi in razveljavitvi določenih uredb (UL L 160, str. 80) — Nacionalna ureditev, ki zagotavlja kmetijsko okoljsko podporo le tistim prosilcem, ki so uživali podporo v preteklem proračunskem letu in izključuje nove prosilce, ki usmerjajo organizacijo svoje proizvodnje skladno s kmetijskimi okoljskimi zahtevami.

      Izrek

   Določbe člena 24(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1257/1999 z dne 17. maja 1999 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) ter o spremembi in razveljavitvi določenih uredb, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 2223/2004 z dne 22. decembra 2004, v povezavi s členoma 37(4) in 39 navedene uredbe ne nasprotujejo temu, da država članica zaradi nezadostnosti proračunskih sredstev omeji krog upravičencev do podpore za razvoj podeželja samo na tiste kmete, ki jim je bila odločba o dodelitvi take podpore izdana že v prejšnjem proračunskem letu.

      (1)  UL C 170, 21.7.2007.


title: Zadeva C-353/12: Tožba, vložena 25. julija 2012 – Evropska komisija proti Italijanski republiki

text:
               22.9.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 287/28

         Tožba, vložena 25. julija 2012 – Evropska komisija proti Italijanski republiki
   (Zadeva C-353/12)
   2012/C 287/54
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: S. Thomas, D. Grespan in B. Stromsky, zastopniki)

      Tožena stranka: Italijanska republika

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Italijanska republika s tem, da v predpisanih rokih ni sprejela vseh ukrepov, potrebnih za vračilo državne pomoči, ki je bila z Odločbo Komisije z dne 28. oktobra 2009 o državni pomoči C 59/07 (ex N 127/06 in NN 13/06) Italije za Ixfin SpA (vročena 29. oktobra 2009 in objavljena v UL L 167, 1.7.2010, str. 39) razglašena za nezakonito in nezdružljivo s skupnim trgom, ni izpolnila obveznosti, ki so ji naložene s členi 2, 3 in 4 te odločbe in s Pogodbo DEU.

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Predmet tožbe Komisije je neizvršitev s strani Italijanske republike Odločbe Komisije v zvezi z državno pomočjo v obliki garancije, ki jo je Ministero dello Sviluppo Economico podelilo za kritje posojila, ki ga je družba Ixfin najela pri Banca Apulia SpA.
   Komisija poudarja, da bi morala Italija zagotoviti izvršitev obveznosti izterjave pomoči do 1. marca 2010 in, poleg tega, do 29. decembra 2009 obvestiti Komisijo o ukrepih sprejetih za izvršitev Odločbe.
   Tožena stranka do vložitve te tožbe še ni sprejela vseh ukrepov, potrebnih za izpolnitev teh obveznosti.


title: Zadeva C-242/15 P: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 12. oktobra 2016 – Land Hessen/Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG, Evropska komisija (Pritožba — Državne pomoči — Državni ukrepi v zvezi z ustanovitvijo žage v deželi Hessen — Odločba o ugotovitvi neobstoja državne pomoči — Neobstoj začetka formalnega postopka preiskave — Resne težave — Izračun elementa pomoči javnih garancij — Obvestilo Komisije o državnih pomočeh v obliki garancij)

text:
               12.12.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/5

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 12. oktobra 2016 – Land Hessen/Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG, Evropska komisija
   (Zadeva C-242/15 P) (1)

   ((Pritožba - Državne pomoči - Državni ukrepi v zvezi z ustanovitvijo žage v deželi Hessen - Odločba o ugotovitvi neobstoja državne pomoči - Neobstoj začetka formalnega postopka preiskave - Resne težave - Izračun elementa pomoči javnih garancij - Obvestilo Komisije o državnih pomočeh v obliki garancij))
   (2016/C 462/07)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Pritožnica: Land Hessen (zastopnika: U. Soltész in A. Richter, odvetnika)

      Drugi stranki v postopku: Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG (zastopnika: J. Heithecker in J. Ylinen, odvetnika), Evropska komisija (zastopnika F. Erlbacher in C. Urraca Caviedes, agenta)

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Land Hessen se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 236, 20.7.2015.


title: Zadeva C-482/15 P: Pritožba, ki jo je Westermann Lernspielverlag GmbH vložila 9. septembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 15. julija 2015 v zadevi T-333/13, Westermann Lernspielverlag GmbH proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

text:
               7.12.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 406/16

         Pritožba, ki jo je Westermann Lernspielverlag GmbH vložila 9. septembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 15. julija 2015 v zadevi T-333/13, Westermann Lernspielverlag GmbH proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-482/15 P)
   (2015/C 406/17)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: Westermann Lernspielverlag GmbH (zastopnika: A. Nordemann in M. C. Maier, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlogi

   Pritožnica predlaga, naj Sodišče:

               —

               razveljaviti sodbo Splošnega sodišča v zadevi T-333/13 z dne 15. julija 2015,

               —

               vrniti zadevo Splošnemu sodišču v ponovno odločanje,

               —

               toženi stranki naložiti plačilo stroškov,

         Podredno, Sodišče naj ugotovi, da je sodba Splošnega sodišča z dne 15. julija 2015 postala brezpredmetna, ker je bila znamka druge stranke v postopku, na kateri je temeljil ugovor, v celoti razveljavljena z učinkom z dne 13. junija 2013, in predlaga Sodišču, naj:

               —

               razglasi, da je ta tožba postala brezpredmetna in da je treba postopek ustaviti.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Ta pritožba temelji na teh razlogih:

               1.

               kršitev načela pravice do obrambe, zlasti, pravice do izjave,

               2.

               kršitev načela pravice do poštenega sojenja,

               3.

               kršitev člena 69 (c) in (d) Poslovnika Splošnega sodišča,

               4.

               kršitev člena 8(1)(b) Uredbe o blagovni znamki (1).

         Pritožnica meni, da Splošno sodišče ni spoštovalo njene temeljne pravice do izjave, ker (1) je sodni tajnik Splošnega sodišča pritožnico 3. julija 2015 obvestil, da njene trditve – v kateri Splošno sodišče obvešča, da znamka, ki tvori podlago za ugovor ex tunc ne obstaja več – ni mogoče upoštevati in (2) v sodbi Splošnega sodišča, izrečeni 15. julija 2015, ni bilo navedeno dejstvo, da znamka druge stranke v postopku, na kateri je v glavnem temeljil ugovor, v času izreka sodbe ni več obstajala.
   Pritožnica meni, da je Splošno sodišče kršilo njeno temeljno pravico do poštenega sojenja, ker je (1) Splošno sodišče zavrnilo predlog pritožnice za ustavitev postopka in posledično zanemarilo dejstvo, da sta predlog za razveljavitev, ki ga je vložila pritožnica 13. junija 2013, in predlog za izbris, ki temelji na absolutnem razlogu, ki ga je pritožnica vložila 5. januarja 2015 zoper znamko druge stranke v postopku, legitimni sredstvi obrambe, ki neposredno vplivata na izid tega postopka in (2) ker Splošno sodišče ni upoštevalo stališč pritožnice z dne 12. junija 2015.
   Pritožnica meni, da je Splošno sodišče kršilo člen 69(c) in (d) Poslovnika Splošnega sodišča, ko je zavrnilo oba predloga pritožnice o ustavitvi postopka, brez obrazložitve, čeprav tožena stranka v nobenem primeru ni ugovarjala tej ustavitvi postopka in je pritožnica navedla vsebinske razloge, zaradi katerih naj bi bila ustavitev postopka potrebna.
   Pritožnica meni, da je Splošno sodišče kršilo člen 8(1)(b) Uredbe o znamki, saj naj bi napačno uporabilo pravo in izkrivilo upoštevna dejstva v zadevi, saj je presoja verjetnosti zmede temeljila na znamki, ki je bila razveljavljena 22. maja 2015 z učinkom z dne 13. junija 2013; torej preden je pritožnica vložila tožbo pred Splošnim sodiščem 17. junija 2013 in preden je Splošno sodišče izreklo sodbo. Zato v času izreka sodbe, 15. julija 2015, znake Skupnosti št. 003915121 druge stranke v postopku, beseda/naparava:, ni bilo mogoče upoštevati, niti ni bilo mogoče navesti nobenih ugotovitev, ki bi temeljile na navedeni znamki.
   Nazadnje, pritožnica Sodišču predlaga, naj odloči, da je sodba Splošnega sodišča z dne 15. julija 2015 postala brezpredmetna, ker je bila znamka druge stranke v postopku, na kateri temelji ugovor, razveljavljena v celoti z učinkom z dne 13. junija 2013, naj razglasi, da je ta tožba postala brezpredmetna in da ni več potrebno odločati o njej.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti UL L 78, str. 1.


title: Zadeva T-291/07: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 23. septembra 2009 – Viñedos y Bodegas Príncipe Alfonso de Hohenlohe proti UUNT – Byass (ALFONSO) ( Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti ALFONSO — Znamke Skupnosti in prejšnje nacionalne besedne znamke PRINCIPE ALFONSO — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009) — Obseg preučitve, ki jo mora opraviti odbor za pritožbe — Obveznost v celoti odločiti o pritožbi — Člen 62(1) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 64(1) Uredbe (ES) št. 207/2009) )

text:
               7.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 267/59

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 23. septembra 2009 – Viñedos y Bodegas Príncipe Alfonso de Hohenlohe proti UUNT – Byass (ALFONSO)
   (Zadeva T-291/07) (1)

   („Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti ALFONSO - Znamke Skupnosti in prejšnje nacionalne besedne znamke PRINCIPE ALFONSO - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009) - Obseg preučitve, ki jo mora opraviti odbor za pritožbe - Obveznost v celoti odločiti o pritožbi - Člen 62(1) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 64(1) Uredbe (ES) št. 207/2009)“)
   2009/C 267/103
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Viñedos y Bodegas Príncipe Alfonso de Hohenlohe, SA (Cenicero, Španija) (zastopnika: M. Lobato García-Miján in B. Díaz de Escauriaza, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (zastopnika: S. Palmero Cabezas in J. Laporta Insa, zastopnika)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT: González Byass, SA (Cádiz, Španija)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 29. maja 2007 (zadeva R 1110/2006-2), ki se nanaša na postopek z ugovorom med Viñedos y Bodegas Príncipe Alfonso de Hohenlohe, SA in González Byass, SA.

      Izrek

               1.

               Odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 29. maja 2007 (zadeva R 1110/2006-2) se razveljavi.

               2.

               UUNT se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 235, 6.10.2007.


title: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne  8. decembra 2005  v zadevi C-115/05: Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2001/65/ES — Letni in konsolidirani računovodski izkazi nekaterih oblik družb — Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)

text:
               11.2.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 36/17

      SODBA SODIŠČA

   (četrti senat)
   z dne 8. decembra 2005
   v zadevi C-115/05: Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2001/65/ES - Letni in konsolidirani računovodski izkazi nekaterih oblik družb - Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)
   (2006/C 36/34)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi C-115/05 zaradi tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 226 ES, vložene 8. marca 2005, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: G. Braun) proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg (zastopnik: S. Schreiner), je Sodišče (četrti senat) v sestavi K. Schiemann, predsednik senata, M. Ilešič (poročevalec) in E. Levits, sodnika, generalna pravobranilka: C. Stix-Hackl, sodni tajnik: R. Grass, dne 8. decembra 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Veliko vojvodstvo Luksemburg je s tem, da v predpisanem roku ni sprejelo zakonov in drugih predpisov potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2001/65/ES z dne 27. septembra 2001 o spremembah Direktiv 78/660/EGS, 83/349/EGS in 86/635/EGS glede pravil vrednotenja za letne in konsolidirane računovodske izkaze nekaterih oblik družb, kakor tudi bank in drugih finančnih institucij, ni izpolnilo obveznosti iz te direktive.

               2.

               Velikemu vojvodstvu Luksemburg se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 106, 30.4.2005.


title: Zadeva F-27/06: Tožba, vložena  10. marca 2006  — Lofaro proti Komisiji

text:
               6.5.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 108/35

         Tožba, vložena 10. marca 2006 — Lofaro proti Komisiji
   (Zadeva F-27/06)
   (2006/C 108/64)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Alessandro Lofaro (Bruselj, Belgija) (zastopnik: J.-L. Laffineur, avocat)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke tožeče stranke

               —

               razglasitev ničnosti odločbe z dne 6. junija 2005 o podaljšanju poskusne dobe tožeče stranke za šest mesecev, odločbe z dne 28. septembra 2005 o njeni odpustitvi po koncu te dobe in poročil o poskusni dobi, na katerih ti odločbi temeljita;

               —

               po potrebi, razglasitev ničnosti odločbe organa, pooblaščenega za sklepanje pogodb o zaposlitvi (OPSP), z dne 23. novembra 2005 o zavrnitvi ugovora tožeče stranke;

               —

               naložitev toženi stranki, da plača tožeči stranki odškodnino, ocenjeno ex aequo et bono na 85 473 evrov za nastalo premoženjsko škodo in 50 000 evrov za utrpelo nepremoženjsko škodo, s pridržkom povečanja ali zmanjšanja tekom postopka;

               —

               naložitev plačila stroškov Komisiji Evropskih skupnosti.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Tožeča stranka, nekdanji začasni uslužbenec Komisije, je bila zaposlena za obdobje od 16. septembra 2004 do 15. septembra 2009 na podlagi pogodbe, ki je v skladu s členom 14 Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev (PZDU) določala šestmesečno poskusno dobo. Po prvem negativnem ocenjevalnem poročilu, podaljšanju poskusne dobe za šest mesecev in drugem negativnem ocenjevalnem poročilu je tožena stranka navedeno pogodbo prekinila.
   Tožeča stranka v tožbi zatrjuje, da je tožena stranka kršila pooblastilo za odločanje po prostem preudarku. Prav tako naj bi kršila splošna načela, ki zagotavljajo pravico do dostojanstva in obrambe ter podala nepotrebne kritike.


title: Zadeva T-380/17: Tožba, vložena 16. junija 2017 – HeidelbergCement in Schwenk Zement/Komisija

text:
               31.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 249/48

         Tožba, vložena 16. junija 2017 – HeidelbergCement in Schwenk Zement/Komisija
   (Zadeva T-380/17)
   (2017/C 249/65)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: HeidelbergCement AG (Heidelberg, Nemčija) in Schwenk Zement KG (Ulm, Nemčija) (zastopniki: U. Denzel, C. von Köckritz, P. Pichler, M. Raible, U. Soltész, G. Wecker in H. Weiß, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

               —

               razglasi ničnost Sklepa Evropske komisije C(2017) 1650 final z dne 5. aprila 2017 o nezdružljivosti koncentracije z notranjim trgom in delovanjem Sporazuma EGP v zadevi M. 7878 – HeidelbergCement/Schwenk/Cemex Hungary/Cemex Croatia;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata sedem tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: Komisija ni bila pristojna za odločanje o transakciji, ker transakcija ni imela razsežnosti Unije. Komisija je napačno uporabila pravo in kršila člen 1 Uredbe Sveta št. 139/2004 (1) (v nadaljevanju: Uredba o koncentracijah), s tem da je za „zadevni podjetji“ štela družbi HeidelbergCement in Schwenk, namesto neposrednega pridobitelja, družbe Duna-Dráva Cement.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: Komisija je kršila člena 2 in 8 Uredbe o koncentracijah in storila očitne napake pri presoji ter kršila svojo dolžnost obrazložitve pri opredelitvi upoštevnega geografskega trga.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: Komisija je kršila člen 2(2) in (3) Uredbe o koncentracijah, s tem da je prepovedala transakcijo, ne da bi dokazala bistveno oviranje učinkovite konkurence v precejšnjem delu notranjega trga.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: Komisija je storila očitne napake pri presoji učinkov transakcije na konkurenco.

               5.

               Peti tožbeni razlog: Komisija je napačno uporabila pravo in storila očitne napake pri presoji in zavrnitvi predlaganega ukrepa.

               6.

               Šesti tožbeni razlog: Komisija je storila več postopkovnih napak in je zato bistveno kršila postopek, pravico tožečih strank do obrambe in njihove temeljne pravice ter načelo dobrega opravljanja in dolžnost skrbnosti.

               7.

               Sedmi tožbeni razlog: Komisija ni bila pristojna za prepoved prevzema družbe Cemex Hungary, potem ko je odredila, naj madžarski delež transakcije v skladu s členom 4(4) Uredbe o koncentracijah preveri pristojni madžarski organ.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 139/2004 z dne 20. januarja 2004 o nadzoru koncentracij podjetij (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 3, str. 40).


title: Združeni zadevi C-483/11 in C-484/11: Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 14. decembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunalul Argeș – Romunija) – Andrei Emilian Boncea, Filofteia Catrinel Boncea, Adriana Boboc, Cornelia Mihăilescu (C-483/11), Mariana Budan (C-484/11) proti Statul român (Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Členi 43, 92(1) in 103(1) Poslovnika — Konvencija o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin — Nadomestilo za osebe, ki so bile v času komunističnega režima obsojene zaradi političnih razlogov — Pravica do nadomestila utrpljene nepremoženjska škode — Neuporaba prava Unije — Očitna nepristojnost Sodišča)

text:
               10.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 73/14

         Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 14. decembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunalul Argeș – Romunija) – Andrei Emilian Boncea, Filofteia Catrinel Boncea, Adriana Boboc, Cornelia Mihăilescu (C-483/11), Mariana Budan (C-484/11) proti Statul român
   (Združeni zadevi C-483/11 in C-484/11) (1)

   (Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Členi 43, 92(1) in 103(1) Poslovnika - Konvencija o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin - Nadomestilo za osebe, ki so bile v času komunističnega režima obsojene zaradi političnih razlogov - Pravica do nadomestila utrpljene nepremoženjska škode - Neuporaba prava Unije - Očitna nepristojnost Sodišča)
   2012/C 73/24
   Jezik postopka: romunščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunalul Argeș

      Stranke

      Tožeče stranke: Andrei Emilian Boncea, Filofteia Catrinel Boncea, Adriana Boboc, Cornelia Mihăilescu (C-483/11), Mariana Budan (C-484/11)

      Tožena stranka: Statul român

      ob udeležbi: Iulian-Nicolae Cujbescu (C-484/11)

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunalul Argeș – Razlaga člena 5 Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin in člena 8 Splošne deklaracije o človekovih pravicah – Odškodninski zahtevek oseb, ki so bile v času komunističnega režima obsojene iz političnih razlogov – Dopustnost nacionalne ureditve, na podlagi katere je omejena pravica do nadomestila škode za nepremoženjsko škodo

      Izrek

   Sodišče Evropske unije je očitno nepristojno, da poda odgovor na vprašanja, ki jih je postavilo Tribunalul Argeș (Romunija) z odločbo z dne 4. aprila in 4. julija 2011.

      (1)  UL C 347, 26.11.2011.


title: Zadeva T-108/16: Tožba, vložena 17. marca 2016 – Naviera Armas/Komisija

text:
               17.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 175/19

         Tožba, vložena 17. marca 2016 – Naviera Armas/Komisija
   (Zadeva T-108/16)
   (2016/C 175/23)
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Naviera Armas, SA (Las Palmas de Gran Canaria, Španija) (zastopnika: J. Buendía Sierra in Á. Givaja Sanz, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Sklep Evropske komisije z dne 8. decembra 2015 o državni pomoči SA.36628 (2015/NN-2) (UL C 25, str. 2), s katerim je v zvezi z ukrepi, ki jih je kraljevina Španija sprejela v pristanišču Puerto de las Nieves, ugotovljen neobstoj državne pomoči v korist ladjarske družbe Fred Olsen S.A., razglasi za ničen;

               —

               toženi stranki naloži plačilo svojih stroškov in stroškov tožeče stranke.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija je z izpodbijanim sklepom ugotovila, da domnevna izključna pravica družbe Fred Olsen, da deluje iz pristanišča Puerto de las Nieves (Kanarski otoki, Španija), njena popolna ali delna oprostitev plačil ustreznih pristaniških pristojbin ter pogoji za uporabo navedenega pristanišča, ki naj bi zaradi izključitve običajnih plovil prav tako pomenili neupravičeno prednost za navedeno družbo, ne pomenijo državne pomoči.
   Tožeča stranka v podporo tožbi navaja en sam razlog, ki temelji na tem, da je predložila zadostno obrazložitev za to, da bi lahko Komisija razumno podvomila glede obstoja državne pomoči v korist družbe Fred Olsen in uvedla formalni postopek preiskave.
   V utemeljitev tega razloga tožeča stranka trdi:

               —

               da čezmerno trajanje predhodnega preverjanja, ki ga je opravila Komisija, in sicer od 26. aprila 2013, ko je družba Naviera Armas predložila pritožbo, do sprejetja izpodbijanega sklepa, samo po sebi dokazuje zapletenost primera, kar naj bi terjalo uvedbo formalnega postopka;

               —

               da izpodbijani sklep vsebuje nekatere očitne napake pri presoji dejstev, kot na primer, da pred letom 2013 nobeno podjetje ni zaprosilo za dovoljenje za upravljanje hitrih trajektov v Puertu de las Nieves, da je bila v 90. letih družba Fred Olsen edino podjetje, zainteresirano za uporabo pristanišča, in da lahko v navedenem pristanišču podjetje delujejo le hitri trajekti;

               —

               da ima družba Fred Olsen izključno uporabo pristanišča Puerto de las Nieves od leta 1991, kar ji daje konkurenčno prednost, ki so jo španski organi diskrecijsko podelili;

               —

               da je bila družba Fred Olsen več kot dvajset let v celoti oproščena plačila nekaterih pristaniških pristojbin.


title: Zadeva T-232/11: Sklep Splošnega sodišča z dne 21. maja 2015 – Stichting Greenpeace Nederland in PAN Europe/Komisija

text:
               13.7.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 228/25

         Sklep Splošnega sodišča z dne 21. maja 2015 – Stichting Greenpeace Nederland in PAN Europe/Komisija
   (Zadeva T-232/11) (1)

   (2015/C 228/30)
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik sedmega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 194, 2.7.2011.


title: Zadeva C-650/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Augstākās tiesas Senāta (Republika Latvija) 19. decembra 2011 – Ilgvars Brunovskis proti Lauku atbalsta dienests

text:
               18.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 49/18

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Augstākās tiesas Senāta (Republika Latvija) 19. decembra 2011 – Ilgvars Brunovskis proti Lauku atbalsta dienests
   (Zadeva C-650/11)
   2012/C 49/31
   Jezik postopka: latvijščina

      Predložitveno sodišče

   Augstākās tiesas Senāta

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Ilgvars Brunovskis

      Tožena stranka: Lauku atbalsta dienests

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 125(1) Uredbe št. 1782/2003 (1) razlagati tako, da se premija, ki jo je treba določiti za kravo dojiljo, uporablja za vse krave dojilje, skotene v koledarskem letu?

               2.

               Ali je treba člen 102(2) Uredbe št. 1973/2004 (2) razlagati tako, da se obdobje šest mesecev šteje za rok za vložitev zahtevka za premijo?

               3.

               Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen, ali mora država članica, če je skrajšala ta rok za vložitev, kmetu plačati odškodnino za nastale izgube, če ta ni imel možnosti v celoti izkoristiti roka za vložitev zahtevka, določenega v Uredbi?

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1782/2003 z dne 29. septembra 2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete ter o spremembi uredb (EGS) št. 2019/93, (ES) št. 1452/2001, (ES) št. 1453/2001, (ES) št. 1454/2001, (ES) 1868/94, (ES) št. 1251/1999, (ES) št. 1254/1999, (ES) št. 1673/2000, (EGS) št. 2358/71 in (ES) št. 2529/2001 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 40, str. 269).

      (2)  Uredba Komisije (ES) št. 1973/2004 z dne 29. oktobra 2004 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 1782/2003 v zvezi s shemami podpor, iz naslova IV in IVa navedene uredbe, glede uporabe zemljišč v prahi za proizvodnjo surovin (UL L 345, str. 1).


title: Zadeva C-316/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Högsta domstolen z dne 9. avgusta 2005 v zadevi Nokia Corporation proti Joacimu Wärdellu

text:
               15.10.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 257/4

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Högsta domstolen z dne 9. avgusta 2005 v zadevi Nokia Corporation proti Joacimu Wärdellu
   (Zadeva C-316/05)
   (2005/C 257/07)
   Jezik postopka: švedščina
   Högsta domstolen je z odločbo z dne 9. avgusta 2005 v zadevi Nokia Corporation proti Joacimu Wärdellu, ki jo je sodno tajništvo prejelo 16. avgusta 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložilo predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Högsta domstolen predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjih vprašanjih:

               1)

               Ali je treba izraz „posebni razlogi“ v členu 98(1), prvi stavek, Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti razlagati tako, da se lahko sodišče, če ugotovi, da je toženec kršil znamko Skupnosti, ne glede na ostale okoliščine odloči, da posebne prepovedi nadaljevanja kršitvenih dejanj ne bo izreklo, če presodi, da ni očitne nevarnosti, da bi se ta dejanja nadaljevala, ali da je ta nevarnost kako drugače omejena?

               2)

               Ali je treba ta izraz razumeti tako, da se lahko sodišče, če ugotovi, da je toženec odgovoren za dejanja, s katerimi je bila kršena znamka Skupnosti, tudi če ni razloga, kot je razlog iz vprašanja 1), odloči, da take prepovedi ne bo izreklo iz razloga, ker nadaljevanje kršitvenih dejanj jasno prepoveduje absolutna prepoved kršitev, ki jo določa nacionalna zakonodaja, in ker se tožencu, če s prepovedanimi dejanji namerno ali iz hude malomarnosti nadaljuje, lahko izreče sankcija?

               3)

               Ali je v primeru negativnega odgovora na drugo vprašanje treba v tem primeru sprejeti posebne ukrepe, in sicer, da se poleg prepovedi izreče na primer globa in se s tem zagotovi spoštovanje te prepovedi kljub dejstvu, da nadaljevanje kršitvenih dejanj jasno prepoveduje absolutna zakonska prepoved kršitev, ki jo določa nacionalna zakonodaja, in da se tožencu, če s prepovedanimi dejanji namerno ali iz hude malomarnosti nadaljuje, lahko izreče sankcija?

               4)

               Ali v primeru pritrdilnega odgovora na tretje vprašanje to velja tudi v primeru, če kaže, da pri enaki kršitvi nacionalne znamke niso izpolnjeni pogoji za izrek takih posebnih ukrepov?


title: Zadeva C-503/06: Tožba, vložena 13. decembra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki

text:
               14.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/12

         Tožba, vložena 13. decembra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki
   (Zadeva C-503/06)
   (2007/C 82/23)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: D. Recchia, zastopnik)

      Tožena stranka: Italijanska republika
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               naj se ugotovi, da Italijanska republika s tem, da je za deželo Liguria sprejela in uporabila zakonodajo, ki dopušča odstopanja od ureditve varstva prosto živečih ptic in ne upošteva pogojev iz člena 9 Direktive 79/409/EGS (1), ni izpolnila obveznosti iz člena 9 te direktive;

               —

               naj se Italijanski republiki naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Po prejetju pritožbe je Komisija ugotovila, da je dežela Liguria sprejela Zakon št. 34 z dne 5. oktobra 2001 v okviru urejanja pogojev za sprejetje odstopanj od ureditve varovanja prosto živečih ptic v smislu člena 9 navedene direktive. Ta zakon je bi spremenjen z deželnim Zakonom št. 31 z dne 13. avgusta 2002.
   Po mnenju Komisije spremenjeni deželni Zakon 34/2001 predstavlja dovoljenje za izvajanje zakonitega lova ptičjih vrst, ki so zavarovane s to direktivo, ker:

               —

               na splošen in arbitraren način ter brez časovne omejitve določa vrste, ki so predmet odstopanja, medtem ko se odstopanje prikazuje kot izredno dejanje, ki ima značaj ukrepa, ki se ga sprejme po tem, ko se preveri obstoj določenih znanstvenih podatkov;

               —

               za posamezne ukrepe odstopanja ne predpisuje obvezne navedbe enega od abstraktnih razlogov, iz katerih bi bilo mogoče dopustiti odstopanje v smislu člena 9 direktive in ne predpisuje obvezne jasne navedbe konkretnih razlogov, iz katerih lahko določen sprejeti ukrep zadosti navedeni zahtevi, ki je navedena kot abstraktni razlog;

               —

               ne predpisuje niti spoštovanja preverjanja neobstoja drugih zadovoljivih rešitev niti izjave organa, pristojnega da razglasi, da so izpolnjeni pogoji, ki jih določa člen 9 direktive.

         Nezdružljivost spremenjenega deželnega Zakona št. 34/2001 odseva v konkretnih ukrepih dovolitve odstrela, ki ne izkazujejo neobstoja drugih zadovoljivih rešitev in ki ne omenjajo niti abstraktnega razloga niti konkretnih vzrokov, zaradi katerih bi bilo odstopanje nujno.
   Po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju z dne 31. oktobra 2006, je dežela Liguria z deželnim Zakonom št. 35/2001 razveljavila spremenjeni deželni Zakon št. 34/2001 in sprejela deželni Zakon št. 36/2006, s katerim je odstrel dovoljen z odstopanjem, ki zajema iste elemente nezdružljivosti s členom 9 zgoraj navedene direktive, ki so že bili kritizirani kot del predhodne deželne pravne ureditve.

      (1)  Direktiva Sveta 79/409/EGS z dne 2. aprila 1979 o ohranjanju prosto živečih ptic (UL L 103, str. 1).


title: Zadeva C-525/07 P: Sklep Sodišča z dne 28. novembra 2008 – Philippe Combescot proti Komisiji Evropskih skupnosti (Pritožba – Uradniki – Poročilo o kariernem napredovanju – Obveznost nudenja pomoči – Psihično nadlegovanje – Povrnitev škode – Pritožba, ki je delno očitno nedopustna in delno očitno neutemeljena)

text:
               21.3.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 69/13

         Sklep Sodišča z dne 28. novembra 2008 – Philippe Combescot proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva C-525/07 P) (1)

   (Pritožba - Uradniki - Poročilo o kariernem napredovanju - Obveznost nudenja pomoči - Psihično nadlegovanje - Povrnitev škode - Pritožba, ki je delno očitno nedopustna in delno očitno neutemeljena)
   (2009/C 69/21)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Philippe Combescot (zastopnika: A. Maritati in V. Messa, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: J. Currall, zastopnik, in S. Corongiu, odvetnik)
   Predmet
   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 12. septembra 2007 v zadevi Combescot proti Komisiji, T-249/04, s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo predlog, katerega predmet je bil, prvič, priznanje protipravnosti ravnanja hierarhično nadrejenih do pritožnika, priznanje pravice slednjega do pravne pomoči in razglasitev ničnosti ocene kariere pritožnika za obdobje od 1. julija 2001 do 31. decembra 2002 ter, drugič, plačilo odškodnine za zatrjevano škodo, ki jo je utrpel pritožnik.
   Izrek

               1)

               Pritožba se zavrne.

               2)

               Philippu Combescotu se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 37, 9.2.2008.


title: Zadeva T-484/08: Tožba, vložena 11. novembra 2008 – Longevity Health Products proti UUNT – Merck (Kids Vits)

text:
               7.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/38

         Tožba, vložena 11. novembra 2008 – Longevity Health Products proti UUNT – Merck (Kids Vits)
   (Zadeva T-484/08)
   (2009/C 32/75)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Longevity Health Products, Inc. (Nassau, Bahami) (zastopnik: J. Korab, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Merck KGaA (Darmstadt, Nemčija)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               tožba družbe Longevity Health Products, Inc. naj se razglasi za dopustno,

               —

               odločba četrtega odbora za pritožbe z dne 28.08.2008 naj se razveljavi, predlog za ugotovitev ničnosti prijave znamke Skupnosti CTM 003979143 družbe Merck KGaA pa naj se zavrne ter

               —

               Uradu za usklajevanje na notranjem trgu naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „Kids Vits“ za proizvode in storitve iz razredov 3, 5 in 35 (znamka Skupnosti št. 3 979 143)

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Merck KGaA

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: besedna znamka „VIDS4KIDS“ za proizvode iz razreda 5 (znamka št. 3 128 196)

      Odločba oddelka za ugovore:ugoditev ugovoru

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (1), ker naj glede spornih znamk ne bi obstajala verjetnost zmede.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL 1994, L 11, str. 1).


title: Zadeva C-496/09: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 17. novembra 2011 – Evropska komisija proti Italijanski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Sodba Sodišča, s katero je bila ugotovljena neizpolnitev obveznosti države — Neizvršitev — Člen 228 ES — Denarne sankcije)

text:
               28.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/5

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 17. novembra 2011 – Evropska komisija proti Italijanski republiki
      (Zadeva C-496/09) (1)

      (Neizpolnitev obveznosti države - Sodba Sodišča, s katero je bila ugotovljena neizpolnitev obveznosti države - Neizvršitev - Člen 228 ES - Denarne sankcije)
      (2012/C 25/07)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: L. Pignataro, E. Righini, in B. Stromsky, zastopniki)

         Tožena stranka: Italijanska republika (zastopniki: G. Palmieri, zastopnik, F. Arena in S. Fiorentino, avvocati dello Stato)

         Predmet

      Neizpolnitev obveznosti države – Člen 228 CE – Neizvršitev sodbe Sodišča z dne 1. aprila 2004 v zadevi C-99/02 – Predlog za določitev globe

         Izrek

                  1.

                  Italijanska republika s tem, ko na datum izteka roka, ki ga je Komisija v skladu s členom 228 ES določila v obrazloženem mnenju z dne 1. februarja 2008, ni sprejela vseh ukrepov za izvršitev sodbe z dne 1. aprila 2004 v zadevi Komisija proti Italiji (C-99/02) v zvezi z vračilom pomoči s strani prejemnikov, ki so bile v skladu z Odločbo Komisije 2000/128/ES z dne 11. maja 1999 v zvezi s sistemi pomoči, ki jih izvaja Italija in se nanašajo na ukrepe za zaposlovanje, razglašene za nezakonite in nezdružljive s skupnim trgom, ni izpolnila obveznosti iz te odločbe in iz člena 228(1) ES.

                  2.

                  Italijanski republiki se naloži, naj Komisiji na račun „Lastni viri Evropske unije“ plača denarno kazen v višini, ki ustreza osnovnemu znesku 30 milijonov EUR, pomnoženemu z odstotkom nezakonitih in nezdružljivih pomoči, ki ob koncu zadevnega obdobja še niso bile vrnjene ali glede katerih ni bilo dokazano, da so bile vrnjene, in ki se izračuna glede na celoten še nevrnjen znesek na dan razglasitve te sodbe, in sicer od te sodbe do izvršitve navedene sodbe z dne 1. aprila 2004 na polletno zamudo pri izvajanju potrebnih ukrepov za izvršitev sodbe z dne 1. aprila 2004 v zadevi Komisija proti Italiji.

                  3.

                  Italijanski republiki se naloži, naj Evropski komisiji na račun „Lastni viri Evropske unije“ plača pavšalni znesek 30 milijonov EUR.

                  4.

                  Italijanski republiki se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 24, 30.1.2010.


title: Zadeva C-192/10: Tožba, vložena 19. aprila 2010 – Evropska komisija proti Kraljevini Španiji

text:
               17.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 195/3

         Tožba, vložena 19. aprila 2010 – Evropska komisija proti Kraljevini Španiji
   (Zadeva C-192/10)
   2010/C 195/05
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: S. Pardo Quintillán in A. Marghelis)

      Tožena stranka: Kraljevina Španija

      Predlog tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Kraljevina Španija s tem, da ni sprejela potrebnih ukrepov za zagotovitev izpolnitve obveznosti zaprtja ter upravljanja in nadzora po zaprtju, odlagališča Cova da Loba, ki se nahaja v O Grove (Pontevedra, Galicija) ni izpolnila obveznosti iz členov 13 in 14 Direktive Sveta 1999/31/ES z dne 26. aprila 1999 o odlaganju odpadkov na odlagališčih, (1)

               —

               Kraljevini Španiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Glavni cilj Direktive 1999/31/ES je preprečevanje ali zmanjševanje, kolikor je mogoče, čezmerne obremenitve okolja, zlasti onesnaževanja površinskih voda, podtalnice, tal in zraka, in globalnega okolja, vključno z učinkom tople grede, ter tudi tako posledično ogrožanje zdravja ljudi pri odlaganju odpadkov na odlagališče med celotno obratovalno dobo.

               2.

               Kot izhaja iz informacij, ki so jih posredovali španski organi je bilo dovoljenje za odlagališče Cova da Loba izdano leta 2000. Gre torej za obstoječe odlagališče v smislu člena 14 Direktive 1999/31/ES.

               3.

               Odlagališče Cova da Loba je bilo opuščeno, ne da bi se ga zaprlo in ne da bi se zagotovilo njegovo upravljanje in nadzor po zaprtju kot je to določeno v členu 13 te direktive.

               4.

               Zato iz informacij, ki so jih posredovali španski organi izhaja, da postopek zaprtja odlagališča Cova da Loba ni bil dokončan. Položaj tega odlagališča tako glede na prej navedene preudarke predstavlja kršitev členov 13 in 14 Direktive 1999/31/ES.

      (1)  UL L 128, str. 1.


title: Zadeva C-47/16: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 16. marca 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Augstākā tiesa – Latvija) – Valsts ieņēmumu dienests/„Veloserviss“ SIA „Predhodno odločanje — Carinska unija — Carinski zakonik Skupnosti — Člen 220(2)(b) — Naknadna izterjava uvoznih dajatev — Legitimno pričakovanje — Pogoji uporabe — Napaka carinskih organov — Obveznost uvoznika, da ravna v dobri veri in preveri okoliščine, v katerih je bilo izdano potrdilo o poreklu ‚obrazec A‘ — Dokazna sredstva — Obvestilo Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF)“

text:
               15.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 151/11

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 16. marca 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Augstākā tiesa – Latvija) – Valsts ieņēmumu dienests/„Veloserviss“ SIA
   (Zadeva C-47/16) (1)

   („Predhodno odločanje - Carinska unija - Carinski zakonik Skupnosti - Člen 220(2)(b) - Naknadna izterjava uvoznih dajatev - Legitimno pričakovanje - Pogoji uporabe - Napaka carinskih organov - Obveznost uvoznika, da ravna v dobri veri in preveri okoliščine, v katerih je bilo izdano potrdilo o poreklu ‚obrazec A‘ - Dokazna sredstva - Obvestilo Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF)“)
   (2017/C 151/15)
   Jezik postopka: latvijščina

      Predložitveno sodišče

   Augstākā tiesa

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Valsts ieņēmumu dienests

      Tožena stranka:„Veloserviss“ SIA

      Izrek

               1.

               Člen 220(2)(b) Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 2700/2000 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2000, je treba razlagati tako, da lahko uvoznik, ki se sklicuje na svojo dobrovernost, na podlagi te določbe z opiranjem na legitimna pričakovanja naknadni vknjižbi uvoznih dajatev nasprotuje le, če so kumulativno izpolnjeni trije pogoji. Najprej, to, da dajatve niso bile plačane, mora biti posledica napake pristojnih organov samih, dalje, ta napaka mora biti taka, da od zavezanca za plačilo, ki ravna v dobri veri, ni razumno pričakovati, da jo bo odkril, in nazadnje, ta zavezanec mora upoštevati vse določbe, ki jih veljavni predpisi določajo za njegovo carinsko deklaracijo. Taka legitimna pričakovanja niso podana, med drugim, kadar uvoznik, čeprav obstajajo očitni razlogi za dvom o pravilnosti potrdila o poreklu „obrazec A“, ni po svojih najboljših močeh preveril okoliščin, v katerih je bilo to potrdilo izdano, da bi ugotovil, ali so bili ti dvomi utemeljeni. Taka obveznost pa ne pomeni, da bi moral uvoznik na splošno sistematično preverjati okoliščine, v katerih so carinski organi države izvoza izdali potrdilo o poreklu „obrazec A“. Predložitveno sodišče mora ob upoštevanju vseh konkretnih okoliščin spora v glavni stvari presoditi, ali so ti trije pogoji v tej zadevi izpolnjeni.

               2.

               Člen 220(2)(b) Uredbe št. 2913/92, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 2700/2000, je treba razlagati tako, da je mogoče v zadevi, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, na podlagi podatkov, vsebovanih v obvestilu Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF), sklepati, da uvoznik na podlagi te določbe s sklicevanjem na legitimna pričakovanja ne more upravičeno nasprotovati naknadni vknjižbi uvoznih dajatev. Če pa tako obvestilo vsebuje le splošen opis spornega položaja – kar mora preveriti nacionalno sodišče – zgolj to obvestilo ne more zadostovati za to, da bi se v pravno zadostni meri dokazalo, da so ti pogoji z vseh vidikov izpolnjeni, zlasti glede primernosti ravnanja izvoznika. V takih okoliščinah morajo načeloma carinski organi države uvoza predložiti dodatne dokaze, da je za to, da so carinski organi države izvoza izdali nepravilno potrdilo o poreklu „obrazec A“, kriv izvoznik, ki je navedel nepravilna dejstva. Kadar pa carinski organi države uvoza tega ne morejo dokazati, mora po potrebi uvoznik dokazati, da je bilo to potrdilo izdano na podlagi pravilnih dejstev, ki jih je navedel izvoznik.

      (1)  UL C 111, 29.3.2016.


title: Zadeva T-310/05: Tožba, vložena dne 12. avgusta 2005 — ASTEC Global Consultancy proti Komisiji

text:
               29.10.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 271/21

         Tožba, vložena dne 12. avgusta 2005 — ASTEC Global Consultancy proti Komisiji
   (Zadeva T-310/05)
   (2005/C 271/42)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: ASTEC Global Consultancy Limited (Dublin, Irska) [Zastopnika: B. O'Connor, solicitor in I. Carreño, lawyer]

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi

               —

               razglasitev ničnosti Odločbe Komisije z dne 25. julija 2005 (referenčna številka: AIDCO/F3/ACH D (2005) 19574), s katero je bila zavrnjena vloga tožeče stranke za udeležbo v Sklopu 3 postopka javnih naročil Komisije EuropeAid/119860/C/SV multi;

               —

               naložitev plačila stroškov Komisiji.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka, vodja konzorcija, je 15. aprila 2005 predložila vlogo za Sklop 3 Okvirne pogodbe v okviru ponovnega začetka postopka javnih naročil Komisije EuropeAid/119860/C/SV multi. Eden od ostalih članov konzorcija tožeče stranke je bil Austroconsult Ges.m.b.H. To podjetje je bilo tudi partner v drugem konzorciju, ki je predložilo vlogo za isti sklop. Austroconsult je 31. maja 2005 uradno odstopil iz tega drugega konzorcija.
   Z izpodbijano odločbo je Komisija zavrnila postavitev vloge tožeče stranke v ožji izbor iz razlogov, da ni bila v skladu z obvestilom o javnem naročilu, ker je bil Austroconsult prisoten tudi v drugi vlogi.
   Tožeča stranka v podporo svoji zahtevi za razglasitev ničnosti izpodbijane odločbe trdi, da je Komisija kršila bistvene postopkovne zahteve v postopkih javnih naročil, ker je bilo kakršno koli navzkrižje interesov zaradi Austroconsultove udeležbe v dveh konzorcijih razrešeno z njegovim odstopom iz drugega konzorcija. V istem smislu tožeča stranka podredno navaja, da Austroconsulta ni bilo mogoče šteti kot veljavnega člana drugega konzorcija, ker njegov uradni dopis v vloženi dokumentaciji ni bil datiran.
   Tožeča stranka dalje navaja, da je Komisija kršila načela enakega obravnavanja, učinkovite uprave in skrbnosti dobrega gospodarja, ker ni raziskala Austroconsultovega odstopa iz drugega konzorcija, če je imela dvome o tem, in ni obvestila tožeče stranke o svojih skrbeh. Tožeča stranka meni, da je bila njena izključitev brez nadaljnje razjasnitve nesorazmerna in je kršila dobro upravo.
   Nazadnje tožeča stranka navaja, da je Komisija s tem, da je sestavila ožji izbor samo šestih kandidatov in da je nadaljevala postopek z javnim razpisom, kršila pravila, določena v obvestilu o javnem naročilu, ki zahteva najmanj osem kandidatov. Prav tako meni, da je bila diskriminirana tako v prvotnem začetku kot tudi v ponovnem začetku postopka z javnim razpisom, v katerih je bila tožeča stranka obakrat uspešna, s tem, da se je spoštovalo pravilo, ki zahteva ožji izbor najmanj osmih kandidatov, nasprotno temu, kar je bilo v drugem ponovnem začetku, iz katerega je bila tožeča stranka izključena.


title: Zadeva T-300/10: Tožba, vložena 9. julija 2010 – Internationaler Hilfsfonds proti Komisiji

text:
               11.9.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 246/37

         Tožba, vložena 9. julija 2010 – Internationaler Hilfsfonds proti Komisiji
   (Zadeva T-300/10)
   ()
   2010/C 246/64
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Internationaler Hilfsfonds eV (Rosbach, Nemčija) (zastopnik: H. Kaltenecker, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga tožeče stranke

               —

               Odločba Komisije z dne 29. aprila 2010 naj se v delu razglasi za nično, ker je z njo tožeči stranki zavrnjen dostop do dokumentov, ki niso bili razkriti oziroma se jih v delu ni razkrilo;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka in tožeče stranke.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka nasprotuje odločbi Komisije z dne 29. aprila 2010, s katero je bila v delu zavrnjena njena druga zahteva za dostop do dokumentov, ki se nanašajo na pogodbo LIEN 97-2011 in do katerih ji ni bil odobren nikakršen dostop.
   Tožeča stranka v podporo tožbi v bistvu navaja, da Komisija ne bi smela zavrniti dostopa do zahtevanih dokumentov na podlagi izjem iz člena 4 Uredbe (ES) št. 1049/2001 (1), ki se nanašajo na varstvo postopka odločanja in varstvo zasebnosti in integritete posameznika. V tem kontekstu navaja tudi, da obstaja prevladujoč javni interes, ki gre v smeri razkritja dokumentov, ki še niso dostopni.

      (1)  Uredba (ES) št. 1049/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL. L 145, str. 43).


title: Zadeva T-382/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 19. junija 2014 – Kampol proti UUNT – Colmol (Nobel) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti Nobel — Prejšnja nacionalna besedna znamka NOBEL — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               4.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 253/26

         Sodba Splošnega sodišča z dne 19. junija 2014 – Kampol proti UUNT – Colmol (Nobel)
   (Zadeva T-382/12) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti Nobel - Prejšnja nacionalna besedna znamka NOBEL - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   2014/C 253/37
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Kampol sp. z o.o. (Świdnica, Poljska) (zastopnik: J. Kępiński, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: P. Geroulakos, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT: Colmol-Colchões, SA (Oliveira de Azeméis, Portugalska)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 21. junija 2012 (zadeva R 2286/2011) glede postopka z ugovorom med Colmol – Colchões, SA in Kampol K. Humiński & syn sp. z o.o.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Kampol sp. z o.o. se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 355, 17.11.2012.


title: Zadeva C-127/12: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 3. septembra 2014 – Evropska komisija proti Kraljevini Španiji (Neizpolnitev obveznosti države – Prosti pretok kapitala – Člena 21 PDEU in 63 PDEU – Sporazum EGP – Člena 28 in 40 – Davek na dediščine in darila – Razdelitev davčnih pristojnosti – Diskriminacija med rezidenti in nerezidenti – Diskriminacija na podlagi kraja nepremičnine – Dokazno breme)

text:
               10.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 395/3

      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 3. septembra 2014 – Evropska komisija proti Kraljevini Španiji
      (Zadeva C-127/12) (1)

      ((Neizpolnitev obveznosti države - Prosti pretok kapitala - Člena 21 PDEU in 63 PDEU - Sporazum EGP - Člena 28 in 40 - Davek na dediščine in darila - Razdelitev davčnih pristojnosti - Diskriminacija med rezidenti in nerezidenti - Diskriminacija na podlagi kraja nepremičnine - Dokazno breme))
      (2014/C 395/03)
      Jezik postopka: španščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: W. Roels, R. Lyal in F. Jimeno Fernández, agenti)

         Tožena stranka: Kraljevina Španija (zastopnik: A. Rubio González, agent)

         Izrek

                  1.

                  Kraljevina Španija s tem, da je pri davčnem obravnavanju daril in dediščin dopustila uvedbo različnega obravnavanja med pravnimi nasledniki in prejemniki daril, ki imajo prebivališče v Španiji, in tistimi, ki ga nimajo, med zapustniki, ki imajo prebivališče v Španiji, in tistimi, ki ga nimajo, in med darili in podobnimi razpolaganji z nepremičninami na španskem ozemlju in tistimi v tujini, ni izpolnila obveznosti iz člena 63 PDEU in člena 40 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru z dne 2. maja 1992.

                  2.

                  V preostalem se tožba zavrne.

                  3.

                  Kraljevini Španiji se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 126, 28.4.2012.


title: Zadeva T-674/14: Sklep Splošnega sodišča z dne 2. septembra 2015 – SEA/Komisija

text:
               16.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 381/61

         Sklep Splošnega sodišča z dne 2. septembra 2015 – SEA/Komisija
   (Zadeva T-674/14) (1)

   (2015/C 381/84)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predsednik četrtega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 388, 3.11.2014.


title: Zadeva T-673/11: Tožba, vložena 29. decembra 2011 – Sigla proti UUNT (VIPS CLUB)

text:
               3.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 65/18

         Tožba, vložena 29. decembra 2011 – Sigla proti UUNT (VIPS CLUB)
   (Zadeva T-673/11)
   2012/C 65/34
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Sigla (Madrid, Španija) (zastopnik: E. Armijo Chávarri, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlog

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ob upoštevanju vložene tožbe s prilogami šteje, da je bila pritožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 6. oktobra 2011 v zadevi R 641/2011-1 vložena pravočasno in v pravilni obliki in naj po opravljenem ustreznem postopku izda sodbo, s katero bo razveljavilo navedeno odločbo in Uradu izrecno naložilo plačilo stroškov.

      Tožbeni razlog in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „VIPS CLUB“ za proizvode in storitve iz razredov 29, 30 in 43

      Odločba preizkuševalca: zavrnitev registracije prijavljene znamke

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlog: Kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe (ES) št. 207/2009, ker naj prijavljena znamka ne bi bila opisna in naj bi imela razlikovalni učinek.


title: Zadeva T-55/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. julija 2017 – Certified Angus Beef/EUIPO – Certified Australian Angus Beef (CERTIFIED AUSTRALIAN ANGUS BEEF) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija — Figurativna znamka CERTIFIED AUSTRALIAN ANGUS BEEF — Prejšnje znane figurativne in besedne znamke SINCE 1978 CERTIFIED ANGUS BEEF BRAND in CERTIFIED ANGUS BEEF BRAND — Relativni razlog za zavrnitev — Neobstoj podobnosti med znaki — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               28.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 283/31

         Sodba Splošnega sodišča z dne 14. julija 2017 – Certified Angus Beef/EUIPO – Certified Australian Angus Beef (CERTIFIED AUSTRALIAN ANGUS BEEF)
   (Zadeva T-55/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija - Figurativna znamka CERTIFIED AUSTRALIAN ANGUS BEEF - Prejšnje znane figurativne in besedne znamke SINCE 1978 CERTIFIED ANGUS BEEF BRAND in CERTIFIED ANGUS BEEF BRAND - Relativni razlog za zavrnitev - Neobstoj podobnosti med znaki - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2017/C 283/46)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Certified Angus Beef LLC (Wooster, Ohio, Združene države) (zastopnik: C. Aikens, barrister)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: M. Fischer in A. Söder, agenta)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe EUIPO: Certified Australian Angus Beef Pty Ltd (Surrey Hills, Avstralija)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora EUIPO za pritožbe z dne 30. oktobra 2014 (zadeva R 662/2014-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Certified Angus Beef in Certified Australian Angus Beef.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Certified Angus Beef LLC se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 107, 30.3.2015.


title: Zadeva C-441/14: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 19. aprila 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Højesteret – Danska) – Dansk Industri (DI), v imenu Ajos Ajos A/S/Zapuščina Karstena Eigila Rasmussena (Predhodno odločanje – Socialna politika – Listina Evropske unije o temeljnih pravicah – Direktiva 2000/78/ES – Načelo prepovedi diskriminacije na podlagi starosti – Nacionalna ureditev, ki je v nasprotju z direktivo – Možnost posameznika, da se sklicuje na odgovornost države zaradi kršitve prava Unije – Spor med posamezniki – Tehtanje različnih pravic in načel – Načeli pravne varnosti in varstva zaupanja v pravo – Vloga nacionalnega sodišča)

text:
               13.6.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/12

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 19. aprila 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Højesteret – Danska) – Dansk Industri (DI), v imenu Ajos Ajos A/S/Zapuščina Karstena Eigila Rasmussena
      (Zadeva C-441/14) (1)

      ((Predhodno odločanje - Socialna politika - Listina Evropske unije o temeljnih pravicah - Direktiva 2000/78/ES - Načelo prepovedi diskriminacije na podlagi starosti - Nacionalna ureditev, ki je v nasprotju z direktivo - Možnost posameznika, da se sklicuje na odgovornost države zaradi kršitve prava Unije - Spor med posamezniki - Tehtanje različnih pravic in načel - Načeli pravne varnosti in varstva zaupanja v pravo - Vloga nacionalnega sodišča))
      (2016/C 211/13)
      Jezik postopka: danščina

         Predložitveno sodišče

      Højesteret

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Dansk Industri (DI), v imenu Ajos A/S

         Tožena stranka: Zapuščina Karstena Eigila Rasmussena

         Izrek

                  1.

                  Splošno načelo prepovedi diskriminacije na podlagi starosti, kot je konkretizirano z Direktivo Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu, je treba razlagati tako, da tudi v sporu med posamezniki nasprotuje nacionalni zakonodaji, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki delavcu ne priznava pravice do odpravnine zaradi odpovedi pogodbe o zaposlitvi, če ta lahko zahteva starostno pokojnino, ki jo izplača delodajalec na podlagi pokojninskega sistema, h kateremu je ta delavec pristopil pred dopolnjenim 50. letom starosti, ne glede na to, ali se odloči ostati na trgu dela ali se upokojiti.

                  2.

                  Pravo Unije je treba razlagati tako, da mora nacionalno sodišče, ki odloča o sporu med posamezniki, ki spada na področje uporabe Direktive 2000/78, kadar uporablja določbe svojega nacionalnega prava, te razlagati tako, da se lahko uporabljajo v skladu s to direktivo, ali če taka razlaga ni mogoča, po potrebi ne sme uporabiti nobene določbe tega nacionalnega prava, ki je v nasprotju s splošnim načelom prepovedi diskriminacije na podlagi starosti. Niti načeli pravne varnosti in varstva zaupanja v pravo niti možnost posameznika, ki meni, da je bil oškodovan zaradi uporabe nacionalne določbe, ki je v nasprotju s pravom Unije, da začne postopek za ugotovitev odgovornosti zadevne države članice za kršitev prava Unije, ne morejo poseči v to obveznost.

         (1)  UL C 421, 24.11.2014.


title: Zadeva T-435/04: Tožba Manuela Simõesa Dos Santosa proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu, vložena dne 22. oktobra 2004

text:
               8.1.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/43

         Tožba Manuela Simõesa Dos Santosa proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu, vložena dne 22. oktobra 2004
   (Zadeva T-435/04)
   (2005/C 6/84)
   Jezik postopka: francoščina
   Manuel Simões Dos Santos, stanujoč v Alicanteju (Španija), ki ga zastopa Antonio Creus Carreras, avocat, je dne 22. oktobra 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložil tožbo proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi ničnost odločbe z dne 7. julija 2004, s katero je bil zavrnjen ugovor tožeče stranke, kot tudi odločbe z dne 15. decembra o določitvi skupka točk za delovno uspešnost, ki so bile dodeljene vložniku ugovora, in odločbo z dne 12. decembra, ki potrjuje zgornjo odločbo;

               —

               toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe:
   Tožeča stranka v tej zadevi je v napredovalnem obdobju 2002 napredovala v naziv A5. Ob tej priložnosti jo je OPI obvestil, da je preostala vsota njenih točk 54,19. Vendar pa je z dopisom Oddelka za človeške vire z dne 15. decembra izvedela, da je bila vsota njenih točk na dan 30. september le 1,5 točke. Iz tega dopisa, ki predstavlja izpodbijano odločbo, naj bi izhajalo, da to zmanjšanje števila točk ni rezultat spremembe točk, priznanih pred novim sistemom, uvedenim z odločbo Urada ADM-03-35, temveč popolnega izbrisa točk, do katerega je prišlo zaradi uporabe novega pravila, ki določa, da se po napredovanju začne s številom nič, kot izhaja iz te zadnje odločbe.
   V utemeljitev svojih zahtevkov tožeča stranka zatrjuje kršitev načel zakonitosti, pravne varnosti in prepovedi retroaktivnosti, kolikor naj v tem primeru ne bi obstajale izjemne okoliščine, ki bi lahko utemeljile odtegnitev točk, ki so bile uradniku že priznane in do katerih je imel pravico ob uporabi takrat veljavne ureditve.
   Tožeča stranka zatrjuje tudi kršitev načel varstva zaupanja v pravo, prepovedi diskriminacije in obveznosti obrazložitve.


title: Zadeva C-288/13 P: Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 4. septembra 2014 – Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Bilbaína de Alquitranes, SA proti Evropski agenciji za kemikalije (ECHA) (Pritožba — Člen 181 Poslovnika Sodišča — Uredba (ES) št. 1907/2006 (uredba REACH) — Člen 59 in Priloga XIII — Identifikacija antracenskega olja za snov, ki zbuja veliko skrb in za katero je potreben postopek za pridobitev dovoljenja — Enakost obravnavanja)

text:
               17.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 409/21

         Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 4. septembra 2014 – Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Bilbaína de Alquitranes, SA proti Evropski agenciji za kemikalije (ECHA)
   (Zadeva C-288/13 P) (1)

   ((Pritožba - Člen 181 Poslovnika Sodišča - Uredba (ES) št. 1907/2006 (uredba REACH) - Člen 59 in Priloga XIII - Identifikacija antracenskega olja za snov, ki zbuja veliko skrb in za katero je potreben postopek za pridobitev dovoljenja - Enakost obravnavanja))
   2014/C 409/29
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnice: Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Bilbaína de Alquitranes, SA (zastopnik: K. Van Maldegem, odvetnik)

      Druga stranka: Evropska agencija za kemikalije (ECHA) (zastopniki: M. Heikkilä, W. Broere in T. Zbihlej, agenti, J. Stuyck in A.-M. Vandromme, odvetnika)

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Družbam Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza a.s., Industrial Química del Nalón SA in Bilbaína de Alquitranes SA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 252, 31.8.2013.


title: Zadeva T-356/14: Tožba, vložena 23. maja 2014 – CareAbout proti UUNT – Florido Rodríquez (Kerashot)

text:
               4.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 253/42

         Tožba, vložena 23. maja 2014 – CareAbout proti UUNT – Florido Rodríquez (Kerashot)
   (Zadeva T-356/14)
   2014/C 253/56
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: CareAbout GmbH (Düsseldorf, Nemčija) (zastopniki: P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, A. Verhauwen, J. Künzel, D. Jestaedt, M. Bergermann, J. Vogtmeier in A. Kramer, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: José Luis Florido Rodríguez (Sevilla, Španija)

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               odločbo četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 24. marca 2014 v zadevi R 1569/2013-4 glede točk 1, 2 in 4 razveljavi;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov postopke pred Sodiščem, vključno s stroški postopka z ugovorom.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka Kerashot za proizvode iz razredov 1, 3 in 21 – prijava znamke Skupnosti št. 10 669 571

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: José Luis Florido Rodríquez

      Navajana znamka ali znak: nacionalna figurativna znamka z besednima elementoma „K KERASOL“ za proizvode iz razreda 3

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora

      Odločba odbora za pritožbe: delna razveljavitev odločbe oddelka za ugovore in delna ugoditev ugovoru

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009


title: Zadeva C-479/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Düsseldorf (Nemčija) 28. oktobra 2014 – Sabine Hünnebeck/Finanzamt Krefeld

text:
               2.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 34/3

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Düsseldorf (Nemčija) 28. oktobra 2014 – Sabine Hünnebeck/Finanzamt Krefeld
   (Zadeva C-479/14)
   (2015/C 034/03)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Finanzgericht Düsseldorf

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Sabine Hünnebeck

      Tožena stranka: Finanzamt Krefeld

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člen 63(1) v povezavi s členom 65 PDEU razlagati tako, da nasprotujeta predpisom države članice, ki za izračun davka na darila določajo, da je, kadar sta ob podaritvi darovalec in obdarjenec rezidenta druge države članice, znižanje davčne osnove v primeru podaritve nepremičnine, ki je na ozemlju prve države članice, nižje od znižanja, ki bi bilo uporabljeno, če bi bil vsaj eden od njiju istega dne rezident te države, tudi takrat, kadar drug predpis te države članice določa, da se na zahtevo obdarjenca uporabi višje znižanje, pri čemer se upošteva celotno premoženje, ki ga je obdarjenec od darovalca pridobil deset let pred in deset let po podaritvi?


title: Zadeva C-139/06: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 1. marca 2007 — Komisija Evropskih skupnosti proti Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska (Neizpolnitev obveznosti države — Direktivi 2002/96/ES in 2003/108/ES — Odpadki — Električna in elektronska oprema)

text:
               28.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 95/12

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 1. marca 2007 — Komisija Evropskih skupnosti proti Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska
   (Zadeva C-139/06) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktivi 2002/96/ES in 2003/108/ES - Odpadki - Električna in elektronska oprema)
   (2007/C 95/20)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. Konstantinidis in D. Lawunmi, zastopnika)

      Tožena stranka: Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopnik: V. Jackson, zastopnik)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države — Nesprejetje vseh predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2002/96/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. januarja 2003 o odpadni električni in elektronski opremi (OEEO) (UL L 37, str. 24) in Direktivo 2003/108/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. decembra 2003 o spremembi Direktive 2002/96/ES (UL L 345, str. 106), v predpisanem roku.
   Izrek

               1)

               Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska s tem, da ni sprejelo vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z:

                           —

                           Direktivo 2002/96/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. januarja 2003 o odpadni električni in elektronski opremi (OEEO), in

                           —

                           Direktivo 2003/108/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. decembra 2003 o spremembi Direktive 2002/96,

                     ni izpolnilo obveznosti iz teh direktiv.

               2)

               Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 108, 6.5.2006.


title: Zadeva T-423/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 5. maja 2015 – Skype/UUNT – Sky in Sky IP International (skype) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti skype — Prejšnja besedna znamka Skupnosti SKY — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               22.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/26

         Sodba Splošnega sodišča z dne 5. maja 2015 – Skype/UUNT – Sky in Sky IP International (skype)
   (Zadeva T-423/12) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti skype - Prejšnja besedna znamka Skupnosti SKY - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2015/C 205/35)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Skype Ultd (Dublin, Irska) (zastopniki: najprej I. Fowler, solicitor, J. Schmitt, odvetnik, in J. Mellor, QC, nato A. Carboni in M. Browne, solicitors)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: P. Bullock, zastopnik)

      Drugi stranki pred odborom za pritožbe, intervenientki v postopku pred Splošnim sodiščem: Sky plc, nekdanja British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Združeno kraljestvo); in Sky IP International Ltd (Isleworth) (zastopniki: najprej D. Rose in V. Baxter, solicitors, nato D. Rose, R. Guthrie, solicitors, T. Moody-Stuart, barrister, in J. Curry, solicitor)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora UUNT za pritožbe z dne 26. julija 2012 (zadeva R 1561/2010-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama British Sky Broadcasting Group plc in Sky IP na eni strani ter družbo Skype Ultd na drugi.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Skype Ultd nosi svoje stroške in stroške Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) ter družb Sky plc in Sky IP International Ltd.

      (1)  UL C 355, 17.11.2012.


title: Zadeva C-125/06 P: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 13. marca 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Infront WM AG, nekdanja KirchMedia WM AG, Francoski republiki, Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska, Evropskemu parlamentu, Svetu Evropske unije (Pritožba – Direktiva 89/552/EGS – Razširjanje televizijskih programov – Ničnostna tožba – Člen 230, četrti odstavek, ES – Pojem odločbe, ki neposredno in posamično zadeva fizično ali pravno osebo)

text:
               9.5.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 116/4

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 13. marca 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Infront WM AG, nekdanja KirchMedia WM AG, Francoski republiki, Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska, Evropskemu parlamentu, Svetu Evropske unije
   (Zadeva C-125/06 P) (1)

   (Pritožba - Direktiva 89/552/EGS - Razširjanje televizijskih programov - Ničnostna tožba - Člen 230, četrti odstavek, ES - Pojem odločbe, ki „neposredno in posamično“ zadeva fizično ali pravno osebo)
   (2008/C 116/06)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: K. Banks in M. Huttunen, zastopnika)

      Druge stranke v postopku: Infront WM AG, nekdanja KirchMedia WM AG (zastopnik: M. Garcia, Solicitor), Francoska republika, Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska, Evropski parlament, Svet Evropske unije
   Predmet
   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (četrti razširjeni senat) z dne 15. decembra 2005 v zadevi Infront WM proti Komisiji (T-33/01), s katero je Sodišče prve stopnje za nično razglasilo odločbo Komisije, sprejeto na podlagi člena 3a(a) Direktive Sveta 89/552/ES z dne 3. oktobra 1989 o razglasitvi združljivosti določenih ukrepov, ki jih je sprejelo Združeno kraljestvo glede omejitev na področju razširjanja televizijskih programov glede športnih dogodkov in drugih dogodkov, ki predstavljajo nacionalni interes, s skupnim trgom – Pojem neposrednega in posamičnega zadevanja v smislu člena 230 ES.
   Izrek

               1)

               Pritožba se zavrne.

               2)

               Komisiji Evropskih skupnosti se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 108, 6.5.2006.


title: Zadeva C-153/10: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 7. aprila 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Staatssecretaris van Financiën proti Sony Supply Chain Solutions (Europe) BV (Uredba (EGS) št. 2913/92 — Carinski zakonik Skupnosti — Členi 12(2) in (5), 217(1) in 243 — Uredba (EGS) št. 2454/93 — Določbe o izvajanju Uredbe (EGS) št. 2913/92 — Člena 10 in 11 — Uvrstitev blaga — Zavezujoča tarifna informacija — Uveljavljanje s strani gospodarskega subjekta, ki ni imetnik, za enako blago — Navodila nacionalne carinske uprave — Legitimno pričakovanje)

text:
               28.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 160/9

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 7. aprila 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Staatssecretaris van Financiën proti Sony Supply Chain Solutions (Europe) BV
   (Zadeva C-153/10) (1)

   (Uredba (EGS) št. 2913/92 - Carinski zakonik Skupnosti - Členi 12(2) in (5), 217(1) in 243 - Uredba (EGS) št. 2454/93 - Določbe o izvajanju Uredbe (EGS) št. 2913/92 - Člena 10 in 11 - Uvrstitev blaga - Zavezujoča tarifna informacija - Uveljavljanje s strani gospodarskega subjekta, ki ni imetnik, za enako blago - Navodila nacionalne carinske uprave - Legitimno pričakovanje)
   2011/C 160/07
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Staatssecretaris van Financiën

      Tožena stranka: Sony Supply Chain Solutions (Europe) BV

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Hoge Raad der Nederlanden – Razlaga členov 12(2) in (5), 217(1) in 243 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL L 302, str. 1) in člena 11 Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL L 253, str. 1) – Uvrstitev blaga – Pritožba zoper odločbo carinskih organov o uvrstitvi izdelka – Uveljavljanje zavezujoče tarifne informacije, ki so jo za podoben izdelek izdali carinski organi druge države članice, s strani pritožnika

      Izrek

               1.

               Člen 12(2) Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 82/97 z dne 19. decembra 1996, ter člena 10 in 11 Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe št. 2913/92, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 12/97 z dne 18. decembra 1996, je treba razlagati tako, da se deklarant, ki pri vlaganju carinskih deklaracij ravna v svojem imenu in za svoj račun, ne more sklicevati na zavezujočo tarifno informacijo, katere imetnik ni on sam, ampak z njim povezana družba, po naročilu katere je oddal te deklaracije.

               2.

               Člena 12(2) in (5) in 217(1) Uredbe št. 2913/92, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 82/97, ter člen 11 Uredbe št. 2454/93, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 12/97, v povezavi s členom 243 Uredbe št. 2913/92, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 82/97, je treba razlagati tako, da lahko zadevna stranka v postopku v zvezi z odmerjenimi carinami to odmero izpodbija tako, da kot dokaz predloži zavezujočo tarifno informacijo, ki je bila za enako blago izdana v drugi državi članici, ne da bi lahko zavezujoča tarifna informacija imela pravne učinke, ki se nanjo nanašajo. Nacionalno sodišče pa mora ugotoviti, ali upoštevna postopkovna pravila zadevne države članice določajo možnost predložitve takih dokazov.

               3.

               Člen 12 Uredbe št. 2913/92, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 82/97, in člen 10(1) Uredbe št. 2454/93, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 12/97, je treba razlagati tako, da nacionalno navodilo, ki nacionalnim organom omogoča, da se za uvrstitev deklariranega blaga sklicujejo na zavezujočo tarifno informacijo, ki je bila za enako blago izdana tretjemu, pri uvozniku ne more ustvariti legitimnega pričakovanja glede sklicevanja na to navodilo.

      (1)  UL C 179, 3.7.2010.