title: Zadeva T-123/19: Tožba, vložena 20. februarja 2019 – Kanyama/Svet

text:
               15.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/101

      Tožba, vložena 20. februarja 2019 – Kanyama/Svet
      (Zadeva T-123/19)
      (2019/C 139/103)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Célestin Kanyama (Kinšasa, Demokratična republika Kongo) (zastopniki: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois in A. Guillerme, odvetniki)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi ničnost Sklepa Sveta (SZVP) 2018/1940 z dne 10. decembra 2018 v delu, v katerem je ime tožeče stranke ohranjeno na št. 4 Priloge II k Sklepu 2010/788/SZVP;

                  —

                  razglasi ničnost Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2018/1931 z dne 10. decembra 2018 v delu, v katerem je ime tožeče stranke ohranjeno na št. 4 Priloge Ia k Uredbi (ES) št. 1183/2005;

                  —

                  ugotovi nezakonitost določb člena 3(2)(b) Sklepa 2010/788/SZVP in člena 2b(1)(b) Uredbe (ES) 1183/2005/ES;

                  —

                  Svetu naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge, ki so v bistvu enaki ali podobni kot tožbeni razlogi, navedeni v okviru zadeve T-103/19, Mende Omalanga/Svet.


title: Zadeva T-124/19: Tožba, vložena 20. februarja 2019 – Ilunga Luyoyo/Svet

text:
               15.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/102

      Tožba, vložena 20. februarja 2019 – Ilunga Luyoyo/Svet
      (Zadeva T-124/19)
      (2019/C 139/104)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Ferdinand Ilunga Luyoyo (Kinšasa, Demokratična republika Kongo) (zastopniki: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois in A. Guillerme, odvetniki)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi ničnost Sklepa Sveta (SZVP) 2018/1940 z dne 10. decembra 2018 v delu, v katerem je ime tožeče stranke ohranjeno na št. 3 Priloge II k Sklepu 2010/788/SZVP;

                  —

                  razglasi ničnost Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2018/1931 z dne 10. decembra 2018 v delu, v katerem je ime tožeče stranke ohranjeno na št. 3 Priloge Ia k Uredbi (ES) št. 1183/2005;

                  —

                  ugotovi nezakonitost določb člena 3(2)(b) Sklepa 2010/788/SZVP in člena 2b(1)(b) Uredbe (ES) 1183/2005/ES;

                  —

                  Svetu naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge, ki so v bistvu enaki ali podobni kot tožbeni razlogi, navedeni v okviru zadeve T 103/19, Mende Omalanga/Svet.


title: Zadeva T-127/19: Tožba, vložena 21. februarja 2019 – Dyson in drugi/Komisija

text:
               15.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/102

      Tožba, vložena 21. februarja 2019 – Dyson in drugi/Komisija
      (Zadeva T-127/19)
      (2019/C 139/105)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeče stranke: Dyson Ltd (Malmesbury, Združeno kraljestvo) in 14 drugih tožečih strank (zastopniki: E. Batchelor, T. Selwyn Sharpe in M. Healy, solicitors)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

                  —

                  ugotovi, da je tožena stranka odgovorna za škodo, ki so jo tožeče stranke utrpele zaradi sprejetja Delegirane uredbe Komisije (EU) št. 665/2013 z dne 3. maja 2013, (1) v približnih zneskih:

                              —

                              176 100 000 EUR, vključno s kompenzacijskimi obrestmi, za nasprotni položaj zaradi neoznačevanja, ki je nastal s začetkom veljavnosti Izvedbene uredbe št. 665/2013 in trajal do 19. januarja 2019, ko je bila uredba o označevanju razglašena za nično; in/ali podredno

                              —

                              127 100 000 EUR, vključno s kompenzacijskimi obrestmi, za nasprotni položaj zaradi metode merjenja polne posode, ki je nastal z začetkom veljavnosti Izvedbene uredbe št. 665/2013 in trajal do 19. januarja 2019, ko je bila uredba o označevanju razglašena za nično; in

                  —

                  naloži toženi stranki plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo pet razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: tožena stranka je kršila člen 10(1) Direktive 2010/30/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. maja 2010 (2) in prekoračila svojo zakonsko pristojnost, ki jo ima na podlagi člena 290 PDEU s tem, da je v Izvedbeni uredbi št. 665/2013 sprejela metodo merjenja prazne posode.
                  Tožena stranka je s tem kršila bistveni element člena 10(1) Direktive 2010/30/EU in v nasprotju s členom 290 PDEU prekoračila svojo pristojnost.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: tožena stranka je s sprejetjem Izvedbene uredbe št. 665/2013 kršila temeljno načelo enakega obravnavanja, s katero je bila brez objektivne utemeljitve uvedena nezakonita diskriminacija med običajnimi sesalci z vrečkami in sesalci brez vrečk s ciklonsko tehnologijo, kakršni so sesalci tožečih strank.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: tožena stranka je kršila temeljno načelo dobrega upravljanja in/ali dolžnost skrbnega ravnanja s tem, da je sprejela metodo merjenja prazne posode, ki: (i) je v nasprotju z bistvenim elementom Direktive 2010/30/EU; (ii) je diskriminatorna do bistveno drugačnih tehnologij; in (iii) ne zajema skrbne in nepristranske ocene takrat dostopnih alternativnih metod metodi merjenja polne posode.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: tožena stranka je kršila temeljno pravico tožečih strank do svobode opravljanja trgovske ali gospodarske dejavnosti.
                  Tožena stranka je sprejela uredbo, na podlagi katere imajo običajni sesalci z vrečkami, ki so manj zmogljivi, kadar je posoda napolnjena s prahom, prednost pred sesalci s ciklonsko tehnologijo, kot so sesalci tožečih strank, ki ohranijo svojo zmogljivost ves čas uporabe. S tem so bile tožeče stranke omejene pri izvajanju gospodarskih dejavnosti, omejena pa je bila tudi njihova enaka možnost za konkuriranje s konkurenčnimi proizvodi, katerih nižja zmogljivost pri napolnjeni posodi s prahom je bila prikrita z označevanjem tožeče stranke, ki je temeljila na metodi merjenja prazne posode.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: zaradi teh resnih kršitev prava Unije je tožečim strankam nastala velika premoženjska in nepremoženjska škoda, za katero bi morala tožena stranka tožečim strankam plačati odškodnino.

         (1)  Delegirana uredba Komisije (EU) št. 665/2013 z dne 3. maja 2013 o dopolnitvi Direktive 2010/30/EU Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z označevanjem sesalnikov z energijskimi nalepkami (UL L 192, 13.7.2013, str. 1).

         (2)  Direktiva 2010/30/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. maja 2010 o navajanju porabe energije in drugih virov izdelkov, povezanih z energijo, s pomočjo nalepk in standardiziranih podatkov o izdelku (UL L 153, 18.6.2010, str. 1).


title: Zadeva T-130/19: Tožba, vložena 26. februarja 2019 – Spadafora/Komisija

text:
               15.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/104

      Tožba, vložena 26. februarja 2019 – Spadafora/Komisija
      (Zadeva T-130/19)
      (2019/C 139/106)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Sergio Spadafora (Bruselj, Belgija) (zastopnik: G. Belotti, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  za ničen razglasi sklep generalnega direktorja OLAF z dne 26. novembra 2018, s katerim je bil zavrnjen ugovor, ki ga je 24. julija 2018 vložila tožeča stranka;

                  —

                  za ničen razglasi sklep takratnega vršilca dolžnosti generalnega direktorja OLAF, ki je deloval kot OPI, v zvezi z imenovanjem vodje oddelka OLAF.C4 (pravno svetovanje) od 1. januarja 2018;

                  —

                  Evropski komisiji naloži povrnitev, v korist tožeče stranke, premoženjske in nepremoženjske škode;

                  —

                  Evropski komisiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Ta tožba je primarno vložena zoper sklepe o imenovanju, po 1. juniju 2018, vodje oddelka „Pravno svetovanje“ direktorata urada OLAF „Podpora preiskavam“ ter o zavrnitvi ugovora tožeče stranke, v skladu s členom 90(2) Statuta, zoper prej navedeni sklep o imenovanju.
      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 8, prvi in drugi odstavek, Sklepa Komisije C (2016) 3288 final.

                              —

                              V zvezi s tem se navaja, da presoj, ki so jih vsebovala poročila zunanjega svetovalnega podjetja, OPI ni upošteval, kot je sicer za zakonito izbiro vodje oddelka predvideno s členom 8, prvi odstavek, Sklepa Evropske komisije.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog se nanaša na kršitev zahteve po nepristranskosti.

                              —

                              V zvezi s tem se navaja, da v obravnavanem primeru ni bil spoštovan člen 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ker je bil zadevni sklep o imenovanju vodje oddelka – namesto da bi bil zakoniti rezultat pravičnega izbirnega postopka – cilj, dosežen z vnaprej načrtovanim nezakonitim postopkom tožene stranke. V nezakonitem vnaprej načrtovanem postopku tožene stranke se lahko prepoznata dva glavna elementa: (i) favoriziranje kar zadeva konkurentko tožeče stranke; (ii) razvrednotenje sodbe Splošnega sodišča EU (oddelek za pritožbe) z dne 5. decembra 2017, v zadevi T-250/16 P.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog se nanaša na to, čeprav se v skladu s členom 8, drugi odstavek, (a), Sklepa Komisije C(2016) 3288 final, „zadevni generalni direktor […] pred imenovanjem posvetuje s pristojnim članom Komisije“ („avant de procéder à une nominination, le directeur general concerné consulte le Commissaire de tutelle“), OPI v obravnavanem primer ni upošteval tega posvetovalnega postopka ampak se je o kandidatu za imenovanje kot vodjo oddelka dogovoril z eno ali več oseb.


title: Zadeva T-133/19: Tožba, vložena 28. februarja 2019 – Off-White/EUIPO (OFF-WHITE)

text:
               15.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/105

      Tožba, vložena 28. februarja 2019 – Off-White/EUIPO (OFF-WHITE)
      (Zadeva T-133/19)
      (2019/C 139/107)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Off-White LLC (Springfield, Illinois, Združene države) (zastopnik: M. Decker, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Zadevna sporna znamka: prijava figurativne znamke Evropske unije OFF-WHITE – zahteva za registracijo št. 17360 009

         Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 14. decembra 2018 v zadevi R 580/2018-2

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi izpodbijano odločbo;

                  —

                  vsekakor EUIPO naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški, ki so družbi OFF-WHITE LLC nastali pred tem sodiščem in pred odborom za pritožbe pri EUIPO.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  V izpodbijani odločbi ni upoštevana prejšnja praksa, poleg tega pa so s to odločbo kršena načela dobrega upravljanja, pravne varnosti in enakega obravnavanja.

                  —

                  Kršitev člena 41(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

                  —

                  Kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-139/19: Tožba, vložena 4. marca 2019 – Pilatus Bank/ECB

text:
               15.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/106

      Tožba, vložena 4. marca 2019 – Pilatus Bank/ECB
      (Zadeva T-139/19)
      (2019/C 139/108)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Pilatus Bank plc (Ta’Xbiex, Malta) (zastopniki: O. Behrends, M. Kirchner in L. Feddern, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska centralna banka

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep, s katerim je ECB zavrnila prevzem neposrednega nadzora tožeče stranke v skladu s členom 6(5)(b) Uredbe o enotnem mehanizmu nadzora, (1) razglasi za ničen v skladu s členom 264 PDEU;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov tožeče stranke v skladu s členoma 134 in 135 Poslovnika Splošnega sodišča.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja devet tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: napačna domneva ECB, da po odvzemu dovoljenja tožeče stranke ni več pristojna za nadzor nad njo

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: ECB je zavezana prevzeti nadzor, ker mora vzdrževati visoke nadzorne standarde

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: kršitev pravice do učinkovitega pravnega sredstva in načela enakosti orožij

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: kršitev načela zaupanja v pravo in pravne varnosti

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: zloraba pooblastil

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog: neobstoj ustrezne obrazložitve

                  8.

                  Osmi tožbeni razlog: kršitev pravice do izjave

                  9.

                  deveti tožbeni razlog: kršitev načela nemo auditor.

         (1)  Uredba Sveta (EU) št. 1024/2013 z dne 15. oktobra 2013 o prenosu posebnih nalog, ki se nanašajo na politike bonitetnega nadzora kreditnih institucij, na Evropsko centralno banko (UL L 287, 29.10.2013, str. 63).


title: Zadeva T-144/19: Tožba, vložena 7. marca 2019 – Kludi/EUIPO - Adlon Brand (ADLON)

text:
               15.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/107

      Tožba, vložena 7. marca 2019 – Kludi/EUIPO - Adlon Brand (ADLON)
      (Zadeva T-144/19)
      (2019/C 139/109)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Kludi GmbH & Co. KG (Menden, Nemčija) (zastopnik: A. Zafar, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Adlon Brand GmbH & Co. KG (Düren, Nemčija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

         Zadevna sporna znamka: prijava besedne znamke Unije ADLON – prijava št. 11 115 961

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 26. novembra 2018 v zadevi R 1500/2018-2

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka predlaga:

                  —

                  razveljavitev izpodbijane odločbe,

                  —

                  EUIPO naj se naloži plačilo stroškov.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  Kršitev člena 8(5) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev člena 7 Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625;

                  —

                  kršitev člena 27(4) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625;

                  —

                  kršitev načela predložitve dokazov.


title: Zadeva T-674/16: Sklep Splošnega sodišča z dne 27. februarja 2019 – Seigneur/ECB

text:
               15.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/108

      Sklep Splošnega sodišča z dne 27. februarja 2019 – Seigneur/ECB
      (Zadeva T-674/16) (1)

      (2019/C 139/110)
      Jezik postopka: francoščina
      Predsednik osmega senata je odredil izbris zadeve.

         (1)  UL C 419, 14.11.2016.


title: Zadeva T-677/16: Sklep Splošnega sodišča z dne 27. februarja 2019 – Bowles/ECB

text:
               15.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/108

      Sklep Splošnega sodišča z dne 27. februarja 2019 – Bowles/ECB
      (Zadeva T-677/16) (1)

      (2019/C 139/111)
      Jezik postopka: francoščina
      Predsednik osmega senata je odredil izbris zadeve.

         (1)  UL C 419, 14.11.2016.


title: Zadeva T-783/16: Sklep Splošnega sodišča z dne 27. februarja 2019 – Government of Gibraltar/Komisija

text:
               15.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/109

      Sklep Splošnega sodišča z dne 27. februarja 2019 – Government of Gibraltar/Komisija
      (Zadeva T-783/16) (1)

      (2019/C 139/112)
      Jezik postopka: angleščina
      Predsednik sedmega senata je odredil izbris zadeve.

         (1)  UL C 22, 23.1.2017.


title: Zadeva C-128/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione (Italija) 18. februarja 2019 – Azienda Sanitaria Provinciale di Catania/Assessorato della Salute della Regione Siciliana

text:
               27.5.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/14

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione (Italija) 18. februarja 2019 – Azienda Sanitaria Provinciale di Catania/Assessorato della Salute della Regione Siciliana
      (Zadeva C-128/19)
      (2019/C 182/18)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Corte suprema di cassazione

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Azienda Sanitaria Provinciale di Catania

         Tožena stranka: Assessorato della Salute della Regione Siciliana

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je v skladu s členoma 87 in 88 Pogodbe ES – in zdaj s členoma 107 in 108 PDEU – ter s „smernicami Skupnosti o državni pomoči v kmetijskem sektorju“ iz sporočila Evropske Komisije 2000/C 28/02, objavljenega dne 1. februarja 2000 v Uradnem listu Evropskih skupnosti, določba iz člena 25(16) deželnega zakona Sicilije št. [19] z dne 22. decembra 2005, ki določa: „Za doseganje ciljev iz člena 1 deželnega zakona št. 12 z dne 5. junija 1989, v smislu in v skladu z določbami člena 134 deželnega zakona št. 32 z dne 23. decembra 2000, se odobri plačilo v višini 20 000 000 EUR za plačila, ki jih dolgujejo AUSL [Azienda Unità Sanitaria Locale] na Siciliji lastnikom živali, ki so bile zaklane zaradi okužbe z nalezljivimi bolezni, ki so bile razširjene v obdobju od leta 2000 do leta 2006, ter za plačilo nadomestila samostojnim veterinarjem, ki so v istem obdobju sodelovali pri dejavnostih sanacije. Za namene iz tega odstavka se za finančno leto 2005 odobrijo sredstva v višini 10 000 000 EUR (UPB 10.3.1.3.2, poglavje 417702). Za prihodnja finančna leta se odloči v skladu s členom 3(2)(i) deželnega zakona št. 10 z dne 27. aprila 1999 s poznejšimi spremembami in dopolnitvami“, državna pomoč, ki z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga, izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco?

                  2.

                  Ali se, čeprav bi se določba iz člena 25(16) deželnega zakona Sicilije št. [19] z dne 22. decembra 2005, ki določa: „Za doseganje ciljev iz člena 1 deželnega zakona št. 12 z dne 5. junija 1989, v smislu in v skladu z določbami člena 134 deželnega zakona št. 32 z dne 23. decembra 2000, se odobri plačilo v višini 20 000 000 EUR za plačila, ki jih dolgujejo AUSL [Azienda Unità Sanitaria Locale] na Siciliji lastnikom živali, ki so bile zaklane zaradi okužbe z nalezljivimi bolezni, ki so bile razširjene v obdobju od leta 2000 do leta 2006, ter za plačilo nadomestila samostojnim veterinarjem, ki so v istem obdobju sodelovali pri dejavnostih sanacije. Za namene iz tega odstavka se za finančno leto 2005 odobrijo sredstva v višini 10 000 000 EUR (UPB 10.3.1.3.2, poglavje 417702). Za prihodnja finančna leta se odloči v skladu s členom 3(2)(i) deželnega zakona št. 10 z dne 27. aprila 1999 s poznejšimi spremembami in dopolnitvami“, načeloma lahko štela za državno pomoč, ki z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga, izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco, lahko kljub temu ugotovi njena skladnost s členoma 87 in 88 Pogodbe ES – in zdaj s členoma 107 in 108 PDEU – ob upoštevanju razlogov, ki so Evropsko komisijo prepričali, da je s sklepom C(2002)4786 z dne 6. decembra 2002 štela, da so glede na pogoje, določene v „smernicah Skupnosti o državni pomoči v kmetijskem sektorju“ iz sporočila Evropske komisije 2000/C 28/01, objavljenih v Uradnem listu Evropskih skupnosti z dne 1. februarja 200, podobne določbe v členu 11 deželnega zakona Sicilije 40/1997 in členu 7 deželnega zakona 22/1999 skladne s členoma 87 in 88 ES?


title: Zadeva C-483/17: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 11. aprila 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Court of Appeal –Irska) – Neculai Tarola/Minister for Social Protection (Predhodno odločanje — Državljanstvo Unije — Prosto gibanje oseb — Direktiva 2004/38/ES — Pravica do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic — Člen 7(1)(a) — Delavci in samozaposlene osebe — Člen 7(3)(c) — Pravica do prebivanja za več kot tri mesece — Državljan države članice, ki je petnajst dni opravljal dejavnost zaposlene osebe v drugi državi članici — Neprostovoljna brezposelnost — Ohranitev statusa delavca za dobo najmanj šestih mesecev — Pravica do nadomestila za iskalce zaposlitve (jobseeker’s allowance))

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/3

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 11. aprila 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Court of Appeal –Irska) – Neculai Tarola/Minister for Social Protection
      (Zadeva C-483/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Državljanstvo Unije - Prosto gibanje oseb - Direktiva 2004/38/ES - Pravica do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic - Člen 7(1)(a) - Delavci in samozaposlene osebe - Člen 7(3)(c) - Pravica do prebivanja za več kot tri mesece - Državljan države članice, ki je petnajst dni opravljal dejavnost zaposlene osebe v drugi državi članici - Neprostovoljna brezposelnost - Ohranitev statusa delavca za dobo najmanj šestih mesecev - Pravica do nadomestila za iskalce zaposlitve (jobseeker’s allowance))
      (2019/C 206/03)
      Jezik postopka: angleščina

         Predložitveno sodišče

      Court of Appeal

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Neculai Tarola

         Tožena stranka: Minister for Social Protection

         Izrek

      Člen 7(1)(a) in (3)(c) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC, je treba razlagati tako, da državljan države članice, ki je uresničeval pravico do prostega gibanja in ki je v drugi državi članici pridobil status delavca v smislu člena 7(1)(a) te direktive, zaradi dejavnosti, ki jo je drugače kot na podlagi pogodbe o zaposlitvi za določen čas tam opravljal dva tedna ter nato postal neprostovoljno brezposeln, ohrani status delavca za dobo najmanj nadaljnjih šestih mesecev v smislu teh določb, če se je pri ustreznem zavodu za zaposlovanje prijavil kot iskalec zaposlitve.
      Predložitveno sodišče mora ugotoviti, ali ima ob uporabi načela enakega obravnavanja, zagotovljenega s členom 24(1) Direktive 2004/38, navedeni državljan zato pravico do prejemkov socialne pomoči ali, odvisno od primera, prejemkov socialne varnosti, kot če bi bil državljan države članice gostiteljice.

         (1)  UL C 347, 16.10.2017.


title: Zadeva C-501/17: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 4. aprila 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Köln – Nemčija) – Germanwings GmbH/Wolfgang Pauels (Predhodno odločanje — Zračni promet — Uredba (ES) št. 261/2004 — Člen 5(3) — Odškodnina potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov — Obseg — Izjema od obveznosti zagotovitve odškodnine — Pojem,izredne razmere‘ — Poškodovanje pnevmatike letala s tujkom na vzletno pristajalni stezi letališča)

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/4

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 4. aprila 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Köln – Nemčija) – Germanwings GmbH/Wolfgang Pauels
      (Zadeva C-501/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Zračni promet - Uredba (ES) št. 261/2004 - Člen 5(3) - Odškodnina potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov - Obseg - Izjema od obveznosti zagotovitve odškodnine - Pojem,izredne razmere‘ - Poškodovanje pnevmatike letala s tujkom na vzletno pristajalni stezi letališča)
      (2019/C 206/04)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landgericht Köln

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Germanwings GmbH

         Tožena stranka: Wolfgang Pauels

         Izrek

      Člen 5(3) Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 v povezavi z uvodno izjavo 14 te uredbe je treba razlagati tako, da spada poškodba letalske pnevmatike s tujkom, kot je prosti delec, ki leži na vzletno-pristajalni stezi letališča, pod pojem „izredne razmere“ v smislu te določbe.
      Vendar mora letalski prevoznik, katerega let je imel veliko zamudo zaradi takšnih „izrednih razmer“, da se ga oprosti obveznosti plačila odškodnine potnikom iz člena 7 Uredbe št. 261/2004, dokazati, da je uporabil celotno osebje ter vsa razpoložljiva materialna in finančna sredstva, da bi se izognil temu, da bi zaradi zamenjave pnevmatike, ki je bila poškodovana s tujkom, kot je prosti delec, ki je ležal na vzletno-pristajalni stezi letališča, prišlo do velike zamude zadevnega leta.

         (1)  UL C 392, 20.11.2017.


title: Zadeva C-558/17 P: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 4. aprila 2019 – OZ/Evropska investicijska banka (EIB) (Pritožba — Javni uslužbenci — Uslužbenci Evropske investicijske banke (EIB) — Spolno nadlegovanje — Preiskava, izvedena v okviru programa „Dignity at work“ — Zavrnitev pritožbe v zvezi z nadlegovanjem — Predlog za razglasitev ničnosti odločbe predsednika EIB o zavrnitvi pritožbe — Povrnitev škode)

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/4

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 4. aprila 2019 – OZ/Evropska investicijska banka (EIB)
      (Zadeva C-558/17 P) (1)

      (Pritožba - Javni uslužbenci - Uslužbenci Evropske investicijske banke (EIB) - Spolno nadlegovanje - Preiskava, izvedena v okviru programa „Dignity at work“ - Zavrnitev pritožbe v zvezi z nadlegovanjem - Predlog za razglasitev ničnosti odločbe predsednika EIB o zavrnitvi pritožbe - Povrnitev škode)
      (2019/C 206/05)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnik: OZ (zastopnik: B. Maréchal, avocat)

         Druga stranka v postopku: Evropska investicijska banka (zastopniki: K. Carr in G. Faedo, agentki, skupaj z A. Dal Ferrom, avvocato)

         Izrek

                  1.

                  Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 13. julija 2017, OZ/EIB (T-607/16, neobjavljena, EU:T:2017:495), se razveljavi v delu, v katerem so bili z njo zavrnjeni, prvič, odškodninska zahtevka iz tožbe pritožnice, utemeljena na odgovornosti Evropske investicijske banke (EIB) za domnevne nezakonitosti v okviru postopka preiskave, vključno z nespoštovanjem pravice pritožnice, da se o njeni zadevi pravično odloči, in drugič, predlog za razglasitev ničnosti iz te tožbe.

                  2.

                  V preostalem se pritožba se zavrne.

                  3.

                  Odločba predsednika Evropske investicijske banke z dne 16. oktobra 2015 o neugoditvi pritožbi zaradi spolnega nadlegovanja, ki jo je vložila oseba OZ, se razglasi za nično.

                  4.

                  V preostalem se pritožba zavrne.

                  5.

                  Evropski investicijski banki se naloži, da poleg svojih stroškov nosi tudi stroške, ki so nastali osebi OZ v postopku na prvi stopnji in pritožbenem postopku.

         (1)  UL C 437, 18.12.2017.


title: Zadeva C-603/17: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 11. aprila 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supreme Court of the United Kingdom – Združeno kraljestvo) – Peter Bosworth, Colin Hurley/Arcadia Petroleum Limited in drugi (Predhodno odločanje — Območje svobode, varnosti in pravice — Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah — Luganska konvencija II — Pristojnost in priznavanje ter izvrševanje sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah — Naslov II, oddelek 5 (členi od 18 do 21) — Pristojnost v zadevah v zvezi z individualnimi pogodbami o zaposlitvi)

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/6

      Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 11. aprila 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supreme Court of the United Kingdom – Združeno kraljestvo) – Peter Bosworth, Colin Hurley/Arcadia Petroleum Limited in drugi
      (Zadeva C-603/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Območje svobode, varnosti in pravice - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Luganska konvencija II - Pristojnost in priznavanje ter izvrševanje sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah - Naslov II, oddelek 5 (členi od 18 do 21) - Pristojnost v zadevah v zvezi z individualnimi pogodbami o zaposlitvi)
      (2019/C 206/07)
      Jezik postopka: angleščina

         Predložitveno sodišče

      Supreme Court of the United Kingdom

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: Peter Bosworth, Colin Hurley

         Tožene stranke: Arcadia Petroleum Limited in drugi

         Izrek

      Določbe naslova II, oddelek 5 (členi od 18 do 21), Konvencije o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah, podpisane 30. oktobra 2007, katere sklenitev je bila v imenu Skupnosti odobrena s Sklepom Sveta 2009/430/ES z dne 27. novembra 2008, je treba razlagati tako, da pogodba, ki veže družbo in fizično osebo, ki opravlja funkcijo direktorja te družbe, med njima ne ustvarja razmerja podrejenosti in je zato ni mogoče šteti za „individualno pogodbo o zaposlitvi“ v smislu teh določb, če ta oseba – tudi če imajo družbenik ali družbeniki te družbe možnost odpovedi te pogodbe – lahko določi ali dejansko določi pogoje navedene pogodbe ter ima nadzor nad tekočim poslovanjem navedene družbe in avtonomijo pri opravljanju svojih nalog.

         (1)  UL C 347, 18.12.2017.


title: Zadeva C-638/17: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 11. aprila 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – Postopek, ki ga je sprožil Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos (Predhodno odločanje — Struktura in stopnja trošarine, ki velja za tobačne izdelke — Direktiva 2011/64/EU — Člen 4(1)(a) — Pojem „cigare ali cigarilosi“ — Zvitki tobaka z zunanjim ovojem iz naravnega tobaka, ki ga delno prekriva dodaten papirnat sloj)

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/8

      Sodba Sodišča (peti senat) z dne 11. aprila 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – Postopek, ki ga je sprožil Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
      (Zadeva C-638/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Struktura in stopnja trošarine, ki velja za tobačne izdelke - Direktiva 2011/64/EU - Člen 4(1)(a) - Pojem „cigare ali cigarilosi“ - Zvitki tobaka z zunanjim ovojem iz naravnega tobaka, ki ga delno prekriva dodaten papirnat sloj)
      (2019/C 206/09)
      Jezik postopka: litovščina

         Predložitveno sodišče

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Stranka v postopku v glavni stvari

      Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
      Ob udeležbi: „Skonis ir kvapas“ UAB

         Izrek

      Člen 4(1)(a) Direktive Sveta 2011/64/EU z dne 21. junija 2011 o strukturi in stopnjah trošarine, ki velja za tobačne izdelke, je treba razlagati tako, da tobačni izdelki, kot so ti iz postopka v glavni stvari, katerih del zunanjega ovoja iz naravnega tobaka je prekrit z dodatnim papirnatim slojem tam, kjer je filter, zaradi česar so ti izdelki lahko po videzu podobni cigaretam, spadajo v kategorijo cigar ali cigarilosov v smislu te določbe.

         (1)  UL C 52, 12.2.2018.


title: Zadeva C-690/17: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 11. aprila 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberlandesgericht Düsseldorf – Nemčija) – ÖKO-Test Verlag GmbH/Dr. Rudolf Liebe Nachf. GmbH & Co. KG (Predhodno odločanje — Intelektualna lastnina — Znamke — Uredba (ES) št. 207/2009 — Člen 9(1) — Direktiva 2008/95/ES — Člen 5(1) in (2) — Pravice, podeljene z znamko — Posamezna znamka, ki jo sestavlja znak kakovosti)

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/9

      Sodba Sodišča (peti senat) z dne 11. aprila 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberlandesgericht Düsseldorf – Nemčija) – ÖKO-Test Verlag GmbH/Dr. Rudolf Liebe Nachf. GmbH & Co. KG
      (Zadeva C-690/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Intelektualna lastnina - Znamke - Uredba (ES) št. 207/2009 - Člen 9(1) - Direktiva 2008/95/ES - Člen 5(1) in (2) - Pravice, podeljene z znamko - Posamezna znamka, ki jo sestavlja znak kakovosti)
      (2019/C 206/10)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: ÖKO-Test Verlag GmbH

         Tožena stranka: Dr. Rudolf Liebe Nachf. GmbH & Co. KG

         Izrek

                  1.

                  Člen 9(1)(a) in (b) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki [Evropske unije] ter člen 5(1)(a) in (b) Direktive 2008/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami je treba razlagati tako, da imetniku posamezne znamke, ki jo sestavlja znak kakovosti, ne omogočata, da nasprotuje temu, da tretja oseba znak, ki je enak ali podoben tej znamki, namesti na proizvode, ki niso niti enaki niti podobni proizvodom ali storitvam, za katere je bila navedena znamka registrirana.

                  2.

                  Člen 9(1)(c) Uredbe št. 207/2009 in člen 5(2) Direktive 2008/95 je treba razlagati tako, da imetniku posamezne znamke z ugledom, ki jo sestavlja znak kakovosti, omogočata, da nasprotuje temu, da tretja oseba znak, ki je enak ali podoben tej znamki, namesti na proizvode, ki niso niti enaki niti podobni proizvodom, za katere je bila registrirana navedena znamka, če se dokaže, da ta tretja oseba s to namestitvijo neupravičeno izkorišča razlikovalni učinek ali ugled iste znamke oziroma škoduje temu razlikovalnemu učinku ali temu ugledu in da navedena tretja oseba v tem primeru v utemeljitev take namestitve ni dokazala obstoja „upravičenega razloga“ v smislu teh določb.

         (1)  UL C 112, 26.3.2018.


title: Zadeva C-691/17: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 11. aprila 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Madžarska) – PORR Építési Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Predhodno odločanje — Obdavčenje — Skupni sistem davka na dodano vrednost — Direktiva 2006/112/ES — Odbitek vstopnega davka na dodano vrednost (DDV) — Člen 199(1)(a) — Obrnjena davčna obveznost — Davek, ki ga prejemnik storitev neupravičeno plača izvajalcem na podlagi računa, ki je bil napačno izdan na podlagi pravil običajne obdavčitve — Odločba davčnega organa o ugotovitvi davčnega dolga v breme prejemnika storitev in zavrnitvi zahtevka za odbitek — Nepreučitev davčnega organa o možnosti vračila davka)

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/10

      Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 11. aprila 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Madžarska) – PORR Építési Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Zadeva C-691/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Obdavčenje - Skupni sistem davka na dodano vrednost - Direktiva 2006/112/ES - Odbitek vstopnega davka na dodano vrednost (DDV) - Člen 199(1)(a) - Obrnjena davčna obveznost - Davek, ki ga prejemnik storitev neupravičeno plača izvajalcem na podlagi računa, ki je bil napačno izdan na podlagi pravil običajne obdavčitve - Odločba davčnega organa o ugotovitvi davčnega dolga v breme prejemnika storitev in zavrnitvi zahtevka za odbitek - Nepreučitev davčnega organa o možnosti vračila davka)
      (2019/C 206/11)
      Jezik postopka: madžarščina

         Predložitveno sodišče

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: PORR Építési Kft.

         Tožena stranka: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Izrek

      Direktivo Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2010/45/EU z dne 13. julija 2010, ter načeli davčne nevtralnosti in učinkovitosti je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo praksi davčnega organa, v skladu s katero ta organ, če ne sumi goljufije, podjetju zavrne pravico do odbitka davka na dodano vrednost, ki ga je to podjetje kot prejemnik storitev neupravičeno plačalo ponudniku teh storitev na podlagi računa, ki ga je ta ponudnik izdal v skladu s pravili o običajnem sistemu davka na dodano vrednost (DDV), čeprav je upoštevna transakcija spadala v sistem obrnjene davčne obveznosti, ne da bi davčni organ

                  —

                  preden zavrne pravico do odbitka, preučil, ali lahko izdajatelj tega napačnega računa prejemniku računa vrne znesek neupravičeno plačanega DDV in navedeni račun v skladu z veljavno nacionalno zakonodajo popravi v okviru postopka samoprijave, da bi pridobil vračilo davka, ki ga je neupravičeno vplačal v državno blagajno, ali

                  —

                  sklenil, da prejemniku tega računa sam povrne davek, ki ga je ta neupravičeno plačal izdajatelju navedenega računa in zadnjenavedeni nato neupravičeno vplačal v državno blagajno.

            Vendar ti načeli zahtevata, da lahko prejemnik storitev – če bi vračilo neupravičeno zaračunanega DDV s strani ponudnika storitev prejemniku teh storitev postalo nemogoče ali pretirano oteženo, zlasti v primeru plačilne nesposobnosti ponudnika – zahtevo za vračilo uveljavlja neposredno proti davčnemu organu.

         (1)  UL C 112, 26.3.2018.


title: Zadeva C-699/17: Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 4. aprila 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgerichtshof – Nemčija) – Postopek, ki ga je začela Allianz Vorsorgekasse AG (Predhodno odločanje — Javna naročila — Sklenitev pogodb o pristopu v podjetniški sklad za socialno varstvo, ki je pristojen za upravljanje prispevkov vzajemne pomoči — Sklenitev, za katero se zahteva soglasje zaposlenih ali njihovega zastopstva — Direktiva 2014/24/EU — Člena 49 in 56 PDEU — Načeli enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije — Zahteva po preglednosti)

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/11

      Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 4. aprila 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgerichtshof – Nemčija) – Postopek, ki ga je začela Allianz Vorsorgekasse AG
      (Zadeva C-699/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Javna naročila - Sklenitev pogodb o pristopu v podjetniški sklad za socialno varstvo, ki je pristojen za upravljanje prispevkov vzajemne pomoči - Sklenitev, za katero se zahteva soglasje zaposlenih ali njihovega zastopstva - Direktiva 2014/24/EU - Člena 49 in 56 PDEU - Načeli enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije - Zahteva po preglednosti)
      (2019/C 206/12)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Verwaltungsgerichtshof

         Stranke v postopku v glavni stvari

      Allianz Vorsorgekasse AG

         Ob udeležbi: Bundestheater-Holding GmbH, Burgtheater GmbH, Wiener Staatsoper GmbH, Volksoper Wien GmbH, ART for ART Theaterservice GmbH, fair-finance Vorsorgekasse AG

         Izrek

      Člena 49 in 56 PDEU, načeli enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije ter zahtevo po preglednosti je treba razlagati tako, da se uporabljajo za sklenitev pogodbe o pristopu med delodajalcem, ki je oseba javnega prava, in podjetniškim skladom za socialno varstvo, v zvezi z upravljanjem in investiranjem prispevkov, namenjenih financiranju odpravnin, ki se izplačajo zaposlenim tega delodajalca, kljub temu, da sklenitev take pogodbe ni odvisna izključno od volje tega delodajalca, temveč je potrebna privolitev bodisi delavcev bodisi sveta delavcev.

         (1)  UL C 104, 19.3.2018.


title: Združene zadevie C-29/18, C-30/18 in C-44/18: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 11. aprila 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Španija) – Cobra Servicios Auxiliares SA/José David Sánchez Iglesias (C-29/18), José Ramón Fiuza Asorey (C-30/18), Jesús Valiño Lopez (C-44/18), FOGASA (C-29/18 in C-44/18), Incatema SL (Predhodno odločanje — Socialna politika — Direktiva 1999/70/ES — Okvirni sporazum o delu za določen čas, sklenjen med ETUC, UNICE in CEEP — Določba 4 — Načelo prepovedi diskriminacije — Pojem pogoji „zaposlitve“ — Primerljivost položajev — Upravičenost — Pojem objektivni „razlogi“ — Odpravnina v primeru odpovedi pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas iz objektivnega razloga — Manjša odpravnina, ki se izplača po prenehanju pogodbe „za posebno nalogo“)

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/12

      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 11. aprila 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Španija) – Cobra Servicios Auxiliares SA/José David Sánchez Iglesias (C-29/18), José Ramón Fiuza Asorey (C-30/18), Jesús Valiño Lopez (C-44/18), FOGASA (C-29/18 in C-44/18), Incatema SL
      (Združene zadevie C-29/18, C-30/18 in C-44/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Socialna politika - Direktiva 1999/70/ES - Okvirni sporazum o delu za določen čas, sklenjen med ETUC, UNICE in CEEP - Določba 4 - Načelo prepovedi diskriminacije - Pojem pogoji „zaposlitve“ - Primerljivost položajev - Upravičenost - Pojem objektivni „razlogi“ - Odpravnina v primeru odpovedi pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas iz objektivnega razloga - Manjša odpravnina, ki se izplača po prenehanju pogodbe „za posebno nalogo“)
      (2019/C 206/13)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Cobra Servicios Auxiliares SA

         Tožene stranke: José David Sánchez Iglesias (C-29/18), José Ramón Fiuza Asorey (C-30/18), Jesús Valiño Lopez (C-44/18), FOGASA (C-29/18 in C-44/18), Incatema SL

         Izrek

      Določbo 4, točka 1, okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sklenjenega 18. marca 1999, ki je v Prilogi k Direktivi Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero je v položaju, kakršen je ta v postopku v glavni stvari – v katerem je odpoved pogodbe o poslovnem sodelovanju, ki sta jo sklenila delodajalec in ena od njegovih strank, povzročila, prvič, prenehanje pogodb o zaposlitvi za posebno nalogo, ki jih je ta delodajalec sklenil z nekaterimi delavci, in drugič, kolektivni odpust delavcev, ki jih je ta delodajalec zaposlil za nedoločen čas, iz objektivnega razloga – odpravnina za prenehanje delovnega razmerja, ki je bila izplačana delavcem, zaposlenim za določen čas, nižja kot tista, ki se dodeli delavcem, zaposlenim za nedoločen čas.

         (1)  UL C 142, 23.04.2018.


title: Zadeva C-139/18 P: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 3. aprila 2019 – CJ/Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni (Pritožba — javni uslužbenci — Pogodbeni uslužbenci — Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni (ECDC) — Ocenjevalno poročilo — Ocenjevalno obdobje 2011 — Predlog za razglasitev ničnosti odločbe, s katero je ocenjevalno poročilo postalo dokončno)

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/12

      Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 3. aprila 2019 – CJ/Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni
      (Zadeva C-139/18 P) (1)

      (Pritožba - javni uslužbenci - Pogodbeni uslužbenci - Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni (ECDC) - Ocenjevalno poročilo - Ocenjevalno obdobje 2011 - Predlog za razglasitev ničnosti odločbe, s katero je ocenjevalno poročilo postalo dokončno)
      (2019/C 206/14)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnik: CJ (zastopnik: V. Kolias, dikigoros)

         Druga stranka v postopku: Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni (zastopniki: J. Mannheim, A. Daume, agenta, D. Waelbroeck in A. Duron, odvetnika)

         Izrek

                  1.

                  Sodba Splošnega sodišča z dne 13. decembra 2017, CJ/ECDC (T-602/16, neobjavljena, EU:T:2017:893), se razveljavi.

                  2.

                  Odločba drugostopenjskega ocenjevalca Evropskega centra za preprečevanje in obvladovanje bolezni (ECDC) z dne 21. septembra 2015, s katero je ocenjevalno poročilo CJ za leto 2011 postalo dokončno, se razglasi za nično.

                  3.

                  Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni nosi svoje stroške in naloži se mu plačilo stroškov CJ v zvezi s postopkom na prvi stopnji in pritožbenim postopkom.

         (1)  UL C 211, 18.6.2018.


title: Zadeva C-254/18: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 11. aprila 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Francija) – Syndicat des cadres de la sécurité intérieure/Premier ministre, Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Action et des Comptes publics (Predhodno odločanje — Direktiva 2003/88/ES — Organizacija delovnega časa — Zaščita varnosti in zdravja delavcev — Maksimalni tedenski delovni čas — Referenčno obdobje — Premična ali fiksna narava — Odstopanje — Uslužbenci policije)

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/14

      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 11. aprila 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Francija) – Syndicat des cadres de la sécurité intérieure/Premier ministre, Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Action et des Comptes publics
      (Zadeva C-254/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Direktiva 2003/88/ES - Organizacija delovnega časa - Zaščita varnosti in zdravja delavcev - Maksimalni tedenski delovni čas - Referenčno obdobje - Premična ali fiksna narava - Odstopanje - Uslužbenci policije)
      (2019/C 206/16)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Conseil d'État

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Syndicat des cadres de la sécurité intérieure

         Tožene stranke: Premier ministre, Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Action et des Comptes publics

         Izrek

      Člen 6(b), člen 16(b) in člen 19, prvi odstavek, Direktive 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo nacionalni zakonodaji, ki za izračun povprečnega tedenskega delovnega časa določa referenčna obdobja, ki se začnejo in končajo na fiksne koledarske datume, če ta ureditev vsebuje mehanizme, ki omogočajo, da se zagotovi, da se maksimalni povprečni tedenski delovni čas 48 ur spoštuje v vsakem šestmesečnem obdobju, ki zajema del dveh zaporednih fiksnih referenčnih obdobij.

         (1)  UL C 211, 18.6.2018.


title: Zadeva C-266/18: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 3. aprila 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sąd Okręgowy w Poznaniu – Poljska) – Aqua Med sp. z o.o./Irena Skóra (Predhodno odločanje — Varstvo potrošnikov — Direktiva 93/13/EGS — Nepošteni pogoji v potrošniških pogodbah — Člen 1(2) — Področje uporabe direktive — Določilo, ki določa, da je krajevno pristojno sodišče, določeno na podlagi splošnih pravil — Člen 6(1) — Preizkus nepoštenosti pogojev po uradni dolžnosti — Člen 7(1) — Obveznosti in pristojnosti nacionalnega sodišča)

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/14

      Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 3. aprila 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sąd Okręgowy w Poznaniu – Poljska) – Aqua Med sp. z o.o./Irena Skóra
      (Zadeva C-266/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Varstvo potrošnikov - Direktiva 93/13/EGS - Nepošteni pogoji v potrošniških pogodbah - Člen 1(2) - Področje uporabe direktive - Določilo, ki določa, da je krajevno pristojno sodišče, določeno na podlagi splošnih pravil - Člen 6(1) - Preizkus nepoštenosti pogojev po uradni dolžnosti - Člen 7(1) - Obveznosti in pristojnosti nacionalnega sodišča)
      (2019/C 206/17)
      Jezik postopka: poljščina

         Predložitveno sodišče

      Sąd Okręgowy w Poznaniu

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Aqua Med sp. z o.o.

         Tožena stranka: Irena Skóra

         Izrek

                  1.

                  Člen 1(2) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah je treba razlagati tako, da pogodbeno določilo, kot je to v postopku v glavni stvari, ki v zvezi z določitvijo sodne pristojnosti za obravnavo sporov med pogodbenima strankama na splošno napotuje na nacionalno pravo, ki se uporabi, ni izključeno iz področja uporabe te direktive.

                  2.

                  Člen 7(1) Direktive 93/13 je treba razlagati tako, da ne nasprotuje postopkovnim pravilom, na katera napotuje pogodbeno določilo in ki prodajalcu ali ponudniku omogočajo, da v primeru tožbe zaradi potrošnikove domnevne neizpolnitve pogodbe izbere med pristojnim sodiščem stalnega prebivališča tožene stranke in pristojnim sodiščem kraja izpolnitve pogodbe, razen če je posledica izbire kraja izpolnitve pogodbe, da se za potrošnika uporabijo postopkovni pogoji, ki lahko pretirano omejijo pravico do učinkovitega pravnega sredstva, ki jo potrošniku zagotavlja pravni red Unije, kar mora preveriti nacionalno sodišče.

         (1)  UL C 249, 16.7.2018.


title: Zadeva C-288/18: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 11. aprila 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – X BV/Staatssecretaris van Financiën (Predhodno odločanje — Skupna carinska tarifa — Uvrstitev blaga — Kombinirana nomenklatura — Tarifni podštevilki 85285100 in 85285940 — Monitorji z ravnim ploskim zaslonom s tekočimi kristali, s katerim se lahko prikazujejo signali iz strojev za avtomatsko obdelavo podatkov — Sporazum o trgovini z izdelki informacijske tehnologije)

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/16

      Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 11. aprila 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – X BV/Staatssecretaris van Financiën
      (Zadeva C-288/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Skupna carinska tarifa - Uvrstitev blaga - Kombinirana nomenklatura - Tarifni podštevilki 85285100 in 85285940 - Monitorji z ravnim ploskim zaslonom s tekočimi kristali, s katerim se lahko prikazujejo signali iz strojev za avtomatsko obdelavo podatkov - Sporazum o trgovini z izdelki informacijske tehnologije)
      (2019/C 206/19)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Hoge Raad der Nederlanden

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: X BV

         Tožena stranka: Staatssecretaris van Financiën

         Izrek

      Kombinirano nomenklaturo iz Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, kakor je bila spremenjena z Izvedbeno uredbo Komisije (EU) št. 927/2012 z dne 9. oktobra 2012, je treba razlagati tako, da je treba pri ugotavljanju, ali je treba ravne ploske zaslone s tekočimi kristali (LCD), zasnovane in izdelane za prikazovanje podatkov iz stroja za avtomatsko obdelavo podatkov ter za prikazovanje kompozitnih videosignalov iz drugih virov, uvrstiti pod tarifno podštevilko 85285100 kombinirane nomenklature ali pod podštevilko 85285940 te nomenklature, ob upoštevanju vseh njihovih objektivnih značilnosti in lastnosti presoditi, v kolikšnem obsegu lahko izvajajo več funkcij in kakšna je raven zmogljivosti izvajanja teh funkcij, da bi se ugotovilo, ali je njihova glavna funkcija uporaba v sistemu za avtomatsko obdelavo podatkov. V tem okviru je treba posebno pozornost nameniti vprašanju, ali so ti zasloni zasnovani za delo od blizu. Merilo, ali sta uporabnik zaslona in oseba, ki obdeluje podatke v stroju za avtomatsko obdelavo podatkov in/ali jih vanj vnaša, ista oseba, pri tem ugotavljanju ni upoštevno.

         (1)  UL C 276, 6.8.2018.


title: Zadeva C-295/18: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 11. aprila 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal da Relação do Porto – Portugalska) – Mediterranean Shipping Company (Portugal) - Agentes de Navegação S.A./Banco Comercial Português SA, Caixa Geral de Depósitos, SA (Predhodno odločanje — Plačilne storitve na notranjem trgu — Direktiva 2007/64/ES — Člena 2 in 58 — Področje uporabe — Uporabnik plačilnih storitev — Pojem — Izvršitev naloga za direktno bremenitev, ki ga je izdala tretja oseba za račun, katerega imetnica ni — Neobstoj soglasja imetnika bremenjenega računa — Neodobrena plačilna transakcija)

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/16

      Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 11. aprila 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal da Relação do Porto – Portugalska) – Mediterranean Shipping Company (Portugal) - Agentes de Navegação S.A./Banco Comercial Português SA, Caixa Geral de Depósitos, SA
      (Zadeva C-295/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Plačilne storitve na notranjem trgu - Direktiva 2007/64/ES - Člena 2 in 58 - Področje uporabe - Uporabnik plačilnih storitev - Pojem - Izvršitev naloga za direktno bremenitev, ki ga je izdala tretja oseba za račun, katerega imetnica ni - Neobstoj soglasja imetnika bremenjenega računa - Neodobrena plačilna transakcija)
      (2019/C 206/20)
      Jezik postopka: portugalščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal da Relação do Porto

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Mediterranean Shipping Company (Portugal) - Agentes de Navegação S.A.

         Tožena stranka: Banco Comercial Português SA, Caixa Geral de Depósitos, SA

         Izrek

                  1.

                  Člen 2(1) Direktive 2007/64/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o plačilnih storitvah na notranjem trgu in o spremembah direktiv 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES in 2006/48/ES ter o razveljavitvi Direktive 97/5/ES je treba razlagati tako, da izvrševanje direktnih bremenitev, ki jih je prejemnik plačila odredil s plačilnega računa, katerega imetnik ni, in s katerimi imetnik tako bremenjenega računa ni soglašal, spada v pojem „plačilne storitve“ v smislu te določbe.

                  2.

                  Člen 58 Direktive 2007/64 je treba razlagati tako, da imetnik plačilnega računa, s katerega so bile direktne bremenitve izvršene brez njegovega soglasja, spada v pojem „uporabnik plačilnih storitev“ v smislu tega člena.

         (1)  UL C 259, 23.7.2018.


title: Zadeva C-464/18: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 11. aprila 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de lo Mercantil no 1 de Gerona – Španija) – ZX/Ryanair DAC (Predhodno odločanje — Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah — Uredba (EU) št. 1215/2012 — Določitev pristojnega sodišča za obravnavo odškodninskega zahtevka zaradi zamude leta — Člen 7, točka 5 — Poslovanje podružnice — Člen 26 — Tihi dogovor — Obveznost navzočnosti tožene stranke)

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/17

      Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 11. aprila 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de lo Mercantil no 1 de Gerona – Španija) – ZX/Ryanair DAC
      (Zadeva C-464/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Uredba (EU) št. 1215/2012 - Določitev pristojnega sodišča za obravnavo odškodninskega zahtevka zaradi zamude leta - Člen 7, točka 5 - Poslovanje podružnice - Člen 26 - Tihi dogovor - Obveznost navzočnosti tožene stranke)
      (2019/C 206/21)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Juzgado de lo Mercantil no 1 de Gerona

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: ZX

         Tožena stranka: Ryanair DAC

         Izrek

                  1.

                  Člen 7, točka 5, Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da sodišče države članice ni pristojno za odločanje o sporu v zvezi z odškodninsko tožbo, vloženo na podlagi člena 7 Uredbe (EU) št. 261/2004, Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004, ki določa skupna pravila glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 zoper letalsko družbo s sedežem na ozemlju druge države članice, ker ima ta družba na območju pristojnosti sodišča podružnico, ne da bi zadnjenavedena sodelovala v pravnem razmerju med letalsko družbo in zadevnim potnikom.

                  2.

                  Člen 26(1) Uredbe št. 1215/2012 je treba razlagati tako, da se ne uporablja v primeru, kot je ta v postopku v glavni stvari, ko tožena stranka ni predložila stališč ali se ni spustila v postopek.

         (1)  UL C 392, 29.10.2018.


title: Zadeva C-155/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 22. februarja 2019 – Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl/De Vellis Servizi Globali Srl

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/18

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 22. februarja 2019 – Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl/De Vellis Servizi Globali Srl
      (Zadeva C-155/19)
      (2019/C 206/22)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Consiglio di Stato

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnika: Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl

         Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: De Vellis Servizi Globali Srl

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Prvo vprašanje

                              —

                              ali je mogoče na podlagi nacionalnih predpisov v zvezi z ureditvijo področja športa, zvezo Federazione calcistica italiana (italijanska nogometna zveza) opredeliti kot osebo javnega prava, ki je bila ustanovljena zlasti zaradi izpolnjevanja zahtev v splošnem interesu ter nima industrijske ali poslovne narave;

                              —

                              ali je, natančneje, glede zveze Federazione izpolnjena zahteva glede namena subjekta, čeprav ni bil sprejet formalni akt o ustanovitvi javnega organa in čeprav je ta subjekt v osnovi društvo, in sicer zaradi njene vključitve v (športno) sektorsko ureditev, ki je zasnovana po javnopravnem modelu, in zaradi njene vezanosti na načela in pravila, ki so jih oblikovali Comitato olimpico nazionale italiano (italijanski nacionalni olimpijski komite) in mednarodne športne organizacije, na podlagi priznavanja nacionalnega javnega organa za namene športa;

                              —

                              ali je lahko poleg tega taka zahteva izpolnjena glede športne zveze, kakršna je Federazione italiana giuoco calcio, ki se lahko financira s svojimi sredstvi, kar zadeva dejavnost, ki ni javnega pomena in kakršna je obravnavana, ali pa je treba šteti, da prevlada zahteva, da se pri oddaji kakršnih koli vrst naročil takega subjekta tretjim osebam vsekakor zagotovi uporaba pravil o javnih razpisih.

                  2.

                  Drugo vprašanje

                              —

                              ali ima na podlagi pravnih razmerij med C.O.N.I. in F.I.G.C.- Federazione Italiana Giuoco Calcio prvonavedeni prevladujoč vpliv na drugonavedeno glede na zakonske pristojnosti priznavanja društva kot športne organizacije, potrjevanja letnih proračunov ter nadzora nad upravljanjem in pravilnega delovanja organov ter imenovanja posebnega komisarja v primeru nedelovanja upravnih organov subjekta;

                              —

                              ali, nasprotno, take pristojnosti niso zadostne za izpolnitev zahteve prevladujočega javnega vpliva, ki je značilna za osebo javnega prava, zaradi kvalificirane udeležbe predsednikov in predstavnikov športnih zvez v temeljnih organih italijanskega olimpijskega komiteja.


title: Zadeva C-156/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 22. februarja 2019 – Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl/De Vellis Servizi Globali Srl

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/19

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 22. februarja 2019 – Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl/De Vellis Servizi Globali Srl
      (Zadeva C-156/19)
      (2019/C 206/23)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Consiglio di Stato

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnika: Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl

         Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: De Vellis Servizi Globali Srl

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Prvo vprašanje

                              —

                              ali je mogoče na podlagi nacionalnih predpisov v zvezi z ureditvijo področja športa, zvezo Federazione calcistica italiana (italijanska nogometna zveza) opredeliti kot osebo javnega prava, ki je bila ustanovljena zlasti zaradi izpolnjevanja zahtev v splošnem interesu ter nima industrijske ali poslovne narave;

                              —

                              ali je, natančneje, glede zveze Federazione izpolnjena zahteva glede namena subjekta, čeprav ni bil sprejet formalni akt o ustanovitvi javnega organa in čeprav je ta subjekt v osnovi društvo, in sicer zaradi njene vključitve v (športno) sektorsko ureditev, ki je zasnovana po javnopravnem modelu, in zaradi njene vezanosti na načela in pravila, ki so jih oblikovali Comitato olimpico nazionale italiano (italijanski nacionalni olimpijski komite) in mednarodne športne organizacije, na podlagi priznavanja nacionalnega javnega organa za namene športa;

                              —

                              ali je lahko poleg tega taka zahteva izpolnjena glede športne zveze, kakršna je Federazione italiana giuoco calcio, ki se lahko financira s svojimi sredstvi, kar zadeva dejavnost, ki ni javnega pomena in kakršna je obravnavana, ali pa je treba šteti, da prevlada zahteva, da se pri oddaji kakršnih koli vrst naročil takega subjekta tretjim osebam vsekakor zagotovi uporaba pravil o javnih razpisih.

                  2.

                  Drugo vprašanje

                              —

                              ali ima na podlagi pravnih razmerij med C.O.N.I. in F.I.G.C.- Federazione Italiana Giuoco Calcio prvonavedeni prevladujoč vpliv na drugonavedeno glede na zakonske pristojnosti priznavanja društva kot športne organizacije, potrjevanja letnih proračunov ter nadzora nad upravljanjem in pravilnega delovanja organov ter imenovanja posebnega komisarja v primeru nedelovanja upravnih organov subjekta;

                              —

                              ali, nasprotno, take pristojnosti niso zadostne za izpolnitev zahteve prevladujočega javnega vpliva, ki je značilna za osebo javnega prava, zaradi kvalificirane udeležbe predsednikov in predstavnikov športnih zvez v temeljnih organih italijanskega olimpijskega komiteja.


title: Zadeva C-191/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Frankfurt am Main (Nemčija) 27. februarja 2019 – OI/Air Nostrum Lineas Aereas del Mediterraneo SA

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/22

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Frankfurt am Main (Nemčija) 27. februarja 2019 – OI/Air Nostrum Lineas Aereas del Mediterraneo SA
      (Zadeva C-191/19)
      (2019/C 206/26)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landgericht Frankfurt am Main

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka in pritožnica: OI

         Tožena stranka in nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Air Nostrum Lineas Aereas del Mediterraneo SA

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali se preusmeritev potnika, ki se na letališču prijavi na let s potrjeno rezervacijo za določen let, proti njegovi volji na kasnejši let, šteje za zavrnitev vkrcanja v smislu člena 4(3) Uredbe o pravicah potnikov (1), če se let, na katerega se nanaša potrditev rezervacije potnika, opravi v nadaljevanju?

                  2.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: ali se določba člena 5(1)(c)(iii) Uredbe o pravicah potnikov po analogiji uporablja za primere zavrnitve vkrcanja v smislu člena 4(3) Uredbe o pravicah potnikov?

         (1)  Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91, UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10.


title: Zadeva C-209/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Saarbrücken (Nemčija) 5. marca 2019 – SM/Sparkasse Saarbrücken

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/22

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Saarbrücken (Nemčija) 5. marca 2019 – SM/Sparkasse Saarbrücken
      (Zadeva C-209/19)
      (2019/C 206/27)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landgericht Saarbrücken

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: SM

         Tožena stranka: Sparkasse Saarbrücken

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 10(2)(p) Direktive 2008/48/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah in razveljavitvi Direktive Sveta 87/102/EGS razlagati tako, da med podatke, ki se morajo navesti v zvezi z „obdobjem“ ali „drug[imi] pogoj[i] za uveljavljanje […] pravice [do odstopa]“, spadajo tudi predpostavke za začetek teka roka za odstop?

                  2.

                  Če je odgovor na vprašanje iz točke (a) pritrdilen:
                  Ali člen 10(2)(p) Direktive 2008/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah in razveljavitvi Direktive Sveta 87/102/EGS nasprotuje razlagi, v skladu s katero je informacija o pravici do odstopa „jasna“ in „jedrnata“, če v njej sami glede začetka roka za odstop niso v celoti navedeni obvezni podatki, ki morajo biti podani, da ta rok začne teči, ampak v zvezi s tem napotuje na določbo nacionalnega prava – v tem primeru člen 492(2) BGB v različici, ki se je uporabljala do 12. junija 2014, – ki pa ponovno napotuje na nadaljnje nacionalne določbe – v tem primeru člen 247 od (3) do (13) EGBGB v različici, ki se je uporabljala do 12. junija 2014, – tako da mora potrošnik za razjasnitev, kateri obvezni podatki morajo biti podani, da v zvezi s posojilno pogodbo, ki jo je sklenil, začne teči rok za odstop, prebrati številne zakonske določbe iz različnih zakonskih besedil?

                  3.

                  Če je odgovor na vprašanje iz točke (b) nikalen (in ni načelnih pomislekov zoper napotilo na nacionalne zakonske določbe):
                  Ali člen 10(2)(p) Direktive 2008/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah in razveljavitvi Direktive Sveta 87/102/EGS nasprotuje razlagi, v skladu s katero je informacija o pravici do odstopa „jasna“ in „jedrnata“, če zaradi v njej zajetega napotila na nacionalno zakonsko določbo – v tem primeru člen 492(2) BGB v različici, ki se je uporabljala od 30. julija 2010 do 12. junija 2014, – in nadaljnjega napotila iz te določbe – v tem primeru na člen 247 od (3) do (13) EGBGB v različici, ki se je uporabljala od 4. avgusta 2011 do 12. junija 2014 – nujno pride do tega, da potrošniku za razjasnitev, kateri obvezni podatki morajo biti podani, da v zvezi s posojilno pogodbo, ki jo je sklenil, začne teči rok za odstop, teh določb ni treba zgolj prebrati, temveč mora opraviti pravno subsumpcijo, na primer presoditi, ali mu je bilo posojilo odobreno pod pogoji, ki običajno veljajo za pogodbe, zavarovane s pravico v zvezi z nepremičnim premoženjem, in njihovo vmesno financiranje, ali pa so podane povezane pogodbe?

         (1)  UL 2008, L 133, str. 66.


title: Zadeva C-216/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Berlin (Nemčija) 11. marca 2019 – WQ/Land Berlin

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/24

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Berlin (Nemčija) 11. marca 2019 – WQ/Land Berlin
      (Zadeva C-216/19)
      (2019/C 206/28)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Verwaltungsgericht Berlin

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: WQ

         Tožena stranka: Land Berlin

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali so lastniku upravičenih hektarjev ti na voljo v smislu člena 24(2), prvi stavek, Uredbe št. 1307/2013 (1), če nobena tretja oseba nima pravice do uporabe upravičenega hektarja, zlasti ne na podlagi pravice do uporabe, izvedene od lastnika, ali pa je površina na voljo tretji osebi ali nikomur, če jo tretja oseba brez pravice do uporabe dejansko uporablja za opravljanje kmetijske dejavnosti?

                  2.

                  Ali je treba „vsako površino, ki je v letu 2008 imela pravico do plačil na podlagi sheme enotnega plačila ali sheme enotnega plačila na površino iz naslovov III oziroma IVa Uredbe (ES) št. 1782/2003 (2)“ iz člena 32(2)(b) Uredbe št. 1307/2013 razlagati tako, da je morala površina v letu 2008 izpolnjevati pogoje iz naslova III oziroma IV (A) Uredbe (ES) št. 1782/2003 za pravico do plačil na podlagi sheme enotnega plačila ali sheme enotnega plačila na površino?

                  3.

                  Če je odgovor na drugo vprašanje nikalen: ali je treba „vsako površino, ki je v letu 2008 imela pravico do plačil na podlagi sheme enotnega plačila ali sheme enotnega plačila na površino iz naslovov III oziroma IVa Uredbe (ES) št. 1782/2003“ iz člena 32(2)(b) Uredbe št. 1307/2013 razlagati tako, da se za opredelitev površine, ki je bila pogozdena v skladu s členom 31 Uredbe (ES) št. 1257/1999 (3), kot upravičeni hektar v smislu člena 32(2)(b)(ii) Uredbe (ES) št. 1307/2013 zahteva, da se s površino uporablja pravica za praho ali druga pravica do plačila v smislu členov 44(1) ali 54(1) Uredbe (ES) št. 1782/2003?

                  4.

                  Če je odgovor na tretje vprašanje nikalen: Ali je treba „vsako površino, ki je v letu 2008 imela pravico do plačil na podlagi sheme enotnega plačila ali sheme enotnega plačila na površino iz naslovov III oziroma IVa Uredbe (ES) št. 1782/2003“ iz člena 32(2)(b) Uredbe št. 1307/2013 razlagati tako, da se za opredelitev površine, ki je bila pogozdena v skladu s členom 31 Uredbe (ES) št. 1257/1999, kot upravičeni hektar v smislu člena 32(2)(b)(ii) Uredbe (ES) št. 1307/2013 zahteva, da je kmet v letu 2008 vložil zahtevek na podlagi členov 22(1) in/ali 34(1) Uredbe (ES) št. 1782/2003 in so izpolnjeni drugi pogoji za neposredno plačilo iz naslovov III ali IV (A)?

         (1)  Uredba (EU) št. 1307/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. december 2013 o pravilih za neposredna plačila kmetom na podlagi shem podpore v okviru skupne kmetijske politike ter razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 637/2008 in Uredbe Sveta (ES) št. 73/2009, UL L 347, str. 608.

         (2)  Uredba Sveta (ES) št. 1782/2003 z dne 29. septembra 2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete ter o spremembi uredb (EGS) št. 2019/93, (ES) št. 1452/2001, (ES) št. 1453/2001, (ES) št. 1454/2001, (ES) 1868/94, (ES) št. 1251/1999, (ES) št. 1254/1999, (ES) št. 1673/2000, (EGS) št. 2358/71 in (ES) št. 2529/2001, UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 40, str. 269.

         (3)  Uredba Sveta (ES) št. 1257/1999 z dne 17. maja 1999 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) ter o spremembi in razveljavitvi določenih uredb, UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 25, str. 391.


title: Zadeva C-238/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Hannover (Nemčija) 20. marca 2019 – EZ/Bundesrepublik Deutschland

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/25

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Hannover (Nemčija) 20. marca 2019 – EZ/Bundesrepublik Deutschland
      (Zadeva C-238/19)
      (2019/C 206/30)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Verwaltungsgericht Hannover

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: EZ

         Tožena stranka: Bundesrepublik Deutschland

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 9(2)(e) Direktive 2011/95/EU (1) razlagati tako, da se za „zavrnitev služenja vojaškega roka v spopadu“ ne zahteva, da je zadevna oseba zavrnila služenje vojaškega roka v formaliziranem postopku zavrnitve, če pravo izvorne države ne določa pravice do zavrnitve služenja vojaškega roka?

                  2.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:
                  Ali člen 9(2)(e) Direktive 2011/95/EU z „zavrnitv[ijo] služenja vojaškega roka v spopadu“ ščiti tudi osebe, ki se po izteku odloga služenja vojaškega roka ne javijo pri vojaški upravi izvorne države in se z begom izognejo prisilnemu naboru?

                  3.

                  Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen:
                  Ali je treba člen 9(2)(e) Direktive 2011/95/EU razlagati tako, da „bi“ pri vojaškem obvezniku, ki ne ve, na katerem vojaškem območju bo posredoval v prihodnosti, služenje vojaškega roka neposredno ali posredno „vključevalo kazniva dejanja ali dejanja, ki spadajo med izključitvene razloge, navedene v členu 12(2)“, zgolj zato, ker oborožene sile v njegovi izvorni državi večkrat in sistematično izvajajo taka kazniva dejanja ali dejanja s posredovanjem vojaških obveznikov?

                  4.

                  Ali je treba člen 9(3) Direktive 2011/95/EU razlagati tako, da mora tudi v primeru preganjanja na podlagi člena 9(2)(e) Direktive 2011/95/EU v skladu s členom 2(d) Direktive 2011/95/EU obstajati povezava med razlogi iz člena 10 Direktive 2011/95/EU in dejanji preganjanja iz člena 9(1) in (2) Direktive 2011/95/EU ali odsotnostjo zaščite pred takimi dejanji?

                  5.

                  Če je odgovor na četrto vprašanje pritrdilen: ali povezava v smislu člena 9(3) v povezavi s členom 2(d) Direktive 2011/95/EU med preganjanjem s kazenskim pregonom ali kaznovanjem zaradi zavrnitve služenja vojaškega roka in razlogom za preganjanje obstaja že, če se kazenski pregon ali kaznovanje nanašata na zavrnitev?

         (1)  Direktiva 2011/95/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da so upravičeni do mednarodne zaščite, glede enotnega statusa beguncev ali oseb, upravičenih do subsidiarne zaščite, in glede vsebine te zaščite (UL 2011, L 337, str. 9).


title: Zadeva C-242/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul București (Romunija) 20. marca 2019 – CHEP Equipment Pooling NV/Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București – Serviciul Soluționare Contestații, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București – Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/27

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul București (Romunija) 20. marca 2019 – CHEP Equipment Pooling NV/Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București – Serviciul Soluționare Contestații, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București – Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți
      (Zadeva C-242/19)
      (2019/C 206/31)
      Jezik postopka: romunščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunalul București

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: CHEP Equipment Pooling NV

         Toženi stranki: Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București – Serviciul Soluționare Contestații, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București – Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali se za prevoz palet iz ene države članice v drugo državo članico, zato da se jih v tej zadnjenavedeni pozneje odda v najem davčnemu zavezancu s sedežem v Romuniji, ki je tam tudi identificiran za DDV, šteje, da ne gre za prenos v smislu člena 17(2) Direktive [2006/112/ES] (1)?

                  2.

                  Ne glede na odgovor na prvo vprašanje, ali se šteje, da je davčni zavezanec v smislu člena 9(1) Direktive 2006/112/ES, ki nima sedeža v državi članici vračila, ampak na ozemlju druge države članice, čeprav je identificiran za DDV ali bi moral biti identificiran za DDV v državi članici vračila, davčni zavezanec v smislu člena 2(1) Direktive 2008/9/ES (2)?

                  3.

                  Ali glede na določbe Direktive 2008/9/ES pogoj, da davčni zavezanec ni identificiran za DDV v državi članici vračila, pomeni dodaten pogoj poleg tistih, ki so določeni v členu 3 Direktive 2008/9/ES, da lahko ima davčni zavezanec s sedežem v drugi državi članici, ki nima sedeža v državi članici vračila, pravico do vračila v okoliščinah, kakršne so v obravnavani zadevi?

                  4.

                  Ali je treba člen 3 Direktive 2008/9/ES razlagati tako, da nasprotuje praksi nacionalne uprave, ki zavrne vračilo DDV zaradi neizpolnjevanja pogoja, določenega izključno v nacionalni zakonodaji?

         (1)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006, L 347, str. 1).

         (2)  Direktiva Sveta 2008/9/ES z dne 12. februarja 2008 o podrobnih pravilih za vračilo davka na dodano vrednost, opredeljenih v Direktivi 2006/112/ES, davčnim zavezancem, ki nimajo sedeža v državi članici vračila, ampak v drugi državi članici (UL 2008, L 44, str. 23).


title: Zadeva C-249/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul București (Romunija) 25. marca 2019 – JE/KF

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/28

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul București (Romunija) 25. marca 2019 – JE/KF
      (Zadeva C-249/19)
      (2019/C 206/32)
      Jezik postopka: romunščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunalul București

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka na prvi stopnji in pritožnica: JE

         Tožena stranka na prvi stopnji in nasprotna stranka v pritožbenem postopku: KF

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Sodišču Evropske unije se predloži predlog za sprejetje predhodne odločbe o razlagi določb člena 10 Uredbe št. 1259/2010 (1), ki določa: „Kadar pravo, ki se uporabi v skladu s členoma 5 ali 8, bodisi ne predvideva razveze zakonske zveze bodisi enemu od zakoncev zaradi spola ne daje enakih možnosti za razvezo zakonske zveze ali ločitev brez razveze zakonske zveze, se uporabi pravo sodišča, pred katerim poteka postopek.“, da pojasni, ali naj se izraz „pravo, ki se uporabi v skladu s členoma 5 ali 8, […] ne predvideva razveze zakonske zveze“: razlaga omejujoče, dobesedno, in sicer samo v primeru, da tuji zakon, ki se uporablja, ne določa nobene oblike razveze zakonske zveze, ali se mora razlagati široko, v smislu, da vključuje tudi okoliščine, ko tuji zakon, ki se uporablja, dopušča razvezo zakonske zveze, vendar pod zelo omejujočimi pogoji, ki zahtevajo obvezen postopek pred razvezo zakonske zveze, in sicer ločitev brez razveze zakonske zveze, za kar pravo sodišča, pred katerim poteka postopek, nima enakovrednih postopkovnih določb.

         (1)  Uredba Sveta (EU) št. 1259/2010 z dne 20. decembra 2010 o izvajanju okrepljenega sodelovanja na področju prava, ki se uporablja za razvezo zakonske zveze in prenehanje življenjske skupnosti (UL 2010, L 343, str. 10).


title: Zadeva C-254/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court (Irska) 26. marca 2019 – Friends of the Irish Environment Limited/An Bord Pleanála

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/29

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court (Irska) 26. marca 2019 – Friends of the Irish Environment Limited/An Bord Pleanála
      (Zadeva C-254/19)
      (2019/C 206/34)
      Jezik postopka: angleščina

         Predložitveno sodišče

      High Court (Irska)

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Friends of the Irish Environment Limited

         Tožena stranka: An Bord Pleanála

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali odločitev o podaljšanju trajanja soglasja za izvedbo pomeni tak dogovor o projektu, da zahteva uporabo člena 6(3) Direktive Sveta 92/43/EGS (1) z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (v nadaljevanju: Direktiva o habitatih)?

                  2.

                  Ali na odgovor na prvo vprašanje vpliva kateri od naslednjih preudarkov?

                              (A)

                              Soglasje za izvedbo (katerega trajanje naj bi bilo podaljšano) je bilo izdano v skladu z določbo nacionalnega prava, ki ni ustrezno prenesla Direktive o habitatih, saj je zakonodaja ustrezno presojo za namene Direktive o habitatih nepravilno enačila s presojo vpliva na okolje za namene Direktive PVO (Direktiva 2011/92/EU (2)).

                              (B)

                              Soglasje za izvedbo, kakor je bilo prvotno podeljeno, ne navaja, ali je bila vloga za soglasje obravnavana v skladu s fazo 1 ali fazo 2 člena 6(3) Direktive o habitatih, in ne vsebuje „popolnih, natančnih in dokončnih sklepov, ki lahko odstranijo vsak razumen znanstveni dvom o učinkih del, ki so bila predvidena na zadevnem območju“, kot se zahteva v skladu z zadevo C-404/09, Komisija/Španija (3).

                              (C)

                              Prvotno obdobje soglasja za izvedbo je poteklo in posledično je soglasje za izvedbo prenehalo veljati za celotno izvedbo. Do morebitnega podaljšanja soglasja za izvedbo ni mogoče izvajati nobenih gradbenih del v skladu z njim.

                              (D)

                              Nikoli niso bila izvedena nobena gradbena dela v skladu s soglasjem za izvedbo.

                  3.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, kakšni preudarki [se] zahtevajo od pristojnega organa v zvezi z izvedbo pregleda iz faze 1 v skladu s členom 6(3) Direktive o habitatih? Na primer, ali se od pristojnega organa zahteva, da upošteva katerega od naslednjih preudarkov ali vse: (i) ali so kakšne spremembe glede predlaganih del in rabe; (ii) ali je prišlo do kakšne spremembe na okoljskem področju, na primer v smislu imenovanja evropskih območij po datumu odločitve o podelitvi soglasja za izvedbo; (iii) ali je prišlo do kakšnih pomembnih sprememb na znanstvenem področju, na primer novejše raziskave v zvezi z upravičenim interesom evropskih območij? Podredno, ali se od pristojnega organa zahteva, da oceni vplive celotne izvedbe na okolje?

                  4.

                  Ali je treba razlikovati med (i) soglasjem za izvedbo, ki nalaga omejitev glede trajanja dejavnosti (operativna faza), in (ii) soglasjem za izvedbo, ki nalaga le omejitev obdobja, v katerem lahko potekajo gradbena dela (gradbena faza), vendar pa, če se gradbena dela končajo v tem roku, ne nalaga nobene časovne omejitve glede trajanja dejavnosti?

                  5.

                  V kolikšnem obsegu, če sploh, za obveznost nacionalnega sodišča, da razlaga zakonodajo čim bolj v skladu z določbami Direktive o habitatih in Aarhuške konvencije, velja zahteva, da so morale stranke v sporu izrecno izpostaviti taka vprašanja glede razlage? Natančneje, če nacionalno pravo določa dva postopka sprejemanja odločitev, od katerih le eden zagotavlja skladnost z Direktivo o habitatih, ali je nacionalno sodišče zavezano nacionalno zakonodajo razlagati tako, da se je mogoče sklicevati le na tisti postopek sprejemanja odločitev, ki je skladen, ne glede na to, da se stranke v postopku, ki poteka pred njim, niso izrecno sklicevale na natanko to razlago?

                  6.

                  Če je odgovor na vprašanje (2)(A) zgoraj tak, da je pomembno preučiti, ali je bilo soglasje za izvedbo (katerega trajanje naj bi se podaljšalo) podeljeno v skladu z določbo nacionalnega prava, ki ni ustrezno prenesla Direktive o habitatih, ali se od nacionalnega sodišča zahteva, naj ne uporabi pravila nacionalnega postopkovnega prava, ki pritožniku preprečuje, da bi izpodbijal veljavnost prejšnjega (poteklega) soglasja za izvedbo v okviru poznejše vloge za soglasje za izvedbo? Ali je tako pravilo nacionalnega postopkovnega prava v neskladju z obveznostjo glede popravnih ukrepov, kot je bila pred kratkim ponovljena v zadevi C-348/15, Stadt Wiener (4)?

         (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15 zvezek 2, str. 102.

         (2)  Direktiva 2011/92/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (UL 2012, L 26, str. 1).

         (3)  EU:C:2011:768.

         (4)  EU:C:2016:882.


title: Zadeva C-257/19: Tožba, vložena 26. marca 2019 – Evropska komisija/Irska

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/31

      Tožba, vložena 26. marca 2019 – Evropska komisija/Irska
      (Zadeva C-257/19)
      (2019/C 206/36)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: S. L. Kalėda, N. Yerrell, agenta)

         Tožena stranka: Irska

         Predloga tožeče stranke

                  —

                  ugotovi naj se, da Irska s tem, da ni določila preiskovalnega telesa, ki bi bil z vidika organizacije, pravne strukture in načina odločanja neodvisen od katere koli stranke, katere interesi bi lahko bili v navzkrižju z nalogo, ki mu je poverjena, ni izpolnila svojih obveznosti na podlagi člena 8(1) Direktive 2009/18/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta o določitvi temeljnih načel za preiskovanje nesreč v sektorju pomorskega prometa in o spremembi Direktive Sveta 1999/35/ES in Direktive 2002/59/ES Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  Irski naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      V skladu s členom 8(1) Direktive 2009/18/ES države članice zagotovijo, da je za vodenje preiskav v zvezi z varnostjo pristojno neodvisno stalno preiskovalno telo. Za nepristransko izvajanje preiskave v zvezi z varnostjo člen 8(1) zahteva, da je preiskovalno telo organizacijsko, pravno in pri odločanju neodvisno od strani, katere interesi bi lahko bili v navzkrižju z nalogo, ki mu je bila zaupana.
      Po mnenju Komisije te zahteve ne izpolnjuje Marine Casualty Investigation Board, ki ga je ustanovila Irska, ker imata dva od petih članov tudi splošno regulativno odgovornost in odgovornost izvrševanja v zvezi s pomorsko varnostjo plovil, ki plovejo pod irsko zastavo, in varnostnimi pregledi v irskih vodah.

         (1)  UL 2009, L 131, str. 114.


title: Zadeva C-263/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Fővárosi Törvényszék (Madžarska) 28. marca 2019 – T-Systems Magyarország Zrt. in drugi/Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság in drugi

text:
               17.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 206/32

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Fővárosi Törvényszék (Madžarska) 28. marca 2019 – T-Systems Magyarország Zrt. in drugi/Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság in drugi
      (Zadeva C-263/19)
      (2019/C 206/37)
      Jezik postopka: madžarščina

         Predložitveno sodišče

      Fővárosi Törvényszék

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: T-Systems Magyarország Zrt., BKK Budapesti Közlekedési Központ Zrt., Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság

         Tožene stranke: Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság, BKK Budapesti Közlekedési Központ Zrt., T-Systems Magyarország Zrt.

         Intervenientka: Közbeszerzési Hatóság Elnöke

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali člena 41(1) in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, uvodne izjave 10, 29, 107, 109 in 111 ter člena 1(2) in 72 Direktive 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES (1) nasprotujejo nacionalnemu predpisu ali praksi razlage in uporabe tega predpisa, ki ob upoštevanju pogodbenega pravnega razmerja med pogodbenima strankama določa, da ni samo naročnik storil kršitve s tem, da je nezakonito opustil izvedbo postopka javnega naročanja, s čimer naj bi kršil določbe o spremembi pogodb, in s tem, da ni upošteval določb, ki urejajo spremembo pogodb, temveč je to kršitev storil tudi ponudnik, ki je z naročnikom sklenil pogodbo, ker nezakonita sprememba pogodb zahteva skupno ravnanje strank?

                  2.

                  V primeru nikalnega odgovora na prvo vprašanje: ali ob upoštevanju členov 41(1) in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, uvodnih izjav 10, 29, 107, 109 in 111 ter členov 1(2) in 72 Direktive 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES uvodne izjave 19, 20 in 21 Direktive 2007/66/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2007 o spremembi direktiv Sveta 89/665/EGS in 92/13/EGS glede izboljšanja učinkovitosti revizijskih postopkov oddaje javnih naročil (2) in člen 2(2) direktiv Sveta 89/665/EGS z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje (3) ter 92/13/EGS z dne 25. februarja 1992 o uskladitvi zakonov in drugih predpisov o uporabi pravil Skupnosti za oddajo javnih naročil podjetij na vodnem, energetskem, transportnem in telekomunikacijskem področju (4) nasprotujejo nacionalnemu predpisu ali praksi razlage in uporabe tega predpisa, ki dopušča, da se tudi ponudniku, ki sklene pogodbo z naročnikom, naloži sankcija (globa) – ki ni skrajšanje veljavnosti pogodbe – zaradi nezakonite opustitve izvedbe postopka javnega naročanja in zaradi neupoštevanja določb o spremembi pogodb?

                  3.

                  V primeru nikalnega odgovora na prvi dve vprašanji predložitveno sodišče prosi Sodišče Evropske unije, naj ga usmeri tudi v zvezi s tem, ali za določitev višine sankcije (globe) zadostuje okoliščina, da obstaja pogodbeno pravno razmerje med strankama, ne da bi se preučila ravnanje in prispevek strank k spremembi pogodbe.

         (1)  UL 2014, L 94, str. 65.

         (2)  UL 2007, L 335, str. 31.

         (3)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 1, str. 246.

         (4)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 1, str. 315.