title: Zadeva C-207/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemska) 18. aprila 2013 – Wagenborg Passagiersdiensten BV in drugi proti Minister van Infrastructuur en Milieu; drugi stranki v postopku: Wagenborg Passagiersdiensten BV, Terschellinger Stoombootmaatschappij BV

text:
               29.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 189/7

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemska) 18. aprila 2013 – Wagenborg Passagiersdiensten BV in drugi proti Minister van Infrastructuur en Milieu; drugi stranki v postopku: Wagenborg Passagiersdiensten BV, Terschellinger Stoombootmaatschappij BV
   (Zadeva C-207/13)
   2013/C 189/14
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranke: Wagenborg Passagiersdiensten BV, Eigen Veerdiens Terschelling BV, MPS Stortemelk BV, MPS Willem Barentsz BV, MS Spathoek NV, G.A.F. Lakeman, ki posluje pod imenom Rederij Waddentransport

      Tožena stranka: Minister van Infrastructuur en Milieu

      Drugi stranki v postopku: Wagenborg Passagiersdiensten BV, Terschellinger Stoombootmaatschappij BV

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali označitev nizozemskega dela Vatenskega morja kot celinske plovne poti (plovna pot v coni 2) v Prilogi I k Direktivi 2006/87 (1) nasprotuje uporabi uredbe o kabotaži za javni potniški promet po Vatenskem morju med nizozemsko celino ter frizijskimi otoki Terschelling, Vlieland, Ameland in Schiermonnikoog?

               2.

               Ali uporaba uredbe o kabotaži nasprotuje uporabi Uredbe št. 1370/2007 (2) glede na njen člen 1(2)?

               3.

               Ali smejo države članice na podlagi člena 1(2) Uredbe št. 1370/2007 razglasiti, da se za javni potniški promet po vodnih poteh uporablja izključno eden ali več delov te uredbe, v obravnavanem primeru odstavek 3 člena 5 in z njim povezan odstavek 4 tega člena?

               4.

               Ali se sme razglasiti, da se izjema iz člena 5(4) Uredbe št. 1370/2007, zlasti v njem navedeno merilo prevožene poti 300 000 km, (sama) uporablja za javni potniški promet po vodnih poteh?

               5.

               Če je odgovor na četrto vprašanje pritrdilen, kakšne posledice je treba pripisati dejstvu, da so bile v obravnavanem primeru koncesije za javni potniški promet po vodnih poteh podeljene, ne da bi bili izpolnjeni pogoji iz člena 7(2) Uredbe št. 1370/2007?

      (1)  Direktiva 2006/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o tehničnih predpisih za plovila, namenjena za plovbo po celinskih plovnih poteh, in razveljavitvi Direktive Sveta 82/714/EGS (UL L 389, str. 1).

      (2)  Uredba (ES) št. 1370/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007 o javnih storitvah železniškega in cestnega potniškega prevoza ter o razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 1191/69 in št. 1107/70 (UL L 315, str. 1).


title: Zadeva C-566/15: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 18. julija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Kammergericht Berlin – Nemčija) – Konrad Erzberger/TUI AG (Predhodno odločanje — Prosto gibanje delavcev — Načelo prepovedi diskriminacije — Volitve predstavnikov delavcev v nadzorni svet družbe — Nacionalna ureditev, ki omejuje pravico voliti in biti voljen na delavce družb s sedežem na nacionalnem ozemlju)

text:
               11.9.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 300/3

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 18. julija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Kammergericht Berlin – Nemčija) – Konrad Erzberger/TUI AG
   (Zadeva C-566/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Prosto gibanje delavcev - Načelo prepovedi diskriminacije - Volitve predstavnikov delavcev v nadzorni svet družbe - Nacionalna ureditev, ki omejuje pravico voliti in biti voljen na delavce družb s sedežem na nacionalnem ozemlju))
   (2017/C 300/03)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Kammergericht Berlin

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Konrad Erzberger

      Tožena stranka: TUI AG

      ob udeležbi Vereinigung Cockpit eV, Betriebsrat der TUI AG/TUI Group Services GmbH, Frank Jakobi, Andreas Barczewski, Peter Bremme, Dierk Hirschel, Michael Pönipp, Wilfried H. Rau, Carola Schwirn, Anette Stempel, Ortwin Strubelt, Marcell Witt, Wolfgang Flintermann, Stefan Weinhofer, ver.di – Vereinte Dienstleistungsgewerkschaft

      Izrek

   Člen 45 PDEU je treba razlagati tako, da ne nasprotuje ureditvi države članice, kot je ta v postopku v glavni stvari, na podlagi katere delavci, zaposleni v poslovni enoti skupine s sedežem na ozemlju te države članice, nimajo pravice voliti in biti voljeni na volitvah predstavnikov delavcev v nadzorni svet matične družbe te skupine, ki ima sedež v tej državi, in tudi nimajo pravice izvrševati ali nadaljevati izvrševanja mandata predstavnika v tem svetu, kadar ti delavci pustijo svojo zaposlitev v taki poslovni enoti in se zaposlijo v hčerinski družbi, ki pripada isti skupini in ima sedež v drugi državi članici.

      (1)  UL C 90, 7.3.2016.


title: Zadeva C-576/13: Tožba, vložena 14. novembra 2013 – Evropska komisija proti Kraljevini Španiji

text:
               25.1.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/7

         Tožba, vložena 14. novembra 2013 – Evropska komisija proti Kraljevini Španiji
   (Zadeva C-576/13)
   2014/C 24/12
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: L. Nicolae in S. Pardo Quintillán, agenta)

      Tožena stranka: Kraljevina Španija

      Predlogi tožeče stranke

               —

               V skladu s členom 258, prvi odstavek, Pogodbe o delovanju Evropske unije naj se razglasi, da s tem, da je Kraljevina Španija s tem, da je na splošno določila obveznost za vsa podjetja za vzdrževanje, ki delujejo v španskih pristaniščih v splošnem interesu, da sodelujejo pri delniški družbi za vodenje pristaniških delavcev (SAGEP) in v vsakem primeru s tem, da jim ni dovolila, da na trgu poiščejo svoje zaposlene, najsi bo za nedoločen ali določen čas, razen če delavci, ki jih predlaga SAGEP, niso primerni ali niso zadostni, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 49 Pogodbe o delovanju Evropske unije;

               —

               Kraljevini Španiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Predmet tožbe, ki jo je Evropska komisija vložila proti Kraljevini Španiji, je sistem, uveden s španskim zakonom o državnih pristaniščih in trgovskih plovilih, v delu v katerem se nanaša na upravljanje z delovno silo za opravljanje pristaniških storitev v zvezi z vzdrževanjem blaga.
   Komisija meni, da je ta sistem, ki na splošno zavezuje podjetja za vzdrževanje, ki opravljajo svojo dejavnost v španskih pristaniščih v splošnem interesu, da sodelujejo z delniško družbo za upravljanje pristaniških delavcev (SAGEP) in ki jim, v vsakem primeru, ne dovoljuje, da na trgu poiščejo svoje zaposlene, najsi bo za nedoločen ali določen čas, razen če delavci, ki jih predlaga SAGEP, niso primerni ali niso zadostni, v nasprotju z obveznostmi, ki jih ima Kraljevina Španija na podlagi člena 49 Pogodbe o delovanju Evropske unije v zvezi s svobodo ustanavljanja.


title: Zadeva T-294/05: Tožba Jeana-Marca Colombanija proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena 26. julija 2005

text:
               17.9.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 229/38

         Tožba Jeana-Marca Colombanija proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena 26. julija 2005
   (Zadeva T-294/05)
   (2005/C 229/80)
   Jezik postopka: francoščina
   Jean-Marc Colombani, stanujoč v Bruslju, ki ga zastopata Stéphane Rodrigues in Yola Minatchy, avocats, je dne 26. julija 2005 vložil tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično Odločbo Komisije z dne 28. septembra 2004, na podlagi katere je bila tožeča stranka s 1. oktobrom 2004 ponovno zaposlena, kot tudi Odločbo z dne 21. aprila 2005, s katero je Komisija zavrnila ugovor tožeče stranke, vložen 20. decembra 2004, s katerim je zahtevala, naj se 1. september 2004 retroaktivno določi kot datum začetka ponovne zaposlitve;

               —

               od organa za imenovanja zahteva, da na podlagi te razglasitve ničnosti 1. september 2004 razglasi za datum ponovne zaposlitve tožeče stranke;

               —

               tožeči stranki prisodi odškodnino za pretrpljeno denarno škodo v znesku 10 000 evrov, iz naslova povrnitve nematerialne škode pa simbolični evro;

               —

               toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka, uradnik pri Komisiji, je bila na dopustu iz osebnih razlogov do 31. avgusta 2004. Potem ko je ob koncu svojega dopusta zaprosila za ponovno zaposlitev, je na podlagi odločbe z dne 28. septembra 2004 dobila ponovno zaposlitev v GD RELEX.
   S to tožbo zahteva tožeča stranka razglasitev ničnosti odločbe o ponovni zaposlitvi, kolikor na podlagi le-te ni bila ponovno zaposlena od vključno 1. septembra 2004, zadnjega dneva njenega dopusta. Zatrjuje, da je bilo tedaj na voljo več ustreznih delovnih mest pri Komisiji in da jo je bila Komisija dolžna ponovno zaposliti na eno od teh delovnih mest, v skladu s členom 40 Kadrovskih predpisov. Navaja tudi kršitev Odločbe Komisije z dne 28. aprila 2004 v zvezi z posebnimi pogoji ponovne zaposlitve, ker naj Komisija pred koncem njenega dopusta z njo ne bi stopila v stik, poleg tega ni izkoristila možnosti, predvidene s to odločbo, zlasti dodatne proračunske postavke, da bi ga ponovno zaposlila. Nazadnje se tožeča stranka sklicuje na kršitev načela dobrega upravljanja in potrebne skrbnosti in vseeno predlaga povrnitev tako premoženjske, kot tudi nepremoženjske škode, ki jo je utrpela.


title: Zadeva F-9/11: Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 15. decembra 2011 – Sabbag Afota proti Svetu (Javni uslužbenci — Uradniki — Ocenjevanje — Napredovanje — Napredovalno obdobje 2010 — Neobstoj ocenjevalnega poročila)

text:
               4.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/43

         Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 15. decembra 2011 – Sabbag Afota proti Svetu
   (Zadeva F-9/11) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Ocenjevanje - Napredovanje - Napredovalno obdobje 2010 - Neobstoj ocenjevalnega poročila)
   2012/C 32/86
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Verónica Sabbag Afota (Bruselj, Belgija) (zastopniki: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis in É. Marchal, odvetniki)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bauer in K. Zieleśkiewicz, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe OPI o nenapredovanju tožeče stranke v naziv AD 11 v napredovalnem obdobju 2010.

      Izrek

               1.

               Tožba V. Sabbag Afota se zavrne.

               2.

               V. Sabbag Afota nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasil Svet Evropske unije.

      (1)  UL C 152, 21.5.2011, str. 33.


title: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 9. julija 2004 v zadevi T-132/04 André Bonnet proti Sodišču Evropskih skupnosti (Uradniki — Predhodni upravni postopek — Očitna nedopustnost)

text:
               9.10.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 251/18

      SKLEP SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 9. julija 2004
   v zadevi T-132/04 André Bonnet proti Sodišču Evropskih skupnosti (1)

   (Uradniki - Predhodni upravni postopek - Očitna nedopustnost)
   (2004/C 251/34)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi T-132/04, André Bonnet, stanujoč v Saint-Piere-de-Vassols (Francija), ki ga zastopa H. de Lepinau, avocat, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, proti Sodišču Evropskih skupnosti (zastopnik: M. Schauss, z naslovom za vročanje v Luksemburgu), zaradi zahteve za razglasitev ničnosti odločb z dne 11. februarja in 4. marca 2004, s katerima je Sodišče Evropskih skupnosti zaključilo postopek za sprejem tožeče stranke na delovno mesto pravnega redaktorja sodb v kabinetu Predsednika Sodišča in odločbe, da se na to delovno mesto imenuje drug kandidat, je Sodišče prve stopnje (drugi senat), v sestavi A. W. H. Meij, namestnik predsednika, N. J. Forwood, sodnik in I. Pelikánová, sodnica, sodni tajnik: H. Jung, dne 9. julija 2004 razglasilo sklep, katerega izrek se glasi kot sledi:

               1.

               Tožba se zavrže.

               2.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške postopka.

      (1)  UL C 168, 26. 6. 2004.


title: Zadeva C-296/06: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italija) 3. julija 2006 — Telecom Italia SpA proti Ministero dell'Economia e delle Finanze in Ministero delle Comunicazioni

text:
               16.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 224/22

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italija) 3. julija 2006 — Telecom Italia SpA proti Ministero dell'Economia e delle Finanze in Ministero delle Comunicazioni
   (Zadeva C-296/06)
   (2006/C 224/42)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predložitveno sodišče
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Telecom Italia SpA

      Toženi stranki: Ministero dell'Economia e delle Finanze in Ministero delle Comunicazioni
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali so povezane določbe členov 20(3) zakona št. 448/1998 in 4(9) zakona št. 249/1997 v skladu s členi 11, 22 in 25 Direktive 97/13/ES (1)?

      (1)  UL L 117, str. 15.


title: Izbris zadeve C-74/05

text:
               26.11.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 296/19

         Izbris zadeve C-74/05 (1)

   (2005/C 296/41)

      (Jezik postopka: francoščina)

   Predsednik Sodišča Evropskih skupnosti je s sklepom z dne 27. aprila 2005 odredil izbris zadeve pod opr. št. C-74/05, Komisija Evropskih skupnosti proti Velikem vojvodstvu Luksemburg.

      (1)  UL C 82, 2.4.2005.


title: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 8. septembra 2005 v zadevi C-121/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji (Neizpolnitev obveznosti države — Direktivi 75/442/EGS in 91/156/EGS — Pojem odpadkov — Direktivi 85/337/EGS in 97/11/ES — Presoja vpliva določenih javnih in zasebnih projektov na okolje — Direktiva 86/68/EGS — Varovanje podzemne vode pred onesnaževanjem, ki jih povzročajo določene nevarne snovi — Direktiva 80/778/EGS — Kakovost vode, namenjene za prehrano ljudi)

text:
               29.10.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 271/2

      SODBA SODIŠČA

   (tretji senat)
   z dne 8. septembra 2005
   v zadevi C-121/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktivi 75/442/EGS in 91/156/EGS - Pojem odpadkov - Direktivi 85/337/EGS in 97/11/ES - Presoja vpliva določenih javnih in zasebnih projektov na okolje - Direktiva 86/68/EGS - Varovanje podzemne vode pred onesnaževanjem, ki jih povzročajo določene nevarne snovi - Direktiva 80/778/EGS - Kakovost vode, namenjene za prehrano ljudi)
   (2005/C 271/03)
   Jezik postopka: španščina
   V zadevi C-121/03, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: G. Valero Jordana) proti Kraljevini Španiji (zastopnica: N. Díaz Abad), zaradi tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 226 ES, vložene 19. marca 2003, je Sodišče (tretji senat) v sestavi A. Rosas, predsednik senata, J.-P. Puissochet (poročevalec), S. von Bahr, U. Lõhmus in A. Ó. Caoimh, sodniki, generalna pravobranilka: C. Stix-Hackl, sodni tajnik: M. M. Ferreira, glavna administratorka, dne 8. septembra 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Kraljevina Španija, s tem, da v nasprotju s členoma 2 in 4(2) Direktive Sveta 85/337/EGS z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje pred izdajo soglasja za izgradnjo ali spremembo obratov reje prašičev v regiji Baix Ter ni presodila njihovih vplivov, in s tem, da je v več javnih omrežjih distribucije vode v regiji Baix Ter presegla maksimalno koncentracijo, sprejeto za „nitrate“, ki je določena v Prilogi I, C, točka 20, Direktive Sveta 80/778/EGS o kakovosti vode, namenjene za prehrano ljudi, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi navedenih direktiv.

               2.

               V preostalem delu se tožba zavrne.

               3.

               Kraljevini Španiji se naloži plačilo dveh tretjin stroškov. Komisija Evropskih skupnosti nosi zadnjo preostalo tretjino.

      (1)  UL C 135, 7.6.2003.


title: Zadeva C-73/15: Sklep predsednika Sodišča z dne 23. septembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Curtea de Apel Oradea – Romunija) – SC Vicdantrans SRL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca prin Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bihor, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               19.12.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 475/14

         Sklep predsednika Sodišča z dne 23. septembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Curtea de Apel Oradea – Romunija) – SC Vicdantrans SRL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca prin Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bihor, Administrația Fondului pentru Mediu
   (Zadeva C-73/15) (1)

   (2016/C 475/21)
   Jezik postopka: romunščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 155, 11.5.2015.


title: Zadeva T-63/14: Tožba, vložena 29. januarja 2014 – Iran Insurance proti Svetu

text:
               15.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 78/16

         Tožba, vložena 29. januarja 2014 – Iran Insurance proti Svetu
   (Zadeva T-63/14)
   2014/C 78/33
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Iran Insurance Company (Teheran, Iran) (zastopnik: D. Luff, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               točko 2 Priloge k Sklepu Sveta 2013/661/SZVP z dne 15. novembra 2013 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL 2013, L 306, str. 18) razglasi za nično;

               —

               točko 2 Priloge k Izvedbeni uredbi Sveta (EU) št. 1154/2013 z dne 15. novembra 2013 o izvajanju Uredbe (EU) št. 267/2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL 2013, L 306, str. 3) razglasi za nično;

               —

               ugotovi, da se člen 20(1)(c) Sklepa Sveta 2010/413/SZVP (1), kakor je bil spremenjen s členom 1(7) Sklepa Sveta 2012/35/SZVP (2) z dne 23. januarja 2012, ter člena 23(2)(d) in 46(2) Uredbe št. 267/2012 (3) z dne 23. marca 2012 za tožečo stranko ne uporabljajo;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja šest razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: razlog za uvrstitev Iran Insurance Company na seznam ni utemeljen. Tožeča stranka je jasno zanikala zagotavljanje finančne podpore iranski vladi. Tožeča stranka Iranu tudi ne zagotavlja podpore na jedrskem področju. Zato zahteve iz člena 20(1)(c) Sklepa Sveta 2010/413/SZVP (kakor je bil naknadno spremenjen s členom 1(7) Sklepa Sveta 2012/35/SZVP z dne 23. januarja 2012, členom 1(8) Sklepa Sveta 2012/635/SZVP z dne 25. oktobra 2012 in s členom 1(2) Sklepa Sveta 2012/829/SZVP z dne 21. decembra 2012) in zahteve iz člena 23(2)(d) Uredbe Sveta (EU) št. 267/2012 (kakor je bil naknadno spremenjen s členom 1(11) Uredbe Sveta 1263/2012 z dne 21. decembra 2012) niso izpolnjene.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: Svet je, ker je le iz razloga, da je Iran Insurance Company v vladnem lastništvu, tožečo stranko v primerjavi z drugimi iranskimi družbami v javni lasti, ki niso bile kaznovane, diskriminiral. S tem je Svet kršil načela enakosti, nediskriminacije in dobrega upravljanja.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: Svet ni zadostno obrazložil odločitve, da ohrani tožečo stranko na seznamu sankcioniranih subjektov. Ob sklicevanju na „učinek ukrepov v okviru ciljev politike Unije“ ni opredelil vrste učinka, na katerega se sklicuje, in kako naj bi ukrepi dosegali tak učinek.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: z ohranitvijo tožeče stranke na seznamu sankcioniranih družb je Svet zlorabil pooblastila. Svet je praktično zavrnil ravnanje v skladu s sodbo Splošnega sodišča v zadevi T-12/11. Svet je spodkopal institucionalno zgradbo Evropske unije in pravico tožeče stranke do sodnega varstva in uporabe sodnih odločb. Prav tako se je Svet izognil lastnim odgovornostim in obveznostim iz Sklepa Sveta 2013/661/SZVP z dne 15. novembra 2013 in Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 1154/2013 z dne 15. novembra 2013, ki jih je Sodišče v zgoraj omenjeni sodbi jasno opredelilo.

               5.

               Peti tožbeni razlog: Svet je kršil načelo varstva legitimnih pričakovanj s tem, da ni ravnalo v skladu s sodbo Sodišča, v kateri je bil Svet stranka v postopku proti tožeči stranki, v katerem je Svet izgubil; s tem, da ni sledil niti utemeljitvi in obrazložitvi te sodbe; s tem, da je napačno ugotovil dejansko stanje glede poslovanja tožeče stranke in njene domnevne vloge v zvezi z iransko vlado; s tem, da ni opravil niti najmanjše preiskave o dejanski vlogi in poslovanju tožeče stranke v Iranu, čeprav je Sodišče poudarilo, da je to pomemben vidik sistema sankcij EU proti Iranu; in s tem, da je vztrajal pri sankcijah še po 20. januarju 2014, ko je EU dovolila dejavnosti, ki ustvarjajo prihodek za Iran, saj se Iran ne obravnava več, kot da sodeluje v dejavnostih širjenja jedrskega orožja.

               6.

               Šesti tožbeni razlog: Svet je kršil načelo sorazmernosti.

      (1)  Sklep Sveta z dne 26. julija 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Skupnega stališča 2007/140/SZVP, (UL 2010, L 195, str. 39).

      (2)  Sklep Sveta 2012/35/SZVP z dne 23. januarja 2012 o spremembah Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu, (UL 2012, L 19, str. 22).

      (3)  Uredba Sveta (EU) št. 267/2012 z dne 23. marca 2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 961/2010, (UL 2012, L 88, str. 1).


title: Zadeva C-408/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgerichts Münster (Nemčija) 1. avgusta 2011 – kazenski postopek zoper Thomasa Karla-Heinza Kerkhoffa

text:
               22.10.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 311/20

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgerichts Münster (Nemčija) 1. avgusta 2011 – kazenski postopek zoper Thomasa Karla-Heinza Kerkhoffa
   (Zadeva C-408/11)
   2011/C 311/34
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Amtsgerichts Münster

      Stranki v postopku v glavni stvari

   Thomas Karl-Heinz Kerkhoff
   Staatsanwaltschaft Münster

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člen 11(4) Direktive 2006/126/ES (1) razlagati tako, da lahko država članica vozniškega dovoljenja, izdanega v drugi državi članici, trajno ne prizna niti takrat, če je bilo vozniku na ozemlju prve države vozniško dovoljenje prej odvzeto, ne da bi bilo za ponovno izdajo vozniškega dovoljenja izrečeno posebno obdobje prepovedi njegove izdaje ali pa se je izrečeno obdobje začasne prepovedi že izteklo?

      (1)  Direktiva 2006/126/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o vozniških dovoljenjih (prenovitev); UL L 403, str. 18.


title: Zadeva T-314/07: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 1. aprila 2008 – Simsalagrimm Filmproduktion proti Komisiji in EACEA

text:
               24.5.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 128/37

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 1. aprila 2008 – Simsalagrimm Filmproduktion proti Komisiji in EACEA
   (Zadeva T-314/07) (1)

   (2008/C 128/79)

      Jezik postopka: nemščina

   Predsednik osmega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 235, 6.10.2007.


title: Zadeva C-36/07: Sklep predsednika Sodišča z dne 28. avgusta 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki

text:
               8.12.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/33

         Sklep predsednika Sodišča z dne 28. avgusta 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki
   (Zadeva C-36/07) (1)

   (2007/C 297/59)

      Jezik postopka: italijanščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 82, 14.4.2007.


title: Zadeva T-79/07: Tožba, vložena 9. marca 2007 — SHS Polar Sistemas Informáticos proti UUNT — Polaris Software Lab (POLARIS)

text:
               28.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 95/55

         Tožba, vložena 9. marca 2007 — SHS Polar Sistemas Informáticos proti UUNT — Polaris Software Lab (POLARIS)
   (Zadeva T-79/07)
   (2007/C 95/110)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: SHS Polar Sistemas Informáticos, SL (Madrid, Španija) (zastopnik: C. Hernández Hernández, lawyer)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Polaris Software Lab Ltd (Chennai, Indija)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Naj se razveljavi odločba drugega odbora za pritožbe UNNT z dne 8 januarja 2007 v zadevi št. R 658/2006-2.

               —

               Naj se UUNT naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Polaris Software Lab Ltd.

      Zadevna znamka Skupnosti: Figurativna znamka „POLARIS “za proizvode in storitve iz razredov 9 in 42 — prijava št. 3 267 713.

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Tožeča stranka.

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Besedna znamka Skupnosti „POLARIS “za proizvode in storitve iz razredov 9, 38 in 42.

      Odločba oddelka za ugovore: Ugovoru se ugodi za vse sporne proizvode iz razreda 9.

      Odločba odbora za pritožbe: Odločba oddelka za ugovore se razveljavi.

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 40/94: prvič, ker se prejšnjo znamko lahko uporablja za programsko opremo, namenjeno nespecializiranemu potrošniku, kar bi lahko povzročilo zmedo; drugič, ker majhne vizualne in glasovne razlike med nasprotujočima si znamkama ne zadostujejo za odpravljanje verjetnosti zmede; in tretjič, ker sta znamki povezani z istim pomenom.


               20.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 81/11

         Zahteva sodišča Verwaltungsgerichtshof z dne 21. oktobra 2013 za svetovalno mnenje Sodišča Efte v zadevi Hellenic Capital Market Commission
   (Zadeva E-23/13)
   2014/C 81/10
   Na sodišče Efte je bila z dopisom z dne 21. oktobra 2013, ki ga je poslalo Verwaltungsgerichtshof, Fürstentum Liechtenstein (upravno sodišče Kneževine Lihtenštajn) in ga je tajništvo sodišča prejelo 25. oktobra 2013, vložena zahteva za svetovalno mnenje v zadevi Hellenic Capital Market Commission glede naslednjih vprašanj:
   Ali mora organ, ki prosi pristojni organ druge države članice, v skladu s členom 16 Direktive 2003/6/ES v svoji prošnji navesti dejstva, na katerih temelji sum, da je bila kršena prepoved trgovanja z notranjimi informacijami in prepoved tržne manipulacije?


title: Zadeva T-454/05: Tožba, vložena  20. decembra 2005  — Sumitomo Chemical Agro Europe in Philagro France proti Komisiji

text:
               11.3.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 60/44

         Tožba, vložena 20. decembra 2005 — Sumitomo Chemical Agro Europe in Philagro France proti Komisiji
   (Zadeva T-454/05)
   (2006/C 60/84)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeči stranki: Sumitomo Chemical Agro Europe SAS (Lyon, Francija) in Philagro France SAS (Lyon, Francija) (Zastopnika: K. Van Maldegem, C. Mereu, lawyers)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožečih strank

               —

               Odločba Komisije D/430967 naj se razglasi za nično ali,

               —

               toženi stranki naj naloži izpolnitev obveznosti po pravu Skupnosti in predlaga vključitev procimidona v Prilogo I za vso uporabo/pridelke, kot je predlagala tožeča stranka;

               —

               toženi stranki naj se naloži simbolična odškodnina v znesku 1 (en) evro, za škodo, ki jo je trpela zaradi Komisijine odločbe D/430967, ali alternativno zaradi napake tožene stranke pri izpolnitvi obveznosti prava Skupnosti, ker ni odgovorila tožeči stranki, kot tudi ustrezne obresti, glede na natančen izračun in določitev natančnega zneska;

               —

               tožena stranka naj nosi stroške postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Direktiva Sveta 91/414 (1) o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet (znana kot fitofarmacevtska direktiva ali PPPD) določa, da države članice ne smejo odobriti sredstev, razen če niso našteta v Prilogi I Direktive. Tožeča stranka je večkrat obvestila Komisijo o svojem interesu, da se mora vključiti procimidon, aktivna snov, ki jo vsebujejo njena fitofarmacevska sredstva, v Prilogo I.
   Z dopisom z dne 20. oktobra 2005, ki je odločba, ki se izpodbija, je Komisija obvestila prvotožečo stranko, da bi morebitna vključitev procimidona v Prilogo I, pokrila le dovoljene uporabe, ki so bile predmet presoje EU; v nadalje pogojuje tako vključitev s predložitvijo predloga zelo natančnih pogojev uporabe in ukrepov za zmanjšanje tveganja.
   Tožeče stranke predlagajo razglasitev ničnosti odločbe, ker se ne strinjajo s predlaganim omejenim dovoljenjem za procimidon, ki bi povzročilo, da bi bil registriran samo za dva pridelka, in sicer slive in kumarice, kot tudi z zahtevo po zelo natančnih pogojih uporabe. Po mnenju tožečih strank te zahteve kršijo PPPD, ki navaja samo kategorije za široko uporabo, kot so insekticidi, regulatorji rasti, ali herbicidi, ter prepušča državam članicam, da določijo uporabo glede določenih pridelkov. Tožeče stranke tudi trdijo, da zahteva za natančne pogoje ni dovoljena po PPPD in niso znanstveno upravičene.
   Tožeče stranke v nadaljevanju menijo, da izpodbijana odločba navaja, da se raziskave, predložene po določenih rokih ne morejo upoštevati, saj so bili po mnenju tožeče stranke vsi podatki za procimidon pravočasno predloženi. Prav tako menijo, da izpodbijana odločba krši člena 95(3) in 152(1), s tem ko ne upošteva pravočasnih raziskav, ki so po mnenju ocenjevalcev ustrezne.
   Tožeče stranke so tudi navedle kršitve PPPD, Uredbe 3600/92 (2), načel dobrega upravnega delovanja, subsidiarnosti, sorazmernosti, legitimnih pričakovanj in pravne varnosti, znanstvene odličnosti in neodvisnosti, enakega obravnavanja in „estoppel“ in dolžnosti obrazložitve.
   V kolikor bo Sodišče ugotovilo, da izpodbijan dopis ni akt, ki se ga lahko izpodbija po členu 230(4) ES, tožeče stranke menijo, da je njihova tožba še vedno dopustna po členu 232 ES zaradi opustitve ukrepanja Komisije glede upravne pritožbe in uradni zahtevi. Dodatno in neodvisno od tožbe za razglasitev ničnosti in opustitve ukrepanja, tožeče stranke zahtevajo odškodnino za utrpljeno škodo, ki je neposredna posledica izpodbijanega dopisa.

      (1)  UL L 230, 19.8.1991, str. 1.

      (2)  Uredba Komisije (EGS) št. 3600/92 z dne 11. decembra 1992 o podrobnih pravilih za izvajanje prve faze delovnega programa iz člena 8(2) Direktive Sveta 91/414/EGS o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet (UL L 366, 15.12.1992, str. 10).


title: Zadeva T-235/05: Tožba Jana Sifferta proti Sodišču Evropskih skupnosti, vložena dne 20. junija 2005

text:
               20.8.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/31

         Tožba Jana Sifferta proti Sodišču Evropskih skupnosti, vložena dne 20. junija 2005
   (Zadeva T-235/05)
   (2005/C 205/57)
   Jezik postopka: francoščina
   Jan Siffert, stanujoč v Bruslju, je dne 20. junija 2005 vložil tožbo proti Sodišču Evropskih skupnosti na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti. Zastopniki tožeče stranke so Sébastien Orlandi, Xavier Martin, Albert Coolen in Etienne Marchal, avocats, z naslovom za vročanje v Luxembourgu.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               1.

               razglasi za nično razporeditev v naziv tožeče stranke, navedeno v njeni odločbi o zaposlitvi, kolikor ta razporeditev temelji na členu 12(3) Priloge XIII Kadrovskih predpisov;

               2.

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so enaki tistim v zadevi T-130/05, Albert-Bousquet in drugi proti Komisiji (1).

      (1)  UL C 132, 28.5.2005, str. 31.


title: Zadeva T-569/12: Sklep Splošnega sodišča z dne 16. julija 2014 – Marouf proti Svetu

text:
               22.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/25

         Sklep Splošnega sodišča z dne 16. julija 2014 – Marouf proti Svetu
   (Zadeva T-569/12) (1)

   2014/C 329/38
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik devetega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 63, 2.3.2013.


title: Zadeva T-530/12 P: Pritožba, ki jo je 5. decembra 2012 vložil Moises Bermejo Garde zoper sodbo, ki jo je 25. septembra 2012 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F-41/10, Bermejo Garde proti EESO

text:
               23.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 55/15

         Pritožba, ki jo je 5. decembra 2012 vložil Moises Bermejo Garde zoper sodbo, ki jo je 25. septembra 2012 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F-41/10, Bermejo Garde proti EESO
   (Zadeva T-530/12 P)
   2013/C 55/28
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnik: Moises Bermejo Garde (Bruselj, Belgija) (zastopnik: L. Levi, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO)

      Predlogi

   Pritožnik Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije z dne 25. septembra 2012 v zadevi F-41/10;

               —

               se pritožniku zato ugodi glede predlogov, ki jih je uveljavljal na prvi stopnji, in zato, naj se:

                           —

                           odločba predsednika EESO št. 88/10 A z dne 3. marca 2010, s katero je bila zavrnjena zahteva pritožnika z dne 7. decembra 2009 in je bilo odločeno o njegovi prerazporeditvi, razglasi za nično;

                           —

                           dodatek k odločbi št. 88/10 z dne 25 marca 2010 razglasi za ničen;

                           —

                           odločba št. 133/10 A z dne 24. marca 2010 o prenehanju funkcije vodje pravne službe pritožniku s takojšnjim učinkom in o njegovi prerazporeditvi kot vodje enote skupaj z njegovim delovnim mestom v drugo službo od 6. aprila 2010 razglasi za nično;

                           —

                           odločba predsednika EESO št. 184/10 A z dne 13. aprila 2010 o prerazporeditvi pritožnika v Direktorat za logistiko, ki začne veljati 6. aprila 2010, razglasi za nično;

                           —

                           toženi stranki naloži plačilo 17 500 EUR iz naslova povrnitve škode;

                           —

                           toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov;

               —

               toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov obeh stopenj.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnik v utemeljitev pritožbe navaja pet pritožbenih razlogov: Sodišče za uslužbence je po njegovem mnenju ugotovilo, da je utrpel škodo zaradi posredovanja informacij nadrejenemu, ker naj bi mu bila odvzeta funkcija vodje pravne službe, vendar pa da ta škoda ni nastala zaradi kršitve členov 12a in 22a Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije.

               1.

               Prvi pritožbeni razlog: kršitev pojma akta, ki posega v položaj, in izkrivljanje spisa (predvsem v zvezi s točkami od 44 do 64 izpodbijane sodbe).

               2.

               Drugi pritožbeni razlog: kršitev načela spoštovanja pravice do obrambe in kršitev člena 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v zvezi s točkami od 114 do 118 izpodbijane sodbe).

               3.

               Tretji pritožbeni razlog: kršitev členov 12a, 22a in 86 Kadrovskih predpisov, kršitev obveznosti obrazložitve in izkrivljanje spisa (predvsem v zvezi s točko 133 in naslednjimi izpodbijane sodbe).

               4.

               Četrti pritožbeni razlog: kršitev člena 86 Kadrovskih predpisov, Priloge IX h Kadrovskim predpisom, splošnih določb za izvajanje iz Priloge IX h Kadrovskim predpisom in načela spoštovanja pravic do obrambe ter izkrivljanje spisa in kršitev dolžnosti obrazložitve (predvsem v zvezi s točkami od 75 do 78 izpodbijane sodbe).

               5.

               Peti pritožbeni razlog: kršitev pravil v zvezi s pristojnostjo institucije, ki je sprejela akt, in kršitev člena 22 Kadrovskih predpisov in člena 72 Poslovnika EESO (v zvezi s točkama 70 in 71 izpodbijane sodbe).


title: Zadeva T-562/13: Tožba, vložena 24. oktobra 2013 – ISOTIS proti Komisiji

text:
               11.1.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 9/26

         Tožba, vložena 24. oktobra 2013 – ISOTIS proti Komisiji
   (Zadeva T-562/13)
   2014/C 9/42
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Koinonia tis Pliroforias Anoichti stis Eidikes Ananges - ISOTIS (Atene, Grčija) (zastopnik: S. Skliris, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da Komisija s tem, da od tožeče stranke zahteva vračilo zneska 47 197,93 EUR, ki ga je Komisija izplačala v okviru pogodbe 238940 REACH 112, krši sporno pogodbo;

               —

               ugotovi, da tožeči stranki ni treba povrniti zgoraj navedenega zneska, ki ga je izplačala Komisija;

               —

               ugotovi, da je navedena zahteva Komisije v vsakem primeru popolnoma neutemeljena za znesek 13 821,12 EUR;

               —

               ugotovi, da se splošni pogoji pogodb OP6 ne uporabljajo v okviru pogodbe 238940 REACH 112, in da zato tožeči stranki v okviru sporne pogodbe iz naslova vračila (liquidated damages) ni treba plačati nobenega zneska;

               —

               ugotovi, da Komisija s tem, da je izkazala namen zahtevati vračilo (liquidated damages) na podlagi splošnih pogojev pogodb OP6, krši sporno pogodbo 238940 REACH 112,

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov postopka tožeče stranke.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe, ki po eni strani temelji na arbitražni klavzuli sporne pogodbe, po drugi pa na belgijskem pravu, na katerega se sklicuje sporna pogodba, navaja tri tožbene razloge:

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev s strani Komisije dobre volje in dobrih poslovnih praks. Tožeča stranka zlasti trdi, da je Komisija zahtevala več zneskov, ne da bi v utemeljitev teh zahtev navedla natančen in specifičen razlog, ter da je njeno pogodbeno ravnanje v nasprotju z določbami Listine o temeljnih pravicah. Tožeča stranka poleg tega trdi, da je to, da je Komisija kršila svoje pogodbene obveznosti razvidno tudi iz njenega namena uveljavljanja pravic v zvezi s splošnimi pogoji, ki veljajo za drugo vrsto pogodbe (OP6), in ki so različni od tistih, ki se uporabljajo za sporne pogodbe REACH 112 (CIP).

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na kršitev določbe iz člena II.28(1) in (5) pogodbe 238940 REACH 112. Tožeča stranka zlasti trdi, da je Komisija navedla zahteve, ne da bi opravila pregled v okviru sporne pogodbe, ter je splošno in nedoločno navedla rezultat pregleda, ki se ne nanaša na sporno pogodbo REACH 112.

               3.

               Tretji tožbeni razlog, naveden podredno, se nanaša na to, da je zahteva Komisije navedena z zlorabo in v slabi veri.


title: Zadeva C-563/12: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 19. decembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Kúria – Madžarska) – BDV Hungary Trading Kft (v likvidaciji) proti Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága (DDV — Direktiva 2006/112/ES — Člen 146 — Oprostitve pri izvozu — Člen 131 — Pogoji, ki jih določijo države članice — Nacionalna zakonodaja, ki določa, da mora blago, namenjeno za izvoz, zapustiti carinsko območje Evropske unije v roku 90 dni po dobavi)

text:
               22.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 52/21

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 19. decembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Kúria – Madžarska) – BDV Hungary Trading Kft (v likvidaciji) proti Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága
   (Zadeva C-563/12) (1)

   (DDV - Direktiva 2006/112/ES - Člen 146 - Oprostitve pri izvozu - Člen 131 - Pogoji, ki jih določijo države članice - Nacionalna zakonodaja, ki določa, da mora blago, namenjeno za izvoz, zapustiti carinsko območje Evropske unije v roku 90 dni po dobavi)
   2014/C 52/35
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Kúria

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: BDV Hungary Trading Kft (v likvidaciji)

      Tožena stranka: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Kúria – Razlaga člena 15 Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 23) in členov 131, 146 in 273 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1) – Oprostitev pri izvozu – Družba, ki dejavnost proizvodnje in trgovine s konzervami za hrano opravlja tako, da prodaja proizvode, namenjene temu, da jih kupec trži v tretjih državah – Nacionalna zakonodaja, ki za pravico do oprostitve DDV za prodaje proizvodov za izvoz iz Unije določa pogoj, da med prodajo in dnem izvoza proizvodov iz nacionalnega ozemlja ne preteče več kot 90 dni.

      Izrek

   Člena 146(1) in 131 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi, v skladu s katero mora v okviru dobave za izvoz blago, namenjeno za izvoz v namembni kraj zunaj Evropske unije, zapustiti ozemlje Evropske unije v roku treh mesecev ali 90 dni po datumu dobave, pri čemer davčni zavezanec zgolj zaradi prekoračitve tega roka dokončno izgubi pravico do oprostitve te dobave.

      (1)  UL C 114, 20.4.2013.


title: Zadeva T-212/06: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 29. oktobra 2009 – Bowland Dairy Products proti Komisiji ( Odškodninska tožba — Uredba (ES) št. 178/2002 — Sistem hitrega obveščanja — Dodatno obvestilo — Pristojnosti nacionalnih organov — Obvestilo Komisije brez pravnega učinka — Sprememba predmeta spora — Nedopustnost )

text:
               19.12.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 312/27

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 29. oktobra 2009 – Bowland Dairy Products proti Komisiji
   (Zadeva T-212/06) (1)

   („Odškodninska tožba - Uredba (ES) št. 178/2002 - Sistem hitrega obveščanja - Dodatno obvestilo - Pristojnosti nacionalnih organov - Obvestilo Komisije brez pravnega učinka - Sprememba predmeta spora - Nedopustnost“)
   2009/C 312/43
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Bowland Dairy Products Ltd (Barrowford, Lancashire, Združeno kraljestvo) (zastopniki: J. Milligan, solicitor, D. Anderson, QC, in A. Robertson, barrister)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: P. Oliver, J.-P. Keppenne in L. Parpala, zastopniki)

      Predmet

   Prvič, predloga za razglasitev ničnosti domnevne zavrnitve Komisije, da v okviru sistema hitrega obveščanja, določenega v členu 50 Uredbe (ES) št. 178/2002 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2002 o določitvi splošnih načel in zahtevah živilske zakonodaje, ustanovitvi Evropske agencije za varnost hrane in postopkih, ki zadevajo varnost hrane (UL L 31, str. 1), posreduje dodatno obvestilo o dovoljenju, ki ga je izdala Food Standards Agency, Velika Britanija, za trženje skute, ki jo proizvaja tožeča stranka, in drugič, odškodninski zahtevek za škodo, ki naj bi zaradi te zavrnitve nastala tožeči stranki.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2.

               Družbi Bowland Dairy Products Ltd se naloži plačilo stroškov, skupaj s stroški, ki so nastali v zvezi s postopkom za izdajo začasne odredbe.

      (1)  UL C 237, 30.9.2006.


title: Zadeva T-304/12: Tožba, vložena 9. julija 2012 – Message Management proti UUNT – Absacker (ABSACKER of Germany)

text:
               8.9.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 273/17

         Tožba, vložena 9. julija 2012 – Message Management proti UUNT – Absacker (ABSACKER of Germany)
   (Zadeva T-304/12)
   2012/C 273/30
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Message Management GmbH (Wiesbaden, Nemčija) (zastopnik: C. Konle, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Absacker GmbH (Köln, Nemčija)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               razveljavitev odločbe prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 21. marca 2012 v zadevi R 1028/2011-1, in zavrnitev pritožbe, ki se nanaša na postopek z ugovorom B1663700, zoper registracijo znamke Skupnosti tožeče stranke, št. 8753691;

               —

               naložitev stroškov postopka toženi stranki;

               —

               podredno, zavrnitev odločbe prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 21. marca 2012 v zadevi R 1028/2011-1, in zavrnitev pritožbe, ki se nanaša na postopek z ugovorom B1663700, zoper prijavo znamke Skupnosti tožeče stranke, št. 8753691, v delu, v katerem se nanaša na proizvode iz razredov 32 in 33;

               —

               podpodredno, razveljavitev odločbe prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 21. marca 2012 v zadevi R 1028/2011-1, in zavrnitev pritožbe, ki se nanaša na postopek z ugovorom B1663700, zoper prijavo znamke Skupnosti tožeče stranke, št. 8753691, v delu, v katerem se nanaša na proizvode iz razredov 33.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna, črno-bela znamka, ki predstavlja orla in vsebuje besedni element „ABSACKER of Germany“ za proizvode iz razredov 25, 32 in 33 – prijava znamke Skupnosti št. 8 753 691

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Absacker GmbH

      Navajana znamka ali znak: nacionalna figurativna znamka v črno, oranžno belih barvah, ki vsebuje besedne elemente „ABSACKER“, za proizvode iz razredov 25, 33 in 43

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora

      Odločba odbora za pritožbe: ugoditev pritožbi in zavrnitev prijave znamke

      Navajani tožbeni razlogi: pomanjkljiva domneva podobnosti znamk in verjetnosti zmede


title: Zadeva T-15/12: Tožba, vložena 6. januarja 2012 – Provincie Groningen in drugi proti Komisiji

text:
               14.4.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 109/15

         Tožba, vložena 6. januarja 2012 – Provincie Groningen in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-15/12)
   2012/C 109/34
   Jezik postopka: nizozemščina

      Partes

      Tožeče stranke: Provincie Groningen (Groningen, Nizozemska), Provincie Friesland (Leeuwarden, Nizozemska), Provincie Drenthe (Assen, Nizozemska), Provincie Overijssel (Zwolle, Nizozemska), Provincie Gelderland (Arnhem, Nizozemska), Provincie Flevoland (Lelystad, Nizozemska), Provincie Utrecht (Utrecht, Nizozemska), Provincie Noord-Holland (Haarlem, Nizozemska), Provincie Zuid-Holland (’s-Gravenhage, Nizozemska), Provincie Zeeland (Middelburg, Nizozemska), Provincie Noord-Brabant (‘s-Hertogenbosch, Nizozemska), Provincie Limburg (Maastricht, Nizozemska) (zastopnika: P. Kuypers in N. van Nuland, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               sklep Komisije z dne 13. julija 2011 v zadevi N 308/2010 razglasi za ničen, ali – podredno – razglasi za ničen v delu, v katerem je shema pomoči v korist organizacijam za varstvo okolja, ali – še bolj podredno – razglasi za ničen v delu, v katerem je v korist organizacijam za upravljanje zemljišč;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: napačna uporaba člena 107(1) PDEU in kršitev prava Evropske unije.

                           —

                           Varstvo narave je na Nizozemskem storitev splošnega pomena v smislu člena 2 Protokola št. 26 o storitvah splošnega pomena. Konkurenčno pravo Unije se torej ne uporablja.

                           —

                           Upravljavci z okoljem, organizacije za varstvo narave, vsekakor pa organizacije za upravljanje zemljišč so napačno opredeljeni kot podjetja v smislu člena 107(1) PDEU.

                           —

                           Shema pomoči ob upoštevanju z njo povezanih pogojev ne pomeni gospodarske prednosti za prejemnike v smislu člena 107(1) PDEU.

                           —

                           Komisija je napačno uporabila četrti pogoj, naveden v sodbi Sodišča z dne 24. julija 2003 v zadevi Altmark Trans in Regierungspräsidium Magdeburg (C-280/00, Recueil, str. I-7747).

                           —

                           Shema pomoči ne more prizadeti trgovine med državami.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve v skladu s členom 296, drugi odstavek, PDEU.


title: Zadeva C-85/09 P: Sklep Sodišča z dne 29. oktobra 2009 – Portela – Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares, Lda proti Komisiji Evropskih skupnosti (Pritožba — Nepogodbena odgovornost — Odškodninski zahtevek na podlagi škode, nastale zaradi različnih opustitev Komisije pri uporabi Direktive 93/42/EGS — Neobstoj vzročne zveze med zatrjevanimi opustitvami in škodo, nastalo pritožnici pri prodaji pokvarjenih digitalnih termometrov — Očitno neutemeljena pritožba)

text:
               27.2.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 51/15

         Sklep Sodišča z dne 29. oktobra 2009 – Portela – Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares, Lda proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva C-85/09 P) (1)

   (Pritožba - Nepogodbena odgovornost - Odškodninski zahtevek na podlagi škode, nastale zaradi različnih opustitev Komisije pri uporabi Direktive 93/42/EGS - Neobstoj vzročne zveze med zatrjevanimi opustitvami in škodo, nastalo pritožnici pri prodaji pokvarjenih digitalnih termometrov - Očitno neutemeljena pritožba)
   2010/C 51/24
   Jezik postopka: portugalščina

      Stranki

      Pritožnica: Portela - Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares, Lda (zastopnik: C. Mourato, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: B. Schima in P. Guerra e Andrade, zastopnika)

      Predmet

   Pritožba zoper sklep Sodišča prve stopnje (osmi senat) z dne 17. decembra 2009 v zadevi Portela proti Komisiji (T-137/07), s katerim je Sodišče prve stopnje zavrglo kot deloma očitno nedopusten in v preostalem kot očitno pravno neutemeljen zahtevek, naj se primarno naloži Komisiji, naj ukrepa v skladu s členom 14b Direktive Sveta 93/42/EGS z dne 14. junija 1993 o medicinskih pripomočkih (UL L 169, str. 1), kakor je bila spremenjena z Direktivo 98/79/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. oktobra 1998 o in vitro diagnostičnih medicinskih pripomočkih (UL L 331, str. 1), in od družbe za izdajo potrdil TÜV Rheinland Product Safety GmbH prek Zvezne republike Nemčije zahteva, naj tožeči stranki odgovarja na podlagi obveznega zavarovanja civilnopravne odgovornosti iz točke 6 priloge XI k Direktivi 93/42, ki ga je navedena družba sklenila, in če zatrjevane škode ni mogoče povrniti s primarnim zahtevkom, podredno, odškodninski zahtevek v zvezi s škodo, ki je zaradi opustitev Komisije nastala pritožnici.

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrže.

               2.

               Portela – Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares Lda se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 102, 1.5.2009.


title: Zadeva C-262/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul Neamț (Romunija) 2. junija 2014 – Sindicatul Cadrelor Militare Disponibilizate în rezervă și în retragere (SCMD) in drugi proti Ministerul Finanțelor Publice prin Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Neamț

text:
               15.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 315/34

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul Neamț (Romunija) 2. junija 2014 – Sindicatul Cadrelor Militare Disponibilizate în rezervă și în retragere (SCMD) in drugi proti Ministerul Finanțelor Publice prin Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Neamț
   (Zadeva C-262/14)
   2014/C 315/56
   Jezik postopka: romunščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunalul Neamț

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Sindicatul Cadrelor Militare Disponibilizate în rezervă și în retragere (SCMD), Constantin Budiș, Vasile Murariu, Vasile Ursache, Ioan Zăpor, Petrea Simionel

      Tožena stranka: Ministerul Finanțelor Publice prin Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Neamț

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali se člen 2(2) Direktive 2000/78 (1) lahko razlaga tako, da pojem diskriminacija, ki je vsebovan v tej določbi, zajema tudi vzpostavitev položaja, v katerem obstaja različno obravnavanje zaradi statusa upokojenca zaposlene osebe ali osebe, ki se želi zaposliti?

               2.

               Ali se člen 3(1) direktive 2000/78 lahko razlaga tako, da pojmi „pogoji, pod katerimi je dostopna zaposlitev“, „izbirna merila“ in „pogoji […] odpustitve“ med merili in pogoji zajemajo tudi pojem upokojenca?

               3.

               Ali se člen 6 direktive 2000/78 lahko razlaga tako, da državi članici, ki je prenesla te določbe v nacionalno pravo, omogoča, da v okviru izvajanja svoje sodne pristojnosti preveri neustrezen ali nepopoln prenos evropskih direktiv v nacionalno pravo, kar zadeva presojo „objektivne in razumne utemeljitve“ uporabe različnega obravnavanja „legitimnega cilja“, katerega uresničuje zakonodajalec s sprejetjem normativnega akta, ki določa različno obravnavanje?

      (1)  Direktiva Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL L 303, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 79).


title: Zadeva C-112/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Kúria (Madžarska) 1. marca 2012 – Franklin Templeton Investment Funds Société d’Investissement à Capital Variable proti Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Ügyek és Adózók Adó Főigazgatósága

text:
               2.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 157/2

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Kúria (Madžarska) 1. marca 2012 – Franklin Templeton Investment Funds Société d’Investissement à Capital Variable proti Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Ügyek és Adózók Adó Főigazgatósága
   (Zadeva C-112/12)
   2012/C 157/03
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Kúria

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Franklin Templeton Investment Funds Société d’Investissement à Capital Variable

      Tožena stranka: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Ügyek és Adózók Adó Főigazgatósága

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je oprostitev davka od dividend, ki je v skladu z madžarsko zakonodajo priznana prejemniku dividend, ki je rezident na Madžarskem, združljiva z določbami pogodb EU, s katerimi so urejena načela svobode ustanavljanja (člen 49 PDEU), enakega obravnavanja (člen 54 PDEU) in prostega pretoka kapitala (člen 56 PDEU (sic)), če

                           (a)

                           je prejemnik dividend, ki ni rezident, oproščen davka od dividend le, če izpolnjuje določene zakonske pogoje, in sicer, da je bil ob razdelitvi (dodelitvi) dividend v kapitalu družbe rezidentke vsaj dve leti zapored trajno udeležen (v primeru delnic to velja za njegov delež imenskih delnic) v višini vsaj 20 %, ob upoštevanju tega, da če je bilo obdobje trajne 20-odstotne udeležbe krajše od dveh zaporednih let, družba, ki dividende razdeli, ni obvezana odtegniti davka od dividend, družba, ki dividende prejme, ali – v primeru nedenarnih dodelitev – družba, ki jih razdeli, pa ob predložitvi svojega davčnega obračuna ni obvezana plačati tega davka, če je za njegovo plačilo jamčila druga oseba ali tisti, ki dividende razdeli,

                           (b)

                           prejemnik dividend, ki ni rezident, ne izpolnjuje pogojev, ki so v nacionalni zakonodaji določeni za oprostitev, bodisi kadar njegova udeležba (v primeru delnic to velja za njegov delež imenskih delnic) v kapitalu družbe rezidentke ob razdelitvi (dodelitvi) dividend ni vsaj 20-odstotna, kot se zahteva z zakonom, bodisi kadar tolikšne udeležbe ni trajno vzdrževal vsaj dve zaporedni leti, bodisi kadar – če je bilo obdobje trajne 20-odstotne udeležbe krajše od dveh zaporednih let – za plačilo davka ni jamčila tretja oseba ali tisti, ki razdeli dividende(?)

               2.

               Ali bi bilo treba na točko (b) prvega vprašanja odgovoriti drugače oziroma ali na odgovor vpliva – in če je tako, koliko – dejstvo, da

                           (a)

                           medtem ko je prejemnik dividend, ki je rezident, v skladu z madžarsko zakonodajo oproščen davka od dividend, pa je davčni dolg prejemnika dividend, ki ni rezident, odvisen od tega, ali se zanj uporabi Direktiva (Sveta 90/435/EGS z dne 23. julija 1990 o skupnem sistemu obdavčitve matičnih družb in odvisnih družb iz različnih držav članic) ali Konvencija (med Republiko Madžarsko in Velikim vojvodstvom Luksemburg o izogibanju dvojnega obdavčevanja na področju davkov na dohodek in premoženje, sklenjena 15. januarja 1990 v Budimpešti),

                           (b)

                           medtem ko je prejemnik dividend, ki je rezident, v skladu z madžarsko zakonodajo oproščen davka od dividend, pa je za prejemnika dividend, ki ni rezident, glede na določbe prava njegove matične države ta davek v okviru nacionalne obdavčitve bodisi odbiten bodisi ga dokončno bremeni(?)

               3.

               Ali se nacionalna davčna uprava, zato da ne uporabi prava Skupnosti po uradni dolžnosti, lahko sklicuje na člen 65(1) PDEU (prej člen 58(1) ES) in na prejšnji člen 220 ES?


title: Zadeva C-383/10: Tožba, vložena 30. julija 2010 – Evropska komisija proti Kraljevini Belgiji

text:
               9.10.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 274/13

         Tožba, vložena 30. julija 2010 – Evropska komisija proti Kraljevini Belgiji
   (Zadeva C-383/10)
   ()
   2010/C 274/20
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: R. Lyal in F. Dintilhac, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Belgija

      Predloga tožeče stranke

               —

               Naj se ugotovi, da je Kraljevina Belgija s tem, ko je uzakonila in ohranila v veljavi sistem, ki nalaga diskriminatorno obdavčitev za obresti, ki jih plačajo banke nerezidentke, s tem da uporablja davčno oprostitev le za obresti, ki jih plačajo belgijske banke, kršila obveznosti na podlagi določb členov 56 in 63 Pogodbe o delovanju Evropske unije (prej člena 49 in 56 Pogodbe ES) in členov 36 in 40 Sporazuma o evropskem gospodarskem prostoru,

               —

               naj se Kraljevini Belgiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija graja zadevne nacionalne določbe v delu, v katerem odvračajo belgijske rezidente od uporabe storitev bank s sedežem v drugih državah članicah Unije, ker obresti, ki jih te banke plačajo, ne uživajo davčne oprostitve, ki se uporablja le za obresti, ki jih plačajo belgijske banke.
   Primarno Komisija zavrača predvsem trditev tožene stranke, da je neposredna obdavčitev v izključni pristojnosti držav članic, in trdi, da je to področje implicitno, toda nujno vključeno v pristojnost na notranjem trgu in zato predstavlja deljeno pristojnost med Unijo in državami članicami.
   V odgovor na ugovore belgijskih organov Komisija ugotavlja, prvič, da nevložitev tožbe v zvezi s tem s strani finančnega sektorja ni pomembna, saj je ugotovitev neizpolnitve obveznosti objektivne narave in zato ne more biti pogojena s tožbo. Drugič in tretjič, Komisija po eni strani nasprotuje trditvi, da so zgoraj navedeni ukrepi utemeljeni z nujnim javnim interesom, da se zagotovi učinkovitost davčnega nadzora, in po drugi strani trditvi, da je zadevna zakonodaja ukrep družbeno-politične narave, ki varuje javni interes. Četrtič, tožeča stranka zavrača utemeljitev belgijskih organov v zvezi z zmanjšano učinkovitostjo razširitve te oprostitve in trdi, da bi lahko skupino davčnih zavezancev, za katere se ta ukrep uporablja, utegnile zanimati tudi storitve bank s sedežem v drugih državah članicah. Petič, Komisija izpodbija trditev tožene stranke v zvezi z razlikami na področju varstva potrošnikov Unije v primeru stečaja banke in opominja, da je to področje predmet usklajevanja v Evropski uniji. Nazadnje, Komisija zatrjuje, da ima Belgija tri uradne jezike (nizozemščino, francoščino in nemščino) in da navedeni ugovori v zvezi s tveganjem nezadostnih informacij, ker banke s sedežem zunaj Belgije uporabljajo jezik, ki se v Belgiji ne govori, niso utemeljeni.


title: Sodba sodišča (šesti senat) z dne  12. januarja 2006  v zadevi C-118/05: Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2000/60/ES — Ukrepi Skupnosti na področju vodne politike — Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)

text:
               11.3.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 60/11

      SODBA SODIŠČA

   (šesti senat)
   z dne 12. januarja 2006
   v zadevi C-118/05: Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2000/60/ES - Ukrepi Skupnosti na področju vodne politike - Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)
   (2006/C 60/22)
   Jezik postopka: portugalščina
   V zadevi C-118/05, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: A. Caeiros in S. Pardo Quintillan) proti Portugalski republiki (zastopnik: L. Fernandes), zaradi tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 226 ES, vložene 10. marca 2005, je Sodišče (šesti senat), v sestavi J. Malenovský, predsednik senata, J.-P. Puissochet in A. Ó Caoimh (poročevalec), sodnika, generalni pravobranilec: P. Léger, sodni tajnik: R. Grass, 12. januarja 2006 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Portugalska republika, s tem, da v predpisanem roku ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2.

               Portugalski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 106, 30.4.2005.


title: Zadeva C-539/09: Tožba, vložena 21. decembra 2009 – Evropska komisija proti Zvezni republiki Nemčiji

text:
               27.2.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 51/24

         Tožba, vložena 21. decembra 2009 – Evropska komisija proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Zadeva C-539/09)
   2010/C 51/39
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. Caeiros in B. Conte, zastopnika)

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija

      Predloga tožeče stranke:

   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da Zvezna republika Nemčija s tem, da je zavrnila Računsko sodišče, da v Nemčiji izvede revizijo upravnega sodelovanja držav članic na področju davka na dodano vrednost, ki je določeno v Uredbi št. 1798/2003 in ustreznih izvedbenih predpisih, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 248(1), (2) in (3) ES ter členov 140(2) in 142(1) Uredbe št. 1605/2002 ter člena 10 ES.

               —

               Zvezni republiki Nemčiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Predmet te tožbe je zavrnitev nemških organov, da bi Evropsko računsko sodišče v Nemčiji opravilo revizijo upravnega sodelovanja med državami članicami na področju davka na dodano vrednost, ki je urejeno v Uredbi 1798/2003 in izvedbenih predpisih.
   Komisija meni, da je Zvezna republika Nemčija s tem kršila obveznosti iz člena 248 ES in Uredbe št. 1605/2002 ter dolžnost lojalnega sodelovanja po členu 10 ES.
   Pristojnosti Računskega sodišča glede revizije je treba razlagati široko: Računsko sodišče prve stopnje preučuje proračun EU in predlaga izboljšave. Za to mora imeti pravico do celovite revizije in preverjanja vseh področij in udeležencev, ki zadevajo prihodke in odhodke EU. Take revizije se lahko opravljajo tudi v državah članicah, ki morajo v skladu s členom 248(3) ES, členom 140(2) in členom 142(1) Uredbe 1605/2002 ter v skladu z dolžnostjo lojalnega sodelovanja iz člena 10 ES, Računskemu sodišču pri opravljanju te dejavnosti nuditi celovito podporo. To vključuje tudi dolžnost, da se dopusti revizije Računskega sodišča, ki služijo oceni zbiranja in porabe proračunskih sredstev EU.
   Natanko to so nemški organi Računskemu sodišču v tej zadevi preprečili.
   Uredba št. 1798/2003 se nanaša na zakonitost in pravilnost prihodkov Skupnosti. Ta uredba je del mreže številnih ukrepov, ki naj bi zagotavljali, da države članice razpolagajo s pravilnim prihodkom od davka na dodano vrednost in tako Skupnost pod najboljšimi pogoji z lastnimi sredstvi, ki ji pripadajo, s tem da se bori proti goljufivim ravnanjem in jih že preventivno preprečuje. S tega vidika Komisija meni, da mora Računsko sodišče, da preveri zakonitost in pravilnost prihodkov od davka na dodano vrednost, preveriti prenos in uporabo Uredbe št. 1798/2003. To pomeni, da lahko preveri, ali so države članice vzpostavile učinkovit sistem sodelovanja in pomoči in ali ga v praksi zadovoljivo izvajajo ali pa so potrebne izboljšave.
   Praktičen prenos upravnega sodelovanja, kot je predviden v Uredbi št 1798/2003, naj bi vplival lastna sredstva od davka na dodano vrednost, ki ga plačajo države članice. Dobro sodelovanje na tem področju preprečuje davčne utaje in izogibanja davkom in zato samodejno vodi k povečanju prihodkov od davka na dodano vrednost in s tem tudi k povečanju lastnih sredstev Skupnosti od davka na dodano vrednost. Če pa nasprotno država članica ustrezno ne sodeluje, ne krši le obveznosti iz Uredbe št. 1798/2003, ampak tudi obveznost iz Direktive o DDV, da sprejme vse zakonske in druge predpise, ki so ustrezni za zagotavljanje pobiranja davka na dodano vrednost na celotnem ozemlju.


title: Zadeva T-422/17: Tožba, vložena 10. julija 2017 – UF/EPSO

text:
               4.9.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 293/38

         Tožba, vložena 10. julija 2017 – UF/EPSO
   (Zadeva T-422/17)
   (2017/C 293/48)
   Jezik postopka: litovščina

      Stranki

      Tožeča stranka: UF (zastopnik: L. Gudaitė, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski urad za izbor osebja (EPSO)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi ničnost odločbe tožene stranke z dne 4. aprila 2017, s katero je bila tožeča stranka izločena iz natečaja EPSO/AD/335/16 za pravnike lingviste za litovski jezik;

               —

               odredi, da mora tožena stranka tožeči stranki dovoliti, da popravi očitno napako pri navedbi ravni znanja poljskega jezika, in sicer C1 namesto B1;

               —

               tožečo stranko ponovno pripusti k natečaju za pravnike lingviste za litovski jezik.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               V okviru prvega tožbenega razloga se zatrjuje, da je tožena stranka kršila legitimna pričakovanja tožeče stranke in jo zavedla s tem, da je potrdila, da njena prijava za sodelovanje na natečaju izpolnjuje vse pogoje.

                           —

                           Tožeča stranka trdi, da jo je tožena stranka s tem, da je 9. januarja 2017 potrdila, da njena prijava izpolnjuje vse pogoje iz razpisa natečaja, in s tem, da ji je dovolila sodelovati na računalniško podprtih testih, zavedla in ji ni dala možnosti, da popravi očitno tipkarsko napako glede ravni znanja poljskega jezika, zaradi katere je bila pozneje izločena iz natečaja.

               2.

               V okviru drugega tožbenega razloga se zatrjuje, da je tožena stranka kršila pravice tožeče stranke in njeno legitimno pričakovanje s tem, da jo je izločila iz natečaja za delovna mesta pravnikov lingvistov za litovski jezik.

                           —

                           Tožeča stranka trdi, da jo je tožena stranka z odločbo z dne 4. aprila 2017 s tem, da je upoštevala raven znanja poljskega jezika, ki je bila navedena v prijavi, neupravičeno izločila iz natečaja, kajti tožena stranka je seznanjena z dejansko ravnjo njenega znanja poljskega jezika na podlagi informacij, predloženih v prijavi na nek drug natečaj (EPSO/AD/328/16), in rezultatov tega natečaja. Tožeča stranka navaja, da je natečajna komisija v skladu s sodno prakso Splošnega sodišča odgovorna za ustrezno preverjanje diplom oziroma strokovnih naslovov, ki jih predloži vsak kandidat, in da se njena odločba o izločitvi kandidata iz natečaja šteje za akt, ki posega v položaj v smislu člena 91(1) Kadrovskih predpisov.


title: Zadeva T-96/10: Tožba, vložena 17. februarja 2010 – Rütgers Germany in drugi proti ECHI

text:
               1.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/66

         Tožba, vložena 17. februarja 2010 – Rütgers Germany in drugi proti ECHI
   (Zadeva T-96/10)
   2010/C 113/98
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Rütgers Germany GmbH (Castrop-Rauxel, Nemčija), Rütgers Belgium NV (Zelzate, Belgija), Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Češka republika), Koppers Denmark A/S (Nyborg, Danska), Koppers UK Ltd (Scunthorpe, Združeno kraljestvo) (zastopniki: K. Van Maldegem, R. Cana, odvetnika, in P. Sellar, Solicitor)

      Tožena stranka: Evropska agencija za kemikalije (ECHA)

      Predlogi tožečih strank

               —

               tožba naj se razglasi za dopustno in utemeljeno;

               —

               izpodbijani akt naj se delno razglasi za ničnega v delu, ki se nanaša na antracenovo olje, antracenova pasta;

               —

               ECHA naj se naloži plačilo stroškov tega postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke predlagajo delno razglasitev ničnosti odločbe Evropske agencije za kemikalije (v nadaljevanju: ECHA) (ED/68/2009), s katero je bilo je bilo antracenovo olje, antracenova pasta (številka CAS 90640-81-6) („antracenovo olje (antracenova pasta)“) opredeljeno kot snov, ki v skladu s členom 59 Uredbe (ES) št. 1907/2006 (1) (v nadaljevanju: REACH) izpolnjuje merila, določena v členu 57(d) in (e) REACH.
   Antracenovo olje (antracenova pasta) je bilo na podlagi izpodbijane odločbe, o kateri so bile tožeče stranke obveščene po sporočilu za javnost ECHE, vključeno na seznam 14 kemičnih snovi s seznama snovi, ki vzbujajo veliko zaskrbljenost in bodo morda vključene v Prilogo XIV k REACH. Razlogi, ki so v izpodbijanem aktu navedeni za opredelitev antracenovega olja (antracenove paste) kot snovi, ki vzbuja veliko zaskrbljenost, so, da je ta snov rakotvorna mutagena in tudi obstojna ter snov, ki se lahko kopiči v organizmih v skladu z merili iz Priloge XIII k REACH.
   Tožeče stranke menijo, da so z izpodbijanim aktom kršeni veljavni predpisi za opredelitev snovi, ki na podlagi REACH vzbujajo veliko zaskrbljenost, in v podporo tožbi uveljavljajo štiri tožbene razloge, ki so enaki tistim iz zadeve Rütgers Germany in drugi proti ECHI, T-94/10.

      (1)  Uredba (ES) št. 1907/2006 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH), o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije ter spremembi Direktive 1999/45/ES ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES (UL L 396, str. 1).


title: Zadeva C-463/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Amsterdam (Nizozemska) 2. septembra 2015 – Openbaar Ministerie/A.

text:
               3.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 363/25

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Amsterdam (Nizozemska) 2. septembra 2015 – Openbaar Ministerie/A.
   (Zadeva C-463/15)
   (2015/C 363/31)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Rechtbank Amsterdam

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Državno tožilstvo

      Tožena stranka: A.

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali člena 2(4) in 4, točka 1, Okvirnega sklepa 2002/584/PNZ (1) izvršitveni državi članici dovoljujeta, da navedeni določbi prenese v svoje nacionalno pravo tako, da lahko zahteva ne samo, da dejanje pomeni kaznivo dejanje v skladu z njenim pravom, temveč tudi, da je zanj zagrožena najvišja zaporna kazen vsaj dvanajst mesecev?

      (1)  Okvirni Sklep Sveta 2002/584/PNZ z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 34).


title: Zadeva F-103/12: Tožba, vložena 27. septembra 2012 – ZZ proti Europolu

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/70

         Tožba, vložena 27. septembra 2012 – ZZ proti Europolu
   (Zadeva F-103/12)
   2013/C 26/141
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnika: W. J. Dammingh in N. D. Dane, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropski policijski urad (Europol)

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe Europola, sprejete ob izvršitvi sodbe Sodišča za uslužbence z dne 29. junija 2010 v zadevi Doyle proti Europolu, F-37/09, s katero je Europol tožeči stranki dodelil pavšalni znesek za nadomestilo škode, ki jo je utrpela zaradi odločbe, ki je bila z navedeno sodbo razglašena za nično.

      Predloga tožeče stranke

               —

               Odločba z dne 28. novembra 2011, s katero je tožena stranka tožeči stranki dodelila znesek 3 000 EUR kot nadomestilo za škodo, ki jo je utrpela, in za dosledno izvajanje predhodno izdane sodbe Sodišča za uslužbence, ter odločba z dne 29. junija 2012, s katero je bila zavrnjena pritožba, ki jo je tožeča stranka vložila zoper odločbo z dne 28. novembra 2011, naj se razglasita za nični;

               —

               Europolu naj se naloži plačilo stroškov, vključno s plačilom zastopnika.


title: Zadeva F-17/07: Sklep prvega senata Sodišča za uslužbence z dne 10. oktobra 2007 – Pouzol proti Računskemu sodišču (Javni uslužbenci – Uradniki – Pokojnine – Prenos pokojninskih pravic, pridobljenih pred zaposlitvijo v Skupnostih – Nedopustnost)

text:
               24.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 283/43

         Sklep prvega senata Sodišča za uslužbence z dne 10. oktobra 2007 – Pouzol proti Računskemu sodišču
   (Zadeva F-17/07) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Pokojnine - Prenos pokojninskih pravic, pridobljenih pred zaposlitvijo v Skupnostih - Nedopustnost)
   (2007/C 283/77)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Michel Pouzol (Combaillaux, Francija) (zastopniki: D. Grisay, I. Andoulsi in D. Piccininno, odvetniki)

      Tožena stranka: Računsko sodišče Evropskih skupnosti (zastopniki: T. Kennedy, J.-M. Stenier in G. Cortens, zastopniki)
   Predmet zadeve
   Razglasitev ničnosti odločbe Računskega sodišča z dne 23. novembra 2006 s katero je bila za nedopustno razglašena pritožba, ki jo je tožeča stranka vložila zoper odločbo Komisije z dne 18. maja 2006 – Priznanje dodatne pokojninske dobe tožeče stranke – Odškodninski zahtevek.
   Izrek sklepa

               1)

               Tožba se zavrže kot očitno nedopustna.

               2)

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 117, 26.5.2007, str. 35.


title: Zadeva C-179/14: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 23. februarja 2016 – Evropska komisija/Madžarska (Zadeva C-179/14Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2006/123/ES — Členi od 14 do 16 — Člen 49 PDEU — Svoboda ustanavljanja — Člen 56 PDEU — Svoboda opravljanja storitev — Pogoji za izdajanje davčno ugodnih bonov, ki jih delodajalci dodelijo svojim zaposlenim za nastanitev, prostočasne dejavnosti in/ali prehrano — Omejitve — Monopolključne besede brez narekovajev)

text:
               25.4.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 145/5

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 23. februarja 2016 – Evropska komisija/Madžarska
   (Zadeva C-179/14) (1)

   ((Zadeva C-179/14Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2006/123/ES - Členi od 14 do 16 - Člen 49 PDEU - Svoboda ustanavljanja - Člen 56 PDEU - Svoboda opravljanja storitev - Pogoji za izdajanje davčno ugodnih bonov, ki jih delodajalci dodelijo svojim zaposlenim za nastanitev, prostočasne dejavnosti in/ali prehrano - Omejitve - Monopolključne besede brez narekovajev))
   (2016/C 145/05)
   Jezik postopka: madžarščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. Tokár in E. Montaguti, agenta)

      Tožena stranka: Madžarska (zastopnika: M.Z. Fehér in G. Koós, agenta)

      Izrek

               1.

               Madžarska je z uvedbo in ohranjanjem sistema kartice za prosti čas Széchenyi, določenega z vladno uredbo št. 55/2011 z dne 12. aprila 2011 o izdajanju in uporabi kartice za prosti čas Széchenyi in spremenjenega z zakonom št. CLVI z dne 21. novembra 2011 o spremembi nekaterih davčnih zakonov in drugih zakonov, povezanih s temi davčnimi zakoni, kršila Direktivo 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu, ker:

                           —

                           člen 13 navedene vladne uredbe v povezavi s členom 2(2)(d) zakona št. XCVI o prostovoljnih vzajemnih zavarovalnih skladih iz leta 1993, členom 2(b) zakona št. CXXXII o podružnicah in predstavništvih podjetij s sedežem v tujini iz leta 1997 ter s členi 1, 2(1) in (2), 55(1) in (3) ter 64(1) zakona št. IV o gospodarskih družbah iz leta 2006 izključuje možnost, da bi podružnice izdajale kartico za prosti čas Széchenyi, ter posledično pomeni kršitev člena 14, točka 3, te direktive;

                           —

                           navedeni člen 13 v povezavi z istimi nacionalnimi določbami ne priznava – z vidika izpolnjevanja pogojev iz tega člena 13, od (a) do (c) – dejavnosti skupin družb, katerih matična družba ni družba, ustanovljena po madžarskem pravu, in katerih članice ne poslujejo v oblikah družb, predvidenih z madžarskim pravom, ter posledično pomeni kršitev člena 15(1), (2)(b) in (3) navedene direktive;

                           —

                           člen 13 vladne uredbe št. 55/2011 v povezavi s temi nacionalnimi določbami omejuje možnost izdajanja kartice za prosti čas Széchenyi na banke in finančne ustanove, glede na to da lahko samo te organizacije izpolnijo pogoje iz člena 13, ter posledično pomeni kršitev člena 15(1), (2)(d) in (3) te direktive;

                           —

                           je navedeni člen 13 v nasprotju s členom 16 Direktive 2006/123, ker za izdajanje kartice za prosti čas Széchenyi predpisuje obstoj sedeža na Madžarskem.

               2.

               Sistem bonov Erzsébet, ki je urejen z zakonom št. CLVI z dne 21. novembra 2011 in z zakonom št. CIII z dne 6. julija 2012 o programu Erzsébet, je v nasprotju s členoma 49 PDEU in 56 PDEU, ker se s to nacionalno ureditvijo ustvarja monopol v korist javnih organizacij na področju izdajanja bonov, ki omogočajo pridobitev hladnih obrokov in ki jih delodajalci pod davčno ugodnimi pogoji lahko dodelijo svojim zaposlenim kot ugodnosti v naravi.

               3.

               Madžarski se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 202, 30.6.2014.


title: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 14. julija 2005 v zadevi C-192/04 (predlog za sprejem predhodne odločbe Cour de cassation): Lagardère Active Broadcast proti Société pour la perception de la rémunération équitable (SPRE) in drugi (Avtorska in sorodne pravice — Razširjanje fonogramov — Pravično nadomestilo)

text:
               3.9.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 217/19

      SODBA SODIŠČA

   (tretji senat)
   z dne 14. julija 2005
   v zadevi C-192/04 (predlog za sprejem predhodne odločbe Cour de cassation): Lagardère Active Broadcast proti Société pour la perception de la rémunération équitable (SPRE) in drugi (1)

   (Avtorska in sorodne pravice - Razširjanje fonogramov - Pravično nadomestilo)
   (2005/C 217/37)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi C-192/04, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, ki ga je vložilo Cour de cassation (Francija) z odločbo z dne 17. februarja 2004, ki je na Sodišče prispela dne 26. aprila 2004, v postopku Lagardère Active Broadcast, pravni naslednik Europe 1 communication SA, proti Société pour la perception de la rémunération équitable (SPRE), Gesellschaft zur Verwertung von Leistungsschutzrechten mbH (GVL), ob udeležbi: Compagnie européenne de radiodiffusion et de télévision Europe 1 SA (CERT), je Sodišče (tretji senat), v sestavi A. Rosas, predsednik senata, A. Borg Barthet, S. von Bahr, J. Malenovský (poročevalec) in U. Lõhmus, sodniki, generalni pravobranilec: A. Tizzano, sodni tajnik: K. Sztranc, administratorka, dne 14. julija 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1)

               V primeru radiodifuznega oddajanja, ki se obravnava v postopku v glavni stvari, Direktiva Sveta 93/83/EGS z dne 27. septembra 1993 o uskladitvi določenih pravil o avtorski in sorodnih pravicah v zvezi s satelitskim radiodifuznim oddajanjem in kabelsko retransmisijo ne nasprotuje temu, da velja za nadomestilo za uporabo fonogramov poleg prava države članice, na ozemlju katere je družba, ki oddaja, ustanovljena, tudi pravo države članice, v kateri se iz tehničnih razlogov nahaja zemeljski oddajnik, ki distribuira njene oddaje proti prvi državi.

               2)

               Člen 8(2) Direktive Sveta 92/100/EGS z dne 19. novembra 1992 o pravici dajanja v najem in pravici posojanja ter o določenih pravicah, sorodnih avtorski, na področju intelektualne lastnine je treba razlagati tako, da za določitev pravičnega nadomestila iz te določbe družba, ki oddaja, ne more upravičeno enostransko znižati znesek nadomestila za uporabo fonogramov, ki ga dolguje v državi članici, v kateri je ustanovljena, za znesek nadomestila, ki je bil plačan ali zahtevan v državi članici, na ozemlju katere je zemeljski oddajnik, ki distribuira oddaje proti prvi državi.

      (1)  UL C 156, 12.6.2004.


title: Zadeva T-423/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. decembra 2011 – Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials proti Svetu (Damping — Uvoz določenih vrst magnezitne opeke s poreklom iz Kitajske — Uredba, ki je bila sprejeta ob koncu vmesnega pregleda — Primerjava med normalno vrednostjo in izvozno ceno — Upoštevanje davka na dodano vrednost države izvora — Uporaba drugačne metode kot med prvotno preiskavo — Sprememba okoliščin — Člen 2(10)(b) in člen 11(9) Uredbe (ES) št. 384/96 (postal člen 2(10)(b) in člen 11(9) Uredbe (ES) št.1225/2009))

text:
               4.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/21

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. decembra 2011 – Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials proti Svetu
   (Zadeva T-423/09) (1)

   (Damping - Uvoz določenih vrst magnezitne opeke s poreklom iz Kitajske - Uredba, ki je bila sprejeta ob koncu vmesnega pregleda - Primerjava med normalno vrednostjo in izvozno ceno - Upoštevanje davka na dodano vrednost države izvora - Uporaba drugačne metode kot med prvotno preiskavo - Sprememba okoliščin - Člen 2(10)(b) in člen 11(9) Uredbe (ES) št. 384/96 (postal člen 2(10)(b) in člen 11(9) Uredbe (ES) št. 1225/2009))
   2012/C 32/41
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd (Dashiqiao, Kitajska) (zastopnika: J.-F. Bellis in R. Luff, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopniki: sprva J.-P. Hix, nato J.-P. Hix in B. Driessen, zastopniki, naprej skupaj z G. Berrischem in G. Wolfom, nato z G. Berrischem, odvetniki)

      Intervenientka v podporo toženi stranki: Evropska komisija (zastopnika: É. Gippini Fournier in H. van Vliet, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razveljavitev Uredbe Sveta (ES) št. 826/2009 z dne 7. septembra 2009 o spremembi Uredbe (ES) št. 1659/2005 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz določenih vrst magnezitne opeke s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (UL L 240, str. 7), kolikor protidampinška dajatev, ki je v tej uredbi določena za tožečo stranko, presega to, ki bi se uporabljala, če bi bila določena na podlagi metode izračuna, ki je bila uporabljena med prvotno preiskavo, da bi se upoštevalo nevračilo kitajskega davka na dodano vrednost ob izvozu.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družba Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd nosi svoje stroške in stroške Sveta Evropske unije.

               3.

               Evropska komisija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 312, 19.12.2009.


title: Zadeva T-410/08: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. aprila 2013 – GEMA proti Komisiji (Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Avtorske pravice v zvezi z javnim izvajanjem glasbenih del po spletu, po satelitu in s kabelsko retransmisijo — Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES — Razdelitev geografskega trga — Dvostranski sporazumi med nacionalnimi kolektivnimi organizacijami — Usklajeno ravnanje, ki izključuje možnost izdajanja večozemeljskih in večrepertoarnih dovoljenj — Dokaz — Domneva nedolžnosti)

text:
               1.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 156/28

         Sodba Splošnega sodišča z dne 12. aprila 2013 – GEMA proti Komisiji
   (Zadeva T-410/08) (1)

   (Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Avtorske pravice v zvezi z javnim izvajanjem glasbenih del po spletu, po satelitu in s kabelsko retransmisijo - Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES - Razdelitev geografskega trga - Dvostranski sporazumi med nacionalnimi kolektivnimi organizacijami - Usklajeno ravnanje, ki izključuje možnost izdajanja večozemeljskih in večrepertoarnih dovoljenj - Dokaz - Domneva nedolžnosti)
   2013/C 156/47
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte (GEMA) (Berlin, Nemčija) (zastopniki: R. Bechtold, I. Brinker, T. Holzmüller, odvetniki, in J. Schwarze, profesor)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: F. Castillo de la Torre, A. Antoniadis in O. Weber, agenti)

      Intervenientke v podporo tožene stranke: RTL Group SA (Luxembourg, Luksemburg); CLT-UFA (Luxembourg); Music Choice Europe Ltd (London, Združeno kraljestvo); ProSiebenSat.1 Media AG (Unterföhring, Nemčija); Modern Times Group MTG AB (Stockholm, Švedska); Viasat Broadcasting UK Ltd (London) in Verband Privater Rundfunk und Telemedien eV (VPRT) (Berlin) (zastopniki: sprva M. Hansen, A. Weitbrecht in É. Barbier de La Serre, odvetniki, nato M. Hansen, A. Weitbrecht, J. Ruiz Calzado, odvetniki, in J. Kallaugher, solicitor)

      Predmet

   Predlog za razglasitev delne ničnosti Odločbe Komisije C(2008) 3435 final z dne 16. julija 2008 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/C2/38.698 – CISAC).

      Izrek

               1.

               Člen 3 Odločbe Komisije C(2008) 3435 final z dne 16. julija 2008 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/C2/38.698 – CISAC) se razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte (GEMA).

               2.

               Člen 4(2) in (3) Odločbe C(2008) 3435 final se razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na njen člen 3 in GEMA.

               3.

               Evropska komisija nosi svoje stroške in stroške GEMA razen tistih v zvezi z intervencijo.

               4.

               RTL Group SA, CLT-UFA, Music Choice Europe Ltd, ProSiebenSat.1 Media AG, Modern Times Group MTG AB, Viasat Broadcasting UK Ltd in Verband Privater Rundfunk und Telemedien eV (VPRT) nosijo svoje stroške in stroške GEMA v zvezi z intervencijo.

               5.

               GEMA, Komisija, RTL Group, CLT-UFA in Music Choice Europe nosijo svoje stroške v zvezi s postopkom za izdajo začasne odredbe.

      (1)  UL C 313, 6.12.2008.


title: Zadeva C-618/12: Sklep predsednika Sodišča z dne 25. marca 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour administrative d'appel de Paris – Francija) – Société Reggiani SpA Illuminazione proti Ministre de l'Économie et des Finances

text:
               3.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 225/59

         Sklep predsednika Sodišča z dne 25. marca 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour administrative d'appel de Paris – Francija) – Société Reggiani SpA Illuminazione proti Ministre de l'Économie et des Finances
   (Zadeva C-618/12) (1)

   2013/C 225/130
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 101, 6.4.2013.


               25.11.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/21

         Tožba Aleris Ungplan AS proti Nadzornemu organu Efte, vložena 23. avgusta 2010
   (Zadeva E-13/10)
   2010/C 320/10
   Družba Aleris Ungplan AS, ki jo zastopa odvetnik Jon Midthjell, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, 0151 Oslo, NORWAY, je 23. avgusta 2010 pri Sodišču Efte vložila tožbo proti Nadzornemu organu Efte.
   Tožeča stranka Sodišču Efte predlaga, naj:

               1.

               Odločbo Nadzornega organa Efte št. 248/10/COL v zvezi z zadevama št. 66111 in 66744 z dne 21. junija 2010 razglasi za nično,

               2.

               Nadzornemu organu Efte naloži plačilo stroškov tega postopka.

      Pravna podlaga in dejansko stanje ter navedeni tožbeni razlogi:

               —

               tožeča stranka, družba Aleris Ungplan AS, je zasebni ponudnik storitev za mlade na Norveškem. Družba Aleris Ungplan AS je odvisna družba v izključni lasti skupine Aleris Group s sedežem v Stockholmu na Švedskem,

               —

               tožeča stranka se je pritožila Nadzornemu organu Efte z navedbo, da je bila izključitev vseh ponudnikov oskrbe za mlade razen neprofitnih organizacij iz dveh javnih naročil v zvezi s storitvami za mlade na Norveškem v nasprotju s Sporazumom EGP,

               —

               Nadzorni organ Efte je zaključil zadevo s sporno odločbo, saj je menil, da izključitve niso bile v nasprotju s Sporazumom EGP.

               —

               tožeča stranka trdi, da Nadzorni organ Efte:

                           —

                           ni spoštoval načela nediskriminacije iz člena 2 Direktive 2004/18/ES in pravil, ki veljajo za javna naročila v skladu s pravom EGP, ter

                           —

                           ni v zadostni meri utemeljil svoje odločitve.


title: Zadeva T-505/08: Sodba Splošnega sodišča z dne 9. septembra 2010 – Nadine Trautwein Rolf Trautwein proti UUNT (Hunter) (Znamka Skupnosti — Prijava besedne znamke skupnosti Hunter — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009) — Omejitev proizvodov, navedenih v prijavi znamke)

text:
               23.10.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 288/36

      Sodba Splošnega sodišča z dne 9. septembra 2010 – Nadine Trautwein Rolf Trautwein proti UUNT (Hunter)
      (Zadeva T-505/08) (1)

      (Znamka Skupnosti - Prijava besedne znamke skupnosti Hunter - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009) - Omejitev proizvodov, navedenih v prijavi znamke)
      (2010/C 288/69)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Nadine Trautwein Rolf Trautwein GbR, Research and Development (Leopoldshöhe, Nemčija) (zastopnik: C. Czychowski, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: S. Schäffner, zastopnik)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 17. septembra 2008, kot je bila popravljena 5. februarja 2009 (zadeva R 1733/2007-1), glede zahteve za registracijo besednega Hunter kot znamke Skupnosti.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Nadine Trautwein Rolf Trautwein GbR, Research and Development, se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 44, 21.2.2009.


title: Zadeva T-548/11: Tožba, vložena 19. oktobra 2011 – MIP Metro proti UUNT – Real Seguros (real,- QUALITY)

text:
               7.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/18

         Tožba, vložena 19. oktobra 2011 – MIP Metro proti UUNT – Real Seguros (real,- QUALITY)
   (Zadeva T-548/11)
   2012/C 6/34
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Nemčija) (zastopnika: J. Plate in R. Kaase, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Real Seguros, SA (Porto, Portugalska)

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Postopek naj se do dokončne odločitve portugalskega urada za intelektualno lastnino o zahtevi za razveljavitev, ki jo je tožeča stranka vložila zoper registracije prejšnjih portugalskih znamk št. 249791, št. 249793 in št. 254390 prekine; v primeru, da se predlogu za prekinitev postopka ne ugodi, naj se s postopkom nadaljuje ter

               —

               naj se razveljavi odločbo četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 17. avgusta 2011 v zadevi R 114/2011-4 in

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov, vključno s stroški pritožbenega postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: mednarodna figurativna znamka „real,- QUALITY“, registrirana pod št. W 983683, v rdeči, modri in bež barvi za storitve iz razreda 36

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe

      Navajana znamka ali znak: portugalska besedna znamka „REAL“, registrirana pod št. 249791, za storitve iz razreda 36; portugalska besedna znamka „REAL SEGUROS“, registrirana pod št. 249793, za storitve iz razreda 36; portugalska figurativna znamka, registrirana pod št. 254390, ki vsebuje besedni element „REAL“, za storitve iz razreda 36; različne neregistrirane pravice, za katere se navaja, da so registrirane v vseh državah članicah ali na Portugalskem

      Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru v celoti

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009, ker naj bi odbor za pritožbe napačno domneval, da bi glede prijavljene znamke in znamke, navajane v postopku z ugovorom, prišlo do verjetnosti zmede.