title: Zadeva C-246/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank van eerste aanleg Oost-Vlaanderen, Afdeling Gent (Belgija) 3. junija 2020 – Openbaar Ministerie/EA

text:
               7.9.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/28

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank van eerste aanleg Oost-Vlaanderen, Afdeling Gent (Belgija) 3. junija 2020 – Openbaar Ministerie/EA
      (Zadeva C-246/20)
      (2020/C 297/37)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Rechtbank van eerste aanleg Oost-Vlaanderen, Afdeling Gent

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Openbaar Ministerie

         Tožena stranka: EA

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 2(1) Direktive 2006/126/ES (1) razlagati tako, da morajo države članice vozniško dovoljenje priznati brez nadaljnjega preverjanja tudi v primeru, ko izdaja tega dokumenta temelji na zamenjavi vozniškega dovoljenja, za katerega je bilo v državi izdaje prijavljeno, da je izgubljeno, in je v tej državi izgubilo svojo veljavnost?

                  2.

                  Ali sme država članica priznanje zamenjanega vozniškega dovoljenja na podlagi člena 11(4), drugi pododstavek, Direktive 2006/126/ES zavrniti, če je bila zamenjava opravljena v času, v katerem je država članica, ki je izdala izvorno vozniško dovoljenje, odvzela pravico do vožnje do takrat, ko bo opravil preizkus sposobnosti za vožnjo?

                  3.

                  Ali sme država članica priznanje zamenjanega vozniškega dovoljenja zavrniti, če lahko država članica, na ozemlju katere se pojavi vprašanje o priznanju vozniškega dovoljenja, na podlagi konkretnih in ugotovljenih podatkov ugotovi, da pravica do vožnje v času zamenjave vozniškega dovoljenja ni več obstajala?

                  4.

                  Ali sme država članica priznanje zamenjanega vozniškega dovoljenja zavrniti tudi, če se vprašanje priznanja navezuje na državljana države članice, v kateri se je pojavilo vprašanje o priznanju, in ta država članica na podlagi konkretnih in ugotovljenih podatkov ugotovi, da zadevna oseba v trenutku zamenjave in/ali v trenutku vložitve prošnje za priznanje ni izpolnjevala minimalnih pogojev za pridobitev vozniškega dovoljenja v tej državi članici?

                  5.

                  Ali je treba člen 2(1) Direktive 2006/126/ES razlagati tako, da ustvarja neenakost med državljanom države članice, ki pravico do vožnje spet pridobi šele po opravljenem preizkusu sposobnosti za vožnjo, in državljanom, ki je bil prav tako napoten na preizkus sposobnosti za vožnjo, vendar je v vmesnem času – po možnosti s kršitvijo zahtev v zvezi s prebivališčem ali z zamenjavo na podlagi vozniškega dovoljenja, ki je v državi članici izdaje prenehalo veljati – pridobil tuje vozniško dovoljenje?

         (1)  Direktiva 2006/126/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o vozniških dovoljenjih (UL 2006, L 403, str. 18).


title: Zadeva C-251/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation (Francija) 10. junija 2020 – Gtflix Tv/DR

text:
               7.9.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/28

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation (Francija) 10. junija 2020 – Gtflix Tv/DR
      (Zadeva C-251/20)
      (2020/C 297/38)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Cour de cassation

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Vlagateljica kasacijske pritožbe: Gtflix Tv

         Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: DR

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba določbe člena 7, točka 2, Uredbe (EU) št. 1215/2012 (1) razlagati tako, da lahko oseba, ki – ker meni, da so ji bile s spletnim razširjanjem izjav, ki pomenijo očrnitev, kršene pravice – želi doseči popravek podatkov in izbris vsebin ter hkrati povračilo nepremoženjske in gospodarske škode, ki sta zaradi tega nastali, v skladu s sodbo eDate Advertising (točki 51 in 52) pred sodišči vsake države članice, na ozemlju katere je ali je bila na spletu objavljena vsebina dostopna, zahteva odškodnino za škodo, povzročeno na ozemlju te države članice, ali pa mora na podlagi sodbe Svensk Handel (točka 48) ta odškodninski zahtevek vložiti pri sodišču, ki je pristojno za odreditev popravka podatkov in izbrisa komentarjev, ki pomenijo očrnitev?

         (1)  Uredba (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL 2012, L 351, str. 1).


title: Zadeva C-253/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hof van beroep te Brussel (Belgija) 9. junija 2020 — Impexeco NV/Novartis AG

text:
               7.9.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/29

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hof van beroep te Brussel (Belgija) 9. junija 2020 — Impexeco NV/Novartis AG
      (Zadeva C-253/20)
      (2020/C 297/39)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Hof van beroep te Brussel

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: Impexeco NV

         Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Novartis AG

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člena 34 [in] 36 PDEU razlagati tako, da v primeru, če sta zaščiteno zdravilo (referenčno zdravilo) in generično zdravilo v EGP dali v promet gospodarsko povezani podjetji, ugovor imetnika blagovne znamke proti nadaljnji komercializaciji generičnega zdravila v državi uvoznici, ki ga izvaja vzporedni uvoznik, ki ga je prepakiral in namestil blagovno znamko zaščitenega zdravila (referenčnega zdravila), lahko privede do umetnega zapiranja trga med državami članicami?

                  2.

                  Če je odgovor na to vprašanje pritrdilen: ali je zato treba ugovor imetnika blagovne znamke novemu označevanju preizkusiti na podlagi meril BMS?

                  3.

                  Ali je za odgovor na ti vprašanji pomembno, da sta generično zdravilo in zaščiteno zdravilo (referenčno zdravilo) identični oziroma imata enak terapevtski učinek v smislu člena 3(2) kraljevega odloka z dne 19. aprila 2001 o vzporednem uvozu?


title: Zadeva C-254/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hof van beroep te Brussel (Belgija) 9. Junija 2020 — PI Pharma NV/Novartis AG, Novartis Pharma NV

text:
               7.9.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/29

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hof van beroep te Brussel (Belgija) 9. Junija 2020 — PI Pharma NV/Novartis AG, Novartis Pharma NV
      (Zadeva C-254/20)
      (2020/C 297/40)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Hof van beroep te Brussel

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: PI Pharma NV

         Nasprotni stranki v pritožbenem postopku: Novartis AG, Novartis Pharma NV

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člena 34 [in] 36 PDEU razlagati tako, da v primeru, če sta zaščiteno zdravilo (referenčno zdravilo) in generično zdravilo v EGP dali v promet gospodarsko povezani podjetji, ugovor imetnika blagovne znamke proti nadaljnji komercializaciji generičnega zdravila v državi uvoznici, ki ga izvaja vzporedni uvoznik, ki ga je prepakiral in namestil blagovno znamko zaščitenega zdravila (referenčnega zdravila), lahko privede do umetnega zapiranja trga med državami članicami?

                  2.

                  Če je odgovor na to vprašanje pritrdilen: ali je zato treba ugovor imetnika blagovne znamke novemu označevanju preizkusiti na podlagi meril BMS?

                  3.

                  Ali je za odgovor na ti vprašanji pomembno, da sta generično zdravilo in zaščiteno zdravilo (referenčno zdravilo) identični oziroma imata enak terapevtski učinek v smislu člena 3(2) kraljevega odloka z dne 19. aprila 2001 o vzporednem uvozu?


title: Zadeva C-269/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 18. junija 2020 – Finanzamt T/S

text:
               7.9.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/30

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 18. junija 2020 – Finanzamt T/S
      (Zadeva C-269/20)
      (2020/C 297/41)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesfinanzhof

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožena stranka in revident: Finanzamt T

         Tožeča stranka in nasprotna stranka v revizijskem postopku: S

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba pooblastilo, ki je za države članice določeno v členu 4(4), drugi pododstavek, Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih (1), da lahko kot enega davčnega zavezanca obravnavajo osebe s sedežem na njihovem ozemlju, ki so kljub temu, da so pravno neodvisne, med seboj finančno, gospodarsko in organizacijsko tesno povezane, izvajati na način:

                              (a)

                              da do obravnavanja kot en davčni zavezanec pride pri eni od teh oseb, ki je davčni zavezanec za vse transakcije teh oseb, ali pa način,

                              (b)

                              da mora obravnavanje kot en davčni zavezanec nujno – s čimer se vzame v zakup tudi občutni izpad davčnih prihodkov – voditi k skupini za DDV, ločeni od med seboj tesno povezanih oseb, pri kateri gre za fiktivni subjekt, ki se ustanovi posebej za namene DDV?

                  2.

                  Če je ustrezen odgovor na prvo vprašanje naveden pod točko (a): ali iz sodne prakse Sodišča Evropske unije glede drugih namenov kot namenov lastne dejavnosti v smislu člena 6(2) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih (sodba Sodišča Evropske unije VNLTO z dne 12. februarja 2009 – C-515/07, EU:C:2009:88), izhaja, da pri davčnem zavezancu, ki:

                              a)

                              na eni strani opravlja gospodarsko dejavnost in pri tem opravlja storitve za plačilo v smislu člena 2, točka 1, Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih, in

                              b)

                              na drugi strani hkrati opravlja dejavnost, za katero je zadolžen v okviru javne oblasti (oblastvena dejavnost), za katero v skladu s členom 4(5) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih ne šteje za davčnega zavezanca,

                        za opravljanje brezplačne storitve s področja njegove gospodarske dejavnosti za področje njegove oblastvene dejavnosti ne pride do obdavčenja v skladu s členom 6(2)(b) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih?

         (1)  UL 1977, L 145, str. 1.


title: Zadeva C-274/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Giudice di pace di Massa (Italija) 19. junija 2020 – GN, WX/Prefettura di Massa Carrara – Ufficio Territoriale del Governo di Massa Carrara

text:
               7.9.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/31

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Giudice di pace di Massa (Italija) 19. junija 2020 – GN, WX/Prefettura di Massa Carrara – Ufficio Territoriale del Governo di Massa Carrara
      (Zadeva C-274/20)
      (2020/C 297/42)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Giudice di pace di Massa

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: GN, WX

         Tožena stranka: Prefettura di Massa Carrara – Ufficio Territoriale del Governo di Massa Carrara

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba prepoved „diskriminacije glede na državljanstvo“ iz člena 18 PDEU razlagati tako, da je prepovedano, da države članice sprejmejo tako zakonodajo, ki bi lahko tudi posredno, prikrito in/ali vsebinsko povzročala težave državljanom drugih držav članic?

                  2.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali lahko odstavek 1a člena 93 Codice della Strada (zakonik o cestnem prometu) o prepovedi vožnje s tujimi registrskimi tablicami (ne glede na to, na koga se glasijo) po šestdesetih dneh prebivanja v Italiji povzroči težave državljanom drugih držav članic (ki imajo avtomobil s tujo registrsko tablico) in je zato diskriminatoren glede na državljanstvo?

                  3.

                  Ali je treba izraze:

                              a.

                              „pravica prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic“ iz člena 21 PDEU;

                              b.

                              „notranji trg“, ki „zajema območje brez notranjih meja, na katerem je v skladu z določbami Pogodb zagotovljen prost pretok blaga, oseb, storitev in kapitala“ iz člena 26 PDEU;

                              c.

                              „[v] Uniji se zagotovi prosto gibanje delavcev“ iz člena 45 PDEU;

                              d.

                              „se omejitve glede pravice do ustanavljanja za državljane ene države članice na ozemlju druge države članice prepovejo“ iz členov od 49 do 55 PDEU;

                              e.

                              „se omejitve svobode opravljanja storitev v Uniji prepovejo za državljane držav članic, ki imajo sedež v eni od držav članic, vendar ne v državi osebe, ki so ji storitve namenjene,“ iz členov od 56 do 62 PDEU

                        razlagati tako, da so prepovedane tudi nacionalne določbe, ki bi lahko evropskim državljanom tudi samo posredno, prikrito in/ali vsebinsko omejevale ali oteževale uresničevanje pravice prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, pravice prostega gibanja delavcev v Uniji, pravice do ustanavljanja in svobode opravljanja storitev, ali kakor koli vplivale na te pravice?

                  4.

                  Če je odgovor na tretje vprašanje pritrdilen, ali lahko odstavek 1a člena 93 zakonika o cestnem prometu o prepovedi vožnje s tujimi registrskimi tablicami (ne glede na to, na koga se glasijo) po šestdesetih dneh prebivanja v Italiji omeji, otežuje ali kakor koli vpliva na uresničevanje pravice prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, pravice prostega gibanja delavcev v Uniji, pravice do ustanavljanja in svobode opravljanja storitev?


title: Zadeva C-288/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal judiciaire – Bobigny (Francija) 30. junija 2020 – BNP Paribas Personal Finance SA/ZD

text:
               7.9.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/32

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal judiciaire – Bobigny (Francija) 30. junija 2020 – BNP Paribas Personal Finance SA/ZD
      (Zadeva C-288/20)
      (2020/C 297/44)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal Judiciaire – Bobigny

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: BNP Paribas Personal Finance SA

         Tožena stranka: ZD

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali so pogoji, kakršni so predmet spora o glavni stvari, ki med drugim določajo, da je švicarski frank obračunska valuta in evro plačilna valuta, zaradi česar valutno tveganje nosi kreditojemalec, del glavnega predmeta pogodbe v smislu člena 4(2) Direktive 93/13 (1) ob neizpodbijanju zneska stroškov menjave in ob obstoju pogojev, ki na določene datume predvidevajo možnost, da kreditojemalec uveljavlja možnost pretvorbe v evre po vnaprej določeni formuli?

                  2.

                  Ali Direktiva 93/13, če se razlaga ob upoštevanju načela učinkovitosti prava Skupnosti, nasprotuje nacionalni sodni praksi, v skladu s katero so pogoj ali celota pogojev, kakršni so ti iz postopka v glavni stvari, „jasni in razumljivi“ v smislu te direktive, če:

                              —

                              so v predhodni kreditni ponudbi podrobno predstavljeni devizni posli, izvršeni med trajanjem kredita, in je natančno navedeno, da se bo uporabil menjalni tečaj evro/švicarski frank, ki bo veljal dva delovna dneva pred datumom dogodka, ki določa posel, in ki bo objavljen na spletni strani Evropske centralne banke;

                              —

                              je v ponudbi navedeno, da kreditojemalec sprejme devizne posle iz švicarskih frankov v evre in iz evrov v švicarske franke, ki so potrebni za delovanje in vračilo kredita, ter da bo dajalec kredita preostali znesek mesečnih plačil v evrih pretvoril v švicarske franke po plačilu dodatnih stroškov kredita;

                              —

                              je v ponudbi navedeno, da če je znesek po deviznem poslu nižji od zapadlega obroka v švicarskih frankih, bo amortizacija glavnice manj hitra, morebitni delež neamortizirane glavnice na podlagi zapadlega obroka pa bo vpisan v negativni saldo računa v švicarskih frankih, in je poleg tega pojasnjeno, da se bo amortizacija glavnice kredita spreminjala glede na zvišanje ali znižanje menjalnega tečaja, uporabljenega za mesečna plačila, ter da se lahko zaradi te spremembe podaljša ali skrajša amortizacijska doba kredita in glede na okoliščine spremenijo skupni stroški vračila;

                              —

                              so v členih „interni račun v evrih“ in „interni račun v švicarskih frankih“ podrobno predstavljeni posli, ki se izvedejo ob vsakem plačilu obroka v dobro in v breme vsakega računa, v pogodbi pa je pregledno predstavljeno konkretno delovanje mehanizma pretvorbe tuje valute;

                        in ponudba zlasti ne vsebuje niti izrecne navedbe „valutnega tveganja“, ki ga nosi kreditojemalec, če prihodkov ne prejema v obračunski valuti, niti izrecne navedbe „obrestnega tveganja“?

                  3.

                  Če bi bil odgovor na drugo vprašanje pritrdilen, ali Direktiva 93/13, če se razlaga z vidika načela učinkovitosti prava Skupnosti, nasprotuje nacionalni sodni praksi, v skladu s katero so pogoj ali skupina pogojev, kot so sporni pogoji iz postopka v glavni stvari, „jasni in razumljivi“ v smislu te direktive, če je elementom, omenjenim v [drugem] vprašanju, dodana le simulacija 5,27-odstotnega znižanja plačilne valute glede na obračunsko valuto v pogodbi s prvotnim trajanjem več kot 20 let, brez druge navedbe izrazov, kot sta „tveganje“ ali „težava“?

                  4.

                  Ali dokazno breme glede „jasnosti in razumljivosti“ pogoja v smislu Direktive 93/13, vključno glede okoliščin sklenitve pogodbe, nosi ponudnik ali potrošnik?

                  5.

                  Če dokazno breme glede jasnosti in razumljivosti pogoja nosi ponudnik, ali Direktiva 93/13 nasprotuje nacionalni sodni praksi, v kateri se ob obstoju dokumentov o prodajnih metodah šteje, da morajo kreditojemalci dokazati, prvič, da so bili naslovniki informacij iz teh dokumentov in, drugič, da jih je nanje naslovila banka, ali pa se, nasprotno, zahteva, da ti elementi pomenijo domnevo, da so bile informacije iz teh dokumentov – tudi ustno – zagotovljene kreditojemalcem, to je izpodbojno domnevo, ki jo mora ovreči ponudnik, saj mora ta odgovarjati za informacije, ki jih predstavijo njegovi izbrani posredniki?

                  6.

                  Ali je lahko obstoj znatnega neravnotežja podan v pogodbi, kot je ta iz postopka v glavni stvari, v kateri obe stranki nosita valutno tveganje, ker ima na eni strani ponudnik na voljo boljša sredstva od potrošnika, da predvidi valutno tveganje, in ker je na drugi strani tveganje, ki ga nosi ponudnik, omejeno, medtem ko tveganje, ki ga nosi potrošnik, ni?

         (1)  Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288).


title: Zadeva C-289/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour d'appel de Paris (Francija) 30. junija 2020 – IB/FA

text:
               7.9.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/34

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour d'appel de Paris (Francija) 30. junija 2020 – IB/FA
      (Zadeva C-289/20)
      (2020/C 297/45)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Cour d'appel de Paris

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnik: IB

         Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: FA

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je mogoče, kadar, tako kot v obravnavanem primeru, iz dejanskih okoliščin izhaja, da eden od zakoncev živi v dveh državah članicah, v smislu člena 3 Uredbe št. 2201/2003 (1) in za namen njegove uporabe šteti, da ima ta zakonec običajno prebivališče v dveh državah članicah, tako da so sodišča teh dveh držav članic – v primeru izpolnjevanja pogojev, naštetih v navedenem členu, v obeh državah članicah – enako pristojna za odločanje o razvezi zakonske zveze?

         (1)  Uredba Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000 (UL 2003, L 338, str. 1).


title: Zadeva C-290/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Satversmes tiesa (Latvija) 30. junija 2020 — AS Latvijas Gāze/Latvijas Republikas Saeima, Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija

text:
               7.9.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/34

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Satversmes tiesa (Latvija) 30. junija 2020 — AS Latvijas Gāze/Latvijas Republikas Saeima, Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija
      (Zadeva C-290/20)
      (2020/C 297/46)
      Jezik postopka: latvijščina

         Predložitveno sodišče

      Satversmes tiesa

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: AS Latvijas Gāze

         Drugi stranki v postopku: Latvijas Republikas Saeima, Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 23 in člen 32(1) Direktive 2009/73/ES (1) razlagati tako, da morajo države članice sprejeti pravni predpis, v skladu s katerim lahko na eni strani vsak končni odjemalec izbira, na katero vrsto omrežja – prenosno ali distribucijsko omrežje – se bo priključil, na drugi strani pa mu je operater omrežja dolžan omogočiti, da se priključi na zadevno omrežje?

                  2.

                  Ali je treba člen 23 Direktive 2009/73/ES razlagati tako, da morajo države članice sprejeti pravni predpis, v skladu s katerim se priključitev na prenosno omrežje zemeljskega plina dovoli samo končnemu negospodinjskemu odjemalcu (torej samo industrijskemu odjemalcu)?

                  3.

                  Ali je treba člen 23 Direktive 2009/73/ES, zlasti pojem „novi […] industrijski odjemalec“, razlagati tako, da navedeni člen državam članicam nalaga obveznost, da sprejmejo pravni predpis, v skladu s katerim se priključitev na prenosno omrežje zemeljskega plina dovoli samo končnemu negospodinjskemu odjemalcu (torej samo industrijskemu odjemalcu), ki prej ni bil priključen na distribucijsko omrežje?

                  4.

                  Ali je treba člen 2, točka 3, in člen 23 Direktive 2009/73/ES razlagati tako, da nasprotujeta pravni ureditvi države članice, v skladu s katero prenos zemeljskega plina vključuje prenos zemeljskega plina neposredno na omrežje za oskrbo končnega odjemalca z zemeljskim plinom?

         (1)  Direktiva 2009/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 2003/55/ES (UL 2009, L 211, str. 94).


title: Zadeva C-299/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 6. julija 2020 – Icade Promotion Logement SAS/Ministère de l'Action et des Comptes publics

text:
               7.9.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/35

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 6. julija 2020 – Icade Promotion Logement SAS/Ministère de l'Action et des Comptes publics
      (Zadeva C-299/20)
      (2020/C 297/47)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Conseil d'État

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: Icade Promotion Logement SAS

         Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Ministère de l'Action et des Comptes publics

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 392 Direktive z dne 28. novembra 2006 (1) razlagati tako, da je uporaba ureditve obdavčitve marže pridržana za transakcije dobave nepremičnin, katerih pridobitev je bila obdavčena z […] (ni prevedeno) [DDV], pri čemer davčni zavezanec, ki jih proda naprej, tega davka ni imel pravice odbiti? Ali pa omogoča, da se ta ureditev uporablja za transakcije dobave nepremičnin, katerih pridobitev ni bila obdavčena s tem davkom, bodisi ker ta pridobitev ne spada na njegovo področje uporabe bodisi ker je oproščena tega davka, čeprav spada na njegovo področje uporabe?

                  2.

                  Ali je treba člen 392 Direktive […] (ni prevedeno) [2006/112] razlagati tako, da izključuje uporabo ureditve obdavčitve marže za transakcije dobave stavbnih zemljišč v teh dveh primerih:

                              —

                              če so ta zemljišča, kupljena kot nepozidana, od trenutka njihove pridobitve do trenutka, ko jih davčni zavezanec proda naprej, postala stavbna zemljišča;

                              —

                              če so se v zvezi s temi zemljišči od trenutka njihove pridobitve do trenutka, ko jih davčni zavezanec proda naprej, spremenile njihove značilnosti, na primer zaradi parceliranja ali opremljanja s komunalno infrastrukturo (odvoz smeti, vodovod, elektrika, plin, kanalizacija, telekomunikacije)?

         (1)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006, L 347, str. 1).


title: Zadeva C-328/20: Tožba, vložena 22. julija 2020 – Evropska komisija/Republika Avstrija

text:
               7.9.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/36

      Tožba, vložena 22. julija 2020 – Evropska komisija/Republika Avstrija
      (Zadeva C-328/20)
      (2020/C 297/48)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: D. Martin, B.-R. Killmann, Bevollmächtigte)

         Tožena stranka: Republika Avstrija

         Predlogi

      Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  ugotovi, da Republika Avstrija s tem, da je uvedla mehanizem prilagajanja v zvezi z družinskim dodatkom in odbitnim zneskom za otroke, ki je namenjen zaposlenim, katerih otroci imajo stalno prebivališče v drugi državi članici, ni izpolnila obveznosti iz členov 7 in 67 Uredbe (ES) št. 883/2004 (1) ter obveznosti iz člena 4 Uredbe št. 883/2004, in člena 7(2) Uredbe (EU) št. 492/2011 (2);

                  —

                  ugotovi, da Republika Avstrija poleg tega z uvedbo mehanizma prilagajanja v zvezi z „Familienbonus Plus“, odbitnim zneskom za edinega hranilca in odbitnim zneskom za samohranilce ter odbitnim zneskom za vzdrževanje, namenjenim delavcem migrantom, katerih otroci imajo stalno prebivališče v drugi državi članici, ni izpolnila obveznosti iz člena 7(2) Uredbe št. 492/2011;

                  —

                  Republiki Avstriji naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Avstrija dodeli v Avstriji zaposlenim osebam, za njihove otroke – v obliki enkratnih pavšalnih zneskov – družinski prejemek in socialno ugodnost družinskega dodatka ter odbitnega zneska za otroke, ter davčne olajšave v obliki „Familienbonus Plus“, odbitnega zneska za edinega hranilca, odbitnega zneska za samohranilce ter odbitnega zneska za vzdrževanje. Od 1. januarja 2019 avstrijska zakonodaja določa, da je treba te transferje države prilagoditi glede na splošno raven cen vsake države članice, v kateri ima otrok stalno prebivališče.

         Prvi tožbeni razlog:

      Komisija trdi, da sta družinski dodatek in odbitni znesek za otroke družinski prejemek v smislu Uredbe št. 883/2004. Na podlagi člena 7 in člena 67 te uredbe ni dopustno, da bi lahko država članica dodelitev ali višino družinskih prejemkov pogojevala s tem, da družinski člani zaposlenega prebivajo v državi članici, ki plačuje prejemke. Avstrija pa z uvedbo prilagoditve obravnava družinske prejemke v korist otrok ravno glede na to, v kateri državi članici otroci prebivajo. Avstrija po mnenju Komisije s tem krši člen 7 in člen 67 Uredbe št. 883/2004.

         Drugi tožbeni razlog:

      Komisija nadalje trdi, da prilagoditev, kot jo je uvedla Avstrija, upravičence, katerih otroci živijo v državah članicah, kjer je raven cen višja, postavlja v boljši položaj glede na osebe, katerih otroci živijo v Avstriji, medtem ko so osebe z otroki, ki živijo v državah članicah, kjer je raven cen nižja, obravnavane slabše. Ob uvedbi prilagoditve je Avstrija izhajala iz prihranka v državnem proračunu, kar bi lahko pomenilo samo, da je več prejemnikov takšnih prejemkov in ugodnosti, katerih otroci živijo v državah članicah, kjer je raven cen nižja, kot pa v Avstriji.
      Avstrija je z mehanizmom prilagajanja zato ustvarila posredno diskriminacijo v breme delavcev migrantov. Za to diskriminacijo ni mogoče ugotoviti zakonitega namena, ki bi jo upravičeval. Avstrija je zato v zvezi z družinskimi dodatki in odbitnimi zneski za otroke kršila načelo enakega obravnavanja, kot je določeno v členu 4 Uredbe št. 883/2004 in členu 7(2) Uredbe št. 492/2011, kakor tudi – v zvezi z „Familienbonus Plus“, odbitnim zneskom za edinega hranilca, odbitnim zneskom za samohranilce ter odbitnim zneskom za vzdrževanje – načelo enakega obravnavanja iz člena 7(2) Uredbe št. 492/2011.

         (1)  Uredba (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti (UL 2004, L 166, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 05 zvezek 005 str. 72 – 116).

         (2)  Uredba (EU) št 492/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2011 o prostem gibanju delavcev v Uniji (UL 2011, L 141, str. 1).


title: Zadeva C-331/20 P: Pritožba, ki jo je 22. julija 2020 vložila Volotea, SA zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi razširjeni senat) z dne 13. maja 2020 v zadevi T-607/17, Volotea/Komisija

text:
               7.9.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/37

      Pritožba, ki jo je 22. julija 2020 vložila Volotea, SA zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi razširjeni senat) z dne 13. maja 2020 v zadevi T-607/17, Volotea/Komisija
      (Zadeva C-331/20 P)
      (2020/C 297/49)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnica: Volotea, SA (zastopnika: M. Carpagnano, avvocato, M. Nordmann, Rechtsanwalt)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija

         Predloga

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi točki 1 in 2 izreka izpodbijane sodbe;

                  —

                  člen 1(2), (3) in (4) Sklepa Komisije (1) z dne 29. julija 2016 o državni pomoči SA.33983, ki jo je Italija izvajala v obliki nadomestila sardinskim letališčem za opravljanje obveznosti javne službe, ter del tega sklepa, ki se nanaša na vračilo pomoči, razglasi za nična v delu, v katerem se nanaša na pritožnico.

            Podredno:

                  —

                  razveljavi točki 1 in 2 izreka izpodbijane sodbe;

                  —

                  vrne zadevo Splošnemu sodišču v razsojanje.

            Pritožnica poleg tega trdi, naj Sodišče naloži plačilo stroškov Komisiji.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Splošno sodišče je napačno uporabilo pojem državne pomoči na podlagi člena 107(1) PDEU. Natančneje, Splošno sodišče je napačno uporabilo pojem gospodarske prednosti, prekoračilo svojo pristojnost z nadomestitvijo obrazložitve Komisije s svojo ter napačno presodilo merila selektivnosti, državnih sredstev in izkrivljanja konkurence.
      Splošno sodišče je napačno razlagalo upravičenost državne pomoči na podlagi člena 107(3) PDEU in Smernic Skupnosti o financiranju letališč in zagonski državni pomoči letalskim družbam z odhodi z regionalnih letališč.
      Splošno sodišče ni upoštevalo načela varstva legitimnih pričakovanj, kar zadeva naložitev vračila pomoči, napačno je presodilo obstoj kršitve člena 296(2) PDEU zaradi neustrezne obrazložitve Evropske komisije in je kršilo pravico pritožnice do učinkovitega pravnega sredstva.

         (1)  Sklep Komisije (EU) 2017/1861 z dne 29. julija 2016 o državni pomoči SA33983 (2013/C) (ex 2012/NN) (ex 2011/N) – Italija – Nadomestilo sardinskim letališčem za opravljanje obveznosti javne službe (UL 2017, L 268, str. 1).


title: Zadeva C-343/20 P: Pritožba, ki jo je 23. julija 2020 vložila easyJet Airline Co. Ltd zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi razširjeni senat) z dne 13. maja 2020 v zadevi T-8/18, easyJet Airline/Komisija

text:
               7.9.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/38

      Pritožba, ki jo je 23. julija 2020 vložila easyJet Airline Co. Ltd zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi razširjeni senat) z dne 13. maja 2020 v zadevi T-8/18, easyJet Airline/Komisija
      (Zadeva C-343/20 P)
      (2020/C 297/50)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnica: easyJet Airline Co. Ltd (zastopnika: J. Rivas Andrés, avocat, A. Manzaneque Valverde, abogada)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija

         Predlogi

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano sodbo razveljavi in/ali Sklep Komisije (EU) 2017/1861 (1) z dne 29. julija 2016 o državni pomoči SA33983 (2013/C) (ex 2012/NN) (ex 2011/N) – Italija – Nadomestilo sardinskim letališčem za opravljanje obveznosti javne službe razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na pritožnico;

                  —

                  podredno, izpodbijano sodbo razveljavi in zadevo vrne Splošnemu sodišču v razsojanje, ter

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov tega postopka in stroškov postopka na prvi stopnji.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnica trdi, da je treba izpodbijano sodbo razveljaviti iz teh štirih razlogov.
      Prvič, v izpodbijani sodbi je pravo napačno uporabljeno zaradi hkratne presoje dveh pogojev za obstoj državne pomoči (državna sredstva in prednost).
      Drugič, v izpodbijani sodbi je pravo napačno uporabljeno z ugotovitvijo, da preizkusa udeleženca v tržnem gospodarstvu v obravnavani zadevi ni mogoče uporabiti. Splošno sodišče je napačno ugotovilo, da upravljavci letališč niso prispevali znatnih lastnih sredstev in niso ravnali kot udeleženci v tržnem gospodarstvu. Poleg tega so bili z razlogovanjem v izpodbijani sodbi, kar zadeva neuporabo preizkusa udeleženca v tržnem gospodarstvu, kršeni člen 345 PDEU, načeli enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije ter pravica družbe easyJet do obrambe.
      Tretjič, v izpodbijani sodbi je pravo napačno uporabljeno z ugotovitvijo, da so upravljavci letališč delovali zgolj kot posredniki dežele Sardinije.
      Četrtič, v izpodbijani sodbi je pravo napačno uporabljeno, kar zadeva opredelitev (i) končnih upravičencev iz deželne sheme, (ii) posredne prednosti in (iii) sekundarnih učinkov sheme.

         (1)  UL 2017, L 268, str. 1.


title: Zadeva T-371/20: Tožba, vložena 15. junija 2020 – Pollinis France/Komisija

text:
               7.9.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/39

      Tožba, vložena 15. junija 2020 – Pollinis France/Komisija
      (Zadeva T-371/20)
      (2020/C 297/51)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Pollinis France (Pariz, Francija) (zastopnik: C. Lepage, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  odločbo zaradi molka Evropske komisije, zaradi katere se potrdilna prošnja za dostop do dokumentov z referenčno številko GESTDEM št. 2020/0498 šteje za zavrnjeno v skladu s členom 8(3) Uredbe (ES) št. 1049/2001 (1), razglasi za nično;

                  —

                  Evropski komisiji naloži, naj tožeči stranki plača 3 000 EUR za stroške postopka v skladu s členom 134(1) Poslovnika.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: z izpodbijano odločbo je kršen drugi pododstavek člena 4(3) Uredbe (ES) št. 1049/2001, ker Evropska komisija ni obrazložila uporabe izjeme v zvezi z varstvom postopka odločanja.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: z izpodbijano odločbo je kršen drugi pododstavek člena 4(3) Uredbe (ES) št. 1049/2001, ker obstaja prevladujoč javni interes za razkritje zahtevanih dokumentov, za zahtevane dokumente pa bi moral veljati širši dostop, tako kot velja v zvezi z „zakonodajnimi dokumenti“.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: z izpodbijano odločbo je kršen člen 6(1) Uredbe (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta (2), ker bi bilo treba izjemo iz člena 4(3) Uredbe (ES) št. 1049/2001 razlagati in uporabljati še bolj ozko, kadar se zahtevana informacija nanaša na emisije v okolje.

         (1)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331).

         (2)  Uredba (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti (UL 2006, L 264, str. 13).


title: Zadeva T-381/20: Tožba, vložena 20. junija 2020 – Datax/REA

text:
               7.9.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/39

      Tožba, vložena 20. junija 2020 – Datax/REA
      (Zadeva T-381/20)
      (2020/C 297/52)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Datax sp. z o.o. (Varšava, Poljska) (zastopnik: J. Bober, odvetnik)

         Tožena stranka: Izvajalska agencija za raziskave

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep, sprejet 13. novembra 2019 (ARES 20197018535 – 13/11/2019), s katerim so bili delno zavrnjeni upravičeni stroški in vračilo EU prispevka ter s katerim je bilo tožeči stranki naloženo plačilo pavšalne odškodnine, razglasi za ničen;

                  —

                  Izvajalski agenciji za raziskave naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški zastopanja tožeče stranke pred Splošnim sodiščem.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja osem tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: napačna ugotovitev dejanskega stanja in kršitev poljskega delovnega prava.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev temeljnih načel prava Evropske unije, zlasti načela pravne države.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: neobstoj nepravilnosti na strani tožeče stranke.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: neuporaba načela sorazmernosti.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: napačno zatrjevanje, da je tožeča stranka kršila sporazume o dodelitvi nepovratnih sredstev.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: podredno, izpodbijani sklep je, napačno, izdala REA, izvajalska agencija Evropske unije, namesto Evropska komisija.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog: še bolj podredno, kršitev prava Kraljevine Belgije.

                  8.

                  Osmi tožbeni razlog: prav tako podredno: finančni zahtevki tožene stranke so zastarali.


title: Zadeva T-392/20: Tožba, vložena 19. junija 2020 – Flašker/Komisija

text:
               7.9.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/40

      Tožba, vložena 19. junija 2020 – Flašker/Komisija
      (Zadeva T-392/20)
      (2020/C 297/53)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Petra Flašker (Grosuplje, Slovenija) (zastopnica: K. Zdolšek, odvetnica)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi ničnost sklepa Evropske komisije z dne 24. marca 2020 v zadevi SA.43546 – Domnevna državna pomoč Lekarni Ljubljana, s katerim je bilo ugotovljeno, da ukrepi, glede katerih se je pritožila tožeča stranka, ne pomenijo državne pomoči, ne da bi bila začeta formalna preiskava;

                  —

                  naloži Evropski komisiji, da nosi svoje stroške in stroške tožeče stranke.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: izpodbijani sklep vsebuje bistvena protislovja v obrazložitvi, ki pomenijo kršitev obveznosti obrazložitve iz člena 296 PDEU.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: napačno ugotovljeno dejansko stanje in napačna uporaba prava pri ugotovitvi Komisije, da ukrepi pomenijo obstoječo pomoč.

                              —

                              Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da sklep Komisije temelji na nepravilnih in nepopolnih dejstvih ter na napačni pravni opredelitvi tistih dejstev, ki pomenijo kršitev členov 107 in 108 PDEU.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: napačno ugotovljeno dejansko stanje in napačna uporaba prava, opisana v prvih dveh tožbenih razlogih, izkazujeta dovolj težav pri presoji Komisije o tej zadevi in nezadostno preučitev upoštevnih dejstev pred sprejetjem sklepa, ki upravičuje formalni postopek preiskave. Te težave dopolnjujejo druge, postopkovne, težave, predstavljene v tem tretjem tožbenem razlogu. Komisija bi morala zaradi teh težav začeti formalni postopek preiskave in je s tem, ko je to zavrnila, kršila procesne pravice tožeče stranke, ki izhajajo iz člena 108(2) PDEU.


title: Zadeva T-404/20: Tožba, vložena 27. junija 2020 – Global Translation Solutions/Komisija

text:
               7.9.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/41

      Tožba, vložena 27. junija 2020 – Global Translation Solutions/Komisija
      (Zadeva T-404/20)
      (2020/C 297/54)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Global Translation Solutions ltd. (Valletta, Malta) (zastopnik: C. Mifsud-Bonnici, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlog

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi ničnost odločb tožene stranke z dne 17. aprila 2020 (i) o oddaji sklopa 22 EN>MT v zvezi s postopkom javnega naročanja TRAD19 uspešnemu ponudniku, in (ii) o zavrnitvi ponudbe tožeče stranke, podani za sklop 22, kakor tudi vse zadevne odločbe tožene stranke;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: odločbi tožene stranke z dne 17. aprila 2020 (i) o oddaji sklopa 22 EN>MT v zvezi s postopkom javnega naročanja TRAD19 uspešnemu ponudniku, in (ii) o zavrnitvi ponudbe tožeče stranke, podani za sklop 22, sta nezakoniti, saj temeljita na resni in očitni napaki v presoji pri opredelitvi standardne lestvice ocen za ocenjevanje testa.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: odločbi tožene stranke z dne 17. aprila 2020 (i) o oddaji sklopa 22 EN>MT v zvezi s postopkom javnega naročanja TRAD19 uspešnemu ponudniku, in (ii) o zavrnitvi ponudbe tožeče stranke, podani za sklop 22, sta nezakoniti, saj je standardna lestvica ocen v nasprotju z zakonom, med drugim s členom 160(1) Finančne uredbe (1) in v nasprotju s splošnimi načeli prava Unije, vključno z načeli javnih naročil, med drugim enakega obravnavanja in preglednosti.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: odločbi tožene stranke z dne 17. aprila 2020 (i) o oddaji sklopa 22 EN>MT v zvezi s postopkom javnega naročanja TRAD19 uspešnemu ponudniku, in (ii) o zavrnitvi ponudbe tožeče stranke, podani za sklop 22, sta nezakoniti, saj tožena stranka ni navedla razlogov, kot to zahteva pravo Unije in sodna praksa Sodišča, za svojo odločitev, da zavrne ponudbo tožeče stranke.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: odločbi tožene stranke z dne 17. aprila 2020 (i) o oddaji sklopa 22 EN>MT v zvezi s postopkom javnega naročanja TRAD19 uspešnemu ponudniku, in (ii) o zavrnitvi ponudbe tožeče stranke, podani za sklop 22, sta nezakoniti, saj je bilo ravnanje tožene stranke tekom celotnega postopka izmenjane korespondence s tožečo stranko po 17. aprilu 2020, zlasti glede pojasnil v zvezi s standardno lestvico ocen in „vnaprej opredeljenih napak“, v nasprotju s splošnimi načeli dolžne skrbnosti, dobrega upravljanja in javnega naročanja.

         (1)  Uredba (EU, Euratom) 2018/1046 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. julija 2018 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije, spremembi uredb (EU) št. 1296/2013, (EU) št. 1301/2013, (EU) št. 1303/2013, (EU) št. 1304/2013, (EU) št. 1309/2013, (EU) št. 1316/2013, (EU) št. 223/2014, (EU) št. 283/2014 in Sklepa št. 541/2014/EU ter razveljavitvi Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 (UL 2018, L 193, str. 1).


title: Zadeva T-415/20: Tožba, vložena 3. julija 2020 – KT/EIB

text:
               7.9.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/42

      Tožba, vložena 3. julija 2020 – KT/EIB
      (Zadeva T-415/20)
      (2020/C 297/55)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: KT (zastopnik: L. Levi, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska investicijska banka

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  ugotovi, da je ta tožba dopustna in utemeljena, vključno z ugovorom nezakonitosti, ki ga vsebuje;

                  —

                  posledično:

                              —

                              razglasi za nično odločbo z dne 24. marca 2020, s katero ji je bila na podlagi disciplinske sankcije odpovedana pogodba o zaposlitvi zaradi hude kršitve brez odpovednega roka z izplačilom odpravnine;

                              —

                              toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja šest razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev pravice do obrambe, zlasti kršitev člena 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: nepristojnost avtorja akta.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: kršitev razumnega roka, zlasti kršitev člena 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: kršitev načela nepristranskosti. Prvič, tožeča stranka uveljavlja ugovor nezakonitosti, ker naj bi bilo s členom 40 Kadrovskih predpisov Evropske investicijske banke (EIB) kršeno načelo nepristranskosti v delu, ki se nanaša na objektivno nepristranskost. Drugič, tožeča stranka trdi, da je bilo s postopkom, ki ga je uvedla EIB, kršeno načelo nepristranskosti v delu, ki se nanaša na subjektivno nepristranskost.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: očitne napake pri presoji in kršitev pravil o varstvu osebnih podatkov.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti.


title: Zadeva T-425/20: Tožba, vložena 3. julija 2020 – KU/ESZD

text:
               7.9.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/43

      Tožba, vložena 3. julija 2020 – KU/ESZD
      (Zadeva T-425/20)
      (2020/C 297/56)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: KU (zastopnik: R. Wardyn, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska služba za zunanje delovanje (ESZD)

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep ESZD z dne 17. septembra 2019, s katerim je bila zavrnjena prošnja za pomoč tožeče stranke, razglasi za ničen;

                  —

                  sklep z dne 3. aprila 2020, s katerim je bila zavrnjena pritožba tožeče stranke, vložena na podlagi člena 90(2) Kadrovskih predpisov, razglasi za ničen;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo 15 000 EUR kot pravično odškodnino za nadlegovanje, ki ga je utrpela tožeča stranka;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: nezadostna obrazložitev in neupoštevanje dokazov.

                              —

                              Tožeča stranka trdi, da sklepa ESZD z dne 17. septembra 2019 in 3. aprila 2019 nista dovolj obrazložena, kar je v nasprotju z obveznostjo uprave, da svoje odločitve obrazloži (člen 41(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člen 18 Evropskega kodeksa dobrega ravnanja javnih uslužbencev).

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: napačna uporaba prava: kršitev člena 12a Kadrovskih predpisov.

                              —

                              ESZD je kršila člen 12a Kadrovskih predpisov s tem, da ravnanja osebe X, opisanega v prošnji tožeče stranke za pomoč, ni štela za psihično nasilje v smislu tega člena.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji.

                              —

                              ESZD je storila očitno napako pri presoji s tem, da ravnanja osebe X, opisanega v prošnji tožeče stranke za pomoč, ni štela za psihično nasilje.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: kršitev dolžnosti zagotavljanja pomoči: kršitev člena 24 Kadrovskih predpisov.

                              —

                              Tožeča stranka trdi, da je bilo obdobje preiskave, ki je trajalo več kot 16 mesecev, nerazumno dolgo in da je ESZD skupaj z IDOC kršila načelo razumnega roka in dolžnost hitrega ukrepanja in s tem člen 24 Kadrovskih predpisov.


title: Zadeva T-435/20: Tožba, vložena 7. julija 2020 – JR/Komisija

text:
               7.9.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/44

      Tožba, vložena 7. julija 2020 – JR/Komisija
      (Zadeva T-435/20)
      (2020/C 297/57)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: JR (zastopnika: L. Levi in A. Champetier, odvetnici)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  to tožbo razglasi za dopustno in utemeljeno;

                  —

                  posledično:

                              —

                              razglasi za nično odločbo z dne 15. aprila 2020 v delu, v katerem je bil z njo zavrnjen predlog tožeče stranke za ponovni pregled odločbe komisije javnega natečaja z dne 16. decembra 2019, da tožeče stranke ne vpiše na rezervni seznam notranjega natečaja COM/03/AD/18 (AD6) – 1 – Administratorji, ter, v delu, kjer je to potrebno, razglasi ničnost te odločbe z dne 16. decembra 2019;

                              —

                              toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji in kršitev pravil, ki urejajo delo komisije.

                  2.

                  Drugi toženi razlog: kršitev obveznosti obrazložitve in kršitev načela dobrega upravljanja.


title: Zadeva T-441/20: Tožba, vložena 10. julija 2020 – Jindal Saw in Jindal Saw Italia/Komisija

text:
               7.9.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/45

      Tožba, vložena 10. julija 2020 – Jindal Saw in Jindal Saw Italia/Komisija
      (Zadeva T-441/20)
      (2020/C 297/59)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeči stranki: Jindal Saw Ltd (New Delhi, Indija), Jindal Saw Italia SpA (Trst, Italija) (zastopniki: R. Antonini, E. Monard in B. Maniatis, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

                  —

                  razglasi ničnost Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2020/526 z dne 15. aprila 2020 o ponovni uvedbi dokončne izravnalne dajatve na uvoz cevi iz nodularnega litega železa (imenovanega tudi sferoidno grafitno lito železo) s poreklom iz Indije za družbo Jindal Saw Limited po sodbi Splošnega sodišča v zadevi T-300/16;

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata sedem tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 16(1) Uredbe (ES) št. 597/2009 in splošnega načela prepovedi retroaktivnosti.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev splošnega načela prepovedi retroaktivnosti in splošnega načela pravne varnosti.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: kršitev člena 266 PDEU in člena 264 PDEU.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti in člena 5(1) in (4) PEU.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: kršitev pravice do učinkovitega pravnega sredstva in člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: kršitev člena 103 carinskega zakonika unije in člena 296 PDEU.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog: nepristojnost Komisije za naložitev registracije uvozov družbe Jindal in kršitev člena 24(5) Uredbe (ES) št. 597/2009.


title: Zadeva T-442/20: Tožba, vložena 13. julija 2020 – Grangé in Van Strydonck/EUIPO – Nema (âme)

text:
               7.9.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/46

      Tožba, vložena 13. julija 2020 – Grangé in Van Strydonck/EUIPO – Nema (âme)
      (Zadeva T-442/20)
      (2020/C 297/60)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeči stranki: Isaline Grangé (Edegem, Belgija) in Alizée Van Strydonck (Strombeek-Bever, Belgija) (zastopnik: M. De Vroey, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Nema Srl (San Lazzaro di Savena, Italija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeči stranki

         Zadevna sporna znamka: prijava besedne znamke Evropske unije âme – Prijava št. 17895 139

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 4. junija 2020 v zadevi R 2960/2019-4

         Tožbena predloga

      Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  EUIPO in morebitnim intervenientom naloži plačilo stroškov.

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-443/20: Tožba, vložena 13. julija 2020 – Sanford/EUIPO – Avery Zweckform (Nalepke)

text:
               7.9.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/46

      Tožba, vložena 13. julija 2020 – Sanford/EUIPO – Avery Zweckform (Nalepke)
      (Zadeva T-443/20)
      (2020/C 297/61)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Sanford LP (Atlanta, Georgia, Združene države) (zastopnik: J. Zecher, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Avery Zweckform GmbH (Oberlaindern/Valley, Nemčija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Imetnik spornega modela: tožeča stranka pred Splošnim sodiščem

         Zadevni sporni model: model skupnosti št. 141999-0002

         Izpodbijana odločba: odločba tretjega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 15. maja 2020 v zadevi R 2413/2018-3

         Tožbeni predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  zavrne pritožbo druge stranke v postopku pred odborom za pritožbe z dne 11. decembra 2018 zoper odločbo oddelka za ničnost pri EUIPO z dne 25. oktobra 2018;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov, vključno s stroški pritožbenega postopka.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  Kršitev člena 25(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 6/2002;

                  —

                  kršitev člena 6(1)(a) Uredbe Sveta (ES) št. 6/2002;

                  —

                  kršitev člena 7(1) Uredbe Sveta (ES) št. 6/2002;

                  —

                  kršitev člena 63(2) Uredbe Sveta (ES) št. 6/2002.


title: Zadeva T-440/20: Tožba, vložena 10. julija 2020 – Jindal Saw in Jindal Saw Italia/Komisija

text:
               7.9.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/44

      Tožba, vložena 10. julija 2020 – Jindal Saw in Jindal Saw Italia/Komisija
      (Zadeva T-440/20)
      (2020/C 297/58)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeči stranki: Jindal Saw Ltd (New Delhi, Indija), Jindal Saw Italia SpA (Trst, Italija) (zastopniki: R. Antonini, E. Monard in B. Maniatis, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

                  —

                  razglasi ničnost Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2020/527 z dne 15. aprila 2020 o ponovni uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz cevi iz nodularnega litega železa (imenovanega tudi sferoidno grafitno lito železo) s poreklom iz Indije za družbo Jindal Saw Limited po sodbi Splošnega sodišča v zadevi T-301/16;

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata sedem tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 10(1) Uredbe (ES) št. 1225/2009 in splošnega načela prepovedi retroaktivnosti.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev splošnega načela prepovedi retroaktivnosti in splošnega načela pravne varnosti.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: kršitev člena 266 PDEU in člena 264 PDEU.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti in člena 5(1) in (4) PEU.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: kršitev pravice do učinkovitega pravnega sredstva in člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: kršitev člena 103 carinskega zakonika unije in člena 296 PDEU.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog: nepristojnost Komisije za naložitev registracije uvozov družbe Jindal in kršitev člena 14(5) Uredbe (ES) št. 1225/2009.


title: Zadeva T-457/20: Tožba, vložena 13. julija 2020 – VeriGraft/EASME

text:
               7.9.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/47

      Tožba, vložena 13. julija 2020 – VeriGraft/EASME
      (Zadeva T-457/20)
      (2020/C 297/62)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: VeriGraft AB (Gothenburg, Švedska) (zastopnika: P. Hansson in M. Persson, odvetnika)

         Tožena stranka: Izvajalska agencija za mala in srednja podjetja

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  ugotovi in razglasi, da je nalog, s katerim EASME zahteva vračilo stroškov v skupni vrednosti 258 588,80 EUR, ničen;

                  —

                  ugotovi in razglasi, da so stroški v skupni vrednosti 258 588,80 EUR, ki jih je EASME (v delu ali v celoti) zavrnila, upravičeni stroški;

                  —

                  ugotovi in razglasi, da je bremepis EASME v vrednosti 106 928,74 EUR ničen; ter,

                  —

                  EASME naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

                  1.

                  S prvim tožbenim razlogom se zatrjuje, da se z nalogom za vračilo krši pravica do dobrega upravljanja:

                              —

                              na podlagi naloga za vračilo, vključno s prilogami k njemu, ni mogoče razumeti, katere stroške natančno je EASME zavrnila in na kakšni podlagi je to storila. Zato je kršena pravica do dobrega upravljanja, določena v členu 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, natančneje, obveznost obrazložitve.

                  2.

                  Z drugim tožbenim razlogom se zatrjuje, da so zavrnjeni stroški upravičeni na podlagi dogovora o dodelitvi nepovratnih sredstev:

                              —

                              zavrnjeni stroški so vsekakor upravičeni na podlagi dogovora o dodelitvi nepovratnih sredstev, sklenjenega med VERIGRAFT in EASME, saj so bili vsebovani v tem dogovoru in navedeni v periodičnih poročilih, ki jih je potrdila EASME.

                  3.

                  S tretjim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je bremepis vsekakor ničen, ker so zavrnjeni stroški VERIGRAFT upravičeni na podlagi dogovora o dodelitvi nepovratnih sredstev:

                              —

                              VERIGRAFT so nastali stroški, ki presegajo stroške, katerih vračilo EASME zahteva z nalogom za vračilo, in na tej podlagi je zato ničen tudi bremepis.


title: Zadeva T-464/20: Tožba, vložena 21. julija 2020 – Eggy Food/EUIPO (YOUR DAILY PROTEIN)

text:
               7.9.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/48

      Tožba, vložena 21. julija 2020 – Eggy Food/EUIPO (YOUR DAILY PROTEIN)
      (Zadeva T-464/20)
      (2020/C 297/63)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Eggy Food GmbH & Co. KG (Osnabrück, Nemčija) (zastopnik: J. Eberhardt, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Zadevna sporna znamka: Prijava znamke Evropske unije YOUR DAILY PROTEIN – Prijava št. 17 953 235

         Izpodbijana odločba: Odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 8. maja 2020 v zadevi R 2235/2019-5

         Tožbeni predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  odredi objavo prijave znamke Evropske Unije št. 17 953 235;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov.

         Navajana tožbena razloga

                  —

                  Kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  Kršitev člena 7(2) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-474/20: Tožba, vložena 24. julija 2020 – LD/Komisija

text:
               7.9.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/48

      Tožba, vložena 24. julija 2020 – LD/Komisija
      (Zadeva T-474/20)
      (2020/C 297/64)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranki

         Tožeča stranka: LD (zastopnik: M. Velardo, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj za nične razglasi te sklepe:

                  —

                  sklep z dne 20. junija 2019, s katerim je bila tožeča stranka izključena iz sodelovanja pri preizkusu v ocenjevalnem centru za natečaj EPSO/AD/371/19;

                  —

                  sklep z dne 31. oktobra 2019, s katerim je bila zavrnjena zahteva za pregled izključitve iz natečaja EPSO/AD/371/19;

                  —

                  sklep organa za imenovanja z dne 22. aprila 2020, s katerim je bila zavrnjena upravna pritožba, vložena v skladu s členom 90(2) Kadrovskih predpisov.

            Poleg tega predlaga, naj se Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve so podobni kot v zadevi T-456/20, LA/Komisija.


title: Sodba Sodišča z dne 16. novembra 2018 v zadevi E-8/17 – Henrik Kristoffersen proti Norveški smučarski zvezi (Norges Skiforbund), ki jo podpira Norveška športna zveza ter olimpijski in paraolimpijski odbor (Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité) (Svoboda opravljanja storitev – Člen 36 Sporazuma EGP – Direktiva 2006/123/ES – Profesionalni športniki – Športna združenja – Pravice trženja – Omejitev – Sorazmernost – Primernost – Nujnost)

text:
               21.3.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 107/9

      SODBA SODIŠČA
      z dne 16. novembra 2018
      v zadevi E-8/17
      Henrik Kristoffersen
      proti
      Norveški smučarski zvezi (Norges Skiforbund), ki jo podpira Norveška športna zveza ter olimpijski in paraolimpijski odbor (Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité)

         (Svoboda opravljanja storitev – Člen 36 Sporazuma EGP – Direktiva 2006/123/ES – Profesionalni športniki – Športna združenja – Pravice trženja – Omejitev – Sorazmernost – Primernost – Nujnost)

      (2019/C 107/04)
      V zadevi E-8/17, Henrik Kristoffersen proti Norveški smučarski zvezi (Norges Skiforbund), ki jo podpira Norveška športna zveza ter olimpijski in paraolimpijski odbor (Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité) – katere predmet je ZAHTEVEK, ki ga je Sodišču Efte na podlagi člena 34 Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča predložilo Okrožno sodišče v Oslu (Oslo tingrett) v zvezi z razlago člena 36 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru ter Direktive 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu – je Sodišče Efte v sestavi: predsednik Páll Hreinsson (sodnik poročevalec) ter sodnika Per Christiansen in Martin Ospelt (ad hoc sodnik), 16. novembra 2018 izdalo sodbo, katere izrek se glasi:

                  1.

                  Pravno merilo za presojo, ali sistem predhodnega nadzora in odobritev za posamične sponzorske pogodbe, ki ga ima nacionalna športna zveza, pomeni omejitev v skladu s členom 36 Sporazuma EGP, je, ali uresničevanje športnikove svobode zagotavljanja storitev trženja zaradi sistema postane manj privlačno.

                  2.

                  Če tak sistem predhodnega nadzora in odobritev za posamične sponzorske pogodbe pomeni omejitev, enako velja za konkretno zavrnitev vloge za sklenitev posamične sponzorske pogodbe v okviru tega sistema.

                  3.

                  Sistem predhodnega nadzora in odobritev za posamične sponzorske pogodbe ter konkretna zavrnitev v okviru tega sistema sta zakonita, če zasledujeta legitimen cilj, ki je utemeljen s pomembnim razlogom v splošnem interesu, če sta primerna za dosego navedenega cilja in ne presegata tistega, kar je potrebno za njegovo dosego. Sistema in konkretne zavrnitve pri tej presoji ni mogoče obravnavati ločeno, temveč ob upoštevanju splošnih možnosti športnikov za opravljanje posameznih dejavnosti trženja.

                  4.

                  Konkretna odločitev, sprejeta v okviru sistema predhodnega nadzora in odobritev za posamične sponzorske pogodbe, ki ga ima nacionalna športna zveza, mora temeljiti na pravičnem ravnotežju med interesi zveze in zadevnega športnika. Odločitev mora biti obrazložena in v razumnem roku sporočena športniku. Poleg tega bi moral biti na voljo postopek pregleda pred organom, ki je neodvisen od zveze. V skladu s temi postopkovnimi jamstvi lahko športna zveza pri presoji vlog za posamične sponzorske pogodbe izvaja diskrecijsko pravico. Posledice neizpolnjevanja teh zahtev mora določiti nacionalno sodišče ob upoštevanju načel enakovrednosti in učinkovitosti.


               21.3.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 107/10

      Zahtevek za svetovalno mnenje Sodišča Efte, ki ga je 19. novembra 2018 vložilo sodišče Norges Høyesterett v zadevi Fosen-Linjen AS, ki jo podpira Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO), proti AtB AS
      (Zadeva E-7/18)
      (2019/C 107/05)
      Pri sodišču Efte je bil z dopisom z dne 19. novembra 2018, ki ga je poslalo sodišče Norges Høyesterett (vrhovno sodišče Norveške) in ga je tajništvo Sodišča Efte prejelo 19. novembra 2018, vložen zahtevek za svetovalno mnenje v zadevi Fosen-Linjen AS, ki jo podpira Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO), proti AtB AS glede naslednjega vprašanja:
      Ali člen 2(1)(c) direktive o pravnih sredstvih zahteva, da vsaka kršitev pravil, ki urejajo javna naročila, sama po sebi zadostuje za to, da obstaja podlaga za odgovornost za pozitivni pogodbeni interes?


               16.5.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 167/10

      Zahtevek za svetovalno mnenje Sodišča Efte, ki ga je dne 10. septembra 2018 vložilo sodišče Borgarting lagmannsrett v zadevi Andreas Gyrre proti norveški vladi
      (Zadeva E-1/19)
      (2019/C 167/06)
      Pri Sodišču Efte je bila z dopisom sodišča Borgarting lagmannsrett (pritožbeno sodišče v Borgartingu) z dne 10. septembra 2018, ki ga je sodno tajništvo Sodišča prejelo 3. januarja 2019, vložena zahteva za svetovalno mnenje v zadevi Andreas Gyrre proti norveški vladi glede naslednjih vprašanj:

                  1.

                  Ali se točka 9 Priloge I k Direktivi Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu razlaga tako, da zajema primere, ko trgovec izjavi ali drugače ustvari vtis, da se izdelek lahko zakonito prodaja, kadar v državi EGP obstaja zakonodajna določba, na primer v zakonu o olimpijskih in paraolimpijskih igrah v Londonu iz leta 2006, ki določa, da izdelka ni mogoče zakonito prodajati, in ki se izvršuje v skladu z nacionalno zakonodajo?

                              a.

                              Ali vpliva na to oceno, da se prepoved uporablja v državi EGP, v kateri se bo izdelek uporabljal, ne pa tudi v državi, v kateri se prodaja?

                              b.

                              Ali vpliva na to oceno, če se po prodaji ugotovi, da je bila prepoved v nasprotju s pravom EGP?

                  2.

                  Če odločitev o tem, ali je prepoved po nacionalni zakonodaji v nasprotju s pravili prava EGP, vpliva na oceno iz točke 9 Priloge I k Direktivi 2005/29/ES:

                              a.

                              Ali prepoved nadaljnje prodaje takih vstopnic, na primer v zakonu o olimpijskih in paraolimpijskih igrah v Londonu iz leta 2006, ureja poslovne prakse, ki spadajo na področje uporabe Direktive 2005/29/ES o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu?

                              b.

                              Ali direktiva izključuje nacionalno prepoved nadaljnje prodaje, kot je določena v zakonu o olimpijskih in paraolimpijskih igrah v Londonu iz leta 2006, če takšna prepoved ne zagotavlja le varstva potrošnikov, ampak tudi druge vidike, npr. varnost?

                              c.

                              Če je treba ugotoviti, ali so omejitve pri nadaljnji prodaji vstopnic za športne prireditve, npr. olimpijske igre, v nasprotju s temeljnimi svoboščinami v okviru Sporazuma EGP, vključno s členoma 11 in 36 Sporazuma EGP, katera merila bi morala nacionalna sodišča uporabiti kot podlago za svojo oceno, ali so take omejitve primerne in potrebne za doseganje legitimnih ciljev, kot sta varstvo in varnost potrošnikov?


title: Zadeva T-779/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 4. aprila 2019 – United Wineries/EUIPO – Compañía de Vinos Miguel Martín (VIÑA ALARDE) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Evropske unije VIÑA ALARDE — Prejšnja nacionalna besedna znamka „ALARDE“ — Dokaz o resni uporabi prejšnje znamke — Člen 42(2) in (3) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 47(2) in (3) Uredbe (EU) 2017/1001) — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Enakost blaga — Podobnost znakov — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001))

text:
               20.5.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 172/32

      Sodba Splošnega sodišča z dne 4. aprila 2019 – United Wineries/EUIPO – Compañía de Vinos Miguel Martín (VIÑA ALARDE)
      (Zadeva T-779/17) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Evropske unije VIÑA ALARDE - Prejšnja nacionalna besedna znamka „ALARDE“ - Dokaz o resni uporabi prejšnje znamke - Člen 42(2) in (3) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 47(2) in (3) Uredbe (EU) 2017/1001) - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Enakost blaga - Podobnost znakov - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001))
      (2019/C 172/44)
      Jezik postopka: španščina

         Stranke

         Tožeča stranka: United Wineries, SA (Cenicero, Španija) (zastopnik: J. Oria Sousa-Montes, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: S. Palmero-Cabezas in J. Crespo Carrillo, agenta)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe pri EUIPO: Compañía de Vinos Miguel Martín, SL (Cigales, Španija)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 25. septembra 2017 (zadeva R 281/2017-5) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Compañía de Vinos Miguel Martín in United Wineries.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Družbi United Wineries, SA se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 42, 5.2.2018.


title: Zadeva C-643/17: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 7. marca 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supremo Tribunal Administrativo – Portugalska) – Suez II Water Technologies & Solutions Portugal, Unipessoal Lda, nekdanja GE Power Controls Portugal Unipessoal, Lda/Fazenda Pública (Predhodno odločanje — Carinska unija — Uredba (EGS) št. 2913/92 — Člen 37 — Carinski zakonik Skupnosti — Uredba (EGS) št. 2454/93 — Člen 313 — Carinski status blaga — Domneva skupnostnega statusa blaga)

text:
               29.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/4

      Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 7. marca 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supremo Tribunal Administrativo – Portugalska) – Suez II Water Technologies & Solutions Portugal, Unipessoal Lda, nekdanja GE Power Controls Portugal Unipessoal, Lda/Fazenda Pública
      (Zadeva C-643/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Carinska unija - Uredba (EGS) št. 2913/92 - Člen 37 - Carinski zakonik Skupnosti - Uredba (EGS) št. 2454/93 - Člen 313 - Carinski status blaga - Domneva skupnostnega statusa blaga)
      (2019/C 148/04)
      Jezik postopka: portugalščina

         Predložitveno sodišče

      Supremo Tribunal Administrativo

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Suez II Water Technologies & Solutions Portugal, Unipessoal Lda, nekdanja GE Power Controls Portugal Unipessoal, Lda

         Tožena stranka: Fazenda Pública

         Izrek

      Člen 313 Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 75/98 z dne 12. januarja 1998, je treba razlagati tako, da je za blago, kakršno je obravnavano v postopku v glavni stvari, ki so ga družbe s sedežem v tretji državi dostavile in zanj izstavile račun družbi s sedežem na carinskem območju Evropske unije z namenom tamkajšnje uporabe, treba šteti, da je bilo vneseno na to carinsko območje v smislu člena 37 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 82/97 z dne 19. decembra 1996, in da zato zanj velja izjema iz člena 313(2)(a) Uredbe št. 2454/93, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 75/98, pri čemer se status skupnostnega blaga prizna samo blagu, za katero se predloži dokaz, da je bilo predmet postopkov sprostitve v prosti promet na carinskem območju Unije.

         (1)  UL C 52, 12.2.2018.


title: Zadeva C-693/17 P: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 6. marca 2019 – BMB sp. z o.o./Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO), Ferrero SpA (Pritožba — Model Skupnosti — Uredba (ES) št. 6/2002 — Člen 25(1)(e) — Postopek za ugotovitev ničnosti — Model, ki predstavlja posode za sladkarije — Razglasitev ničnosti)

text:
               29.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/5

      Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 6. marca 2019 – BMB sp. z o.o./Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO), Ferrero SpA
      (Zadeva C-693/17 P) (1)

      (Pritožba - Model Skupnosti - Uredba (ES) št. 6/2002 - Člen 25(1)(e) - Postopek za ugotovitev ničnosti - Model, ki predstavlja posode za sladkarije - Razglasitev ničnosti)
      (2019/C 148/05)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnica: BMB sp. z o.o. (zastopnik: K. Czubkowski, radca prawny)

         Drugi stranki v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: S. Hanne in D. Walicka, agenta), Ferrero SpA (zastopnik: M. Kefferpütz, Rechtsanwalt)

         Izrek

                  1.

                  Pritožba se zavrne.

                  2.

                  BMB sp. z o.o. se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 142, 23.4.2018.


title: Zadeva C-175/19 P: Pritožba, ki jo Stena Line Scandinavia AB vložila 25. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 13. decembra 2018 v zadevi T-631/15, Stena Line Scandinavia/Komisija

text:
               29.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/37

      Pritožba, ki jo Stena Line Scandinavia AB vložila 25. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 13. decembra 2018 v zadevi T-631/15, Stena Line Scandinavia/Komisija
      (Zadeva C-175/19 P)
      (2019/C 148/34)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnica: Stena Line Scandinavia AB (zastopnika: L. Sandberg-Mørch, advokat, P. Alexiadis, Solicitor)

         Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Kraljevina Danska, Föreningen Svensk Sjöfart

         Predloga

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 13. decembra 2018 v zadevi T-630/15 v delu, v katerem je zavrnilo prvi in tretji predlog pritožnice v zvezi z ukrepi, odobrenimi družbi Femern Landanlæg; njena drugi in tretji predlog v zvezi s trditvami, da je Komisija napačno uporabila pravo oziroma imela resne težave v zvezi s spodbujevalnim učinkom pomoči, scenarijem nasprotnih dejstev, na katerega se je Komisija oprla pri oceni nujnosti pomoči, in ugotovitvijo, da pomoč, odobrena družbi Femern A/S, ni povzročila nezakonitega izkrivljanja konkurence;

                  —

                  nasprotni stranki naloži, da poleg svojih stroškov nosi tudi stroške pritožnice.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnica zoper izpodbijano sodbo navaja šest razlogov:

                  —

                  Prvi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je kršilo člena 107(1) in 108(2) PDEU s tem, da je sklenilo, da Komisija ni napačno uporabila prava in ni imela resnih težav pri ugotovitvi, da zaradi državnih poroštev in posojil, odobrenih družbi A/S Femern Landanlæg za železniške povezave z zaledjem države na Danskem, ni prišlo do izkrivljanja konkurence, ker zadevni trg ni bil odprt za konkurenco.
                  Pritožnica trdi, da temelji napačna ugotovitev Splošnega sodišča na štirih napakah pri uporabi prava, ki pomenijo štiri dele prvega pritožbenega razloga:

                              a)

                              Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da zaradi državnih poroštev in posojil, odobrenih družbi A/S Femern Landanlæg, ni prišlo izkrivljanja konkurence, čeprav so stalna povezava (ki jo izvaja družba Femern A/S) in železniške povezave z zaledjem države na Danskem (ki jih izvaja družba Femern Landanlæg) en celovit projekt in je bilo za državna poroštva in posojila, odobrena družbi Femern A/S, že ugotovljeno, da izkrivljajo konkurenco.

                              b)

                              Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da trg upravljanja železniške infrastrukture na Danskem de lege ni odprt za konkurenco.

                              c)

                              Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da trg upravljanja železniške infrastrukture na Danskem de facto ni odprt za konkurenco.

                              d)

                              Trga izgradnje in vzdrževanja železniške infrastrukture, ki sta odprta za konkurenco, sta ločena od trga upravljanja in izvajanja v ožjem pomenu železniške infrastrukture;

                  —

                  Drugi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je kršilo člena 107(1) in 108(2) PDEU s tem, da je ugotovilo, da Komisija ni napačno uporabila prava in ni imela resnih težav pri ugotovitvi, da državna poroštva in posojila, odobrena A/S Femern Landanlæg za financiranje železniške povezave z zaledjem države na Danskem, niso vplivala na trgovino med državami članicami.

                  —

                  Tretji pritožbeni razlog: Splošno sodišče je kršilo člena 107(3)(b) in 108(2) PDEU s tem, da je ugotovilo, da je mogoče stroške za povezave z zaledjem države vključiti v izračun največje dovoljene intenzivnosti pomoči za stalno povezavo (v okviru analize združljivosti), čeprav financiranje povezav z zaledjem države po mnenju Splošnega sodišča ne pomeni državne pomoči.

                  —

                  Četrti pritožbeni razlog: Splošno sodišče je kršilo člena 107(3)(b) in 108(2) PDEU s tem, da je ugotovilo, da Komisija ni napačno uporabila prava in ni imela resnih težav pri ugotovitvi, da je imela pomoč družbi Femern A/S spodbujevalni učinek;

                  —

                  Peti pritožbeni razlog: Splošno sodišče je kršilo člena 107(3)(b) in 108(2) PDEU s tem, da je ugotovilo, da Komisija ni napačno uporabila prava in ni imela resnih težav pri ugotovitvi, da so danski organi predložili primeren scenarij nasprotnih dejstev pri oceni nujnosti pomoči.

                  —

                  Šesti pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da zaradi pomoči, odobrene družbi Femern A/S, ni prišlo do nezakonitega izkrivljanja konkurence.


title: Zadeva C-183/19 P: Pritožba, ki jo je Fruits de Ponent, S.C.C.L. vložila 22. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 13. decembra 2018 v zadevi T-290/16, Fruits de Ponent/Komisija

text:
               29.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/38

      Pritožba, ki jo je Fruits de Ponent, S.C.C.L. vložila 22. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 13. decembra 2018 v zadevi T-290/16, Fruits de Ponent/Komisija
      (Zadeva C-183/19 P)
      (2019/C 148/35)
      Jezik postopka: španščina

         Stranki

         Pritožnica: Fruits de Ponent, S.C.C.L. (zastopniki: M. Roca Junyent, R. Vallina Hoset in A. Sellés Marco, abogados)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija

         Predlogi

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi sodbo tretjega senata Splošnega sodišča z dne 13. decembra 2018 v zadevi T-290/16, Fruits de Ponent/Komisija (1);

                  —

                  primarno, v skladu s členom 61, prvi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije, če meni, da stanje postopka to dovoljuje, (i) odloči o tožbi, vloženi na prvi stopnji, in ugodi zahtevkom te stranke ter (ii) Komisiji naloži plačilo stroškov postopka na obeh stopnjah; ali

                  —

                  podredno, če meni, da stanje postopka ne dovoljuje, da samo odloči o zadevi, (i) vrne zadevo v razsojanje Splošnemu sodišču in (ii) pridrži odločitev o stroških.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

                  1.

                  Na prvem mestu, pritožnica trdi, da se z izpodbijano sodbo krši člen 39 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) (2) v delu, v katerem: (i) so bila pri presoji obstoja dovolj resne kršitve uporabljena nerelevantna ali neupoštevna merila; (ii) je zavrnjeno, da bi morali cilji Komisije, ko deluje v primerih hudih motenj na trgu v okviru SKP, zajemati ohranitev življenjske ravni kmetov (člen 39(1)(b) PDEU); (iii) je zavrnjeno, da bi Komisija morala zbirati podatke, ki niso določeni v uredbah, in (iv) je navedeno, da Komisiji ni treba zbirati informacij o cenah, ki jih prejmejo kmetje.

                  2.

                  Na drugem mestu, pritožnica trdi, da se z izpodbijano sodbo: (i) izkrivlja dejansko stanje z očitno napačno presojo predloženih dokazov; (ii) kršijo načela, ki urejajo dokazno breme, s tem, da se v njej določena dejstva štejejo za dokazana, čeprav iz predloženih dokazov izhaja nasprotno; in (iii) krši načelo venire contra factum propium non valet s tem, da se v njej trditve Komisije, ki so v nasprotju z odgovori, ki jih je dala ta institucija državljanom v okviru načela preglednosti, štejejo za upoštevne.

                  3.

                  Na tretjem mestu, pritožnica trdi, da se z izpodbijano sodbo kršita člen 296 PDEU in člen 47 Listine s tem, da (i) niso upoštevani argumenti pritožnice v zvezi s tem, da bi Komisija morala zbirati informacije za dosego cilja ohranitve življenjske ravni proizvajalcev, in (ii) niso upoštevane in so izkrivljene trditve pritožnice v zvezi s tem, da bi cilj Komisije moral biti zagotavljanje življenjske ravni kmetov, s čimer ji je bilo tako onemogočeno pridobiti odgovor na svoje argumente pred sodiščem.

                  4.

                  Na četrtem mestu, pritožnica meni, da sta bila v obravnavanem primeru kršena člen 39 PDEU in člen 219 Uredbe 1308/2013 (3), ker ima v kriznem primeru odgovornost za sprožitev izrednega kriznega mehanizma izključno Komisija in ne vlagatelji zahtevkov ali združenja proizvajalcev.

         (1)  ECLI:EU:T:2018:934.

         (2)  UL 2012, C 326, str. 1.

         (3)  Uredba (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o vzpostavitvi skupne ureditve trgov kmetijskih proizvodov in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 922/72, (EGS) št. 234/79, (ES) št. 1037/2001 in (ES) št. 1234/2007 (UL 2013, L 347, str. 671).


title: Zadeva C-236/17 P: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 27. marca 2019 – Canadian Solar Emea GmbH in drugi/Svet Evropske unije, Evropska komisija (Pritožba — Damping — Uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic) s poreklom iz Kitajske ali ki so od tam poslani — Dokončna protidampinška dajatev — Uredba (ES) št. 1225/2009 — Člen 3(7) — Člen 9(4) — Časovno področje uporabe Uredbe (EU) n 1168/2012)

text:
               3.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 187/9

      Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 27. marca 2019 – Canadian Solar Emea GmbH in drugi/Svet Evropske unije, Evropska komisija
      (Zadeva C-236/17 P) (1)

      (Pritožba - Damping - Uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic) s poreklom iz Kitajske ali ki so od tam poslani - Dokončna protidampinška dajatev - Uredba (ES) št. 1225/2009 - Člen 3(7) - Člen 9(4) - Časovno področje uporabe Uredbe (EU) n 1168/2012)
      (2019/C 187/10)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožniki: Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power Group Co. Ltd, nekdanja Csi Solar Power (China) Inc. (zastopniki: J. Bourgeois in A. Willems, avocats, S. De Knop, M. Meulenbelt in B. Natens, advocaten)

         Drugi stranki v postopku: Svet Evropske unije (zastopnika: H. Marcos Fraile, agent, skupaj z N. Tuominen, avocată), Evropska komisija (zastopniki: N. Kuplewatzky, J.-F. Brakeland in T. Maxian Rusche, agenti)

         Izrek

                  1.

                  Pritožbi se zavrneta.

                  2.

                  Družbam Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu) Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang) Inc., Csi Cells Co. Ltd in Csi Solar Power Group Co. Ltd se naloži plačilo stroškov v zvezi z glavno pritožbo.

                  3.

                  Evropska komisija nosi svoje stroške v zvezi z glavno pritožbo.

                  4.

                  Evropska komisija nosi svoje stroške v zvezi z nasprotno pritožbo.

                  5.

                  Svet Evropske unije nosi svoje stroške v zvezi z nasprotno pritožbo.

         (1)  UL C 239, 24.7.2017.


title: Zadeva C-311/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Nejvyšší správni soud (Češka republika) 16. aprila 2019 – BONVER WIN, a. s./Ministerstvo financí

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/19

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Nejvyšší správni soud (Češka republika) 16. aprila 2019 – BONVER WIN, a. s./Ministerstvo financí
      (Zadeva C-311/19)
      (2019/C 213/18)
      Jezik postopka: češčina

         Predložitveno sodišče

      Nejvyšší správni soud

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Vlagatelj revizije: BONVER WIN, a. s.

         Nasprotna stranka: Ministerstvo financí

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali se člen 56 in naslednji Pogodbe o delovanju Evropske unije uporabijo za nacionalno zakonodajo (zavezujoč splošni akt v obliki občinske uredbe), ki prepoveduje določeno storitev v delu ene občine, samo zato, ker nekatere stranke ponudnika storitve, na katerega se ta zakonodaja nanaša, lahko pridejo ali pridejo iz druge države članice Evropske unije?
                  Če je tako, ali samo zatrjevanje morebitne prisotnosti strank iz druge države članice zadostuje za to, da se uporabi člen 56 Pogodbe o delovanju Evropske unije, ali pa mora ponudnik storitve dokazati, da dejansko opravlja storitve za stranke, ki pridejo iz drugih držav članic?

                  2.

                  Ali je za odgovor na prvo vprašanje pomembno, da:

                              (a)

                              je morebitna omejitev svobode opravljanja storitev precej omejena tako v geografskem kot tudi v vsebinskem smislu (morebitna uporaba izjeme de minimis);

                              (b)

                              se ne zdi, da nacionalna zakonodaja pravno in dejansko različno ureja položaj subjektov, ki opravljajo storitve predvsem za državljane drugih držav članic Evropske unije, na eni strani in subjektov, ki se osredotočajo na domače stranke na drugi strani?


title: Zadeva C-348/19 P: Pritožba, ki jo je Drex Technologies SA vložila 29. aprila 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 28. februarja 2019 v zadevi T-414/16, Drex Technologies/Svet

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/21

      Pritožba, ki jo je Drex Technologies SA vložila 29. aprila 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 28. februarja 2019 v zadevi T-414/16, Drex Technologies/Svet
      (Zadeva C-348/19 P)
      (2019/C 213/20)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Pritožnica: Drex Technologies SA (zastopnik: E. Ruchat, avocat)

         Druga stranka v postopku: Svet Evropske unije

         Predlogi

                  —

                  Ugotovi naj se, da je ta pritožba dopustna in utemeljena;

                  —

                  sodba z dne 28. februarja 2019 (T-414/16) naj se zato razveljavi.

            Na podlagi novih določb naj se poleg tega:

                  —

                  razglasi ničnost Sklepa (SZVP) 2016/850 z dne 27. maja 2016 (1) in njegovih poznejših izvedbenih aktov v delu, v katerem se nanašajo na pritožnico;

                  —

                  Svetu naloži plačilo stroškov.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja tri razloge.
      Prvi pritožbeni razlog: napačna uporaba prava, ker je Splošno sodišče kršilo pravico pritožnice do izjave, določeno v členu 41 Listine o temeljnih pravicah, pred sprejetjem novih omejevalnih ukrepov.
      Drugi pritožbeni razlog: napačna uporaba prava in na izkrivljanje dejstev, ker Splošno sodišče ni upoštevalo člankov, ki jih je pritožnica predložila v utemeljitev svoje ničnostne tožbe, da bi dokazala, da ne podpira sirskega režima.
      Tretji pritožbeni razlog: napačna uporaba prava, ker Splošno sodišče ni presodilo, da sta člena 27 in 28 Sklepa 2013/255/SZVP, v skladu s katerima je pripadnost družini Al-Assad oziroma družini Makhlouf samostojen dejavnik, ki utemeljuje naložitev sankcij in hkrati obrne dokazno breme, nezakonita.

         (1)  Sklep Sveta (SZVP) 2016/850 z dne 27. maja 2016 o spremembi Sklepa 2013/255/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji (UL 2016, L 141, str. 125).


title: Zadeva C-297/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) 11. aprila 2019 – Naturschutzbund Deutschland - Landesverband Schleswig-Holstein e.V./Kreis Nordfriesland

text:
               8.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/21

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) 11. aprila 2019 – Naturschutzbund Deutschland - Landesverband Schleswig-Holstein e.V./Kreis Nordfriesland
      (Zadeva C-297/19)
      (2019/C 230/26)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Naturschutzbund Deutschland - Landesverband Schleswig-Holstein e.V.

         Tožena stranka: Kreis Nordfriesland

         Intervenient: Deich- und Hauptsielverband Eiderstedt, Körperschaft des öffentlichen Rechts

         ob udeležbi Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                              (a)

                              Ali so s pojmom „upravljanje“ v smislu druge alineje drugega odstavka Priloge I Direktive 2004/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o okoljski odgovornosti v zvezi s preprečevanjem in sanacijo okoljske škode (Direktiva o okoljski odgovornosti) (1) zajete dejavnosti, ki so neločljivo povezane z neposrednim izkoriščanjem donosa zemlje?
                              Če je odgovor pritrdilen:

                              (b)

                              Pod katerimi pogoji se upravljanje na podlagi njegove opredelitve v popisu habitata ali ciljnih dokumentih šteje za „običajno“ v smislu Direktive o okoljski odgovornosti?

                              (c)

                              Kakšno časovno merilo je treba upoštevati pri vprašanju, ali upravljanje ustreza upravljanju, kakršno so „predhodno“ izvajali lastniki ali izvajalci, v smislu Direktive o okoljski odgovornosti?

                              (d)

                              Ali se odgovor na vprašanje, ali upravljanje ustreza upravljanju, kakršno so predhodno izvajali lastniki ali izvajalci, v smislu Direktive o okoljski odgovornosti, oblikuje ne glede na popis habitata oziroma ciljne dokumente?

                  2.

                  Ali pomeni dejavnost, ki se na podlagi zakonskega prenosa nalog izvaja v javnem interesu, „poklicno dejavnost“ v smislu člena 2, točka 7, Direktive o okoljski odgovornosti?

         (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 8, str. 357.