title: Zadeva F-23/09: Tožba, vložena 13. marca 2009 — Cerafogli proti ECB

text:
               6.6.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/21

         Tožba, vložena 13. marca 2009 — Cerafogli proti ECB
   (Zadeva F-23/09)
   2009/C 129/35
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Maria Concetta Cerafogli (Frankfurt, Nemčija) (zastopnika: L. Lévi, M. Vandenbussche, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska centralna banka

      Predmet in opis spora

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Izvršilnega odbora Evropske centralne banke o imenovanju začasnega svetovalca na oddelku Nadzor delovanja in razglasitev ničnosti obvestila o prostem delovnem mestu ECB/074/08 ter vseh odločb, ki so bile sprejete na podlagi tega obvestila. Tudi predlog, naj se toženi stranki naloži plačilo zneska zaradi povračila nepremoženjske in premoženjske škode, ki jo je utrpela tožeča stranka.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba Izvršilnega odbora z dne 17 julija 2008 o začasnem imenovanju L. na delovno mesto svetovalca na oddelku Nadzor delovanja naj se razglasi za nično;

               —

               obvestilo o prostem delovnem mestu ECB/074/08 naj se razglasi za nično;

               —

               zato (i) naj se za nične razglasijo vse odločbe, sprejete na podlagi obvestila o prostem delovnem mestu, vključno z odločbo o imenovanju L. na delovno mesto svetovalca na oddelku Nadzor delovanja, ki je bila sprejeta po postopku zaposlovanja, in (ii) naj se toženi stranki naloži plačilo zneska 10 000 EUR, določenega ex aequo et bono, zaradi povračila nepremoženjske škode, ki jo je utrpela tožeča stranka, in 2 500 EUR zaradi povračila premoženjske škode, nastale v zvezi s svetovanjem tožeči stranki v predhodnem postopku;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo 45 600 EUR, če bi zaradi izvršitve sodbe nastale resne težave;

               —

               Evropski centralni banki naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva T-241/09: Tožba, vložena 16. junija 2009 — Nikolaou proti Računskemu sodišču

text:
               29.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/41

         Tožba, vložena 16. junija 2009 — Nikolaou proti Računskemu sodišču
   (Zadeva T-241/09)
   2009/C 205/76
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Kalliopi Nikolaou (Atene, Grčija) (zastopnik: V. Christianos, odvetnik)

      Tožena stranka: Računsko sodišče

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Računskemu sodišču naj se naloži povrnitev nepremoženjske škode, ki jo je zaradi naslednjih dejanj utrpela K. Nikolaou:

                           —

                           izdaje uradnega obvestila — skupaj s K. Nikolaou glede vsebine obvestila, ki ji ga je treba tudi vročiti — vsem organom Skupnosti, in zlasti Evropskemu parlamentu in Evropski komisiji ter ostalim institucijam in organom Skupnosti, v zvezi z oprostitvijo obtožb K. Nikolaou;

                           —

                           uradna objava v istih časopisih iz Luksemburga, Nemčije, Grčije, Francije, Španije in Belgije, ki so objavili negativne komentarje glede K. Nikolaou, katerih vir je bilo Računsko sodišče, ter objava v „European Voice“, glede oprostitve obtožb tožeče stranke.

               —

               Podredno, Računskemu sodišču naj se — če ne bo zagotovil rehabilitacije javne podobe K. Nikolaou z zgoraj navedenimi sredstvi — naloži plačilo tožeči stranki denarne odškodnine za popravilo nepremoženjske škode, v znesku sto tisoč eurov (100 000 EUR), skupaj z obrestmi od dneva vročitve „Request for compensation“ z dne 14. aprila 2009 tej instituciji do plačila, znesek, za katerega se K. Nikolaou zavezuje, da ga bo porabila za zgoraj navedene objave in obvestila,

               —

               Računskemu sodišču naj se naloži, naj K. Nikolaou kot denarno odškodnino za utrpljeno nepremoženjsko škodo nastalo zaradi postopkov pred luksemburškimi sodišči plača znesek v višini štirideset tisoč eurov (40 000 EUR), skupaj z obrestmi od dneva vročitve „Request for compensation“ z dne 14. aprila 2009 tej instituciji do plačila,

               —

               Računskemu sodišču naj se naloži, naj K. Nikolaou kot denarno odškodnino za utrpljeno premoženjsko škodo nastalo zaradi postopkov pred luksemburškimi sodišči, še zlasti pred „Juge d’instruction“ in „Tribunal d’arrondissememnt de Luxembourg“, plača znesek v višini sedempinpetdeset tisoč sedemsto enainsedemdeset eurov in štirideset centov (57 771,40 EUR) za odvetniški honorar odvetnika Maitre Hoss za zastopanje pred zgoraj navedenimi sodišči in znesek v višini štiri tisoč eurov (4 000 EUR) za stroške potovanja v Lukseburg za zastopanje pred zgoraj navedenimi sodišči in predvsem znesek tisoč petsto eurov (1 500 EUR) za zastopanje sodiščem „Juge d’instruction“ in 2 500 EUR za zastopanje pred „Tribunal d’arrondissememnt de Luxembourg“, skupaj z obrestmi od dneva vročitve „Request for compensation“ z dne 14. aprila 2009 Računskemu sodišču, do plačila

               —

               Računskemu sodišču naj se naloži plačilo stroškov, ki jih je imela K. Nikolaou v tem postopku.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka trdi, da je Računsko sodišče očitno kršilo tako posebne določbe o podelitvi pravic posameznikom, kot temeljne pravice, ki jih je to dolžno spoštovati pri izvrševanju svojih pristojnosti.
   Prvič, tožeča stranka trdi, da je Računsko sodišče očitno kršilo člen 4 Uredbe št. 45/2001 (1), člen 2 Odločbe Računskega sodišča št. 99/50 in dolžnost skrbnega ravnanja, ker je omogočilo razkritje obtožb zoper K. Nikolaou tretjim osebam pred koncem kakršne koli uradne preiskave. Računsko sodišče po mnenju tožeče stranke ni storilo ničesar, da bi preprečilo to razkritje, niti pozneje nikoli ni skušalo preveriti obtožb in jih umakniti, zato tožeči stranki povzročilo veliko nepremoženjsko škodo.
   Drugič, Računsko sodišče je očitno kršilo člena 2 in 4 Odločbe št. 99/50, pravice do obrambe tožeče stranke ter načelo nepristranskosti med preiskavo, skupaj z načelom dobrega upravljanja, med opravljanjem predhodne preiskave v zvezi s tožečo stranko. To ravnanje je tožeči stranki povzročilo nepremoženjsko škodo, pa tudi veliko premoženjsko škodo, saj je bila na temelju ugotovitev preiskave zoper tožečo stranko začet postopek pred luksemburškimi sodišči in je imela velike stroške.
   Tretjič, Računsko sodišče je očitno kršilo dolžnost skrbnega ravnanja in načelo dobrega upravljanja, ker luksemburškim sodiščem ni predložilo dokazov, ki jih je imelo na voljo in ki so bili zelo pomembni za oprostitev tožeče stranke obtožb zoper njo. Tožeča stranka tudi trdi, da so se ti dokzi nanašali na vprašanje dopustov osebja Računskega sodišča, ki bi, če bi jih to predložilo, preprečili obtožbo tožeče stranke pred preiskovalnim sodnikom in kazenskim sodiščem in bi vodili do rehabilitacije časti in dobrega imena tožeče stranke.
   Četrtič, po mnenju tožeče stranke je Računsko sodišče očitno kršilo načelo nepristranskosti in dobrega upravljanja, ko je vsebinsko odločalo začetku postopka zoper tožečo stranko pred sodišči. To ravnanje je tožeči stranki povzročilo še večjo nepremoženjsko škodo.
   Petič, v skladu s tem, kar trdi tožeča stranka je Računsko sodišče očitno kršilo dolžnost skrbnega ravnanja, ker ni sprejelo uradne odločbe o oprostitvi tožeče stranke in rehabilitaciji časti K. Nikolaou po njeni oprostitvi. Ta opustitev je povzročila nadaljevanje trajanja dvomov v zvezi z nedolžnostjo K. Nikolaou in nadaljnjo nepremoženjsko škodo tožeči stranki.

      (1)  Uredba (ES) št. 45/2001 evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov (UL 2001, L 8, str. 1).


title: Zadeva C-310/04: Tožba Kraljevine Španije proti Svetu Evropske unije, vložena dne 22. julija 2004

text:
               11.9.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 228/30

         Tožba Kraljevine Španije proti Svetu Evropske unije, vložena dne 22. julija 2004
   (Zadeva C-310/04)
   (2004/C 228/63)
   Kraljevina Španija, ki jo zastopa Miguel Muñoz Pérez, Abogado del Estado, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, je dne 22. julija 2004 na Sodišče Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Svetu Evropske unije.
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično Poglavje 10a Naslova IV Uredbe Sveta (ES) št. 1782/2003 z dne 29. septembra 2003, sprejeto s členom 1(20) Uredbe Sveta (ES) št. 864/2004 z dne 29. aprila 2004, s katero se zaradi pristopa Republike Češke, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške k Evropski uniji (1) spreminja in dopolnjuje Uredba (ES) št. 1782/2003 o skupnih pravilih za programe neposrednih pomoči v okviru skupne kmetijske politike in uvedbi programov v korist kmetov ter

               —

               toženi instituciji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe

               —

               kršitev Pogodbe ali ustreznih izvedbenih predpisov, s tem da je Svet kršil odstavek 3 Protokola št. 4 Akta o pristopu Helenske republike, ker novi člen 110b Uredbe Sveta (ES) št. 1782/2003 z dne 29. septembra 2003, sprejet z Uredbo št. 864/2004 ne predvideva pomoči za proizvodnjo bombaža;

               —

               bistveno kršitev postopka, zato ker Svet ni obrazložil, zakaj je v novem členu 110b Uredbe št. 1782/2003 odprtje semenskih glavic odločujoči trenutek za dodelitev pomoči;

               —

               zloraba pooblastil, zato ker je Svet pristojnost, ki mu jo podeljuje odstavek 6 zgoraj navedenega protokola št. 4, torej postopek prilagoditve programa pomoči za bombaž navedenega v omenjenem protokolu, uporabil za drugačen namen kot je to predvideno v slednjem;

               —

               kršitev Pogodbe ali ustreznih izvedbenih predpisov, zato ker je Svet s tem, da je sprejel izpodbijane določbe, kršil splošna načela prava Skupnosti in sicer načelo sorazmernosti, saj so instrumenti za reformo programa pomoči v sektorju bombaža očitno v nasprotju s cilji, ki si jih zastavlja Svet sam, in da so poleg tega za dosego navedenih ciljev obstajala manj obremenjujoča sredstva, ter načelo zaupanja v pravo.

      (1)  UL L 161, 30.4.2004, str. 48. Popravek navedene uredbe v UL L 206, 9.6.2004, str. 20.


title: Zadeva T-100/03: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 2. aprila 2008 – Maison de l'Europe Avignon Méditerranée proti Komisiji ( Ničnostna tožba – Odprtje informacijske točke Europe – Odpoved pogodbe, sklenjene med Komisijo in tožečo stranko – Očitna nedopustnost )

text:
               24.5.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 128/33

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 2. aprila 2008 – Maison de l'Europe Avignon Méditerranée proti Komisiji
   (Zadeva T-100/03) (1)

   („Ničnostna tožba - Odprtje informacijske točke Europe - Odpoved pogodbe, sklenjene med Komisijo in tožečo stranko - Očitna nedopustnost“)
   (2008/C 128/71)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Maison de l'Europe Avignon Méditerranée (Avignon, Francija) (zastopnik: F. Martineau, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: J.-F. Pasquier, zastopnik)
   Predmet
   Zahteva za razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 24. januarja 2003 o odpovedi pogodbe o odprtju informacijske točke Europe v Avignonu, sklenjene med Komisijo in tožečo stranko.
   Izrek

               1.

                  Tožba se zavrže.

               2.

                  Maison de l'Europe Avignon Méditerranée se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 112, 10.5.2003.


title: Zadeva C-25/11: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 16. februarja 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supremo Tribunal Administrativo – Portugalska) – Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA proti Fazenda Pública (Obdavčenje — Šesta direktiva o DDV — Odbitek vstopnega davka — Člena 17(2) in (5) ter 19 — „Subvencije“ , uporabljene za nakup blaga in storitev — Omejitev pravice do odbitka)

text:
               31.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 98/9

         Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 16. februarja 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supremo Tribunal Administrativo – Portugalska) – Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA proti Fazenda Pública
   (Zadeva C-25/11) (1)

   (Obdavčenje - Šesta direktiva o DDV - Odbitek vstopnega davka - Člena 17(2) in (5) ter 19 - „Subvencije“, uporabljene za nakup blaga in storitev - Omejitev pravice do odbitka)
   2012/C 98/11
   Jezik postopka: portugalščina

      Predložitveno sodišče

   Supremo Tribunal Administrativo

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA

      Tožena stranka: Fazenda Pública

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Supremo Tribunal Administrativo – Razlaga členov 17(2) in (5) ter 19 Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 23) – Odbitek vstopnega davka – Omejitve pravice do odbitka

      Izrek

   Člena 17(2) in (5) ter 19 Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero je treba razlagati tako, da nasprotujeta temu, da država članica – če mešanim davčnim zavezancem dovoli opraviti odbitek, določen v navedenih določbah, glede na uporabo vsega blaga in storitev ali njihovega dela – znesek, ki se lahko odbije, za področja, na katerih ti davčni zavezanci izvajajo samo obdavčljive transakcije, izračuna tako, da v imenovalec ulomka, s katerim se določa odbitni delež, vključi neobdavčljive „subvencije“.

      (1)  UL C 103, 2.4.2011.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 1. julija 2004 v zadevi C-169/03 (predlog za sprejem predhodne odločbe Regeringsrätten): Florian W. Wallentin proti Riksskatteverket (Prost pretok oseb — Delavci — Davek na dohodek — Delno obdavčenje davčnega zavezanca plačilu davkov, ki manjši del svojih dohodkov dobiva v eni državi članic in prebiva v drugi državi članici)

text:
               28.8.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 217/7

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 1. julija 2004
   v zadevi C-169/03 (predlog za sprejem predhodne odločbe Regeringsrätten): Florian W. Wallentin proti Riksskatteverket (1)

   (Prost pretok oseb - Delavci - Davek na dohodek - Delno obdavčenje davčnega zavezanca plačilu davkov, ki manjši del svojih dohodkov dobiva v eni državi članic in prebiva v drugi državi članici)
   (2004/C 217/12)
   Jezik postopka: švedščina
   V zadevi C-169/03, katere predmet je predlog Regeringsrättna (Švedska) naslovljen na Sodišče, naj na podlagi člena 234 ES v postopku v glavni stvari, ki poteka med strankama Florianom W. Wallentinom in Riksskatteverket, izda predhodno odločbo o razlagi člena 39 ES, je Sodišče (prvi senat), v sestavi P. Jann (poročevalec) predsednik senata, A. La Pergola in S. von Bahr, sodnika in R. Silva de Lapuerta, sodnica ter K. Lenaerts, sodnik, generalni pravobranilec: P. Leger, sodni tajnik: R. Grass, dne 1. julija 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:
   Člen 39 ES nasprotuje temu, da zakonodaja ene države članice določa, da so fizične osebe za katere se šteje, da nimajo v tej državi članici davčnega domicila, ampak tam dobivajo plačilo iz dela

               —

               obdavčene v viru na tak način, da znižanje osnove ali druga znižanja ali olajšave vezane na osebni položaj davčnega zavezanca niso dovoljena,

               —

               medtem ko imajo davčni zavezanci, ki imajo stalno prebivališče v tej državi članici pravico do takšnih znižanj ali olajšav ob skupnem obdavčenju svojih dohodkov dobljenih v tej državi ali pa v tujini,

               —

               kadar imajo nerezidenti v državi obdavčitve v svoji državi, kjer prebivajo le dohodke, za katere se po svoji naravi ne plačuje davka na dohodek.

      (1)  UL C 158, 5.7.2003.


title: Zadeva C-280/12 P: Pritožba, ki jo je 6. junija 2012 vložil Svet Evropske unije zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 21. marca 2012 v združenih zadevah T-439/10 in T-440/10, Fulmen proti Svetu

text:
               4.8.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 235/10

         Pritožba, ki jo je 6. junija 2012 vložil Svet Evropske unije zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 21. marca 2012 v združenih zadevah T-439/10 in T-440/10, Fulmen proti Svetu
   (Zadeva C-280/12 P)
   2012/C 235/19
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožnik: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bishop in R. Liudvinaviciute, zastopnika)

      Druge stranke v postopku: Fulmen, Fereydoun Mahmoudian, Evropska komisija

      Predlogi

               —

               Sodba Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 21. marca 2012 v združenih zadevah T-439/10 in T-440/10 naj se razveljavi;

               —

               dokončno naj se odloči o sporu in naj se zavrneta tožbi družbe Fulmen in F. Mahmoudiana zoper zadevne akte Sveta;

               —

               družbi Fulmen in F. Mahmoudianu naj se naloži plačilo stroškov, ki jih je Svet priglasil v postopku na prvi stopnji in v postopku s to pritožbo.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Svet meni, da je prišlo v sodbi Splošnega sodišča v zgoraj navedenih zadevah do napačne uporabe prava in da bi zato moralo Sodišče to sodbo razveljaviti.
   Svet trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je razsodilo, da bi morala tožeča stranka predložiti dokaze v oporo razlogom za sprejetje omejevalnih ukrepov proti družbi Fulmen, in sicer da je ta družba sodelovala pri vgradnji električne opreme na območju jedrskega objekta Qom/Fordoo (Iran).
   Svet v zvezi s tem meni, prvič, da je Splošno sodišče s tem, da je menilo, da bi ta moral od države članice, ki je predlagala, naj se družba Fulmen doda na seznam, zahtevati predložitev dokazov in informacij, napačno uporabilo pravo, saj so ti iz zaupnih virov. Drugič, Svet zatrjuje, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je menilo, da lahko upošteva zaupne podatke, ne da bi bili ti posredovani odvetnikom zadevnih strank, medtem ko člen 67(3) Poslovnika Splošnega sodišča ne določa te možnosti.


title: Zadeva T-76/13: Tožba, vložena 11. februarja 2013 – Compagnie des montres Longines, Francillon proti UUNT – Staccata (QUARTODIMIGLIO)

text:
               13.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 108/30

         Tožba, vložena 11. februarja 2013 – Compagnie des montres Longines, Francillon proti UUNT – Staccata (QUARTODIMIGLIO)
   (Zadeva T-76/13)
   2013/C 108/77
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Compagnie des montres Longines, Francillon SA (Saint-Imier, Švica) (zastopnik: P. González-Bueno Catalán de Ocón, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Staccata Srl (Como, Italja)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               odločbo z dne 26. novembra 2012 (zadeva R 62/2012-5) razveljavi na podlagi ugotovitve, da so izpolnjene določbe člena 8(1)(b) in 8(5) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009;

               —

               UUNT in družbi STACCATA S.r.l. naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka, ki vsebuje napravo z razprtimi krili in besedni element „QUARTODIMIGLIO“, za proizvode iz razredov 9, 14, 16, 18 in 25 – prijava znamke Skupnosti št. 9 260 597

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Navajana znamka ali znak: figurativne znamke, ki vsebujejo napravo z razprtimi krili in nekaj od njih besedni element „LONGINES“ – registracija znamke Skupnosti št. 225 714, mednarodne registracije št. 401 319, št. 529 334, št. 610 902 in št. 298 063 za proizvode iz razredov 9 in 14

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev členov 8(1)(b) in 8(5) Uredbe Sveta št. 207/2009.


title: Zadeva C-89/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgija) 17. februarja 2010 – Q-Beef NV proti državi Belgiji

text:
               1.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/25

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgija) 17. februarja 2010 – Q-Beef NV proti državi Belgiji
   (Zadeva C-89/10)
   2010/C 113/39
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Q-Beef NV

      Tožena stranka: država Belgija

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali pravo Skupnosti preprečuje nacionalnemu sodišču, da uporabi zastaralni rok petih let, ki je določen v nacionalni zakonodaji za terjatve do države, za terjatve iz naslova dajatev, plačanih državi članici na podlagi mešanega sistema pomoči in dajatev, ki ni bil samo delno protipraven, ampak hkrati tudi delno nezdružljiv s pravom Skupnosti, in pred začetkom veljavnosti novega sistema pomoči in obveznih prispevkov, ki je nadomestil prvi sistem in ki ga je Komisija z dokončno odločbo razglasila za združljivega s pravom Skupnosti, vendar pa s pravom Skupnosti ni združljiv, če so bili ti prispevki naloženi retroaktivno za obdobje pred sprejetjem ustrezne odločbe?

               2.

               Ali pravo Skupnosti preprečuje državi članici, da se v okviru obrambe v postopku za varstvo pravic posameznikov, ki jih imajo po Pogodbi ES, ki ga je zoper njo sprožil posameznik, sklicuje na nacionalne zastaralne roke, ki so v primerjavi s tistimi, ki veljajo v skladu z nacionalnim splošnim pravom, zanjo še posebej ugodni, v primeru, kot ga je predložilo nacionalno sodišče, v katerem je posledica teh posebej ugodnih nacionalnih zastaralnih rokov, da je izterjava dajatev, ki so bile plačane državi na podlagi mešanega sistema državnih pomoči in dajatev, ki ni le deloma protipraven, ampak hkrati deloma nezdružljiv s pravom Skupnosti, onemogočena, čeprav je takratno Sodišče Evropskih skupnosti ugotovilo nezdružljivost s pravom Skupnosti šele po izteku teh posebej ugodnih zastaralnih rokov in je protipravnost obstajala že prej?


title: Zadeva C-513/15: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 15. junija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – postopek, ki ga je sprožila „Agrodetalė“ UAB („Predhodno odločanje — Notranji trg — ES homologacija — Direktiva 2003/37/ES — Področje uporabe — Kmetijski in gozdarski traktorji — Dajanje na trg in registracija rabljenih vozil ali vozil iz druge roke, uvoženih iz tretje države, v Evropski uniji — Pojem ‚novo vozilo‘ in pojem, začetek uporabe“)

text:
               21.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 277/5

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 15. junija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – postopek, ki ga je sprožila „Agrodetalė“ UAB
   (Zadeva C-513/15) (1)

   ((„Predhodno odločanje - Notranji trg - ES homologacija - Direktiva 2003/37/ES - Področje uporabe - Kmetijski in gozdarski traktorji - Dajanje na trg in registracija rabljenih vozil ali vozil iz druge roke, uvoženih iz tretje države, v Evropski uniji - Pojem ‚novo vozilo‘ in pojem, začetek uporabe“))
   (2017/C 277/05)
   Jezik postopka: litovščina

      Predložitveno sodišče

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Stranka v postopku v glavni stvari

   „Agrodetalė“ UAB

      Izrek

               1.

               Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2003/37/ES z dne 26. maja 2003 o homologaciji kmetijskih in gozdarskih traktorjev, njihovih priklopnikov in zamenljivih vlečenih strojev ter njihovih sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot in o razveljavitvi Direktive 74/150/EGS, kakor je bila spremenjena z Direktivo Komisije 2014/44/EU z dne 18. marca 2014, je treba razlagati tako, da za prvo dajanje na trg in registracijo rabljenih traktorjev in traktorjev iz druge roke, ki se uvozijo iz tretje države, v državi članici veljajo tehnične zahteve, določene v tej direktivi.

               2.

               Člen 23(1)(b) Direktive 2003/37/ES, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2014/44, je treba razlagati tako, da se njene določbe uporabljajo za rabljena vozila, ki spadajo v kategorije T1, T2 in T3, ki se v Unijo uvozijo iz tretje države, če se začnejo v Uniji prvič uporabljati po 1. juliju 2009.

      (1)  UL C 414, 14.12.2015.


title: Zadeva C-205/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 30. aprila 2012 vložilo Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgija) – Essent Belgium NV proti Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)

text:
               28.7.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 227/8

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 30. aprila 2012 vložilo Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgija) – Essent Belgium NV proti Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)
   (Zadeva C-205/12)
   2012/C 227/13
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Essent Belgium NV

      Tožena stranka: Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)

      Druga stranka: Vlaamse Gewest

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je nacionalna ureditev, kakršna je tista iz flamskega dekreta z dne 17. julija 2000 o organizaciji trga z električno energijo – ki je bil nadomeščen z odlokom flamske vlade z dne 5. marca 2004, kakor je bil spremenjen z odlokom flamske vlade z dne 25. februarja 2005 o spodbujanju proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov energije in odlokom flamske vlade z dne 8. julija 2005 o spremembi odloka flamske vlade z dne 5. marca 2004 o spodbujanju proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov energije in odloka flamske vlade z dne 29. marca 2002 o obveznostih javne službe za spodbujanje racionalne rabe energije – v skladu s katero

                           —

                           morajo dobavitelji, ki električno energijo dobavljajo končnim potrošnikom, ki so priključeni na distribucijski ali prenosni sistem, regulativnemu organu letno predložiti določeno število zelenih certifikatov (člen 23 zgoraj navedenega dekreta),

                           —

                           flamski regulativni organ za trg z električno energijo in plinom (VREG) dobaviteljem, ki električno energijo dobavljajo končnim potrošnikom, ki so priključeni na distribucijski ali prenosni sistem, naloži upravno globo, če ti dobavitelji niso predložili zadostnega števila zelenih certifikatov za izpolnitev kvotne obveznosti, ki jim je bila naložena v zvezi s takimi certifikati (člen 37(2) zgoraj navedenega dekreta),

                           —

                           je izrecno določeno, da je pod določenimi pogoji mogoče priznati potrdila o izvoru iz drugih držav, da se izpolni obveznost predložitve certifikatov (člen 15c(2) odloka flamske vlade z dne 5. marca 2004 v različici, ki se uporablja za to zadevo),

                           —

                           regulativni organ ne more ali noče upoštevati potrdil o izvoru z Norveške in Danske, ker ni izvedbenih ukrepov flamske vlade, ki je priznala enakost ali enakovrednost teh certifikatov (člen 25 zgoraj navedenega dekreta in člen 15c(2) odloka z dne 5. marca 2004), pri čemer regulativni organ v konkretnem primeru ni preveril enakosti ali enakovrednosti,

                           —

                           so bili v celotnem obdobju veljavnosti dekreta z dne 17. julija 2000 pri preverjanju izpolnjevanja kvotne obveznosti dejansko upoštevani le certifikati za zeleno električno energijo, proizvedeno v regiji Flamski, po drugi strani pa dobavitelji, ki električno energijo dobavljajo končnim potrošnikom, ki so priključeni na distribucijski ali prenosni sistem, niso imeli nobene možnosti dokazati, da so predložena potrdila o izvoru iz drugih držav članic Evropske unije izpolnjevala pogoj o obstoju enakih ali enakovrednih dokazil o izdaji takšnih certifikatov,

                     skladna s členom 34 Pogodbe o delovanju Evropske unije in členom 11 Sporazuma EGP in/ali členom 36 te pogodbe in členom 13 Sporazuma EGP?

               2.

               Ali je nacionalna ureditev v smislu prvega vprašanja skladna s členom 5 tedaj veljavne evropske Direktive 2001/77/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. septembra 2001 o spodbujanju proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov energije na notranjem trgu z električno energijo?

               3.

               Ali je nacionalna ureditev v smislu prvega vprašanja skladna z načelom enakega obravnavanja in prepovedjo diskriminacije, ki sta med drugim določena v členu 18 Pogodbe o delovanju Evropske unije in členu 3 tedaj veljavne Direktive 2003/54/ES (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija [2003] o skupnih pravilih za notranji trg z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 96/92/ES?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 12, zvezek 2, str. 121.

      (2)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 12, zvezek 2, str. 211.


title: Sklep Sodišča (četrti senat) z dne 14. junija 2005 v zadevi C-358/04 (predlog za sprejem predhodne odločbe Tribunale di Vicenza): Caseificio Valdagnese Srl proti Regione Veneto (Predlog za sprejem predhodne odločbe — Nedopustnost)

text:
               3.9.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 217/24

      SKLEP SODIŠČA

   (četrti senat)
   z dne 14. junija 2005
   v zadevi C-358/04 (predlog za sprejem predhodne odločbe Tribunale di Vicenza): Caseificio Valdagnese Srl proti Regione Veneto (1)

   (Predlog za sprejem predhodne odločbe - Nedopustnost)
   (2005/C 217/46)
   Jezik postopka: italijanščina
   V zadevi C-358/04 katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, ki ga je vložilo Tribunale di Vicenza (Italija) z odločbo z dne 2. avgusta 2004, ki je na Sodišče prispela 17. avgusta 2004, v postopku Caseificio Valdagnese Srl proti Regione Veneto, je Sodišče (četrti senat), v sestavi K. Lanaerts, predsednik senata, N. Colneric (poročevalka), sodnica, in J. N. Cunha Rodrigues, sodnik, generalni pravobranilec: M. Poiares Maduro, sodni tajnik: R. Grass, dne 14. junija 2005 razglasilo sklep, katerega izrek se glasi kot sledi:
   Predlog za sprejem predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Vicenza z odločbo z dne 2. avgusta 2004 je očitno nedopusten.

      (1)  UL C 273, 6.11.2004.


title: Zadeva C-130/15: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 26. maja 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) - Združeno kraljestvo) – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/National Exhibition Centre Limited (Predhodno odločanje — Skupni sistem davka na dodano vrednost — Šesta direktiva 77/388/EGS — Oprostitev — Člen 13 B(d), točka 3 — Transakcije v zvezi s plačili in transferji — Pojem — Nakup vstopnic za predstave ali druge prireditve — Plačilo z debetno ali kreditno kartico — Storitve, imenovane „obdelava plačila s kartico“)

text:
               18.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 260/7

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 26. maja 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) - Združeno kraljestvo) – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/National Exhibition Centre Limited
   (Zadeva C-130/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Skupni sistem davka na dodano vrednost - Šesta direktiva 77/388/EGS - Oprostitev - Člen 13 B(d), točka 3 - Transakcije v zvezi s plačili in transferji - Pojem - Nakup vstopnic za predstave ali druge prireditve - Plačilo z debetno ali kreditno kartico - Storitve, imenovane „obdelava plačila s kartico“))
   (2016/C 260/08)
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnik: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Nasprotna stranka: National Exhibition Centre Limited

      Izrek

   Člen 13 (B)(d), točka 3, Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS) je treba razlagati tako, da se oprostitev davka na dodano vrednost, ki je določena za transakcije v zvezi s plačili in transferji, ne uporablja za storitev, imenovano „obdelava plačila z debetno ali kreditno kartico“, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, ki jo opravi davčni zavezanec, ki je ponudnik te storitve, ko neka oseba prek posrednika tega ponudnika kupi vstopnico za predstavo ali drugo prireditev, ki jo ta ponudnik proda v imenu in na račun drugega subjekta in ki jo ta oseba plača z debetno ali kreditno kartico.

      (1)  UL C 190, 8.6.2015.


title: Zadeva C-515/11: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 18. julija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Berlin – Nemčija) – Deutsche Umwelthilfe eV proti Zvezni republiki Nemčiji (Dostop javnosti do informacij o okolju — Direktiva 2003/4/ES — Pristojnost držav članic, da iz pojma „organ oblasti“ iz te direktive izključijo organe, ki opravljajo zadeve iz zakonodajne pristojnosti — Meje)

text:
               7.9.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 260/8

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 18. julija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Berlin – Nemčija) – Deutsche Umwelthilfe eV proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Zadeva C-515/11) (1)

   (Dostop javnosti do informacij o okolju - Direktiva 2003/4/ES - Pristojnost držav članic, da iz pojma „organ oblasti“ iz te direktive izključijo organe, ki opravljajo zadeve iz zakonodajne pristojnosti - Meje)
   2013/C 260/13
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Verwaltungsgericht Berlin

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Deutsche Umwelthilfe eV

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Verwaltungsgericht Berlin – Razlaga člena 2, točka 2, Direktive 2003/4/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2003 o dostopu javnosti do informacij o okolju in o razveljavitvi Direktive Sveta 90/313/EGS (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 7, str. 375) – Obveznost organov oblasti, da vsakemu prosilcu dajo na razpolago informacije o okolju, s katerimi razpolagajo – Nacionalna ureditev, v skladu s katero so vrhovni zvezni organi oproščeni obveznosti zagotavljanja informacij, če sodelujejo v okviru zakonodajnega postopka – Omejitev pristojnosti držav članic, da iz pojma „organ oblasti“ v smislu Direktive 2003/4/ES izključijo organe, ki opravljajo zadeve iz zakonodajne pristojnosti

      Izrek

   Člen 2, točka 2, drugi pododstavek, prvi stavek, Direktive 2003/4/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2003 o dostopu javnosti do informacij o okolju in o razveljavitvi Direktive Sveta 90/313/EGS je treba razlagati tako, da se možnost, ki jo ta določba daje državam članicam, da se za organe oblasti, ki so zavezani odobriti dostop do informacij o okolju, ki jih imajo, ne štejejo „organi ali institucije, kadar delujejo v […] zakonodajni pristojnosti“, ne more nanašati na ministrstva, kadar ta pripravljajo in sprejemajo normativne pravne akte na podlagi zakonskega pooblastila.

      (1)  UL C 32, 4.2.2012.


title: Zadeva T-25/16: Tožba, vložena 25. januarja 2016 – Haw Par/UUNT – Cosmowell (GelenkGold)

text:
               21.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 106/39

         Tožba, vložena 25. januarja 2016 – Haw Par/UUNT – Cosmowell (GelenkGold)
   (Zadeva T-25/16)
   (2016/C 106/45)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Haw Par Corp. Ltd (Singapur, Singapur) (zastopniki: R. Härer, C. Schultze, J. Ossing, C. Weber, H. Ranzinger, C. Gehweiler, C. Brockmann, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Cosmowell GmbH (Sankt Johann in Tirol, Avstrija)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Prijavitelj sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Skupnosti z besednim elementom „GelenkGold“ – znamka Skupnosti št. 9 957 978

      Postopek pred UUNT: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 4. novembra 2015 v zadevi R 1907/2015-1

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi;

               —

               UUNT in drugim udeležencem naloži plačilo stroškov, nastalih tožeči stranki pred Splošnim sodiščem in odborom za pritožbe.

      Navajana tožbena razloga

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009;

               —

               kršitev člena 75, drugi odstavek, Uredbe 207/2009.


title: Zadeva T-477/04: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 6. februarja 2007 — Aktieselskabet af 21. november 2001 proti UUNT — TDK Kabushiki Kaisha (TDK) ( Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti TDK — Prejšnja figurativna znamka Skupnosti TDK — Nacionalne besedne znamke ali prejšnje figurativne znamke TDK — Relativni razlog za zavrnitev — Ugled — Neupravičeno pridobljena korist iz razlikovalnega učinka ali ugleda prejšnje znamke — Člen 8(5) Uredbe (ES) št. 40/94 )

text:
               14.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/35

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 6. februarja 2007 — Aktieselskabet af 21. november 2001 proti UUNT — TDK Kabushiki Kaisha (TDK)
   (Zadeva T-477/04) (1)

   („Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti TDK - Prejšnja figurativna znamka Skupnosti TDK - Nacionalne besedne znamke ali prejšnje figurativne znamke TDK - Relativni razlog za zavrnitev - Ugled - Neupravičeno pridobljena korist iz razlikovalnega učinka ali ugleda prejšnje znamke - Člen 8(5) Uredbe (ES) št. 40/94“)
   (2007/C 82/77)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Aktieselskabet af 21. november 2001 (Brande, Danska) (Zastopnik: C. Barret Christiansen, avocat)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (Zastopnika: S. Laitinen in G. Schneider, zastopnika)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenient pred Sodiščem prve stopnje: TDK Kabushiki Kaisha (TDK Corp.) (Tokio, Japonska) (Zastopnik: A. Norris, barrister)
   Predmet
   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 7. oktobra 2004 (zadeva R-364/2003-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med TDK Kabushiki Kaisha (TDK Corp.) in Aktieselskabet af 21. November 2001.
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Tožeči stranki, Aktieselskabet af 21. november 2001, se naloži plačilo stroškov postopka.

      (1)  UL C 69, 19.3.2005.


title: Zadeva T-128/17: Tožba, vložena 27. februarja 2017 – Torné/Komisija

text:
               24.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/27

         Tožba, vložena 27. februarja 2017 – Torné/Komisija
   (Zadeva T-128/17)
   (2017/C 129/41)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Isabel Torné (Algés, Portugalska) (zastopnika: S. Orlandi in T. Martin, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               za nično razglasi odločbo z dne 16. aprila 2016, s katero je bil zavrnjen njen predlog za določitev letne odmerne stopnje pokojninskih pravic in starost za njeno upokojitev.

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v tem sporu izpodbija implicitno odločitev, s katero je bila zavrnjena njena zahteva, da se pridobi predhodna odločba o nekaterih določenih elementih in nespremenljivih dejavnikih za izračun pokojninskih pravic. Ta stranka meni, da implicitna zavrnitev njene zahteve pomeni nesprejetje sklepa, ki ga nalaga Statut, in je zato akt, ki posega v položaj.
   Glede elementov za izračun pokojnine tožeča stranka izpodbija tudi prakso Komisije, v skladu s katero premestitev začasnega uslužbenca iz člena 2(f) Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropske unije, v drugo agencijo Evropske unije, vključuje sklenitev nove pogodbe, ki je drugačna od obstoječe, kar pomeni prekinitev kariere tega uslužbenca in vodi k uporabi novih določb Statuta v zvezi s starostno pokojnino. .


title: Zadeva T-101/14: Tožba, vložena 10. februarja 2014 – British Aggregates proti Komisiji

text:
               14.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/52

         Tožba, vložena 10. februarja 2014 – British Aggregates proti Komisiji
   (Zadeva T-101/14)
   2014/C 112/67
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: British Aggregates Association (Lanark, Združeno kraljestvo) (zastopnika: L. Van den Hende, odvetnik, in L. Geary, Solicitor)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               v skladu s členom 263 PDEU Odločbo Komisije z dne 31. julija 2013 C(2013) 4901 final, objavljeno v Uradnem listu Evropske unije 28. novembra 2013 v zadevi SA.34775 (ex N863/2001) – Dajatev na agregate, razglasi za nično;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov tožeče stranke v tem postopku.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               S prvim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je Komisija napravila očitno napako pri presoji, ko je ugotovila, da tri davčne oprostitve, ki jih določa Finance Act 2001, ne dajejo nobene selektivne prednosti in torej ne pomenijo državne pomoči v smislu člena 107(1) PDEU.

               2.

               Z drugim tožbenim razlogom se zatrjuje, da Komisija ni podala razlogov za izpodbijano odločbo, kot to zahteva člen 296 PDEU, saj ni pojasnila, zakaj različno obravnavanje podobnih položajev ne pomeni državne pomoči. Dalje, razlogovanje Komisije je v nasprotju z izpodbijano odločbo.

               3.

               S tretjim tožbenim razlogom se zatrjuje, da Komisija ni izpolnila svoje obveznosti začeti formalni postopek preiskave v skladu s členom 108(3) PDEU, saj v obravnavani zadevi do trdne ugotovitve, da ukrep ne pomeni pomoči, ni mogla priti brez poglobljene preiskave tega vprašanja.


title: Zadeva T-61/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 30. aprila 2013 – ABC-One proti UUNT (SLIM BELLY) (Znamka Skupnosti — Prijava besedne znamke Skupnosti SLIM BELLY — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               15.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/27

         Sodba Splošnega sodišča z dne 30. aprila 2013 – ABC-One proti UUNT (SLIM BELLY)
   (Zadeva T-61/12) (1)

   (Znamka Skupnosti - Prijava besedne znamke Skupnosti SLIM BELLY - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2013/C 171/53
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ABC-One Produktions- und Vertriebs GmbH (Villach St. Magdalen, Avstrija) (zastopnik: S. Merz, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: D. Walicka, zastopnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 17. novembra 2011 (zadeva R 1077/2011-1) v zvezi z zahtevo za registracijo besednega znaka SLIM BELLY kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi ABC-One Produktions- und Vertriebs GmbH se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 98, 31.3.2012.


title: Zadeva F-49/05: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 18. junija 2009 — Bethuyne in drugi proti Komisiji

text:
               15.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 193/37

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 18. junija 2009 — Bethuyne in drugi proti Komisiji
   (Zadeva F-49/05) (1)

   2009/C 193/65

      Jezik postopka: francoščina

   Predsednik drugega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 205, 20.8.2005, str. 31.


title: Zadeva T-406/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 15. julija 2015 – Emesa-Trefilería in Industrias Galycas/Komisija (Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Evropski trg jekla za prednapenjanje — Določitev cen, razdelitev trga in izmenjava poslovno občutljivih informacij — Sklep o ugotovitvi kršitve člena 101 PDEU — Sodelovanje v upravnem postopku — Člen 139(a) Poslovnika Splošnega sodišča)

text:
               14.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 302/36

         Sodba Splošnega sodišča z dne 15. julija 2015 – Emesa-Trefilería in Industrias Galycas/Komisija
   (Zadeva T-406/10) (1)

   ((Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Evropski trg jekla za prednapenjanje - Določitev cen, razdelitev trga in izmenjava poslovno občutljivih informacij - Sklep o ugotovitvi kršitve člena 101 PDEU - Sodelovanje v upravnem postopku - Člen 139(a) Poslovnika Splošnega sodišča))
   (2015/C 302/45)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Emesa-Trefilería, SA (Arteixo, Španija) in Industrias Galycas, SA (Vitoria, Španija) (zastopnika: A. Creus Carreras in A. Valiente Martin, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva V. Bottka in F. Castilla Contreras, nato V. Bottka in A. Biolan, zastopniki, skupaj z M. Gray, barrister)

      Intervenient v podporo toženi stranki: Svet Evropske unije (zastopnika: F. Florindo Gijón in R. Liudvinaviciute-Cordeiro, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2010) 4387 final z dne 30. junija 2010 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU in čl. 53 EGP (zadeva COMP/38.344 – Jeklo za prednapenjanje), ki je bil spremenjen s Sklepom Komisije C(2010) 6676 final z dne 30. septembra 2010 in s Sklepom Komisije C(2011) 2269 final z dne 4. aprila 2011.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Emesa-Trefilería, SA in Industrias Galycas, SA nosita svoje stroške in stroške, ki sta jih priglasila Evropska komisija in Svet Evropske unije.

               3.

               Komisija mora Splošnemu sodišču na podlagi člena 139(a) njegovega poslovnika plačati 1  500 EUR za povrnitev dela stroškov, ki so mu nastali.

      (1)  UL C 301, 6.11.2010.


title: Zadeva C-503/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Varhoven administrativen sad (Bolgarija) 20. oktobra 2010 – Evroetil AD proti Direktor na Agentsia Mitnitsi

text:
               18.12.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 346/35

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Varhoven administrativen sad (Bolgarija) 20. oktobra 2010 – Evroetil AD proti Direktor na Agentsia „Mitnitsi“
   (Zadeva C-503/10)
   ()
   2010/C 346/62
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Varhoven administrativen sad

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Evroetil AD

      Tožena stranka: Direktor na Agentsia „Mitnitsi“

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 2(2)(a) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2003/30/ES z dne 8. maja 2003 o pospeševanju rabe biogoriv in drugih obnovljivih goriv v sektorju prevoza razlagati tako (1), da definicija bioetanola zadeva (obsega) proizvode, kot je sporni proizvod, ki ima značilnosti in objektivne lastnosti:

                           —

                           izdelan je iz biomase;

                           —

                           izdelan je po posebni tehnologiji, opisani v tehnični specifikaciji za proizvajanje bioetanola, ki jo je izdelala tožeča stranka, družba Evroetil AD, in se razlikuje od tehnologije za proizvajanje etilnega alkohola kmetijskega proizvoda, opisane v tehnični specifikaciji tega proizvajalca;

                           —

                           vsebuje več kot 98,5 odstotka alkohola in snovi, zaradi katerih je neužiten: višji alkoholi – od 714,49 do 8 311 mg/dm3; aldehidi – od 238,16 do 411 mg/dm3; ester (etilacetat) – od 1 014 do 8 929 mg/dm3;

                           —

                           izpolnjuje zahteve evropskega standarda Pr EN 15376 za bioetanol kot pogonsko gorivo;

                           —

                           namenjen je uporabi kot pogonsko gorivo, dejansko pa se uporablja kot biogorivo, saj je dodan 95-oktanskemu bencinu, in se prodaja na bencinskih servisih;

                           —

                           ni denaturiran s posebnim postopkom denaturacije.

               2.

               Ali je treba člen 2(2)(a) Direktive 2003/30 razlagati tako, da se sporni proizvod lahko opredeli kot bioetanol le, če se dejansko uporablja kot biogorivo, ali zadošča, da je namenjen uporabi kot biogorivo in/ali je dejansko primeren za uporabo kot biogorivo?

               3.

               Če iz odgovorov na vprašanji 1 in 2 izhaja, da gre pri spornem proizvodu ali ustreznem delu tega proizvoda za bioetanol, v katero oznako kombinirane nomenklature (KN) iz Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (EGS) št. 2587/91 z dne 26. julija 1991 (2), je potem treba uvrstiti sporni proizvod?

                           3.1.

                           Ali je treba določbe poglavja 22 KN in natančneje tarifno številko 2207 razlagati tako, da obsegajo uvrstitev proizvoda bioetanol?

                           3.2.

                           Če je odgovor na vprašanje 3.1 pritrdilen, ali je pri uvrščanju bioetanola in natančneje spornega proizvoda potem treba upoštevati, ali je bil proizvod denaturiran (po postopku, navedenem v Uredbi Komisije (ES) št. 3199/93 z dne 22. novembra 1993 o vzajemnem priznavanju postopkov za popolno denaturacijo alkohola za namene oprostitve plačila trošarine (3), ali po drugih dovoljenih postopkih)?

                           3.3.

                           Če je odgovor na vprašanje 3.2 pritrdilen, ali je treba določbe KN glede tarifne številke 2207 razlagati tako, da se v oznako KN 2207 20 000 lahko uvršča le denaturiran bioetanol?

                           3.4

                           .Če je odgovor na vprašanje 3.3 pritrdilen, ali je treba določbe KN glede tarifne številke 2207 razlagati tako, da se mora nedenaturiran bioetanol uvrstiti v oznako KN 2207 10 000 ?

                           3.5.

                           Če je odgovor na vprašanje 3.1 pritrdilen in odgovor na vprašanje 3.2 nikalen, v katero od obeh tarifnih podštevilk, 2207 10 000 ali 2207 20 000 , je torej treba uvrstiti sporni proizvod?

                           3.6.

                           Če je odgovor na vprašanje 3.1 nikalen, ali je torej treba bioetanol uvrstiti v eno od oznak KN, ki so navedene v členu 2(1) Direktive Sveta 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije (4), in v katero?

               4.

               Če iz odgovorov na vprašanji 1 in 2 izhaja, da pri spornem proizvodu ali ustreznem delu tega proizvoda ne gre za bioetanol, ali je torej treba sporni proizvod, ki ima značilnosti in objektivne lastnosti iz vprašanja 1, uvrstiti kot etilni alkohol v smislu člena 20(1), prva alinea, Direktive Sveta 92/83/EGS z dne 19. oktobra 1992 o uskladitvi strukture trošarin za alkohol in alkoholne pijače (5)?_

      (1)  UL L 123, str. 42.

      (2)  UL L 328, str. 50.

      (3)  UL L 288, str. 12.

      (4)  UL L 283, str. 51.

      (5)  UL L 316, str. 21


title: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 1. marca 2005 v zadevi 281/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Court of Appeal (England and Wales) Civil Division): Andrew Owusu proti N.B. Jackson, pod trgovskim imenom „Villa Holidays Bal-Inn Villas“ in drugi (Bruseljska konvencija — Ozemeljska veljavnost Bruseljske konvencije — Člen 2 — Pristojnost — Nenadna nezgoda v tretji državi — Telesna poškodba — Tožba, vložena v državi pogodbenici proti osebi s stalnim prebivališčem v tej državi in drugim toženim strankam, ki imajo stalno prebivališče v tretji državi — Ugovor forum non conveniens — Neskladnost z Bruseljsko konvencijo)

text:
               30.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 106/2

      SODBA SODIŠČA

   (veliki senat)
   z dne 1. marca 2005
   v zadevi 281/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Court of Appeal (England and Wales) Civil Division): Andrew Owusu proti N.B. Jackson, pod trgovskim imenom „Villa Holidays Bal-Inn Villas“ in drugi (1)

   (Bruseljska konvencija - Ozemeljska veljavnost Bruseljske konvencije - Člen 2 - Pristojnost - Nenadna nezgoda v tretji državi - Telesna poškodba - Tožba, vložena v državi pogodbenici proti osebi s stalnim prebivališčem v tej državi in drugim toženim strankam, ki imajo stalno prebivališče v tretji državi - Ugovor forum non conveniens - Neskladnost z Bruseljsko konvencijo)
   (2005/C 106/02)
   Jezik postopka: angleščina
   V zadevi C-281/02, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi Protokola z dne 3. junija 1971 glede razlage Sodišča Konvencije z dne 27. septembra 1968 o sodni pristojnosti in izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah, naslovljen na Sodišče z odločbo Court of Appeal (England and Wales) Civil Division (Združeno kraljestvo) z dne 5. julija 2002, ki je prispel na Sodišče dne 31. julija 2002, v postopku Andrew Owusu proti N.B. Jackson, pod trgovskim imenom „Villa Holidays Bal-Inn Villas“, Mammee Bay Resorts Ltd, Mammee Bay Club Ltd, The Enchanted Garden Resorts & Spa Ltd, Consulting Services Ltd, Town & Country Resorts Ltd, je Sodišče (veliki senat), v sestavi P. Jann, predsednik prvega senata, ki opravlja funkcijo predsednika, C. W. A. Timmermans in A. Rosas, predsednika senatov, C. Gulmann, J.-P. Puissochet in R. Schintgen (poročevalec), sodniki, N. Colneric, sodnica, S. von Bahr in J.N. Cunha Rodrigues, sodnika, generalni pravobranilec: P. Léger, sodni tajnik: L. Hewlett, glavna administratorka, dne 1. marca 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               Konvencija z dne 27. septembra 1968 o pristojnosti in izvrševanju sodb v civilnih in gospodarskih zadevah, kot je bila spremenjena s Konvencijo z dne 9. oktobra 1978 o pristopu Kraljevine Danske, Irske in Združenega Kraljestva Velike Britanije in Severne Irske, s Konvencijo z dne 25. oktobra 1982 o pristopu Helenske republike in s Konvencijo z dne 26. maja 1989 o pristopu Kraljevine Španije in Portugalske, nasprotuje temu, da sodišče države pogodbenice zavrne pristojnost, ki jo ima na podlagi člena 2 navedene konvencije, z obrazložitvijo, da bi bilo sodišče države nepogodbenice ustreznejši forum za odločanje o predmetnem sporu, čeprav se ne postavlja vprašanje pristojnosti sodišča druge države pogodbenice oziroma ta spor nima nobene druge navezne okoliščine z drugo državo pogodbenico.

      (1)  UL C 233, 28.9.2002.


title: Zadeva T-187/15: Tožba, vložena 17. aprila 2015 – Compagnia Transporti Pubblici in drugi/Komisija

text:
               8.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/29

         Tožba, vložena 17. aprila 2015 – Compagnia Transporti Pubblici in drugi/Komisija
   (Zadeva T-187/15)
   (2015/C 190/33)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Compagnia Transporti Pubblici SpA (Arzano, Italija); Atap – Azienda Trasporti Automobilistici Pubblici delle Province di Biella e Vercelli SpA (Biella, Italija); Actv SpA (Benetke, Italija); Ferrovie Appulo Lucane Srl (Bari, Italija); Asstra Associazione Trasporti (Rim; Italija); in Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) (Rim) (zastopnik: M. Malena, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlog

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj za nične razglasi tiste točke in dele izpodbijane odločbe, ki so predmet tožbe.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so podobni tistim, ki so navedeni v zadevah T-185/15, Buonotourist/Komisija in T-186/15, CSTP Azienda della Mobilità/Komisija.
   Tožeče stranke navajajo zlasti kršitev členov 93 PDEU, 94 PDEU, 107 PDEU in 108 PDEU, Uredbe Sveta (EGS) št. 1191/69 z dne 26. junija 1969 o ukrepanju držav članic glede obveznosti javne službe v železniškem in cestnem prometu ter prometu po celinskih plovnih poteh (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 1, str. 19) in Uredbe (ES) št. 1370/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007 o javnih storitvah železniškega in cestnega potniškega prevoza ter o razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 1191/69 in št. 1107/70 (UL L 315, str. 1), nepristojnost Komisije, kršitev določb Uredbe št. 1191/69 ter zlorabo pooblastil v obravnavani zadevi in kršitev Sporočila Komisije o smernicah za razlago Uredbe št. 1370/2007.


title: Zadeva C-143/12: Tožba, vložena 23. marca 2012 – Evropska komisija proti Francoski republiki

text:
               9.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 165/12

         Tožba, vložena 23. marca 2012 – Evropska komisija proti Francoski republiki
   (Zadeva C-143/12)
   2012/C 165/20
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: G. Wilms in S. Petrova, zastopnika)

      Tožena stranka: Francoska republika

      Predloga tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Francoska republika s tem, da ni izdala dovoljenj v skladu s členoma 6 in 8, na novo preučila, in po potrebi, posodobila obstoječa dovoljenja ter poskrbela, da vsi obstoječi obrati delujejo v skladu z zahtevami členov 3, 7, 9, 10, 13, 14(a) in (b) ter 15(2) Direktive IPPC, ni izpolnila obveznosti člena 5(1) Direktive 2008/1/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. januarja 2008 o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja (Direktiva IPPC) (1);

               —

               Francoski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Države članice na podlagi člena 5(1) Direktive IPPC sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da pristojni organi z dovoljenji v skladu s členoma 6 in 8 ali, kadar je to primerno, tako da na novo preučijo pogoje in jih po potrebi posodobijo, poskrbijo, da obstoječi obrati delujejo v skladu z zahtevami členov 3, 7, 9, 10, 13, 14(a) in (b) ter členov 15(2) in 5(1), najpozneje 30. oktobra 2007.
   Komisija je 3. novembra 2009 poslala uradni opomin, v katerem je štela, da je tožena stranka omogočila delovanje več obstoječih obratov (1 647 obratov), za katera niso bila izdana dovoljenja o izpolnjevanju zahtev člena 5(1) Direktive IPPC. V času pošiljanja obrazloženega mnenja 784 obstoječih obratov še vedno ni imelo dovoljenja v skladu s členom 5(1) Direktive.
   Čeprav se je nato položaj izboljšal, v času vložitve te tožbe v Francoski republiki štirje obrati še naprej delujejo brez dovoljenja v skladu z Direktivo..
   Komisija je zato štela, da Francoska republika še ni odpravila kršitev člena 5(1) Direktive IPPC.

      (1)  UL L 24, str. 8.


title: Zadeva T-544/14: Tožba, vložena 18. julija 2014 – Société des Produits Nestlé proti UUNT – Terapia (ALETE)

text:
               29.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 339/22

         Tožba, vložena 18. julija 2014 – Société des Produits Nestlé proti UUNT – Terapia (ALETE)
   (Zadeva T-544/14)
   2014/C 339/27
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Société des Produits Nestlé SA (Vevey, Švica) (zastopniki: A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht in S. Cobet-Nüse, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Terapia SA (Cluj Napoca, Romunija)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 19. maja 2014 v zadevi R 1128/2013-4 naj se spremeni tako, da se ugovor zavrne;

               —

               podredno, razveljavi odločbo četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 19. maja 2014 v zadevi R 1128/2013-4;

               —

               Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) naloži stroške postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „ALETE“ za proizvode iz razredov 5, 29, 30 in 32 – prijava znamke Skupnosti št. 1 0 3 88  379

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Navajana znamka ali znak: nacionalna besedna znamka „ALETA“ za proizvode in storitve iz razredov 5 in 35

      Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi:

               —

               kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009

               —

               kršitev člena 63 v povezavi s pravilom 20(7)(c) Uredbe št. 2868/95

               —

               kršitev členov 63(2), 75 in 76 Uredbe Sveta št. 207/2009


title: Zadeva F-12/14: Tožba, vložena 7. februarja 2014 – ZZ proti CdT

text:
               16.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 184/40

         Tožba, vložena 7. februarja 2014 – ZZ proti CdT
   (Zadeva F-12/14)
   2014/C 184/65
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopniki: N. Cambonie, D. Ciolino in E. Macchi, odvetniki)

      Tožena stranka: Prevajalski center za organe Evropske unije (CdT)

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe Prevajalskega centra za organe Evropske unije o zavrnitvi zahtevka tožeče stranke, vloženega na podlagi člena 90(1) Kadrovskih predpisov, za sprejetje odločbe, ki vsebuje opravičilo in se nanaša na povrnitev škode, ki naj bi jo utrpela.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti odločbe CdT o zavrnitvi zaradi molka organa, sicer pa razglasitev ničnosti odločbe o zavrnitvi dopisa odvetnika, ki zastopa CdT, v katerem je bila vsebovana odločba z dne 10. aprila 2013, in po potrebi, potrditvene odločbe CdT z dne 8. novembra 2013, s katero je bil zavrnjen zahtevek tožeče stranke za sprejetje odločbe;

               —

               razglasitev Cdt za odgovornega za škodo, ki jo je utrpela tožeča stranka, kateri naj se dodeli odškodnina v višini 306 733,60 EUR za premoženjsko škodo in 130 000,00 EUR za nepremoženjsko škodo, ali še višji znesek, ki ga določi Splošno sodišče ali pa strokovnjaki;

               —

               CdT naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva T-410/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. decembra 2012 – Almamet proti Komisiji ( „Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Trg kalcijevega karbida in magnezija za uporabo v jeklarski in plinski industriji v EGP, z izjemo Irske, Španije, Portugalske in Združenega kraljestva — Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES — Določanje cen in razdelitev trga — Pravica do obrambe — Preiskovalna pooblastila Komisije — Enotna in trajajoča kršitev — Globe — Sodelovanje v upravnem postopku — Sorazmernost — Smernice o načinu določanja glob iz leta 2006“ )

text:
               2.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/17

         Sodba Splošnega sodišča z dne 12. decembra 2012 – Almamet proti Komisiji
   (Zadeva T-410/09) (1)

   (Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Trg kalcijevega karbida in magnezija za uporabo v jeklarski in plinski industriji v EGP, z izjemo Irske, Španije, Portugalske in Združenega kraljestva - Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES - Določanje cen in razdelitev trga - Pravica do obrambe - Preiskovalna pooblastila Komisije - Enotna in trajajoča kršitev - Globe - Sodelovanje v upravnem postopku - Sorazmernost - Smernice o načinu določanja glob iz leta 2006)
   2013/C 32/25
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Almamet GmbH Handel mit Spänen und Pulvern aus Metall (Ainring, Nemčija) (zastopnika: S. Hautbourg in C. Renner, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: N. Khan, V. Bottka in N. von Lingen, agenti)

      Predmet

   Razglasitev ničnosti odločbe Komisije C(2009) 5791 konč. z dne 22 julija 2009 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/39.396 – Reagenti na osnovi kalcijevega karbida in magnezija za uporabo v jeklarski in plinski industriji) v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, ter, podredno, znižanje globe, ki je bila tožeči stranki naložena s to odločbo.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družba Almamet GmbH Handel mit Spänen und Pulvern aus Metall nosi svoje stroške in stroške Komisije.

      (1)  UL C 312, 19.12.2009.


title: Zadeva C-397/05: Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 6. marca 2007 – (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Palermo – Italija) – kazenski postopek zoper Mario Grazio Di Maggio in Salvatora Buccola (Člen 104(3), prvi pododstavek, Poslovnika – Svoboda ustanavljanja – Svobodno opravljanje storitev – Razlaga členov 43 ES in 49 ES – Igre na srečo – Pobiranje stav na športnih prireditvah – Obveznost koncesije – Izključitev subjektov, organiziranih v določenih oblikah kapitalskih družb – Obveznost policijskega dovoljenja – Kazenske sankcije)

text:
               28.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/20

         Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 6. marca 2007 – (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Palermo – Italija) – kazenski postopek zoper Mario Grazio Di Maggio in Salvatora Buccola
   (Zadeva C-397/05) (1)

   (Člen 104(3), prvi pododstavek, Poslovnika - Svoboda ustanavljanja - Svobodno opravljanje storitev - Razlaga členov 43 ES in 49 ES - Igre na srečo - Pobiranje stav na športnih prireditvah - Obveznost koncesije - Izključitev subjektov, organiziranih v določenih oblikah kapitalskih družb - Obveznost policijskega dovoljenja - Kazenske sankcije)
   (2007/C 96/35)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predložitveno sodišče
   Tribunale di Palermo
   Stranki v kazenskem postopku v glavni stvari
   Maria Grazia Di Maggio, Salvatore Buccola
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunale di Palermo – Razlaga členov 31, 43, 49 in od 81 do 89 ES – Nacionalni zakon, ki za opravljanje dejavnosti pobiranja stav zahteva pridobitev dovoljenja
   Izrek

               1)

               Nacionalna ureditev, ki ob neobstoju koncesije ali dovoljenja policije, ki ga izda zadevna država članica, prepoveduje opravljanje dejavnosti pobiranja, sprejemanja, vpisa in prenosa predlogov stav, še posebej na športnih prireditvah, pomeni omejitev pravice do ustanavljanja in svobode opravljanja storitev, ki sta določeni v členih 43 ES in 49 ES.

               2)

               Predložitveno sodišče je pristojno, da preveri, ali je resnični cilj nacionalne ureditve – če omejuje število subjektov, ki delujejo v sektorju iger na srečo – preprečevanje izkoriščanja dejavnosti v tem sektorju v kriminalne ali goljufive namene.

               3)

               Člena 43 ES in 49 ES je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi, kot je ta, ki se obravnava v glavni stvari, ki izključuje in bo še naprej izključevalo iz sektorja iger na srečo subjekte, ki so organizirani v obliki kapitalskih družb, katerih delnice kotirajo na organiziranem trgu.

               4)

               Člena 43 ES in 49 ES je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi, kot je ta, ki se obravnava v glavni stvari, ki določa kazensko sankcijo za osebe, kot sta obtoženca v glavni stvari, ker so opravljale organizirano dejavnost pobiranja stav brez koncesije ali dovoljenja policije, ki ga zahteva nacionalna zakonodaja, če te osebe niso mogle pridobiti koncesij ali dovoljenj, ker jim jih zadevna država članica, v nasprotju s pravom Skupnosti, ni odobrila.

      (1)  UL C 10, 14.1.2006.


title: Zadeva F-18/11: Sklep Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 7. julija 2011 – Zaffino proti Komisiji (Javni uslužbenci — Osebe, ki uveljavljajo status uradnika oziroma uslužbenca Evropske unije — Tožba — Očitna nedopustnost — Nespoštovanje predhodnega postopka)

text:
               12.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 138/31

         Sklep Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 7. julija 2011 – Zaffino proti Komisiji
   (Zadeva F-18/11)
   (Javni uslužbenci - Osebe, ki uveljavljajo status uradnika oziroma uslužbenca Evropske unije - Tožba - Očitna nedopustnost - Nespoštovanje predhodnega postopka)
   2012/C 138/68
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Pasqualino Zaffino (Gallarate, Italija) (zastopnik: S. Costantino, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet

   Predlog tožeče stranke, da se ji prizna status uslužbenca Evropske unije

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot očitno nedopustna.

               2.

               M. Zaffino nosi svoje stroške.


title: Zadeva T-425/05: Tožba, vložena  5. decembra 2005  — MEDIOCURSO — Estabelecimento de Ensino Particular, S.A. proti Komisiji Evropskih skupnosti

text:
               25.2.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/37

         Tožba, vložena 5. decembra 2005 — MEDIOCURSO — Estabelecimento de Ensino Particular, S.A. proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva T-425/05)
   (2006/C 48/73)
   Jezik postopka: portugalščina
   Stranke

      Tožeča stranka: MEDIOCURSO — Estabelecimento de Ensino Particular, S.A. (Lizbona, Portugalska) (Zastopnika: Carlos Botelho Moniz in Eduardo Maia Cadete, avvocati)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Izdaja odredbe, da se v ta spis vložijo listine iz upravnega spisa FSE 890588/P1 pri Komisiji Evropskih skupnosti in pri DAFSE — Oddelku za Evropski socialni sklad, ki je del Ministério para a Qulificação e o Emprego (Ministrstvo Republike Portugalske za izobraževanje in zaposlovanje) in ima sedež na Av. Almirante Reis št. 72 (3. nadstropje), P-1100, Lizbona;

               —

               Razglasitev ničnosti odločbe Komisije Evropskih skupnosti C(2005)3557 z dne 13. septembra 2005„o znižanju sredstev Evropskega socialnega sklada, ki so bila družbi Mediocurso — Estabelecimento de Ensino particular, Lda dodeljena z odločbo Komisije C (89) 0570 z dne 22. marca 1989 v zvezi s Projektom št. 890588 P1“;

               —

               Naložitev plačila stroškov toženi stranki.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka je gospodarska družba, katere namen je, kot izhaja iz njenega statuta, „opravljanje izobraževalnih in tehničnih specializacijskih tečajev ter izdelava projektov in študij ter svetovanje o ekonomskih, davčnih, računovodskih, upravnih in upravljavskih problemih družb“. Leta 1988 je na Evropski socialni sklad prek DAFSE — Oddelka za zadeve Evropskega socialnega sklada — poslala različne vloge za dodelitev sredstev za izobraževalne projekte v letu 1989, vključno z vlogo za dodelitev sredstev, ki je predmet tega postopka in na podlagi katere se je oblikoval spis 890588 P1. V tem spisu je bila vloga za dodelitev sredstev odobrena, programi za poklicno izobraževanje, na katere se je nanašala, so bili izvedeni, in tožeča stranka je vložila ustrezen zahtevek za izplačilo sredstev.
   Tožeča stranka izpodbija odločbo Komisije, ki je bila izdana po tem, ko so bili vloženi omenjeni zahtevek za izplačilo sredstev in različne postopkovne listine.
   Tožeča stranka zatrjuje, da je podana bistvena kršitev postopka, ker je Komisija pomanjkljivo obrazložila izpodbijano odločbo.
   Uveljavlja tudi kršitev načel pravne varnosti in varstva legitimnih pričakovanj, ker je izpodbijani akt v delu, ki je za tožečo stranko neugoden, v nasprotju s predhodnim aktom, s katerim je bila potrjena pravilnost dejanskih in računovodskih elementov, ki jih je tožeča stranka navedla v svojem zahtevku za izplačilo sredstev. Na koncu uveljavlja očitno zmoto pri presoji listinskih dokazov glede stroškov, ki so nastali družbi Mediocurso, in kršitev načela sorazmernosti, ker izpodbijana odločba ne vsebuje dejanske in pravne podlage za znižanje sredstev, ki so predmet izpodbijane odločbe.


title: Zadeva C-669/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 29. decembra 2011 – Société ED et F Man Alcohols proti Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)

text:
               24.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 89/5

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 29. decembra 2011 – Société ED et F Man Alcohols proti Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)
   (Zadeva C-669/11)
   2012/C 89/08
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Conseil d'État

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Vložnik kasacijske pritožbe: Société ED et F Man Alcohols

      Nasprotna stranka: Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali sta izguba varščine za vestno izvajanje pogodbe v višini 12,08 ekuja na hektoliter alkohola, neizvoženega v predvidenem roku, ki jo je izbrani ponudnik položil pri intervencijskih agencijah, ki so imetnice dodeljenega alkohola iz člena 5(5) Uredbe Komisije (ES) št. 360/95 z dne 22. februarja 1995 (1), če izbrani ponudnik prekorači rok za izvoz, in izguba varščine v višini 15 % v vsakem primeru in 0,33 % za vsak dan prekoračitve, s katero naj bi se zagotovil izvoz iz člena 91(12) Uredbe Komisije (ES) št. 1623/2000 z dne 25. julija 2000 (2), če zamudi z izvozom dodeljenega alkohola, upravni sankciji ali drugačna ukrepa?

               2.

               Ali je zgolj to, da je gospodarski subjekt kršil rok za izvoz vinskega alkohola, ki ga imajo intervencijske agencije in mu ga je dodelila Komisija v razpisnem postopku, neizpolnitev obveznosti, ki je ali bi lahko škodljivo vplivala na splošni proračun Evropskih skupnosti ali proračunska sredstva, ki jih upravljajo, v smislu člena 1 Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 z dne 18. decembra 1995 (3)?

               3.

               V zvezi z morebitno kombinacijo določb krovne Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 z dne 18. decembra 1995 in določb sektorske Uredbe Komisije (ES) št. 360/95 z dne 22. februarja 1995:

                           —

                           Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen, ali se sistem zasega varščine v primeru zamude izvoza iz sektorske uredbe Komisije z dne 22. februarja 1995 uporablja ob izključitvi katerega koli drugega sistema ukrepov ali sankcij, ki ga določa zakonodaja Evropske unije? Ali se, nasprotno, uporablja samo sistem ukrepov in upravnih sankcij iz Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 z dne 18. decembra 1995? Ali je treba določbe iz uredb z dne 22. februarja 1995 in z dne 18. decembra 1995 kombinirati, da bi se določili ukrepi in sankcije, ki jih je treba izvesti, in – če je tako – kako?

                           —

                           Če je odgovor na drugo vprašanje nikalen, ali je v skladu z določbami iz krovne Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 z dne 18. decembra 1995 prepovedana uporaba zasega varščine iz člena 5(5) sektorske Uredbe Komisije (ES) št. 360/95 z dne 22. februarja 1995, ker navedena krovna uredba z dne 18. decembra 1995 – ta namreč določa pogoj obstoja finančne škode za Skupnosti – preprečuje uporabo ukrepa ali sankcije iz prejšnje ali poznejše sektorske kmetijske uredbe, če taka škoda ne obstaja?

               4.

               Če bi bil ob upoštevanju odgovorov na prejšnja vprašanja zaseg varščine sankcija, ki se uporablja, če izbrani ponudnik prekorači rok za izvoz, ali je treba – za izračun varščine, ki se zaseže zaradi prekoračitve roka za izvoz, ki je z Uredbo Komisije (ES) št. 360/95 z dne 22. februarja 1995, kakor je bila spremenjena, določen za razpisa št. 170/94 ES in št. 171/94 ES – določbe iz člena 91(12) Uredbe Komisije (ES) št. 1623/2000 z dne 25. julija 2000 retroaktivno uporabiti in, v primeru pritrdilnega odgovora, po katerih podrobnih pravilih, čeprav se s to uredbo, prvič, niso izrecno niti spremenile niti razveljavile določbe iz člena 5 Uredbe (ES) št. 360/95, ki posebej urejajo razpisa št. 170/94 ES in št. 171/94 ES, temveč samo določbe Uredbe Komisije (ES) št. 377/93 z dne 12. februarja 1993 (4), ki je določala skupno pravno ureditev razpisov za alkohol, pridobljen z destilacijo, iz zalog intervencijskih agencij, in je v zvezi s podrobnimi pravili za sprostitev varščin za vestno izvajanje pogodbe, ki jih položijo izbrani ponudniki, napotovala na Uredbo Komisije (EGS) št. 2220/85 z dne 22. julija 1985 (5), od katere izrecno odstopajo določbe iz člena 5 Uredbe Komisije (ES) št. 360/95 z dne 22. februarja 1995, in čeprav je bila, drugič, Uredba (ES) št. 1623/2000 zasnovana po reformi skupne ureditve trgov za vino, sprejeti leta 1999, ter bistveno spreminja sistem razpisov in sistem varščin, ki se polagajo v tem okviru, v zvezi z njihovim predmetom in zneskom ter podrobnimi pravili za njihovo izgubo in sprostitev, poleg tega pa je, nazadnje, z njo Brazilija črtana s seznama tretjih držav, v katere so dovoljeni izvozi dodeljenega alkohola za izključno uporabo v sektorju goriv?

      (1)  Uredba (ES) št. 360/95 z dne 22. februarja 1995 o odprtju prodaje z razpisi za izvoz vinskega alkohola iz zalog intervencijskih agencij (UL 1995, L 41, str. 14).

      (2)  Uredba Komisije (ES) 1623/2000 z dne 25. julija 2000 o določitvi podrobnih izvedbenih pravil za Uredbo (ES) št. 1493/1999 o skupni ureditvi trga za vino ob upoštevanju tržnih mehanizmov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 30, str. 182).

      (3)  Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 z dne 18. decembra 1995 o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 1, str. 340).

      (4)  Uredba Komisije (EGS) št. 377/93 z dne 12. junija 1993 o določitvi podrobnih pravil za prodajo alkohola, ki je bil pridobljen s postopki destilacije iz členov 35, 36 in 39 Uredbe Sveta (EGS) št. 822/87 in se hrani v intervencijskih agencijah (UL 1993, L 43, str. 6).

      (5)  Uredba Komisije (EGS) št. 2220/85 z dne 22. julija 1985 o skupnih podrobnih pravilih za uporabo sistema varščin za kmetijske proizvode (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 6, str. 186).


title: Sodba Sodišča z dne 24. novembra 2014 v zadevi E-27/13 – – Sævar Jón Gunnarsson proti Landsbankinn hf. (Indeksacija posojil – Direktiva 87/102/EGS – Potrošniške kreditne pogodbe – Direktiva 93/13/EGS – Nedovoljeni pogoji – Obvezni pogoji)

text:
               4.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 183/7

         SODBA SODIŠČA
   z dne 24. novembra 2014
   v zadevi E-27/13 –
   Sævar Jón Gunnarsson proti Landsbankinn hf.
   (Indeksacija posojil – Direktiva 87/102/EGS – Potrošniške kreditne pogodbe – Direktiva 93/13/EGS – Nedovoljeni pogoji – Obvezni pogoji)
   (2015/C 183/08)
   V zadevi E-27/13, Sævar Jón Gunnarsson proti Landsbankinn hf. – katere predmet je ZAHTEVEK, ki ga je pri Sodišču Efte na podlagi člena 34 Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča vložilo Okrožno sodišče v Reykjavíku (Héraðsdómur Reykjavíkur) v zvezi z razlago Direktive Sveta 87/102/EGS z dne 22. decembra 1986 o potrošniških kreditih in Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah – je Sodišče Efte v sestavi: predsednik in sodnik poročevalec Carl Baudenbacher ter sodnika Per Christiansen in Páll Hreinsson 24. novembra 2014 izdalo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Če je kreditna pogodba vezana na indeks cen življenjskih potrebščin, izračun skupnih stroškov kredita in letne obrestne mere na podlagi inflacije v višini 0 % ni združljiv z Direktivo 87/102/EGS, če je znano, da stopnja inflacije v času kreditne pogodbe ni 0 %. Nacionalno sodišče mora ob upoštevanju vseh okoliščin primera oceniti pravne posledice takih napačnih informacij in pravna sredstva zanje, pod pogojem da raven varstva, ki jo zagotavlja Direktiva 87/102/EGS, kakor jo razlaga Sodišče, ni ogrožena.
               V primeru, da predložitveno sodišče meni, da za pogodbene pogoje v zvezi z indeksacijo odplačila obrokov zadevnega potrošniškega posojila niso obvezni predpisi ali zakoni v smislu člena 1(2) Direktive 93/13/EGS, so odgovori na naslednja vprašanja sledeči:

               2.

               Direktiva 93/13/EGS na splošno ne prepoveduje pogodbenih pogojev v zvezi z indeksacijo posojil v pogodbah med ponudnikom in potrošnikom. Predložitveno sodišče mora oceniti, ali je zadevni pogoj nedovoljen. Pri oceni mora upoštevati razlago, ki jo je za pojem „nedovoljeni pogoj“ podalo Sodišče Efte.

               3.

               Direktiva 93/13/EGS ne omejuje diskrecijske pravice države EGP, da z zakoni ali drugimi predpisi določi dejavnike, ki bi lahko povzročili spremembe vnaprej določenega indeksa, kot je islandski indeks cen življenjskih potrebščin, in metode za merjenje navedenih sprememb, če so v pogodbi izrecno opisane.

               4.

               O tem, ali je bil posamezen pogodbeni pogoj dogovorjen posamično v smislu člena 3 Direktive 93/13/EGS, odloči pristojno nacionalno sodišče.

               5.

               Pristojno nacionalno sodišče odloči tudi, ali je treba šteti, da je bil pogodbeni pogoj v zvezi z indeksacijo odplačila obrokov posojila izrecno in razumljivo opisan potrošniku. Pri takšni oceni je treba upoštevati natančno ubeseditev zadevnih pogodbenih pogojev in vse druge relevantne okoliščine, vključno z okoliščinami iz točk (a) in (b) četrtega vprašanja, ki ga je zastavilo nacionalno sodišče, pa tudi določbe nacionalne zakonodaje na področju indeksiranja cen.

               6.

               Člen 6(1) Direktive 93/13/EGS je treba razlagati tako, da če nacionalno sodišče meni, da je določen pogoj nedovoljen v smislu Direktive 93/13/EGS, potem mora zagotoviti, da takšen pogoj ni zavezujoč za potrošnika, če je nadaljnji obstoj pogodbe mogoč brez nedovoljenega pogoja, v kolikor je v skladu z določbami domačega prava tak nadaljnji obstoj pravno mogoč.


title: Zadeva C-133/09: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 30. septembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Fővárosi Bíróság – Republika Madžarska) – József Uzonyi proti Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve (Kmetijstvo — Skupna kmetijska politika — Sheme podpor — Uredba (ES) št. 1782/2003 — Člen 143ba — Ločeno plačilo za sladkor — Dodelitev — Odločitev novih držav članic — Pogoji — Objektivna in nediskriminatorna merila)

text:
               20.11.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 317/9

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 30. septembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Fővárosi Bíróság – Republika Madžarska) – József Uzonyi proti Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
   (Zadeva C-133/09) (1)

   (Kmetijstvo - Skupna kmetijska politika - Sheme podpor - Uredba (ES) št. 1782/2003 - Člen 143ba - Ločeno plačilo za sladkor - Dodelitev - Odločitev novih držav članic - Pogoji - Objektivna in nediskriminatorna merila)
   2010/C 317/16
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Fővárosi Bíróság

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: József Uzonyi

      Tožena stranka: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Fővárosi Bíróság – Razlaga člena 143ba(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1782/2003 z dne 29. septembra 2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete ter o spremembi uredb (EGS) št. 2019/93, (ES) št. 1452/2001, (ES) št. 1453/2001, (ES) št. 1454/2001, (ES) 1868/94, (ES) št. 1251/1999, (ES) št. 1254/1999, (ES) št. 1673/2000, (EGS) št. 2358/71 in (ES) št. 2529/2001 (UL L 270, str. 1) – Obveznost držav članic, da ločeno plačilo za sladkor odobrijo na podlagi objektivnih in nediskriminatornih meril – Nacionalna ureditev, ki to plačilo pridržuje samo za pridelovalce, ki so sklenili pogodbo o dobavi in sladkorno peso dobavljajo neposredno proizvajalcu sladkorja

      Izrek

   Člen 143ba(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1782/2003 z dne 29. septembra 2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete ter o spremembi uredb (EGS) št. 2019/93, (ES) št. 1452/2001, (ES) št. 1453/2001, (ES) št. 1454/2001, (ES) 1868/94, (ES) št. 1251/1999, (ES) št. 1254/1999, (ES) št. 1673/2000, (EGS) št. 2358/71 in (ES) št. 2529/2001, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 319/2006 z dne 20. februarja 2006, je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki pravico do ločenega plačila za sladkor izključuje za kmete, ki nimajo pravice do dobave in sladkorno peso dobavijo proizvajalcu sladkorja prek zadružne organizacije, ki navedeno pravico ima, medtem ko ta ureditev ločeno plačilo priznava kmetom, ki imajo pravico do dobave in sladkorno peso dobavljajo neposredno proizvajalcu sladkorja, ter kmetom, ki nimajo pravice do dobave, vendar so člani združenja pridelovalcev in sladkorno peso proizvajalcu sladkorja dobavljajo prek tega združenja, ki ima pravico do dobave.

      (1)  UL C 153, 04.07.2009.


title: Zadeva T-9/13: Tožba, vložena 8. januarja 2013 – National Iranian Gas Company proti Svetu

text:
               16.3.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 79/23

         Tožba, vložena 8. januarja 2013 – National Iranian Gas Company proti Svetu
   (Zadeva T-9/13)
   2013/C 79/41
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: The National Iranian Gas Company (Teheran, Iran) (zastopnika: E. Glaser in S. Perrotet, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               naj člen 1(8) Sklepa Sveta 2012/635/SZVP z dne 15. oktobra 2012 razglasi za ničen v delu, v katerem spreminja člen 20(c) Sklepa 2010/413/SZVP;

               —

               naj Sklep Sveta 2012/635/SZVP z dne 15. oktobra 2012 razglasi za ničen v delu, v katerem določa, da se družba NIGC uvrsti na seznam subjektov iz Priloge II k Sklepu 2010/413/SZVP, za katere veljajo ukrepi zamrznitve sredstev;

               —

               naj tudi Izvedbeno uredbo Sveta št. 945/2012 z dne 15. oktobra 2012 razglasi za nično v delu, v katerem določa, da se družba NIGC uvrsti na seznam subjektov iz Priloge IX Uredbe št. 267/2012, za katere veljajo ukrepi zamrznitve sredstev;

               —

               naj ugotovi, da se za družbo National Iranian Gas Company Uredba št. 267/2012 in Sklep št. 2010/413/SZVP, kakor je bil spremenjen z določbami sklepov 2012/35/SZVP in 2012/635/SZVP, s katerimi je bil uveden in potem spremenjen člen 20(c) Sklepa 2010/413/SZVP in s katerimi je bila tožeča stranka uvrščena na seznam iz Priloge II, ne uporabljata;

               —

               in naj, podredno, če člen 1(8) Sklepa št. 2012/635/SZVP z dne 15. oktobra 2012 v delu, v katerem je bil z njim spremenjen člen 20(c) Sklepa 2010/413/SZVP, ne bi bil razglašen za ničen, ugotovi, da se ta člen za družbo National Iranian Gas Company ne uporablja;

               —

               naj Svetu naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja deset tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: neobstoj možnosti uporabe člena 20(1)(c) Sklepa 2010/413/SZVP (1), kakor je bil vstavljen s Sklepom 2012/35/SZVP (2) in spremenjen s Sklepom 2012/635/SZVP (3), in nezakonitost člena 1(8) Sklepa 2012/635/SZVP, s katerim je bil spremenjen člen 20(1)(c) Sklepa 2010/413/SZVP, ker naj bi ti sklepi temeljili na nejasnih in nedoločnih navedbah, ki so v nasprotju z lastninsko pravico in z načelom sorazmernosti.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev postopka in nepristojnost Sveta za samostojno sprejemanje ukrepov na podlagi člena 215 PDEU.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve, ker naj bi se Svet oprl na nejasne in nenatančne informacije, ki jih ni mogoče preveriti.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: kršitev temeljnih pravic tožeče stranke, saj naj bi bila tožeči stranki odvzeta pravica do učinkovitega sodnega varstva in lastninska pravica, ker naj bi bil izpodbijani sklep pomanjkljivo obrazložen, to pa naj bi tožeči stranki onemogočalo obrambo, Splošnemu sodišču pa izvajanje sodnega nadzora. Tožeča stranka navaja, da na Svetu ni imela možnosti dostopa do listin iz svojega spisa.

               5.

               Peti tožbeni razlog: neobstoj dokazov proti tožeči stranki, ker naj bi se Svet oprl na nepreverjene trditve.

               6.

               Šesti tožbeni razlog: napačna uporaba prava, ker naj bi Svet na podlagi dejstva, da je tožeča stranka javno podjetje, sklepal, da finančno podpira iransko vlado.

               7.

               Sedmi tožbeni razlog: nepravilnost ugotovljenega dejanskega stanja, ker naj tožeča stranka ne bi bila družba, ki je v lasti države in jo slednja upravlja, in ker naj tožeča stranka ne bi finančno podpirala iranske vlade.

               8.

               Osmi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji in kršitev načela sorazmernosti, ker naj bi bile omejitve lastninske pravice tožeče stranke in omejitve njene pravice do opravljanja gospodarske dejavnosti očitno nesorazmerne glede na cilj, ki se ga želi doseči. Tožeča stranka navaja, da z zamrznitvijo sredstev ni mogoče doseči želenega cilja, ker ni povezana z izvajanjem jedrskega programa iranske vlade.

               9.

               Deveti tožbeni razlog: neobstoj pravne podlage za Izvedbeno uredbo št. 945/2012 (4).

               10.

               Deseti tožbeni razlog: nepristojnost za sprejetje Izvedbene uredbe št. 945/2012 in pomanjkljiva obrazložitev te uredbe.

      (1)  Sklep Sveta 2010/413/SZVP z dne 26. julija 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Skupnega stališča 2007/140/SZVP (UL L 195, str. 39), kakor je bil popravljen.

      (2)  Sklep Sveta 2012/35/SZVP z dne 23. januarja 2012 o spremembah Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 19, str. 22),), kakor je bil popravljen.

      (3)  Sklep Sveta 2012/635/SZVP z dne 15. oktobra 2012 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 282. str. 58).

      (4)  Izvedbena uredba Sveta (EU) št. 945/2012 z dne 15. oktobra 2012 o izvajanju Uredbe (EU) št. 267/2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 282, str. 16).


title: Zadeva C-399/05: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 18. julija 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki (Neizpolnitev obveznosti države – Direktiva 93/38/EGS – Javna naročila v vodnem, energetskem, transportnem in telekomunikacijskem sektorju – Gradnja in zagon termoelektrarne – Pogoji za udeležbo na razpisu)

text:
               8.9.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/5

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 18. julija 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki
   (Zadeva C-399/05) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 93/38/EGS - Javna naročila v vodnem, energetskem, transportnem in telekomunikacijskem sektorju - Gradnja in zagon termoelektrarne - Pogoji za udeležbo na razpisu)
   (2007/C 211/08)
   Jezik postopka: grščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. Patakia in X. Lewis, zastopnika)

      Tožena stranka: Helenska republika (zastopnika: D. Tsagkaraki in V. Christianos, zastopnika)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev člena 4(2) Direktive Sveta 93/38/EGS z dne 14. junija 1993 o usklajevanju postopkov naročanja naročnikov v vodnem, energetskem, transportnem in telekomunikacijskem sektorju (UL L 199, str. 84) – Dovolitev udeležbe na razpisu dvema družbama, ki nista izpolnjevali niti pogojev iz objave niti pogojev iz specifikacij – Gradnja in zagon termoelektrarne v Lavriu.
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Komisiji Evropskih skupnosti se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 22, 28.1.2006.


title: Zadeva C-147/15: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 28. julija 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – Città Metropolitana di Bari, nekdanja Provincia di Bari/Edilizia Mastrodonato Srl (Predhodno odločanje — Varstvo okolja — Ravnanje z odpadki — Direktiva 2006/21/ES — Člen 10(2) — Zasipavanje odkopanih prostorov z odpadki, ki niso rudarski — Odlaganje ali predelava teh odpadkov)

text:
               26.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 350/7

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 28. julija 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – Città Metropolitana di Bari, nekdanja Provincia di Bari/Edilizia Mastrodonato Srl
   (Zadeva C-147/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Varstvo okolja - Ravnanje z odpadki - Direktiva 2006/21/ES - Člen 10(2) - Zasipavanje odkopanih prostorov z odpadki, ki niso rudarski - Odlaganje ali predelava teh odpadkov))
   (2016/C 350/08)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Consiglio di Stato

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Città Metropolitana di Bari, nekdanja Provincia di Bari

      Nasprotna stranka: Edilizia Mastrodonato Srl

      Izrek

   Člen 10(2) Direktive 2006/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o ravnanju z odpadki iz rudarskih in drugih ekstraktivnih dejavnosti ter o spremembi Direktive 2004/35/ES je treba razlagati tako, da se na njegovi podlagi določbe Direktive Sveta 1999/31/ES z dne 26. aprila 1999 o odlaganju odpadkov na odlagališčih ne uporabljajo za postopek zasipavanja kamnoloma z odpadki, ki niso rudarski odpadki, če ta postopek pomeni predelavo odpadkov, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče.

      (1)  UL C 205, 22.6.2015.