title: Zadeva C-125/05: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 7. septembra 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Østre Landsret — Danska) — VW Audi Forhandlerforeningen kot pooblaščenec družbe Vulcan Silkeborg A/S proti Skandinavisk Motor Co. A/S (Konkurenca — Sporazum o distribuciji motornih vozil — Izjema po skupinah — Uredba (ES) št. 1475/95 — Člen 5(3) — Odpoved dobavitelja — Začetek veljavnosti Uredbe (ES) št. 1400/2002 — Nujnost reorganizacije distribucijske mreže — Odpovedni rok — Obrazložitev — Dokazno breme)

text:
               28.10.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 261/5

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 7. septembra 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Østre Landsret — Danska) — VW Audi Forhandlerforeningen kot pooblaščenec družbe Vulcan Silkeborg A/S proti Skandinavisk Motor Co. A/S
   (Zadeva C-125/05) (1)

   (Konkurenca - Sporazum o distribuciji motornih vozil - Izjema po skupinah - Uredba (ES) št. 1475/95 - Člen 5(3) - Odpoved dobavitelja - Začetek veljavnosti Uredbe (ES) št. 1400/2002 - Nujnost reorganizacije distribucijske mreže - Odpovedni rok - Obrazložitev - Dokazno breme)
   (2006/C 261/08)
   Jezik postopka: danščina
   Predložitveno sodišče
   Østre Landsret
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: VW Audi Forhandlerforeningen kot pooblaščenec družbe Vulcan Silkeborg A/S

      Tožena stranka: Skandinavisk Motor Co. A/S
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Østre Landsret — Razlaga člena 5(3) Uredbe Komisije (ES) št. 1475/95 z dne 28. junija 1995 o uporabi člena 85(3) Pogodbe za nekatere skupine sporazumov o distribuciji in servisiranju motornih vozil (UL L 145, str. 25) — Odpoved dobavitelja pogodbe v primeru nujnosti reorganizacije celotne mreže ali njenega znatnega dela — Obveznost obrazložitve in obseg take obveznosti
   Izrek
   Člen 5(3), prvi pododstavek, prva alinea, Uredbe Komisije (ES) št. 1475/95 z dne 28. junija 1995 o uporabi člena [81](3) Pogodbe za nekatere skupine sporazumov o distribuciji in servisiranju motornih vozil je treba razlagati tako, da:

               —

               obstoj „nujnosti reorganizacije celotne mreže ali njenega znatnega dela“ predpostavlja bistveno, tako vsebinsko kot geografsko, spremembo struktur distribucije zadevnega dobavitelja, ko jo treba prepričljivo utemeljiti z razlogi gospodarske učinkovitosti, ki temeljijo na notranjih ali zunanjih objektivnih okoliščinah dobaviteljevega podjetja, ki bi lahko ob upoštevanju konkurenčnega okolja, v katerem deluje ta dobavitelj, in če ne bi bila izvedena hitra reorganizacija njegove distribucijske mreže, škodila učinkovitosti obstoječih struktur mreže. V zvezi s tem se upoštevajo morebitne neugodne gospodarske posledice, ki bi jih dobavitelj lahko utrpel, če bi sporazum o distribuciji odpovedal z dvoletnim odpovednim rokom. Nacionalna sodišča in arbitražni organi morajo tako glede na vse konkretne elemente spora, ki jim je predložen, presoditi, ali so ti pogoji izpolnjeni;

               —

               mora dobavitelj, kadar distributer pred nacionalnimi sodišči ali arbitražnimi organi izpodbija zakonitost te odpovedi, dokazati, da so izpolnjeni pogoji, ki jih ta določba predvideva za izvrševanje pravice do odpovedi z enoletnim odpovednim rokom. Postopek za predložitev takega dokaza je urejen v nacionalnem pravu;

               —

               ne zahteva, naj dobavitelj, ki odpove sporazum o distribuciji na podlagi te določbe, formalno obrazloži odločitev o odpovedi in pred to odločitvijo izdela načrt reorganizacije;

               —

               začetek veljavnosti Uredbe št. 1400/2002 z dne 31. julija 2002 o uporabi člena 81(3) Pogodbe za skupine vertikalnih sporazumov in usklajenih ravnanj na področju motornih vozil sam po sebi ni povzročil nujnosti reorganizacije distribucijske mreže dobavitelja v smislu navedenega člena 5(3), prvi pododstavek, prva alinea, Uredbe št. 1475/95. Vendar je ta začetek veljavnosti lahko, glede na posebno organizacijo distribucijske mreže vsakega dobavitelja, zahteval tako bistvene spremembe, da jih je resnično treba šteti za reorganizacijo navedene mreže v smislu te določbe. Nacionalna sodišča in arbitražni organi morajo presoditi, ali je tako glede na vse konkretne elemente spora, ki jim je predložen.

      (1)  UL C 143, 11.6.2005.


title: Zadeva C-132/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 14. marca 2017 – Peugeot Deutschland GmbH/Deutsche Umwelthilfe eV

text:
               3.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/18

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 14. marca 2017 – Peugeot Deutschland GmbH/Deutsche Umwelthilfe eV
   (Zadeva C-132/17)
   (2017/C 213/22)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesgerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožena stranka in revidentka: Peugeot Deutschland GmbH

      Tožeča stranka in nasprotna stranka v revizijskem postopku: Deutsche Umwelthilfe eV

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali oseba, ki pri ponudniku internetne storitve YouTube vzdržuje video kanal, na katerem lahko spletni uporabniki na zahtevo dostopajo do kratkih oglasnih videoposnetkov za modele novih osebnih vozil, opravlja avdiovizualno medijsko storitev v smislu člena 1(1)(a) Direktive 2010/13/EU (1)?

      (1)  Direktiva 2010/13/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. marca 2010 o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju avdiovizualnih medijskih storitev (Direktiva o avdiovizualnih medijskih storitvah), UL L 95, str. 1.


title: Zadeva C-30/12: Sklep predsednika Sodišča z dne 4. oktobra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Okresný súd Prešov – Slovaška) – Valeria Marcinová proti Pohotovosť s.r.o.

text:
               6.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 101/14

         Sklep predsednika Sodišča z dne 4. oktobra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Okresný súd Prešov – Slovaška) – Valeria Marcinová proti Pohotovosť s.r.o.
   (Zadeva C-30/12) (1)

   2013/C 101/29
   Jezik postopka: slovaščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 98, 31.3.2012.


title: Zadeva T-513/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. februarja 2017 – Gruppe Nymphenburg Consult/EUIPO (Limbic® Map) (Znamka Evropske unije — Prijava besedne znamke Evropske unije Limbic® Map — Neobstoj opisnosti — Absolutni razlog za zavrnitev — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               3.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 104/46

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. februarja 2017 – Gruppe Nymphenburg Consult/EUIPO (Limbic® Map)
   (Zadeva T-513/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Prijava besedne znamke Evropske unije Limbic® Map - Neobstoj opisnosti - Absolutni razlog za zavrnitev - Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2017/C 104/64)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Gruppe Nymphenburg Consult AG (München, Nemčija) (zastopnika: R. Kunze in G. Würtenberger, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: M. Fischer, agent)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 23. junija 2015 (Zadeva R 1973/2014-1) v zvezi z zahtevo za registracijo besednega znaka Limbic® Map kot znamke Evropske unije.

      Izrek

               1.

               Odločba prvega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 23. junija 2015 (Zadeva R 1973/2014-1) se razveljavi.

               2.

               EUIPO se naloži plačilo lastnih stroškov in stroškov, ki jih je priglasila družba Gruppe Nymphenburg Consult AG.

      (1)  UL C 354, 26.10.2015.


title: Zadeva T-519/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 9. decembra 2014 – Leder & Schuh International/UUNT – Epple (VALDASAAR) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti VALDASAAR — Prejšnja besedna znamka Skupnosti Val d’Azur — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               2.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 34/38

         Sodba Splošnega sodišča z dne 9. decembra 2014 – Leder & Schuh International/UUNT – Epple (VALDASAAR)
   (Zadeva T-519/13) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti VALDASAAR - Prejšnja besedna znamka Skupnosti Val d’Azur - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2015/C 034/44)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Leder & Schuh International AG (Salzburg, Avstrija) (zastopnik: S. Korn, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Pohlmann)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT: Valerie Epple (Bronnen, Nemčija)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 9. julija 2013 (zadeva R 719/2012 1) v zvezi s postopkom z ugovorom med Valerie Epple in družbo Leder & Schuh International AG.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Leder & Schuh International AG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 344, 23.11.2013.


title: Združeni zadevi C-57/09 in C-101/09: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 9. novembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht – Nemčija) – Zvezna republika Nemčija proti B (C-57/09), D (C-101/09) (Direktiva 2004/83/CE — Minimalnih standardi glede pogojev za priznanje statusa begunca ali statusa subsidiarne zaščite — Člen 12 — Izključitev statusa begunca — Člen 12(2)(b) in (c) — Pojem težje nepolitično kaznivo dejanje — Pojem dejanja, ki nasprotujejo namenom in načelom Združenih narodov — Pripadnost organizaciji, vpleteni v teroristična dejanja — Prejšnji vpis te organizacije na seznam oseb, skupin in organizacij, ki je del priloge k Skupnemu stališču 2001/931/SZVP — Individualna odgovornost za del dejanj navedene organizacije — Pogoji — Pravica do azila po nacionalnem ustavnem pravu — Združljivost z Direktivo 2004/83/ES)

text:
               15.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 13/4

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 9. novembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht – Nemčija) – Zvezna republika Nemčija proti B (C-57/09), D (C-101/09)
   (Združeni zadevi C-57/09 in C-101/09) (1)

   (Direktiva 2004/83/CE - Minimalnih standardi glede pogojev za priznanje statusa begunca ali statusa subsidiarne zaščite - Člen 12 - Izključitev statusa begunca - Člen 12(2)(b) in (c) - Pojem „težje nepolitično kaznivo dejanje“ - Pojem „dejanja, ki nasprotujejo namenom in načelom Združenih narodov“ - Pripadnost organizaciji, vpleteni v teroristična dejanja - Prejšnji vpis te organizacije na seznam oseb, skupin in organizacij, ki je del priloge k Skupnemu stališču 2001/931/SZVP - Individualna odgovornost za del dejanj navedene organizacije - Pogoji - Pravica do azila po nacionalnem ustavnem pravu - Združljivost z Direktivo 2004/83/ES)
   2011/C 13/07
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesverwaltungsgericht

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Zvezna republika Nemčija

      Toženi stranki: B (C-57/09), D (C-101/09)

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Bundesverwaltungsgericht Leipzig – Razlaga členov 3 in 12(2)(b) in (c) Direktive Sveta 2004/83/ES z dne 29. aprila 2004 o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite (UL L 304, str. 12) – Državljan tretje države, ki je v svoji državi aktivno podpiral oborožen boj organizacije, ki je uvrščena na seznam terorističnih organizacij, ki je del priloge k Skupnemu stališču Sveta 2002/462/SZVP z dne 17. junija 2002 (UL L 160, str. 32), in ki je bil mučen in dvakrat obsojen na doživljenjsko zaporno kazen v isti državi – Uporaba določb Direktive 2004/83/ES, ki določajo izključitev priznanja statusa begunca prosilcu, ki je v svoji državi izvajal teroristično dejavnost – Pristojnost držav članica, da priznajo status begunca na podlagi svojih ustavnih določb, ob obstoju razloga za izključitev iz tega statusa, ki ga predvideva navedena direktiva

      Izrek

               1.

               Člen 12(2)(b) in (c) Direktive Sveta 2004/83/ES z dne 29. aprila 2004 o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite je treba razlagati tako:

                           —

                           dejstvo, da je oseba pripadala organizaciji, uvrščeni na seznam, ki je del Priloge k Skupnemu stališču Sveta 2001/931/SZVP z dne 27. decembra 2001 o uporabi posebnih ukrepov za boj proti terorizmu, zaradi svoje vpletenosti v teroristična dejanja, in da je aktivno podpirala oborožen boj te organizacije, ne pomeni samodejno tehtnega razloga za domnevo, da je ta oseba storila „težje nepolitično kaznivo dejanje“ ali „dejanj[a], ki nasprotujejo namenom in načelom Združenih narodov“;

                           —

                           ugotovitev v zvezi s tem, da obstajajo tehtni razlogi za domnevo, da je oseba storila tako kaznivo dejanje ali je kriva storitve takih dejanj, je predmet presoje konkretnih dejstev posameznega primera, da bi se lahko odločilo, ali dejanja, ki jih je storila zadevna organizacija, izpolnjujejo pogoje, določene v teh določbah, in ali je mogoče individualno odgovornost pri izvajanju teh dejanj pripisati zadevni osebi glede na raven dokaza, ki ga zahteva navedeni člen 12(2).

               2.

               Izključitev iz statusa begunca na podlagi člena 12(2)(b) ali (c) Direktive 2004/83 ni pogojena s tem, da je zadevna oseba trenutno nevarna za državo članico gostiteljico.

               3.

               Izključitev iz statusa begunca na podlagi člena 12(2)(b) ali (c) Direktive 2004/83 ni pogojena s preizkusom sorazmernosti za vsak posamezen primer v tej zadevi.

               4.

               Člen 3 Direktive 2004/83 je treba razlagati tako, da lahko države članice priznajo pravico do azila na podlagi svoje nacionalne zakonodaje osebi, ki ne more imeti statusa begunca v skladu s členom 12(2) te direktive, pod pogojem, da ta druga vrsta zaščite ne povzroča nevarnosti zamenjave s statusom begunca v smislu te direktive.

      (1)  UL C 129, 06.06.2009.


title: Zadeva F-104/06: Tožba, vložena 4. septembra 2006 — Arpaillange in drugi proti Komisiji

text:
               28.10.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 261/35

         Tožba, vložena 4. septembra 2006 — Arpaillange in drugi proti Komisiji
   (Zadeva F-104/06)
   (2006/C 261/73)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeče stranke: Joséphine Arpaillange (Santiago de Chile, Čile) in drugi (zastopnika: S. Rodrigues in C. Bernard-Glanz, avocats)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožečih strank

               —

               za nične naj se razglasijo sklepi Organa, pooblaščenega za sklepanje pogodb (OPSP), ki se nanašajo na določitev zaposlitvenih pogojev tožečih strank, kot izhajajo iz njihovih pogodb o zaposlitvi začasnih uslužbencev, ker jim je bilo priznanih manj let delovnih izkušenj, kot pa so si jih dejansko nabrale;

               —

               OPSP naj se naznanijo učinki, ki jih vsebuje ničnost izpodbijanih sklepov in zlasti ponovna razporeditev strank v naziv in razred, ki upošteva njihove dejanske delovne izkušnje in njihovo delovno dobo v funkciji posameznih strokovnjakov;

               —

               eventualno naj se pogodbe tožečih strank spremenijo v pogodbe za nedoločen čas;

               —

               toženi stranki naj se naloži, naj tožečim strankam nakaže razliko med plačo, ki ustreza nazivu in razredu, v katera so bile razvrščene, in plačo, ki ustreza nazivu in razredu, v katera bi morale biti razvrščene, skupaj z zamudnimi obrestmi;

               —

               podredno naj se toženi stranki naloži na eni strani, naj z nakazili nadomestne mesečne odškodnine povrne škodo, ki so jo utrpele tožeče stranke zaradi izgube zaslužka, ker so s položaja posameznega strokovnjaka prešle na položaj začasnega uslužbenca, in na drugi strani, naj tožečim strankam nakaže razliko med plačo, ki jo dobivajo od začetka opravljanja funkcij kot začasni uslužbenci, in plačo, povišano za zgoraj navedeno odškodnino in zamudne obresti;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeče stranke, ki so več let delale pri delegacijah Komisije zunaj Skupnosti kot posamezni strokovnjaki, so bile po ukinitvi tega položaja zaposlene kot začasni uslužbenci.
   Komisija jim je pri njihovi razvrstitvi v naziv in razred priznala nižjo delovno dobo kot tožeče stranke ocenjujejo, da so si jo dejansko nabrale, in v vsakem primeru nižjo od delovne dobe, ki naj bi jim bila priznana, ko so se bile zaposlile kot posamezni strokovnjaki.
   Tožeče stranke v podporo svoje tožbe navajajo kršitev Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropskih skupnosti (PZDU), ker člen 2 Splošnih določb za izvajanje o postopkih zaposlovanja in dela začasnih uslužbencev z dne 7. aprila 2004 (SDI) postavlja pogoj za zaposlitev začasnih uslužbencev — eno leto primernih delovnih izkušenj — ki ga člen 82 PZDU ne določa.
   Poleg tega tožeče stranke menijo, da je Komisija pri oceni njihovih delovnih izkušenj kršila načela pravne varnosti in zaupanja v pravo, dolžne skrbnosti ter da je kršila pooblastilo za odločanje po prostem preudarku.
   Nato tožeče stranke navajajo kršitev načela enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije: prvič, ker SDI določajo, da je uslužbenec, ki ima okrog 20 let delovnih izkušenj, razvrščen v enak naziv kot uslužbenec, ki ima samo 7 let delovnih izkušenj; drugič, ker se začasne uslužbence, ki jih pokriva člen 3(a) PZDU, kot so tožeče stranke, in tiste, ki jih pokriva člen 3(b) PZDU, obravnava drugače glede možne razvrstitve v naziv ob zaposlitvi, ocene njihovih delovnih izkušenj in poteka kariere, medtem ko naj bi bili v primerljivem položaju; in tretjič, ker za nekdanje posamezne strokovnjake ni bilo predvideno nadomestilo za izgubljeni zaslužek, ki pa je predvideno za nekdanje lokalne uslužbence.
   Končno tožeče stranke navajajo kršitev načela spoštovanja že pridobljenih pravic, na eni strani zaradi doslednega zniževanja njihovih plač za enake naloge in na drugi strani, ker se za namen njihove razvrstitve v razred in za namen spremembe njihovih pogodb o zaposlitvi začasnega uslužbenca za določen čas v pogodbo o zaposlitvi za nedoločen čas niso upoštevala leta, ko so delale kot posamezni strokovnjaki.


title: Zadeva C-399/07: Sklep predsednika Sodišča z dne 28. januarja 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki

text:
               12.4.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 92/25

         Sklep predsednika Sodišča z dne 28. januarja 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki
   (Zadeva C-399/07) (1)

   (2008/C 92/51)

      Jezik postopka: portugalščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 247, 20.10.2007.


title: Zadeva T-306/06: Tožba, vložena 13. novembra 2006 — Air Products and Chemicals proti UUNT — Messer Group (INOMIX)

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 326/62

         Tožba, vložena 13. novembra 2006 — Air Products and Chemicals proti UUNT — Messer Group (INOMIX)
   (Zadeva T-306/06)
   (2006/C 326/133)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Air Products and Chemicals Inc. (Allentown, ZDA) (zastopnik: S. Heurung, lawyer)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Messer Group GmbH (Sulzbach, Nemčija)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               odločba drugega odbora za pritožbe z dne 12 septembra 2006 v združenih zadevah R 1226/2005-2 in R 1398/2005-2 naj se razveljavi;

               —

               sporna zahteva za registracijo blagovne znamke „INOMIX“ CTM 3 190 031 naj se v celoti zavrne;

               —

               naj se odločitev Sodišča prve stopnje posreduje UUNT;

               —

               naj se družbi Messer Group naloži plačilo vseh stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Messer Group GmbH.

      Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka „INOMIX“ za proizvode iz razredov 1 in 4 — prijava št. 3 190 031

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Tožeča stranka.

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Besedna znamka Skupnosti „INOMAXX“ za proizvode iz razreda 1.

      Odločba oddelka za ugovore: Ugovoru glede vseh proizvodov iz razreda 1 se ugodi; ugovor glede vseh proizvodov iz razreda 4 se zavrne.

      Odločba odbora za pritožbe: Pritožba tožeče stranke (R 1226/2005-2) se zavrne; pritožbi Messer Group GmbH (R 1398/2005-2) se ugodi.

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 40/94, med drugim:

               —

               ker je odbor za pritožbe precenil znanje in ozaveščenost nestrokovnih potrošnikov varilnega plina;

               —

               ker je odbor za pritožbe napačno sklepal, da je blagovna znamka „INOMAXX“ kot taka šibka;

               —

               ker odbor za pritožbe ni v zadostni meri upošteval dejstva, da so zadevni proizvodi deloma enaki, deloma so si zelo podobni; in

               —

               ker odbor za pritožbe ni upošteval celotnega vtisa znamk kot celote.


title: Zadeva C-262/14: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 21. maja 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunalul Neamț – Romunija) – Sindicatul Cadrelor Militare Disponibilizate în rezervă și în retragere (SCMD)/Ministerul Finanțelor Publice (Predhodno odločanje — Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu — Direktiva 2000/78/ES — Členi 2, 3(1) in 6 — Prepoved diskriminacije na podlagi starosti — Diskriminacija na podlagi pripadnosti družbenopoklicni kategoriji ali kraju dela — Nacionalna zakonodaja, ki z nekaterimi omejitvami prepoveduje hkratno prejemanje starostne pokojnine in plače na podlagi opravljanja poklicne dejavnosti v javnem sektorju — Prenehanje delovnega razmerja ali pogodbe o opravljanju storitev po uradni dolžnosti)

text:
               20.7.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 236/17

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 21. maja 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunalul Neamț – Romunija) – Sindicatul Cadrelor Militare Disponibilizate în rezervă și în retragere (SCMD)/Ministerul Finanțelor Publice
   (Zadeva C-262/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu - Direktiva 2000/78/ES - Členi 2, 3(1) in 6 - Prepoved diskriminacije na podlagi starosti - Diskriminacija na podlagi pripadnosti družbenopoklicni kategoriji ali kraju dela - Nacionalna zakonodaja, ki z nekaterimi omejitvami prepoveduje hkratno prejemanje starostne pokojnine in plače na podlagi opravljanja poklicne dejavnosti v javnem sektorju - Prenehanje delovnega razmerja ali pogodbe o opravljanju storitev po uradni dolžnosti))
   (2015/C 236/23)
   Jezik postopka: romunščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunalul Neamț

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Sindicatul Cadrelor Militare Disponibilizate în rezervă și în retragere (SCMD)

      Tožena stranka: Ministerul Finanțelor Publice

      Izrek

   Člena 2(2) in 3(1) Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu se ne uporabljata za nacionalno zakonodajo, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki nalaga prenehanje po samem pravu delovnega razmerja ali pogodbe o opravljanju storitev uslužbencev javnega sektorja, ki imajo višjo starostno pokojnino od povprečne bruto plače in ki se niso odločili za nadaljevanje tega dela ali tega službenega razmerja v določenem roku.

      (1)  UL C 315, 15.9.2014.


title: Zadeva C-354/05: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg, vložena 22. septembra 2005

text:
               12.11.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 281/13

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg, vložena 22. septembra 2005
   (Zadeva C-354/05)
   (2005/C 281/26)
   Jezik postopka: francoščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata Muriel Heller in Bernhard Schima, zastopnika, z naslovom za vročanje v Luxembourgu je 22. septembra 2005 na Sodišču Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg.
   Komisija Evropskih skupnosti Sodišču predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, da ni sprejelo zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2003/55/ES (1) z dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 98/30/ES, in v vsakem primeru, s tem, da teh predpisov ni sporočilo Komisiji, ni izpolnilo obveznosti iz te direktive;

               2.

               Velikemu vojvodstvu Luksemburg naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve:
   Rok za prenos Direktive se je iztekel 1. julija 2004.

      (1)  UL L 176, 15.7.2003, str. 57.


title: Zadeva T-376/14: Tožba, vložena 30. maja 2014 – Yassin proti Svetu

text:
               28.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 245/26

         Tožba, vložena 30. maja 2014 – Yassin proti Svetu
   (Zadeva T-376/14)
   2014/C 245/35
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin (Kairo, Egipt) (zastopniki: J. Bellis, R. Luff, A. Bailleux, Q. Declève, P. Vovan, S. Rowe in A. Yehia, odvetniki)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlog

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               naj ugotovi, da je tožba dopustna in utemeljena;

               —

               naj Sklep 2014/153 razglasi za ničen v delu, v katerem do 22. marca 2015 podaljšuje omejevalne ukrepe proti tožeči stranki iz Sklepa 2011/172/SZVP o omejevalnih ukrepih proti nekaterim osebam in subjektom zaradi razmer v Egiptu;

               —

               naj Svetu Evropske unije naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov, ki so v bistvenem enaki ali podobni tožbenim razlogom, navedenim v okviru zadeve T-375/14, Al Naggar proti Svetu.


title: Zadeva T-332/12: Tožba, vložena 23. julija 2012 – ING Groep proti Komisiji

text:
               22.9.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 287/35

         Tožba, vložena 23. julija 2012 – ING Groep proti Komisiji
   (Zadeva T-332/12)
   2012/C 287/65
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ING Groep NV (Amsterdam, Nizozemska) (zastopniki: O. Brouwer, J. Blockx in N. Lorjé, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi za ničen sklep Komisije C(2012)3150 final z dne 11. maja 2012, državna pomoč SA.28855 (N 373/2009) (ex C 10/2009 in ex N 528/2008) Nizozemska ING – pomoč za prestrukturiranje; in

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: tožena stranka je s tem, da se ni posvetovala z državo Nizozemsko in ING glede dejstev ter glede njenih mnenj in predpostavk, ki so bila upoštevna za njeno sklepanje, da je bila sprememba pogojev za kapitalski vložek prvega reda pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, kršila načelo dobrega upravljanja in pravico do izjave.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: tožena stranka je napačno uporabila pravo in storila očitno napako pri presoji, ko je uporabila merilo načela vlagatelja v tržnem gospodarstvu (MEIP) in ni zadostno obrazložila, ko je spremembo za kapitalski vložek prvega reda opredelila kot državno pomoč in kot oteževalno okoliščino pri presoji izravnalnih ukrepov.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: tožena stranka je kršila člen 107(3)(b) PDEU in načela dobrega upravljanja, sorazmernosti, pravne varnosti, enakega obravnavanja in obveznosti obrazložitve, s tem ko ni upoštevala znesek pomoči pri presoji izravnalnih ukrepov, in s tem ko je napačno izračunala sorazmerni znesek pomoči in okoliščine, v katerih je bila pomoč dodeljena pri presoji izravnalnih ukrepov.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: tožena stranka je pri določanju prepovedi določanja cen, ki zavezuje ING, kršila člen 107(3)(b) PDEU, načela dobrega upravljanja, sorazmernosti in obveznosti obrazložitve.


title: Zadeva T-136/17: Tožba, vložena 2. marca 2017 – Cotecnica/EUIPO – Mignini & Petrini (cotecnica MAXIMA)

text:
               24.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/29

         Tožba, vložena 2. marca 2017 – Cotecnica/EUIPO – Mignini & Petrini (cotecnica MAXIMA)
   (Zadeva T-136/17)
   (2017/C 129/43)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Cotecnica, SCCL (Bellpuig, Španija) (zastopniki: J. Erdozain López, J. Galán López in J. Devaureix, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Mignini & Petrini SpA (Petrignano di Assisi, Italija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Unije, ki vsebuje besedna elementa „cotecnica MAXIMA“ – zahteva za registracijo št. 13 292 495

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora EUIPO za pritožbe z dne 17. novembra 2017 v zadevi R 853/2016-2

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-418/11 P: Pritožba, ki jo je 3. Augusta 2011 vložil Carlo De Nicola zoper sodbo Sodišča za uslužbence z dne 28. junija 2011 v zadevi De Nicola proti EIB, F-49/10

text:
               24.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/42

         Pritožba, ki jo je 3. Augusta 2011 vložil Carlo De Nicola zoper sodbo Sodišča za uslužbence z dne 28. junija 2011 v zadevi De Nicola proti EIB, F-49/10
   (Zadeva T-418/11 P)
   2011/C 282/79
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Pritožnik: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburg) (zastopnik: L. Isola, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska investicijska banka

      Predlogi

   Pritožnik Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Spremeni sodbo Sodišča za uslužbence z dne 28. junija 2011 v zadevi F-49/10 v delu, v katerem se nanaša na:

               —

               razglasi ničnost odločbe, navedene v elektronskem sporočilu z dne 11. maja 2010, v delu, v katerem EIB ni dopustila dokončanja upravnega postopka in je onemogočila poskus izvensodne poravnave spora s tem, da je implicitno zavrnila zahtevek za povračilo zdravstvenih stroškov v višini 3 000 EUR;

               —

               naloži EIB, naj tožeči stranki povrne znesek 3 000 EUR, ki jih je ta porabila za lasersko zdravljenje, ki ji je bilo predpisano in je bilo izvedeno v Italiji, skupaj z obrestmi, revalorizacijo in stroški postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   V utemeljitev pritožbenih razlogov pritožnik trdi:

               A.

               Glede dejanskega stanja:

                           1.

                           Pritožnik trdi, da je bil eden od njenih tožbenih predlogov izkrivljen, o enem od tožbenih razlogov pa se Sodišče za uslužbence ni izreklo.

                           2.

                           Prav tako trdi, da je bila institucija v privilegiranem položaju, saj je, ponovno, le navedla nekaj dejstev, ki jih je nato Sodišče za uslužbence štelo za dokazana.

               B.

               Glede predloga za razglasitev ničnosti:

                           3.

                           Pritožnik je predlagal razglasitev ničnosti odločbe, ki mu je bila sporočena z elektronskim sporočilom z dne 11. maja 2010, v delu, v katerem je EIB zavrnila imenovanje tretjega zdravnika, zavrnila sprožitev postopka poravnave na podlagi člena 41 pravilnika, ki velja za zaposlene, in zavrnila vračilo 3 000 EUR, porabljenih za lasersko zdravljenje, ki je bilo pritožniku predpisano in izvedeno v Italiji.

                           4.

                           Sodišče za uslužbence je del tožbe, ki se nanaša na predlog za imenovanje tretjega zdravnika razglasilo za nedopusten, pri čemer je menilo, da bi pritožnik moral izpodbijati neobstoječi ukrep z dne 24. marca 2008, ne da bi pojasnilo povezavo med izpodbijanim ukrepom in tistim, s katerim se po njegovem mnenju posega v položaj, in ne da bi pojasnilo, na podlagi katerih pravil naj bi stališče, pripisano zaupniku EIB, postalo zavrnitvena odločba EIB.

                           5.

                           Pritožnik trdi, da je zadevno mnenje le notranji postopkovni akt in zato ne posega v položaj ter ga ni nikoli mogoče izpodbijati samostojno.
                           Prvostopenjsko sodišče pa je spregledalo vso prejšnjo sodno prakso in je odločilo, da uvede trimesečni rok za izpodbijanje katerega koli notranjega postopkovnega akta, pri čemer je odločilo, da roki za vložitev tožbe začnejo teči na dan, ko uslužbenec vloži pravno sredstvo, ne glede na sprejetje ukrepa in tudi ne da bi se seznanil z obrazložitvijo.

                           6.

                           Pritožnik izpodbija cel sistem pravil, ki veljajo za javne institucije, ki jih Sodišče za uslužbence skuša uporabiti za EIB, ki je organizirana kot zasebna banka in katere uslužbenci imajo pogodbo o zaposlitvi zasebnega prava. Iz tega sledi, da akti, ki se nanašajo na zaposlene, niso upravni akti, ne pomenijo izvrševanja javne oblasti, niso akti javne oblasti in zanje ne velja domneva zakonitosti, tako da ni nobene podobnosti z javnimi uslužbenci, niti ni nujnosti, da se organizacijskim aktom podeli takojšnja stalnost, saj so sprejeti na način, na katerega bi lahko bili sprejeti v kateri koli zasebni banki.

                           7.

                           Pritožnik poleg tega trdi, da je obrazložitev izpodbijane sodbe nelogična v delu, v katerem je z njo izključena njegova napaka, ki jo je mogoče dopustiti, s tem da se je štelo, da pozna akt, ki je bil vročen le njegovemu zagovorniku.

                           8.

                           Nazadnje, pritožnik trdi, da je mogoče v vseh pravnih ureditvah nični akt izpodbijati kadarkoli, ne le kratek čas po izteku roka, ki velja za druge izpodbojne akte.

                           9.

                           V zvezi s postopkom poravnave na podlagi člena 41 pravilnika, ki velja za zaposlene, pritožnik trdi, da ne gre za procesno predpostavko, in da jo Sodišče za uslužbence enači z upravno pritožbo, ki jo morajo vložiti vsi javni uslužbenci Unije, ki pa je obvezna in določa obseg poznejše tožbe na sodišče.

                           10.

                           Glede zavrnitve sprožitve postopka poravnave pritožnik meni, da je odločitev Sodišča za uslužbence nezakonita, saj banka nikoli ne sme zavrniti predloga za poravnavo.
                           Iz tega sledi, prvič, da nobena razlaga ne more zakonito utemeljiti te zavrnitve, in, drugič, da je treba v primeru, da je zahtevi ugodeno, upoštevati večjo odgovornost banke in ji torej brez dvoma naložiti plačilo stroškov postopka.

                           11.

                           Glede implicitne zavrnitve vračila stroškov za lasersko zdravljenje C. De Nicola trdi, da je neobstoj obrazložitve gotovo znamenje zlorabe pooblastil, saj je vračilo mogoče zakonito zavrniti le v treh primerih, medtem ko neobstoj formalnega akta pomeni absolutno ničnost, ki jo je mogoče kadarkoli uveljavljati.

                           12.

                           Nazadnje, zagotovo je treba šteti za nezakonito odločitev Sodišča za uslužbence, da ne bo odločalo, ker za to nima potrebnih elementov.

               C.

               Glede predloga za naložitev kazni:

                           13.

                           Sodišče za uslužbence je štelo, da je tožba nedopustna zaradi litispendence, medtem ko ugovor litispendence v poslovniku ni določen. Poleg tega ni pojasnilo, kako je mogoče, da pride do enakosti predlogov v zadevi, ki se obravnava na prvi stopnji, in zadevi, o kateri se odloča v pritožbenem postopku, in tudi ni pojasnilo, na kakšen način in kdo je dokazal dejanske elemente, na katerih temelji ta odločitev.

                           14.

                           Nazadnje, pritožnik trdi, da ugoditev pritožbi in sprememba izpodbijane sodbe pomeni tudi novo odločitev o stroških, tudi o stroških postopka na prvi stopnji.


title: Zadeva T-497/09: Tožba, vložena 7. decembra 2009 – LG Electronics proti UUNT (KOMPRESSOR PLUS)

text:
               13.2.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 37/45

         Tožba, vložena 7. decembra 2009 – LG Electronics proti UUNT (KOMPRESSOR PLUS)
   (Zadeva T-497/09)
   2010/C 37/64
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: LG Electronics, Inc. (Seul, Republika Koreja) (zastopnik: J. Blanchard, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlogi tožeče stranke

               —

               ugotovi in razglasi naj se dopustnost te tožbe;

               —

               razveljavi naj se odločba prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 23. septembra 2009 v delu, v katerem je bila delno zavrnjena tožba družbe LG ELECTRONICS zoper odločbo z dne 5. februarja 2009 o zavrnitvi zahteve za registracijo znamke Skupnosti št.°7 282 924, ker ta označuje „električne sesalce“;

               —

               UUNT naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „KOMPRESSOR PLUS“ za proizvode iz razreda 7 (prijava št. 7 282 924)

      Odločba preizkuševalca: zavrnitev zahteve za registracijo

      Odločba odbora za pritožbe: delna zavrnitev tožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009 o znamki Skupnosti


title: Zadeva C-118/12 P: Sklep Sodišča z dne 24. januarja 2013 – Enviro Tech Europe Ltd proti Evropski komisiji in Enviro Tech International Inc. (Pritožba — Direktivi 67/548/EGS in 2004/73/ES — Razvrščanje, embaliranje in etiketiranje nevarnih snovi — Razvrstitev n-propil bromida)

text:
               13.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 108/9

         Sklep Sodišča z dne 24. januarja 2013 – Enviro Tech Europe Ltd proti Evropski komisiji in Enviro Tech International Inc.
   (Zadeva C-118/12 P) (1)

   (Pritožba - Direktivi 67/548/EGS in 2004/73/ES - Razvrščanje, embaliranje in etiketiranje nevarnih snovi - Razvrstitev n-propil bromida)
   2013/C 108/17
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Enviro Tech Europe Ltd (zastopnika: C. Mereu in K. Van Maldegem, odvetnika)

      Drugi stranki: Evropska komisija (zastopnika: P. Oliver in E. Manhaeve, agenta), Enviro Tech International Inc.

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 16. decembra 2011 v zadevi Enviro Tech Europe Ltd and Enviro Tech International, Inc. Proti Evropski komisiji (T-291/04), s katero je Splošno sodišče zavrnilo tožbo za razglasitev delne ničnosti Direktive Komisije 2004/73/ES z dne 29. aprila 2004 o devetindvajsetem prilagajanju Direktive Sveta 67/548/EGS o približevanju zakonov in drugih predpisov v zvezi z razvrščanjem, pakiranjem in označevanjem nevarnih snovi tehničnemu napredku (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 34, str. 448), v delu katerem je bil n-propil bromid razvrščen na seznam „zelo lahko vnetljivih“ snovi, in zahtevek za povrnitev škode, ki naj bi jo domnevno utrpeli tožeči stranki – Pravni interes - Neobstoj posamičnega nanašanja

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrže.

               2.

               Enviro Tech Europe Ltd se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 227, 28.7.2012.


title: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 14. julija 2005 v zadevi C-40/03 P: Rica Foods (Free Zone) NV proti Komisiji Evropskih skupnosti, Kraljevini Nizozemski, Kraljevini Španiji (Pritožba — Ureditev pridružitve čezmorskih držav in ozemelj — Uvoz sladkorja in mešanic sladkorja in kakava — Uredba (ES) št. 2081/2000 — Zaščitni ukrepi — Člen 109 sklepa ČDO — Pooblastilo Komisije za odločanje po prostem preudarku — Načelo sorazmernosti — Obrazložitev)

text:
               17.9.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 229/1

      SODBA SODIŠČA

   (drugi senat)
   z dne 14. julija 2005
   v zadevi C-40/03 P: Rica Foods (Free Zone) NV proti Komisiji Evropskih skupnosti, Kraljevini Nizozemski, Kraljevini Španiji (1)

   (Pritožba - Ureditev pridružitve čezmorskih držav in ozemelj - Uvoz sladkorja in mešanic sladkorja in kakava - Uredba (ES) št. 2081/2000 - Zaščitni ukrepi - Člen 109 sklepa ČDO - Pooblastilo Komisije za odločanje po prostem preudarku - Načelo sorazmernosti - Obrazložitev)
   (2005/C 229/01)
   Jezik postopka: nizozemščina
   V zadevi C-40/03 P, zaradi pritožbe na podlagi člena 49 Statuta ES Sodišča, vložene dne 29. januarja 2003, Rica Foods (Free Zone) NV, s sedežem v Oranjestadu (Aruba), (avocat: G. van der Wal), druge stranke v postopku so bile: Komisija Evropskih skupnosti, (zastopnik: T. van Rijn), Kraljevina Nizozemska, (zastopnica: H. Sevenster), Kraljevina Španija, (zastopnika: N. Díaz Abad in D. Miguel Muñoz Pérez), je Sodišče (drugi senat), v sestavi C. W. A. Timmermans, predsednik senata, R. Silva de Lapuerta, sodnica, R. Schintgen (poročevalec), G. Arestis in J. Klučka, sodniki, generalni pravobranilec: P. Léger, sodni tajnik: M. Ferreira, glavna administratorka, dne 14. julija 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Rica Foods (Free Zone) NV nosi stroške postopka.

               3.

               Kraljevina Nizozemska in Kraljevina Španija nosita svoje stroške.

      (1)  UL C 146, 21.06.2003.


title: Zadeva T-202/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. aprila 2011 – Deichmann proti UUNT (upodobitev traku v obliki kota s prekinjenima črtama) (Znamka Skupnosti — Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska skupnost — Figurativna znamka, ki upodablja trak v obliki kota s prekinjenima črtama — Absolutni razlog za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))

text:
               28.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 160/18

         Sodba Splošnega sodišča z dne 13. aprila 2011 – Deichmann proti UUNT (upodobitev traku v obliki kota s prekinjenima črtama)
   (Zadeva T-202/09) (1)

   (Znamka Skupnosti - Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska skupnost - Figurativna znamka, ki upodablja trak v obliki kota s prekinjenima črtama - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   2011/C 160/24
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Deichmann SE, prej Heinrich Deichmann-Schuhe GmbH & Co. KG (Essen, Nemčija) (zastopnik: O. Rauscher, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: J. Weberndörfer)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 3. aprila 2009 (R 224/2007-4) glede mednarodne registracije, v kateri je imenovana Evropska skupnost, v zvezi z figurativno znamko, ki upodablja trak v obliki kota s prekinjenima črtama.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Deichmann SE se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 180, 1.8.2009.


title: Izbris zadeve C-76/03

text:
               11.9.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 228/35

         Izbris zadeve C-76/03 (1)

   (2004/C 228/76)
   Predsednik Sodišča Evropskih skupnosti je s sklepom z dne 10. maja 2004 odločil o izbrisu zadeve pod opr. št. C-76/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji.

      (1)  UL C 83, 5.4.2003.


title: Zadeva C-143/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione (Italija) 9. marca 2016 – Abercrombie & Fitch Italia Srl/Antonino Bordonaro

text:
               6.6.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 200/7

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione (Italija) 9. marca 2016 – Abercrombie & Fitch Italia Srl/Antonino Bordonaro
   (Zadeva C-143/16)
   (2016/C 200/11)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Corte suprema di cassazione

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Abercrombie & Fitch Italia Srl

      Nasprotna stranka: Antonino Bordonaro

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je nacionalna ureditev iz člena 34 zakonske uredbe št. 276 iz leta 2003, v skladu s katero je mogoče pogodbo o občasnem delu vsekakor skleniti za storitve, ki jih opravljajo osebe pred dopolnjenim 25. letom starosti, v nasprotju z načelom prepovedi diskriminacije na podlagi starosti iz Direktive 2000/78 (1) in Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (člen 21(1))?

      (1)  Direktiva Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 79).


title: Zadeva T-336/14: Tožba, vložena 15. maja 2014 – Société des produits Nestlé proti UUNT (NOURISHING PERSONAL HEALTH)

text:
               11.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 261/27

         Tožba, vložena 15. maja 2014 – Société des produits Nestlé proti UUNT (NOURISHING PERSONAL HEALTH)
   (Zadeva T-336/14)
   2014/C 261/50
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švica) (zastopniki: A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht in S. Cobet-Nüse, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo četrtega odbora za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 12. marca 2014 v zadevi R 149/2013-4;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: mednarodna registracija besedne znamke „NOURISHING PERSONAL HEALTH“ za proizvode in storitve iz razredov 5, 10, 41, 42 in 44 – prijava znamke Skupnosti št. 0 1 1 02  735

      Odločba preizkuševalca: zavrnitev prijave

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi:

               —

               kršitev člena 76(1) Uredbe št. 207/2009

               —

               kršitev člena 75 Uredbe št. 207/2009

               —

               kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009


title: Zadeva T-17/07: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 6. maja 2008 – Torres proti UUNT – Bodegas Navarro López (CITA DEL SOL)

text:
               5.7.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/49

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 6. maja 2008 – Torres proti UUNT – Bodegas Navarro López (CITA DEL SOL)
   (Zadeva T-17/07) (1)

   (2008/C 171/94)

      Jezik postopka: španščina

   Predsednik sedmega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 82, 14.4.2007.


title: Zadeva T-474/08: Sodba Splošnega sodišča z dne 21. oktobra 2010 – Umbach proti Komisiji ( Dostop do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Dokumenti, ki se nanašajo na pogodbo, sklenjeno v okviru programa TACIS — Zahteva za dostop do poročila v razmerju do spora med tožečo stranko in Komisijo pred belgijskim civilnim sodiščem — Delna zavrnitev dostopa — Zahteva za dostop, ki temelji na načelih, ki izhajajo iz Pogodbe EU — Javni interes za razkritje )

text:
               4.12.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 328/29

         Sodba Splošnega sodišča z dne 21. oktobra 2010 – Umbach proti Komisiji
   (Zadeva T-474/08) (1)

   (Dostop do dokumentov - Uredba (ES) št. 1049/2001 - Dokumenti, ki se nanašajo na pogodbo, sklenjeno v okviru programa TACIS - Zahteva za dostop do poročila v razmerju do spora med tožečo stranko in Komisijo pred belgijskim civilnim sodiščem - Delna zavrnitev dostopa - Zahteva za dostop, ki temelji na načelih, ki izhajajo iz Pogodbe EU - Javni interes za razkritje)
   2010/C 328/49
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Dieter C. Umbach (Bangkok, Tajska) (zastopnik: M. Stephani, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: P. Costa de Oliveira in T. Scharf, zastopnika)

      Predmet

   Razglasitev ničnosti Odločbe Komisije z dne 2. septembra 2008, s katero je bil tožeči stranki zavrnjen dostop do določenih dokumentov, povezanih s pogodbo, sklenjeno s Komisijo, naslovljeno „TACIS Service Contract no 98.0414“, glede pomoči pri sestavi upravnega kodeksa v korist Ruske federacije.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Dietru C. Umbachu se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 32, 7.2.2009.


title: Zadeva F-61/13: Tožba, vložena 25. junija 2013 – ZZ in drugi proti EIB

text:
               21.9.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 274/29

         Tožba, vložena 25. junija 2013 – ZZ in drugi proti EIB
   (Zadeva F-61/13)
   2013/C 274/47
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeče stranke: ZZ in drugi (zastopnik: L. Levi, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska investicijska banka

      Predmet in opis spora

   Prvič, razglasitev ničnosti posameznih odločb, s katerimi je tožečim strankam dodeljena nagrada na podlagi novega sistema ocenjevanja delovne uspešnosti in drugič, razglasitev ničnosti odločb o dodelitvi nagrad tožečim strankam ob nespoštovanju novega sistema ocenjevanja delovne uspešnosti ter predlog, naj se EIB naloži plačilo odškodnine.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Posamezne odločbe o dodelitvi nagrad tožečim strankam naj se razglasijo za nične, če so bile te določbe sprejete na podlagi novega sistema ocenjevanja delovne uspešnosti;

               —

               podredno, odločbi o dodelitvi nagrade 2 tožečima strankama naj se razglasita za nični, če se ob njunem sprejetju ni spoštoval nov sistem ocenjevanja delovne uspešnosti;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo odškodnine;

               —

               toženo stranko naj se pozove, da predloži dokumente, če jih ni predložila na podlagi ukrepov procesnega vodstva;

               —

               EIB naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva T-337/17: Tožba, vložena 30. maja 2017 – Air France-KLM/Komisija

text:
               7.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 256/32

         Tožba, vložena 30. maja 2017 – Air France-KLM/Komisija
   (Zadeva T-337/17)
   (2017/C 256/38)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Air France-KLM (Pariz, Francija) (zastopnika: A. Wachsmann in S. Thibault-Liger, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               primarno, v skladu s prvim tožbenim razlogom, ki ga navaja ta družba, na podlagi člena 263 PDEU v celoti razglasi ničnost Sklepa Evropske komisije št. C(2017) 1742 final z dne 17. marca 2017 v zvezi s postopkom uporabe člena 101 Pogodbe o delovanju Evropske unije, člena 53 Sporazuma EGP in člena 8 Sporazuma med Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o zračnem prometu, zadeva COMP/39258 – Zračni tovorni promet, v delu v katerem se nanaša na družbo Air France-KLM, in obrazložitve, s katero je utemeljen izrek tega sklepa;

               —

               podredno, če Splošno sodišče ne bo v celoti razglasilo ničnosti Sklepa št. (2017) 1742 final na podlagi prvega tožbenega razloga:

                           —

                           v skladu z drugim tožbenim razlogom, ki ga navaja ta družba, razglasi ničnost člena 1, prvi odstavek, 1)(b), 2)(b), 3)(b) in 4)(b), Sklepa št. C(2017) 1742 final v delu, v katerem je ugotovitev obstoja enotne in trajajoče kršitve, ki je pripisana družbi Air France-KLM, utemeljena na dokazih, ki jih je predložila družba Lufthansa v okviru svoje prošnje za imuniteto na podlagi Obvestila Komisije iz leta 2002 o imuniteti pred globami in znižanju glob v kartelnih zadevah, in obrazložitve, s katero je ta člen utemeljen, člena 3(b) in (d) Sklepa v delu, v katerem sta družbi Air France-KLM naloženi dve globi v skupnem znesku 307 360 000 EUR, in člena 4 Sklepa ter posledično na podlagi člena 261 PDEU zmanjša ti globi;

                           —

                           v skladu s tretjim tožbenim razlogom, ki ga navaja ta družba, razglasi ničnost člena 1, prvi odstavek, 1)(b), 2)(b), 3)(b) in 4)(b), Sklepa št. C(2017) 1742 final v delu, v katerem so letalske družbe, ki so navedene v obrazložitvi Sklepa, izključene iz obsega enotne in trajajoče kršitve, ki je pripisana družbi Air France-KLM, kot vpletene v prakse v zvezi s to kršitvijo, in obrazložitve, s katero je ta člen utemeljen, člena 3(b) in (d) Sklepa v delu, v katerem sta družbi Air France-KLM naloženi dve globi v skupnem znesku 307 360 000 EUR, in člena 4 Sklepa ter posledično na podlagi člena 261 PDEU zmanjša ti globi;

                           —

                           v skladu s četrtim tožbenim razlogom, ki ga navaja ta družba, razglasi ničnost člena 1, prvi odstavek, 2)(b) in 3)(b), Sklepa št. C(2017) 1742 final v delu, v katerem je ugotovljeno, da so z enotno in trajajočo kršitvijo, ki je pripisana družbi Air FrAnce-KLM, zajete storitve tovornega prometa, ki vstopa v EGP (promet inbound EGP), in obrazložitve, s katero je ta člen utemeljen, člena 3(b) in (d) Sklepa v delu, v katerem sta družbi Air France-KLM naloženi dve globi v skupnem znesku 307 360 000 EUR, in člena 4 Sklepa ter posledično na podlagi člena 261 PDEU zmanjša ti globi;

               —

               še bolj podredno, če Splošno sodišče ne bo razglasilo ničnosti Sklepa št. C(2017) 1742 final na podlagi drugega, tretjega ali četrtega tožbenega razloga:

                           —

                           v skladu s petim tožbenim razlogom, ki ga navaja ta družba, razglasi ničnost člena 1, prvi odstavek, 1)(b), 2)(b), 3)(b) in 4)(b), Sklepa št. C(2017) 1742 final v delu, v katerem je ugotovljeno, da je zavrnitev plačila provizij špediterjem ločen element enotne in trajajoče kršitve, ki je pripisana družbi Air France-KLM, in obrazložitve, s katero je ta člen utemeljen, člena 3(b) in (d) Sklepa v delu, v katerem sta družbi Air France-KLM naloženi dve globi v skupnem znesku 307 360 000 EUR, in člena 4 Sklepa ter posledično na podlagi člena 261 PDEU zmanjša ti globi;

               —

               najbolj podredno, če Splošno sodišče ne bo razglasilo ničnosti Sklepa št. C(2017) 1742 final na podlagi petega tožbenega razloga:

                           —

                           razglasi ničnost člena 3(b) in (d) Sklepa št. C(2017) 1742 final v delu, v katerem sta družbi Air France-KLM naloženi dve globi v skupnem znesku 307 360 000 EUR, ker so v izračun teh glob vključene tarife in 50 % prihodkov od vhodnih prog v EGP (prihodek inbound EGP), ki jih je imela družba Air France-KLM (v skladu z njenim šestim tožbenim razlogom), previsoko ocenjena resnost kršitve, ki je pripisana družbi Air France-KLM (v skladu z njenim sedmim tožbenim razlogom), upoštevano napačno trajanje kršitve, kar zadeva družbo Air France-KLM (v skladu z njenim osmim tožben im razlogom), in uporabljeno nezadostno zmanjšanje globe iz naslova regulatornih ureditev (v skladu z njenim devetim tožbenim razlogom), ter obrazložitve, s katero je utemeljen ta člen, in na podlagi člena 261 PDEU ti globi ustrezno zmanjša;

               —

               vsekakor naloži plačilo vseh stroškov Evropski komisiji.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja devet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: napačen pripis odgovornosti za ravnanja družb Air France in KLM družbi Air France-KLM:

                           —

                           prvi del se nanaša na to, da je bila družbi Air France-KLM napačno pripisana odgovornost za ravnanja družbe Air France od 15. septembra 2004 in družbe KLM od 5. maja 2004;

                           —

                           drugi del se nanaša na to, da je bila družbi Air France-KLM napačno pripisana odgovornost za ravnanja družbe Air France od 7. decembra 1999 do 15. septembra 2004.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev obvestila o prizanesljivosti iz leta 2002 ter načel varstva legitimnih pričakovanj, enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije med družbo Air France-KLM in družbo Lufthanso, ki vpliva na dopustnost dokazil, ki so bila predložena v okviru prošnje družbe Lufthansa za imuniteto pred globo.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve ter načel enakega obravnavanja, prepovedi diskriminacije in varstva pred samovoljnim ukrepanjem Komisije, ker so bile iz izreka Sklepa izključene letalske družbe, ki so sodelovale pri ravnanjih. Ta tožbeni razlog ima dva dela:

                           —

                           prvi del se nanaša na trditev, da glede izključitve družb, ki so sodelovale pri ravnanjih, iz izreka Sklepa obstaja napaka pri obrazložitvi;

                           —

                           drugi del se nanaša na trditev, gre pri izključitvi družb, ki so sodelovale pri ravnanjih, iz izreka Sklepa za kršitev načel enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije ter načela varstva pred samovoljnim ukrepanjem Komisije.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: vključitev prihodnih prog v EGP v enotno in trajajočo kršitev, zaradi česar naj bi bila kršena pravila o krajevni pristojnosti Komisije. Ta tožbeni razlog ima dva dela:

                           —

                           prvi del se nanaša na to, da se ravnanja v zvezi z prihodnimi progami v EGP niso izvajala znotraj EGP;

                           —

                           drugi del se nanaša na to, da Komisija ni dokazala obstoja opredeljenih učinkov znotraj EGP, povezanih z ravnanji v zvezi z prihodnimi progami v EGP.

               5.

               Peti tožbeni razlog: protislovnost obrazložitve in očitna napaka pri presoji glede ugotovitve, da zavrnitev plačila špediterjem pomeni ločen element enotne in trajajoče kršitve. Ta tožbeni razlog ima dva dela:

                           —

                           prvi del se nanaša na to, da gre pri tej ugotovitvi za protislovnost obrazložitve;

                           —

                           drugi del se nanaša na to, da je bila pri tej ugotovitvi storjena očitna napaka pri presoji.

               6.

               Šesti tožbeni razlog: upoštevanje napačne vrednosti prodaje pri izračunu globe, ki je bila naložena družbi Air France-KLM. Sestavljen je iz dveh delov:

                           —

                           prvi del se nanaša na to, da vključitev tarif v vrednost prodaje temelji na protislovnosti obrazložitve, na večkrat napačno uporabljenem pravu in na očitni napaki pri presoji;

                           —

                           drugi del se nanaša na to, da vključitev 50 % prihodkov iz naslova prihodnih prog v EGP v vrednost prodaje pomeni kršitev smernic o načinu določanja glob iz leta 2006 in načela ne bis in idem.

               7.

               Sedmi tožbeni razlog: napačna presoja resnosti kršitve. Sestavljen je iz dveh delov:

                           —

                           prvi del se nanaša na trditev, da precenjena resnost ravnanj temelji na več očitnih napakah pri presoji ter na kršitvi načel sorazmernosti kazni in enakega obravnavanja;

                           —

                           drugi del se nanaša na trditev, da je precenjenost resnosti ravnanj posledica tega, da so bili v obseg kršitve vključeni stiki v zvezi z ravnanji, ki so se izvajala zunaj EGP, kar pomeni kršitev pravil o krajevni pristojnosti Komisije.

               8.

               Osmi tožbeni razlog: napačen izračun trajanja kršitve, ki je bilo ugotovljeno za družbo Air France in upoštevano za izračun globe, ki je bila naložena družbi Air France-KLM.

               9.

               Deveti tožbeni razlog: neobrazložitev in nezadostnost 15-odstotnega zmanjšanja, ki ga je odobrila Komisija na podlagi regulatornih ureditev.


title: Zadeva T-310/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 20. maja 2015 – Yuanping Changyuan Chemicals/Svet (Damping — Uvoz oksalne kisline s poreklom iz Indije in Kitajske — Dokončna protidampinška dajatev — Industrija Skupnosti — Določitev škode — Členi 9(4), 14(1) ter 20(1) in (2) Uredbe (ES) št. 1225/2009 — Obveznost obrazložitve — Pravica do predložitve stališč — Člen 20(5) Uredbe št. 1225/2009)

text:
               6.7.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 221/7

         Sodba Splošnega sodišča z dne 20. maja 2015 – Yuanping Changyuan Chemicals/Svet
   (Zadeva T-310/12) (1)

   ((Damping - Uvoz oksalne kisline s poreklom iz Indije in Kitajske - Dokončna protidampinška dajatev - Industrija Skupnosti - Določitev škode - Členi 9(4), 14(1) ter 20(1) in (2) Uredbe (ES) št. 1225/2009 - Obveznost obrazložitve - Pravica do predložitve stališč - Člen 20(5) Uredbe št. 1225/2009))
   (2015/C 221/09)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Yuanping Changyuan Chemicals Co. Ltd (Yuan Ping City, Xin Zhou, Kitajska) (zastopnik: V. Akritidis, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopniki: J. P. Hix, zastopnik, najprej skupaj z N. Chesaites, barrister, in G. Berrisch, odvetnik, nato z D. Geradinom, odvetnik)

      Intervenientka v podporo tožene stranke: Evropska komisija (zastopnika: M. França in A. Stobiecka-Kuik, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 325/2012 z dne 12. aprila 2012 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz oksalne kisline s poreklom iz Indije in Ljudske republike Kitajske (UL L 106, str. 1).

      Izrek

               1.

               Izvedbena uredba Sveta (EU) št. 325/2012 z dne 12. aprila 2012 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz oksalne kisline s poreklom iz Indije in Ljudske republike Kitajske se razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša na družbo Yuanping Changyuan Chemicals Co. Ltd.

               2.

               Svet Evropske unije nosi svoje stroške in naloži se mu plačilo stroškov družbe Yuanping Changyuan Chemicals Co. razen stroškov, ki so zadnjenavedeni nastali zaradi intervencije Evropske komisije.

               3.

               Evropska komisija nosi svoje stroške in naloži se ji plačilo stroškov, ki so zaradi njene intervencije nastali družbi Yuanping Changyuan Chemicals Co.

      (1)  UL C 273, 8.9.2012.


title: Zadeva C-33/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 28. januarja 2008 – Agrana Zucker GmbH proti Bundesministerium für Land- und Fortswirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

text:
               12.4.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 92/14

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 28. januarja 2008 – Agrana Zucker GmbH proti Bundesministerium für Land- und Fortswirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft
   (Zadeva C-33/08)
   (2008/C 92/26)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Verwaltungsgerichtshof (Avstrija)
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Agrana Zucker GmbH

      Tožena stranka: Bundesministerium für Land- und Fortswirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft (zvezno ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo, okolje in vodno gospodarstvo)
   Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 11 Uredbe Sveta (ES) št. 320/2006 z dne 20. februarja 2006 (1) razlagati tako, da je treba pri izračunavanju začasnega zneska za prestrukturiranje upoštevati tudi kvoto za sladkor, ki je zaradi preventivnega umika s trga na podlagi člena 3 Uredbe Komisije (ES) št. 493/2006 z dne 27. marca 2006 (2) ni mogoče izkoristiti v celoti?

               2.

               V primeru pritrdilnega odgovora na prvo vprašanje:
               ali je člen 11 Uredbe (ES) št. 320/2006 v skladu s primarnim pravom, zlasti z načelom prepovedi diskriminacije, ki izhaja iz člena 34 ES, in z načelom zaupanja v pravo?

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 320/2006 z dne 20. februarja 2006 o ustanovitvi začasne sheme za prestrukturiranje industrije sladkorja v Skupnosti in spremembi Uredbe (ES) št. 1290/2005 o financiranju skupne kmetijske politike (UL L 58, 28.2.2006, str. 42).

      (2)  Uredba Komisije (ES) št. 493/2006 z dne 27. marca 2006 o prehodnih ukrepih v okviru reorganizacije skupne ureditve trgov v sektorju sladkorja in o spremembi uredb (ES) št. 1265/2001 in (ES) št. 314/2002 (UL L 89, 28.3.2006, str. 11).


title: Zadeva C-91/05: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Svetu Evropske unije, vložena dne 21. februarja 2005

text:
               14.5.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 115/10

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Svetu Evropske unije, vložena dne 21. februarja 2005
   (Zadeva C-91/05)
   (2005/C 115/19)
   Jezik postopka: angleščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata Pieter Jan Kuijper in Johan Enegren, kot zastopnika, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, je dne 21. februarja 2005 na Sodišču Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Svetu Evropske unije.
   Komisija Evropskih skupnosti Sodišču predlaga, naj:

               1.

               razglasi za nično Odločbo Sveta 2004/833/SVZP (1);

               2.

               razglasi za nezakonit in zato neuporabljiv Skupni ukrep Sveta 2002/589/SZVP (2), še posebej naslov II le-tega.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Komisija zahteva razglasitev ničnosti, zaradi nepristojnosti po členu 230(2) Pogodbe ES, Odločbe Sveta 2004/833/SVZP z dne 2. decembra 2004 o izvajanju Skupnega ukrepa 2002/589/SZVP z namenom prispevanja Evropske unije ECOWAS-u v okviru moratorija na lahko orožje in orožje malega kalibra. Svet je sprejel to odločbo po naslovu V Pogodbe o Evropski uniji, medtem ko člen 11(3) Sporazuma Cotonou med drugim zajema ukrepe proti razširjanju lahkega orožja in orožja majhnega kalibra. Nadalje je Komisija sklenila, sledeč členu 10(2) Priloge 1V Sporazuma Cotonou, Regionalni indikativni program za Zahodno Afriko z Gospodarsko skupnostjo zahodnoafriških držav (ECOWAS) in Zahodnoafriško denarno unijo (WAEMU), ki podpira regionalno politiko preprečevanja konfliktov in odgovornega vodenja države in objavlja podporo posebej za moratorij glede uvoza, izvoza in proizvodnje lahkega orožja v Zahodni Afriki. Tako izpodbijana odločba SZVP krši člen 47 PEU, saj se dotika skupnostnih pooblastil na področju razvojne pomoči.
   Nadalje Komisija zahteva razglasitev nezakonitosti, po členu 241 Pogodbe ES, Skupnega ukrepa Sveta 2002/589/SZVP z dne 12. julija 2002, in še posebej naslova II le-tega, na isti podlagi in zaradi istih razlogov. Skupni ukrep 2002/589/SZVP je akt splošno zakonodajne narave, na katerem temelji odločba SZVP, za katero je zahtevana ničnost zaradi nepristojnosti. Zato bi moral biti ta Skupni ukrep, natančneje naslov II le-tega, razglašen za neuporabljivega v tej zadevi.

      (1)  Odločba Sveta 2004/833/SVZP z dne 2. decembra 2004 o izvajanju Skupnega ukrepa 2002/589/SZVP z namenom prispevanja Evropske unije ECOWAS-u v okviru moratorija na lahko orožje in orožje malega kalibra (UL L 359, 4.12.2004, str. 65).

      (2)  Skupni ukrep Sveta 2002/589/SZVP z dne 12. julija 2002 o prispevku Evropske unije v boju proti destabilizirajočemu kopičenju in razširjanju lahkega orožja in orožja majhnega kalibra in razvelavljen ukrep 1999/34/SZVP, UL L 191, 19.07.2002, str. 1.


title: Zadeva T-388/14: Tožba, vložena 2. junija 2014 – salesforce.com proti UUNT (MARKETINGCLOUD)

text:
               22.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/17

         Tožba, vložena 2. junija 2014 – salesforce.com proti UUNT (MARKETINGCLOUD)
   (Zadeva T-388/14)
   2014/C 329/24
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki*e

      Tožeča stranka: salesforce.com, Inc. (San Francisco, Združene države) (zastopnik: A. Nordemann, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 6. marca 2014 v zadevi R 1853/2013-1;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „MARKETINGCLOUD“ za storitve iz razredov 35 in 42 – prijava znamke Skupnosti št. 1 0 9 79  417

      Odločba preizkuševalca: znamke ni mogoče registrirati

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe Sveta št. 207/2009.


title: Zadeva T-550/16: Sklep Splošnega sodišča z dne 6. septembra 2017 – Dickmanns/EUIPO

text:
               23.10.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/32

         Sklep Splošnega sodišča z dne 6. septembra 2017 – Dickmanns/EUIPO
   (Zadeva T-550/16) (1)

   (2017/C 357/43)
   Jezik postopka: nemščina
   Predsednica sedmega senata je odredila izbris zadeve.

      (1)  UL C 221, 6.7.2015 (zadeva je bila sprva vložena pri Sodišču za uslužbence Evropske unije pod številko F-65/15 in nato 1. septembra 2016 prenesena na Splošno sodišče Evropske unije).


title: Zadeva T-564/08: Tožba, vložena 17. decembra 2008 – Minoscoop proti UUNT (SUDOKU SAMURAI BINGO)

text:
               21.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 44/64

         Tožba, vložena 17. decembra 2008 – Minoscoop proti UUNT (SUDOKU SAMURAI BINGO)
   (Zadeva T-564/08)
   (2009/C 44/108)
   Jezik postopka: španščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Minoscoop BV (Alkmaar, Nizozemska) (zastopnik: A. Canela Giménez, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razveljavi naj se odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) z dne 30. septembra 2008 v zadevi R 816/2008-2, in

               —

               UUNT naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „SUDOKU SAMURAI BINGO“ (prijava št. 5.769.013) za proizvode in storitve iz razredov 9, 28 in 41.

      Odločba preizkuševalca: zavrnitev prijave.

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe.

      Navajani tožbeni razlogi: nepravilna uporaba člena 7(1)(b) in (c) in člena 7(2) Uredbe (ES) št. 40/94 o znamki Skupnosti.


title: Zadeva T-471/14: Tožba, vložena 25. junija 2014 – Ibercaja Banco in drugi proti Komisiji

text:
               11.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 261/46

         Tožba, vložena 25. junija 2014 – Ibercaja Banco in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-471/14)
   2014/C 261/73
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Ibercaja Banco, SA (Zaragoza, Španija); Banco Grupo Cajatres SA (Zaragoza); in Naviera Bósforo, AIE (Las Palmas de Gran Canaria, Španija) (zastopniki: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero in A. Lamadrid de Pablo, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               za ničen razglasi sklep, ki opredeljuje skupek ukrepov, združenih pod poimenovanje Španski sistem finančnega najema, kot novo in z notranjim trgom nezdružljivo državno pomoč;

               —

               podredno, za nična razglasi člena 1 in 4 izpodbijanega sklepa, ki investicijske družbe v gospodarskih interesnih združenjih (GIZ) opredeljujeta kot edine upravičence teh domnevnih pomoči in kot edine osebe, ki morajo opraviti vračilo;

               —

               podredno, za ničen razglasi člen 4 izpodbijanega sklepa, ker nalaga vračilo domnevnih pomoči;

               —

               podredno, za ničen razglasi člen 4 izpodbijanega sklepa, ker je v njem odločeno o zakonitosti zasebnih pogodb, sklenjenih med investitorji in drugimi družbami in

               —

               Komisiji naloži, naj plača vse stroške tega postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so enaki kot v postopku Bankia proti Komisiji, T-700/13.


title: Zadeva T-577/13: Sklep Splošnega sodišča z dne 16. julija 2014 – Zehnder proti UUNT – UAB „Amalva“ (komfovent)

text:
               22.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/26

         Sklep Splošnega sodišča z dne 16. julija 2014 – Zehnder proti UUNT – UAB „Amalva“ (komfovent)
   (Zadeva T-577/13) (1)

   2014/C 329/42
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik osmega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 24, 25.1.2014.


title: Zadeva C-512/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 13. novembra 2012 – Octapharma France proti Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé (ANSM) in Ministère des affaires sociales et de la santé

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/32

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 13. novembra 2012 – Octapharma France proti Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé (ANSM) in Ministère des affaires sociales et de la santé
   (Zadeva C-512/12)
   2013/C 26/61
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Conseil d'État

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Octapharma France

      Toženi stranki: Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé (ANSM) in Ministère des affaires sociales et de la santé

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali se lahko za plazmo iz polne krvi za transfuzijske namene, pripravljeno po metodi, ki vključuje industrijski postopek, hkrati uporabljajo določbe direktive z dne 6. novembra 2001 (1)
                  [kakor je bila spremenjena z direktivo z dne 31. marca 2004
                   (2)
                  ] in direktive z dne 27. januarja 2003 (3), ne samo kar zadeva njeno zbiranje in preskušanje, ampak tudi njeno predelavo, hrambo in razdeljevanje, in še posebej, ali je mogoče pravilo iz člena 2(2) direktive z dne 6. novembra 2001 razlagati tako, da se za izdelek, ki je hkrati predmet druge zakonodaje Skupnosti, zakonodaja Skupnosti za zdravila uporablja izključno takrat, kadar je druga zakonodaja Skupnosti manj stroga od zakonodaje o zdravilih?

               2.

               Ali je treba določbe člena 4(2) direktive z dne 27. januarja 2003 – po potrebi glede na člen 168 Pogodbe o delovanju Evropske unije – razlagati tako, da dovoljujejo ohranitev ali uvedbo nacionalnih predpisov, ki zato, ker za plazmo, pripravljeno po metodi, ki vključuje industrijski postopek, določajo, da zanjo velja strožja ureditev, kot je tista za zdravila, upravičujejo to, da se izključi uporaba vseh ali dela določb direktive z dne 6. novembra 2001, zlasti tistih, ki za trženje zdravil določajo edini pogoj, da se predhodno pridobi dovoljenje za promet, in če je tako, pod kakšnimi pogoji in v kakšnem obsegu?

      (1)  Direktiva 2001/83/ES evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 27, str. 69).

      (2)  Direktiva 2004/27/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o spremembah Direktive 2001/83/ES o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 34, str. 262).

      (3)  Direktiva evropskega parlamenta in Sveta 2002/98/ES z dne 27. januarja 2003 o določitvi standardov kakovosti in varnosti za zbiranje, preskušanje, predelavo, shranjevanje in razdeljevanje človeške krvi in komponent krvi ter o spremembi Direktive 2001/83/ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 7, str. 346).


title: Zadeva T-206/14: Tožba, vložena 27. marca 2014 – Hüpeden proti Svetu in Komisiji

text:
               7.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 212/33

         Tožba, vložena 27. marca 2014 – Hüpeden proti Svetu in Komisiji
   (Zadeva T-206/14)
   2014/C 212/43
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Hüpeden & Co. (GmbH & Co.) KG (Hamburg, Nemčija) (zastopnik: K. Landry, odvetnik)

      Toženi stranki: Svet Evropske unije in Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               toženima strankama dosodi, da tožeči stranki plačata odškodnino v znesku 1 18  762,57 EUR skupaj z 8-odstotnimi letnimi obrestmi od razglasitve sodbe, oziroma ugotovi, da obstaja pravica do odškodnine zoper toženo stranko;

               —

               toženima strankama naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka zahteva odškodnino zaradi sprejetja Uredbe (ES) št. 1355/2008 (1), ki je bila s sodbo Sodišča z dne 22. marca 2012 v zadevi GLS (C-338/10) razglašena za neveljavno.
   Tožeča stranka trdi, da so nacionalni davčni organi sicer nadomestili protidampinške dajatve, ki so bile na podlagi te uredbe neupravičeno pobrane. Vendar naj bi njej s tem nastala gospodarska škoda, zaradi katere je bila na podlagi odvzema plačilne sposobnosti prisiljena vzeti dodatna bančna posojila, obrestovana na tržno običajen način, in kratkoročna posojila s fiksno obrestno mero. Zato zahteva nadomestilo razlike med obrestmi, ki jih je plačala za bančna posojila, in nižjimi obrestmi, ki bi jih plačala, če protidampinške dajatve ne bile pobrane. Tožeča stranka v zvezi s tem uveljavlja, da je tožena stranka z nezakonitim sprejetjem Uredbe št. 1355/2008 dovolj kvalificirano kršila svojo dolžnost skrbnega in dobrega upravljanja, s čimer je tožeči stranki nastala škoda, ki je drugače ni mogoče nadomestiti, saj obrestovanje zneskov razlik v korist zavezancev za plačilo dajatev od dne plačila v skladu z ustreznimi nacionalnimi predpisi za uvozne dajatve ni določeno.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1355/2008 z dne 18. decembra 2008 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz nekaterih pripravljenih ali konzerviranih agrumov (mandarin itd.) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (UL L 350, str. 35).


title: Zadeva T-465/12: Tožba, vložena 19. oktobra 2012 – AGC Glass Europe in drugi proti Komisiji

text:
               8.12.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 379/32

         Tožba, vložena 19. oktobra 2012 – AGC Glass Europe in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-465/12)
   2012/C 379/54
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: AGC Glass Europe (Bruselj, Belgija); AGC Automotive Europe (Fleurus, Belgija); AGC France (Boussois, Francija); AGC Flat Glass Italia Srl (Cuneo, Italija); AGC Glass UK Ltd (Northhampton, Združeno kraljestvo; in AGC Glass Germany GmbH (Wegberg, Nemčija) (zastopniki: L. Garzaniti, J. Blockx in P. Niggemann, odvetniki, ter S. Ryan, Solicitor)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               za ničen razglasi člen 3 odločbe Evropske komisije z dne 6. avgusta 2012, s katero je bila, v skladu s členom 8 Sklepa 2011/695/EU predsednika Evropske komisije z dne 13. oktobra 2011 o funkciji in mandatu pooblaščenca za zaslišanje v nekaterih postopkih o konkurenci, zavrnjena zahteva za zaupno obravnavo, ki jo je vložila tožeča stranka v zadevi COMP/39.125 – Carglass;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov; in

               —

               sprejme vse druge ukrepe, za katere bi menilo, da so ustrezni.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo šest tožbenih razlogov.

               1.

               S prvim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je pooblaščenec za zaslišanje kršil člen 8 mandata pooblaščenca za zaslišanje (1) in obveznost obrazložitve iz člena 296 PDEU in člen 41(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, in sicer s tem, ko je nepravilno razlagal obseg svojih pristojnosti in ko je menil, da ni pristojen za preučitev stališč, ki so jih podale tožeče stranke glede kršitve načela zaupanja v pravo, načela enakega obravnavanja in pravico do dobre uprave, ki naj bi zahtevala objavo spornih podatkov, ki so v odločbi, ki jo je Komisija sprejela v zadevi COMP/39.125 – Carglass.

               2.

               Z drugim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je pooblaščenec za zaslišanje, s tem ko je Komisiji dovolil objaviti sporne podatke, kršil legitimno zaupanje tožečih strank – ki je temeljilo na Komisijinem obvestilu o prizaneslivejši obravnavi (2) in prejšnji praksi s področja varstva informacij, predloženih v prošnji za prizanesljivejšo obravnavo –, da informacije, ki so jih predložile v okviru sodelovanja s Komisijo, ne bodo, kolikor se le da, razkrite javnosti.

               3.

               S tretjim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je pooblaščenec za zaslišanje kršil načelo enakega obravnavanja, s tem ko je Komisiji dovolil, da enako obravnava objavo določene kategorije informacij, ki se nanašajo na vse naslovnike odločbe Komisije v zadevi COMP/39.125 – Carglass, in to čeprav se položaj tožečih strank z vidika objave teh informacij razlikuje od drugih naslovnikov odločbe, saj so edini kandidati za prizanesljivejšo obravnavavo v zadevi Carglass.

               4.

               S četrtim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je pooblaščenec za zaslišanje kršil pravico tožečih strank do dobrega upravljanja iz člena 41(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, in sicer s tem, ko je Komisiji dovolil, da v svojih kartelnih postopkih deluje arbitrarno glede objave določene kategorije informacij.

               5.

               S petim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je pooblaščenec za zaslišanje kršil člen 4 Uredbe (ES) št. 1049/2001 (3) in obvestilo Komisije o vpogledu v spis (4), in sicer ker ti določbi Komisiji prepovedujeta odobritev javnosti vpogleda v dokumente, ki jih Komisiji predložijo vlagatelji prošnje za prizanesljivejšo obravnavavo. S tem ko je pooblaščenec za zaslišanje Komisiji dovolil, da informacije iz teh dokumentov objavi v nezaupni različici svoje odločbe v zadevi COMP/39.125 – Carglass, je Komisiji omogočil, da zaobide ti določbi.

               6.

               S šestim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je pooblaščenec za zaslišanje kršil obveznost varovanja poslovne skrivnosti iz člena 339 PDEU in člena 28 Uredbe (ES) Sveta št. 1/2003 (5), in sicer s tem, ko je menil, da sporna informacija ni zaupna informacija in da jo Komisija lahko razkrije. Pooblaščenec za zaslišanje je naredil očitno napako pri oceni uporabe meril za zaupnost informacij, kot izhaja iz sodne prakse Sodišča, in pri svoji oceni ni opravil tehtanja interesov, ki ga zahteva sodna praksa.

      (1)  Sklep predsednika Evropske komisije z dne 13. oktobra 2011 o funkciji in mandatu pooblaščenca za zaslišanje v nekaterih postopkih o konkurenci (UL 2011 L 275, str.29).

      (2)  Obvestilo Komisije o imuniteti pred globami in zmanjševanju glob v primerih kartelov (UL 2002 C 45, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 8, zvezek, 2, str. 155); Obvestilo Komisije o imuniteti pred globami in znižanju glob v kartelnih zadevah (UL 2006 C 298, str. 17).

      (3)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL 2001 L 145, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 1, zvezek 3, str. 331).

      (4)  Obvestilo Komisije o pravilih za vpogled v spis Komisije v zadevah na podlagi členov 81 in 82 Pogodbe ES, členov 53, 54 in 57 Sporazuma EGP in Uredbe Sveta (ES) št. 139/2004 (UL 2005 C 325, str.7).

      (5)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL 2003 L 1, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 8, zvezek 2, str. 205).


title: Zadeva T-159/11: Tožba, vložena 10. marca 2011 – Marszałkowski proti UUNT – Mar-Ko Fleischwaren (WALICHNOWY MARKO)

text:
               14.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 145/33

         Tožba, vložena 10. marca 2011 – Marszałkowski proti UUNT – Mar-Ko Fleischwaren (WALICHNOWY MARKO)
   (Zadeva T-159/11)
   2011/C 145/54
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: poljščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Marek Marszałkowski (Sokolniki, Poljska) (zastopnik: C. Sadkowski, sodnik [radca prawny])

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG (Blankenheim, Nemčija)

      Predlogi

   Tožeča stranka predlaga, naj se

               —

               odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 11. januarja 2011 (zadeva R 760/2010-4), s katero je bila zavrnjena registracija znamke Skupnosti „Marko Walichnowy“ za naslednje proizvode iz razreda 29: meso, mesni in perutninski izdelki, vključno s pašteto, vampi, zeljem s klobaso, mesnimi konzervami in mesno-zelenjavnimi proizvodi, vključno z bigosom, perutnino (tudi pakirano), cmoki v zelenjavni omako, razveljavi;

               —

               podredno, izpodbijana odločba spremeni, upoštevaje, da je registracija znamke Skupnosti „Marko Walichnowy“ dopustna za zgoraj navedene proizvode iz razreda 29;

               —

               toženi stranki naložijo stroški postopka in se jo med drugim zadolži, da tožeči stranki povrne stroške zastopanja v postopku.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka, ki vsebuje besedni element „Marko Walichnowy“ za proizvode iz razreda 29 – prijava št. 007161541

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG

      Navajana znamka ali znak: besedna znamka Skupnosti „Mar-Ko“ za nekatere proizvode iz razreda 29

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora

      Odločba odbora za pritožbe: razveljavitev odločbe oddelka za ugovore in zavrnitev prijave za naslednje proizvode iz razreda 29: meso, mesni in perutninski izdelki, vključno s pašteto, vampi, zeljem s klobaso, mesnimi konzervami in mesno-zelenjavnimi proizvodi, vključno z bigosom, perutnino (tudi pakirano), cmoki v zelenjavni omaki.

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 (1) v zvezi z ugotovitvijo, da sta si znamki podobni in med njima obstaja verjetnosti zmede

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL. L 78, 24.3.2009, str. 1).


title: Zadeva T-232/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 21. januarja 2014 – Wilmar Trading proti UUNT – Agroekola (ULTRA CHOCO) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti ULTRA CHOCO — Prejšnja nacionalna besedna znamka ultra choco — Prejšnja neregistrirana znamka, ki se je uporabljala v gospodarskem prometu v Evropski uniji in Bolgariji, ULTRA CHOCO — Člen 60 Uredbe (ES) št. 207/2009 — Nespoštovanje obveznosti plačila pristojbine za pritožbo v roku — Odločba odbora za pritožbe, s katero je bilo ugotovljeno, da pritožba ni bila vložena)

text:
               1.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 61/9

         Sodba Splošnega sodišča z dne 21. januarja 2014 – Wilmar Trading proti UUNT – Agroekola (ULTRA CHOCO)
   (Zadeva T-232/12) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti ULTRA CHOCO - Prejšnja nacionalna besedna znamka ultra choco - Prejšnja neregistrirana znamka, ki se je uporabljala v gospodarskem prometu v Evropski uniji in Bolgariji, ULTRA CHOCO - Člen 60 Uredbe (ES) št. 207/2009 - Nespoštovanje obveznosti plačila pristojbine za pritožbo v roku - Odločba odbora za pritožbe, s katero je bilo ugotovljeno, da pritožba ni bila vložena)
   2014/C 61/14
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Wilmar Trading Pte Ltd (Singapur, Singapur) (zastopnik: E. Miller, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: C. Negro in D. Botis)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe pri UUNT: Agroekola EOOD (Sofija, Bolgarija)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 27. marca 2012 (zadeva R 87/2012-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Wilmar Trading Pte Ltd in Agroekola EOOD.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Wilmar Trading Pte Ltd se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 243, 11.8.2012.


title: Zadeva C-117/07: Tožba, vložena 27. februarja 2007 — Komisija Evropskih skupnosti proti Češki republiki

text:
               28.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 95/30

         Tožba, vložena 27. februarja 2007 — Komisija Evropskih skupnosti proti Češki republiki
   (Zadeva C-117/07)
   (2007/C 95/56)
   Jezik postopka: češčina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: B. Stromsky in M. Šimerdová, zastopnika)

      Tožena stranka: Češka republika
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               naj se ugotovi, da Češka republika s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2005/28/ES (1) z dne 8. aprila 2005 o načelih in podrobnih smernicah za dobro klinično prakso v zvezi z zdravili v preskušanju za humano uporabo ter o zahtevah za pridobitev dovoljenja za proizvodnjo ali uvoz takšnih izdelkov, in v vsakem primeru, da jih ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz člena 31(1) te direktive;

               —

               naj se Češki republiki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos Direktive v nacionalno pravo se je iztekel 29. oktobra 2006.

      (1)  UL L 91, str. 13.


title: Zadeva C-334/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Audiencia Provincial de Albacete (Španija) 15. junija 2016 – José Luís Núñez Torreiro/Seguros Chartis Europe S.A.

text:
               22.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 305/17

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Audiencia Provincial de Albacete (Španija) 15. junija 2016 – José Luís Núñez Torreiro/Seguros Chartis Europe S.A.
   (Zadeva C-334/16)
   (2016/C 305/25)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Audiencia Provincial de Albacete

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: José Luís Núñez Torreiro

      Tožena stranka: Seguros Chartis Europe S.A.

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali lahko država članica pojem „uporaba vozil“ – oziroma „dogodek ob uporabi vozil“ – kot tveganje v okviru zavarovanja civilnopravne odgovornosti zaradi uporabe motornih vozil, na katero se nanaša zakonodaja Unije (med drugimi, Direktiva 2009/103/ES Parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2009, v členu 3) (1), v nacionalni zakonodaji opredeli drugače od pojma, določenega v zakonodaji Skupnosti?

               2.

               Če je odgovor pritrdilen: ali se lahko iz navedenega pojma izključijo (poleg določenih oseb, oznak ali vrst vozil, kakor predvideva člen 5(1) in (2) navedene direktive) primeri uporabe vozil glede na kraj uporabe, kot je na primer uporaba vozila na poteh ali terenih, ki „niso primerni“ za to?

               3.

               Ali je mogoče prav tako kot „dogodek ob uporabi vozila“ izključiti določeno rabo vozila, povezano z njegovo namembnostjo (kot je uporaba v športne, industrijske ali kmetijske namene) ali z namenom voznika (kot je storitev naklepnega kaznivega dejanja z vozilom)?

      (1)  Direktiva 2009/103/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in o izvajanju obveznosti zavarovanja takšne odgovornosti (UL L 263, str. 11).


title: Zadeva C-450/10 P: Pritožba, ki jo je 15. septembra 2010 vložila Nuova Terni Industrie Chimiche SpA zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 1. julija 2010 v zadevi T 64/08, Nuova Terni Industrie Chimiche SpA proti Evropski komisiji

text:
               20.11.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 317/21

         Pritožba, ki jo je 15. septembra 2010 vložila Nuova Terni Industrie Chimiche SpA zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 1. julija 2010 v zadevi T 64/08, Nuova Terni Industrie Chimiche SpA proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-450/10 P)
   ()
   2010/C 317/38
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Pritožnica: Nuova Terni Industrie Chimiche SpA (zastopniki: T. Salonico, G. Barone in A. Marega, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               Izpodbijano sodbo (1) razveljavi, izpodbijano odločbo (2) pa razglasi za nično, v delu, v katerem zanikata, da gre pri spornem ukrepu za odškodnino in nadomestilo, temveč ga štejeta za nezakonito in nezdružljivo državno pomoč; in/ali

               —

               izpodbijano sodbo razveljavi v delu v katerem se z njo zanika, da je nalog za izterjavo iz odločbe v nasprotju z načelom varstva zaupanja v pravo, in, posledično, odločbo razglasi za nično v delih, v katerih se z njo Italiji nalaga, naj nemudoma izterja pomoč skupaj z obrestmi; in

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica trdi, da je izpodbijana sodba napačna in bi jo bilo zato treba razveljaviti iz naslednjih razlogov:

               1.

               kršitev členov 107 in 108 PDEU in protislovna obrazložitev ter očitna napaka zaradi izkrivljanja dokazov, predloženih v zvezi z razlago spornega ukrepa kot državne pomoči in ne kot nadomestila v korist pritožnice. Splošno sodišče je napravilo napako, s tem da je restriktivno razlagalo predpise in nacionalno sodno prakso, na katero se pritožnica sklicuje na prvi stopnji, ki dokazujejo, da sporni ukrep ni državna pomoč, temveč je ohranil odškodninski ratio, kot je bil leta 1962 izvorno predviden s strani italijanskega zakonodajalca in kot sta ga priznala Komisija in Splošno sodišče.

               2.

               kršitev člena 14(1) Uredbe (ES) št. 659/1999 (3), in protislovna ter nezadostna obrazložitev, v delu, v katerem je Splošno sodišče ugotovilo, da nalog za izterjavo iz odločbe ni v nasprotju z načelom varstva zaupanja v pravo. Sodba Splošnega sodišča je napačna in ni primerno obrazložena v delu, v katerem se z njo zanika, da daljši molk Komisije – glede navedb italijanskih organov leta 1991 v zvezi s tem, da prvo podaljšanje veljavnosti tarife Terni ohranja prvotni cilj nadomestitve – pomeni tako okoliščino, da je z njo utemeljeno zaupanje v pravo pritožnice glede dejstva, da podaljšanja veljavnosti tarife Terni, med katerimi je tudi sporni ukrep, niso državne pomoči.

      (1)  Sodba Splošnega sodišča (peti senat) z dne 1. julija 2010 v zadevi T-64/08

      (2)  Odločba Komisije z dne 20. novembra 2007 o državni pomoči C 36/A/06 (ex NN 38/06) Italije za ThyssenKrupp, Cementir in Nuova Terni Industrie Chimiche (UL 2008, L 144, str. 37).

      (3)  Uredba Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena [88 ES] (UL L 83, str. 1).