title: Zadeva F-137/14: Tožba, vložena 8. decembra 2014 – ZZ/Komisija

text:
               2.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 34/54

         Tožba, vložena 8. decembra 2014 – ZZ/Komisija
   (Zadeva F-137/14)
   (2015/C 034/67)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: H. Tettenborn, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe Evropske službe za zunanje delovanje (ESZD) z dne 29. januarja 2014 o prenehanju delovnega razmerja tožeče stranke za nedoločen čas in predlog tožeče stranke za povrnitev moralne in nepremoženjske škode, ki ji je nastala.

      Predlogi tožeče stranke

   Tožeča stranka Sodišču za uslužbence predlaga, naj:

               —

               dopis ESZD z dne 29. januarja 2014, s katerim je bila tožeča stranka obveščena o odločbi ESZD, da njeno delovno razmerje preneha 31. avgusta 2014 ob polnoči po poteku 7-mesečnega odpovednega roka, razglasi za ničen;

               —

               ESZD naloži, naj tožeči stranki plača odškodnino v primerni višini, ki jo po prosti presoji določi sodišče, za moralno in nepremoženjsko škodo, ki ji je nastala zaradi odločbe ESZD iz prvega predloga;

               —

               ESZD naloži, naj v celoti povrne premoženjsko škodo, ki je nastala tožeči stranki, zlasti z izplačilom še ne plačanih plač in povračilom vseh stroškov, ki so tožeči stranki nastali zaradi protipravnega ravnanja ESZD (z odbitkom prejetega nadomestila za brezposelnost oziroma dohodkov, doseženih z uporabo njene delovne sile);
               podredno, če se iz pravnih ali dejanskih razlogov tožeča stranka ne bi vrnila na delo in/ali nadaljevala zaposlitve pod dosedanjimi pogoji, naj se ESZD naloži, naj ji povrne premoženjsko škodo, ki ji je nastala s protipravnim prenehanjem njene zaposlitve, v višini razlike med dohodkom, ki ga lahko dejansko pričakuje, in dohodkom, ki bi ga prejemala, če njena pogodba ne bi bila odpovedana, ob upoštevanju pokojninskih dajatev in drugih prejemkov, do katerih bi bila upravičena; in

               —

               Evropski službi za zunanje delovanje naloži plačilo stroškov postopka.


title: Zadeva F-79/15: Tožba, vložena 26. maja 2015 – ZZ/ECB

text:
               24.8.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/57

         Tožba, vložena 26. maja 2015 – ZZ/ECB
   (Zadeva F-79/15)
   (2015/C 279/73)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: S. Pappas, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska centralna banka

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe Evropske centralne banke o končanju postopka v zvezi s priznanjem poklicnega izvora bolezni tožeče stranke in zahtevek za povrnitev domnevno utrpljene nepremoženjske in premoženjske škode.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Izpodbijana odločba naj se razglasi za nično;

               —

               Evropski centralni banki naj se naloži plačilo 30  000 EUR iz naslova utrpljene premoženjske in nepremoženjske škode;

               —

               Evropski centralni banki naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-63/06: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas z dne  20. decembra 2005  v zadevi Profisa proti Muitinės departamentas prie Lietuvos respublikos finansų ministerijos

text:
               8.4.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/14

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas z dne 20. decembra 2005 v zadevi Profisa proti Muitinės departamentas prie Lietuvos respublikos finansų ministerijos
   (Zadeva C-63/06)
   (2006/C 86/26)
   Jezik postopka: litvanščina
   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas je s sklepom z dne 20. decembra 2005 v zadevi Profisa proti Muitinės departamentas prie Lietuvos respublikos finansų ministerijos, ki ga je sodno tajništvo prejelo 3. februarja 2006, Sodišču Evropskih skupnosti predložilo predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjem vprašanju:
   Ali je glede na odstopanja med različnimi jezikovnimi različicami Direktive Sveta 92/83/EGS (1) z dne 19. oktobra 1992 o uskladitvi strukture trošarin za alkohol in alkoholne pijače treba njen člen 27(1)(f) razlagati tako, da državam članicam nalaga oprostitev plačila trošarine za na carinsko območje Evropskih skupnosti uvožen etilni alkohol, vsebovan v izdelkih na osnovi čokolade za neposredno uporabo, če količina vsebovanega alkohola v izdelkih na osnovi čokolade ne presega 8,5 litrov na 100 kg izdelka?

      (1)  UL L 316, str. 21.


title: Združeni zadevi C-145/06 in C-146/06: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 5. julija 2007 (predloga za sprejetje predhodne odločbe Commissione tributaria di secondo grado di Trento (Italija)) – Fendt Italiana Srl proti Agenzia Dogane Ufficio Dogane di Trento (Direktiva 2003/96/ES – Okvir Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije – Področje uporabe direktive – Mineralna olja – Mazalna olja, ki se uporabljajo za druge namene kot za pogonsko gorivo ali kot gorivo za ogrevanje – Izključitev – Razveljavitev Direktive 92/81/EGS – Nacionalna ureditev obdavčitve)

text:
               25.8.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 199/11

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 5. julija 2007 (predloga za sprejetje predhodne odločbe Commissione tributaria di secondo grado di Trento (Italija)) – Fendt Italiana Srl proti Agenzia Dogane Ufficio Dogane di Trento
   (Združeni zadevi C-145/06 in C-146/06) (1)

   (Direktiva 2003/96/ES - Okvir Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije - Področje uporabe direktive - Mineralna olja - Mazalna olja, ki se uporabljajo za druge namene kot za pogonsko gorivo ali kot gorivo za ogrevanje - Izključitev - Razveljavitev Direktive 92/81/EGS - Nacionalna ureditev obdavčitve)
   (2007/C 199/17)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predložitveno sodišče
   Commissione tributaria di secondo grado di Trento
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Fendt Italiana Srl

      Tožena stranka: Agenzia Dogane Ufficio Dogane di Trento
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Commissione tributaria di secondo grado di Trento – Razlaga Direktive Sveta 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije (UL L 283, str. 51) – Skladnost nacionalnega zakona, ki predpisuje obdavčitev mazalnih olj, ki se uporabljajo za druge namene kot za pogonsko gorivo ali kot gorivo za ogrevanje.
   Izrek
   Direktivo Sveta 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije, kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2004/75/ES z dne 29. aprila 2004, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni zakonodaji, kot je ta, ki se obravnava v postopku v glavni stvari, ki določa obračunavanje davka na potrošnjo mazalnih olj, če so namenjena uporabi, dana v prodajo ali uporabljena za druge namene kot gorivo za ogrevanje ali pogonsko gorivo.

      (1)  UL C 143, 17.6.2006.


title: Zadeva T-38/06: Sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 11. septembra 2008 – Italija proti Komisiji

text:
               22.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/62

         Sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 11. septembra 2008 – Italija proti Komisiji
   (Zadeva T-38/06) (1)

   (2008/C 301/110)

      Jezik postopka: italijanščina

   Predsednik drugega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 74, 25.3.2006.


title: Zadeva T-358/11: Tožba, vložena 27. junija 2011 – Italija proti Komisiji

text:
               27.8.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 252/44

         Tožba, vložena 27. junija 2011 – Italija proti Komisiji
   (Zadeva T-358/11)
   2011/C 252/96
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Italijanska republika (zastopnik: P. Marchini, avvocato dello Stato)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka predlaga Splošnemu sodišču, naj:

               razglasi za nične te akte: izvedbeni sklep Evropske komisije C(2011) 2517 z dne 15. aprila 2011 o izključitvi nekaterih odhodkov Italije iz naslova jamstvenega sklada EKUJS iz financiranja Evropske unije v zvezi z ukrepom Javna skladišča – sladkor proračunska leta 2006 (10 % pavšalni popravek za 171 418,00 EUR), 2007 (10 % pavšalni popravek za 182 006,00 EUR), 2008 (10 % pavšalni popravek za 111 062,00 EUR), 2009 (10 % pavšalni popravek za 34 547,00 EUR) „35 % povišanje stroškov skladiščenja“, proračunsko leto 2006 (5 % pavšalni popravek za 781 044,00 EUR) „Prepozno opravljeni popisi“, navedeni v prilogi, prejšnji člen 1 istega sklepa, ker niso v skladu s predpisi Evropske unije; dopis Evropske Komisije, Generalni direktorat za kmetijstvo in razvoj podeželja, Direktorat J: Revizija odhodkov za kmetijstvo, št. ARES (2011) 2287 z dne 3. januarja 2011 in prilogo, točka 2, v kateri je bila podana končna obrazložitev v utemeljitev končnega mnenja po poročilu organa za reševanje sporov v zadevi 10/IT/435, kot akti, na podlagi katerih je bila sprejet sklep; dopis Evropske komisije, Generalni direktorat za kmetijstvo in razvoj podeželja, Direktorat J: Revizija odhodkov za kmetijstvo, št. ARES (2010) 57525 z dne 3. februarja 2010 in njegovo prilogo, ki vsebuje razloge za izključitev iz financiranja, kot aktov, na podlagi katerih je bil sprejet sklep;

               podredno, dopusti ugovor neveljavnosti Uredbe (ES) št. 915/2006.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja sedem tožbenih razlogov.
   Prvi tožbeni razlog je bistvena kršitev postopka (člen 269 PDEU, prej člen 253 ES) zaradi pomanjkanja obrazložitve v zvezi s finančnim popravkom odhodkov „35 % povišanje stroškov skladiščenja za proračunska leta 2006, 2007, 2008, 2009“.
   Italijanska vlada meni, da Komisija ni obrazložila dokazov, ki jih je predložila A.g.e.a., ki dokazujejo izvedbo tržne raziskave in poznavanje razlogov za zvišanje cen najema silosov, ki so bile odvisne prav od težke situacije na samem trgu najema skladišč sladkorja, ki se je hranil do konca leta 2005.
   Drugi tožbeni razlog je bistvena kršitev postopka (člen 269 PDEU, prej člen 253 ES) zaradi pomanjkanja obrazložitve v zvezi s finančnim popravkom odhodkov „35 % povišanje stroškov skladiščenja za proračunska leta 2006, 2007, 2008, 2009“.
   Komisija naj ne bi predstavila razlogov, zaradi katerih se pričevanja uslužbencev A.g.e.a. in cenik enega od največjih gospodarskih subjektov na področju skladiščenja niso šteli za dokaz, ki bi lahko dokazal splošno zahtevo sladkornih družb po zvišanju cen do 50 %.
   Tretji tožbeni razlog je kršitev in nepravilna razlaga člena 8 Uredbe (ES) št. 884/2006 in priloge I k tej uredbi ter člena 4 Uredbe (ES) št. 2148/1996, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 915/2006, in kršitev načel pravne varnosti, prepovedi retroaktivne veljavnosti predpisov in varstva zaupanja v pravo v zvezi s 5 % pavšalnim finančnim popravkom za proračunsko leto 2006 „Prepozno opravljeni popisi“.
   Italijanska vlada meni, da je Komisija kršila prehodno ureditev, predvideno v Prilogi I k Uredbi št. 884/2006, točka A/II/5. Ker je A.g.e.a. na podlagi državnih predpisov že opravila te dejavnosti z notranjim pregledom in je službam Komisije to dokazala ob izvajanju nalog maja 2007 z izročitvijo vseh registrov nakladanja in razkladanja ter zapisnikov, bi se morale prehodne določbe uporabiti tako, da se ne kaznuje države Italije, glede katere se je lahko štelo, da ji je bilo februarja 2007 zaradi objektivnih organizacijskih težav pri usklajevanju z Agecontrol dovoljeno izročiti le povzetek dokumenta. Italijanska vlada zatrjuje kršitev načel pravne varnosti, prepovedi retroaktivnosti predpisov, varstva zaupanja v pravo in načela sorazmernosti, ker z določitvijo takojšnje uporabe obveznosti popisa za storitve, ki so bile že zdavnaj opravljene ob začetku veljavnosti navedenih uredb, 23. in 24. junija 2006 (zlasti Priloga k Uredbi št. 915/2006), in v zelo kratkem presledku od zaključnega računa proračunskega leta (30. september 2006), krši ta načela.
   Četrti tožbeni razlog je bistvena kršitev postopka (člen 269 PDEU, prej člen 253 ES) zaradi pomanjkanja obrazložitve v zvezi s 5 % pavšalnim finančnim popravkom za proračunsko leto 2006 „Prepozno opravljeni popisi“.
   Po mnenju italijanske vlade Komisija ni ustrezno obrazložila, zakaj ni sprejela predloga organa za reševanje sporov v delu, v katerem je bilo treba upoštevati uporabo novega pravila o končnem zaključku popisa, ki ga je uvedla Uredba (ES) št. 915/2006 le za pretok sladkorja, po njenem začetku veljavnosti in ne retroaktivno za celotno proračunsko leto 2006, tako da je morala naložiti finančni popravek v manjši meri sorazmerno z zamudo (približno 8 mesecev).
   Peti tožbeni razlog je ugovor neveljavnosti Uredbe (ES) št. 915/2006.
   Italijanska vlada uveljavlja ugovor neveljavnosti te uredbe v delu, v katerem nalaga obveznost popisa končnih sredstev za proračunski leti 2004-2005 (30. september 2005) in začetnih zalog za proračunski leti 2005-2006 (1. oktober 2005) in končnih sredstev za proračunski leti 2005-2006 (30. september 2006), med proračunskim letom 2006 približno le tri mesece od novega roka za popis. Tožeča stranka meni, da naj bi bilo v nasprotju s splošnimi načeli prava Skupnosti z uredbo naložiti ravnanja v zvezi s preteklimi dejstvi in zato kaznovati opustitev prek postopka finančnega popravka.
   Šesti tožbeni razlog je bistvena kršitev postopka zaradi pomanjkanja obrazložitve in dokazov (člen 269 PDEU, prej člen 253 ES).
   Po mnenju italijanske vlade je Komisija izkrivila dejstva, ko je določila finančni popravek na podlagi napačne domneve, ki jo je navedel DG AGRI, da ni bilo nadzora A.g.e.a. nad vstopom in izstopom sladkorja ter da „je bilo obdelanih (brez uradne kontrole teže) približno 127 000 ton sladkorja“. Poleg tega, italijanska vlada graja tudi neobstoj dokazov glede dejstva, da „ni opravila letnega popisa (…) ko je bilo opravljeno skladiščenje“, in dejstvo, da „je bilo med 30. septembrom 2006 (datum, do katerega bi moral biti opravljen popis) in februarjem 2007 premeščenih približno 127 000 ton sladkorja (brez uradne kontrole ali tehtanja)“. Na podlagi listinskega dokaza, ki ga je podala A.g.e.a., ali evidence, ki potrjuje količino pretoka in zalog sladkorja na posamezno skladiščenje, ki je bila izročena Komisiji, namreč ti nasprotnega ne bi mogli potrjevati brez predložitve dokaza o tem.
   Sedmi tožbeni razlog je bistvena kršitev postopka zaradi pomanjkanja obrazložitve in dokazov (člen 269 PDEU, člen prej 253 ES) v zvezi z navajano nevarnostjo škode za Sklad.
   Italijanska vlada meni, da sklep ni obrazložen, ker v njem ni bil ocenjen polni učinek pregledov vstopa in izstopa sladkorja iz skladišč in njihovih mesečnih zalog, ki jih je sicer opravila A.g.e.a.


title: Zadeva T-516/08: Sklep Splošnega sodišča z dne 24. marca 2010 – Eriksen proti Komisiji (Odškodninska tožba — Vpliv na javno zdravje jedrske nesreče pri Thuleju (Grenlandija) — Direktiva 96/29/Euratom — Nesprejetje ukrepov zoper državo članico s strani Komisije — Očitno pravno povsem neutemeljena tožba)

text:
               22.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 134/34

         Sklep Splošnega sodišča z dne 24. marca 2010 – Eriksen proti Komisiji
   (Zadeva T-516/08) (1)

   (Odškodninska tožba - Vpliv na javno zdravje jedrske nesreče pri Thuleju (Grenlandija) - Direktiva 96/29/Euratom - Nesprejetje ukrepov zoper državo članico s strani Komisije - Očitno pravno povsem neutemeljena tožba)
   2010/C 134/58
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Heinz Helmuth Eriksen (Ebeltoft, Danska) (zastopnik: I. Anderson, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: E. White in M. Patakia, zastopnika)

      Predmet

   Odškodninska tožba iz naslova škode, ki naj bi nastala zato, ker Komisija ni sprejela potrebnih ukrepov, s katerimi bi Kraljevino Dansko zavezala k sprejemu zakonov in drugih predpisov za uskladitev z Direktivo 96/29/Euratom z dne 13. maja 1996 o določitvi temeljnih varnostnih standardov za varstvo zdravja delavcev in prebivalstva pred nevarnostmi zaradi ionizirajočega sevanja (UL L 159, str. 1) ter k uporabi teh določb glede delavcev, vpletenih v jedrsko nesrečo pri Thuleju (Grenlandija).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže.

               2.

               Heinzu Helmuthu Eriksenu se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 44, 21.2.2009.


title: Zadeva C-207/04: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Commissione Tributaria Provinciale di Novara (Italija) z dne 26. aprila 2004 v zadevi Vergani Paolo proti Agenzia delle Entrate, Ufficio locale di Arona

text:
               10.7.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 179/6

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Commissione Tributaria Provinciale di Novara (Italija) z dne 26. aprila 2004 v zadevi Vergani Paolo proti Agenzia delle Entrate, Ufficio locale di Arona
   (Zadeva C-207/04)
   (2004/C 179/13)
   Commissione Tributaria Provinciale di Novara je s sklepom z dne 26. aprila 2004 v zadevi Vergani Paolo proti Agenzia delle Entrate, Ufficio locale di Arona, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 10. maja 2004, Sodišču Evropskih skupnosti predlagala, da odloči o naslednjem predhodnem vprašanju:

      „Ali člen 17(4bis) D.P.R. (Decreto del Presidente della Repubblica, Dekret Predsednika Republike) št. 917/86, ki podeljuje delavkam, starejšim od 50 let, ter delavcem, starejšim od 55 let, pod enakimi pogoji ugodnost, in sicer da se davčna stopnja za vzpodbude za prostovoljno upokojitev ter za zneske, izplačane ob prenehanju delovnega razmerja, zmanjša za polovico (50 %), krši, je v nasprotju ali drugače ustvarja pogoje za neenako obravnavanje moških in žensk, prepovedano s členom 141 (prej člen 119) Pogodbe o Evropski Uniji ter Direktivo EGS št. 76/207 (1)?“

      (1)  UL L 039, 14.02.1976, str. 40.


title: Zadeva C-201/05: Sklep Sodišča (četrti senat) z dne 23. aprila 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (Chancery Division) – Združeno kraljestvo) – The Test Claimants in the CFC and Dividend Group Litigation proti Commissioners of Inland Revenue (Člen 104(3), prvi pododstavek, Poslovnika – Svoboda ustanavljanja – Prost pretok kapitala – Neposredno obdavčenje – Davek od dohodkov pravnih oseb – Dividende od delnic, ki jih družbi rezidentki izplača družba nerezidentka – Pravila o tujih odvisnih družbah (TOD) – Položaj v zvezi s tretjo državo – Opredelitev tožb zoper davčno upravo – Odgovornost države članice za kršitev prava Skupnosti)

text:
               15.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/13

         Sklep Sodišča (četrti senat) z dne 23. aprila 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (Chancery Division) – Združeno kraljestvo) – The Test Claimants in the CFC and Dividend Group Litigation proti Commissioners of Inland Revenue
   (Zadeva C-201/05) (1)

   (Člen 104(3), prvi pododstavek, Poslovnika - Svoboda ustanavljanja - Prost pretok kapitala - Neposredno obdavčenje - Davek od dohodkov pravnih oseb - Dividende od delnic, ki jih družbi rezidentki izplača družba nerezidentka - Pravila o tujih odvisnih družbah (TOD) - Položaj v zvezi s tretjo državo - Opredelitev tožb zoper davčno upravo - Odgovornost države članice za kršitev prava Skupnosti)
   (2008/C 209/18)
   Jezik postopka: angleščina
   Predložitveno sodišče
   High Court of Justice (Chancery Division)
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: The Test Claimants in the CFC and Dividend Group Litigation

      Tožena stranka: Commissioners of Inland Revenue
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – High Court of Justice (Chancery Division) – Razlaga členov 43, 49 in 56 ES – Nacionalna davčna zakonodaja – Davek od dohodkov pravnih oseb – Oprostitev – Dividende, ki jih druge družbe plačajo družbi s sedežem na nacionalnem ozemlju – Različen položaj glede na državo, v kateri imajo druge družbe sedež.
   Izrek

               1)

               Člen 43 ES je treba razlagati tako, da ne nasprotuje zakonodaji države članice, ki določa oprostitev od davka od dohodkov pravnih oseb za dividende, ki jih družba rezidentka prejme od druge družbe rezidentke, medtem ko s tem davkom obdavči dividende, ki jih družba rezidentka prejme od družbe nerezidentke, v kateri ima družba rezidentka delež, ki ji omogoča določeno vplivanje na odločitve te družbe in določanje njenih dejavnosti, in v tem primeru prizna davčni odbitek iz naslova davka, ki ga je družba razdeljevalka dividend dejansko plačala v državi članici, v kateri je rezidentka, če davčna stopnja za tuje dividende ni višja od davčne stopnje, ki se uporablja za domače dividende, in če je davčni odbitek najmanj enak znesku, ki je bil plačan v državi članici družbe razdeljevalke dividend, in največ tak kot znesek obdavčitve, ki se uporablja v državi članici družbe prejemnice dividend.
               Člen 56 ES je treba razlagati tako, da ne nasprotuje zakonodaji države članice, ki določa oprostitev od davka od dohodkov pravnih oseb za dividende, ki jih družba rezidentka prejme od druge družbe rezidentke, medtem ko s tem davkom obdavči dividende, ki jih družba rezidentka prejme od družbe nerezidentke, v kateri ima družba rezidentka najmanj 10 % glasovalnih pravic, in v tem primeru prizna davčni odbitek iz naslova davka, ki ga je družba razdeljevalka dividend dejansko plačala v državi članici, v kateri je rezidentka, če davčna stopnja za tuje dividende ni višja od davčne stopnje, ki se uporablja za domače dividende, in če je davčni odbitek najmanj enak znesku, ki je bil plačan v državi članici družbe razdeljevalke dividend, in največ tak kot znesek obdavčitve, ki se uporablja v državi članici družbe prejemnice dividend.
               Člen 56 ES je poleg tega treba razlagati tako, da nasprotuje zakonodaji države članice, ki določa oprostitev od davka od dohodkov pravnih oseb za dividende, ki jih družba rezidentka prejme od druge družbe rezidentke, medtem ko s tem davkom obdavči dividende, ki jih družba rezidentka prejme od družbe nerezidentke, v kateri ima manj kot 10 % glasovalnih pravic, ne da bi ji priznala davčni odbitek iz naslova davka, ki ga je družba razdeljevalka dividend dejansko plačala v državi, v kateri je rezidentka.

               2)

               Člen 56 ES je treba razlagati tako, da nasprotuje zakonodaji države članice, ki omogoča oprostitev od davka od dohodkov pravnih oseb za nekatere dividende, ki so jih zavarovalniške družbe rezidentke prejele od družb rezidentk, a izključuje tako oprostitev za podobne dividende, prejete od družb nerezidentk, če to pomeni manj ugodno obravnavo teh zadnjih dividend.

               3)

               Člena 43 ES in 48 ES je treba razlagati tako, da nasprotujeta temu, da se v davčno osnovo družbe rezidentke s sedežem v državi članici vključi dobiček, ki ga je tuja odvisna družba ustvarila v drugi državi članici, kadar za ta dobiček v njej velja raven obdavčitve, ki je nižja od ravni, ki se uporablja v prvi državi, razen če taka vključitev zadeva le povsem umetne konstrukte, namenjene temu, da se obide nacionalni davek, ki bi ga bilo običajno treba plačati.
               Tak obdavčitveni ukrep se zato ne sme izvesti takrat, ko se na podlagi objektivnih elementov, ki jih tretje osebe lahko preverijo, izkaže, da je navedena tuja odvisna družba kljub razlogom davčne narave resnično nameščena v državi članici gostiteljici in v njej opravlja dejanske gospodarske dejavnosti.
               Vendar pa je treba člena 43 ES in 48 ES razlagati tako, da ne nasprotujeta nacionalni davčni zakonodaji, ki nalaga nekatere zahteve skladnosti, kadar družba rezidentka namerava uporabiti oprostitev za davke, ki so že bili plačani od dobička te odvisne družbe v državi, v kateri je rezidentka, če je cilj teh zahtev preveriti resničnost namestitve tuje odvisne družbe in dejanskost njenih gospodarskih dejavnosti, ne da bi to vključevalo prekomerne upravne zahteve.

               4)

               Člene od 56 ES do 58 ES je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo zakonodaji države članice, ki priznava davčno ugodnost iz naslova davka od dohodkov pravnih oseb za nekatere dividende, ki jih družbe rezidentke prejmejo od družb rezidentk, tako ugodnost pa izključuje za dividende, prejete od družb s sedežem v tretji državi, zlasti če za odobritev navedene ugodnosti veljajo pogoji, katerih izpolnjevanje lahko pristojni organi te države članice preverijo le s pridobitvijo informacij tretje države, v kateri ima sedež družba razdeljevalka dividend.

               5)

               Če ni ureditve Skupnosti, notranji pravni red vsake države članice določi pristojna sodišča in postopkovna pravila za pravna sredstva, ki zagotavljajo varovanje pravic, ki jih upravičenim subjektom daje pravo Skupnosti, vključno z opredelitvijo tožb, ki jih pri nacionalnih sodiščih vložijo oškodovanci. Slednja pa so dolžna zagotavljati, da imajo upravičeni subjekti učinkovito pravno sredstvo, ki omogoča, da jim je vrnjen neupravičeno obračunani davek in s tem davkom neposredno povezani zneski, ki so bili tej državi članici plačani ali jih je zadržala. Glede druge škode, ki bi jo utrpela oseba zaradi kršitve prava Skupnosti, za katero je odgovorna država članica, pa je treba ugotoviti, da je ta država članica dolžna povrniti škodo, ki je bila pod pogoji iz točke 51 sodbe z dne 5. marca 1996 v zadevi Brasserie du Pęcheur in Factortame (C-46/93 in C-48/93) povzročena posameznikom, kar pa ne izključuje tega, da je na podlagi nacionalnega prava mogoče ugotoviti odgovornost države na podlagi manj omejujočih pogojev.
               Kadar se izkaže, da zakonodaja države članice pomeni omejitev svobode ustanavljanja, ki je prepovedana s členom 43 ES, ali omejitev prostega pretoka kapitala, ki je prepovedana s členom 56 ES, lahko predložitveno sodišče pri določitvi škode, ki jo je treba povrniti, preveri, ali so oškodovanci ravnali z razumno skrbnostjo, da bi se tej škodi izognili ali da bi zmanjšali njen obseg, in zlasti, ali so pravočasno uporabili vsa pravna sredstva, ki so jih imeli na voljo. Vendar pa lahko predložitveno sodišče zato, da izvajanje pravic, ki se s členoma 43 ES in 56 ES podeljujejo posameznikom, ne bi postalo nemogoče ali preveč oteženo, določi, ali bi uporaba te zakonodaje, po potrebi v povezavi z upoštevnimi določbami sporazumov o izogibanju dvojnega obdavčenja, v vsakem primeru privedla do tega, da tožeče stranke v postopku v glavni stvari pri davčni upravi zadevne države članice s svojimi zahtevki ne bi uspele.

      (1)  UL C 182, 23.7.2005.


title: Zadeva C-145/14: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 16. julija 2015 – Evropska komisija/Republika Bolgarija (Neizpolnitev obveznosti države — Okolje — Direktiva 1999/31/ES — Člen 14 — Odlaganje odpadkov — Nenevarni odpadki — Neskladnost obstoječih odlagališč)

text:
               21.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 311/11

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 16. julija 2015 – Evropska komisija/Republika Bolgarija
   (Zadeva C-145/14) (1)

   ((Neizpolnitev obveznosti države - Okolje - Direktiva 1999/31/ES - Člen 14 - Odlaganje odpadkov - Nenevarni odpadki - Neskladnost obstoječih odlagališč))
   (2015/C 311/11)
   Jezik postopka: bolgarščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: S. Petrova in E. Sanfrutos Cano, agenta)

      Tožena stranka: Republika Bolgarija (zastopnika: E. Petranova in D. Drambozova, agenta)

      Izrek

               1.

               Republika Bolgarija s tem, ko ni sprejela potrebnih ukrepov, da bi od 16. julija 2009 odlagališča za nenevarne odpadke na njenem ozemlju obratovala samo, če izpolnjujejo zahteve iz Direktive Sveta 1999/31/ES z dne 26. aprila 1999 o odlaganju odpadkov na odlagališčih, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 14 od (a) do (c) te direktive.

               2.

               Tožba se v preostalem zavrne.

               3.

               Evropska komisija in Republika Bolgarija nosita lastne stroške.

      (1)  UL C 159, 26.5.2014.


title: Zadeva T-409/07: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 23. septembra 2009 – Cohausz proti UUNT – Izquierdo Faces (acopat) ( Znamka Skupnosti — Postopek razveljavitve — Figurativna znamka Skupnosti acopat — Prejšnje nacionalne besedne znamke COPAT — Relativni razlog za zavrnitev — Neobstoj resne uporabe prejšnjih znamk — Člen 56(2) in (3) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 57(2) in (3) Uredbe (ES) št. 207/2009) )

text:
               7.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 267/61

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 23. septembra 2009 – Cohausz proti UUNT – Izquierdo Faces (acopat)
   (Zadeva T-409/07) (1)

   („Znamka Skupnosti - Postopek razveljavitve - Figurativna znamka Skupnosti acopat - Prejšnje nacionalne besedne znamke COPAT - Relativni razlog za zavrnitev - Neobstoj resne uporabe prejšnjih znamk - Člen 56(2) in (3) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 57(2) in (3) Uredbe (ES) št. 207/2009)“)
   2009/C 267/107
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Helge B. Cohausz (Düsseldorf, Nemčija) (zastopniki: sprva I. Friedhoff, nato S. von Petersdorff-Campen in H. Timmann, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: D. Botis, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenient pred Sodiščem prve stopnje: José Izquierdo Faces (Bilbao, Španija) (zastopnik: H. Bock, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper Odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 6. septembra 2007 (zadeva R 289/2006-1) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med Helge B. Cohausz in José Izquierdo Faces.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Helge B. Cohausz se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 8, 12.1.2008.


title: Združeni zadevi C-402/05 P in C-415/05 P: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 3. septembra 2008 – Yassin Abdullah Kadi, Al Barakaat International Foundation proti Svetu Evropske unije, Komisiji Evropskih skupnosti in Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska (Skupna zunanja in varnostna politika (SZVP) – Omejevalni ukrepi zoper osebe in subjekte, povezane z Osamo bin Ladnom, mrežo Al-Kaida in talibani – Združeni narodi – Varnostni svet – Resolucije, sprejete na podlagi VII. Poglavja Ustanovne listine Združenih narodov – Izvajanje v Skupnosti – Skupno stališče 2002/402/SZVP – Uredba (ES) št. 881/2002 – Ukrepi, ki se nanašajo na posameznike in subjekte, vključene na seznam, ki ga je sestavil organ Združenih narodov – Zamrznitev sredstev in gospodarskih virov – Odbor Varnostnega sveta, ustanovljen na podlagi odstavka 6 resolucije Varnostnega sveta 1267 (1999) (sankcijski odbor) – Vključitev teh posameznikov in subjektov v Prilogo I k Uredbi 881/2002 – Ničnostna tožba – Pristojnosti Skupnosti – Povezana pravna podlaga členov 60 ES, 301 ES in 308 ES – Temeljne pravice – Pravica do spoštovanja lastnine, pravica do izjave in pravica do učinkovitega sodnega nadzora)

text:
               8.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 285/2

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 3. septembra 2008 – Yassin Abdullah Kadi, Al Barakaat International Foundation proti Svetu Evropske unije, Komisiji Evropskih skupnosti in Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska
   (Združeni zadevi C-402/05 P in C-415/05 P) (1)

   (Skupna zunanja in varnostna politika (SZVP) - Omejevalni ukrepi zoper osebe in subjekte, povezane z Osamo bin Ladnom, mrežo Al-Kaida in talibani - Združeni narodi - Varnostni svet - Resolucije, sprejete na podlagi VII. Poglavja Ustanovne listine Združenih narodov - Izvajanje v Skupnosti - Skupno stališče 2002/402/SZVP - Uredba (ES) št. 881/2002 - Ukrepi, ki se nanašajo na posameznike in subjekte, vključene na seznam, ki ga je sestavil organ Združenih narodov - Zamrznitev sredstev in gospodarskih virov - Odbor Varnostnega sveta, ustanovljen na podlagi odstavka 6 resolucije Varnostnega sveta 1267 (1999) (sankcijski odbor) - Vključitev teh posameznikov in subjektov v Prilogo I k Uredbi 881/2002 - Ničnostna tožba - Pristojnosti Skupnosti - Povezana pravna podlaga členov 60 ES, 301 ES in 308 ES - Temeljne pravice - Pravica do spoštovanja lastnine, pravica do izjave in pravica do učinkovitega sodnega nadzora)
   (2008/C 285/03)
   Jezik postopka: angleščina in švedščina
   Stranke

      Tožeči stranki: Yassin Abdullah Kadi, (zastopniki: I. Brownlie, D. Anderson QC, P. Saini, Barrister, G. Martin, Solicitor,) Al Barakaat International Foundation (zastopnika: L. Silbersky in T. Olsson, odvetnika)

      Druge stranke v postopku: Svet Evropske unije (zastopniki: M. Bishop, E. Finnegan in E. Karlsson, zastopniki), Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: C. Brown, J. Enegren in P. J. Kuijper, zastopniki), Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopniki: R. Caudwell, E. Jenkinson, S. Behzadi-Spencer, zastopniki, in C. Greenwood QC, A. Dashwood, Barrister)

      Intervenientke v podporo Svetu Evropske unije: Kraljevina Španija (zastopnik: J. Rodríguez Cárcamo, zastopnik), Francoska republika (zastopniki: G. de Bergues, E. Belliard in S. Gasri, zastopniki), Kraljevina Nizozemska (zastopnika: H. G. Sevenster in M. de Mol, zastopnika)

      Intervenientka v podporo Komisiji Evropskih skupnosti: Francoska republika (zastopniki: G. de Bergues, E. Belliard in S. Gasri, zastopniki)
   Predmet
   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi razširjeni senat) z dne 21 septembra 2005 v zadevi Kadi proti Svetu in Komisiji (T-315/01), s katero je Sodišče prve stopnje odločilo a) da ni treba odločiti o predlogu tožeče stranke za razglasitev ničnosti Uredbe Komisije (ES) št. 2062/2001 z dne 12. novembra 2001 o tretji spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 467/2001 o prepovedi izvoza nekaterega blaga in storitev v Afganistan, o poostritvi prepovedi poletov in podaljšanju zamrznitve sredstev in drugih finančnih virov talibanov iz Afganistana in o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 337/2000 (UL L 277, str. 25), v delu, v katerem dodaja tožečo stranko na seznam oseb in organizacij za katere se uporablja zamrznitev sredstev, ki jo nalaga prej omenjena uredba, in b) da se zavrne kot neutemeljen predlog tožeče stranke za razglasitev ničnosti Uredbe Sveta (ES) št. 881/2002 z dne 27. maja 2002 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte, povezane z Osamo bin Ladnom, mrežo Al-Kaida in talibani in o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 467/2001 (UL L 139, str. 9), v delu, v katerem se ta akta nanj nanašata.
   Izrek

               1)

               Sodbi Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 21. septembra 2005 v zadevi Kadi proti Svetu in Komisiji (T-315/01) ter Yusuf in Al Barakaat International Foundation proti Svetu in Komisiji (T-306/01), se razveljavita.

               2)

               Uredba Sveta (ES) št. 881/2002 z dne 27. maja 2002 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte, povezane z Osamo bin Ladnom, mrežo Al-Kaida in talibani, in o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 467/2001 o prepovedi izvoza nekaterega blaga in storitev v Afganistan, o poostritvi prepovedi poletov in podaljšanju zamrznitve sredstev in drugih finančnih virov talibanov iz Afganistana, se razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša na Y. A. Kadija in Al Barakaat International Foundation.

               3)

               Učinke Uredbe št. 881/2002, v delu, v katerem se nanaša na Y. A. Kadija in Al Barakaat International Foundation, se ohrani v obdobju, ki ne sme biti daljše od treh mesecev od dneva razglasitve te sodbe.

               4)

               Svetu Evropske unije in Komisiji Evropskih skupnosti se poleg lastnih stroškov, vsakemu naloži tudi polovico stroškov Y. A. Kadija in Al Barakaata, ki sta jih imela tako v postopku na prvi stopnji kot v pritožbenem postopku.

               5)

               Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska nosi lastne stroške, ki so nastali v postopku na prvi stopnji in v pritožbenem postopku.

               6)

               Kraljevina Španija, Francoska republika in Kraljevina Nizozemska nosijo lastne stroške.

      (1)  UL C 36, 11.02.2006,

      UL C 48, 25.02.2006.


title: Zadeva T-306/14: Tožba, vložena 30. aprila 2014 – Polymer-Chemie proti Komisiji

text:
               14.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/55

         Tožba, vložena 30. aprila 2014 – Polymer-Chemie proti Komisiji
   (Zadeva T-306/14)
   2014/C 223/57
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Polymer-Chemie GmbH (Sobernheim, Nemčija) (zastopniki: D. Greinacher, J. Martin in B. Scholtka, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               sklep Evropske komisije z dne 18. decembra 2013 o začetku formalnega postopka preiskave v zvezi s podporo za proizvodnjo elektrike iz obnovljivih virov energije in iz zemeljskega plina v skladu z zakonom o favoriziranju energije iz obnovljivih virov (v nadaljevanju: zakon EEG) ter v zvezi z znižano dodatno dajatvijo EEG za energetsko intenzivne uporabnike proti Zvezni republiki Nemčiji – državne pomoči SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), objavljen v Uradnem listu EU 7. februarja 2014, C 37, str. 73, v skladu s členom 263(1) PDEU razglasi za ničnega, ker Komisija posebno shemo kompenzacijskih nadomestil v skladu s členoma 40 in 41 EEG šteje za državno pomoč v smislu člena 107 PDEU;

               —

               Komisiji naloži, da v skladu s členom 87(3) Poslovnika Splošnega sodišča plača nujne stroške.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 107 PDEU
               Tožeča stranka trdi, da je Komisija podporo za obnovljive vire energije s sistemom dajatev in posebno shemo kompenzacijskih nadomestil za znižanje dodatne dajatve EEG neupravičeno štela za državne pomoči in da zato ne bi smela začeti formalnega postopka preiskave.

                           —

                           Tožeča stranka v zvezi s tem razloži, da je Komisija pri predhodni presoji vprašanja, ali posebna shema kompenzacijskih nadomestil pomeni pomoč, storila očitno napako pri presoji, saj s posebno shemo kompenzacijskih nadomestil kot izjemo od dodatne dajatve EEG ni bila podeljena nobena prednost, ki je energetsko intenzivni uporabniki ne bi prejeli pod običajnimi tržnimi pogoji.

                           —

                           Tožeča stranka poleg tega trdi, da državna sredstva niso bila prizadeta. Ker že izkupički od dodatne dajatve EEG ne pomenijo državnih sredstev, tudi z izjemo za energetsko intenzivne uporabnike ni mogoče prizadeti državnih sredstev.

                           —

                           Dalje, tožeča stranka trdi, da se s posebno shemo kompenzacijskih nadomestil ne izkrivlja konkurenca. Z njimi naj bi se kvečjemu uvedli konkurenčni pogoji, ki naj bi obstajali brez dodatne dajatve EEG.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj
               Tožeča stranka trdi, da je Komisija s sprejetjem Sklepa poleg tega kršila načelo varstva legitimnih pričakovanj. Nemška ureditev o podpori za obnovljive vire energije naj bi bila že predmet temeljitega preizkusa z vidika prava o državnih pomočeh. V tem preizkusu je Komisija leta 2002 ugotovila, da prenos državnih sredstev ni povezan z navedeno ureditvijo. Ker zakon EEG iz leta 2012 glede tega ne zajema bistvenih sprememb takratnega pravnega položaja, naj zadevnim gospodarskim subjektom ne bi bilo treba računati s tem, da bo opravljen ponovni preizkus, ampak naj bi se smele zanesti na ohranitev obstoječe ureditve.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: zloraba pooblastil
               Nazadnje tožeča stranka meni, da je Komisija zlorabila pooblastilo, ki ji pripada v skladu s členoma 107 PDEU in 108 PDEU. Komisija naj bi z začetkom postopka preiskave prednostno sledila cilju, da se načeloma harmonizira podpora za elektriko iz obnovljivih virov energije. Ta temeljni cilj je razviden tudi iz novega predloga smernic za pomoči v zvezi z okoljem in energijo, v katerih Komisija prvič določa podrobno ureditev za elektriko iz obnovljivih virov energije. Za uresničitev te harmonizacije pa bi morala Komisija uporabiti za to določen postopek za približevanje zakonodaj v skladu s členoma 116 PDEU in 117 PDEU.


title: Zadeva C-129/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht des Landes Sachsen-Anhalt (Nemčija) 8. marca 2012 – Magdeburger Mühlenwerke GmbH proti Finanzamt Magdeburg

text:
               16.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 174/15

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht des Landes Sachsen-Anhalt (Nemčija) 8. marca 2012 – Magdeburger Mühlenwerke GmbH proti Finanzamt Magdeburg
   (Zadeva C-129/12)
   2012/C 174/23
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Finanzgericht des Landes Sachsen-Anhalt

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Magdeburger Mühlenwerke GmbH

      Tožena stranka: Finanzamt Magdeburg

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je v skladu z Odločbo Komisije C(1998) 1712 z dne 20. maja 1998 (opr. št. C[1998] 1712) (1) nemški zakonodajalec imel pri določitvi člena 2, drugi stavek, točka 4, zakona o davčnih ugodnostih za investiranje (Investitionszulagengesetz, InvZulG 1996), kakor je bil spremenjen z zakonom o davčnih olajšavah 1999 (Steuerentlastungsgesetz 1999) z dne 19. decembra 1998, prosto presojo, kar zadeva ureditev iz tega člena, ki predvideva ugodnosti za zadevne investicije, pri katerih je bila zavezujoča investicijska odločitev sprejeta pred potekom roka za prenos Odločbe Komisije oziroma pred objavo načrtovanih ukrepov v Bundessteuerblatt (BStBl), dobava investicijskega blaga, določitev in izplačilo davčne ugodnosti pa so se izvedli po tem roku?

      (1)  Odločba Komisije 1999/183/ES o možni državni pomoči Nemčije za predelavo in trženje nemških kmetijskih proizvodov na podlagi obstoječega sistema regionalnih pomoči (UL L 60, str. 61).


title: Zadeva C-471/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberlandesgericht Wien (Avstrija) 15. oktobra 2014 – Seattle Genetics Inc.

text:
               22.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/16

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberlandesgericht Wien (Avstrija) 15. oktobra 2014 – Seattle Genetics Inc.
   (Zadeva C-471/14)
   (2014/C 462/26)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Oberlandesgericht Wien

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Seattle Genetics Inc.

      Tožena stranka: Österreichisches Patentamt

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je datum prvega dovoljenja za dajanje v promet v Skupnosti v skladu s členom 13(1) Uredbe (ES) št. 469/2009 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. maja 2009 o dodatnem varstvenem certifikatu za zdravila na podlagi zakonodaje Skupnosti določen oziroma se to pravilo nanaša na datum, ko začne veljati dovoljenje v skladu z zakonodajo zadevne države članice?

               2.

               V primeru, da Sodišče Evropske unije potrdi določitev datuma v skladu z vprašanjem 1 na podlagi zakonodaje Skupnosti: po katerem datumu se je treba ravnati – po tistem iz dovoljenja ali po tistem iz obvestila?

      (1)  UL L 152, str. 1.


title: Zadeva C-37/13 P: Pritožba, ki sta jo Nexans France SAS in Nexans SA 24. januarja 2013 vložili zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 14. novembra 2012 v zadevi Nexans France SAS, Nexans SA proti Evropski komisiji (T-135/09)

text:
               6.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 101/10

         Pritožba, ki sta jo Nexans France SAS in Nexans SA 24. januarja 2013 vložili zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 14. novembra 2012 v zadevi Nexans France SAS, Nexans SA proti Evropski komisiji (T-135/09)
   (Zadeva C-37/13 P)
   2013/C 101/22
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnici: Nexans France SAS, Nexans SA (zastopniki: M. Powell, Solicitor, J.-P. Tran-Thiet, odvetnik, G. Forwood, Barrister, A. Rogers, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnici Sodišču predlagata, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano sodbo v delu, v katerem je zavrnjen drugi del prvega tožbenega razloga, s katerim se zatrjuje, da je bilo geografsko področje odločbe o hišni preiskavi preširoko in nezadostno opredeljeno;

               —

               na podlagi dostopnih informacij za nično razglasi odločbo o hišni preiskavi, ker je bil njen geografski okvir preširok, neustrezno utemeljen in nezadostno opredeljen; oziroma, podredno, zadevo v ponovno odločanje vrne Splošnemu sodišču, da naj le-to odloči v skladu s presojo pravnih vprašanj, ki jo opravi Sodišče;

               —

               razveljavi izpodbijano sodbo v delu, v katerem je določeno, da družba Nexans nosi svoje stroške in polovico stroškov, ki jih je priglasila Evropska komisija v postopku pred Splošnim sodiščem, ter naj Komisiji naloži, naj plača stroške družbe Nexans, ki so slednji nastali pred Splošnim sodiščem, in sicer v znesku, ki se zdi Sodišču ustrezen;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov družbe Nexans v teh postopkih.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnici trdita, da je Splošno sodišče nepravilno zavrnilo njuno tožbo za razglasitev ničnosti odločbe o hišni preiskavi, ker je bila slednja nezadostno natančna, preširoka z vidika geografske uporabe in ker je veljala za vsak sporen sporazum in/ali usklajeno ravnanje, ki se je „verjetno izvajal v svetovnem merilu“. Pritožnici prav tako trdita, da je Splošno sodišče nepravilno odredilo plačilo stroškov.


title: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 15. julija 2004 v združenih zadevah C-37/02 in C-38/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Tribunale amministrativo regionale per il Veneto (Italija)): Di Lenardo Adriano SRL et Dilexport SRL proti Ministero del Commercio con l'Estero (Banane — Skupna organizacija trgov — Uredba (ES) št. 896/2001 — Skupna ureditev trgovine s tretjimi državami — Začetni uvozi — Veljavnost — Varstvo zaupanja v pravo — Retroaktivnost — Izvedbena pristojnost)

text:
               11.9.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 228/3

      SODBA SODIŠČA

   (drugi senat)
   z dne 15. julija 2004
   v združenih zadevah C-37/02 in C-38/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Tribunale amministrativo regionale per il Veneto (Italija)): Di Lenardo Adriano SRL et Dilexport SRL proti Ministero del Commercio con l'Estero (1)

   (Banane - Skupna organizacija trgov - Uredba (ES) št. 896/2001 - Skupna ureditev trgovine s tretjimi državami - Začetni uvozi - Veljavnost - Varstvo zaupanja v pravo - Retroaktivnost - Izvedbena pristojnost)
   (2004/C 228/06)
   Jezik postopka: italijanščina
   V združenih zadevah C-37/02 in C-38/02, katerih predmet sta predloga Tribunale amministrativo regionale per il Veneto (Italija) naslovljena na Sodišče, naj na podlagi člena 234 ES v postopku v glavni stvari, ki poteka med Di Lenardo Adriano SRL (C-37/02), Dilexport SRL (C-38/02) in Ministero del Commercio con l'Estero, izda predhodno odločbo o veljavnosti členov 1, 3, 4, 5, 6 in 31 Uredbe Komisije (ES) št. 896/2001 z dne 7. maja 2001 o podrobnejših pravilih uporabe Uredbe Sveta (EGS) št. 404/93 o ureditvi uvoza banan v Skupnost (UL L 126, str. 6), je Sodišče (drugi senat) v sestavi C. W. A: Timmermans, predsednik senata, J.-P. Puissochet, sodnik in R. Schintgen (poročevalec); generalna pravobranilka: C. Stix-Hackl; sodni tajnik: L. Hewlett, glavna administratorka, dne 15. julija 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:
   Pri obravnavi vprašanj za predhodno odločanje ni bil ugotovljen vpliv na veljavnost členov 1, 3, 4, 5, 6, točka c in 31 Uredbe Komisije (ES) št. 896/2001 z dne 7. maja 2001 o podrobnejših pravilih uporabe Uredbe Sveta (EGS) št. 404/93 o ureditvi uvoza banan v Skupnost.

      (1)  UL C 97, 20.4.2002.


title: Zadeva C-626/13 P: Pritožba, ki jo je Villeroy & Boch Austria GmbH vložila 29. novembra 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 16. septembra 2013 v združenih zadevah Villeroy & Boch Austria GmbH in drugi proti Evropski komisiji (T-373/10, T-374/10, T-382/13 in T-402/10)

text:
               8.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 39/12

         Pritožba, ki jo je Villeroy & Boch Austria GmbH vložila 29. novembra 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 16. septembra 2013 v združenih zadevah Villeroy & Boch Austria GmbH in drugi proti Evropski komisiji (T-373/10, T-374/10, T-382/13 in T-402/10)
   (Zadeva C-626/13 P)
   2014/C 39/18
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Pritožnica: Villeroy & Boch Austria GmbH (zastopnika: A Reidlinger in J. Weichbrodt, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi pritožnice

   Pritožnica predlaga,

               —

               sodba Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 16. septembra 2013 v združenih zadevah T-373/10, T-374/10, T-382/10 in T-402/10 naj se v celoti razveljavi v delu, v katerem je tožba zavrnjena in se v katerem se nanaša na pritožnico;

               —

               podredno, člen 1 sklepa tožene stranke C(2010) 4185 final z dne 23. junija 2010 v obliki izpodbijane sodbe naj se delno razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na pritožnico;

               —

               podredno, globa, ki je bila pritožnici naložena v členu 2 izpodbijanega sklepa tožene stranke z dne 23. junija 2010, naj se ustrezno zniža;

               —

               še bolj podredno, zadeva naj se vrne v razsojanje Splošnemu sodišču;

               —

               toženi stranki na prvi stopnji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Pritožnica s prvim pritožbenim razlogom Splošnemu sodišču očita, da je pri njegovih presojah domnevne kršitve v Avstriji napačno uporabilo pravo. Splošno sodišče naj bi svojo sodbo oprlo na ugotovitve in obrazložitve, ki pred tem niso bile predmet izpodbijane odločitve Komisije ali predmet pritožbe. Obenem naj bi bila prezrta ali napačno predstavljena upoštevna navedba pritožnice.

               2.

               Z drugim pritožbenim razlogom se izpodbija pravni povzetek dejansko in pravno nepovezanega ravnanja glede domnevno enotne, zapletene in trajajoče kršitve (single, complex and continuous infringement - SCCI), do katerega po mnenju pritožnice pravno ne bi smelo priti že iz razlogov neobstoja komplementarnosti skupaj presojanih ravnanj. Z načinom, ki je bil uporabljen v obravnavanem primeru, naj bi pravni institut SCCI kršil načelo poštenega sojenja.

               3.

               Pritožnica s tretjim pritožbenim razlogom očita pravno napačno t.i. „light review“ Splošnega sodišča, ki naj ne bi zadostno obravnavalo njenega predloga za preučitev in naj bi se s tem izognilo sodnemu varstvu, ki je zagotovljeno s pravom Skupnosti.

               4.

               Nazadnje, s četrtim pritožbenim razlogom se očita, da je potrjena globa vsekakor nesorazmerna. Kajti glede na dejanske ugotovitve, ki so bile v sodbi že razglašene za nične, in glede na nadaljnje dejanske ugotovitve, ki jih je treba razglasiti za nične zaradi pravnih napak v obrazložitvi, naj nespremenjena naložitev zakonsko najvišje kazni v višini 10 % prometa koncerna, ki jo je izreklo Splošno sodišče, ne bi bila sorazmerna in naj zato ne bi bila dopustna. Če dejanskih ugotovitev, ki so podlaga za obrazložitev kršitve, ni v večjem obsegu, potem naj zaradi zevajočih vzročnih in dokaznih praznin ter pomanjkljivih vzročnih zvez s pripisom odgovornosti ne bi šlo za SCCI, ki je zajelo šest držav, tri skupine proizvodov in deset let, ampak vsekakor za določene lokalne kršitve, ki naj še zdaleč ne bi upravičevale ravni sankcije, kot je bila naložena v obravnavanem primeru. Dejansko stanje, ki ga je treba preučiti v obravnavanem primeru, je daleč od težkega ali celo najtežjega primera, česar naj Splošno sodišče ob hudem spregledu meril za presojo, ki bi jih bilo treba razložiti, ne bi upoštevalo.


title: Zadeva C-1/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation (Francija) 2. januarja 2013 – Cartier Parfums – Lunettes SAS, Axa Corporate Solutions Assurance SA proti Ziegler France SA, Montgomery Transports Sàrl, Société Inko Trade SRO, Société Jaroslave Mateja, Société Groupama Transport

text:
               2.3.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation (Francija) 2. januarja 2013 – Cartier Parfums – Lunettes SAS, Axa Corporate Solutions Assurance SA proti Ziegler France SA, Montgomery Transports Sàrl, Société Inko Trade SRO, Société Jaroslave Mateja, Société Groupama Transport
   (Zadeva C-1/13)
   2013/C 63/22
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour de cassation

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Cartier Parfums - Lunettes SAS, Axa Corporate Solutions Assurance SA

      Tožene stranke: Ziegler France SA, Montgomery Transports Sàrl, Société Inko Trade SRO, Société Jaroslave Mateja, Société Groupama Transport

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člen 27(2) Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1) razlagati tako, da je pristojnost sodišča, ki je prvo začelo postopek, ugotovljena, bodisi če nobena stranka ni zatrjevala njegove nepristojnosti bodisi če se je sodišče izreklo za pristojno z odločbo, ki je iz katerega koli razloga, vključno z izčrpanjem pravnih sredstev, nepreklicna?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 42.


20150731047617032015/C 270/513502015TC27020150817SL01SLINFO_JUDICIAL20150630414111Zadeva T-350/15: Tožba, vložena 30. junija 2015 – Perry Ellis International Group v UUNT – CG (P)
 ---documentbreak--- C2702015SL4110120150630SL0051411411Tožba, vložena 30. junija 2015 – Perry Ellis International Group v UUNT – CG (P)
   (Zadeva T-350/15)2015/C 270/51Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina
      Stranke

      Tožeča stranka: Perry Ellis International Group Holdings Limited (Nassau, Bahami) (zastopnika: O. Günzel in V. Ahmann, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: CG verwaltungsgesellschaft mbH (Gevelsberg, Nemčija)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Prijavitelj: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Skupnosti v črni in beli barvi, ki vsebuje besedni element ‚P'– Zahteva za registracijo št. 10889723

      Postopek pred UUNT: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 28. aprila 2015 v zadevi R 2441/2014-4

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

            —

            izpodbijano odločbo razveljavi;

            —

            toženi stranki in drugi stranki v postopkih pred odborom za pritožbe UUNT naloži plačilo stroškov postopka.

      Navajani tožbeni razlog

            —

            Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Združene zadeve od C-334/06 do C-336/06: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 26. junija 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Chemnitz – Nemčija) – Matthias Zerche (C-334/06), Manfred Seuke (C-336/06) proti Landkreis Mittweida, in Steffen Schubert (C-335/06) proti Landkreis Mittlerer Erzgebirgskreis (Direktiva 91/439/EGS – Vzajemno priznavanje vozniških dovoljenj – Odvzem vozniškega dovoljenja v državi članici zaradi uživanja mamil ali alkohola – Novo vozniško dovoljenje, izdano v drugi državi članici – Zavrnitev priznanja pravice do vožnje v prvi državi članici – Prebivališče, ki ni v skladu z Direktivo 91/439/EGS)

text:
               15.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/6

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 26. junija 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Chemnitz – Nemčija) – Matthias Zerche (C-334/06), Manfred Seuke (C-336/06) proti Landkreis Mittweida, in Steffen Schubert (C-335/06) proti Landkreis Mittlerer Erzgebirgskreis
   (Združene zadeve od C-334/06 do C-336/06) (1)

   (Direktiva 91/439/EGS - Vzajemno priznavanje vozniških dovoljenj - Odvzem vozniškega dovoljenja v državi članici zaradi uživanja mamil ali alkohola - Novo vozniško dovoljenje, izdano v drugi državi članici - Zavrnitev priznanja pravice do vožnje v prvi državi članici - Prebivališče, ki ni v skladu z Direktivo 91/439/EGS)
   (2008/C 209/08)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Verwaltungsgericht Chemnitz
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Matthias Zerche (C-334/06), Manfred Seuke (C-336/06), Steffen Schubert (C-335/06)

      Toženi stranki: Landkreis Mittweida, Landkreis Mittlerer Erzgebirgskreis
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Verwaltungsgericht Chemnitz – Razlaga členov 1(2) ter 8 (2) in (4) Direktive Sveta 91/439/EGS o vozniških dovoljenjih – Zavrnitev priznanja veljavnosti vozniškega dovoljenja, izdanega v drugi državi članici po izreku trajanja prepovedi, imetniku, ki mu je bilo nacionalno vozniško dovoljenje odvzeto zaradi vožnje pod vplivom alkohola, imetnik pa ni mogel predložiti medicinsko- psihološkega izvida, nujnega za pridobitev novega dovoljenja v svoji državi bivališča – Zloraba pravice.
   Izrek
   Člene 1(2), 7(1) in 8(2) in (4) Direktive Sveta 91/439/EGS z dne 29. julija 1991 o vozniških dovoljenjih, kot je bila spremenjena z Uredbo (ES) Evropskega parlamenta in Sveta št. 1882/2003 z dne 29. septembra 2003, je treba razlagati tako, da nasprotujejo temu, da država članica v okoliščinah, kot so v zadevah v glavni stvari, na svojem ozemlju ne prizna pravice do vožnje, ki izhaja iz vozniškega dovoljenja, ki ga je kasneje izdala druga država članica zunaj obdobja prepovedi zaprositi za novo dovoljenje, ki je bilo določeno za zadevno osebo, in da torej ne prizna veljavnosti tega dovoljenja, vse dokler njegov imetnik ne izpolni pogojev, ki veljajo v prvi državi članici za izdajo novega dovoljenja po odvzemu prejšnjega dovoljenja, med katerimi je preizkus sposobnosti za vožnjo, ki dokazuje, da ni več razlogov, ki so upravičevali navedeni odvzem.
   V enakih okoliščinah navedene določbe ne nasprotujejo temu, da država članica na svojem ozemlju ne prizna pravice do vožnje, ki izhaja iz vozniškega dovoljenja, ki ga je kasneje izdala druga država članica, če je na podlagi navedb v tem dovoljenju ali drugih nespornih informacij države članice izdajateljice dokazano, da imetnik tega dovoljenja, ki mu je bilo na ozemlju prve države članice odvzeto prejšnje dovoljenje, v času, ko je bilo izdano novo dovoljenje, ni imel običajnega prebivališča na ozemlju države članice izdajateljice.

      (1)  UL C 261, 28.10.2006.


title: Zadeva C-301/10: Tožba, vložena 16. junija 2010 – Evropska komisija proti Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska

text:
               11.9.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 246/21

         Tožba, vložena 16. junija 2010 – Evropska komisija proti Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska
   (Zadeva C-301/10)
   ()
   2010/C 246/36
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: S. Pardo Quintillán in A.-A. Gilly, zastopnika)

      Tožena stranka: Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska

      Predlog tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska s tem, da v Whitburnu ter v Becktonu in Crossnessu v Londonu ni zagotovilo ustreznih kanalizacijskih sistemov v skladu s členom 3(1) in (2) ter Prilogo I(A) k Direktivi Sveta z dne 21. maja 1991 o čiščenju komunalne odpadne vode (91/271/EGS) (1) in ustrezne obdelave odpadnih voda v čistilnih napravah v Becktonu, Crossnessu in Mogdenu v Londonu v skladu s členoma 4(1) in (3) in 10 ter Priloge I(B) k Direktivi, ni izpolnilo obveznosti iz teh določb;

               —

               Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Združeno kraljestvo mora v skladu s členom 3(1) in (2) ter Prilogo I(A) k Direktivi Sveta 91/271/EGS najkasneje do 31. decembra 2000 za vse aglomeracije s populacijskim ekvivalentom nad 15 000 zagotoviti kanalizacijske sisteme, ki morajo zadostiti zahtevam iz Priloge I(A) k Direktivi. Združeno kraljestvo mora v skladu s členom 4(1) in (3) ter Prilogo I(B) k tej direktivi tudi zagotoviti, da bo najkasneje do 31. decembra 2000 za vse izpuste iz aglomeracij s populacijskim ekvivalentom večjim od 15 000 komunalna odpadna voda, ki vstopa v kanalizacijske sisteme, pred izpustom obdelana v sekundarnem postopku čiščenja ali primerljivem postopku, ter zagotoviti, da bodo izpusti iz komunalnih čistilnih naprav izpolnjevali zahteve glede izpustov iz komunalnih čistilnih naprav v sprejemne vode.
   Ker ima Združeno kraljestvo na londonskem območju skupen kanalizacijski sistem za komunalne odpadne vode in za deževnico, mora biti ta sistem načrtovan tako, da zagotavlja, da se te vode zbirajo in odvajajo na čiščenje v skladu z zahtevami iz Direktive. Združeno kraljestvo ni zagotovilo, da so kanalizacijski sistemi načrtovani in zgrajeni tako, da se v njih zbira vsa komunalna odpadna voda, ki nastane v aglomeracijah, katerim so namenjeni, in da se to vodo odvaja na čiščenje. Zmogljivost kanalizacijskega sistema bi morala upoštevati naravne podnebne razmere in sezonske spremembe. Združeno kraljestvo je s tem, da v Londonu in Whitburnu ni zagotovilo ustreznih kanalizacijskih sistemov in čistilnih naprav ter da je dovolilo, da se čezmerne količine neobdelane odpadne vode izpustijo v okolje brez obdelave, kršilo zahteve iz Direktive.

      (1)  UL L 135, str. 40.


title: Zadeva C-132/09: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 30. septembra 2010 – Evropska komisija proti Kraljevini Belgiji (Neizpolnitev obveznosti države — Pristojnost Sodišča — Statut evropskih šol — Sporazum o sedežu iz leta 1962 — Konvenciji iz leta 1957 in leta 1994 — Arbitražna klavzula — Člen 10 ES — Financiranje evropskih šol — Izdatki za pohištvo in didaktično gradivo)

text:
               20.11.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 317/8

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 30. septembra 2010 – Evropska komisija proti Kraljevini Belgiji
   (Zadeva C-132/09) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Pristojnost Sodišča - Statut evropskih šol - Sporazum o sedežu iz leta 1962 - Konvenciji iz leta 1957 in leta 1994 - Arbitražna klavzula - Člen 10 ES - Financiranje evropskih šol - Izdatki za pohištvo in didaktično gradivo)
   2010/C 317/15
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: J.-P. Keppenne in B. Eggers, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Belgija (zastopnik: J.-C. Halleux, zastopnik)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Neupoštevanje člena 1, tretji odstavek, sporazuma, podpisanega 12. oktobra 1962 med svetom guvernerjev evropskih šol in Kraljevino Belgijo (v nadaljevanju: sporazum o sedežu), in člena 10 ES – Zavrnitev prevzema stroškov za pohištvo in didaktično gradivo za evropske šole s strani belgijskih organov – Utemeljitve, ki izvirajo iz notranjega pravnega reda – Neobstoj poznejših aktov ali izjav pogodbenic v smislu člena 31(3)(a) in (b) Dunajske konvencije o pogodbenem pravu, ki bi postavljali pod vprašaj sporazum o sedežu

      Izrek

               1.

               Sodišče Evropske unije ni pristojno za odločanje o tožbi Evropske komisije, vložene na podlagi člena 226 ES, ker naj Kraljevina Belgija ne bi izpolnila svojih obveznosti iz sporazuma o sedežu, sklenjenega 12. oktobra 1962 med svetom guvernerjev evropske šole in vlado Kraljevine Belgije, v povezavi s členom 10 ES.

               2.

               Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 153, 04.07.2009.


title: Zadeva T-162/14: Tožba, vložena 28. februarja 2014 – Canadian Solar Emea in drugi proti Svetu

text:
               5.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 135/58

         Tožba, vložena 28. februarja 2014 – Canadian Solar Emea in drugi proti Svetu
   (Zadeva T-162/14)
   2014/C 135/77
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Canadian Solar Emea GmbH (München, Nemčija), Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc. (Changshu, Kitajska), Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc. (Luoyang, Kitajska), Csi Cells Co. Ltd (Suzhou, Kitajska), in Csi Solar Power (China), Inc. (Suzhou) (zastopniki: A. Willems, S. De Knop in J. Charles, odvetniki)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               ugotovi, da je tožba dopustna;

               —

               Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 1238/2013 z dne 2. decembra 2013 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve na uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske ali ki so od tam poslani (UL L 325, str. 1), razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša na tožeče stranke;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo šest tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: institucije so s tem, da so protidampinške ukrepe za fotonapetostne module iz kristalnega silicija in njihove ključne sestavne dele, ki so poslani iz Ljudske republike Kitajske, uvedle kljub temu, da so bili v obvestilu o začetku omenjeni le fotonapetostni moduli iz kristalnega silicija in njihovi ključni sestavni deli s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, kršile člena 5(10) in 5(11) Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009 (1).

               2.

               Drugi tožbeni razlog: institucije so s tem, da so uvedle protidampinške ukrepe za fotonapetostne module iz kristalnega silicija in njihove ključne sestavne dele, ki niso bili zajeti v preiskavi, kršile člena 1 in 17 Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: institucije so s tem, da so za izračun stopnje dampinga za proizvode iz držav s tržnim gospodarstvom uporabile metodologijo netržnega gospodarstva, kršile člen 2 Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: institucije so s tem, da so dva različna proizvoda (to je fotonapetostne module iz kristalnega silicija in celice) obravnavale v okviru iste preiskave, kršile člen 1(4) Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009.

               5.

               Peti tožbeni razlog: institucije so s tem, da niso preučile zahtev tožečih strank za tržnogospodarsko obravnavo, kršile člen 2(7)(c) Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009.

               6.

               Šesti tožbeni razlog: institucije so s tem, da niso ločeno opredelile višine škode, ki je industriji Unije nastala zaradi dampinškega uvoza in zaradi drugih znanih dejavnikov, in da so posledično uvedle stopnjo dampinga, ki je višja od tega, kar bi bilo potrebno za odpravo škode, ki je industriji Unije nastala zaradi dampinškega uvoza, kršile člena 3 in 9(4) Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL L 343, str. 51).


20150731057617082015/C 270/362102015TC27020150817SL01SLINFO_JUDICIAL20150424283032Zadeva T-210/15: Tožba, vložena 24. aprila 2015 – Deutsche Telekom/Komisija
 ---documentbreak--- C2702015SL2820120150424SL0036282303Tožba, vložena 24. aprila 2015 – Deutsche Telekom/Komisija
   (Zadeva T-210/15)2015/C 270/36Jezik postopka: nemščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Deutsche Telekom AG (Bonn, Nemčija) (zastopnika: A. Rosenfeld in O. Corzilius, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlog

   Tožeča stranka predlaga,

            —

            razglasitev ničnosti sklepa Evropske komisije z dne 17. februarja 2015 v zvezi s prošnjo tožeče stranke za dostop do dokumentov v skladu z Uredbo (ES) št. 1049/2001 – GESTDEM 2014/4555;

            —

            Evropski komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Zahtevani dostop do dokumentov se nanaša na postopek v zvezi z zlorabo prevladujočega položaja v smislu člena 102 PDEU.
   Tožeča stranka v podporo svoji tožbi navaja sedem tožbenih razlogov.

            1.

            Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 4(3), drugi pododstavek, Uredbe (ES) št. 1049/2001 (
                  1
               ) ter obveznosti obrazložitve

                     —

                     Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da Komisija neupravičeno ni preučila izjeme za varstvo postopkov odločanja in njegovih restriktivnih pogojev za uporabo, čeprav ta določba izrecno ureja v tem primeru zahtevano razkritje dokumentov po zaključku postopka. Poleg tega tudi ni utemeljila tega ravnanja.

            2.

            Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 4(2), prva in druga alinea, Uredbe št. 1049/2001 zaradi neuporabe izjem

                     —

                     Tožeča stranka trdi, da Komisija neupravičeno ni potrdila uporabe izjem za varstvo poslovnih interesov tretjih in namena preiskovalnih dejanj za dokumente zaključenega postopka, s tem, ko se je oprla na splošno domnevo. S tem naj bi kršila obveznosti konkretne in individualne preučitve dokumentov, ki se nanašajo na zahtevo za dostop. Prav tako naj ne bi dokazala, da so bili zaščiteni interesi dejansko prizadeti.

            3.

            Tretji tožbeni razlog: kršitev člena 4(2), zadnji pododstavek, Uredbe št. 1049/2001 zaradi obstoja prevladujočega javnega interesa za pretok informacij

                     —

                     Tožeča stranka v okviru tega tožbenega razloga navaja, da obstaja prevladujoči javni interes za razkritje zahtevanih dokumentov. Ta prevladujoči javni interes se nanaša na krepitev prakse dobrega upravljanja, izvedbo ukrepov za zagotavljanje ustreznosti, preučitev mogočih odškodninskih zahtevkov kot tudi na sodni nadzor upravnih ravnanj. Tožeča stranka meni, da zanjo brez dostopa do dokumentov ne obstaja nobena možnost, da preveri zadevno upravno delovanje Komisije, ki se nanaša nanjo.

            4.

            Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 4(4) Uredbe št. 1049/2001 zaradi neposvetovanja s tretjimi

                     —

                     Tožeča stranka trdi, da je Komisija napačno uporabila pravo s tem, ko se ni posvetovala s tretjimi glede odobritve dostopa do dokumentov, ki se nanašajo nanjo

            5.

            Peti tožbeni razlog: kršitev člena 4(6) Uredbe št. 1049/2001 zaradi zavrnitve delnega dostopa do dokumentov

                     —

                     V okviru tega tožbenega razloga se očita, da je Komisija napačno zavrnila delni dostop do dokumentov.

            6.

            Šesti tožbeni razlog: kršitev primarnega prava zaradi kršitve temeljne pravice do dostopa do dokumentov na podlagi člena 42 Temeljne listine Evropske unije in zahteve po preglednosti v skladu s členom 15(3) PDEU

                     —

                     Tožeča stranka trdi, da je zahtevo za dostop do želenih dokumentov (podredno) mogoče izpeljati in zagotoviti neposredno iz primarnega prava. Celovita zavrnitev dostopa naj bi pomenila nesorazmeren poseg v temeljno pravico dostopa do dokumentov v skladu s členom 42 Temeljne listine Evropske unije. Uredbo št. 1049/2001 bi bilo treba razlagati v luči pomena teh temeljnih pravic in zahteve po preglednosti iz člena 15(3) PDEU.

            7.

            Sedmi tožbeni razlog: kršitev člena 8 Uredbe št. 1049/2001 zaradi neupoštevanja rokov

                     —

                     Tožeča stranka s tem tožbenim razlogom trdi, da je Komisija kršila nujno ureditev rokov s tem, ko druge zahteve ni obravnavala v okviru predvidenih rokov, in večkrat neutemeljeno podaljšala roke za drugo zahtevo.

      (
         1
      )	Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije, (UL L 145, str. 43).


title: Zadeva T-56/13: Sklep Splošnega sodišča z dne 8. julija 2013 – ClientEarth in Stichting Birdlife Europe proti Komisiji (Dostop do dokumentov institucij — Dokument, ki ga ima Komisija in se nanaša na politiko Evropske unije na področju energije — Zavrnitev dostopa zaradi molka organa — Izrecna odločitev, sprejeta po vložitvi tožbe — Ustavitev postopka)

text:
               12.10.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 298/6

         Sklep Splošnega sodišča z dne 8. julija 2013 – ClientEarth in Stichting Birdlife Europe proti Komisiji
   (Zadeva T-56/13) (1)

   (Dostop do dokumentov institucij - Dokument, ki ga ima Komisija in se nanaša na politiko Evropske unije na področju energije - Zavrnitev dostopa zaradi molka organa - Izrecna odločitev, sprejeta po vložitvi tožbe - Ustavitev postopka)
   2013/C 298/10
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: ClientEarth (London, Združeno kraljestvo) in Stichting Birdlife Europe (Zeist, Nizozemska) (zastopnik: O. Brouwer, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnik: F. Clotuche-Duvieusart, zastopnik)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije, s katero je bil tožečima strankama z molkom zavrnjen dostop do dokumenta o politiki Evropske unije v zvezi z energijo.

      Izrek

               1.

               Ni več treba odločati o tožbi.

               2.

               Evropska komisija nosi svoje stroške in stroške organizacij ClientEarth in Stichting BirdLife Europe.

      (1)  UL C 101, 6.4.2013.


title: Zadeva C-310/12: Tožba, vložena 27. junija 2012 – Evropska komisija proti Madžarski

text:
               24.11.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 366/22

         Tožba, vložena 27. junija 2012 – Evropska komisija proti Madžarski
   (Zadeva C-310/12)
   2012/C 366/38
   Jezik postopka: madžarščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: P. Hetsch, D. Düsterhaus in A. Sipos, zastopniki)

      Tožena stranka: Madžarska

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Madžarska s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov za uskladitev svojega notranjega prava z Direktivo 2008/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 o odpadkih in razveljavitvi nekaterih direktiv (1) v skladu s členom 40 te direktive, oziroma teh predpisov vsaj ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz navedene direktive.

               —

               Madžarski naj se glede na to, da Komisiji ni sporočila nacionalnih predpisov, sprejetih za prenos Direktive 2008/98/ES, na podlagi člena 260(3) PDEU naloži plačilo denarne kazni v višini 27 316,80 EUR na dan, šteto od dneva razglasitve sodbe v tej zadevi dalje.

               —

               Madžarski naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Direktiva 2008/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 o odpadkih in razveljavitvi nekaterih direktiv je poglavitno pravno orodje na tem področju in med drugim ureja bistvene pojme v zvezi z ravnanjem z odpadki, kot na primer to, kaj pomeni odpadek, recikliranje ali predelava.
   Rok, določen za prenos te direktive, se je iztekel 12. decembra 2010. Madžarska je Komisijo obvestila, da še ni zaključila zakonodajnih nalog za prenos Direktive. Glede na to, da predpisi za prenos še danes niso sprejeti, Komisija meni, da Madžarska ni izpolnila svojih obveznosti v zvezi s popolnim prenosom Direktive.
   V skladu s členom 260(3) PDEU lahko Komisija v tožbah zaradi neizpolnitve obveznosti, vloženih v skladu s členom 258 PDEU, Sodišču predlaga, naj v sodbi, s katero ugotovi neizpolnitev obveznosti, prizadeti državi članici naloži, da mora Komisijo obvestiti o ukrepih za prenos direktive, sprejete v skladu z zakonodajnim postopkom, ali pa lahko določi višino pavšalnega zneska ali denarne kazni, ki jo šteje za ustrezno v danih okoliščinah in katero naj zadevna država članica plača. Komisija je ob izpolnjevanju Sporočila Komisije o izvajanju člena 260(3) PDEU (2) izračun predlagane denarne kazni opravila po metodi, določeni v Sporočilu za izvajanje člena 228 ES.

      (1)  UL L 312, str. 3.

      (2)  UL C 12, 15.1.2011, str. 1.


title: Zadeva T-463/07: Tožba, vložena 12. decembra 2007 – Italija proti Komisiji

text:
               23.2.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 51/51

         Tožba, vložena 12. decembra 2007 – Italija proti Komisiji
   (Zadeva T-463/07)
   (2008/C 51/93)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Italijanska republika (zastopnik: G. Aiello, Avvocato dello Stato)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlog tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti odločbe Komisije C(2007)4477 z dne 3. oktobra 2006, vročena 4. oktobra 2007, v delu, v katerem iz financiranja Skupnosti izključuje in nalaga v breme proračuna Italijanske republike finančne posledice, v okviru obračuna izdatkov, financiranih iz Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka s to tožbo izpodbija zakonitost izpodbijane odločbe, v delu, v katerem iz financiranja Skupnosti izključuje in nalaga v breme proračuna Italijanske republike finančne posledice, v okviru obračuna izdatkov, financiranih iz Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada.
   Dejanski stroški, izključeni iz tega financiranja, in ki določajo predmet tožbe se nanašajo na premije za govedo, preglede oljarn, obstoj katastra oljčnih nasadov in GIS (geografski informacijski sistem) oljčnih nasadov, nadzor donosov, preverjanje namembnega kraja olja in posušeno krmo.
   V podporo svojih zahtev, tožeča stranka navaja kršitev:

               —

               členov 15 in 24(1) Uredbe Komisije (ES) št. 2419/2001 z dne 11. decembra 2001 o podrobnih pravilih za uporabo integriranega upravnega in kontrolnega sistema za nekatere programe pomoči Skupnosti, vzpostavljenega z Uredbo Sveta (EGS) št. 3508/92.

               —

               členov 9a(1) in 3, 10, 16, 26 in 28(1) Uredbe Komisije (ES) št. 2366/98 z dne 30. oktobra 1998 o podrobnih pravilih za uporabo sistema proizvodne pomoči za oljčno olje za tržna leta 1998/99, 1999/2000 in 2000/01.

               —

               člena 11a Uredbe Sveta št. 136/66/EGS z dne 22. septembra 1966 o vzpostavitvi skupne ureditve trga za olja in masti.

               —

               člena 14(3) Uredbe Sveta (EGS) št. 2261/84 z dne 17. julija 1984 o določitvi splošnih pravil dodeljevanja pomoči za proizvodnjo oljčnega olja in pomoči organizacijam proizvajalcev oljčnega olja.

               —

               členov 2, 8, 13 in 14 Uredbe Komisije (ES) št. 785/95 o podrobnih pravilih za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 603/95 o skupni ureditvi trga za posušeno krmo.


title: Zadeva T-520/10 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 17. februarja 2011 – Comunidad Autónoma de Galicia proti Komisiji (Začasna odredba — Državne pomoči — Nadomestilo za kritje dodatnih proizvodnih stroškov, ki so nekaterim proizvajalcem električne energije nastali na podlagi obveznosti javnih storitev, da se določeno količino električne energije proizvede iz domačega premoga, in vzpostavitev sistema njihovega „prednostnega koriščenja“ — Sklep o nevložitvi ugovora — Predlog za odlog izvršitve — Fumus boni juris — Neobstoj nujnosti — Tehtanje interesov)

text:
               9.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/14

         Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 17. februarja 2011 – Comunidad Autónoma de Galicia proti Komisiji
   (Zadeva T-520/10 R)
   (Začasna odredba - Državne pomoči - Nadomestilo za kritje dodatnih proizvodnih stroškov, ki so nekaterim proizvajalcem električne energije nastali na podlagi obveznosti javnih storitev, da se določeno količino električne energije proizvede iz domačega premoga, in vzpostavitev sistema njihovega „prednostnega koriščenja“ - Sklep o nevložitvi ugovora - Predlog za odlog izvršitve - Fumus boni juris - Neobstoj nujnosti - Tehtanje interesov)
   2011/C 113/28
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Comunidad Autónoma de Galicia (Santiago de Compostela, Španija) (zastopniki: S. Martínez Lage, H. Brokelmann in A. Rincón García Loygorri, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: É. Gippini Fournier in C. Urraca Caviedes, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za sprejetje začasnih ukrepov, ki se v bistvu nanaša na to, da se odredi odložitev izvršitve Sklepa Komisije C(2010) 4499 z dne 29. septembra 2010 o državni pomoči N 178/2010, ki jo je Kraljevina Španija priglasila v obliki nadomestila za opravljanje javne storitve, ki je povezan s sistemom prednostnega koriščenja elektrarn, ki uporabljajo domač premog.

      Izrek

               1.

               Intervencija Hidroeléctrica del Cantábrico, SA, in Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón v podporo predlogov Evropske komisije se dopusti.

               2.

               Sodni tajnik vroči strankama, navedenima v točki 1 tega izreka, prepis vseh dokumentov postopka.

               3.

               Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

               4.

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva C-103/11 P: Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 2. marca 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 16. decembra 2010 v zadevi T-19/07, Systran in Systran Luxembourg proti Komisiji

text:
               14.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 145/13

         Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 2. marca 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 16. decembra 2010 v zadevi T-19/07, Systran in Systran Luxembourg proti Komisiji
   (Zadeva C-103/11 P)
   2011/C 145/18
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: T. van Rijn, E. Montaguti in J. Samnadda, zastopniki, skupaj z A. Berenboomom in M. Isgourjem, odvetnika)

      Drugi stranki v postopku: Systran SA in Systran Luxembourg

      Predlogi

               —

               pritožba naj se razglasi za dopustno in utemeljeno;

               —

               sodba z dne 16. decembra 2010 v zadevi T-19/07, Systran in Systran Luxembourg proti Komisiji, naj se v delu, s katerim je delno ugodeno odškodninski tožbi zoper Komisijo, razveljavi, tožba pa naj se posledično dokončno kot nedopustna zavrže ali kot neutemeljena zavrne;

               —

               družbama SA Systran in Systran Luxembourg naj se naloži plačilo vseh stroškov, ki sta jih priglasili ti družbi in Komisija;

               —

               podredno, sodba z dne 16. decembra 2010 v zadevi T-19/07, Systran in Systran Luxembourg proti Komisiji, naj se razveljavi, zadeva pa naj se vrne v odločanje Splošnemu sodišču.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   V utemeljitev pritožbe Komisija navaja osem pritožbenih razlogov. Trdi, da sodba vsebuje več napak, zaradi katerih jo je treba razveljaviti. Navedeni pritožbeni razlogi se nanašajo na pristojnost Splošnega sodišča za odločanje o zadevi, na njegovo spoštovanje postopka ter na spoštovanje treh pogojev, ki morajo biti v skladu z ustaljeno sodno prakso izpolnjeni za nepogodbeno odgovornost Skupnosti: obstoj krivde, škode in vzročne zveze med krivdo in škodo.
   S prvim pritožbenim razlogom Komisija trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo v zvezi z nepogodbeno naravo spora, zaradi česar se je razglasilo za pristojno za odločanje v sporu.
   Z drugim pritožbenim razlogom pritožnica trdi, da je Splošno sodišče kršilo pravico Komisije do obrambe in pravila o izvedbi dokazov.
   S tretjim pritožbenim razlogom zatrjuje nepravilno uporabo pravil o avtorski pravici glede lastništva teh pravic.
   S četrtim pritožbenim razlogom Komisija trdi, da je Splošno sodišče očitno napačno uporabilo pravo pri presoji obstoja kršitve po eni strani in kršitve strokovnega znanja družbe Systran po drugi strani.
   Peti pritožbeni razlog se nanaša na to, da je z ugotovitvijo, da domnevna kršitev Komisije pomeni dovolj resno kršitev, Splošno sodišče storilo očitno napako pri presoji, zaradi katere je prišlo do kršitve načel o nepogodbeni odgovornosti Evropske unije.
   S šestim pritožbenim razlogom pritožnica trdi, prvič, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo pri razlagi izjeme, določene v členu 5 Direktive 91/250/EGS, in drugič, da ni izpolnilo svoje obveznosti obrazložitve v zvezi s členom 6 te direktive.
   S sedmim pritožbenim razlogom Komisija Splošnemu sodišču očita, prvič, da so ugotovitve o dejanskem stanju očitno napačne, da je izkrivilo dokaze in storilo očitne napake pri presoji, ter drugič, da ni izpolnilo svoje obveznosti obrazložitve glede obstoja vzročne zveze.
   Nazadnje, osmi pritožbeni razlog se nanaša na to, da je Splošno sodišče s tem, da je družbi Systran dodelilo odškodnino in obresti v višini 12 001 000 EUR, po eni strani podalo očitno napačne ugotovitve o dejanskem stanju, izkrivilo dokaze in storilo očitne napake pri presoji, po drugi strani pa ni izpolnilo svoje obveznosti obrazložitve glede izračuna škode.


title: Zadeva T-169/07: Tožba, vložena 16. maja 2007 – Longevity Health Products proti UUNT – Celltech Pharma (Cellutrim)

text:
               7.7.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/40

         Tožba, vložena 16. maja 2007 – Longevity Health Products proti UUNT – Celltech Pharma (Cellutrim)
   (Zadeva T-169/07)
   (2007/C 155/72)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Longevity Health Products Inc. (Nassau, Bahami) (zastopnik: J. E. Korab, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Celltech Pharma GmbH & Co. KG
   Predlogi tožeče stranke

               —

               tožba naj se razglasi za dopustno;

               —

               odločba prvega odbora za pritožbe z dne 7. marca 2007 naj se razveljavi, predlog za razglasitev ničnosti prijave znamke Skupnosti št. 3 979 036 pa naj se zavrne;

               —

               Uradu za usklajevanje na notranjem trgu naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Znamka Skupnosti, ki je predmet predloga za ugotovitev ničnosti: besedna znamka „Cellutrim“ za proizvode in storitve iz razredov 3, 5 in 35 (prijava št. 3 979 036)

      Imetnik znamke Skupnosti: tožeča stranka
   Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: Celltech Pharma GmbH & Co. KG.

      Odločba oddelka za izbris: razglasitev ničnosti zadevne znamke Skupnosti za blago iz razreda 5.

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe.

      Navajani tožbeni razlogi: pomanjkljiva obrazložitev odbora za pritožbe, da med nasprotujočima si znamkama ne obstaja verjetnost zmede.


title: Zadeva T-352/08 R: Sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 23. januarja 2009 – Pannon Hőerőmű proti Komisiji Evropskih skupnosti ( Izdaja začasne odredbe – Državne pomoči – Odločba Komisije, s katero je bilo ugotovljeno, da so pomoči, ki jih je Madžarska nekaterim proizvajalcem energije dodelila v obliki sklenitve pogodb o nakupu elektrike, nezdružljive s skupnim trgom – Predlog za odložitev izvršitve – Neobstoj nujnosti – Tehtanje interesov )

text:
               4.4.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/25

         Sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 23. januarja 2009 – Pannon Hőerőmű proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva T-352/08 R)
   („Izdaja začasne odredbe - Državne pomoči - Odločba Komisije, s katero je bilo ugotovljeno, da so pomoči, ki jih je Madžarska nekaterim proizvajalcem energije dodelila v obliki sklenitve pogodb o nakupu elektrike, nezdružljive s skupnim trgom - Predlog za odložitev izvršitve - Neobstoj nujnosti - Tehtanje interesov“)
   (2009/C 82/44)
   Jezik postopka: madžarščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Pannon Hőerőmű Energiatermelő, Kereskedelmi és Szolgáltató Zrt. (Pannon Hőerőmű Zrt.) (Pécs, Madžarska) (zastopniki: M. Kohlrusz, P. Simon in G. Ormai, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: C. Giolito in K. Talabér-Ritz, zastopnika)
   Predmet
   Predlog za odložitev izvršitve člena 2 Odločbe Komisije C(2008) 2223 konč. z dne 4. junija 2008, ki se nanaša na državno pomoč, ki jo je Republika Madžarska dodelila v obliki sklenitve pogodb o nakupu elektrike.
   Izrek

               1)

               Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

               2)

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva T-244/10: Tožba, vložena 26. maja 2010 – Tsakiris-Mallas proti UUNT – Seven (7 Seven Fashion Shoes)

text:
               14.8.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 221/49

         Tožba, vložena 26. maja 2010 – Tsakiris-Mallas proti UUNT – Seven (7 Seven Fashion Shoes)
   (Zadeva T-244/10)
   ()
   2010/C 221/79
   Jezik postopka: grščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Tsakiris-Mallas A.E. (Argiroupoli Attikis, Grčija)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Seven S.p.A. (Torino, Italija)

      Predlogi tožeče stranke

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               naj razveljavi odločbo drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 22. marca 2010, postopek R 1045/2009-2.

               —

               naj ugodi zahtevi za registracijo št. 5445481 za figurativo znamko Skupnosti „7Seven Fashion Shoes“ za proizvode iz razredov 18 in 25 ter

               —

               nasprotnima strankama naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški postopka z ugovorom in s pritožbo pred UUNT.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka.

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka „7Seven Fashion Shoes“ za proizvode iz razredov 18 in 25 – zahteva za registracijo št. 5445481.

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka pred odborom za pritožbe.

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: italijanska figurativna znamka „7Seven“, številka registracije 769296, za proizvode iz razredov 14, 16 in 18; italijanska figurativna znamka „Seven“, številka registracije 928116, za proizvode iz razredov 16 in 18.

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora.

      Odločba odbora za pritožbe: razveljavitev odločbe oddelka za ugovore in zavrnitev zahteve za registracijo za proizvode iz razreda 18

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(a) in (b) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009, ker je odbor za pritožbe napačno ugotovil, da obstaja verjetnost zmede med zadevnimi znaki; kršitev člena 65(2) v povezavi s členom 8(5) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009, ker odbor za pritožbe sploh ni preveril, ali je treba uporabiti člen 8(5) navedene uredbe


title: Zadeva C-291/04: Sklep Sodišča (četrti senat) z dne  2. maja 2006  (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunala de police de Neufchâteau — Belgija) — kazenski postopek zoper Henrija Léona Schmitza (Člen 104(3), prvi pododstavek, Poslovnika — Prosto gibanje oseb in storitev — Delavci — Motorno vozilo — Dajanje na razpolago delavcu s strani delodajalca — V tujini registrirano vozilo — Delodajalec s sedežem v drugi državi članici)

text:
               29.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/12

         Sklep Sodišča (četrti senat) z dne 2. maja 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunala de police de Neufchâteau — Belgija) — kazenski postopek zoper Henrija Léona Schmitza
   (Zadeva C-291/04) (1)

   (Člen 104(3), prvi pododstavek, Poslovnika - Prosto gibanje oseb in storitev - Delavci - Motorno vozilo - Dajanje na razpolago delavcu s strani delodajalca - V tujini registrirano vozilo - Delodajalec s sedežem v drugi državi članici)
   (2006/C 178/19)
   Jezik postopka: francoščina
   Predložitveno sodišče
   Tribunal de police de Neufchâteau
   Stranka v kazenskem postopku v glavni stvari
   Henri Léon Schmitz
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Tribunal de police de Neufchâteau — Razlaga členov 10, 39, 43 in 49 ES — Nacionalni ukrepi, s katerimi se naloži, da se avtomobil, zato da ga uporablja rezident, registrira v zadevni državi članici, čeprav mu ga je dal na razpolago njegov delodajalec s sedežem v drugi državi članici — Delavec, ki ima sklenjeno pogodbo o delu s svojim delodajalcem, ki istočasno opravlja funkcijo delničarja, člana uprave, pooblaščenca za vodenje poslov ali drugo podobno funkcijo
   Izrek
   Člen 43 ES nasprotuje temu, da nacionalna ureditev prve države članice, kot je ta v zadevi v glavni stvari, naloži samozaposlenemu delavcu, ki dejansko biva v tej državi članici, da mora tu registrirati vozilo družbe delodajalca s sedežem v drugi državi članici, če službeno vozilo ni namenjeno stalni uporabi predvsem v prvi državi članici niti se ne uporablja na ta način.

      (1)  UL C 217, 28.8.2004.


title: Zadeva T-82/11: Sklep Splošnega sodišča z dne 11. julija 2012 – Formica proti UUNT – Silicalia (CompacTop)

text:
               22.9.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 287/39

         Sklep Splošnega sodišča z dne 11. julija 2012 – Formica proti UUNT – Silicalia (CompacTop)
   (Zadeva T-82/11) (1)

   2012/C 287/71
   Jezik postopka: španščina
   Predsednik prvega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 113, 9.4.2011.


title: Zadeva C-351/11: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 8. novembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Belgija) – KGH Belgium NV proti Belgische Staat (Carinski dolg — Naknadna izterjava uvoznih ali izvoznih dajatev — Vknjižba dajatev — Podrobnosti)

text:
               12.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 9/18

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 8. novembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Belgija) – KGH Belgium NV proti Belgische Staat
   (Zadeva C-351/11) (1)

   (Carinski dolg - Naknadna izterjava uvoznih ali izvoznih dajatev - Vknjižba dajatev - Podrobnosti)
   2013/C 9/27
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: KGH Belgium NV

      Tožena stranka; Belgische Staat

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Razlaga člena 217(1) in (2) Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 4, str. 307) – Naknadna izterjava uvoznih ali izvoznih dajatev – Vknjižba dajatev - Podrobnosti

      Izrek

   Člen 217(2) Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 82/97 z dne 19. decembra 1996, je treba razlagati tako, da ker ta člen ne določa podrobnosti vknjižbe v smislu te določbe, državam članicam prepušča določitev podrobnosti vknjižbe zneskov dajatev, ki so posledica carinskega dolga, ne da bi bile te države zavezane v nacionalni zakonodaji določiti podrobnosti izvajanja te vknjižbe, pri čemer mora biti ta izvedena na način, ki zagotavlja, da so carinski organi vpisali natančen znesek uvoznih ali izvoznih dajatev, ki so posledica carinskega dolga, v računovodske evidence ali kakšne druge ustrezne nosilce podatkov, da bi zagotovili zlasti, da bi bila vknjižba zadevnih zneskov opravljena z gotovostjo tudi za dolžnika.

      (1)  UL C 282, 24.9.2011.