title: Zadeva T-463/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 27. aprila 2016 – Österreichische Post/Komisija (Direktiva 2004/17/ES – Postopki za oddajo javnih naročil v vodnem, energetskem in prometnem sektorju ter sektorju poštnih storitev – Izvedbeni sklep, ki nekatere storitve v poštnem sektorju v Avstriji izvzema iz uporabe Direktive 2004/17 – Člen 30 Direktive 2004/17 – Obveznost obrazložitve – Očitna napaka pri presoji)

text:
               13.6.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/46

      Sodba Splošnega sodišča z dne 27. aprila 2016 – Österreichische Post/Komisija
      (Zadeva T-463/14) (1)

      ((Direktiva 2004/17/ES - Postopki za oddajo javnih naročil v vodnem, energetskem in prometnem sektorju ter sektorju poštnih storitev - Izvedbeni sklep, ki nekatere storitve v poštnem sektorju v Avstriji izvzema iz uporabe Direktive 2004/17 - Člen 30 Direktive 2004/17 - Obveznost obrazložitve - Očitna napaka pri presoji))
      (2016/C 211/57)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Österreichische Post AG (Dunaj, Avstrija) (zastopniki: H. Schatzmann, J. Bleckmann in M. Oder, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. Tokár in C. Vollrath, agenta)

         Predmet

      Predlog za razglasitev delne ničnosti Izvedbenega sklepa Komisije 2014/184/EU z dne 2. aprila 2014 o izvzetju nekaterih storitev v poštnem sektorju v Avstriji iz uporabe Direktive 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev (UL L 101, str. 4) v delu, v katerem se ta direktiva še naprej uporablja za oddajo naročil za nekatere poštne storitve v Avstriji.

         Izrek

                  1.

                  Izvedbeni sklep Komisije 2014/184/EU z dne 2. aprila 2014 o izvzetju nekaterih storitev v poštnem sektorju v Avstriji iz uporabe Direktive 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev se razglasi za ničen v delu, v katerem je v njem navedeno, da se ta direktiva še naprej uporablja za trg poštnih storitev naslovljenih pisemskih pošiljk med podjetji ter med podjetji in zasebnimi strankami na mednarodni ravni v Avstriji.

                  2.

                  V preostalem se tožba zavrne.

                  3.

                  Družba Österreichische Post AG poleg svojih stroškov nosi tudi osem desetin stroškov Evropske komisije.

                  4.

                  Komisija nosi dve desetini svojih stroškov.

         (1)  UL C 303, 8.9.2014.


title: Zadeva C-378/10: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 12. julija 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Legfelsőbb Bíróság – Madžarska) – zahtevek za vpis v register družb, ki ga je vložila družba VALE Építési Kft (Člena 49 PDEU in 54 PDEU — Svoboda ustanavljanja — Načeli enakovrednosti in učinkovitosti — Čezmejno preoblikovanje — Zavrnitev vpisa v register)

text:
               22.9.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 287/3

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 12. julija 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Legfelsőbb Bíróság – Madžarska) – zahtevek za vpis v register družb, ki ga je vložila družba VALE Építési Kft
   (Zadeva C-378/10) (1)

   (Člena 49 PDEU in 54 PDEU - Svoboda ustanavljanja - Načeli enakovrednosti in učinkovitosti - Čezmejno preoblikovanje - Zavrnitev vpisa v register)
   2012/C 287/04
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Legfelsőbb Bíróság

      Stranka v postopku v glavni stvari

   VALE Építési Kft.

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága – Razlaga členov 43 in 48 ES – Preselitev družbe prava ene države članice v drugo državo članico z menjavo nacionalnega prava, ki se uporablja – Nacionalna ureditev, ki v nacionalnem registru družb ne dopušča navedbe družbe, ustanovljene v drugi državi članici, kot pravne prednice družbe

      Izrek

               1.

               Člena 49 PDEU in 54 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni zakonodaji, ki za družbe notranjega prava določa možnost preoblikovanja, na splošno pa ne omogoča preoblikovanja družbe, za katero velja pravo druge države članice, v družbo nacionalnega prava z ustanovitvijo zadnjenavedene družbe.

               2.

               Člena 49 PDEU in 54 PDEU je treba v okviru čezmejnega preoblikovanja družbe razlagati tako, da je država članica gostiteljica za tako operacijo upravičena določiti upoštevno notranje pravo in tako uporabiti določbe svojega notranjega prava o preoblikovanjih znotraj države, ki urejajo ustanovitev in delovanje družbe, kot so zahteve v zvezi s pripravo bilance stanja in popisa sredstev. Vendar načeli enakovrednosti in učinkovitosti nasprotujeta, da država članica gostiteljica

                           —

                           pri čezmejnih preoblikovanjih zavrne navedbo družbe, ki je zahtevala preoblikovanje, kot „pravne prednice“, če je taka navedba družbe prednice v registru družb predvidena za preoblikovanja znotraj države, oziroma

                           —

                           pri postopku vpisa družbe v register ne upošteva ustrezno dokumentov organov države članice izvora.

      (1)  UL C 317, 20.11.2010.


title: Zadeva C-2/15 SA: Predlog za dovolitev rubeža, vložen 9. februarja 2015 – ANKO AE/Evropska komisija

text:
               13.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 118/14

         Predlog za dovolitev rubeža, vložen 9. februarja 2015 – ANKO AE/Evropska komisija
   (Zadeva C-2/15 SA)
   (2015/C 118/18)
   Jezik postopka: grščina

      Strank

      Predlagateljica: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (zastopnik: B. Christianos, odvetnik)

      Nasprotna stranka: Evropska komisija

      Predloga

               —

               Družbi ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias naj se dovoli, da opravi rubež na premoženju Komisije v Grčiji za poplačilo njene terjatve v znesku 6  752,74 EUR z zamudnimi obrestmi, ki tečejo od 12. avgusta 2010 do plačila celotnega zneska po 1-odstotni letni obrestni meri;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva T-871/16: Tožba, vložena 8. decembra 2016 – Spliethoff’s Bevrachtingskantoor/INEA

text:
               3.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 104/48

         Tožba, vložena 8. decembra 2016 – Spliethoff’s Bevrachtingskantoor/INEA
   (Zadeva T-871/16)
   (2017/C 104/68)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV (Amsterdam, Nizozemska) (zastopnik: Y. de Vries, odvetnik)

      Tožena stranka: Innovation and Networks Executive Agency (INEA)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično odločbo tožeče stranke z dne 17. julija 2015 o zavrnitvi predloga, ki ga je tožeča stranka podala v odgovoru na poziv za predloge v okviru Instrumenta za povezovanje Evrope in na podlagi večletnega delovnega programa, sprejetega 2014;

               —

               toženi stranki naloži sprejetje nove odločbe ob spoštovanju predloga tožeče stranke in upoštevanju sodbe Splošnega sodišča, na katero se sklicuje tožba, v treh mesecih od datuma sodbe;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbena razloga in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji predloga tožeče stranke

                           —

                           Tožeča stranka navaja razloge, zaradi katerih meni, da je bila presoja njenega predloga na podlagi meril za dodelitev, ki se nanašajo na upoštevnost, vpliv in kakovost, s strani tožeče pomanjkljiva.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev načela enakega obravnavanja

                           —

                           Tožeča stranka navaja razloge, zaradi katerih meni, da je tožena stranka nepravilno ugotovila razliko med njenimi predlogi, ki se nanašajo na tehnologijo za zmanjševanje emisij, in podobnimi predlogi njenih konkurentov, ki so bili izbrani za financiranje.


title: Zadeva T-470/07: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 30. septembra 2008 – Dow Agrosciences in drugi proti Komisiji

text:
               22.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/65

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 30. septembra 2008 – Dow Agrosciences in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-470/07) (1)

   (2008/C 301/127)

      Jezik postopka: angleščina

   Predsednik osmega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 64, 8.3.2008.


title: Zadeva C-630/10: Sklep Sodišča (četrti senat) z dne 25. novembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (Chancery Division) – Združeno kraljestvo) – University of Queensland, CSL Ltd proti Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks (Člen 104(3), prvi pododstavek, Poslovnika — Zdravila za človeško uporabo — Dodatni varstveni certifikat za zdravila — Uredba (ES) št. 469/2009 — Člen 3 — Pogoji za pridobitev certifikata — Pojem „izdelek, varovan z veljavnim osnovnim patentom“ — Merila — Obstoj dodatnih ali različnih meril za zdravilo z več kot eno učinkovino ali za cepivo proti več boleznim ( „Multi-disease vaccine“ ali „polivalentno cepivo“ ))

text:
               10.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 73/10

         Sklep Sodišča (četrti senat) z dne 25. novembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (Chancery Division) – Združeno kraljestvo) – University of Queensland, CSL Ltd proti Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
   (Zadeva C-630/10) (1)

   (Člen 104(3), prvi pododstavek, Poslovnika - Zdravila za človeško uporabo - Dodatni varstveni certifikat za zdravila - Uredba (ES) št. 469/2009 - Člen 3 - Pogoji za pridobitev certifikata - Pojem „izdelek, varovan z veljavnim osnovnim patentom“ - Merila - Obstoj dodatnih ali različnih meril za zdravilo z več kot eno učinkovino ali za cepivo proti več boleznim („Multi-disease vaccine“ ali „polivalentno cepivo“))
   2012/C 73/16
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Stranke

      Tožeči stranki in pritožnici: University of Queensland, CSL Ltd

      Tožena stranka: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – High Court of Justice (Chancery Division) – Razlaga člena 3(a) in (b) Uredbe (ES) št. 469/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. maja 2009 o dodatnem varstvenem certifikatu za zdravila (UL L 152, str. 1) – Pogoji za pridobitev certifikata – Pojem „izdelek, varovan z osnovnim veljavnim patentom“ – Merila – Obstoj dodatnih ali drugačnih meril za zdravilo, ki vsebuje več kot eno učinkovino, ali za kombinirano cepivo („Multi-disease vaccine“)

      Izrek

               1.

               Člen 3(a) Uredbe (ES) št. 469/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. maja 2009 o dodatnem varstvenem certifikatu za zdravila je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da pristojni urad za industrijsko lastnino v državi članici podeli dodatni varstveni certifikat, ki se nanaša na učinkovine, ki niso navedene v besedilu zahtevkov osnovnega patenta, na katerega se je sklicevalo v utemeljitev take prijave.

               2.

               Člen 3(b) Uredbe št. 469/2009 je treba razlagati tako, da če so izpolnjeni tudi drugi pogoji, določeni v tem členu, ta ne nasprotuje temu, da pristojni urad za industrijsko lastnino v državi članici podeli dodatni varstveni certifikat za učinkovino, ki je navedena v besedilu zahtevkov osnovnega patenta, na katerega se je sklicevalo, če zdravilo, glede katerega je v utemeljitev prijave za dodatni varstveni certifikat predloženo dovoljenje za dajanje tega zdravila v promet, ne vključuje samo te, temveč tudi druge učinkovine.

               3.

               V primeru osnovnega patenta, ki se nanaša na postopek pridobivanja izdelka, člen 3(a) Uredbe št. 469/2009 nasprotuje temu, da se dodatni varstveni certifikat podeli za drugačen izdelek od izdelka, ki je v besedilu zahtevkov tega patenta naveden kot izdelek, pridobljen z zadevnim postopkom pridobivanja. Vprašanje, ali ta postopek omogoča neposredno pridobivanje izdelka, v zvezi s tem ni pomembno.

      (1)  UL C 89, 19.3.2011.


title: Zadeva T-188/10: Tožba, vložena 26. aprila 2010 – DTL proti UUNT – Gestión de Recursos y Soluciones Empresariales (Solaria)

text:
               19.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/55

      Tožba, vložena 26. aprila 2010 – DTL proti UUNT – Gestión de Recursos y Soluciones Empresariales (Solaria)
      (Zadeva T-188/10)
      (2010/C 161/86)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

         Stranke

         Tožeča stranka: DTL Corporación, S.L. (Madrid, Španija) (zastopnik: C. Rueda Pascual, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Gestión de Recursos y Soluciones Empresariales, S.L. (Pamplona, Španija)

         Predlogi tožeče stranke

                  —

                  Odločba drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 17. februarja 2010 v zadevi R 767/2009 2 naj se razveljavi;

                  —

                  naj se jo nadomesti z drugo, s katero se bo zavrnilo ugovor, ki ga je pravočasno vložila družba GESTIÓN DE RECURSOS Y SOLUCIONES EMPRESARIALES, S.L. zoper znamko Skupnosti št. 5153325 „SOLARIA“, in dopustilo, da se navedena znamka Skupnosti registrira ne samo za razred 41, ampak tudi za vse prijavljene storitve iz razredov 37 in 42; in naj se nasprotni stranki naloži plačilo stroškov ugovora in pritožbe pred UUNT, ter

                  —

                  naj se UUNT in drugim strankam, ki nasprotujejo tej tožbi, naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

         Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

         Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka, ki vsebuje besedo „SOLARIA“ (prijava št. 5 153 325), za storitve iz razredov 37, 41 in 42

         Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Gestión de recursos y soluciones empresariales S.L.

         Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: španska figurativna znamka, ki vsebuje besedo „SOLARTIA“ (št. 2 689 747), za storitve iz razredov 37 in 42

         Odločba oddelka za ugovore: delna ugoditev ugovoru

         Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

         Navajani tožbeni razlogi: Napačna razlaga in uporaba člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 o blagovni znamki Skupnosti.


title: Zadeva T-62/07 P: Pritožba, ki jo je 28. februarja 2007 vložila Komisija Evropskih skupnosti zoper sodbo, ki jo je 13. decembra 2006 razglasilo Sodišče za uslužbence v zadevi F-17/05, de Brito Sequeira Carvalho proti Komisiji

text:
               28.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 95/50

         Pritožba, ki jo je 28. februarja 2007 vložila Komisija Evropskih skupnosti zoper sodbo, ki jo je 13. decembra 2006 razglasilo Sodišče za uslužbence v zadevi F-17/05, de Brito Sequeira Carvalho proti Komisiji
   (Zadeva T-62/07 P)
   (2007/C 95/100)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Pritožnica: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: D. Martin, zastopnik, in C. Falmagne, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: José Antonio de Brito Sequeira Carvalho
   Predlogi pritožnice:

               —

               sodba Sodišča za uslužbence z dne 13. decembra 2006 v zadevi F-17/05 naj se razveljavi;

               —

               tožba, ki jo je vložil J.A. Sequeira, naj se zavrne;

               —

               odloči naj se, da vsaka stranka krije svoje stroške, nastale v tem postopku in v postopku pred Sodiščem za uslužbence.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   S sodbo, izdano 13. decembra 2006 v zadevi de Brito Sequeira Carvalho proti Komisiji, F-17/05, je Sodišče za uslužbence (SDU) je delno ugodilo tožbi, ki jo je vložila tožeča stranka na prvi stopnji in je razglasilo za nično odločbo Komisije z dne 13. julija 2004, s katero je bil tožeči stranki prepovedan vstop v poslopja Komisije, in odločbe, s katerimi ji je bil po uradni dolžnosti podaljšan bolniški dopust.
   Komisija pritožbo po eni strani utemeljuje z dejstvom, da je Sodišče za uslužbence, s tem ko je razglasilo za nično odločbo Komisije z dne 13. julija 2004, s katero je tožeči stranki prepovedan vstop v poslopja Komisije, odločalo ultra petita, in po drugi strani z dejstvom, da naj bi sodba kršila pravo Skupnosti. Komisija zatrjuje, da naj bi Sodišče za uslužbence popačilo sporna dejstva, da naj bi pri razlagi obveznosti obrazložitve odločbe napačno uporabilo pravo in da naj bi kršilo člen 59(1), peti pododstavek, Kadrovskih predpisov. Poleg tega Komisija trdi, da naj bi Sodišče za uslužbence z razlago, ki jo je v izpodbijani sodbi podalo glede člena 59(5) Kadrovskih predpisov, popačilo postopek arbitraže, ki ga ta člen določa.


title: Zadeva T-111/15: Tožba, vložena 1. marca 2015 – Ryanair in Airport Marketing Services/Komisija

text:
               1.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/13

         Tožba, vložena 1. marca 2015 – Ryanair in Airport Marketing Services/Komisija
   (Zadeva T-111/15)
   (2015/C 178/15)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Ryanair Ltd (Dublin, Irska) in Airport Marketing Services Ltd (Dublin, Irska) (zastopniki: G. Berrisch, E. Vahida, I. Metaxas-Maragkidis, pravniki, in B. Byrne, Solicitor)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

               —

               Za nične razglasi člene 1(2), 2(4), 3, 4 in 5 Odločbe Evropske komisije z dne 23. julija 2014 o državni pomoči SA.33963 (2012/C) (ex 2012/NN), ki jo je Francija dodelila trgovinski in industrijski zbornici v Angoulême, SNC-Lavalin, Ryanair in Airport Marketing Services;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev načela dobrega upravljanja, določenega v členu 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, in pravic do obrambe tožečih strank, ker Komisija tožečim strankam ni dovolila dostopa do preiskovalnega spisa in jim ni omogočila, da učinkovito izrazijo svoja stališča.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 107(1) PDEU, ker je Komisija Francoski državi napačno pripisala sklenitev sporazuma o letaliških storitvah in sporazuma o marketinških storitvah.

               3.

               Tretji tožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 107(1) PDEU, ker Komisija ni pravilno uporabila merila o „vlagatelju v tržnem gospodarstvu“.
               Tožeči stranki navajata, da je Komisija nepravilno zavrnila, da se opre na analizo primerjalnika, ki bi privedla do ugotovitve neobstoja pomoči tožečim strankam. Namesto tega je Komisija uporabila očitno nezadostne, nepreverjene in nezanesljive podatke za izračun dobička letališča, zelo kratek časovni okvir, ni upoštevala zunanjih dobičkov omrežja, ki bi jih letališče lahko zaslužilo zaradi Ryanaira, ni pripisala ustrezne vrednosti marketinškim storitvam in ni upoštevala razlogov, ki so letališče privedli do nakupa teh storitev.

               4.

               Četrti tožbeni razlog se nanaša na kršitev členov 107(1) in 108(2) PDEU, ker je Komisija storila očitno napako pri presoji, in na napačno uporabo prava z ugotovitvijo, da je bila pomoč družbama Ryanair in Airport Marketing Services enaka seštevku marginalnih izgub letališča Angoulême namesto dejanskega dobička družb Ryanair in Airport Marketing Services. Komisija bi morala preučiti, v kakšnem obsegu je bil domnevni dobiček dejansko prenesen na potnike družbe Ryanair. Dalje, Komisija ni količinsko opredelila nobene kompetitivne prednosti, ki jo je imela družba Ryanair zaradi plačil z domnevno izgubo letališča Angoulême. Nazadnje, Komisija ni uspela pravilno razložiti, zakaj je vračilo zneska pomoči, navedenega v Odločbi, nujno za zagotovitev ponovne vzpostavitve položaja pred plačilom pomoči.


title: Zadeva C-230/05 P: Pritožba L zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (četrti senat) z dne 9. marca 2005 v zadevi L proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-254/02, vložena dne 26. maja 2005

text:
               23.7.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/33

         Pritožba L zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (četrti senat) z dne 9. marca 2005 v zadevi L proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-254/02, vložena dne 26. maja 2005
   (Zadeva C-230/05 P)
   (2005/C 182/58)
   Jezik postopka: francoščina
   L, ki ga zastopata P. Legros in S. Rodrigues, avocats, je dne 26. maja 2005 na Sodišče Evropskih skupnosti vložil pritožbo zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (četrti senat) z dne 9. marca 2005 v zadevi L proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-254/02.
   Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

               1.

               razveljavi izpodbijano sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 9. marca 2005 v zadevi T-254/02;

               2.

               ugodi razveljavitvenim in odškodninskim predlogom, ki jih je predložil na prvi stopnji;

               3.

               in toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Izpodbijana sodba je:

               —

               po eni strani kršila pravice obrambe in interese tožeče stranke, ker je Sodišče prve stopnje storilo več nepravilnosti v postopku in večkrat kršilo pooblastilo za odločanje po prostem preudarku in izpodbijane sodbe ni obrazložilo;

               —

               in po drugi strani kršila pravo Skupnosti, s tem, da ni določila kršitve obveznosti tožene stranke, vezane na prenos pošte, namenjene njenim zaposlenim in na obravnavanje zadev njenih zaposlenih v razumnem roku, v skladu s splošnim načelom dobre uprave.


title: Zadeva C-320/09 P: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 21. decembra 2011 – A2A SpA, prej AEM SpA proti Evropski komisiji (Pritožba — Državne pomoči — Sistem pomoči, dodeljenih javnim storitvenim podjetjem — Davčne oprostitve — Odločba, s katero je bil sistem pomoči razglašen za nezdružljiv s skupnim trgom — Ničnostna tožba — Dopustnost — Procesno upravičenje — Pravni interes — Člen 87 ES — Pojem „pomoč“ — Člen 88 ES — Pojem „nova pomoč“ — Člen 10 ES — Dolžnost lojalnega sodelovanja — Uredba (ES) št. 659/1999 — Člena 1 in 14 — Zakonitost odredbe o vračilu — Načelo pravne varnosti — Obveznost obrazložitve)

text:
               18.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 49/4

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 21. decembra 2011 – A2A SpA, prej AEM SpA proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-320/09 P) (1)

   (Pritožba - Državne pomoči - Sistem pomoči, dodeljenih javnim storitvenim podjetjem - Davčne oprostitve - Odločba, s katero je bil sistem pomoči razglašen za nezdružljiv s skupnim trgom - Ničnostna tožba - Dopustnost - Procesno upravičenje - Pravni interes - Člen 87 ES - Pojem „pomoč“ - Člen 88 ES - Pojem „nova pomoč“ - Člen 10 ES - Dolžnost lojalnega sodelovanja - Uredba (ES) št. 659/1999 - Člena 1 in 14 - Zakonitost odredbe o vračilu - Načelo pravne varnosti - Obveznost obrazložitve)
   2012/C 49/07
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Pritožnica: A2A SpA, prej AEM SpA (zastopniki: A. Santa Maria, A. Giardina in G. Pizzonia, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopniki: E. Righini, V. Di Bucci in D. Grespan, zastopniki)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (osmi razširjeni senat) z dne 11. junija 2009 v zadevi AEM proti Komisiji (T-301/02), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo predlog za razglasitev ničnosti členov 2 in 3 Odločbe Komisije 2003/193/ES z dne 5. junija 2002 o državni pomoči, ki jo je Italija v obliki davčnih oprostitev in posojil pod ugodnejšimi pogoji dodelila javnim storitvenim podjetjem v večinski javni lasti (UL 2003, L 77, str. 21).

      Izrek

               1.

               Pritožba in nasprotna pritožba se zavrneta.

               2.

               Družbi A2A SpA se naloži plačilo stroškov, ki se nanašajo na pritožbo.

               3.

               Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov, ki se nanašajo na nasprotno pritožbo.

      (1)  UL C 267, 7.11.2009.


title: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 1. julija 2004 v zadevi C-448/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Neizveden prenos Direktive 98/44/ES)

text:
               28.8.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 217/10

      SODBA SODIŠČA

   (četrti senat)
   z dne 1. julija 2004
   v zadevi C-448/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Neizveden prenos Direktive 98/44/ES)
   (2004/C 217/19)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi C-448/03, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnica: K. Banks) proti Francoski republiki (zastopniki: G. de Bergues in A. Bodard-Hermant) zaradi ugotovitve, da Francoska republika, s tem, da ni sprejela zakonskih, podzakonskih in upravnih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega Parlamenta in Sveta 98/44/ES z dne 6. julija 1998 o pravnem varstvu biotehnoloških izumov (UL L 213, str. 13), oziroma s tem, da omenjenih predpisov ni predložila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz člena 15 te direktive, je Sodišče (četrti senat) v sestavi J. N. Cunha Rodrigues, predsednik senata, J.-P. Puissochet, sodnik, in F. Macken (poročevalka), sodnica, generalni pravobranilec: F. G. Jacobs, sodni tajnik: R. Grass, dne 1. julija 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:

               1)

               Francoska republika, s tem, da ni sprejela zakonskih, podzakonskih in upravnih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega Parlamenta in Sveta 98/44/ES z dne 6. julija 1998 o pravnem varstvu biotehnoloških izumov, ni izpolnila obveznosti iz člena 15 te direktive.

               2)

               Francoski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 289, 29.11.2003


title: Zadeva C-67/06: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Helenski republiki, vložena dne  6. februarja 2006

text:
               22.4.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/5

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Helenski republiki, vložena dne 6. februarja 2006
   (Zadeva C-67/06)
   (2006/C 96/07)
   Jezik postopka: grščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata Minas Konstantinidis in Amparo Alcover San Pedro, zastopnika, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, je dne 6. februarja 2006 na Sodišče Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Helenski republiki.
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da Helenska republika s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2002/49/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. junija 2002 o ocenjevanju in upravljanju okoljskega hrupa — Deklaracija Komisije v spravnem odboru glede Direktive o ocenjevanju in upravljanju okoljskega hrupa (1), vsekakor pa o teh določbah ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;

               —

               Helenski republiki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Rok, določen za uskladitev nacionalnega prava s to direktivo, se je iztekel 18. julija 2004.

      (1)  UL L 189, 18.7.2002, str. 12.


title: Združeni zadevi T-353/14 in T-17/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 15. septembra 2016 – Italija/Komisija (Jezikovna ureditev — Razpis javnih natečajev za zaposlitev administratorjev — Izbira drugega jezika med tremi jeziki — Uredba št. 1 — Členi 1d(1), 27 in 28(f) Kadrovskih predpisov — Načelo prepovedi diskriminacije — Sorazmernost)

text:
               24.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 392/26

         Sodba Splošnega sodišča z dne 15. septembra 2016 – Italija/Komisija
   (Združeni zadevi T-353/14 in T-17/15) (1)

   ((Jezikovna ureditev - Razpis javnih natečajev za zaposlitev administratorjev - Izbira drugega jezika med tremi jeziki - Uredba št. 1 - Členi 1d(1), 27 in 28(f) Kadrovskih predpisov - Načelo prepovedi diskriminacije - Sorazmernost))
   (2016/C 392/31)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Italijanska republika (zastopnika: G. Palmieri, agentka, ob sodelovanju P. Gentilija, avvocato dello Stato)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva J. Currall in G. Gattinara (v zadevah T-353/14 in T-17/15) in F. Simonetti (v zadevi T-17/15), nato G. Gattinara in F. Simonetti, agenti))

      Intervenientka v podporo tožeče stranke: Republika Litva (zastopnika: D. Kriaučiūnas in V. Čepaitė, agenta)

      Predmet

   V zadevi T-353/14 predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti razpisa javnega natečaja EPSO/AD/276/14 za sestavo rezervnega seznama administratorjev (UL 2014, C 74 A, str. 4) in v zadevi T-17/15 predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti razpisa javnega natečaja EPSO/AD/294/14 za sestavo rezervnega seznama administratorjev na področju varstva podatkov pri Evropskem nadzorniku za varstvo podatkov (UL 2014, C 391 A, str. 1).

      Izrek

               1.

               Zadevi T-353/14 in T-17/15 se združita za izdajo sodbe.

               2.

               Razpis javnega natečaja EPSO/AD/276/14 za sestavo rezervnega seznama administratorjev in razpis javnega natečaja EPSO/AD/294/14 za sestavo rezervnega seznama administratorjev na področju varstva podatkov pri Evropskem nadzorniku za varstvo podatkov se razglasita za nična.

               3.

               Evropska komisija poleg lastnih stroškov nosi tudi stroške, ki jih je priglasila Italijanska republika.

               4.

               Republika Litva nosi svoje stroške, povezane z njeno intervencijo v zadevi T-17/15.

      (1)  UL C 212, 7.7.2014.


title: Zadeva T-465/08: Tožba, vložena 15. oktobra 2008 – Češka republika proti Komisiji

text:
               20.12.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 327/39

         Tožba, vložena 15. oktobra 2008 – Češka republika proti Komisiji
   (Zadeva T-465/08)
   (2008/C 327/69)
   Jezik postopka: češčina
   Stranki

      Tožeča stranka: Češka republika (zastopnik: M. Smolek, zastopnik)

      Tožena stranka: Komisija
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti odločbe Komisije Evropskih skupnosti z dne 7. avgusta 2008 o pobotu terjatev in dolgov Komisije z referenčno številko BUDG/C3 D(2008)10.5-3956;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Češka republika s to tožbo, vloženo v skladu s členom 230 ES, zahteva razglasitev ničnosti odločbe Komisije Evropskih skupnosti z dne 7. avgusta 2008 o pobotu terjatev in dolgov Komisije z referenčno številko BUDG/C3 D(2008)10.5-3956. Komisija je izpodbijano odločbo sprejela v skladu s členom 73(1) Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (1), kot je bila spremenjena. Z izpodbijano odločbo je Komisija ugotovila svoje terjatve do Češke republike iz naslova izterjave obnovljivih sredstev iz programa Phare T9106, CS9203 in CZ9302 v skupnem znesku 9 354 130,93 EUR. Ta terjatev Komisije je bila pobotana s pravico Češke republike do dveh vmesnih plačil na podlagi dveh operativnih programov, financiranih iz strukturnih skladov, v skupnem znesku 10 814 475,41 EUR. Češka republika zahteva povračilo teh pobotanih plačil.

               2.

               Izpodbijana odločba je nična, ker je Komisija z njenim sprejetjem prekoračila svoja pooblastila s tem, da je sporno odločbo sprejela na napačni pravni podlagi.

               3.

               Tudi če bi se v tem primeru priznalo možnost uporabe Uredbe št. 1605/2002, je izpodbijana odločba nična, ker je bila sprejeta ob kršitvi pogojev, ki jih ta uredba ali natančneje, Uredba št. 2342/2002 (2), ki določa pravila za izvajanje Uredbe št. 1605/2002 in opredeljuje postopek pobota, določa za pobot.

               4.

               In kot zadnje, izpodbijana odločba je nična, ker ne vsebuje obrazložitve.

      (1)  UL L 248, 16.9.2002, str. 1; posebna češka izdaja, poglavje 1, zvezek 4, str. 74.

      (2)  Uredba Komisije (ES, Euratom) št. 2342/2002 z dne 23. decembra 2002 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL L 357, 31.12.2002, str. 1; posebna češka izdaja, poglavje 1, zvezek 1, str. 145).


title: Zadeva C-279/11: Tožba, vložena 1. junija 2011 – Evropska komisija proti Irski

text:
               30.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 226/18

         Tožba, vložena 1. junija 2011 – Evropska komisija proti Irski
   (Zadeva C-279/11)
   2011/C 226/35
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnik: P. Oliver, zastopnik)

      Tožena stranka: Irska

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Irska, ker ni sprejela ukrepov, potrebnih za izvršitev sodbe Sodišča v zadevi C-66/06 Komisija proti Irski, ni izpolnila obveznosti iz člena 260 PDEU;

               —

               Irski naj se naloži, da Komisiji plača pavšalni znesek 4 174,80 EUR množen s številom dni, ki bodo potekli od dne razglasitve sodbe v zadevi C-66/06 bodisi do dne ko bo Irska izvršila to sodbo bodisi do razglasitve sodbe v tej zadevi, kar bo prej;

               —

               Irski naj se naloži, da Komisiji plačuje periodično denarno kazen 33 080,32 EUR od dne razglasitve sodbe v tej zadevi do dne, ko bo Irska izvršila sodbo v zadevi C-66/06, in

               —

               Irski naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Približno dve in pol leti po sodbi Sodišča z dne 20. novembra 2008 v zadevi C-66/06, s katero je bilo ugotovljeno, da Irska ni sprejela ukrepov za popoln prenos členov 2(1) in 4 od (2) do (4) Direktive Sveta 85/337/EGS (1), Irska še vedno ni sprejela ukrepov, ki so potrebni za izvršitev te sodbe. Zato Komisija predlaga, da se Irski naloži plačilo globe in periodične denarne kazni, ki odražata resnost te kršitve in njen vpliv na doseganje ciljev, ki jih ima zakonodaja Skupnosti.

      (1)  Direktiva Sveta z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (85/337/EGS) (UL L 175, str. 40).


title: Zadeva C-217/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale ordinario di Milano (Italija) 22. maja 2008 – Rita Mariano proti Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL)

text:
               2.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 197/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale ordinario di Milano (Italija) 22. maja 2008 – Rita Mariano proti Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL)
   (Zadeva C-217/08)
   (2008/C 197/22)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predložitveno sodišče
   Tribunale ordinario di Milano
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Rita Mariano

      Tožena stranka: Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL)
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali člena 12 in 13 Pogodbe ES nasprotujeta uporabi člena 85 DPR št. 1124/1965 v delu, v katerem je določeno, da v primeru smrti, ki je posledica nesreče, renta INAIL v višini 50 % pripada zgolj zakoncu, mladoletnemu otroku pa le renta v višini 20 %?


title: Zadeva C-63/14: Tožba, vložena 10. februarja 2014 – Evropska komisija proti Francoski republiki

text:
               5.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 135/22

         Tožba, vložena 10. februarja 2014 – Evropska komisija proti Francoski republiki
   (Zadeva C-63/14)
   2014/C 135/26
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnik: B. Stromsky, agent)

      Tožena stranka: Francoska republika

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Francoska republika s tem, da v določenih rokih ni sprejela vseh ukrepov, potrebnih za izterjavo državnih pomoči, ki so bile s členom 2(1) Sklepa Komisije z dne 2. maja 2013 o državni pomoči SA.22843, ki jo je Francija odobrila družbi Société Nationale Corse Méditerranée in družbi Compagnie Méridionale de Navigation (1) razglašene za nezakonite in nezdružljive z notranjim trgom, od prejemnice; da v določenih rokih ni preklicala vseh plačil pomoči iz navedenega člena 2(1) ter da Komisije v določenem roku ni obvestila o ukrepih, ki jih je sprejela za uskladitev z navedenim sklepom, ni izpolnila obveznosti iz člena 288, četrti odstavek, PDEU in členov 3, 4 ter 5 navedenega sklepa;

               —

               Francoski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Rok, v katerem bi morala Francoska republika izterjati državne pomoči, ki so bile nezakonito plačane družbi SNCM, se je iztekel štiri mesece po uradnem obvestilu o tem sklepu.

      (1)  UL L 220, str. 20.


title: Zadeva T-91/11: Tožba, vložena 21. februarja 2011 – Chimei InnoLux proti Komisiji

text:
               9.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/18

         Tožba, vložena 21. februarja 2011 – Chimei InnoLux proti Komisiji
   (Zadeva T-91/11)
   2011/C 113/36
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Chimei InnoLux Corp. (Zhunan, Tajvan) (zastopnika: J.-F. Bellis, odvetnik, in R. Burton, Solicitor)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Sklep Komisije C(2010) 8761 konč. z dne 8. decembra 2010 v zadevi COMP/39.309 – LCD – zasloni s tekočimi kristali naj se razglasi za ničen v delu, v katerem ugotavlja, da kršitev zajema tudi LCD za televizijske sprejemnike;

               —

               znesek globe, ki je bil tožeči stranki naložen s tem sklepom, naj se zmanjša; in

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka se v podporo svoji tožbi sklicuje na tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog je, da je Komisija uporabila pravno napačni pojem, tako imenovana „neposredna prodaja v EGP preko predelanih proizvodov“ pri določanju upoštevne vrednosti prodaje za izračun globe.
               Pri izračunu upoštevne vrednosti prodaje tožeče stranke za določitev globe je Komisija upoštevala vrednost LCD, vgrajenih v končne proizvode informacijske tehnologije ali televizijske proizvode, ki jih tožeča stranka prodaja v EGP. Tožeča stranka trdi, da je pojem „neposredna prodaja v EGP preko predelanih proizvodov“ pravno napačen in ga ni mogoče uporabiti pri določitvi upoštevne vrednosti prodaje. Tožeča stranka trdi, da ta pojem temelji na prodaji proizvodov, na katere se kršitev ne nanaša niti neposredno niti posredno in da umetno prestavlja lokacijo upoštevne prodaje LDC znotraj skupine iz držav zunaj EGP v države znotraj EGP in obratno, glede na lokacijo prodaje končnih proizvodov, v katere so ti LDC vgrajeni. Tožeča stranka trdi, da ta pojem kot tak ni v skladu s sodno prakso sodišč EU, ki se med drugim ukvarja z obravnavo prodaje znotraj skupine za izračun globe. Nazadnje tožeča stranka trdi, da ta pojem, kot ga je uporabila Komisija v sklepu, pripelje do diskriminacije med naslovniki sklepa, ki nezakonito temelji zgolj na obliki njihovih korporacijskih struktur.

               2.

               V drugem tožbenem razlogu je navedeno, da je Komisija kršila člen 101 PDEU in člen 53 Sporazuma EGP s tem, ko je ugotovila, da kršitev zajema tudi LCD za televizijske sprejemnike.
               Tožeča stranka trdi, da bi bilo treba, zaradi posebnih značilnosti LCD za televizijske sprejemnike, površne in postranske razprave glede takih zaslonov in dejstva, da Komisija v sklepu ni upoštevala poglobljenih dvostranskih razprav glede LCD za televizijske sprejemnike, pri katerih so sodelovale tretje osebe, ravnanja v zvezi z LCD za televizijske sprejemnike analizirati in presojati drugače od ravnanj v zvezi z LCD za uporabo v informacijski tehnologiji. Ob upoštevanju teh dejstev tožeča stranka trdi zlasti, da ugotovitev Komisije, da kršitev zajema tudi LCD za televizijske sprejemnike, krši načelo enakega obravnavanja in temeljnih procesnih predpostavk in jo je treba razglasiti za nično oziroma bi Komisija morala za izračun globe vsaj ločeno presojati resnost in trajanje vsake kršitve, ki izhaja iz ravnanja v zvezi z LCD za televizijske sprejemnike, in kršitve v zvezi z LCD za uporabo v informacijski tehnologiji.

               3.

               V tretjem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da upoštevna vrednost prodaje, ki jo je Komisija uporabila za podlago za izračun globe, naložene tožeči stranki, napačno vključuje drugo prodajo, kot je prodaja zaslonov s tekočimi kristali za uporabo v informacijski tehnologiji in za televizijske sprejemnike.
               Prodaja LCD za uporabo v medicini, ki se uporabljajo v proizvodnji medicinske opreme, je bila pomotoma vključena v podatke o prodaji, ki so bili predloženi Komisiji med upravnim postopkom. Ker se medicinski zasloni ne štejejo za IT ali TV zaslone, kot jih je Komisija opredelila v sklepu, tožeča stranka trdi, da je treba njeno prodajo medicinskih zaslonov izključiti iz upoštevne vrednosti prodaje, ki se uporabi za izračun globe. Prodaja tako imenovanih „LCD open cells“ je bila prav tako pomotoma vključena v podatke o prodaji, ki so bili predloženi Komisiji med upravnim postopkom. Ker „LCD open cells“ niso končni proizvodi in ker v sklepu ni ugotovljenih nobenih kršitev v zvezi s polizdelki, tožeča stranka trdi, da je treba njeno prodajo„LCD open cells“ izključiti iz upoštevne vrednosti prodaje, ki se uporabi za izračun globe.


title: Zadeva F-138/06: Tožba, vložena 18. decembra 2006 — Meister proti UUNT

text:
               14.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/55

         Tožba, vložena 18. decembra 2006 — Meister proti UUNT
   (Zadeva F-138/06)
   (2007/C 82/117)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Herbert Meister (Alicante, Španija) (zastopnik: Hans-Joachim Zimmermann)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu
   Predlogi tožeče stranke

               —

               za nično naj se razglasi na podlagi člena 90(2) Kadrovskih predpisov izdana implicitna zavrnilna Odločba predsednika Urada za usklajevanje na notranjem trgu z dne 18. septembra 2006;

               —

               podredno naj se za nične razglasita na podlagi člena 90(2) Kadrovskih predpisov izdani implicitni zavrnilni odločbi predsednika Urada za usklajevanje na notranjem z dne 18. septembra 2006 in pisna zavrnilna odločba predsednika Urada za usklajevanje na notranjem z dne 20. septembra 2006 (datirana 18. septembra 2006);

               —

               poleg tega naj se podredno za nično razglasi tudi na podlagi člena 90(2) Kadrovskih predpisov izdana pisna odločba predsednika Urada za usklajevanje na notranjem z dne 20. septembra 2006;

               —

               podredno: obvestilo Urada za usklajevanje na notranjem trgu o končnih točkah za napredovanje za leto 2006 („definitive Promotion Points 2006“) z dne 9. junija 2006;

               —

               podredno, za nično naj se razglasi implicitna zavrnilna Odločba predsednika Urada za usklajevanje na notranjem trgu z dne 27. novembra 2006;

               —

               Uradu za usklajevanje na notranjem trgu naj se naloži plačilo ustreznega zneska tožeči stranki, do višine enega letnega osebnega dohodka, vendar najmanj 45.000 evrov;

               —

               UUNT naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka je kot uradnik zaposlena na Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) in očita, da so ocene, ki jih mora zanj vsaki dve leti podati tožena stranka vsebinsko nepravilne in zmotne oziroma, da niso bile podane. Tožeča stranka zato zahteva razveljavitev vseh v skladu s členom 90(2) Kadrovskih predpisov implicitno izdanih odločb tožene stranke ter popravek točk za napredovanje za leto 2006, ki jih je napačno oddala tožena stranka.
   Tožeča stranka poleg tega očita, da dolgoletne protipravne kršitve člen 90(2) Kadrovskih predpisov s strani tožene stranke, ki jo zadevajo, pomenijo neupoštevanje delavskih pravic, do katerega je prišlo namenoma ter v nasprotju z običaji, in zato z vidika „mobbinga “in dolgotrajne kršitve osebnostne pravice s strani tožene stranke zahteva odškodnino za nepremoženjsko škodo.


title: Združeni zadevi C-570/07 in C-571/07: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 1. junija 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Superior de Justicia de Asturias – Španija) – José Manuel Blanco Pérez, María del Pilar Chao Gómez proti Consejería de Salud y Servicios Sanitarios (C-570/07), Principado de Asturias (C-571/07) (Člen 49 PDEU — Direktiva 2005/36/ES — Svoboda ustanavljanja — Javno zdravje — Lekarne — Bližina — Oskrba prebivalstva z zdravili — Dovoljenje za obratovanje — Ozemeljska porazdelitev lekarn — Postavitev omejitev, ki temeljijo na merilu gostote prebivalstva — Najmanjša razdalja med lekarnami — Kandidati, ki so opravljali poklicno dejavnost na delu nacionalnega ozemlja — Prednost — Diskriminacija)

text:
               31.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/3

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 1. junija 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Superior de Justicia de Asturias – Španija) – José Manuel Blanco Pérez, María del Pilar Chao Gómez proti Consejería de Salud y Servicios Sanitarios (C-570/07), Principado de Asturias (C-571/07)
   (Združeni zadevi C-570/07 in C-571/07) (1)

   (Člen 49 PDEU - Direktiva 2005/36/ES - Svoboda ustanavljanja - Javno zdravje - Lekarne - Bližina - Oskrba prebivalstva z zdravili - Dovoljenje za obratovanje - Ozemeljska porazdelitev lekarn - Postavitev omejitev, ki temeljijo na merilu gostote prebivalstva - Najmanjša razdalja med lekarnami - Kandidati, ki so opravljali poklicno dejavnost na delu nacionalnega ozemlja - Prednost - Diskriminacija)
   2010/C 209/03
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Superior de Justicia de Asturias

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: José Manuel Blanco Pérez, María del Pilar Chao Gómez

      Tožene stranke: Consejería de Salud y Servicios Sanitarios (C-570/07), Principado de Asturias (C-571/07)

      Ob udeležbi: Federación Empresarial de Farmacéuticos Españoles (C-570/07), Plataforma para la Libre Apertura de Farmacias (C-570/07), Celso Fernández Gómez (C-571/07), Consejo General de Colegios Oficiales de Farmacéuticos de España, Plataforma para la Defensa del Modelo Mediterráneo de Farmacias, Muy Ilustre Colegio Oficial de Farmacéuticos de Valencia, Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Predmet

   Predlogi za sprejetje predhodne odločbe – Tribunal Superior de Justicia de Asturias – Razlaga člena 43 ES – Ureditev, ki določa pogoje za odprtje novih lekarn

      Izrek

               1.

               Člen 49 PDEU je treba razlagati tako, da načeloma ne nasprotuje nacionalnim predpisom, kakršni so ti v postopku v glavni stvari, ki omejujejo izdajo dovoljenja za odprtje novih lekarn s tem, da določajo:

                           —

                           da se lahko na vsakem območju lekarniške dejavnosti odpre načeloma ena lekarna na 2 800 prebivalcev;

                           —

                           da se lahko dodatna lekarna odpre le, če se ta prag preseže in se ta lekarna odpre za več kot 2000 prebivalcev; in

                           —

                           da mora vsaka lekarna upoštevati najmanjšo razdaljo glede na že obstoječe lekarne, pri čemer je ta razdalja praviloma 250 metrov.

                     Vendar pa člen 49 PDEU nasprotuje takim nacionalnim predpisom, če osnovni pravili najmanjšega števila 2 800 prebivalcev in najmanjše razdalje 250 metrov na vsem geografskem območju s posebnimi demografskimi značilnostmi, preprečujeta odprtje zadostnega števila lekarn, ki bi lahko zagotovile ustrezno lekarniško storitev, kar pa mora preveriti nacionalno sodišče.

               2.

               Člen 49 PDEU v povezavi s členom 1(1) in (2) Direktive Sveta 85/432/EGS z dne 16. septembra 1985 o uskladitvi zakonov in drugih predpisov v zvezi z nekaterimi dejavnostmi na področju farmacije ter členom 45(2)(e) in (g) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/36/ES z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij je treba razlagati tako, da nasprotuje merilom, ki so določena v točkah 6 in 7(c) priloge k dekretu 72/2001 o lekarnah in lekarniških podružnicah v kneževini Asturiji (Decreto 72/2001 regulador de las oficinas de farmacia y botiquines en el Principado de Asturias) z dne 19. julija 2001, na podlagi katerih se izbirajo lastniki novih lekarn.

      (1)  UL C 79, 29.3.2008.


title: Zadeva C-384/09: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 5. maja 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal de grande instance de Paris – Francija) – Prunus SARL, Polonium SA proti Directeur des services fiscaux (Neposredno obdavčenje — Prosti pretok kapitala — Člen 64 PDEU — Pravne osebe s sedežem v tretji državi — Posest nepremičnin v državi članici — Davek na tržno vrednost teh nepremičnin — Zavrnitev oprostitve — Presoja glede čezmorskih držav in ozemelj — Boj proti davčnim utajam — Solidarna odgovornost)

text:
               25.6.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 186/4

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 5. maja 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal de grande instance de Paris – Francija) – Prunus SARL, Polonium SA proti Directeur des services fiscaux
   (Zadeva C-384/09) (1)

   (Neposredno obdavčenje - Prosti pretok kapitala - Člen 64 PDEU - Pravne osebe s sedežem v tretji državi - Posest nepremičnin v državi članici - Davek na tržno vrednost teh nepremičnin - Zavrnitev oprostitve - Presoja glede čezmorskih držav in ozemelj - Boj proti davčnim utajam - Solidarna odgovornost)
   2011/C 186/07
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal de grande instance de Paris

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Prunus SARL, Polonium SA

      Tožena stranka: Directeur des services fiscaux

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunal de grande instance (Paris) – Razlaga člena 56 in naslednjih Pogodbe ES – Davek na tržno vrednost nepremičnin, ki so v Franciji – Nacionalna zakonodaja, na podlagi katere je pravnim osebam z dejanskim sedežem uprave v Franciji ali državi članici Evropske unije podeljena pravica do oprostitve plačila tega davka in na podlagi katere je ta pravica – glede pravne osebe s sedežem dejanske uprave na ozemlju tretje države – pogojena z obstojem konvencije o upravni pomoči, sklenjeni med Francijo in to državo za boj proti davčnim utajam in izogibanju plačevanja davkov, ali z okoliščino o obstoju pogodbe s klavzulo o prepovedi diskriminacije na podlagi državljanstva in združljivost te zakonodaje s Pogodbo – Zavrnitev oprostitve glede dveh družb s sedežem na Britanskih Deviških otokih – Obveznost plačila davka s strani solidarnih dolžnikov, pravnih oseb s sedežem v Franciji.

      Izrek

   Člen 64(1) PDEU je treba razlagati tako, da člen 63 PDEU ne posega v uporabo nacionalne zakonodaje, ki velja na dan 31. decembra 1993 ter na podlagi katere je družbam s sedežem na ozemlju te države članice Evropske unije podeljena pravica do oprostitve davka na tržno vrednost nepremičnine, ki je na ozemlju te države, in na podlagi katere je ta pravica – glede družbe s sedežem na ozemlju čezmorskih držav in ozemelj – pogojena z obstojem konvencije o upravni pomoči, sklenjeni med navedeno državo članico in tem ozemljem za boj proti davčnim utajam in izogibanju plačevanja davkov, ali z okoliščino, da z uporabo pogodbe, ki vsebuje klavzulo o prepovedi diskriminacije na podlagi državljanstva, ta pravna oseba ne more biti obdavčena bolj kot pravna oseba s sedežem na ozemlju te iste države članice.

      (1)  UL C 312, 19.12.2009.


title: Zadeva C-8/10: Tožba, vložena 8. januarja 2010 – Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg

text:
               27.3.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 80/13

         Tožba, vložena 8. januarja 2010 – Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg
   (Zadeva C-8/10)
   2010/C 80/22
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: G. Braun in L. de Schietere de Lophem, zastopnika)

      Tožena stranka: Veliko vojvodstvo Luksemburg

      Predloga tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, da ni sprejelo vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2006/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2006 o spremembi direktiv Sveta 78/660/EGS o letnih računovodskih izkazih posameznih vrst družb, 83/349/EGS o konsolidiranih računovodskih izkazih, 86/635/EGS o letnih računovodskih izkazih in konsolidiranih računovodskih izkazih bank in drugih finančnih institucij ter 91/674/EGS o letnih računovodskih izkazih in konsolidiranih računovodskih izkazih zavarovalnic, vsekakor pa s tem, da o njih ni obvestilo Komisije, ni izpolnilo svojih obveznosti iz navedene direktive;

               —

               Velikemu vojvodstvu Luksemburg naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Rok za prenos Direktive 2006/46/ES se je iztekel 5. septembra 2008. Vendar pa tožena stranka ob vložitvi te tožbe še ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za prenos Direktive, vsekakor pa o njih ni obvestila Komisije.


title: Zadeva C-231/04: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Tribunale Amministrativo Regionale za Lazio (Italija) z dne 23. februarja 2004 v zadevi Confcooperative Unione Regionale della Cooperazione FVG Federagricole in drugi proti Ministero delle Politiche Agricole e Forestali ter Regione Veneto

text:
               7.8.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 201/10

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Tribunale Amministrativo Regionale za Lazio (Italija) z dne 23. februarja 2004 v zadevi Confcooperative Unione Regionale della Cooperazione FVG Federagricole in drugi proti Ministero delle Politiche Agricole e Forestali ter Regione Veneto
   (Zadeva C-231/04)
   (2004/C 201/19)
   Tribunale Amministrativo Regionale za Lazio je s sklepom z dne 23. februarja 2004 v zadevi Confcooperative Unione Regionale della Cooperazione FVG Federagricole in drugi proti Ministero delle Politiche Agricole e Forestali ter Regione Veneto, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 3. junija 2004, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Tribunale Amministrativo Regionale za Lazio predlaga Sodišču, da odloči o naslednjih vprašanjih:

               1)

               Ali Evropski sporazum o pridružitvi med Republiko Madžarsko na eni strani in Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na drugi strani, podpisan dne 16. decembra 1991 (UL L 347 z dne 31. decembra 1993) predstavlja zakonito, ustrezno in zadostno pravno podlago za dodelitev pooblastila Evropski skupnosti za sprejem Evropskega sporazuma o vzajemnem priznavanju, zaščiti in nadzoru imen vin, podpisanega dne 29. novembra 1993 (UL L 337 z dne 31. decembra 1993) med Evropsko skupnostjo in Republiko Madžarsko; med drugim glede na člen 65(1), Skupno izjavo št. 13 in Prilogo XIII (točke 3, 4 in 5) Evropskega sporazuma iz leta 1991, v zvezi z morebitnim pridržkom suverenih pravic in pristojnosti posameznih držav na področju nacionalnih geografskih označb za svoje kmetijsko prehrambene proizvode, vključno s proizvodi vinskega sektorja, ki izključuje vsakršen prenos suverenih pravic in pristojnosti na Evropsko skupnost?

               2)

               Ali je Evropski sporazum o zaščiti imen vin, podpisan dne 29. novembra 1993 med Evropsko skupnostjo in Republiko Madžarsko (UL L 337/1993) o ureditvi zaščite geografskih označb na področju industrijske in poslovne lastnine, tudi glede na vsebino mnenja št. 1/94 Sodišča Evropskih skupnosti o izključni pristojnosti ES, treba razglasiti za ničnega in brez učinka v pravnem redu Skupnosti, glede na to, da posamezne države članice Evropske skupnosti omenjenega sporazuma niso ratificirale?

               3)

               Če je Evropski sporazum iz leta 1993 (UL L 337/93) v celoti zakonit in uporabljiv, ali je prepoved uporabe imena „Tocai“ v Italiji po letu 2007, ki izhaja iz izmenjanih pisem med pogajalkami v času sklepanja tega sporazuma (in ki so mu tudi priložena), nična in brez učinka in sicer zato, ker je ta v nasprotju z ureditvijo homonimnih označb, določeno s tem Sporazumom iz leta 1993 (glej člen 4(5) in Protokol priložen k Sporazumu)?

               4)

               Ali je gre šteti, da Druga skupna izjava, priložena Sporazumu iz leta 1993 (UL L 337/1993), iz katere izhaja, da pogodbene stranke v času pogajanj niso bile seznanjene z obstojem homonimnih označb evropskih in madžarskih vin, vsebuje očitno napačno predstavo stvarnosti (glede na to, da italijanske in madžarske označbe vina „Tocai“ obstajajo in živijo v sožitju že stoletja in da so bile uradno priznane leta 1948 s sporazumom, sklenjenim med Italijansko republiko in Republiko Madžarsko, ter so bile nedavno prevzete v pravno ureditev Skupnosti), kar na podlagi člena 48 Dunajske konvencije o pogodbenem pravu predstavlja razlog za ničnost dela Sporazuma iz leta 1993, iż katerega izhaja prepoved uporabe imena „Tocai“ v Italiji?

               5)

               Ali je treba v luči člena 59 Dunajske konvencije o pogodbenem pravu Sporazum TRIPs o trgovinskih vidikih pravic intelektualne lastnine (UL L 336 z dne 23. novembra 1994), ki je bil sklenjen v okviru Svetovne trgovinske organizacije (WTO) in je začel veljati dne 1. januarja 1996, torej po uveljavitvi Evropskega sporazuma iz leta 1993 (UL L 337/1994) razlagati tako, da se glede na to, da so podpisnice obeh sporazumov iste, njegove določbe o ureditvi homonimnih označb vin uporabljajo namesto določb iz Evropskega sporazuma iz leta 1993, kadar so le-te v neskladju?

               6)

               Ali je treba člene 22 – 24 tretjega dela Priloge C Sporazuma o ustanovitvi svetovne trgovinske organizacije (WTO), ki vsebuje Sporazum TRIPs (UL L 336/1994) in ki je začel veljati 1. januarja 1996, glede na obstoj dveh homonimnih označb za vina, pridelana v dveh državah pogodbenicah Sporazuma TRIPs (tako v primeru, da gre za homonomijo pri dveh geografskih označbah, ki se uporabljata v obeh državah pogodbenicah Sporazuma, kot tudi če gre za geografsko označbo v eni državi pogodbenici ter homonimno poimenovanje vinske trte, ki je tradicionalno gojena v drugi državi pogodbenici) razlagati tako, da se lahko ti dve označbi uporabljata še naprej, če so ju njuni proizvajalci v preteklosti uporabljali bodisi v dobri veri bodisi najmanj deset let pred 15. aprilom 1994 (člen 24(4) TRIPs) in če vsaka označba natančno navaja državo ali regijo oziroma kraj porekla zaščitenega vina, tako da le-to potrošnika ne zavaja?


title: Zadeva C-358/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Korkein hallinto-oikeus (Finska) 8. julija 2011 – Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen liikenne ja infrastruktuuri -vastuualue

text:
               10.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/36

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Korkein hallinto-oikeus (Finska) 8. julija 2011 – Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen liikenne ja infrastruktuuri -vastuualue
   (Zadeva C-358/11)
   2011/C 269/76
   Jezik postopka: finščina

      Predložitveno sodišče

   Korkein hallinto-oikeus

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnik: Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen liikenne ja infrastruktuuri-vastuualue

      Drugi stranki: Lapin luonnonsuojelupiiri ry in Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen ympäristö ja luonnonvarat-vastuualue

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali se lahko iz okoliščine, da se je odpadek razvrstil med nevarne odpadke, neposredno sklepa, da uporaba snovi ali predmeta povzroča splošen škodljiv vpliv na okolje in zdravje ljudi v smislu člena 6(1)(d) Direktive o odpadkih 2008/98/ES (1)? Ali lahko tudi nevarni odpadek preneha biti odpadek, če so izpolnjeni pogoji iz člena 6(1) Direktive o odpadkih 2008/98/ES?

               2.

               Ali je treba pri razlagi pojma „odpadek“, zlasti pri presoji obveznosti odstranjevanja snovi ali predmeta, upoštevati okoliščino, da je ponovna uporaba predmeta, ki je predmet presoje, na podlagi Priloge XVII, navedene v členu 67 Uredbe REACH (2), dovoljena pod določenimi pogoji? Če je odgovor pritrdilen, kakšen pomen ima ta okoliščina?

               3.

               Ali so se s členom 67 Uredbe REACH uskladile zahteve glede proizvodnje, dajanja v promet ali uporabe v smislu člena 128(2) Uredbe REACH, tako da uporabe spojin in izdelkov iz Priloge XVII ni mogoče preprečiti z nacionalnimi predpisi o varstvu okolja, če te omejitve niso bile objavljene v popisu, ki ga izdela Komisija na podlagi člena 67(3) Uredbe REACH?

               4.

               Ali je treba namene uporabe lesa, obdelanega z raztopino CCA, ki so našteti v Prilogi XVII, točka 19(4)(b), k Uredbi REACH, razlagati tako, da so našteti taksativno?

               5.

               Ali se lahko v obravnavanem primeru sporna uporaba kot podporna konstrukcija za pot iz desk enači z nameni uporabe z navedenega seznama, tako da se lahko ta uporaba dovoli na podlagi Priloge XVII, točka 19(4)(b), k Uredbi REACH, če so izpolnjeni drugi zahtevani pogoji?

               6.

               Katere okoliščine je treba upoštevati pri presoji, ali obstaja tveganje ponavljajočega stika s kožo v smislu Priloge XVII, točka 19(4)(d), k Uredbi REACH?

               7.

               Ali je z izrazom „mogoč“, ki ga vsebuje določba, navedena v šestem vprašanju, mišljeno, da mora biti ponavljajoči stik s kožo teoretično mogoč ali da mora biti vsaj do neke mere verjeten?

      (1)  Direktiva 2008/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta o odpadkih in razveljavitvi nekaterih direktiv (UL L 312, str. 3).

      (2)  Uredba (ES) št. 1907/2006 Evropskega parlamenta in Sveta o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH) ter o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije in o spremembi Direktive 1999/45/ES ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES (UL L 396, str. 1).


title: Zadeva T-159/13: Tožba, vložena 15. marca 2013 – HK Intertrade proti Svetu

text:
               25.5.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 147/24

         Tožba, vložena 15. marca 2013 – HK Intertrade proti Svetu
   (Zadeva T-159/13)
   2013/C 147/44
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: HK Intertrade Co. Ltd (Wanchai, Hong-Kong) (zastopniki: J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta, N. Pilkington in D. Sellers, odvetniki)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Sklep Sveta 2012/829/SZVP z dne 21. decembra 2012 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 356, 22.12.2012, str. 71) in Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 1264/2012 z dne 21. decembra 2012 o izvajanju Uredbe (EU) št. 267/2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 356, 22.12.2012, str. 55) razglasi za nična, kolikor izpodbijana akta vključujeta tožečo stranko, in

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov tega postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka navaja pet tožbenih razlogov, ki se nanašajo na bistveno kršitev postopka ter na kršitev Pogodb in pravnih pravil v zvezi z njihovo uporabo: kršitev pravice do zaslišanja, kršitev obveznosti obveščanja, nezadostno obrazložitev, kršitev pravice do obrambe in očitno napako pri presoji.
   Tožeča stranka meni, da Svet ni opravil zaslišanja tožeče stranke in ni izpolnil obveznosti v zvezi z obveščanjem tožeče stranke. Poleg tega naj Svet ne bi podal zadostne obrazložitve, kar naj bi se kazalo v tem, da Svet ni odgovoril na zahtevi tožeče stranke za dostop do dokumentov in za končno razkritje. S temi opustitvami naj bi Svet kršil pravico tožeče stranke do obrambe, ki ni mogla učinkovito ugovarjati ugotovitvam Sveta, saj s temi ugotovitvami ni bila seznanjena. V nasprotju s trditvami Sveta naj tožeča stranka ne bi bila „navidezno podjetje“ družbe National Iranian Oil Company (NIOC), vsekakor pa naj Svet ne bi utemeljil, da zgolj to, da je bila ustanovljena kot hčerinsko podjetje družbe NIOC, zadostuje, da bi s tem povzročila gospodarsko korist za iransko državo v nasprotju s ciljem izpodbijanih ukrepov. Dalje naj bi Svet jasno kršil pravico tožeče stranke do obrambe in nazadnje storil očitne napake pri presoji.


title: Zadeva C-395/10: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 3. februarja 2011 – Evropska komisija proti Francoski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2007/2/ES — Okoljska politika — infrastruktura za prostorske informacije — Izmenjava in posodabljanje elektronskih podatkov — Nesprejetje nacionalnih ukrepov za prenos)

text:
               2.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 103/11

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 3. februarja 2011 – Evropska komisija proti Francoski republiki
   (Zadeva C-395/10) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2007/2/ES - Okoljska politika - infrastruktura za prostorske informacije - Izmenjava in posodabljanje elektronskih podatkov - Nesprejetje nacionalnih ukrepov za prenos)
   2011/C 103/17
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. Alcover San Pedro in V. Peere, zastopnika)

      Tožena stranka: Francoska republika (zastopnika: G. de Bergues in S. Menez, zastopnika)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje, v predvidenem roku, predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2007/2/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. marca 2007 o vzpostavitvi infrastrukture za prostorske informacije v Evropski skupnosti (INSPIRE) (UL L 108, str. 1)

      Izrek

               1.

               S tem da ni v predvidenem roku sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2007/2/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. marca 2007 o vzpostavitvi infrastrukture za prostorske informacije v Evropski skupnosti (INSPIRE), Francija ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2.

               Francoski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 274, 9.10.2010.


title: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 14. aprila 2005 v zadevi T-260/03: Celltech R & D Ltd proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) (Znamka Skupnosti — Besedna znamka CELLTECH — Absolutni razlogi za zavrnitev — Razlikovalni učinek — Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94)

text:
               25.6.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/16

      SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 14. aprila 2005
   v zadevi T-260/03: Celltech R & D Ltd proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) (1)

   (Znamka Skupnosti - Besedna znamka CELLTECH - Absolutni razlogi za zavrnitev - Razlikovalni učinek - Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94)
   (2005/C 155/31)
   Jezik postopka: angleščina
   V zadevi T-260/03, Celltech R & D Ltd, s sedežem v Sloughu, Berkshire (Združeno kraljestvo), ki ga zastopata D. Alexander, barrister, in N. Jenkins, solicitor, proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) (zastopnika: I. de Medrano Caballero in A. Folliard-Monguiral), zaradi tožbe proti odločbi drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 19. maja 2003 (zadeva R 659/2002-2) o predlogu za registracijo besedne znamke CELLTECH kot znamke Skupnosti je Sodišče prve stopnje (tretji senat), v sestavi M. Jaeger, predsednik, V. Tiili, sodnica, in O. Czúcz, sodnik, sodni tajnik: C. Kristensen, administratorka, dne 14. aprila 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 19. maja 2003 (zadeva R 659/2002-2) se razveljavi.

               2.

               Tožena stranka nosi stroške postopka.

      (1)  UL C 239, 4.10.2003.


title: Zadeva C-289/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 12. junija 2014 – Brit Air SA proti Ministère des finances et des comptes publics

text:
               11.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 261/16

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 12. junija 2014 – Brit Air SA proti Ministère des finances et des comptes publics
   (Zadeva C-289/14)
   2014/C 261/24
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Conseil d'État

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Brit Air SA

      Tožena stranka: Ministère des finances et des comptes publics

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba določbe členov 2(1) in 10(2) Direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 (1) razlagati tako, da pavšalni znesek, ki se izračuna kot odstotek letnega prometa, ustvarjenega na progah, s katerimi se upravlja na podlagi franšizne pogodbe, in ki ga letalska družba, ki je za račun druge letalske družbe izdala vozovnice, ki jim je potekla veljavnost, plača tej drugi letalski družbi, pomeni neobdavčeno odškodnino, ki se plača zadnjenavedeni družbi in s katero se povrne škoda, ki je tej družbi nastala zaradi nepotrebne mobilizacije njenih prevoznih sredstev, ali da predstavlja plačilo za vozovnice, ki so bile izdane, vendar niso bile uporabljene?

               2.

               Ali je treba, če se šteje, da ta znesek predstavlja plačilo za vozovnice, ki so bile izdane, vendar niso bile uporabljene, te določbe razlagati tako, da se lahko izdajo vozovnice enači z dejansko izvršitvijo storitve prevoza, in da so zneski, ki jih letalska družba zadrži, če imetnik letalske vozovnice vozovnice ni uporabil, ta pa je postala neveljavna, predmet davka na dodano vrednost?

               3.

               Ali mora v tem primeru družba Air France ali družba Brit Air pobrani davek plačati davčnemu organu takoj ob prejemu plačila, čeprav je mogoče, da potovanje ne bo opravljeno zaradi stranke?

      (1)  Šesta direktiva Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 23).


title: Zadeva T-380/14: Tožba, vložena 30. maja 2014 – Pšonka proti Svetu

text:
               11.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 261/37

         Tožba, vložena 30. maja 2014 – Pšonka proti Svetu
   (Zadeva T-380/14)
   2014/C 261/62
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Artem Viktorovič Pšonka (Moskva, Rusija) (zastopnika: C. Constantina in J.-M. Reymond, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               na podlagi člena 263 Pogodbe od delovanju Evropske unije (PDEU) Sklep Sveta 2014/119/SZVP z dne 5. marca 2014 in Uredbo Sveta št. 208/2014 z dne 5. marca 2014 razglasi za nična v delu, v katerem se nanašata na tožečo stranko, in, natančneje, odredi:

                           —

                           umik imena tožeče stranke iz Priloge I k Uredbi Sveta št. 208/2014 z dne 5. marca 2014;

                           —

                           umik imena tožeče stranke iz Priloge I k Sklepu Sveta 2014/119/SZVP z dne 5. marca 2014;

               —

               na podlagi člena 263 PDEU Sklep Sveta 2014/119/SZVP z dne 5. marca 2014 in Uredbo Sveta št. 208/2014 z dne 5. marca 2014 razglasi za nična v delu, v katerem nista v skladu s skupnim predlogom;

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov te sodbe in tožeči stranki zagotovi povrnitev stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: nepristojnost Sveta in kršitev pristojnosti sodišča, ker:

                           —

                           je bil s sprejetjem izpodbijane uredbe kršen postopek, določen v členu 215(2) PDEU, saj je uredba razširila področje omejevalnih ukrepov glede na skupni predlog Visokega predstavnika Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko ter Komisije, na katerem je temeljila;

                           —

                           uvrstitev tožeče stranke na seznam pomeni osramotitev posameznika, proti kateremu ni bil voden ustrezen postopek in ki ga ni obsodilo pristojno sodišče.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: očitne kršitve pri presoji dejanskega stanja. Tožeča stranka trdi, da zoper njo ni bila začeta nobena preiskava v zvezi s poneverbo ukrajinskih državnih sredstev in/ali nezakonitega prenosa teh sredstev izven Ukrajine pred ali ob sprejetju izpodbijanih ukrepov. Dalje, tožeča stranka trdi, da domnevna preiskava – tudi če bi obstajala – ne bi imela kakršnekoli dejanske ali pravne podlage in bi bila izključno politična. Nazadnje, tožeča stranka trdi, da razlogi, ki jih je Svet navedel za uvrstitev tožeče stranke na seznam, ne izpolnjujejo pogojev, določenih za sporne ukrepe, in niso podprti z nobenimi dokazi.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitve temeljnih pravic tožeče stranke. Tožeča stranka trdi, da:

                           —

                           ji Svet ni predložil posamičnih in specifičnih dejanskih in pravnih razlogov, s čimer je kršil člen 296 PDEU;

                           —

                           ji ni bila zagotovljena pravica do predložitve stališč Svetu;

                           —

                           naložitev izpodbijanih ukrepov pomeni, da je odgovorna za odtujitev ukrajinskih državnih sredstev brez kakršnekoli sodbe ali dokaza, s čimer ji je kršena pravica, da se jo šteje za nedolžno, dokler se ne dokaže, da je kriva;

                           —

                           ni bila obveščena o kakršnemkoli dokazu, ki jo bremeni, zato takega dokaza ne more izpodbijati pred Sodiščem, s čimer ji je kršena pravica do učinkovitega pravnega sredstva;

                           —

                           ji je odvzeta lastninska pravica;

                           —

                           so sporni ukrepi glede na okoliščine zadeve in razpoložljive dokaze nesorazmerni; in

                           —

                           način na katerega je opisana v izpodbijani odločbi resno škodi njenemu ugledu.


title: Zadeva T-109/16: Sklep Splošnega sodišča z dne 18. oktobra 2016 – Laboratoire de la mer/EUIPO – Boehringer Ingelheim Pharma (RESPIMER) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Evropske unije RESPIMER — Prejšnja besedna znamka Evropske unije RESPIMAT — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Tožba, ki je očitno brez pravne podlage)

text:
               12.12.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/24

         Sklep Splošnega sodišča z dne 18. oktobra 2016 – Laboratoire de la mer/EUIPO – Boehringer Ingelheim Pharma (RESPIMER)
   (Zadeva T-109/16) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Evropske unije RESPIMER - Prejšnja besedna znamka Evropske unije RESPIMAT - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Tožba, ki je očitno brez pravne podlage))
   (2016/C 462/31)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Laboratoire de la mer (Saint-Malo, Francija) (zastopnik: S. Szilvasi, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: D. Hanf, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe pri EUIPO: Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG (Ingelheim, Nemčija)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe EUIPO z dne 21. januarja 2016 (zadeva R 3109/2014-5) v zvezi s postopkom z ugovorom med Boehringer Ingelheim Pharma in Laboratoire de la mer.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže.

               2.

               Laboratoire de la mer nosi stroške postopka.

      (1)  UL C 165, 10.5.2016.


title: Zadeva T-277/15: Sklep Splošnega sodišča z dne 26. januarja 2016 – Permapore/UUNT – José Joaquim Oliveira II – Jardins & Afins (Terraway) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti Terraway — Prejšnji besedni nacionalni in mednarodni znamki TERRAWAY — Delna zavrnitev ugovora — Neizpolnitev obveznosti plačila pristojbine za pritožbo v roku — Odločba odbora za pritožbe, s katero se ugotovi, da pritožba ni bila vložena — Pritožba, ki očitno ni pravno utemeljena)

text:
               21.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 106/35

         Sklep Splošnega sodišča z dne 26. januarja 2016 – Permapore/UUNT – José Joaquim Oliveira II – Jardins & Afins (Terraway)
   (Zadeva T-277/15) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti Terraway - Prejšnji besedni nacionalni in mednarodni znamki TERRAWAY - Delna zavrnitev ugovora - Neizpolnitev obveznosti plačila pristojbine za pritožbo v roku - Odločba odbora za pritožbe, s katero se ugotovi, da pritožba ni bila vložena - Pritožba, ki očitno ni pravno utemeljena))
   (2016/C 106/40)
   Jezik postopka: portugalščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Permapore Ltd (Nenagh, Irska) (zastopnik: J. Sales, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Schifko, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: José Joaquim Oliveira II – Jardins & Afins Lda (Grijó, Portugalska) (zastopniki: M. Oehen Mendes, R. Duarte Morais, M. Ribeiro da Fonseca in S. Luís Dias, odvetniki)

      Predmet

   Predlog za razveljavitev odločbe prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 5. marca 2015 (zadeva R 2496/2014-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med José Joaquim Oliveira II – Jardins & Afins Lda in Permapore Ltd.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Permapore Ltd nosi svoje stroške in stroške Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT).

               3.

               José Joaquim Oliveira II – Jardins & Afins Lda nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 245, 27.7.2015.


title: Zadeva T-87/12: Sklep Splošnega sodišča z dne 6. februarja 2014 – Duff Beer proti UUNT – Twentieth Century Fox Film (Duff) (Znamka Skupnosti — Ugovor — Umik ugovora — Ustavitev postopka)

text:
               14.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/33

         Sklep Splošnega sodišča z dne 6. februarja 2014 – Duff Beer proti UUNT – Twentieth Century Fox Film (Duff)
   (Zadeva T-87/12) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Ugovor - Umik ugovora - Ustavitev postopka))
   2014/C 112/43
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Duff Beer UG (haftungsbeschränkt) (Eschwege, Nemčija) (zastopnik: N. Schindler, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Poch, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Twentieth Century Fox Film Corp. (Wilmington, Združene države) (zastopnika: S. Böttger in M. Koch, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 12. decembra 2011 (zadeva R 456/2011-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med Twentieth Century Fox Film Corp. in Duff Beer UG (haftungsbeschränkt)

      Izrek

               1.

               Postopek s to tožbo se ustavi.

               2.

               Tožeča stranka in intervenientka nosita svoje stroške ter vsaka polovico stroškov tožene stranke.

      (1)  UL C 109, 14.4.2012.


title: Zadeva T-584/13: Tožba, vložena 4. novembra 2013 – BASF Agro in drugi proti Komisiji

text:
               11.1.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 9/27

         Tožba, vložena 4. novembra 2013 – BASF Agro in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-584/13)
   2014/C 9/43
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: BASF Agro BV (Arnhem, Nizozemska); BASF SE (Ludwigshafen am Rhein, Nemčija); BASF Belgium Coordination Center (Antwerpen, Belgija); BASF Española, SL (Barcelona, Španija); BASF Italia SpA (Cesano Maderno, Italija); BASF Nederland BV (Arnhem); in BASF Slovensko spol. s r. o. (Bratislava, Slovaška) (zastopnika: J. Montfort in M. Peristeraki, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska Komisija

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               razglasi za nično Izvedbeno uredbo Komisije (EU) št. 781/2013 z dne 14. avgusta 2013 o spremembi Izvedbene uredbe (EU) št. 540/2011 v delu, v katerem se nanaša na pogoje za registracijo aktivne snovi fipronil ter prepoved uporabe in prodaje semen, tretiranih s fitofarmacevtskimi sredstvi, ki vsebujejo navedeno aktivno snov (UL L 219, str. 22).

               —

               podredno in le če prvemu predlogu ni ugodeno, razglasi izpodbijano uredbo za nično v delu, v katerem razveljavi dovoljenje za uporabo in prodajo sončničnih semen, tretiranih s fipronilom;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov tožečih strank tega postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo sedem tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: Komisija je kršila člen 21 Uredbe (ES) št. 1107/2009 (1), ker se ni oprla na nova znanstvena in tehnična spoznanja, ampak na „zelo sporne“ podatke. Poleg tega Komisija ni upoštevala relevantnih podatkov o spremljanju. Iz dostopnih podatkov o spremljanju škodljivi učinki na čebelje družine niso bili razvidni. Tožeče stranke trdijo tudi, da je Komisija napačno ugotovila, da aktivna snov fipronil ni več izpolnjevala pogojev iz člena 4 Uredbe (ES) št. 1107/2009.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: Komisija je kršila člen 49 Uredbe (ES) št. 1107/2009, ker je z izpodbijano uredbo sprejela omejevane ukrepe za semena, tretirana s fipronilom, ne da bi dokazala, da tako tretirana semena pomenijo „resno tveganje“ za čebele, ki ga ni mogoče obvladati na drug način. Poleg tega Komisija ni uporabila ukrepov za zmanjšanje tveganja, s katerem bi bilo tveganje mogoče obvladati na ustrezen način.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: izpodbijana uredba je bila sprejeta na podlagi metode iz osnutka smernic namesto na podlagi metode iz obstoječih in potrjenih smernic. Komisija je s tem napačno uporabila pravo in kršila temeljni načeli pravne varnosti in legitimnega pričakovanja, saj morajo biti smernice dostopne in dogovorjene ex ante pred pregledom odobritve aktivne snovi, in ne ex post.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: izpodbijane uredbe ni mogoče upravičiti s previdnostnim načelom, ker pogoji za uporabo tega načela v obravnavanem primeru niso izpolnjeni. Natančneje, tožeče stranke trdijo, da so tveganja, za katera je Komisija menila, da so bila upoštevna, temeljila zgolj na hipotezah, ki niso bile znanstveno potrjene, da bistveni podatki niso bili upoštevani, da je Komisija tveganje ocenila na podlagi napačne metode in da pri upravljanju s tveganju ni vključila tožečih strank, kot zatrjuje. Ukrepi, sprejeti v izpodbijani določbi, so zato nesorazmerni in nekonsistentni.

               5.

               Peti tožbeni razlog: izpodbijana uredba določa pretirane omejitve za tretiranje semen s fipronilom, ki niso niti primerne niti nujne za varstvo zdravja čebel v EU. Tožeče stranke trdijo tudi, da Komisija zlasti glede sončnic ni upoštevala, da ni imelo tretiranje s fipronilom nikoli negativnih učinkov na zdravje čebel.

               6.

               Šesti tožbeni razlog: Komisija zaradi kratkega obdobja, v katerem je bila izpodbijana uredba sprejeta, in zapletenosti primera ni mogla upoštevati bistvenih in podrobnih komentarjev tožečih strank glede tehničnih, regulativnih in znanstevnih vidikov „Sklepa o strokovnem pregledu ocene tveganja pesticidov z aktivno snovjo fipronil za čebele“ Evropske agencije za varnost hrane.

               7.

               Sedmi tožbeni razlog: Komisija ni zadostno pojasnila skrbi, zaradi katerih je EFSI predlagala, naj pregleda odobritev fipronila. Komisija tudi ni pojasnila, zakaj je zavrnila trditve in dokaze tožečih strank. Poleg tega iz izpodbijane uredbe ni jasno razviden namen, zaradi katerega je Komisija to uredbo sprejela.

      (1)  Uredba (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet in razveljavitvi direktiv Sveta 79/117/EGS in 91/414/EGS (UL 2009 L 309, str. 1).


title: Zadeva C-270/13: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 10. septembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – Iraklis Haralambidis proti Calogero Casilli (Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Prosto gibanje delavcev — Člen 45(1) in (4) PDEU — Pojem delavca — Zaposlitve v državni upravi — Funkcija predsednika pristaniškega organa — Sodelovanje pri izvajanju javnih pooblastil — Pogoj državljanstva)

text:
               17.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 409/13

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 10. septembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – Iraklis Haralambidis proti Calogero Casilli
   (Zadeva C-270/13) (1)

   ((Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Prosto gibanje delavcev - Člen 45(1) in (4) PDEU - Pojem delavca - Zaposlitve v državni upravi - Funkcija predsednika pristaniškega organa - Sodelovanje pri izvajanju javnih pooblastil - Pogoj državljanstva))
   2014/C 409/18
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Consiglio di Stato

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Iraklis Haralambidis

      Tožena stranka: Calogero Casilli

      ob udeležbi: Autorità Portuale di Brindisi, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Regione Puglia, Provincia di Brindisi, Comune di Brindisi, Camera di Commercio Industria Artigianato ed Agricoltura di Brindisi

      Izrek

   V okoliščinah, kakršne so te v postopku v glavni stvari, je treba člen 45(4) PDEU razlagati tako, da državi članici ne dovoljuje, da opravljanje funkcije predsednika pristaniškega organa pridrži za svoje državljane.

      (1)  UL C 207, 20.7.2013.


title: Zadeva T-280/08: Tožba, vložena 18. julija 2008 – Perry proti Komisiji

text:
               11.10.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 260/14

         Tožba, vložena 18. julija 2008 – Perry proti Komisiji
   (Zadeva T-280/08)
   (2008/C 260/25)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Claude Perry (Pariz, Francija) (zastopnik: J. Culioli, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da je Komisija napačno ravnala;

               —

               ugotovi naj se, da zaradi tega napačnega ravnanja Komisija nepogodbeno odgovarja;

               —

               ugotovi naj se, da je prišlo do škode tožeče stranke, ki je v vzročni zvezi z njenim napačnim ravnanjem;

               —

               ugotovi naj se, da mora Komisija to škodo povrniti;

               —

               ugodi naj se C. Perryu, ki ocenjuje svojo škodo na 1 000 000 eurov;

               —

               Komisiji naj se naloži, da plača C. Perryu znesek 1 000 000 eurov;

               —

               Komisiji naj se naložijo vsi stroški tega postopka;

               —

               ugotovi naj se, da mora Komisija plačati stroške obrambe v višini 10 000 eurov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka zahteva povračilo škode, ki naj bi jo utrpela zaradi obtožb o zlorabi subvencij Skupnosti pri izvrševanju določenih pogodb, sklenjenih med družbami tožeče stranke in Komisijo v okviru humanitarne pomoči Evropske unije, namenjene Bosni in območju Velikih jezer v Afriki.
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so enaki kot tisti, navedeni v okviru zadeve T-132/98, Groupe Perry et Isibiris proti Komisiji (1).

      (1)  UL C 312, 1998, str. 20.


title: Zadeva F-18/13: Tožba, vložena 19. februarja 2013 – ZZ proti Komisiji

text:
               20.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 114/47

         Tožba, vložena 19. februarja 2013 – ZZ proti Komisiji
   (Zadeva F-18/13)
   2013/C 114/72
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopniki: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis in E. Marchal, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti sklepa, da se izračun bonusa pokojninskih pravic, pridobljenih pred začetkom dela, opravi na podlagi novih splošnih izvedbenih določb.

      Predlog tožeče stranke

               —

               Sklep z dne 17. januarja 2012 o izračunu bonusa pokojninskih pravic, pridobljenih pred začetkom dela tožeče stranke pri Komisiji, naj se razglasi za ničen;

               —

               po potrebi naj se sklep o zavrnitvi pritožbe tožeče stranke z dne 13. novembra 2012, s katero je predlagala, naj se uporabi splošne izvedbene določbe in aktuarske stopnje, ki so veljale ob vložitvi njene prošnje za prenos pokojninskih pravic, razglasi za ničen;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-466/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale ordinario di Brescia (Italija) 9. septembra 2011 – Gennaro Currà in drugi proti Zvezni republiki Nemčiji

text:
               26.11.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 347/12

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale ordinario di Brescia (Italija) 9. septembra 2011 – Gennaro Currà in drugi proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Zadeva C-466/11)
   2011/C 347/17
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale ordinario di Brescia

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Gennaro Currà in drugi

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija

      Intervenientka: Italijanska republika

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali sta na podlagi mednarodnih obveznosti nemške države (člena 2 in 5(2) Londonskega sporazuma za dolgove nemške države iz leta 1953 itd.) zatrjevana imuniteta pred civilno odgovornostjo [navedene države] pred italijanskim sodiščem za zadevna dejstva […] – ki je od 11. marca 2004 (sodba Ferrini) ni več mogoče uveljavljati – in sporazum [z italijansko vlado, podpisan 18. novembra 2008 v Trstu] za začetek postopka pred mednarodnim sodiščem ([zadeva] št. 143/2008 General list) [zgolj] v povezavi z italijanskimi predpisi [iz] zakona št. 89/2010, na podlagi katerega italijanske sodbe, ki temeljijo na hudih kaznivih dejanjih proti človeštvu, niso izvršljive, v nasprotju s členom 6 [PEU] ter členi 17, 47 in 52 Listine Evropske [unije] o temeljnih pravicah z dne 18. decembra 2000?

               2.

               Ali so bile z uporabo člena 7 Reichsbeamtenhaftungsgesetz (BGH, sodba z dne 26. junija 2003, III ZR 245/98) [in] sodbe Bundensverfassungsgericht (z dne 15. februarja 2006, 2 Bvr 1476/03) v zvezi z vojnimi kaznivimi dejanji in kaznivimi dejanji proti človeštvu, ki evropskim državljanom v nasprotju s členom 2 Londonskega sporazuma za dolgove nemške države iz leta 1953 ne priznava pravice do odškodnine od nemške države, pravice tožečih strank na podlagi členov 17 in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah kršene do 11. marca 2004 (sodba Ferrini) in [ali] je zato sklicevanje na zastaralni rok v nasprotju z obveznostmi Skupnosti in zlasti s členoma 3 in 4(3), zadnji pododstavek, [PEU] ter z načelom „Non conceditur contra venire factum proprio“?

               3.

               Ali je uveljavljanje sodne imunitete Zvezne republike Nemčije v nasprotju s členoma 4(3), zadnji pododstavek, in 21 [PEU], ker naj bi izključevala civilno odgovornost na podlagi skupnih evropskih načel (člen 340 [PDEU]) tožene stranke za njeno kršitev mednarodnega prava (prepoved suženjstva in prisilnega dela), storjeno proti državljanom druge države članice?


title: Zadeva C-574/11: Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 9. februarja 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Düsseldorf – Nemčija) – Novartis AG proti Actavis Deutschland GmbH & Co KG, Actavis Ltd (Člen 104(3), prvi pododstavek, Poslovnika — Zdravila za humano uporabo — Dodaten varstveni certifikat — Uredba (ES) št. 469/2009 — Člena 4 in 5 — Posamezna učinkovina, za katero se izda tak certifikat — Obseg varstva — Zdravilo, ki vsebuje več učinkovin, vključno z učinkovino, ki je predmet certifikata)

text:
               5.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 133/13

         Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 9. februarja 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Düsseldorf – Nemčija) – Novartis AG proti Actavis Deutschland GmbH & Co KG, Actavis Ltd
   (Zadeva C-574/11) (1)

   (Člen 104(3), prvi pododstavek, Poslovnika - Zdravila za humano uporabo - Dodaten varstveni certifikat - Uredba (ES) št. 469/2009 - Člena 4 in 5 - Posamezna učinkovina, za katero se izda tak certifikat - Obseg varstva - Zdravilo, ki vsebuje več učinkovin, vključno z učinkovino, ki je predmet certifikata)
   2012/C 133/24
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Landgericht Düsseldorf

      Stranki

      Tožeča stranka: Novartis AG

      Toženi stranki: Actavis Deutschland GmbH & Co KG, Actavis Ltd

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Landgericht Düsseldorf – Razlaga členov 4 in 5
   Uredbe (ES) št. 469/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. maja 2009 o dodatnem varstvenem certifikatu za zdravila (UL L 152, str. 1) – Področje uporabe certifikata – Varstvo zgolj za zdravila, ki vsebujejo samo zavarovano učinkovino, oziroma tudi varstvo zdravil, ki vsebujejo zavarovano učinkovino v kombinaciji z drugo učinkovino

      Izrek

   Člena 4 in 5 Uredbe (ES) št. 469/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. maja 2009 o dodatnem varstvenem certifikatu za zdravila, je treba razlagati tako, da v primeru, ko je „proizvod“, katerega sestavina je učinkovina, zavarovana na podlagi osnovnega patenta, imetnik tega patenta pa se je lahko zanesel na zaščito, ki jo zagotavlja patent za ta „proizvod“, da se nasprotuje trženju zdravila, ki vsebuje to učinkovino v kombinaciji z eno ali več učinkovinami, dodatni varstveni certifikat, podeljen temu „proizvodu“, njegovemu imetniku lahko omogoča, da po izteku veljavnosti osnovnega patenta nasprotuje temu, da tretja oseba trži zdravilo, ki vsebuje ta proizvod za rabo „proizvoda“ kot zdravila, ki je bilo odobreno preden je certifikat potekel.

      (1)  UL C 32, 4.2.2012.