title: Zadeva C-241/16 P: Pritožba, ki jo je Darko Graf vložil 26. aprila 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 26. februarja 2016 v zadevi T-507/14, Vedran Vidmar in Darko Graf/Evropska komisija

text:
               11.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 251/14

         Pritožba, ki jo je Darko Graf vložil 26. aprila 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 26. februarja 2016 v zadevi T-507/14, Vedran Vidmar in Darko Graf/Evropska komisija
   (Zadeva C-241/16 P)
   (2016/C 251/16)
   Jezik postopka: hrvaščina

      Stranki

      Pritožnik: Darko Graf (zastopnik: L. Duvnjak, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predloga

   Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

               —

               sodbo Splošnega sodišča EU, izrečeno v zadevi T-507/14 dne 26. februarja 2016 v celoti razveljavi ter ugodi tožbenemu zahtevku, ki ga je pritožnik uveljavljal v prvostopenjskem postopku s tožbo z dne 1. julija 2014, in Evropski komisiji naloži, naj pritožniku povrne vse stroške tega postopka;

               —

               podredno, sodbo Splošnega sodišča EU, izrečeno v zadevi T-507/14 dne 26. februarja 2016 v celoti razveljavi ter zadevo vrne prvostopenjskemu sodišču v novo odločanje in Evropski komisiji naloži, naj pritožniku povrne vse stroške tega postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnik izpodbijano sodbo izpodbija v teh delih:

               —

               točko 40, v kateri je ugotovljeno, da je le protipravno aktivno ravnanje institucij EU eden od elementov, potrebnih za obstoj nepogodbene odškodninske obveznosti EU, ker naj bi bila ta ugotovitev prvostopenjskega sodišča v nasprotju s členom 340(2) Pogodbe o delovanju EU in sodno prakso Sodišča (sodba Sodišča z dne 19. maja 1992, Mulder in drugi/Svet in Komisija, C-104/89 i C-37/90,EU:C:1992:217);

               —

               točko 47, v kateri se v nasprotju z določbami člena 36 Akta o pristopu Republike Hrvaške (v nadaljevanju: RH) k Evropski uniji (v nadaljevanju: EU) in Priloge VII k tem aktu zaveze, ki jih je RH v razmerju do EU prevzela med pogajanji o svojem pristopu k EU, napačno imenuje „načela“, ker naj v konkretnem primeru ne bi šlo za nikakršna načela, temveč za 11 konkretnih pogodbenih obveznosti RH do EU, ki so vse začele veljati 9. decembra 2011;

               —

               točke od 48 do 52, ker sta člen 36 Akta o pristopu RH k EU in Priloga VII, točka 1, k tem aktu začela veljati 9. decembra 2011, ko sta bila v veljavi in sta zavezovala strategija reforme pravosodja za obdobje 2011–2015 z dne 15. decembra 2010 in revidiran akcijski načrt vlade Republike Hrvaške za reformo pravosodja z dne 20. maja 2010, zaradi česar je razveljavitev teh aktov s strani RH, kar je Evropska komisija prej izrecno odobrila v točki 3 izčrpnega poročila o spremljanju RH z dne 10. oktobra 2012 s tem, da je RH naložila sprejetje nove izvršilne zakonodaje, v nasprotju s splošnimi pravnimi načeli varstva legitimnih pričakovanj in pravne varnosti, saj je imela razveljavitev teh pravnih aktov za pritožnike očiten retroaktivni učinek, RH pa po 9. decembru 2011 ni sprejela niti ene nove strategije reforme pravosodja, temveč samo strategijo razvoja pravosodja za obdobje od 2013 do 2018, zaradi česar je zadnja strategija reforme pravosodja, ki jo je RH sprejela, prav tista, ki je veljala 9. decembra 2011 (glej npr. sodbe z dne 30. januarja 1974, Louwage/Komisija, 148/73, EU:C:1974:7, točki 12 in 18; z dne 17. decembra 1998, Embassy Limousines & Services/Parlament, T-203/96, točki 74 in 88, in z dne 14. maja 1975, CNTA/Komisija, 74/74, EU:C:1975:59, točki 41 in 44), pri čemer je treba navesti, da je prvostopenjsko sodišče s tem, da je v točki 53 ugotovilo, da „ni treba sklepati, da so hrvaški organi […] lahko prosto spremenili strategijo razvoja pravosodja za obdobje 2011–2015 in akcijski načrt iz leta 2010. Ob upoštevanju določb Akta o pristopu, zlasti njegovega člena 36 in Priloge VII, hrvaški organi niso bili dolžni izpolniti samo zaveze 1, temveč tudi vse druge zaveze iz te priloge“, potrdilo utemeljenost zadevnega tožbenega odškodninskega zahtevka;

               —

               točke od 54 do 57 in od 59 do 63 v zvezi z neizpolnjevanjem obveznosti Evropske komisije iz člena 36 Akta o pristopu RH k EU, da zagotovi izpolnjevanje zavez RH iz Priloge VII, točka 3, k Aktu o pristopu, da bo še naprej dosegala napredek pri učinkovitosti svojega pravosodja, saj je iz prilog k tožbi razvidno, da je Evropska komisija v svoje tabele o spremljanju vnesle napačne podatke Ministrstva za pravosodje RH o zmanjševanju števila nerešenih izvršilnih in pravnih zadev na hrvaških občinskih in trgovskih sodiščih brez kakršnega koli strokovnega ali računskega preverjanja ali analize, pri čemer je izkazala veliko malomarnost glede pomena priprave teh tabel;

               —

               točko 68, ker je Evropska komisija s kršitvijo svoje obveznosti iz člena 36(1) in (2) Akta o pristopu RH k EU, da zagotovi izpolnjevanje zavez RH v zvezi z začetkom delovanja hrvaške službe javnih izvršiteljev 1. januarja 2012, kršila tudi svojo obveznost iz člena 17 PEU, da skrbi za Pogodbo o pristopu RH k EU kot eno od temeljnih pogodb EU;

               —

               točke od 69 do 82, ker ni bilo potrebno nobeno poznejše usklajeno in izrecno ravnanje Evropske komisije, zato da bi po 9. decembru 2011 pri pritožnikih prišlo do legitimnih pričakovanj, saj so zadevna legitimna pričakovanja pritožnikov nastala v obdobju pred tem datumom.


title: Zadeva T-41/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 28. januarja 2015 — Argo Development and Manufacturing/UUNT — Clapbanner (predstavitev oglaševalskih izdelkov) (Model Skupnosti — Postopek za ugotovitev ničnosti — Registriran model Skupnosti, ki predstavlja oglaševalski izdelek — Prejšnji registrirani modeli Skupnosti — Razlogi za ničnost — Novost — Individualna narava — Seznanjeni uporabnik — Stopnja svobode oblikovalca — Različen celotni vtis — Členi 4, 5, 6 in 25(1)(b) Uredbe (CE) št. °6/2002)

text:
               16.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 89/23

         Sodba Splošnega sodišča z dne 28. januarja 2015 — Argo Development and Manufacturing/UUNT — Clapbanner (predstavitev oglaševalskih izdelkov)
   (Zadeva T-41/14) (1)

   ((Model Skupnosti - Postopek za ugotovitev ničnosti - Registriran model Skupnosti, ki predstavlja oglaševalski izdelek - Prejšnji registrirani modeli Skupnosti - Razlogi za ničnost - Novost - Individualna narava - Seznanjeni uporabnik - Stopnja svobode oblikovalca - Različen celotni vtis - Členi 4, 5, 6 in 25(1)(b) Uredbe (CE) št.o 6/2002))
   (2015/C 089/26)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Argo Development and Manufacturing Ltd (Ra’anana, Izrael) (zastopnik: B. Brisset, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: sprva A. Pohlmann, nato S. Hanne, zastopnika)

      Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Clapbanner Ltd (London, Združeno kraljestvo)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo tretjega odbora za pritožbe UUNT z dne 22. oktobra 2013 (zadeva R 981/2012-3) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med družbama Argo Development and Manufacturing Ltd in Clapbanner Ltd.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Argo Development and Manufacturing Ltd se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 129, 28.4.2014.


title: Zadeva C-239/16 P: Pritožba, ki so jo Ante Šumelj in drugi vložili 25. aprila 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 26. februarja 2016 v združenih zadevah T-546/13, T-108/14 in T-109/14, Ante Šumelj in drugi/Evropska komisija

text:
               11.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 251/11

         Pritožba, ki so jo Ante Šumelj in drugi vložili 25. aprila 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 26. februarja 2016 v združenih zadevah T-546/13, T-108/14 in T-109/14, Ante Šumelj in drugi/Evropska komisija
   (Zadeva C-239/16 P)
   (2016/C 251/14)
   Jezik postopka: hrvaščina

      Stranke

      Pritožniki: Ante Šumelj, Dubravka Bašljan, Đurđica Crnčević, Miroslav Lovreković, Drago Burazer, Nikolina Nežić, Blaženka Bošnjak, Bosiljka Grbašić, Tea Tončić, Milica Bjelić, Marijana Kruhoberec, Davor Škugor, Ivan Gerometa, Kristina Samardžić, Sandra Cindrić, Sunčica Gložinić, Tomislav Polić, Vlatka Pižeta (zastopnik: M. Krmek, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predloga

   Pritožniki Sodišču predlagajo, naj:

               —

               ugodi tožbenim in pritožbenim razlogom,

               —

               odredi, da se pritožnikom povrnejo stroški tega postopka in postopka na prvi stopnji.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Po proučitvi sodbe Splošnega sodišča pritožniki navajajo več pritožbenih razlogov, ki se nanašajo na napačno uporabo prava.

               1.

               Pritožniki menijo, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da na škodo pritožnikov ni ugotovilo pomanjkljivosti Komisije pri nadzoru nad izvajanjem Pogodbe o pristopu Republike Hrvaške k Evropski uniji v delu, ki se nanaša na uvedbo službe javnih izvršiteljev v pravno ureditev Republike Hrvaške v skladu s členom 36 Akta o pristopu, s katerim je izrecno določeno da „Komisija pozorno spremlja vse zaveze, ki jih je Hrvaška prevzela v pristopnih pogajanjih, vključno s tistimi, ki morajo biti izpolnjene pred ali do dneva pristopa.“ Komisija naj bi se pri spremljanju osredotočila zlasti na zaveze, ki jih je Hrvaška prevzela na področju pravosodja in temeljnih pravic (Priloga VII).

               2.

               Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo, ker je v točki 57 sodbe (v nasprotju s stališčem iz točk 52 sodbe) sprejelo stališče, da iz nobene od zavez iz Priloge VII Akta o pristopu, na katere so se sklicevale tožeče stranke, ne izhaja zaveza Republike Hrvaške, da uvede službo javnih izvršiteljev, in da zato ne obstaja obveznost Komisije, da na tej podlagi uporabi ukrepe iz člena 36 Akta o pristopu, zato da bi preprečila odpravo zakona o javnih izvršiteljih.
               Pogajanja Republike Hrvaške z Evropsko unijo so bila dolgotrajni in poglavje 23, ki je bilo zadnje in najzahtevnejše, naj bi se v nasprotju z drugimi poglavji usklajevalo z najboljšimi praksami EU. Šlo naj bi za politična merila, ki so bila pogoj za članstvo Republike Hrvaške v Evropski uniji, pogajanja pa so se zaključila 30. junija 2011, po tem ko je vlada Republike Hrvaške 12. maja 2011 predsedstvu EU predala poročilo o izpolnjevanju zavez iz poglavja 23. S tem poročilom naj bi Republika hrvaška v desetih točkah prevzela točno določene zaveze, ki se jih je s Pogodbo o pristopu (njenim členom 36 Akta o pristopu) zavezala izpolniti. Zaveza št. 1 in zaveza št. 3, katerih določbe, ki se nanašajo na uvedbo javnih izvršiteljev, pritožniki navajajo v postopku, naj bi izrecno zavezovali Republiko Hrvaško, da uvede javne izvršitelje.

               3.

               Dalje, Splošno sodišče naj bi v nasprotju s pravno varnostjo napačno uporabilo pravo s tem, da je na podlagi navedenega v točkah od 47 do 51 sodbe ugotovilo, da se zaveza 1 ne nanaša na točno določeno strategijo reforme pravosodja in akcijski načrt, ki sta veljala ob zaključku pogajanj in vse do odprave zakona, s katerim je bila uvedena služba javnih izvršiteljev. Pritožniki navajajo, da je sklicevanje na drugo strategijo reforme pravosodja, ki jo je Komisija pozneje navedla v svojih dokumentih, ne pa na strategijo reforme pravosodja za leto 2011 in akcijski načrt iz leta 2010, ki sta Republiko Hrvaško obvezovala k uvedbi javnih izvršiteljev, nevaren precedens, ki je v nasprotju s kakršno koli smiselno pravno razlago.

               4.

               Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo tudi s tem, da je v točki 55 navedlo, da tožeče stranke niso navedle niti ene konkretne kršitve razen kršitve načela varstva legitimnih pričakovanj, glede na to, da so tožeče stranke kot kršitev navedle diskriminacijo, kršitev pravice do dela in, med celotnim postopkom, pravno varnost. Preprosto neverjetno naj bi bilo, da je Splošno sodišče v izpodbijani sodbi povsem ignoriralo – ni nikjer omenilo – načelo pravne varnosti (pravne gotovosti), ki ima v skladu s sodno prakso za posledico načelo varstva legitimnih pričakovanj.

               5.

               Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo s tem, da je odločilo, da člen 13 Pogodbe o Evropski uniji za ta postopek ni upošteven. Vendar naj za nezakonitost postopka ne bi bila potrebna izključno kršitev pozitivnega predpisa Evropske unije, to je napisanega pravila, ampak naj bi bila možna tudi kršitev splošnega pravnega načela (pravne varnosti), kar naj bi tudi bila kršitev člena 13 PEU. Unija ima institucionalni okvir, katerega namen je uveljavljati njene vrednote, uresničevati njene cilje, služiti njenim interesom, interesom njenih državljanov in interesom držav članic ter zagotoviti doslednost, učinkovitost in kontinuiteto njenih politik in ukrepov. Splošna pravna načela so del pravnega reda Evropske unije.

               6.

               Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo tudi s tem, da v skladu s členom 17 Pogodbe o Evropski uniji ni upoštevalo dejstva, da so bile tožeče stranke imenovane oziroma določene za opravljanje službe javnih izvršiteljev v trenutku, ko je bilo poglavje 23 zaprto, oziroma ko je bila usklajena reforma pravosodja, katere del so tudi javni izvršitelji. Tožeče stranke naj bi imele prav z zaključkom pogajanj Republike Hrvaške in Evropske unije o pristopu k članstvu oziroma z dogovorom o nekaterih ukrepih ter ob upoštevanju člena 26 Dunajske konvencije pravno jamstvo za opravljanje izbranega poklica.

               7.

               Ob upoštevanju kogentnega predpisa iz člena 36 Akta o pristopu naj bi Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da ni ugotovilo, da bi Komisija morala poskrbeti za izvajanje tega člena in sprejeti vse potrebne ukrepe, da bi Republika Hrvaška izpolnila svoje obveznosti. Ker Komisija ni ravnala v skladu s členom 17 Pogodbe o Evropski uniji, naj bi kršila ta člen na škodo tožečih strank.

               8.

               Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo, ker ni ugotovilo, da je Pogodba o pristopu Republike Hrvaške k Evropski uniji rezultat pogajanj in da je kot taka zavezujoča ter da ima pravne učinke skladno z zakonodajo in pravnim redom Evropske unije. V obravnavanem primeru naj bi bila tožečim strankam s Pogodbo o pristopu zagotovljena pravica do dela, in sicer uvedba nove službe, za katero so bili izbrani. Tožeče stranke naj bi skladno z določbami Pogodbe o pristopu utemeljeno pričakovale, da bodo opravljale službo, za katero so bile imenovane, pred tem pa so izpolnile vse zahtevane pogoje (opravile izpite, odpovedale prejšnje delo, opremilw poslovne prostore) v skladu z zakonom.


title: Zadeva T-346/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. marca 2017 – Bank Tejarat/Svet (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi proti Iranu zaradi preprečevanja širjenja jedrskega orožja — Zamrznitev sredstev — Ponovna uvrstitev imena tožeče stranke na seznama — Obveznost obrazložitve — Očitna napaka pri presoji — Pravnomočnost — Zloraba pooblastil — Temeljne pravice)

text:
               24.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/17

         Sodba Splošnega sodišča z dne 14. marca 2017 – Bank Tejarat/Svet
   (Zadeva T-346/15) (1)

   ((Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi proti Iranu zaradi preprečevanja širjenja jedrskega orožja - Zamrznitev sredstev - Ponovna uvrstitev imena tožeče stranke na seznama - Obveznost obrazložitve - Očitna napaka pri presoji - Pravnomočnost - Zloraba pooblastil - Temeljne pravice))
   (2017/C 129/28)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Bank Tejarat (Teheran, Iran) (zastopniki: S. Zaiwalla, P. Reddy in A. Meskarian, solicitors, M. Brindle, QC, in R. Blakeley, barrister)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bishop in A. Vitro, agenta)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Sklepa Sveta (SZVP) 2015/556 z dne 7. aprila 2015 o spremembi Sklepa Sveta 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL 2015, L 92, str. 101) in Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2015/549 z dne 7. aprila 2015 o izvajanju Uredbe (EU) št. 267/2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL 2015, L 92, str. 12) v delih, v katerih se nanašata na tožečo stranko.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Banki Bank Tejarat se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 302, 14.9.2015.


title: Zadeva C-385/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 30. julija 2010 – Elenca Srl proti Ministero dell'Interno

text:
               9.10.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 274/14

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 30. julija 2010 – Elenca Srl proti Ministero dell'Interno
   (Zadeva C-385/10)
   ()
   2010/C 274/21
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Consiglio di Stato

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Elenca Srl

      Tožena stranka: Ministero dell'Interno

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali so okrožnica, izpodbijana v postopku na prvi stopnji, in notranje določbe, na katere se ta sklicuje, v skladu s pravom Skupnosti in z zgoraj posebej navedenimi določbami; natančneje, ali okrožnica in notranje določbe kršijo načela in pravila, določena v Direktivi 89/106/EGS (1) o gradbenih proizvodih, ki nikakor ne nalaga znaka CE in nasprotno določa (v členu 6(1) in (2)), da države članice „na svojem ozemlju ne smejo ovirati prostega pretoka, dajanja v promet ali uporabe proizvodov, ki izpolnjujejo določbe“ te direktive, in v ta namen zagotavljajo, „da pravila ali pogoji, ki jih postavljajo javni organi ali zasebna telesa, ki delujejo kot javno podjetje ali kot javni organ na podlagi monopolnega položaja, ne ovirajo uporabe takih proizvodov za predvideni namen“, ter dovolijo, „da se na njihovem ozemlju dajo v promet proizvodi, ki jih ne ureja člen 4(2), če izpolnjujejo nacionalne določbe, skladne s Pogodbo, če evropske tehnične specifikacije iz Poglavij II in III ne določajo drugače“?

               2.

               Ali izpodbijana okrožnica in notranje določbe, na katere se ta sklicuje, kršijo zlasti člene od 28 do 31 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, ki prepovedujejo omejitve pri uvozu in vse ukrepe z enakim učinkom, in sicer zato, ker pogojevanje trženja proizvoda iz druge države članice, kakor v obravnavanem primeru, z izpolnjevanjem tehnične zahteve, to je z navedbo znaka CE – kar bi bilo mogoče in legitimno samo, če bi obstajal ustrezen harmoniziran standard – dejansko preprečuje uvoz in distribucijo zadevnega proizvoda na ozemlju Italije, kar je v nasprotju z načeli iz navedenih členov Pogodbe ES in prava Skupnosti, s katerimi je zagotovljena svoboda in konkurenca ter s katerimi se zahtevajo pravila, ki lahko zagotavljajo enako, nediskriminatorno obravnavo in preglednost, sorazmernost ter spoštovanje pravic posameznih podjetij?

               3.

               Ali bi moral normativni okvir, ki izhaja iz prava Skupnosti in katerega namen je zagotoviti dejansko konkurenco tudi v sektorju, na področje katerega spada obravnavani spor, nacionalnemu zakonodajalcu in upravi nalagati, da se vzdržita sprejetja normativnih ukrepov, določenih v zgoraj navedenima okrožnici in zakonski uredbi št. 152/2006?

               4.

               Nazadnje, ali je varstvo pluralizma in konkurence znotraj sektorja, ki ga zagotavlja evropsko pravo, omogočeno z nacionalnim predpisom – kot je zakonska uredba št. 152/2006 (zlasti v zvezi s členom 285 in delom II Priloge IX, točki 2.7 in 3.4) – ki določa in nalaga zgoraj opisane omejitve?

      (1)  UL L 40, str. 12.


title: Zadeva F-100/05: Sodba Sodišča za uslužbence z dne 14. novembra 2006 — Chatziioannidou proti Komisiji (Uradniki — Pokojnine — Pokojninske pravice, pridobljene pred nastopom službe pri Skupnostih — Prenos v sistem Skupnosti — Izračun pokojninske dobe — Člen 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom — Neuporaba določb v zvezi s pretvorbo valute prenesenega zneska zaradi uvedbe evra)

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 326/83

         Sodba Sodišča za uslužbence z dne 14. novembra 2006 — Chatziioannidou proti Komisiji
   (Zadeva F-100/05) (1)

   (Uradniki - Pokojnine - Pokojninske pravice, pridobljene pred nastopom službe pri Skupnostih - Prenos v sistem Skupnosti - Izračun pokojninske dobe - Člen 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom - Neuporaba določb v zvezi s pretvorbo valute prenesenega zneska zaradi uvedbe evra)
   (2006/C 326/167)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Eleni Chatziioannidou (Auderghem, Belgija) (zastopnik: S. A. Pappas, avocat)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: D. Martin in K. Herrmann, agents)
   Predmet zadeve
   Razglasitev ničnosti odločbe Komisije o prenosu pokojninskih pravic, pridobljenih v Grčiji, v sistem Skupnosti.
   Izrek sodbe

               1.

               Odločbi Komisije Evropskih skupnosti z dne 30. novembra 2004 in z dne 20. februarja 2005 o izračunu pokojninske dobe tožeče stranke po prenosu aktuarskega ekvivalenta pokojninskih pravic, pridobljenih v Grčiji, v sistem Skupnosti, se razglasita za nični.

               2.

               Komisiji Evropskih skupnosti se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 10, 14.1.2006, str. 25 (zadeva, najprej vpisana pri Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti pod številko T-387/05 in odstopljena Sodišču za uslužbence Evropske unije s sklepom z dne 15.12.2005).


title: Zadeva C-334/08: Tožba, vložena 18. julija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski Republiki

text:
               30.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/39

         Tožba, vložena 18. julija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski Republiki
   (Zadeva C-334/08)
   (2008/C 223/65)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: A. Aresu in A. Caeiros, zastopnika)

      Tožena stranka: Italijanska Republika
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da Italijanska republika s tem, ko je zavrnila, da bi Komisiji dala na razpolago lastna sredstva, ki ustrezajo carinskemu dolgu, ki izhaja iz protipravnih pooblastil za ustanovitev in upravljanje carinskih skladišč tipa C v Tarentu, ki jih je od 27. februarja 1997 dala Regionalna carinska uprava za deželi Apulija in Bazilikata s sedežem v Bariju in katerim so sledila nadaljnja pooblastila za spremembo pod carinskim nadzorom in za aktivno plemenitenje do njihovega preklica 4. decembra 2002, ni izpolnila obveznosti iz člena 10 ES, člena 8 Sklepa Sveta 2000/597/ES (1), Euratom z dne 29. septembra 2000 o sistemu virov lastnih sredstev Evropskih skupnosti in členov 2, 6, 10, 11 ter 17 Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1150/2000 (2) z dne 22. maja 2000 o izvajanju Sklepa št. 94/728/ES, Euratom o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti;

               —

               Italijanski republiki naj se naložijo stroški postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   S to tožbo Evropska komisija očita italijanski vladi, da je zavrnila, da bi Evropskim skupnostim dala na razpolago lastna sredstva – ovrednotena na približno 23 milijonov eurov –, ki ustrezajo določenim protipravnim pooblastilom carinskih organov, ki so bila dana v Tarentu v obdobju od 27. februarja 1997 do decembra 2002.
   Predmet spora v bistvu zajema odgovornost za zneske, ki ustrezajo zneskom, ki zaradi spornih protipravnih ravnanj niso bili vključena. Italijanska vlada navaja, da ni odgovorna za izpad prejemkov zaradi zgoraj navedenih nepravilnosti, ker naj bi se te slednje lahko pripisale zgolj uradnikom, ki so povzročili škodo, medtem ko je Komisija prepričana, da veljavna zakonodaja Skupnosti nalaga Italijanski republiki, da nosi vse finančne posledice, ki izvirajo iz ravnanja – tudi protipravnega – uradnikov, ki delajo v njenem imenu in za njen račun.

      (1)  UL L 253, str. 42.

      (2)  UL L 130, str. 1.


title: Zadeva C-43/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 28. januarja 2013 – Hauptzollamt Köln proti Kronos Titan GmbH

text:
               27.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 123/10

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 28. januarja 2013 – Hauptzollamt Köln proti Kronos Titan GmbH
   (Zadeva C-43/13)
   2013/C 123/14
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesfinanzhof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožena stranka in vlagateljica revizije: Hauptzollamt Köln

      Tožeča stranka in nasprotna stranka v postopku z revizijo: Kronos Titan GmbH

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Sodišču Evropske unije se v predhodno odločanje predloži to vprašanje: Ali je treba v skladu s členom 2(3) Direktive Sveta 2003/96/ES o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije (1) druge energente, za katere raven obdavčitve s to direktivo ni določena, obdavčiti po stopnji, ki je v nacionalnem pravu določena za uporabo energenta kot goriva za ogrevanje, če se ta drugi energent prav tako uporablja kot gorivo za ogrevanje? Ali pa se lahko, če je drugi energent pri uporabi kot gorivo za ogrevanje enakovreden določenemu energentu, za obdavčitev uporabi stopnja, ki je za ta energent določena v nacionalnem pravu, čeprav gre pri tem za davčno stopnjo, ki je enotna ne glede na to, ali je energent uporabljen kot pogonsko gorivo ali kot gorivo za ogrevanje?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 405.


title: Zadeva C-243/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 2. junija 2008 vložilo Budaörsi Városi Bíróság (Madžarska) – Pannon GSM Zrt. proti Erzsébet Sustikné Győrfi

text:
               27.9.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 247/2

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 2. junija 2008 vložilo Budaörsi Városi Bíróság (Madžarska) – Pannon GSM Zrt. proti Erzsébet Sustikné Győrfi
   (Zadeva C-243/08)
   (2008/C 247/03)
   Jezik postopka: madžarščina
   Predložitveno sodišče
   Budaörsi Városi Bíróság
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Pannon GSM Zrt.

      Tožena stranka: Erzsébet Sustikné Győrfi
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1)

               Ali je mogoče člen 6(1) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 (1) o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah – na podlagi katerega države članice določijo, da nedovoljeni pogoji, uporabljeni v pogodbi, ki jo s potrošnikom sklene prodajalec ali ponudnik, kakor je določeno z nacionalnim pravom, niso zavezujoči za potrošnika – razlagati tako, da nedovoljeni pogoj, ki ga določi prodajalec ali ponudnik, ki ne velja ipso iure ampak zgolj v primeru, kadar potrošnik uspešno izpodbija ta nedovoljeni pogoj na podlagi v ta namen vloženega zahtevka, za potrošnika ni zavezujoč?

               2)

               Ali se za varstvo, ki je potrošnikom zagotovljeno z Direktivo 93/13/EGS, zahteva, da nacionalno sodišče – ne glede na vrsto postopka in ne glede na to, ali gre za kontradiktorni postopek – po uradni dolžnosti presodi nedovoljenost pogodbene klavzule, čeprav ni bil vložen zahtevek za izpodbijanje nedovoljenih pogojev, in tako v okviru preizkusa svoje pristojnosti po uradni dolžnosti preveri določbe, ki jih je postavil ponudnik?

               3)

               V primeru pritrdilnega odgovora na drugo vprašanje, katera merila mora nacionalno sodišče upoštevati in presoditi v okviru navedenega preizkusa?

      (1)  Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL L 95, str. 29).


title: Zadeva F-38/11: Sklep Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 5. julija 2011 Alari proti Parlamentu (Javni uslužbenci — Uradniki — Napredovanje — Napredovalno obdobje 2009 — Medinstitucionalna premestitev med napredovalnim obdobjem, v katerem bi uradnik napredoval v svoji matični instituciji — Institucija, ki je pristojna za odločitev o napredovanju premeščenega uradnika)

text:
               24.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/51

         Sklep Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 5. julija 2011 Alari proti Parlamentu
   (Zadeva F-38/11) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Napredovanje - Napredovalno obdobje 2009 - Medinstitucionalna premestitev med napredovalnim obdobjem, v katerem bi uradnik napredoval v svoji matični instituciji - Institucija, ki je pristojna za odločitev o napredovanju premeščenega uradnika)
   2011/C 282/95
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Gianluigi Alari (Bertrange, Luksemburg) (zastopniki: S. Orlandi, A. Coolen, J. N. Louis in É. Marchal, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropski parlament (zastopnika: S. Alves in M. Ecker, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločb o nenapredovanju tožeče stranke v napredovalnem obdobju 2009.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne kot očitno neutemeljena.

               2.

               Evropski parlament poleg lastnih stroškov nosi stroške tožeče stranke.

      (1)  UL C 179, 18.6.2011, str. 22.


title: Zadeva C-13/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal da Relação de Guimarães (Portugalska) 11. januarja 2011 – Maria das Dores Meira da Silva proti Zurich – Companhia de Seguros SA

text:
               26.3.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 95/5

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal da Relação de Guimarães (Portugalska) 11. januarja 2011 – Maria das Dores Meira da Silva proti Zurich – Companhia de Seguros SA
   (Zadeva C-13/11)
   2011/C 95/08
   Jezik postopka: portugalščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal da Relação de Guimarães

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Maria das Dores Meira da Silva

      Tožena stranka: Zurich – Companhia de Seguros SA

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je ob upoštevanju sodne prakse Sodišča glede okoliščin, v katerih je mogoče izključiti odškodnino v okviru obveznega zavarovanja avtomobilske odgovornosti, v nasprotju s pravom Skupnosti, zlasti členom 3(1) Prve direktive (72/166/EGS) (1), členom 2(1) Druge direktive (84/5/EGS) (2) in členom 1a Tretje direktive (90/232/EGS) (3), ki je bil dodan s členom 4 Pete direktive (2005/14/ES) (4) – pri čemer se vsi nanašajo na zavarovanje civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil – da je v skladu z razlago členov 505 in 570 portugalskega civilnega zakonika v zvezi s prometno nesrečo, v kateri sta bila udeležena avtomobil in pešec, ki je prečkal cesto, ter v kateri je pešcu nastala osebna in premoženjska škoda, odškodnina za tako škodo izključena, če je za škodni dogodek odgovoren pešec?

               2.

               Če je odgovor na to vprašanje pritrdilen, če torej pravo Skupnosti nasprotuje taki izključitvi odškodnine, ali je razlaga navedenih določb portugalskega civilnega zakonika, da je mogoče to odškodnino omejiti ali zmanjšati ob upoštevanju krivde pešca na eni strani in nevarnosti, značilne za vozilo, na drugi strani pri povzročitvi nesreče, v skladu z navedenimi direktivami Skupnosti?

      (1)  Direktiva Sveta z dne 24. aprila 1972 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in o izvajanju obveznosti zavarovanja takšne odgovornosti (UL L 103, str. 1).

      (2)  Druga direktiva Sveta z dne 30. decembra 1983 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil (UL 1984, L 8, str. 17).

      (3)  Tretja direktiva Sveta z dne 14. maja 1990 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil (UL L 129, str. 33).

      (4)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/14/ES z dne 11. maja 2005 o spremembi direktiv Sveta 72/166/EGS, 84/5/EGS, 88/357/EGS in 90/232/EGS ter Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/26/ES o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil (UL L 149, str. 14).


title: Zadeva C-620/15: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 27. aprila 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Francija) – A-Rosa Flussschiff GmbH/Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d’allocations familiales d’Alsace (Urssaf), venant aux droits de l’Urssaf du Bas-Rhin, Sozialversicherungsanstalt des Kantons Graubünden (Predhodno odločanje — Delavci migranti — Socialna varnost — Zakonodaja, ki se uporablja — Uredba (EGS) št 1408/71 — Člen 14(2)(a) — Uredba (EGS) št. 574/72 — Člen 12a, točka 1a — Sporazum med Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo — Potujoče osebje — Delavci, napoteni v drugo državo članico — Švicarska podružnica — Potrdilo E 101 — Dokazna moč)

text:
               26.6.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 202/4

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 27. aprila 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Francija) – A-Rosa Flussschiff GmbH/Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d’allocations familiales d’Alsace (Urssaf), venant aux droits de l’Urssaf du Bas-Rhin, Sozialversicherungsanstalt des Kantons Graubünden
   (Zadeva C-620/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Delavci migranti - Socialna varnost - Zakonodaja, ki se uporablja - Uredba (EGS) št 1408/71 - Člen 14(2)(a) - Uredba (EGS) št. 574/72 - Člen 12a, točka 1a - Sporazum med Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo - Potujoče osebje - Delavci, napoteni v drugo državo članico - Švicarska podružnica - Potrdilo E 101 - Dokazna moč))
   (2017/C 202/06)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour de cassation

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: A-Rosa Flussschiff GmbH

      Toženi stranki: Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d’allocations familiales d’Alsace (Urssaf), pravni naslednik Urssaf departmaja Bas Rhin, Sozialversicherungsanstalt des Kantons Graubünden

      Izrek

   Člen 12a, točka 1a, Uredbe Sveta (EGS) št. 574/72 z dne 21. marca 1972 o določitvi postopka za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti v različici, ki je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo Sveta (ES) št. 118/97 z dne 2. decembra 1996, kakor je bila spremenjena z Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 647/2005 z dne 13. aprila 2005, je treba razlagati tako, da obrazec E 101, ki ga izda nosilec, ki ga imenuje pristojni organ v državi članici, na podlagi člena 14(2)(a) Uredbe št. 1408/71 v različici, ki je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo št. 118/97, kakor je bila spremenjena z Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 647/2005 z dne 13. aprila 2005, zavezuje tako nosilce socialne varnosti države članice, v katerih se opravlja delo, kot tudi sodišča te države članice, tudi če so slednji ugotovili, da pogoji za opravljanje dejavnosti zadevne zaposlene osebe očitno ne spadajo na stvarno področje uporabe te določbe Uredbe št. 1408/71.

      (1)  UL C 48, 8.2.2016.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 14. oktobra 2004 v zadevi C-340/02: Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 92/50/EGS — Postopek za oddajo javnih naročil storitev — Pomoč nosilcu projekta v zvezi s čistilno napravo — Oddaja izbranemu udeležencu natečaja za ideje brez predhodne objave obvestila o naročilu v UL)

text:
               4.12.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 300/12

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 14. oktobra 2004
   v zadevi C-340/02: Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 92/50/EGS - Postopek za oddajo javnih naročil storitev - Pomoč nosilcu projekta v zvezi s čistilno napravo - Oddaja izbranemu udeležencu natečaja za ideje brez predhodne objave obvestila o naročilu v UL)
   (2004/C 300/24)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi C-340/02, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: M. Nolin) proti Francoski republiki (zastopniki: G. Bergues, S. Pailler in D. Petrausch), katere predmet je tožba zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 226 ES, vložena dne 24. septembra 2002, je Sodišče (prvi senat) v sestavi P. Jann, predsednik senata, S. von Bahr in K. Schiemann (poročevalec), sodnika, generalni pravobranilec: L. A. Geelhoed, sodni tajnik: R. Grass, dne 14. oktobra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:

               1.

               S tem, ko je mestna skupnost le Mans oddala naročilo študij za pomoč nosilcu projekta v zvezi s čistilno napravo la Chauvinière, ne da bi v Uradnem listu Evropskih skupnosti objavila obvestilo o naročilu, Francoska republika ni izpolnila obveznosti iz Direktive Sveta 92/50/EGS z dne 18. junija 1992 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil storitev, in predvsem iz njenega člena 15(2).

               2.

               Francoski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 289, 23.11.2002.


title: Zadeva C-154/10: Pritožba, ki jo je vložila Nokia Oyj 1. aprila 2010 zoper sodbo, razglašeno 20. januarja 2010 v zadevi T-460/07, Nokia Oyj proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

text:
               3.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 179/15

         Pritožba, ki jo je vložila Nokia Oyj 1. aprila 2010 zoper sodbo, razglašeno 20. januarja 2010 v zadevi T-460/07, Nokia Oyj proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-154/10)
   2010/C 179/25
   Jezik postopka: finščina

      Stranki

      Pritožnica: Nokia Oyj (zastopnik: C. Rehaag, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlog pritožnice:

               —

               Sodba v zadevi T-460/07 naj se razveljavi.

               —

               Uradu za usklajevanje na notranjem trgu naj se naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica predlaga, da se razveljavi sodba Splošnega sodišča v zadevi T-460/07, ker je v tej sodbi navedeno sodišče napačno ocenilo, da obstaja verjetnost zmede med znamkama LIFE in LIFE BLOG in zato napačno uporabilo člen 8(1)(b) Uredbe št. 40/94 (1). Po mnenju pritožnice je Splošno sodišče s tem kršilo pravo Unije.
   Splošno sodišče je glede podobnosti med znamka ugotovilo, da sta predmet primerjave znamki LIFE in LIFE BLOG, potem pa je v nadaljevanju ravnalo v očitnem protislovju s to ugotovitvijo, ko je v utemeljitev podobnosti med znamkama obravnavalo le element LIFE iz znamke LIFE BLOG.
   V tem kontekstu je Splošno sodišče napačno presodilo oziroma ugotovilo, da potrošniki predstavljajo upoštevno javnost in način na katerega bodo potrošniki razumeli znamki in s tem kršilo načela iz sodne prakse Sodišča.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL L 11, str. 1).


title: Zadeva C-511/14: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 16. junija 2016 (predlog za sprejetje predhodne Tribunale di Bologna – Italija) – Pebros Servizi Srl/Aston Martin Lagonda Ltd (Predhodno odločanje — Območje svobode, varnosti in pravice — Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah — Uredba (ES) št. 805/2004 — Evropski nalog za izvršbo nespornih zahtevkov — Člen 3(1)(b) — Pogoji za potrditev — Zamudna sodba — Pojem, nesporni zahtevek‘ — Postopkovno ravnanje stranke, ki lahko zatrjuje, neugovarjanje zahtevku‘)

text:
               22.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 305/6

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 16. junija 2016 (predlog za sprejetje predhodne Tribunale di Bologna – Italija) – Pebros Servizi Srl/Aston Martin Lagonda Ltd
   (Zadeva C-511/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Območje svobode, varnosti in pravice - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Uredba (ES) št. 805/2004 - Evropski nalog za izvršbo nespornih zahtevkov - Člen 3(1)(b) - Pogoji za potrditev - Zamudna sodba - Pojem, nesporni zahtevek‘ - Postopkovno ravnanje stranke, ki lahko zatrjuje, neugovarjanje zahtevku‘))
   (2016/C 305/08)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale di Bologna

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Pebros Servizi Srl

      Tožena stranka: Aston Martin Lagonda Ltd

      Izrek

   Pogoje, v skladu s katerimi se v primeru zamudne sodbe za zahtevek šteje, da se mu „ni ugovarjalo“ v smislu člena 3(1), drugi pododstavek, (b), Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 805/2004 z dne 21. aprila 2004 o uvedbi evropskega naloga za izvršbo nespornih zahtevkov, je treba določiti samostojno na podlagi te uredbe.

      (1)  UL C 34, 2.2.2015.


title: Zadeva T-289/13: Sklep Splošnega sodišča z dne 10. novembra 2014 – Ledra Advertising/Komisija in ECB (Ničnostna in odškodninska tožba — Program pomoči za stabilnost Cipra — Memorandum o soglasju o posebnem gospodarskopolitičnem pogojevanju, sklenjen med Republiko Ciper in EMS — Pristojnost Splošnega sodišča — Vzročna zveza — Tožba, ki je delno nedopustna in delno očitno brez pravne podlage)

text:
               26.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/28

         Sklep Splošnega sodišča z dne 10. novembra 2014 – Ledra Advertising/Komisija in ECB
   (Zadeva T-289/13) (1)

   ((Ničnostna in odškodninska tožba - Program pomoči za stabilnost Cipra - Memorandum o soglasju o posebnem gospodarskopolitičnem pogojevanju, sklenjen med Republiko Ciper in EMS - Pristojnost Splošnega sodišča - Vzročna zveza - Tožba, ki je delno nedopustna in delno očitno brez pravne podlage))
   (2015/C 026/34)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Ledra Advertising Ltd (Nikozija, Ciper) (zastopnika: C. Paschalides, solicitor, in A. Paschalides, odvetnik)

      Toženi stranki: Evropska komisija (zastopnika: B. Smulders in J.-P. Keppenne, zastopnika), in Evropska centralna banka (ECB) (zastopniki: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan in F. Athanasiou, zastopniki, skupaj z W. Bussianom, W. Devroejem in D. Artsom, odvetniki)

      Predmet

   Prvič, predlog za razglasitev ničnosti točk od 1.23 do 1.27 Memoranduma o soglasju o posebni ekonomski pogojenosti, sklenjenega 26. aprila 2013 med Republiko Ciper in Evropskim mehanizmom za stabilnost (EMS), in, drugič, predlog za povrnitev škode, ki jo je tožeča stranka domnevno utrpela zaradi vključitve točk od 1.23 do 1.27 Memoranduma o soglasju v ta memorandum in zaradi kršitve obveznosti nadzora, ki jo ima Komisija.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže.

               2.

               Družbi Ledra Advertising Ltd se poleg lastnih stroškov naloži plačilo stroškov, ki sta jih priglasili Evropska komisija in Evropska centralna banka (ECB).

      (1)  UL C 226, 3.8.2013.


title: Zadeva T-750/14: Tožba, vložena 6. novembra 2014 – Segimerus/UUNT – Ergo Versicherungsgruppe (ELGO)

text:
               26.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/36

         Tožba, vložena 6. novembra 2014 – Segimerus/UUNT – Ergo Versicherungsgruppe (ELGO)
   (Zadeva T-750/14)
   (2015/C 026/46)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Segimerus Ltd (Preston, Združeno kraljestvo) (zastopnik: F. Henkel, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Ergo Versicherungsgruppe AG (Düsseldorf, Nemčija)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Prijavitelj: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Skupnosti „ELGO“ – prijava znamke Skupnosti št. 10 292 498

      Postopek pred UUNT: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 22. avgusta 2014 v zadevi R 473/2014-4

      Tožbeni predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               odločbo oddelka za ugovore razveljavi in mu zadevo vrne v odločanje;

               —

               podredno, izpodbijano odločbo razveljavi in zadevo vrne v odločanje odboru za pritožbe;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Navajani tožbeni razlog

   Kršitev člena 75, drugi stavek, Uredbe št. 207/2009


title: Zadeva T-171/12: Tožba, vložena 12. aprila 2012 – Peri proti UUNT (oblika natezalne sponke)

text:
               23.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 184/18

         Tožba, vložena 12. aprila 2012 – Peri proti UUNT (oblika natezalne sponke)
   (Zadeva T-171/12)
   2012/C 184/32
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Peri GmbH (Weißenhorn, Nemčija) (zastopnik: J. Dönch, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlogi

   Tožeča stranka predlaga, naj se

               —

               odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 26. januarja 2012 v zadevi R 1209/2011-1 razveljavi;

               —

               plačilo stroškov postopka naloži UUNT.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: tridimenzionalna znamka v obliki natezalne sponke za proizvode iz razredov 6 in 19 – prijava št. 9 462 078.

      Odločba preizkuševalca: zavrnitev prijave.

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe.

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev zoper člen. 7(1)(b) in (e)(i) in (ii) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-551/10: Tožba, vložena 26. novembra 2010 – Fri-El Acerra proti Komisiji

text:
               29.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/52

         Tožba, vložena 26. novembra 2010 – Fri-El Acerra proti Komisiji
   (Zadeva T-551/10)
   ()
   2011/C 30/92
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Fri-El Acerra Srl (Acerra, Neapelj, Italija) (zastopnika: M. Todino in P. Fattori, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga tožeče stranke

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi ničnost celotnega sklepa, ki ga je Komisija sprejela 15. septembra 2010 o državni pomoči št. C-8/2009 in s katerim je ugotovila nezdružljivost pomoči, ki jo je Italijanska republika nameravala izvajati v korist družbe Fri-El Acerra s.r.l., s skupnim trgom;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v tej zadevi izpodbija sklep Komisije, s katerim je bila ugotovljena nezdružljivost pomoči v zvezi z izgradnjo elektrarne na biomaso v Acerri, ki so ji jo priznali italijanski organi, s skupnim trgom.
   1.   Prvi tožbeni razlog: Napačna uporaba člena 107(3) PDEU, napačna uporaba smernic o regionalni državni pomoči in potvarjanje sodne prakse o spodbujevalnem učinku.
   Komisija je po mnenju tožeče stranke napačno uporabila obličnostno in časovno zahtevo iz točke 38 Smernic o regionalni državni pomoči za 2007-2013, s tem da je v zvezi s spodbujevalnim učinkom pomoči vzpostavila neizpodbojno domnevo in ni upoštevala njenega vsebinskega pomena. Komisija naj bi torej podala formalistično razlago te zahteve, ki je v nasprotju s tem, kar določa sodna praksa o spodbujevalnem učinku in naj ne bi ustrezno presodila dokumentov, ki sta jih predložili stranki.
   2.   Drugi tožbeni razlog: kršitev splošnih načel pravnega reda Skupnosti, zlasti načela tempus regit actum in načela zaupanja v pravo.
   Komisija je po mnenju tožeče stranke napačno menila, da se obličnostna zahteva iz smernic za leto 2007, ki so bile objavljene leta 2006, uporablja za dogodke, ki so se zgodili pred objavo navedenih smernic. Taka uporaba naj bi bila v nasprotju s temeljnimi načeli pravnega reda Skupnosti, kot je načelo tempus regit actum, ki prepoveduje retroaktivnost zakonskih predpisov, in načelom zaupanja v pravo.
   3.   Tretji tožbeni razlog: Očitna napaka pri presoji, ker naj bi Komisija izkrivila dejstva, s tem da je napačno presodila zahtevo po povečanju števila delovnih mest in energetski prispevek za industrijsko cono v Acerri ter napačno ugotovila, da bi bil prispevek projekta za deželno energetsko politiko in razvoj le obrobnega pomena.
   Ta razlog temelji na ugotovitvah, da tožena stranka:
   je zahtevo po povečanju števila delovnih mest razlagala formalistično in v nasprotju z lastno prakso, s tem da je to zahtevo izvzela iz konteksta vrste trga in gospodarskega konteksta, v katerega spada načrt pomoči;
   ni ustrezno presodila neposredni prispevek električne energije, ki jo proizvaja družba Fri-El, za industrijsko cono v Acerri, s tem da ni upoštevala italijanske zakonodaje s področja energetike in posrednega učinka podpore za razvoj industrijskih središč in za deželni razvoj;
   naj ne bi upoštevala prispevka družbe Fri-El Acerra za deželno energetsko politiko, ki kot cilj določa, da se do leta 2013 doseže določena količina električne energije, pridobljene iz obnovljivih virov;
   4.   Četrti tožbeni razlog: Očitna napaka pri presoji, ker naj bi Komisija napačno presodila nezdružljivost pomoči v smislu smernic s področja varstva okolja.
   Tožeča stranka meni, da Komisija napačno trdi, da italijanski organi in družba Fri-El Acerra niso predložili ustrezne dokumentacije. Poleg tega naj ne bi uporabila zahteve po spodbudi, kot je predvidena v smernicah, ki določajo vsebinski in ne zgolj formalni preizkus.


title: Zadeva C-293/07: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 11. decembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki (Neizpolnitev obveznosti države – Direktivi 79/409/EGS in 92/43/EGS – Ohranjanje prosto živečih ptic – Posebna območja varstva – Nezadostni varstveni ukrepi)

text:
               7.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/4

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 11. decembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki
   (Zadeva C-293/07) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktivi 79/409/EGS in 92/43/EGS - Ohranjanje prosto živečih ptic - Posebna območja varstva - Nezadostni varstveni ukrepi)
   (2009/C 32/06)
   Jezik postopka: grščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: M. Konstantinidis, D. Recchia in M. Patakia, zastopniki)

      Tožena stranka: Helenska republika (zastopnik: E. Skandalou, zastopnik)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev člena 4(1) in (2) Direktive Sveta 79/409/EGS z dne 2. aprila 1979 o ohranjanju prosto živečih ptic (UL L 103, str. 1), v povezavi s členom 4(4) Direktive, kot je bila spremenjena s členom 6 od (2) do (4) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL L 206, str. 7) – Nevarovanje posebnih območij varstva (POV) – Obstoj dejavnosti, ki bi lahko ogrozile celovitost POV in povzročile negativne posledice za cilje ohranitve POV in vrst, za katere so bila ta območja opredeljena.
   Izrek

               1)

               Helenska republika s tem, da ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za sprejetje in izvajanje skladne, konkretne in celovite pravne ureditve, ki bi v skladu s cilji ohranjanja iz Direktive Sveta 79/409/EGS z dne 2. aprila 1979 o ohranjanju prosto živečih ptic zagotavljala trajno upravljanje in učinkovito varstvo opredeljenih posebnih območij varstva, ni izpolnila obveznosti iz člena 4(1) in (2) te direktive v povezavi z njenim členom 4(4), prvi stavek, v različici, kot izhaja iz člena 6(2) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst.

               2)

               V preostalem se tožba zavrne.

               3)

               Helenski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 182, 4.8.2007.


title: Zadeva C-423/05: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 29. marca 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki (Neizpolnitev obveznosti države – Ravnanje z odpadki – Direktivi 75/442/EGS in 1999/31/ES – Nezakonita ali nenadzorovana odlagališča)

text:
               28.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/13

         Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 29. marca 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki
   (Zadeva C-423/05) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Ravnanje z odpadki - Direktivi 75/442/EGS in 1999/31/ES - Nezakonita ali nenadzorovana odlagališča)
   (2007/C 96/21)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: A. Caeiros in M. Konstantinidis, zastopnika)

      Tožena stranka: Francoska republika (zastopnika: G. de Bergues in O. Christmann, zastopnika)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 4, 8 in 9 Direktive Sveta 75/442/EGS z dne 15. julija 1975 o odpadkih (UL L 194, str. 39) kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 91/156/EGS z dne 18. marca 1991 o spremembi Direktive 75/442/EGS o odpadkih (UL L 78, str. 32), in člena 14(a), (b) in (c) Direktive Sveta 1999/31/ES z dne 26. aprila 1999 o odlaganju odpadkov na odlagališčih (UL L 182, str. 1) – Neobstoj ukrepov, potrebnih za zaprtje ali ureditev nezakonitih ali nenadzorovanih odlagališč
   Izrek

               1)

               Francoska republika s tem, da ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za zagotovitev spoštovanja členov 4, 8 in 9 Direktive Sveta 75/442/EGS z dne 15. julija 1975 o odpadkih, kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 91/156/EGS z dne 18. marca 1991 o spremembi Direktive 75/442/EGS o odpadkih, in člena 14(a), (b) in (c) Direktive Sveta 1999/31/ES z dne 26. aprila 1999 o odlaganju odpadkov na odlagališčih, ni izpolnila obveznosti iz teh določb.

               2)

               Francoski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 48, 25.2.2006.


title: Zadeva T-273/08: Tožba, vložena 14. julija 2008 – X Technology Swiss proti UUNT – Ipko-Amcor (First-On-Skin)

text:
               13.9.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 236/14

         Tožba, vložena 14. julija 2008 – X Technology Swiss proti UUNT – Ipko-Amcor (First-On-Skin)
   (Zadeva T-273/08)
   (2008/C 236/24)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: X Technology Swiss GmbH (Wollerau, Švica) (zastopnik: A. Herbertz, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Ipko-Amcor BV (Zoetermeer, Nizozemska)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje z dne 15. maja 2008 v zadevi R 281/2007-4 naj se spremeni, tako da bo ugovor zavrnjen.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Tožeča stranka.

      Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka „First-On-Skin“ za blago iz razredov 18, 23 in 25 (prijava št. 4 019 981).

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Ipko-Amcor BV.

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Besedna znamka „FIRST“ za blago iz razreda 25 (registracija v državah Beneluksa št. 401 666), pri čemer je bil ugovor vložen proti registraciji za blago iz razreda 25.

      Odločba oddelka za ugovore: Zavrnitev ugovora.

      Odločba odbora za pritožbe: Razveljavitev odločbe oddelka za ugovore.

      Navajani tožbeni razlogi: Med spornima znamkama ni verjetnosti zmede.


title: Zadeva T-475/10: Tožba, vložena 4. oktobra 2010 – Portugalska proti Komisiji

text:
               4.12.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 328/49

         Tožba, vložena 4. oktobra 2010 – Portugalska proti Komisiji
   (Zadeva T-475/10)
   ()
   2010/C 328/77
   Jezik postopka: portugalščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Portugalska republika (zastopniki: L. Inez Fernandes, zastopnik, skupaj s C. Botelhom Monizom in P. Gouveio e Melom, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlog tožeče stranke

               —

               Za ničen naj se razglasi Sklep Komisije C(2010) 4891 konč. z dne 20. julija 2010 v zvezi z davkom podobno dajatvijo za promocijo vina, ki jo pobira Portugalska – post. C-43/2004 (prej NN 38/2003);

         podredno,

               —

               za nična naj se razglasita sedmi in deveti pogoj iz člena 3(2) Sklepa;

         in v obeh primerih

               —

               naj se Evropski komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

               (a)

               Napačna uporaba prava s kršitvijo člena 107(1) Pogodbe glede opredelitve dela prihodkov od dajatve za promocijo, namenjene financiranju podpore promociji in oglaševanju vina v skladu z uredbo-zakonom št. 119/97 z dne 15. maja 1997, za državna sredstva;

               (b)

               napačna uporaba prava s kršitvijo členov 107(1) in 296 Pogodbe ter Uredbe Komisije (ES) št. 1860/2004 (1), ker je Komisija opredelila podporo za promocijo in oglaševanje vina kot državno pomoč, ne da bi proučila, ali ta podpora lahko omeji konkurenco na trgu in ali ne bi mogla pomeniti de minimis pomoči;

               (c)

               napačno ugotovljeno dejansko stanje s tem, da je Komisija menila, da dajatev za promocijo – kot mehanizem financiranja ukrepov promocije in oglaševanja vina v drugih državah članicah in tretjih državah – diskriminira uvožene proizvode in krši člen 110 Pogodbe, in kršitev načela dobrega upravljanja s tem, da ni sprejela nobenih dodatnih preiskovalnih ukrepov po zahtevi po informacijah z dne 24. aprila 2006, da bi odpravila svoje dvome v zvezi s tem;

               (d)

               napačna uporaba prava glede uporabe člena 108 Pogodbe in člena 7(4) Uredbe (ES) št. 659/1999 (2) ter načel sorazmernosti in enakega obravnavanja, saj je – tudi če se prizna zakonitost analize Komisije v Sklepu (kar pa ni tako) – sedmi pogoj, določen v členu 3(2) Sklepa, v nasprotju z analizo in ugotovitvami Komisije, do katerih je prišla v obrazložitvi Sklepa;

               (e)

               napačna uporaba prava, ker deveti pogoj, določen v členu 3(2) Sklepa, krši člena 108 in 296 Pogodbe, člena 6(1) in 7(4) Uredbe (ES) št. 659/1999 ter načeli sorazmernosti, enakega obravnavanja in pravico do obrambe.

      (1)  Uredba Komisije (ES) št. 1860/2004 z dne 6. oktobra 2004 o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES za de minimis pomoči v kmetijskem in ribiškem sektorju.

      (2)  Uredba Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES.


title: Zadeva T-291/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 5. aprila 2017 – Anta (China)/EUIPO (Upodobitev dveh črt, ki tvorita oster kot) (Znamka Evropske unije — Prijava figurativne znamke Evropske unije, ki upodablja dve črti, ki tvorita oster kot — Absolutni razlog za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               22.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/28

         Sodba Splošnega sodišča z dne 5. aprila 2017 – Anta (China)/EUIPO (Upodobitev dveh črt, ki tvorita oster kot)
   (Zadeva T-291/16) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Prijava figurativne znamke Evropske unije, ki upodablja dve črti, ki tvorita oster kot - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2017/C 161/40)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Anta (China) Co. Ltd (Jinjiang City, Kitajska) (zastopnika: A. Franke in K. Hammerstingl, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: L. Rampini, agent)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 9. marca 2016 (zadeva R 1292/2015-5) v zvezi z zahtevo za registracijo figurativnega znaka, ki upodablja dve črti, ki tvorita oster kot, kot znamke Evropske unije.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Anta (China) Co. Ltd se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 279, 1.8.2016.


title: Zadeva C-508/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgija) 26. septembra 2016 – Karim Boudjellal/Rauwers Contrôle SA

text:
               20.2.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 53/20

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgija) 26. septembra 2016 – Karim Boudjellal/Rauwers Contrôle SA
   (Zadeva C-508/16)
   (2017/C 053/25)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Karim Boudjellal

      Tožena stranka: Rauwers Contrôle SA
   Sodišče (sedmi senat) se je s sklepom z dne 11. januarja 2017 izreklo za očitno nepristojno za odgovor na vprašanja, ki jih je postavilo tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgija).


title: Zadeva T-820/14: Tožba, vložena 20. decembra 2014 – Delta Group agroalimentare/Komisija

text:
               23.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 65/43

         Tožba, vložena 20. decembra 2014 – Delta Group agroalimentare/Komisija
   (Zadeva T-820/14)
   (2015/C 065/59)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Delta Group agroalimentare Srl (Porto Viro, Italija) (zastopnik: V. Migliorini, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi za nična, prvič, dopis Prot. SM/FUN S/2622874 Evropske komisije – generalni direktor za kmetijstvo in razvoj podeželja Jerry Plewa z dne 28. julija 2014, naslovljen na generalnega direktorja za mednarodne politike in Evropsko unijo pri italijanskem ministrstvu za kmetijstvo in gozdarstvo, Feliceja Assenzo, s katerim se je tožeča stranka seznanila po vpogledu v dokumente 19. novembra 2014, v delu, v katerem zavrača zahtevo Italije glede podpornih ukrepov od 6 do 9, za katere je zaprosila na podlagi člena 220 Uredbe (EU) št. 1308/2013 in zlasti glede ukrepov v zvezi s klavnicami, ki so opravile zakol živali v skladu s sanitarnimi ukrepi za preprečitev širjenja aviarne influence in v zvezi s tem povezano poslovno škodo, in drugič, Izvedbeno uredbo Komisije (EU) št. 1071 z dne 10. oktobra 2014 o izrednih ukrepih za podporo sektorjev jajc in perutnine v Italiji, ki je bila v Uradnem listu objavljena 11. oktobra 2014, v delu, v katerem iz podpornih ukrepov, ki so bili sprejeti na podlagi člena 220 Uredbe (EU) št. 1308/2013, izključuje klavnice, ki so opravile zakol živali v skladu s sanitarnimi ukrepi za preprečitev širjenja aviarne influence in s tem povezano poslovno škodo.

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 40(2) PDEU in zlasti načela prepovedi diskriminacije zaradi očitne napake pri presoji in zlorabe pooblastil

                           —

                           Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da je bila z ukrepi biološke zaščite, zaradi katerih je nastala škoda obratom rej kokoši nesnic v Imoli, Mordanu in Occhiobellu, za katere so bili odobreni podporni ukrepi iz Uredbe (EU) št. 1071/2014, nastala škoda tudi njej, ki bi morala živali prejeti za klanje in nadaljnjo prodajo svojim strankam, zato izključitev podjetja, ki bi moralo prejeti zadevne živali za nadaljnjo prodajo, iz podpornih ukrepov, in vključitev vanje samo podjetja, ki jih je vzredilo, pomeni prepovedano diskriminacijo med gospodarskimi subjekti v panogi, ki je v nasprotju s členom 40(2) PDEU. Člen 40(2) PDEU namreč izrecno določa „pomoči pri proizvodnji in trženju raznih proizvodov“.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 220 Uredbe (EU) št. 1308/2013

                           —

                           Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da člen 220(1)(a) Uredbe (EU) št. 1308/2013 določa ukrepe za podporo trgu, da bi se upoštevale trgovinske omejitve, ki lahko izhajajo iz uporabe ukrepov za boj proti širjenju bolezni živali. Škoda, ki je nastala za trgovanje, torej pomeni škodo, ki jo je treba povrniti v okviru ukrepov iz člena 220 Uredbe (EU) št. 1308/2013 in je ni mogoče šteti za posredno škodo v razmerju do škode, ki nastane v fazi pred trgovanjem (škoda, ki je nastala za vzrejo).

               3.

               Tretji tožbeni razlog: bistvena kršitev postopka, zlasti člena 5 Uredbe (EU) št. 182/2011

                           —

                           Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da je bila odločitev Komisije o zavrnitvi zahteve Italije, da se v podporne ukrepe vključijo podjetja in poslovna škoda, navedeni v izpodbijanem dopisu, sprejeta brez predhodnega mnenja odbora za skupno ureditev kmetijskih trgov in torej v nasprotju z bistvenimi določbami postopka iz člena 5 Uredbe (EU) št. 182/2011, ki se uporabi v skladu s členom 229 Uredbe (EU) št. 1308/2013, na katerega napotuje člen 220 te uredbe.


title: Zadeva C-327/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bayerischen Verwaltungsgerichtshof (Nemčija) 14. avgusta 2009 – Munsch und Natur AG proti Freistaat Bayern

text:
               21.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/21

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bayerischen Verwaltungsgerichtshof (Nemčija) 14. avgusta 2009 – Munsch und Natur AG proti Freistaat Bayern
   (Zadeva C-327/09)
   2009/C 282/38
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bayerischen Verwaltungsgerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Munsch und Natur AG

      Tožena stranka: Freistaat Bayern

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali člen 249, četrti odstavek, ES izključuje, da bi bilo Odločbo Komisije, ki je v skladu s svojim besedilom naslovljena na posameznika, mogoče razlagati tako, da zavezuje tudi druga podjetja, ki jih je v skladu z duhom in namenom odločbe treba obravnavati enako?

               2.

               Ali je Odločba Komisije z dne 22. februarja 2000 o zavrnitvi dovoljenja za dajanje na trg proizvoda „Stevia rebaudiana Bertoni: rastline in posušeni listi“ kot novega živila ali nove živilske sestavine (2000/196/ES (1); UL L 61, str. 14), v skladu s katere členom 1 proizvoda „Stevia rebaudiana Bertoni: rastline in posušeni listi“ kot novega živila ali nove živilske sestavine ni dovoljeno dajati na trg Skupnosti, zavezujoča tudi za tožečo stranko, ki zdaj proizvod „Stevia rebaudiana Bertoni: rastline in posušeni listi“ daje na trg Skupnosti?

      (1)  Odločba Komisije z dne 22. februarja 2000 o zavrnitvi dovoljenja za dajanje na trg proizvoda „Stevia rebaudiana Bertoni: rastline in posušeni listi“ kot novega živila ali nove živilske sestavine v skladu z Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 258/97 (Notificirano pod dokumentarno številko K(2000) 77), UL. L 61, str. 14.


title: Zadeva T-253/04: Tožba Zubeyir Aydar na zahtevo Kongra-Gel in 10 drugih proti Svetu Evropske unije, vložena dne 25. junija 2004

text:
               23.10.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 262/28

         Tožba Zubeyir Aydar na zahtevo Kongra-Gel in 10 drugih proti Svetu Evropske unije, vložena dne 25. junija 2004
   (Zadeva T-253/04)
   (2004/C 262/55)
   Jezik postopka: angleščina
   Zubeyir Aydar, Fribourg, Švica, Haydar Isik, Maisoich, Nemčija, Kazim Baba, Berlin, Nemčija, George Aryo, Oldenzaal, Nizozemska, Sait Uzun, Egg/Flaw, Švica, Lord Nicholas Rea, London, Združeno Kraljestvo, Hugo Charlton, London, Združeno Kraljestvo, Roger Tomkins, Droucha, Ciper, Mark Thomas, London, Združeno Kraljestvo, Hugo Van Rompaye, Geel, Belgija in Jean Paul Nunez, Montpellier, Francija, ki jih zastopajo M. Muller, E. Grieves in C. Vine, Barristers in G. Pierce, Solicitor, so dne 25. junija 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložili tožbo proti Svetu Evropske unije.
   Tožeče stranke Sodišču prve stopnje predlagajo, da:

               —

               razglasi za nično Odločbo Sveta 2004/306/ES z dne 2. aprila 2004, ki prepoveduje KONGRA-GEL kot privzeto ime za PKK in Uredbo 2508/2001;

               —

               alternativno razglasi Uredbo 2508/2001 za nezakonito glede uporabe za tožeče stranke;

               —

               sprejeme take druge ukrepe, kot jih Sodišče v svoji modrosti smatra za primerno;

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov, ki so nastali tožečim strankam v tem postopku;

               —

               Svetu Evropske unije naloži plačilo odškodnine.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Tožeče stranke zatrjujejo, da je Svet, s tem, ko je prepovedal KONGRA-GEL kot privzeto ime za PKK, kršil Pogodbo o ES tako glede vsebine kot tudi postopka.
   Tožeče stranke navajajo, da je Svet vsebinsko kršil Pogodbo o ES na sledeče načine:

               —

               neuporaba dostopnih, objektivnih meril za pravilno ugotovljena dejstva;

               —

               nespoštovanje temeljnih pravic, vključno s pravico do svobode izražanja in združevanja, zaščitenih v členih 10 in 11 Evropske Konvencije o človekovih pravicah;

               —

               kršitev načel prava Skupnosti, kot so sorazmernost, varnost, enakost in pravica do zaslišanja;

               —

               zloraba moči.

         Nadalje, tožeče stranke navajajo, da je Svet kršil Pogodbo o ES glede postopka na sledeče načine:

               —

               s tem, da tožečim strankam pred prepovedjo ni dal možnosti podanja navedb in/ali zagotoviti strankam pravice do zaslišanja in/ali učinkovitega pravnega sredstva za izpodbijanje trditev o dejstvih, na katere se je oprl Svet, v smislu člena 6 in 13 Evropske konvencije o človekovih pravicah;

               —

               s tem, da ni zagotovil pravilnih ali zadostnih razlogov za pravno in dejansko podlago te odločbe.


title: Zadeva T-38/13: Tožba, vložena 24. januarja 2013 – Pedro Group proti UUNT – Cortefiel (PEDRO)

text:
               6.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 101/20

         Tožba, vložena 24. januarja 2013 – Pedro Group proti UUNT – Cortefiel (PEDRO)
   (Zadeva T-38/13)
   2013/C 101/44
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Pedro Group Pte Ltd (Singapur, Singapur) (zastopnik: B. Brandreth, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Cortefiel, SA (Madrid, Španija)

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               delno razveljavi odločbo četrtega odbora za pritožbe z dne 26. novembra 2012 (zadeva R 0271/2011-4): razveljavi naj se tisti del odločbe, s katero je bila delno razveljavljena odločba oddelka za ugovore z dne 17. decembra 2010 in zavrnjena prijava znamke Skupnosti, ki jo je tožeča stranka vložila za določene proizvode iz razreda 25;

               —

               toženi stranki naloži, da mora tožeči stranki plačati stroške, ki jih je priglasila v postopku pred odborom za pritožbe ter pred Splošnim sodiščem.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Pedro Group

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „PEDRO“ za proizvode in storitve iz razredov 18, 25 in 35 – prijava znamke Skupnosti št. 7 541 857

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Navajana znamka ali znak: registracija znamke Skupnosti št. 1 252 899 figurativne črnobele znamke „Pedro del Hierro“ za proizvode in storitve iz razredov 3, 9, 14, 18, 25, 35, in 42 ter mednarodna registracija št. 864 740, ki učinkuje v Bolgariji, Španiji in Romuniji za figurativno črnobelo znamko „Pedro del Hierro“ za proizvode in storitve iz razredov 3, 14, 25 in 35

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora v celoti

      Odločba odbora za pritožbe: razveljavitev izpodbijane odločbe v delu, v katerem je bil zavrnjen ugovor glede proizvodov iz razreda 25, zavrnjena prijava za te proizvode in zavrnjena pritožba v preostalem delu

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev členov 8(1)(b), 15 in 42(2) Uredbe Sveta št. 207/2009.


title: Zadeva T-85/07: Tožba, vložena dne 20. marca 2007 – Gabel Industria Tessile proti UUNT – Creaciones Garel (GABEL)

text:
               26.5.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 117/26

         Tožba, vložena dne 20. marca 2007 – Gabel Industria Tessile proti UUNT – Creaciones Garel (GABEL)
   (Zadeva T-85/07)
   (2007/C 117/41)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: italijanščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Gabel Industria Tessile S.p.A. (Rovellasca, Italija) (zastopnik: A. Petruzzelli, Avvocato)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT)

      Druga stranka pred Odborom za pritožbe: Creaciones Garel S.A.
   Predlogi tožeče stranke

               —

               delno naj se razveljavi odločba drugega odbora za pritožbe z dne 25. januarja 2007, vročena 29. januarja 2007, v delu o zavrnitvi prijave znamke Skupnosti družbe Gabel št. 3754777 za razred 24, ker ni v skladu s členom 8(1)(b) Uredbe 40/94;

               —

               naj se zadrži odločba istega odbora, da se registrira znamka Skupnosti v razredu 25 za „kopalne plašče“;

               —

               UUNT naj se naloži, da registrira znamko Skupnosti družbe Gabel št. 3754777 za razred 24 in za proizvode, ki so bili takrat navedeni v tistem razredu, kot tudi za „kopalne plašče “iz razreda 25;

               —

               UUNT naj se naloži plačilo vseh stroškov tožeče stranke.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka „GABEL “(zahteva za registracijo št. 3.754.777) za proizvode iz razredov 24 in 25.

      Imetnik znamke ali znaka, navedenega v postopku z ugovorom: Creaciones Garel S.A.

      Znamka ali znak, naveden v postopku z ugovorom: Figurativna znamka Skupnosti „GAREL “za proizvode iz razreda 24, 25 in 26.

      Odločba Oddelka za ugovore: Ugovoru se ugodi.

      Odločba Odbora za pritožbe: Ugovoru se delno ugodi v delu, v katerem se dovoli registracija znamke za „kopalne plašče “(razred 25).

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 o znamki Skupnosti.


title: Zadeva C-477/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 24. oktobra 2012 vložilo Bundespatentgericht (Nemčija) – Hogan Lovells International LLP proti Bayer CropScience K.K.

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/21

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 24. oktobra 2012 vložilo Bundespatentgericht (Nemčija) – Hogan Lovells International LLP proti Bayer CropScience K.K.
   (Zadeva C-477/12)
   2013/C 26/39
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundespatentgericht

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Hogan Lovells International LLP

      Tožena stranka: Bayer CropScience K.K.

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je člen 3(1)(b) Uredbe (ES) št. 1610/96 (1) mogoče uporabiti le, če je bila registracija za dajanje v promet odobrena v skladu s členom 4 Direktive 91/414/EGS ali členom 8(1) Direktive 91/414, ali pa je certifikat mogoče podeliti tudi na podlagi registracije za dajanje v promet, ki je bila odobrena v skladu s členom 8(4) Direktive 91/414?

      (1)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1610/96 z dne 23. julija 1996 o uvedbi dodatnega varstvenega certifikata za fitofarmacevtska sredstva (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 19, str. 335).


title: Zadeva F-128/11: Sklep Sodišča za uslužbence (sodnik posameznik) z dne 18. decembra 2015 – De Nicola/EIB (Javni uslužbenci — Osebje EIB — Ocena — Ocenjevalno poročilo za leto 2010 — Izpodbijanje — Notranji postopki — Pogoji — Umik pravnega sredstva — Tožba — Pravni interes — Neobstoj — Razumni rok — Nespoštovanje — Očitna nedopustnost)

text:
               8.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/98

         Sklep Sodišča za uslužbence (sodnik posameznik) z dne 18. decembra 2015 – De Nicola/EIB
   (Zadeva F-128/11) (1)

   ((Javni uslužbenci - Osebje EIB - Ocena - Ocenjevalno poročilo za leto 2010 - Izpodbijanje - Notranji postopki - Pogoji - Umik pravnega sredstva - Tožba - Pravni interes - Neobstoj - Razumni rok - Nespoštovanje - Očitna nedopustnost))
   (2016/C 048/112)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburg) (zastopnik: L. Isola, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska investicijska banka (zastopniki: G. Nuvoli in T. Gilliams, agenta, ter A. Dal Ferro, odvetnik)

      Predmet

   Predlog za, prvič, razglasitev ničnosti dopisov in odločb EIB v zvezi z upravnim postopkom v okviru presoje delovne uspešnosti tožeče stranke v letu 2010, drugič, razglasitev ničnosti odločbe predsednika EIB, da se ne uvede postopek za mirno rešitev spora pred spravnim odborom, tretjič, razglasitev ničnosti letne ocene tožeče stranke za leto 2010 v delu, v katerem ji ni dodeljena ocena „exceptional performance“ ali „very good performance“ in se je ne predlaga za napredovanje v funkcijo D, ter nazadnje, predlog, da se EIB naloži plačilo odškodnine tožeči stranki za povzročeno nepremoženjsko in premoženjsko škodo.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot očitno nedopustna..

               2.

               C. De Nicola nosi lastne stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska investicijska banka.

      (1)  UL C 65, 3.3.2015, str. 21.


title: Zadeva T-720/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 30. novembra 2016 – Rotenberg/Svet (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi v zvezi z ukrepi, ki spodkopavajo ali ogrožajo Ukrajino — Zamrznitev sredstev — Omejitve na področju dostopa na ozemlja držav članic — Fizična oseba, ki dejavno podpira ali izvaja ukrepe, ki spodkopavajo ali ogrožajo Ukrajino — Fizična oseba, ki ima korist od ruskih nosilcev odločitev, odgovornih za priključitev Krima — Pravica do obrambe — Obveznost obrazložitve — Očitne napake pri presoji — Lastninska pravica — Svoboda gospodarske pobude — Pravica do spoštovanja zasebnega življenja — Sorazmernost)

text:
               23.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/23

         Sodba Splošnega sodišča z dne 30. novembra 2016 – Rotenberg/Svet
   (Zadeva T-720/14) (1)

   ((Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi v zvezi z ukrepi, ki spodkopavajo ali ogrožajo Ukrajino - Zamrznitev sredstev - Omejitve na področju dostopa na ozemlja držav članic - Fizična oseba, ki dejavno podpira ali izvaja ukrepe, ki spodkopavajo ali ogrožajo Ukrajino - Fizična oseba, ki ima korist od ruskih nosilcev odločitev, odgovornih za priključitev Krima - Pravica do obrambe - Obveznost obrazložitve - Očitne napake pri presoji - Lastninska pravica - Svoboda gospodarske pobude - Pravica do spoštovanja zasebnega življenja - Sorazmernost))
   (2017/C 022/29)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Arkady Romanovich Rotenberg (Sankt Peterburg, Rusija) (zastopniki: sprva D. Pannick, QC, M. Lester, barrister, in M. O’Kane, solicitor, nato D. Pannick, M. Lester, S. Hey, H. Brunskill, solicitors, in Z. Al-Rikabi, barrister, ter nazadnje D. Pannick, M. Lester in Z. Al-Rikabi)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: J. P. Hix in B. Driessen, agenta)

      Predmet

   Tožba na podlagi člena 263 PDEU, s katero se predlaga razglasitev delne ničnosti, po eni strani, Sklepa Sveta 2014/145/SZVP z dne 17. marca 2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z ukrepi, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2014, L 78, str. 16), kakor je bil spremenjen, prvič, s Sklepom Sveta 2014/508/SZVP z dne 30. julija 2014 (UL 2014, L 226, str. 23), drugič, Sklepom Sveta (SZVP) 2015/432 z dne 13. marca 2015 (UL 2015, L 70, str. 47), tretjič, Sklepom Sveta (SZVP) 2015/1524 z dne 14. septembra 2015 (UL 2015, L 239, str. 157), in četrtič, Sklepom Sveta (SZVP) 2016/359 z dne 10. marca 2016 (UL 2016, L 67, str. 37), in po drugi strani, Uredbe Sveta (EU) št. 269/2014 z dne 17. marca 2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2014, L 78, str. 6), kakor je bila izvedena, prvič, z Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 826/2014 z dne 30. julija 2014 (UL 2014, L 226, str. 16), drugič, Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2015/427 z dne 13. marca 2015 (UL 2015, L 70, str. 1), tretjič, Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2015/1514 z dne 14. septembra 2015 (UL 2015, L 239, str. 30), in četrtič, Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2016/353 z dne 10. marca 2016 (UL 2016, L 67, str. 1), v delu, v katerem se ta akta nanašata na tožečo stranko.

      Izrek

               1.

               Sklep Sveta 2014/145/SZVP z dne 17. marca 2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z ukrepi, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine, kakor je bil spremenjen s Sklepom Sveta 2014/508/SZVP z dne 30. julija 2014, in Uredba Sveta (EU) št. 269/2014 z dne 17. marca 2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine, kakor je bila izvedena z Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 826/2014 z dne 30. julija 2014, se razglasita za nična v delu, v katerem se nanašata na A. Romanovicha Rotenberga.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 7, 12.1.2015.


               10.1.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/1

         (2009/C 6/01)
   Zadnja objava Sodišča Evropskih skupnosti v Uradnem listu Evropske unije

         UL C 327, 20.12.2008

   Prejšnje objave

      UL C 313, 6.12.2008

      UL C 301, 22.11.2008

      UL C 285, 8.11.2008

      UL C 272, 25.10.2008

      UL C 260, 11.10.2008

      UL C 247, 27.9.2008

   Ti teksti so na voljo na:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Zadeva C-260/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) 11. maja 2016 – Associazione Italiana dei Corrieri Aerei Internazionali (AICAI) in drugi/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               19.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 343/20

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) 11. maja 2016 – Associazione Italiana dei Corrieri Aerei Internazionali (AICAI) in drugi/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico
   (Zadeva C-260/16)
   (2016/C 343/31)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Associazione Italiana dei Corrieri Aerei Internazionali (AICAI), DHL Express (Italy) Srl, Federal Express Europe Inc., United Parcel Service Italia Ups Srl

      Toženi stranki: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Sodišče naj odloči, ali pravo Evropske unije, zlasti člena [2](1) in (1a) in 6 Direktive 97/67/CE (1), kakor je bila pozneje dopolnjena in spremenjena z Direktivo 2008/6/ES (2), nasprotuje uporabi nacionalnih predpisov, zlasti člena 2(a) in (f) zakonske uredbe št. [261] iz leta 1999 in člena 1(1)(g) v povezavi z (r) ter odstavka (i) Ureditve na področju pooblastil za zagotavljanje javnih poštnih storitev iz Priloge A k sklepu AGCOM 129/15/CONS z dne 23. marca 2015 in s tem povezanega Pravilnika o postopkih za izdajo pooblastil za zagotavljanje javnih poštnih storitev iz uredbe ministrstva za gospodarski razvoj z dne 29. julija 2015, ker določajo, da v poštno storitev spadajo tudi storitve prevoznika, odpremnika in hitre pošte.

               2.

               Sodišče naj odloči, ali pravo Evropske unije, zlasti člena 9(1) in [2](19) Direktive 97/67/ES, kakor je bila pozneje dopolnjena in spremenjena z Direktivo 2008/6/ES, ter načeli sorazmernosti in razumnosti, nasprotuje uporabi nacionalnih predpisov, zlasti člena 6(1) zakonske uredbe št. [261] iz leta 1999 in člena 8 Ureditve na področju pooblastil za zagotavljanje javnih poštnih storitev iz Priloge A k sklepu AGCOM 129/15/CONS z dne 23. marca 2015 in s tem povezanega Pravilnika o postopkih za izdajo pooblastil za zagotavljanje javnih poštnih storitev iz uredbe ministrstva za gospodarski razvoj z dne 29. julija 2015, ker ponudnikom storitev prevoznika, odpremnika in hitre pošte nalagajo pridobitev splošnega dovoljenja, poleg tistega, ki je nujno za izpolnjevanje temeljnih zahtev na področju zagotavljanja poštnih storitev.

               3.

               Sodišče naj odloči, ali pravo Evropske unije, zlasti člena 7(4) in 9(2) Direktive 97/67/ES, kakor je bila pozneje dopolnjena in spremenjena z Direktivo 2008/6/ES, nasprotuje uporabi nacionalnih predpisov, zlasti členov 6(1a) in 10(2) zakonske uredbe št. 261 iz leta 1999 ter členov 11(1)(f) in 15(2) Ureditve na področju pooblastil za zagotavljanje javnih poštnih storitev iz Priloge A k sklepu AGCOM 129/15/CONS z dne 23. marca 2015 in člena 9 s tem povezanega Pravilnika o postopkih za izdajo pooblastil za zagotavljanje javnih poštnih storitev iz uredbe ministrstva za gospodarski razvoj z dne 29. julija 2015, ker ponudnikom storitev prevoznika, odpremnika in hitre pošte nalagajo izrecno obveznost prispevanja v kompenzacijski sklad za univerzalno storitev.

               4.

               Sodišče naj odloči, ali pravo Evropske unije, zlasti člen 9(2) Direktive 97/67/ES, kakor je bila pozneje dopolnjena in spremenjena z Direktivo 2008/6/ES, nasprotuje uporabi nacionalnih predpisov, zlasti členov 6 in 10 zakonske uredbe št. 261 iz leta 1999 ter členov 11(1)(f) in 15(2) Ureditve na področju pooblastil za zagotavljanje javnih poštnih storitev iz Priloge A k sklepu AGCOM 129/15/CONS z dne 23. marca 2015 in člena 9 s tem povezanega Pravilnika o postopkih za izdajo pooblastil za zagotavljanje javnih poštnih storitev iz uredbe ministrstva za gospodarski razvoj z dne 29. julija 2015, ker ne zajemajo presoje primerov, v katerih je mogoče prispevanje v kompenzacijski sklad za stroške, povezane z univerzalno storitvijo, šteti za ustrezno, niti ne določajo podrobnih izvedbenih pravil, ki bi se razlikovala glede na to, ali gre za subjektivni položaj subjektov, ki prispevajo v sklad, ali za položaj na trgih.

      (1)  Direktiva 97/67/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. decembra 1997 o skupnih pravilih za razvoj notranjega trga poštnih storitev v Skupnosti in za izboljšanje kakovosti storitve (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 3, str. 71).

      (2)  Direktiva 2008/6/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. februarja 2008 o spremembi Direktive 97/67/ES glede popolnega oblikovanja notranjega trga poštnih storitev v Skupnosti (UL L 52, str. 3).


title: Zadeva C-173/08: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 18. junija 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Gerechtshof te Amsterdam — Nizozemska) — Kloosterboer Services BV proti Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam (Skupna carinska tarifa — Tarifne številke — Ohlajevalni sistemi za računalnike, sestavljeni iz toplotnega izmenjevalnika in ventilatorja — Uvrstitev v kombinirano nomenklaturo)

text:
               1.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 180/19

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 18. junija 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Gerechtshof te Amsterdam — Nizozemska) — Kloosterboer Services BV proti Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam
   (Zadeva C-173/08) (1)

   (Skupna carinska tarifa - Tarifne številke - Ohlajevalni sistemi za računalnike, sestavljeni iz toplotnega izmenjevalnika in ventilatorja - Uvrstitev v kombinirano nomenklaturo)
   2009/C 180/31
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Gerechtshof te Amsterdam

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Kloosterboer Services BV

      Tožena stranka: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, kantoor Laan op Zuid

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Gerechtshof te Amsterdam — Razlaga Uredbe Komisije (ES) št. 384/2004 z dne 1. marca 2004 o uvrstitvi nekaterega blaga v kombinirano nomenklaturo (UL L 64, str. 21) — Razvrstitev ohlajevalnih sistemov za računalnike, ki so sestavljeni iz toplotnega izmenjevalnika in ventilatorja

      Izrek

   Uredbo Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1789/2003 z dne 11. septembra 2003, je treba razlagati tako, da je treba proizvode, kakršni so zadevni iz postopka v glavni stvari, ki so sestavljeni iz toplotnega izmenjevalnika in ventilatorja in so namenjeni izključno vgradnji v računalnik, uvrstiti pod tarifno podštevilko 8473 30 90 Kombinirane nomenklature v Prilogi I k tej uredbi.

      (1)  UL C 183, 19.7.2008.


title: Zadeva T-544/15: Tožba, vložena 21. septembra 2015 – Terna/Komisija

text:
               3.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 363/43

         Tožba, vložena 21. septembra 2015 – Terna/Komisija
   (Zadeva T-544/15)
   (2015/C 363/53)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Terna – Rete elettrica nazionale SpA (Rim, Italija) (zastopniki: A. Police, L. Di Via, F. Covone in D. Carria, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi ničnost odločbe Evropske komisije – Generalni direktorat za mobilnost in promet (Generalni direktorat za energijo – SRD.3 – Financial management), referenčna oznaka Move.srd.3.dir(2015)2669621 z dne 6. julija 2015 v delu, v katerem je izključeno povračilo stroškov, ki jih je imela družba Terna v zvezi s projektoma št. 2009-E255/09-ENER/09-TEN-E-SI2.564583 in št. 2007-E221/07/2007-TREN/07TEN-E-S07.91403, in je določena obveznost povrnitve vložkov, priznanih v zvezi z omenjenima projektoma, v obsegu, določenem v preglednici, ki je priložena izpodbijanemu aktu;

               —

               podrejeno, razglasi ničnost odločbe Evropske komisije – Generalni direktorat za mobilnost in promet (Generalni direktorat za energijo – SRD.3 – Financial management), referenčna oznaka Move.srd.3.dir(2015)2669621 z dne 6. julija 2015 v delu, v katerem je izključeno povračilo stroškov, ki jih je imela družba Terna v zvezi s projektoma št. 2009-E255/09-ENER/09-TEN-E-SI2.564583 in št. 2007-E221/07/2007-TREN/07TEN-E-S07.91403, v deležu, ki ustreza zgolj dobičkom, ki jih je ustvarila družba CESI S.p.A.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Ta tožba je vložena zoper odločbo Evropske komisije – Generalni direktorat za mobilnost in promet (Generalni direktorat za energijo – SRD.3 – Financial management), referenčna oznaka Move.srd.3.dir(2015)2669621 z dne 6. julija 2015, ki jo prejela od družbe Terna S.p.A. 21. julija 2015 (vpisna št. 0011151), v delu, v katerem je zavrnjena uporaba člena 40(3) Direktive 2004/17/ES v zvezi z vložki, izvedenimi v projektih št. 2009-E255/09-ENER/09-TEN-E-SI2.564583 in št. 2007-E221/07/2007-TREN/07TEN-E-S07.91403, in je določena obveznost povrnitve vložkov, priznanih v zvezi z omenjenima projektoma, v obsegu, določenem v preglednici, ki je priložena izpodbijanemu aktu, ter tudi zoper vsak drug predhodni ali kakorkoli povezan akt, s posebnim sklicem, kjer je to mogoče, na sporočilo Evropske komisije – Generalni direktorat za energijo (Direkcija B – Zanesljivost oskrbe, energetski trgi in omrežja, B.1 – Energetska politika, zanesljivost oskrbe in omrežja), referenčna oznaka ENER.B1(2014)509729 z dne 18. junija 2014, in revizijsko poročilo št. B22-09 z dne 1. februarja 2013, v delu, v katerem je potrjeno, da ni dopustno povračilo stroškov, ki jih je imela družba Terna S.p.A. v zvezi s storitvami družbe CESI S.p.A. v okviru projektov.
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: dopustnost tožbe

                           —

                           V zvezi s tem tožeča stranka navaja, da je izpodbijani akt sprejet zoper tožečo stranko, ker se njegovi učinki neposredno in posamično nanašajo nanjo in ker je treba šteti, da je navedeni akt, čeprav ne vsebuje konkretnega izvedbenega ukrepa, dokončen in ga tožena stranka pozneje ne more spremeniti.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: utemeljenost trditev, napačna uporaba členov 14 in 37 Direktive 2004/17/ES na področju oddaje naročil storitev, neobstoj preiskave in pomanjkljiva obrazložitev izpodbijanega akta, napačna uporaba člena III.7(1), (4) in (6) Priloge III k odločbi D/207630 iz leta 2008 in napačna uporaba člena III.7(1), (4) in (6) Priloge III k Odločbi D/7181 iz leta 2010, posledično neupravičeno znižanje povračila za projekte, ker naj družba Terma domnevno ne bi pravilno formalno izvedla postopkov na področju oddaje naročil.

                           —

                           V zvezi s tem tožeča stranka zlasti navaja, da ni mogoče šteti, da je vključitev klavzule o možni oddaji naročil v okvirne sporazume, ki sta jih sklenili družbi Terna in CESI po končanem postopku s pogajanji brez predhodne objave javnega razpisa, v nasprotju z Direktivo 2004/17/ES, prav tako pa se ni mogoče veljavno sklicevati na kakršen koli indic o neobstoju razlogov tehnične narave, ki bi dovoljevali oddajo naročila določenemu gospodarskemu subjektu.

                           —

                           Akt naj bi vseboval napako v zvezi z napačno opredelitvijo razmerja med okvirnim sporazumom in posameznimi pogodbami, ki jih je družba TERNA poverila družbi CESI.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: napačna uporaba člena 40(3)(c) Direktive 2004/17/ES, ker Evropska komisija ni štela, da so izpolnjeni tehnični pogoji, ki dopuščajo dodelitev naročila določenemu subjektu brez predhodne objave javnega razpisa, in neobstoj preiskave in pomanjkljiva obrazložitev zavrnitve predloga za povračilo.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: napačna uporaba Direktive 2004/17/ES in kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj, ustvarjenih pri družbi Terna, ker je bila zavrnjena dopustnost zahtevkov za povračilo v zvezi s pogodbami, vključenimi v okvirni sporazum, kljub temu, da je bilo v Uradnem listu EU objavljeno obvestilo o oddaji naročila, in nekateri vložki niso bili pomembni za sodelovanje v evropskih postopkih.

               5.

               Peti tožbeni razlog, ki se uveljavlja podredno: kršitev načela primernosti in sorazmernosti kot posledica odločbe Komisije, s katero je bilo v celoti zavrnjeno povračilo, namesto da bi se uporabilo sorazmerno znižanje.


title: Zadeva T-293/17: Tožba, vložena 16. maja 2017 – Fakro/Komisija

text:
               31.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 249/29

         Tožba, vložena 16. maja 2017 – Fakro/Komisija
   (Zadeva T-293/17)
   (2017/C 249/45)
   Jezik postopka: poljščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Fakro sp. z o.o. (Nowy Sącz, Poljska) (zastopnik: A. Radkowiak-Macuda, radca prawny)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlog

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da je Komisija kršila svoje obveznosti iz PDEU in Listine o temeljnih pravicah, ker je zavrnila da bi glede pritožbe, ki jo je tožeča stranka zaradi zlorabe prevladujočega položaja s strani skupine VELUX pri njej vložila 12. julij 2012, zavzela stališče, čeprav je bilo to od nje formalno zahtevano;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov tudi v primeru ustavitve postopka, če bi Komisija tekom sodnega postopka izdala odločbo.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka navaja en tožbeni razlog: kršitev člena 288 PDEU v zvezi s členoma 102 PDEU in 105 PDEU ter členom 41 Listine o temeljnih pravicah.
   Prvo domnevno meritorno stališče o pritožbi tožeče stranke po 3,5 letih naj ne bi bilo nikakršno obravnavanje zadeve v razumnem roku. Komisija naj ne bi predložila nobenega dokaza, da je sprejela ukrepe v okviru preiskovalnega postopka. Komisija naj bi bila pred izdajo sklepa dolžna natančno preveriti dejanske in pravne okoliščine, ki jih navaja pritožnica. Postopek, ki ga je sprožila pritožnica, naj bi bil edina pot za varstvo njenih pravic.