title: C-99/18 P: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 4. julija 2019 – FTI Touristik GmbH/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO), Harald Prantner, Daniel Giersch (Pritožba — Znamka Evropske unije — Uredba (ES) št. 207/2009 — Postopek z ugovorom — Člen 8(1)(b) — Zahteva za registracijo figurativne znamke, ki vsebuje besedni element „Fl“ — Ugovor imetnika figurativne znamke, ki vsebuje besedni element „fly.de“ — Zavrnitev — Podobnost znakov — Prikaz v standardni pisavi v Biltenu o blagovnih znamkah Evropske unije — Verjetnost zmede)

text:
               9.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 305/15

      Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 4. julija 2019 – FTI Touristik GmbH/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO), Harald Prantner, Daniel Giersch
      (C-99/18 P) (1)

      (Pritožba - Znamka Evropske unije - Uredba (ES) št. 207/2009 - Postopek z ugovorom - Člen 8(1)(b) - Zahteva za registracijo figurativne znamke, ki vsebuje besedni element „Fl“ - Ugovor imetnika figurativne znamke, ki vsebuje besedni element „fly.de“ - Zavrnitev - Podobnost znakov - Prikaz v standardni pisavi v Biltenu o blagovnih znamkah Evropske unije - Verjetnost zmede)
      (2019/C 305/18)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Pritožnik: FTI Touristik GmbH (zastopnica: A. Parr, Rechtsanwältin)

         Druga stranka v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) (zastopnika: D. Walicka in D. Botis, agenta), Harald Prantner, Daniel Giersch (zastopnik: S. Eble, Rechtsanwalt)

         Izrek

                  1.

                  Pritožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi FTI Touristik GmbH se naloži, da poleg lastnih stroškov nosi tudi stroške Urada Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO).

                  3.

                  Harald Prantner in Daniel Giersch nosita svoje stroške.

         (1)  UL C 182, 28.5.2018.


title: Zadeva C-163/18: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 10. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank Noord-Nederland– Nizozemska) – HQ, IP, čigar zakonita zastopnica je HQ, JO/Aegean Airlines SA (Predhodno odločanje — Zračni promet — Uredba (ES) št. 261/2004 — Skupna pravila glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov — Odpoved leta — Pomoč — Pravica do povračila stroškov letalske vozovnice s strani letalskega prevoznika — Člen 8(2) — Paketno potovanje — Direktiva 90/314/EGS — Stečaj organizatorja potovanj)

text:
               9.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 305/15

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 10. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank Noord-Nederland– Nizozemska) – HQ, IP, čigar zakonita zastopnica je HQ, JO/Aegean Airlines SA
      (Zadeva C-163/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Zračni promet - Uredba (ES) št. 261/2004 - Skupna pravila glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov - Odpoved leta - Pomoč - Pravica do povračila stroškov letalske vozovnice s strani letalskega prevoznika - Člen 8(2) - Paketno potovanje - Direktiva 90/314/EGS - Stečaj organizatorja potovanj)
      (2019/C 305/19)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Rechtbank Noord-Nederland

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: HQ, IP, čigar zakonita zastopnica je HQ, JO

         Tožena stranka: Aegean Airlines SA

         Izrek

      Člen 8(2) Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 je treba razlagati tako, da potnik, ki ima na podlagi Direktive Sveta 90/314/EGS z dne 13. junija 1990 o organiziranih potovanjih, počitniških paketih in potovalnih paketih pravico, da od organizatorja potovanja zahteva povračilo stroška letalske vozovnice, torej nima več možnosti, da bi na podlagi navedene uredbe zahteval povračilo stroška te vozovnice od letalskega prevoznika, vključno v primeru, če organizator potovanj finančno ni zmožen vrniti stroškov vozovnice in ni sprejel nobenega ukrepa, da bi zagotovil to povračilo.

         (1)  UL C 182, 28.5.2018.


title: Združene zadeve C-180/18, C-286/18 in C-287/18: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 11. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – Agrenergy Srl (C-180/18 in C-286/18), Fusignano Due Srl (C-287/18)/Ministero dello Sviluppo Economico (Predhodno odločanje — Okolje — Direktiva 2009/28/ES — Člen 3(3)(a) — Spodbujanje uporabe energije iz obnovljivih virov — Proizvodnja električne energije s sončnimi fotonapetostnimi elektrarnami — Sprememba sheme pomoči — Načeli pravne varnosti in varstva legitimnih pričakovanj)

text:
               9.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 305/16

      Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 11. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – Agrenergy Srl (C-180/18 in C-286/18), Fusignano Due Srl (C-287/18)/Ministero dello Sviluppo Economico
      (Združene zadeve C-180/18, C-286/18 in C-287/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Okolje - Direktiva 2009/28/ES - Člen 3(3)(a) - Spodbujanje uporabe energije iz obnovljivih virov - Proizvodnja električne energije s sončnimi fotonapetostnimi elektrarnami - Sprememba sheme pomoči - Načeli pravne varnosti in varstva legitimnih pričakovanj)
      (2019/C 305/20)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Consiglio di Stato

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: Agrenergy Srl (C-180/18 in C-286/18), Fusignano Due Srl (C-287/18)

         Tožena stranka: Ministero dello Sviluppo Economico

         Izrek

      S pridržkom preveritev, ki jih mora ob upoštevanju vseh upoštevnih elementov opraviti predložitveno sodišče, je treba člen 3(3)(a) Direktive 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, spremembi in poznejši razveljavitvi direktiv 2001/77/ES in 2003/30/ES v povezavi z načeloma pravne varnosti in varstva legitimnih pričakovanj razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, kakršna je ta v postopkih v glavni stvari, ki državi članici omogoča, da predvidi zmanjšanje ali celo odpravo predhodno določenih spodbujevalnih tarif za energijo, ki jo proizvedejo sončne fotonapetostne elektrarne.

         (1)  UL C 182, 28.5.2018

         UL C 249, 16.7.2018.


title: Zadeva C-210/18: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 10. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Schienen-Control Kommission – Avstrija) – WESTbahn Management GmbH/ÖBB-Infrastruktur AG (Predhodno odločanje — Prevoz — Enotno evropsko železniško območje — Direktiva 2012/34/EU — Člen 3 — Pojem „železniška infrastruktura“ — Priloga II — Minimalne storitve — Vključitev uporabe potniških peronov)

text:
               9.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 305/17

      Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 10. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Schienen-Control Kommission – Avstrija) – WESTbahn Management GmbH/ÖBB-Infrastruktur AG
      (Zadeva C-210/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Prevoz - Enotno evropsko železniško območje - Direktiva 2012/34/EU - Člen 3 - Pojem „železniška infrastruktura“ - Priloga II - Minimalne storitve - Vključitev uporabe potniških peronov)
      (2019/C 305/21)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Schienen-Control Kommission

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: WESTbahn Management GmbH

         Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: ÖBB-Infrastruktur AG

         Izrek

      Prilogo II k Direktivi 2012/34/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. novembra 2012 o vzpostavitvi enotnega evropskega železniškega območja je treba razlagati tako, da so „potniški peroni“ iz Priloge I k tej direktivi sestavni del železniške infrastrukture, katere uporaba spada v okvir minimalnega paketa storitev v skladu s točko 1(c) navedene priloge II.

         (1)  UL C 231, 2.7.2018.


title: C-242/18: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 3. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Varhoven administrativen sad – Bolgarija) – „UniCredit Leasing“ EAD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ – Sofia pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (NAP) (Predhodno odločanje — Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) — Davčna osnova — Zmanjšanje — Načelo davčne nevtralnosti — Pogodba o lizingu, razdrta zaradi neplačila obrokov — Odmerna odločba — Področje uporabe — Obdavčljive transakcije — Dobava blaga, opravljena za plačilo — Plačilo „odškodnine“ zaradi razdrtja pogodbe do njenega izteka — Pristojnost Sodišča)

text:
               9.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 305/18

      Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 3. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Varhoven administrativen sad – Bolgarija) – „UniCredit Leasing“ EAD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ – Sofia pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (NAP)
      (C-242/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) - Davčna osnova - Zmanjšanje - Načelo davčne nevtralnosti - Pogodba o lizingu, razdrta zaradi neplačila obrokov - Odmerna odločba - Področje uporabe - Obdavčljive transakcije - Dobava blaga, opravljena za plačilo - Plačilo „odškodnine“ zaradi razdrtja pogodbe do njenega izteka - Pristojnost Sodišča)
      (2019/C 305/22)
      Jezik postopka: bolgarščina

         Predložitveno sodišče

      Varhoven administrativen sad

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka:„UniCredit Leasing“ EAD

         Tožena stranka: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ – Sofia pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (NAP)

         Izrek

                  1.

                  Člen 90(1) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da v primeru razdrtja pogodbe o lizingu dovoljuje zmanjšanje davčne osnove za plačilo davka na dodano vrednost, ki je bila pavšalno določena z odmerno odločbo in ki zajema vse obroke lizinga za celotno obdobje trajanja pogodbe, tudi če je ta odmerna odločba postala pravnomočna in tako pomeni „trajen upravni akt“, s katerim je bil na podlagi nacionalnega prava ugotovljen davčni dolg.

                  2.

                  Člen 90 Direktive 2006/112 je treba razlagati tako, da v položaju, kot je ta v postopku v glavni stvari, neplačilo dela dolgovanih obrokov lizinga iz pogodbe o lizingu za obdobje od ustavitve plačil do razdrtja pogodbe brez retroaktivnega učinka, na eni strani, in neplačilo dolgovane odškodnine zaradi predčasnega prenehanja pogodbe, ki ustreza vsoti vseh neplačanih obrokov lizinga do izteka trajanja te pogodbe, na drugi strani, predstavljata primer neplačila, ki lahko spada pod odstopanje od obveznosti zmanjšanja davčne osnove za plačilo davka na dodano vrednost iz odstavka 2 tega člena, razen če davčni zavezanec izkaže razumno verjetnost, da dolg ne bo plačan, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

         (1)  UL C 211, 18.6.2018.


title: Zadeva C-249/18: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 10. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Staatssecretaris van Financiën/CEVA Freight Holland BV (Predhodno odločanje — Carinski zakonik — Carinska deklaracija — Napačna navedba tarifne podštevilke kombinirane nomenklature — Odmerna odločba — Člen 78 tega zakonika — Ponovni pregled deklaracije — Sprememba transakcijske vrednosti — Člen 221 navedenega zakonika — Zastaralni rok za pravico zahtevati plačilo carinskega dolga — Prekinitev)

text:
               9.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 305/19

      Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 10. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Staatssecretaris van Financiën/CEVA Freight Holland BV
      (Zadeva C-249/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Carinski zakonik - Carinska deklaracija - Napačna navedba tarifne podštevilke kombinirane nomenklature - Odmerna odločba - Člen 78 tega zakonika - Ponovni pregled deklaracije - Sprememba transakcijske vrednosti - Člen 221 navedenega zakonika - Zastaralni rok za pravico zahtevati plačilo carinskega dolga - Prekinitev)
      (2019/C 305/23)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Hoge Raad der Nederlanden

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Staatssecretaris van Financiën

         Tožena stranka: CEVA Freight Holland BV

         Izrek

                  1.

                  Člen 78 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 2700/2000 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2000, je treba razlagati tako, da deklarant, kadar ima možnost izbrati ceno blaga, prodanega za izvoz na ozemlje Evropske unije, ki se lahko upošteva kot osnova za določitev carinske vrednosti tega blaga, iz naknadnega preverjanja pa izhaja, da carinska deklaracija, ki jo je sestavil, vsebuje napako zvezi s carinsko uvrstitvijo zadevnega blaga, zaradi česar se uporabi višja carina, na podlagi tega člena 78 lahko zahteva ponovni pregled te deklaracije, da bi se prvotno navedena cena nadomestila z nižjo transakcijsko ceno, s čimer bi se njegov carinski dolg zmanjšal.

                  2.

                  Člen 221(1) in (3) Uredbe št. 2913/92, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 2700/2000, je treba razlagati tako, da morajo države članice ob upoštevanju načel učinkovitosti in enakovrednosti določiti datum, ko mora biti dolžnik obveščen o znesku dajatev, za namene prekinitve triletnega zastaralnega roka, ob izteku katerega carinski dolg ugasne.

         (1)  UL C 276, 6.8.2018.


title: Zadeva C-304/18: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 11. julija 2019 – Evropska komisija/Italijanska republika (Neizpolnitev obveznosti države — Lastna sredstva — Carinske dajatve — Ugotovitev carinskega dolga — Vpis na posebni račun — Obveznost dajanja na voljo Evropski uniji — Postopek izterjave, začet prepozno — Zamudne obresti)

text:
               9.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 305/20

      Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 11. julija 2019 – Evropska komisija/Italijanska republika
      (Zadeva C-304/18) (1)

      (Neizpolnitev obveznosti države - Lastna sredstva - Carinske dajatve - Ugotovitev carinskega dolga - Vpis na posebni račun - Obveznost dajanja na voljo Evropski uniji - Postopek izterjave, začet prepozno - Zamudne obresti)
      (2019/C 305/25)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: najprej Z. Malůšková, M. Owsiany-Hornung in F. Tomat, nato Z. Malůšková in F. Tomat, agenti)

         Tožena stranka: Italijanska republika (zastopnika: G. Palmieri, agentka, skupaj z G. Albenziom, avvocato dello Stato)

         Izrek

                  1.

                  Italijanska republika s tem, da ni dala na voljo tradicionalnih lastnih sredstev v znesku 2 120 309,50 EUR, ki je naveden v sporočilu o odpisu IT(07)08-917, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 8 Sklepa Sveta 94/728/ES, Euratom z dne 31. oktobra 1994 o sistemu virov lastnih sredstev Evropskih skupnosti, člena 8 Sklepa Sveta 2000/597/ES, Euratom z dne 29. septembra 2000 o sistemu virov lastnih sredstev Evropskih skupnosti, člena 8 Sklepa Sveta 2007/436/ES, Euratom z dne 7. junija 2007 o sistemu virov lastnih sredstev Evropskih skupnosti in člena 8 Sklepa Sveta 2014/335/EU Euratom z dne 26. maja 2014 o sistemu virov lastnih sredstev Evropske unije ter členov 10, 11 in 17 Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1552/1989 z dne 29. maja 1989 o izvajanju Sklepa št. 88/376/EGS, Euratom o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti, členov 10, 11 in 17 Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1150/2000 z dne 22. maja 2000 o izvajanju Sklepa št. 94/728/ES, Euratom o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti ter členov 10, 12 in 13 Uredbe Sveta (EU, Euratom) št. 609/2014 z dne 26. maja 2014 o načinih in postopkih za dajanje tradicionalnih lastnih sredstev ter lastnih sredstev iz naslovov DDV in BND na razpolago ter ukrepih za zagotavljanje denarnih sredstev.

                  2.

                  Tožba se v preostalem zavrne.

                  3.

                  Italijanska republika plača štiri petine stroškov, ki jih je priglasila Evropska komisija, in nosi svoje stroške.

                  4.

                  Evropska komisija nosi petino svojih stroškov.

         (1)  UL C 221, 25.6.2018.


title: Zadeva C-316/18: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 3. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (Anglija in Wales) (civilni oddelek) – Združeno kraljestvo) – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge (Predhodno odločanje — Davek na dodano vrednost (DDV) — Odbitek vstopnega davka — Stroški upravljanja sklada dotacij, prek katerega se investira z namenom kritja stroškov vseh izstopnih transakcij davčnega zavezanca — Splošni stroški)

text:
               9.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 305/21

      Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 3. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (Anglija in Wales) (civilni oddelek) – Združeno kraljestvo) – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge
      (Zadeva C-316/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Davek na dodano vrednost (DDV) - Odbitek vstopnega davka - Stroški upravljanja sklada dotacij, prek katerega se investira z namenom kritja stroškov vseh izstopnih transakcij davčnega zavezanca - Splošni stroški)
      (2019/C 305/26)
      Jezik postopka: angleščina

         Predložitveno sodišče

      Court of Appeal (Anglija in Wales) (civilni oddelek)

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožniki: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Nasprotne stranke: The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge

         Izrek

      Člen 168(a) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da davčni zavezanec, ki opravlja tako dejavnosti, ki so predmet davka na dodano vrednost, kot dejavnosti, ki so oproščene tega davka, in ki investira donacije in dotacije, ki jih je prejel, tako da jih plasira v sklad, ter prihodke, ki jih ustvari ta sklad, uporabi za kritje stroškov vseh teh dejavnosti, iz naslova splošnih stroškov ne sme odbiti plačanega vstopnega davka na dodano vrednost od stroškov, ki so povezani s tem plasmajem.

         (1)  UL C 249, 16.7.2018.


title: Zadeva C-345/18 P: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 10. julija 2019 – Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA/Evropska komisija (Pritožba — Trgovinska politika — Damping — Izvedbeni sklep (EU) 2016/176 — Uvoz vinske kisline s poreklom iz Kitajske, ki jo proizvaja družba Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co. Ltd — Uredba (ES) št. 1225/2009 — Člen 3(2), (3) in (5) — Neobstoj znatne škode — Očitna napaka pri presoji — Določitev škode — Ocena vseh upoštevnih gospodarskih dejavnikov in pokazateljev, ki vplivajo na stanje industrije v Evropski uniji — Tržni delež)

text:
               9.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 305/22

      Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 10. julija 2019 – Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA/Evropska komisija
      (Zadeva C-345/18 P) (1)

      (Pritožba - Trgovinska politika - Damping - Izvedbeni sklep (EU) 2016/176 - Uvoz vinske kisline s poreklom iz Kitajske, ki jo proizvaja družba Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co. Ltd - Uredba (ES) št. 1225/2009 - Člen 3(2), (3) in (5) - Neobstoj znatne škode - Očitna napaka pri presoji - Določitev škode - Ocena vseh upoštevnih gospodarskih dejavnikov in pokazateljev, ki vplivajo na stanje industrije v Evropski uniji - Tržni delež)
      (2019/C 305/27)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožniki: Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA (zastopnik: R. MacLean, Solicitor)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnika: J.-F. Brakeland in A. Demeneix, agenta)

         Izrek

                  1.

                  Pritožba se zavrne.

                  2.

                  Družbam Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA in Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 259, 23.7.2018.


title: Zadeva C-387/18: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 3. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie – Poljska) – Delfarma Sp. z o.o./Prezes Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych (Predhodno odločanje — Člena 34 in 36 PDEU — Prosti pretok blaga — Ukrep z enakim učinkom, kot je količinska omejitev — Varovanje zdravja in življenja ljudi — Vzporedni uvoz zdravil — Referenčna in generična zdravila — Pogoj, da morata biti uvoženo zdravilo in zdravilo, za katero je bilo v državi članici uvoza pridobljeno dovoljenje za promet, bodisi obe referenčni zdravili bodisi obe generični zdravili)

text:
               9.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 305/23

      Sodba Sodišča (peti senat) z dne 3. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie – Poljska) – Delfarma Sp. z o.o./Prezes Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych
      (Zadeva C-387/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Člena 34 in 36 PDEU - Prosti pretok blaga - Ukrep z enakim učinkom, kot je količinska omejitev - Varovanje zdravja in življenja ljudi - Vzporedni uvoz zdravil - Referenčna in generična zdravila - Pogoj, da morata biti uvoženo zdravilo in zdravilo, za katero je bilo v državi članici uvoza pridobljeno dovoljenje za promet, bodisi obe referenčni zdravili bodisi obe generični zdravili)
      (2019/C 305/28)
      Jezik postopka: poljščina

         Predložitveno sodišče

      Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Delfarma Sp. z o.o.

         Tožena stranka: Prezes Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych

         Izrek

      Člena 34 in 36 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotujeta ureditvi države članice, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki kot pogoj za izdajo dovoljenja za vzporedni uvoz zdravila zahteva, da sta to zdravilo in zdravilo, za katero je bilo v tej državi članici že izdano dovoljenje za promet, bodisi obe referenčni zdravili bodisi obe generični zdravili, ter ki zato prepoveduje izdajo dovoljenja za vzporedni uvoz zdravila, kadar se želi uvoziti generično zdravilo, zdravilo, ki že ima dovoljenje v tej državi članici, pa je referenčno zdravilo.

         (1)  UL C 294, 20.8.2018.


title: Zadeva C-410/18: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 10. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal administratif – Luksemburg) – Nicolas Aubriet/Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche (Predhodno odločanje — Prosto gibanje oseb — Enako obravnavanje — Socialne ugodnosti — Uredba (EU) št. 492/2011 — Člen 7(2) — Finančna pomoč za visokošolski študij — Študenti nerezidenti — Pogoj, povezan z obdobjem, med katerim so njihovi starši delali na nacionalnem ozemlju — Minimalno trajanje pet let — Sedemletno referenčno obdobje — Način izračuna referenčnega obdobja — Datum vložitve prošnje za finančno pomoč — Posredna diskriminacija — Upravičenost — Sorazmernost)

text:
               9.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 305/23

      Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 10. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal administratif – Luksemburg) – Nicolas Aubriet/Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche
      (Zadeva C-410/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Prosto gibanje oseb - Enako obravnavanje - Socialne ugodnosti - Uredba (EU) št. 492/2011 - Člen 7(2) - Finančna pomoč za visokošolski študij - Študenti nerezidenti - Pogoj, povezan z obdobjem, med katerim so njihovi starši delali na nacionalnem ozemlju - Minimalno trajanje pet let - Sedemletno referenčno obdobje - Način izračuna referenčnega obdobja - Datum vložitve prošnje za finančno pomoč - Posredna diskriminacija - Upravičenost - Sorazmernost)
      (2019/C 305/29)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal administratif

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Nicolas Aubriet

         Tožena stranka: Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche

         Izrek

      Člen 45 PDEU in člen 7(2) Uredbe (EU) št. 492/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2011 o prostem gibanju delavcev v Uniji je treba razlagati tako, da nasprotujeta zakonodaji države članice, kakršna je ta iz zadeve v glavni stvari, s katero je za dodelitev finančne pomoči za visokošolski študij študentom nerezidentom določen pogoj, da je bil ob vložitvi prošnje za finančno pomoč eden od študentovih staršev zaposlen ali je opravljal dejavnost v tej državi članici vsaj pet let v sedemletnem referenčnem obdobju, izračunanem retroaktivno od datuma vložitve te prošnje za finančno pomoč, ker ta zakonodaja ne omogoča, da se dovolj široko upošteva obstoj morebitne zadostne povezanosti s trgom dela v tej državi članici.

         (1)  UL C 301, 27.8.2018.


title: Zadeva C-416/18 P: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 11. julija 2019 – Mykola Yanovych Azarov/Svet Evropske unije (Pritožba — Omejevalni ukrepi zaradi razmer v Ukrajini — Zamrznitev sredstev in gospodarskih virov — Seznam oseb, subjektov in organov, za katere velja zamrznitev sredstev in gospodarskih virov — Ohranitev imena pritožnika — Odločba organa tretje države — Obveznost Sveta, da preveri, da je bila ta odločba sprejeta ob spoštovanju pravice do obrambe in pravice do učinkovitega sodnega varstva)

text:
               9.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 305/24

      Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 11. julija 2019 – Mykola Yanovych Azarov/Svet Evropske unije
      (Zadeva C-416/18 P) (1)

      (Pritožba - Omejevalni ukrepi zaradi razmer v Ukrajini - Zamrznitev sredstev in gospodarskih virov - Seznam oseb, subjektov in organov, za katere velja zamrznitev sredstev in gospodarskih virov - Ohranitev imena pritožnika - Odločba organa tretje države - Obveznost Sveta, da preveri, da je bila ta odločba sprejeta ob spoštovanju pravice do obrambe in pravice do učinkovitega sodnega varstva)
      (2019/C 305/30)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Pritožnik: Mykola Yanovych Azarov (zastopnika: A. Egger in G. Lansky, Rechtsanwälte)

         Druga stranka v postopku: Svet Evropske unije (zastopnika: J.-P. Hix in J. Bauerschmidt, agenta)

         Izrek

                  1.

                  Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 26. aprila 2018, Azarov/Svet (T-190/16, neobjavljena, EU:T:2018:232), se razveljavi.

                  2.

                  Sklep Sveta (SZVP) 2016/318 z dne 4. marca 2016 o spremembi Sklepa 2014/119/SZVP o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini in Izvedbena uredba Sveta (EU) 2016/311 z dne 4. marca 2016 o izvajanju Uredbe (EU) št. 208/2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini se razglasita za nična v delu, v katerem se nanašata na Mykolo Yanovycha Azarova.

                  3.

                  Svetu Evropske unije se naloži plačilo stroškov postopka na prvi stopnji in postopka s to pritožbo.

         (1)  UL C 301, 27.8.2018.


title: Zadeva C-434/18: Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 11. julija 2019 – Evropska komisija/Italijanska republika (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2011/70/Euratom — Odgovorno in varno ravnanje z izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki — Nacionalni program — Obveznost posredovanja Evropski komisiji)

text:
               9.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 305/25

      Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 11. julija 2019 – Evropska komisija/Italijanska republika
      (Zadeva C-434/18) (1)

      (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2011/70/Euratom - Odgovorno in varno ravnanje z izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki - Nacionalni program - Obveznost posredovanja Evropski komisiji)
      (2019/C 305/31)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva G. Gattinara in M. Patakia, nato G. Gattinara in R. Tricot, agenti)

         Tožena stranka: Italijanska republika (zastopnika: G. Palmieri, agentka, skupaj z G. Palatiello, avvocato dello Stato)

         Izrek

                  1.

                  Italijanska republika s tem, da Evropske komisije ni obvestila o svojem nacionalnem programu izvajanja politike o ravnanju z izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi določb člena 15(4) v povezavi s členom 13(1) Direktive Sveta 2011/70/Euratom z dne 19. julija 2011 o vzpostavitvi okvira Skupnosti za odgovorno in varno ravnanje z izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki.

                  2.

                  Italijanski republiki se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 285, 13.8.2018.


title: Zadeva C-502/18: Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 11. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Městský soud v Praze – Češka republika) – CS in drugi/České aerolinie a.s. (Predhodno odločanje — Prevoz — Skupna pravila glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov — Uredba (ES) št. 261/2004 — Člen 5(1)(c) — Člen 7(1) — Pravica do odškodnine — Vmesni let za zvezo — Let, sestavljen iz dveh letov, ki ju opravita različna letalska prevoznika — Velika zamuda, nastala pri drugem letu, ki je imel izhodiščni in namembni kraj zunaj Evropske unije ter ki ga je opravil letalski prevoznik s sedežem v tretji državi)

text:
               9.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 305/26

      Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 11. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Městský soud v Praze – Češka republika) – CS in drugi/České aerolinie a.s.
      (Zadeva C-502/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Prevoz - Skupna pravila glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov - Uredba (ES) št. 261/2004 - Člen 5(1)(c) - Člen 7(1) - Pravica do odškodnine - Vmesni let za zvezo - Let, sestavljen iz dveh letov, ki ju opravita različna letalska prevoznika - Velika zamuda, nastala pri drugem letu, ki je imel izhodiščni in namembni kraj zunaj Evropske unije ter ki ga je opravil letalski prevoznik s sedežem v tretji državi)
      (2019/C 305/32)
      Jezik postopka: češčina

         Predložitveno sodišče

      Městský soud v Praze

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: CS, DR, EQ, FP, GO, HN, IM, JL, KK, LJ, MI

         Tožena stranka: České aerolinie a.s.

         Izrek

      Člen 5(1)(c) in člen 7(1) Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 v povezavi s členom 3(5) Uredbe št. 261/2004 je treba razlagati tako, da lahko potnik, ki je – v okviru vmesnega leta za zvezo, ki ga sestavljata dva leta in ki je predmet enotne rezervacije, z odhodom z letališča na ozemlju države članice v namembno letališče, ki je v tretji državi, prek letališča druge tretje države – v končnem namembnem kraju utrpel zamudo treh ur ali več, ki je nastala pri drugem letu, ki ga je v okviru dogovora o letih pod skupno oznako opravil letalski prevoznik s sedežem v tretji državi, vloži odškodninsko tožbo na podlagi te uredbe proti letalskemu prevozniku Skupnosti, ki je opravil prvi let.

         (1)  UL C 341, 24.9.2018.


title: Zadeva C-485/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Krajský súd v Prešove (Slovaška) 25. junija 2019 – LH/PROFI CREDIT Slovakia, s.r.o.

text:
               9.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 305/26

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Krajský súd v Prešove (Slovaška) 25. junija 2019 – LH/PROFI CREDIT Slovakia, s.r.o.
      (Zadeva C-485/19)
      (2019/C 305/33)
      Jezik postopka: slovaščina

         Predložitveno sodišče

      Krajský súd v Prešove

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: LH

         Tožena stranka: PROFI CREDIT Slovakia, s.r.o.

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  A.

                              1.

                              Ali je treba člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: člen 47 Listine) in implicitno pravico potrošnika do učinkovitega pravnega sredstva razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni zakonodaji – iz člena 107(2) Občianský zákonník (slovaški civilni zakonik) o zastaranju pravice potrošnika v objektivnem zastaralnem roku treh let – po kateri pravica potrošnika do povračila zaradi nepoštenega pogodbenega pogoja zastara, tudi če potrošnik sam ni zmožen presojati nepoštenega pogodbenega pogoja, in ta zastaralni rok teče, tudi če se potrošnik ne zaveda, da je pogoj nepošten?

                              2.

                              Če je zakonska ureditev zastaranja pravice potrošnika v objektivnem roku treh let kljub neozaveščenosti potrošnika skladna s členom 47 Listine in z načelom učinkovitosti, predložitveno sodišče sprašuje:
                              Ali člen 47 Listine in načelo učinkovitosti nasprotujeta nacionalni praksi, po kateri je dokazno breme na strani potrošnika, ki mora na sodišču dokazati, da so bile osebe, ki so delovale za kreditodajalca, seznanjene z dejstvom, da kreditodajalec krši pravice potrošnika, in sicer v obravnavani zadevi z dejstvom, da kreditodajalec s tem, da ni navedel točne efektivne obrestne mere (EOM), krši zakonski predpis, in dokazati, da je seznanjen z dejstvom, da je v tem primeru posojilo brez obresti in da to, da je kreditodajalec prejel plačilo obresti, pomeni neupravičeno obogatitev?

                              3.

                              Če je odgovor na vprašanje v oddelku A, točka II, nikalen, komu izmed upraviteljev, družbenikov in komercialnih zastopnikov kreditodajalca mora potrošnik dokazati seznanjenost iz vprašanja v oddelku A, točka II?

                              4.

                              Če je odgovor na vprašanje v oddelku A, točka II, nikalen, kolikšna stopnja seznanjenosti zadostuje za dosego cilja, namreč dokazati naklep ponudnika v zvezi s kršitvijo zadevne zakonodaje na finančnem trgu?

                  B.

                              1.

                              Ali učinki direktiv in upoštevne sodne prakse Sodišča Evropske unije v zadevah Rasmussen, C-441/14, EU:C:2016:278; Pfeiffer, od C-397/01 do C-403/01, EU:C:2004:584, točki 113 in 114; Kücükdeveci, C-555/07, EU:C:2010:21, točka 48; Impact, C-268/06, EU:C:2008:223, točka 100; Dominguez, C-282/10, točki 25 in 27, in Association de médiation sociale, C-176/12, EU:C:2014:2, točka 38, nasprotujejo nacionalni praksi, na podlagi katere je nacionalno sodišče prišlo do zaključka glede razlage, skladne s pravom EU, brez uporabe metod razlage in brez ustrezne obrazložitve?

                              2.

                              Ali je v primeru, da sodišče po uporabi metod razlage, kot so zlasti teleološka razlaga, avtentična razlaga, zgodovinska razlaga, sistematična razlaga, logična razlaga (metoda a contrario, metoda reductio ad absurdum), in po uporabi nacionalnega pravnega reda v celoti, da se doseže cilj iz člena 10(2)(h) in (i) Direktive 2008/48 (1) (v nadaljevanju: Direktiva), pride do zaključka, da razlaga, skladna s pravom EU, usmerja v položaj contra legem, mogoče priznati – na primer s primerjavo z razmerji pri diskriminaciji ali varstvu zaposlenih – neposreden učinek zgoraj navedene določbe direktive za namen varstva podjetnikov v razmerju do potrošnikov v kreditnih razmerjih in prenehati uporabljati zakonsko določbo, ki ni skladna s pravom EU?

         (1)  Direktiva 2008/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah in razveljavitvi Direktive Sveta 87/102/EGS (UL 2008, L 133, str. 66).


title: Zadeva C-573/19: Tožba, vložena 26. julija 2019 – Evropska komisija/Italijanska republika

text:
               9.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 305/29

      Tožba, vložena 26. julija 2019 – Evropska komisija/Italijanska republika
      (Zadeva C-573/19)
      (2019/C 305/36)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: G. Gattinara, E. Manhaeve, agenta)

         Tožena stranka: Italijanska republika

         Predlogi tožeče stranke

      Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj ugotovi, da

                  1.

                  Italijanska republika zaradi sistematičnega in neprekinjenega preseganja letnih mejnih vrednosti koncentracije NO2

                              —

                              od leta 2010 brez prekinitve na območjih IT0118 (aglomeracija mesta Torino), IT0306 (aglomeracija mesta Milano), IT0307 (aglomeracija mesta Bergamo), IT0308 (aglomeracija mesta Brescia), IT0309 (zona A – visoko urbanizirana nižina), IT0906 (aglomeracija mesta Firenze), IT0711 (občina Genova), IT1215 (aglomeracija mesta Rim),

                              —

                              od leta 2010 do leta 2012 in nato ponovno od leta 2014 brez prekinitve na območjih IT1912 (aglomeracija mesta Catania) in IT1914 (industrijska območja),

                        pri čemer so te vrednosti še vedno presežene, ni izpolnila obveznosti na podlagi člena 13 v povezavi s Prilogo XI k Direktivi 2008/50/ES o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo (1);

                  2.

                  je Italijanska republika s tem, da po 11. juniju 2010 ni sprejela ustreznih ukrepov za zagotovitev spoštovanja mejnih vrednosti NO2 na območjih, navedenih pod točko 1, sistematično in neprekinjeno kršila tudi obveznosti, ki so ji naložene na podlagi člena 23(1) Direktive 2008/50 kot takega, pa tudi v povezavi s Prilogo XV, točka A, te direktive, pri čemer ta kršitev še vedno traja;

                  3.

                  Sodišče naj Italijanski republiki zato naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Komisija
            v okviru prvega tožbenega razloga
          navaja, da pridobljeni podatki v zvezi s koncentracijo NO2 v zraku dokazujejo obstoj sistematične in neprekinjene kršitve člena 13 v povezavi s prilogo XI k Direktivi 2008/50/ES. V skladu s temi povezanimi določbami stopnja koncentracije navedenih snovi ne sme preseči določenih letnih mejnih vrednosti. Na nekaterih območjih so bile navedene mejne vrednosti več kot deset let presežene neprekinjeno.
      Komisija
            v okviru drugega tožbenega razloga
          meni, da Italijanska republika ni izpolnila obveznosti iz člena 23(1) Direktive kot takega, pa tudi v povezavi s Prilogo XV, točka A, k Direktivi 2008/50/ES. Prvič, načrti za kakovost zraka, sprejeti po preseganju mejnih vrednosti koncentracije NO2, namreč ne omogočajo niti doseganja navedenih mejnih vrednosti niti omejevanja njihovega preseganja na najkrajše možno obdobje. Drugič, mnogi od teh načrtov so brez podatkov, ki se zahtevajo v točki A Priloge XV k Direktivi, pri čemer gre za podatke, katerih navedba je v skladu s členom 23(1), tretji pododstavek, te direktive, obvezna.

         (1)  Direktiva 2008/50/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2008 o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo (UL 2008, L 152, str. 1).


title: Zadeva T-94/15 RENV: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. julija 2019 – Binca Seafoods/Komisija (Pridelava in označevanje ekoloških proizvodov — Uredba (ES) št. 834/2007 — Spremembe Uredbe (ES) št. 889/2008 — Izvedbena uredba (EU) št. 1358/2014 — Prepoved hormonov — Nepodaljšanje prehodnega obdobja v zvezi z živalmi iz akvakulture, določenega v členu 95(11) Uredbe št. 889/2008 — Načini razmnoževanja — Izredno dovoljenje za nabiranje prostoživečih nedoraslih organizmov za namene gojenja — Enako obravnavanje)

text:
               9.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 305/31

      Sodba Splošnega sodišča z dne 12. julija 2019 – Binca Seafoods/Komisija
      (Zadeva T-94/15 RENV) (1)

      (Pridelava in označevanje ekoloških proizvodov - Uredba (ES) št. 834/2007 - Spremembe Uredbe (ES) št. 889/2008 - Izvedbena uredba (EU) št. 1358/2014 - Prepoved hormonov - Nepodaljšanje prehodnega obdobja v zvezi z živalmi iz akvakulture, določenega v členu 95(11) Uredbe št. 889/2008 - Načini razmnoževanja - Izredno dovoljenje za nabiranje prostoživečih nedoraslih organizmov za namene gojenja - Enako obravnavanje)
      (2019/C 305/37)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Binca Seafoods GmbH (München, Nemčija) (zastopnik: H. Schmidt, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: A. Lewis, G. von Rintelen in K. Walkerová, agenti)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 1358/2014 z dne 18. decembra 2014 o spremembi Uredbe (ES) št. 889/2008 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 834/2007 glede izvora ekološko vzrejenih živali iz ribogojstva, gojitvenih praks v ribogojstvu, krme za ekološko vzrejene živali iz ribogojstva ter proizvodov in snovi, ki so odobreni za uporabo v ekološkem ribogojstvu (UL 2014, L 365, str. 97).

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Družbi Binca Seafoods GmbH se naloži plačilo stroškov postopkov pred Splošnim sodiščem in pred Sodiščem.

         (1)  UL C 155, 11.5.2015.


title: Zadeva T-582/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 11. julija 2019 – Silver Plastics in Johannes Reifenhäuser/Komisija (Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Trg živilske embalaže za prodajo na drobno — Sklep o ugotovitvi kršitve člena 101 PDEU — Dokaz o sodelovanju pri omejevalnem sporazumu — Enotna in trajajoča kršitev — Načelo enakosti orožij — Pravica do „soočenja“ — Obvestilo o prizanesljivosti iz leta 2006 — Znatna dodana vrednost — Odgovornost za kršitveno ravnanje — Smernice o načinu določanja glob iz leta 2006 — Enako obravnavanje — Zgornja meja globe)

text:
               9.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 305/32

      Sodba Splošnega sodišča z dne 11. julija 2019 – Silver Plastics in Johannes Reifenhäuser/Komisija
      (Zadeva T-582/15) (1)

      (Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Trg živilske embalaže za prodajo na drobno - Sklep o ugotovitvi kršitve člena 101 PDEU - Dokaz o sodelovanju pri omejevalnem sporazumu - Enotna in trajajoča kršitev - Načelo enakosti orožij - Pravica do „soočenja“ - Obvestilo o prizanesljivosti iz leta 2006 - Znatna dodana vrednost - Odgovornost za kršitveno ravnanje - Smernice o načinu določanja glob iz leta 2006 - Enako obravnavanje - Zgornja meja globe)
      (2019/C 305/38)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranke

         Tožeči stranki: Silver Plastics GmbH & Co. KG (Troisdorf, Nemčija) in Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG (Troisdorf) (zastopniki: najprej M. Wirtz, S. Möller in W. Carstensen, nato M. Wirtz, S. Möller in C. Karbaum, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: A. Biolan, G. Meessen, I. Zaloguin in L. Wildpanner, agenti)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev delne ničnosti Sklepa Komisije C(2015) 4336 final z dne 24. junija 2015 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva AT.39563 – živilske embalaže za prodajo na drobno), in podredno, znižanje zneska glob, naloženih tožečim strankam.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Silver Plastics GmbH & Co. KG in Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 16, 18.1.2016.


title: Zadeva C-150/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Rejonowy w Koszalinie (Poljska) 21. februarja 2019 – V. C. Sp. z o.o./P. K.

text:
               23.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/23

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Rejonowy w Koszalinie (Poljska) 21. februarja 2019 – V. C. Sp. z o.o./P. K.
      (Zadeva C-150/19)
      (2019/C 319/25)
      Jezik postopka: poljščina

         Predložitveno sodišče

      Sąd Rejonowy w Koszalinie

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: V. C. Sp. z o.o.

         Tožena stranka: P. K.
      S sklepom z dne 4. junija 2019 je Sodišče Evropske unije odločilo, da se zadeva C-150/19 izbriše iz vpisnika Sodišča.


title: Zadeva C-519/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Okręgowy w Warszawie (Poljska) 9. julija 2019 – Passenger Rights spółka akcyjna s sedežem v Varšavi/Ryanair DAC s sedežem v Dublinu (Irska)

text:
               7.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 337/7

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Okręgowy w Warszawie (Poljska) 9. julija 2019 – Passenger Rights spółka akcyjna s sedežem v Varšavi/Ryanair DAC s sedežem v Dublinu (Irska)
      (Zadeva C-519/19)
      (2019/C 337/08)
      Jezik postopka: poljščina

         Predložitveno sodišče

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Passenger Rights SA

         Tožena stranka: Ryanair DAC mit Sitz in Dublin (Irska)

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba člen 2(b), člen 3(1) in (2) ter člen 6(l) Direktive Sveta 93/13/EGS (1) z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah ter člen 25 Uredbe (EU) št. 1215/2012 (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah pri presoji veljavnosti dogovora o pristojnosti razlagati tako, da se na neobstoj posamičnega dogovora o pogodbenem pogoju in na nepoštena pogodbena določila iz dogovora o pristojnosti lahko sklicuje tudi končni prevzemnik terjatve, ki je terjatev na podlagi odstopa terjatve pridobil od potrošnika in ki sicer nima statusa potrošnika?

         (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288.

         (2)  UL L 351, 2012, str. 1.


title: Zadeva C-638/19 P: Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 27. avgusta 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi razširjeni senat) z dne 18. junija 2019 v zadevi T-624/15, European Food in drugi/Komisija

text:
               14.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 348/14

      Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 27. avgusta 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi razširjeni senat) z dne 18. junija 2019 v zadevi T-624/15, European Food in drugi/Komisija
      (Zadeva C-638/19 P)
      (2019/C 348/15)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnica: Evropska komisija (zastopnika: T. Maxian Rusche, agent, P.-J. Loewenthal, agent)

         Druge stranke v postopku: European Food SA, Starmill SRL, Multipack SRL, Scandic Distilleries SA, Ioan Micula, Viorel Micula, European Drinks SA, Rieni Drinks SA, Transilvania General Import-Export SRL, West Leasing International SRL, Kraljevina Španija in Madžarska

         Predlogi

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi sodbo Splošnega sodišča (drugi razširjeni senat) z dne 18. junija 2019 v združenih zadevah T-624/15, T-694/15 in T-704/15, European Food in drugi/Komisija (1);

                  —

                  zavrne prvi del prvega pritožbenega razloga in prvi del drugega pritožbenega razloga v zadevi T-704/15;

                  —

                  zavrne prvi in drugi del drugega pritožbenega razloga v zadevah T-624/15 in T-694/15;

                  —

                  združene zadeve T-624/15, T-694/15 in T-704/15 se vrnejo v razsojanje Splošnemu sodišču, da ponovno obravnava razloge, ki še niso bili preučeni; in

                  —

                  pridrži odločitev o plačilu stroškov postopka na prvi in pritožbeni stopnji.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Komisija s prvim pritožbenim razlogom trdi, da je Splošno sodišče, s tem ko je odločilo, da Komisija ni bila pristojna za sprejetje izpodbijanega sklepa (2), napačno uporabilo pravo pri razlagi in uporabi člena 108 PDEU in/ali Priloge V, Poglavje 2, k Aktu o pristopu Romunije k Uniji (3) ter napačno pravno opredelilo dejstva.

                  —

                  Komisija prvič, trdi, da je Splošno sodišče napačno odločilo, da je bil z ukrepom, s katerim je Romunija dodelila pomoč I. in V. Micula, vlagateljema, ki sta državljana Švedske, in trem romunskim podjetjem, nad katerimi imata nadzor (v nadaljevanju, skupaj: brata Micula) 22. februarja 2005 ukinjena shema spodbud. Prav z izplačilom nadomestila zaradi ukinitve te sheme, do česar je prišlo po pristopu Romunije k Uniji, je namreč Romunija bratoma Micula dodelila pomoč.

                  —

                  Komisija podredno trdi, da tudi če je Splošno sodišče pravilno odločilo, da je ukrep dodelitve pomoči ukinitev sheme spodbude s strani Romunije (quod non), je bila Komisija še vedno pristojna za sprejetje izpodbijanega sklepa na podlagi Priloge V, poglavje 2, k Aktu o pristopu Romunije k Uniji.

            Komisija z drugim pritožbenim razlogom trdi, da je Splošno sodišče, s tem ko je odločilo, da se pravo EU ni uporabilo za dodeljeno nadomestilo, napačno uporabilo pravo pri razlagi in uporabi člena 2 Akta o pristopu Romunije k Uniji in pravil o uporabi prava Evropske unije ratione temporis in/ali napačno razlagalo in napačno uporabilo Evropski sporazum iz leta 1995 (4) ter napačno pravno opredelilo dejstva.

                  —

                  prvič, Komisija trdi, da je Splošno sodišče napačno odločilo, da se pravo EU ni uporabilo za dodeljeno nadomestilo na podlagi tega, da so vsi dogodki, zaradi katerih je bilo dodeljeno nadomestilo, nastali pred pristopom. Dodelitev nadomestila pa v resnici pomeni bodoči učinek na položaj, ki je nastal pred pristopom v smislu pravil o uporabi prava EU ratione temporis.

                  —

                  podredno Komisija trdi, da tudi če je Splošno sodišče pravilno odločilo, da dodelitev nadomestila ni ustvarila bodočih učinkov na položaj, ki je nastal pred pristopom (quod non), se za dodeljeno nadomestilo vseeno uporablja pravo EU, ker se je Evropski sporazum iz leta 1995, ki je del prava EU, uporabljal za vse dogodke, zaradi katerih je bilo dodeljeno to nadomestilo, kar se je zgodilo pred pristopom.

            Komisija s tretjim pritožbenim razlogom trdi, da je Splošno sodišče s tem ko je odločilo, da je bila z izpodbijanim sklepom dodelitev nadomestila s strani arbitražnega sodišča napačno opredeljena kot prednost, napačno uporabilo pravo pri razlagi člena 107(1) PDEU in ni uporabilo člena 64(1)(iii) Evropskega sporazuma iz leta 1995.

                  —

                  prvič, Splošno sodišče je napačno odločilo, da Komisija ni bila pristojna za sprejetje izpodbijanega sklepa in da se pravo EU ni uporabilo za dodeljeno nadomestilo.

                  —

                  drugič, Splošno sodišče ni obravnavalo vseh trditev, ki so bile navedene v izpodbijanem sklepu, s katerim je bilo ugotovljeno, da je Romunija dala prednost bratom Micula. Trditve, ki niso bile obravnavane, same po sebi zadostujejo za ugotovitev obstoja prednosti.

         (1)  EU:T:2019:423

         (2)  Sklep Komisije (EU) 2015/1470 z dne 30. marca 2015 o državni pomoči SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN) Romunije – Arbitražna odločba o zadevi Micula proti Romuniji z dne 11. decembra 2013 (UL 2015, L 232, str. 43).

         (3)  Akt o pogojih pristopa Republike Bolgarije in Romunije in prilagoditvah Pogodb, na katerih temelji Evropska unija (UL 2005, L 157, str. 203)

         (4)  Evropski sporazum o pridružitvi med Evropskimi gospodarskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani ter Romunijo na drugi strani (UL 1994, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 59, str. 3)


title: Zadeva T-627/11: Sklep Splošnega sodišča z dne 25. oktobra 2018 – ATMvision/Komisija (Državne pomoči – Nemška davčna zakonodaja, s katero je urejena možnost prenosa izgub na naslednja davčna leta (Sanierungsklausel) – Odločba, s katero je pomoč razglašena za nezdružljivo z notranjim trgom – Razglasitev ničnosti izpodbijanega akta s strani Sodišča – Prenehanje obstoja predmeta spora – Ustavitev postopka)

text:
               4.2.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 44/53

      Sklep Splošnega sodišča z dne 25. oktobra 2018 – ATMvision/Komisija
      (Zadeva T-627/11) (1)

      ((Državne pomoči - Nemška davčna zakonodaja, s katero je urejena možnost prenosa izgub na naslednja davčna leta (Sanierungsklausel) - Odločba, s katero je pomoč razglašena za nezdružljivo z notranjim trgom - Razglasitev ničnosti izpodbijanega akta s strani Sodišča - Prenehanje obstoja predmeta spora - Ustavitev postopka))
      (2019/C 44/68)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranke

         Tožeča stranka: ATMvision AG (Salem, Nemčija) (zastopniki: sprva A. Cordewener, F. Kutt in C. Jehke, nato F Kutt in C. Jehke, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva R. Lyal, T. Maxian Rusche, M. Adam in M. Noll-Ehlers, nato R. Lyal, T. Maxian Rusche in M. Noll-Ehlers in na koncu R. Lyal, T. Maxian Rusche in K. Blanck, agenti)

         Intervenientka v podporo tožeče stranke: Zvezna republika Nemčija (zastopniki: sprva T. Henze, K. Petersen in R. Kanitz, nato T. Henze, R. Kanitz in K. Stranz in na koncu T. Henze, R. Kanitz in S. Eisenberg, agenti)

         Predmet

      Predlog temelji na členu 263 PDEU in se nanaša na razglasitev ničnosti Sklepa Komisije 2011/527/EU z dne 26. januarja 2011 v zvezi z državno pomočjo C 7/10 (ex CP 250/09 in NN 5/10), ki jo izvaja Nemčija i jo izvaja Nemčija, Shema za prenos davčnih izgub v primeru prestrukturiranja podjetij v težavah („KStG, Sanierungsklausel“) (UL 2011, L 235, str. 26).

         Izrek

                  1.

                  Postopek s tožbo se ustavi.

                  2.

                  Evropska komisija nosi svoje stroške in stroške, nastale družbi ATMvision AG.

                  3.

                  Zvezna republika Nemčija nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 49, 18.2.2012.


title: Zadeva C-375/17: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 19. decembra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – Stanley International Betting Ltd, Stanleybet Malta Ltd/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli (Predhodno odločanje – Člena 49 in 56 PDEU – Svoboda ustanavljanja in svoboda opravljanja storitev – Igre na srečo – Koncesija za upravljanje storitve avtomatizirane igre loto in drugih številčnih iger s fiksno kvoto v skladu z modelom enega koncesionarja – Omejitev – Nujni razlogi v javnem interesu – Sorazmernost)

text:
               18.2.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 65/9

      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 19. decembra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – Stanley International Betting Ltd, Stanleybet Malta Ltd/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli
      (Zadeva C-375/17) (1)

      ((Predhodno odločanje - Člena 49 in 56 PDEU - Svoboda ustanavljanja in svoboda opravljanja storitev - Igre na srečo - Koncesija za upravljanje storitve avtomatizirane igre loto in drugih številčnih iger s fiksno kvoto v skladu z modelom enega koncesionarja - Omejitev - Nujni razlogi v javnem interesu - Sorazmernost))
      (2019/C 65/10)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Consiglio di Stato

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: Stanley International Betting Ltd, Stanleybet Malta Ltd

         Toženi stranki: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

         ob udeležbi: Lottomatica SpA, Lottoitalia Srl

         Izrek

                  1.

                  Člena 49 in 56 PDEU je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta nacionalni ureditvi, kot je ta iz postopka v glavni stvari, ki za koncesijo za upravljanje storitve avtomatizirane igre loto in drugih številčnih iger s fiksno kvoto določa model enega koncesionarja, kar pa ne velja za druge igre, napovedne igre in stave, za katere se uporablja model več koncesionarjev, če nacionalno sodišče ugotovi, da nacionalna ureditev dejansko, dosledno in sistematično uresničuje legitimne cilje, ki jih navaja zadevna država članica.

                  2.

                  Člena 49 in 56 PDEU ter načela prepovedi diskriminacije, preglednosti in sorazmernosti je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo nacionalni ureditvi in aktom, sprejetim zaradi njenega izvajanja, kot so ti iz postopka v glavni stvari, ki za koncesijo za upravljanje storitve avtomatizirane igre loto in drugih številčnih iger s fiksno kvoto določajo visoko osnovno vrednost naročila, če je ta vrednost jasno, natančno in nedvoumno navedena ter je objektivno upravičena, kar mora preveriti nacionalno sodišče.

                  3.

                  Člena 49 in 56 PDEU je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta določilu, kot je to iz postopka v glavni stvari, iz vzorčne koncesijske pogodbe, ki je priložena razpisu in ki določa odvzem koncesije za upravljanje storitve avtomatizirane igre loto in drugih številčnih iger s fiksno kvoto:

                              —

                              za vsak primer kaznivega dejanja, v zvezi s katerim je bila odločena predložitev sodišču ter za katerega naročnik na podlagi njegove vrste, teže, načina izvršitve in povezanosti s predmetom podeljene koncesijske dejavnosti presodi, da zanesljivost, strokovnost in moralna ustreznost koncesionarja niso več podane;

                              —

                              ali če koncesionar krši predpise o preprečevanju nepravilnih, protipravnih in nezakonitih iger na srečo ter zlasti če sam ali prek nadzorovanih ali povezanih družb, ne glede na kraj njihovega sedeža, trži druge igre, ki so podobne avtomatizirani igri loto in drugim številčnim igram s fiksno kvoto, ne da bi za to imel dovoljenje,

                        pod pogojem, da so te klavzule upravičene in se izkažejo za sorazmerne z zastavljenim ciljem ter so skladne z načelom preglednosti, kar mora glede na navedbe v tej sodbi preveriti nacionalno sodišče.

         (1)  UL C 330, 2.10.2017.


title: Zadeva C-102/18: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 17. januarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberlandesgericht Köln – Nemčija) – Postopek, ki ga je začel Klaus Manuel Maria Brisch (Predhodno odločanje – Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Uredba (EU) št. 650/2012 – Člen 65(2) – Evropsko potrdilo o dedovanju – Zahteva za potrdilo – Izvedbena uredba (EU) št. 1329/2014 – Obvezna ali fakultativna narava obrazca, sprejetega na podlagi člena 1(4) Izvedbene uredbe št. 1329/2014)

text:
               11.3.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 93/18

      Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 17. januarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberlandesgericht Köln – Nemčija) – Postopek, ki ga je začel Klaus Manuel Maria Brisch
      (Zadeva C-102/18) (1)

      ((Predhodno odločanje - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Uredba (EU) št. 650/2012 - Člen 65(2) - Evropsko potrdilo o dedovanju - Zahteva za potrdilo - Izvedbena uredba (EU) št. 1329/2014 - Obvezna ali fakultativna narava obrazca, sprejetega na podlagi člena 1(4) Izvedbene uredbe št. 1329/2014))
      (2019/C 93/23)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Oberlandesgericht Köln

         Stranka v postopku v glavni stvari

         Prosilec in pritožnik: Klaus Manuel Maria Brisch

         Izrek

      Člen 65(2) Uredbe (EU) št. 650/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. julija 2012 o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju in izvrševanju odločb in sprejemljivosti in izvrševanju javnih listin v dednih zadevah ter uvedbi evropskega potrdila o dedovanju in člen 1(4) Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 1329/2014 z dne 9. decembra 2014 o obrazcih iz Uredbe št. 650/2012 je treba razlagati tako, da je za vložitev zahteve za evropsko potrdilo o dedovanju v smislu člena 65(2) Uredbe št. 650/2012 uporaba obrazca IV iz Priloge 4 k Izvedbeni uredbi št. 1329/2014 fakultativna.

         (1)  UL C 142, 23.4.2018.


title: Zadeva C-8/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Spetsializiran nakazatelen sad (Bolgarija) 7. januarja 2019 – kazenski postopek zoper RH

text:
               11.3.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 93/35

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Spetsializiran nakazatelen sad (Bolgarija) 7. januarja 2019 – kazenski postopek zoper RH
      (Zadeva C-8/19)
      (2019/C 93/46)
      Jezik postopka: bolgarščina

         Predložitveno sodišče

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Stranka v postopku v glavni stvari

      RH

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je v skladu s členom 267 PDEU in členom 47(2) Listine o temeljnih pravicah, če se nacionalna določba, kot je člen 487(2) Nakazatelno-protsesualen kodeks (zakonik o kazenskem postopku), razlaga tako, da mora predložitveno sodišče, čeprav je v kazenskem postopku vložilo predlog za sprejetje predhodne odločbe o zakonitosti pripora, neposredno odločiti o zakonitosti in ne čakati na odgovor Sodišča?

            Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen:

                  2.1.

                  Ali mora nacionalno sodišče svoje nacionalno pravo v skladu z zadnjim stavkom uvodne izjave 16 Direktive 343/2016 (1) razlagati tako, da mora pred odreditvijo podaljšanja pripora „preveriti, ali obstaja dovolj obremenilnih dokazov […] za utemeljitev take odločbe“?

                  2.2.

                  Ali mora nacionalno sodišče, če obramba obrazloženo in resno prereka to, da „obstaja dovolj obremenilnih dokazov“, to zaradi zahteve po zagotovitvi učinkovitega pravnega sredstva, določene v člena 47(1) Listine, preučiti v okviru sodnega nadzora podaljšanja pripora?

                  2.3.

                  Ali je v nasprotju s členom 4 Direktive v povezavi z njenim členom 3, kakor je bil razložen v sodbi Milev (C-310/18), če nacionalno sodišče podaljšanje pripora v skladu s sodno prakso ESČP, prvič, v zvezi s členom 5(1)(c) EKČP utemelji s tem, da ugotovi obstoj dokazov, ki utemeljujejo očitke in ki po svoji naravi „nevtralnega in objektivnega opazovalca lahko prepričajo, da je mogoče, da je dejanje storila zadevna oseba“, in drugič, v zvezi s členom 5(4) EKČP s tem, da se učinkovito in dejansko izreče o ugovorih obrambe v zvezi z zakonitostjo pripora?

         (1)  Direktiva (EU) 2016/343 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 2016 o krepitvi nekaterih vidikov domneve nedolžnosti in krepitvi pravice biti navzoč na sojenju v kazenskem postopku (UL 2016, L 65, str. 1).


title: Zadeva C-560/18 P: Pritožba, ki jo je Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych vložila 3. septembra 2018 zoper sklep Splošnega sodišča (peti senat) z dne 10. julija 2018 v zadevi T-514/15, Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych/Komisija

text:
               25.3.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/10

      Pritožba, ki jo je Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych vložila 3. septembra 2018 zoper sklep Splošnega sodišča (peti senat) z dne 10. julija 2018 v zadevi T-514/15, Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych/Komisija
      (Zadeva C-560/18 P)
      (2019/C 112/15)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnica: Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych (zastopnik: P. Hoffman, adwokat)

         Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Kraljevina Švedska, Republika Poljska

         Predlogi

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi sklep Splošnega sodišča Evropske unije z dne 10. julija 2018, T-514/15, Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych/Komisija;

                  —

                  razglasi ničnost sklepa Evropske komisije GESTDEM 2015/1291 z dne 12. junija 2015, s katerim je bil pritožnici zavrnjen dostop do podrobnega mnenja, ki ga je izdala Evropska komisija v okviru postopka priglasitve 2014/537/PL, in sklepa Evropske komisije GESTDEM 2015/1291 z dne 17. julija 2015, s katerim je bil pritožnici zavrnjen dostop do podrobnega mnenja, ki ga je izdala Republika Malta v okviru postopka priglasitve 2014/537/PL, ter odredi Evropski komisiji, naj nosi svoje stroške in plača stroške pritožnice, ali

                  —

                  podredno, če po mnenju Sodišča stanje postopka ne omogoča, da se o zadevi dokončno odloči, zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču Evropske unije in pridrži odločitev o stroških.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožba temelji na teh razlogih:

                  —

                  Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da (i) je v točkah 30 in 32 izpodbijanega sklepa ugotovilo, da ni verjetno, da se bo nezakonitost, ki jo je pritožnica zatrjevala v tožbi, v prihodnje ponovila, in da pritožnica ni imela interesa za vztraja nje pri tožbi, ter (ii) je v istih točkah ugotovilo, da je v tem okviru upoštevno vprašanje, ali je verjetno, da bo v prihodnje nastal položaj, v katerem bo Komisiji priglašen osnutek zakona, s katerim bodo odpravljeni njeni pomisleki v zvezi z obstoječo zakonodajo države članice priglasiteljice, ki je predmet postopka za ugotavljanje kršitev, ki poteka, in v katerem bo Komisija zavrnila dostop do obrazloženega mnenja, izdanega na podlagi Direktive 98/34 (1) v zvezi s tem osnutkom zakona, kar je upravičilo s splošno domnevo o nerazkritju, ki izhaja iz potrebe po varovanju namena tega postopka za ugotavljanje kršitev, med tem ko pravno upoštevno vprašanje ni, ali je verjetno, da bo ta specifičen položaj nastal, ampak, ali je verjetno, da bo Komisija v prihodnje uporabila razlago Uredbe št. 1049/2001 (2) ali Direktive 98/34, na katero se je sklicevala in ki jo je pritožnica v tožbi izpodbijala.

                  —

                  Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je v točki 33 izpodbijanega sklepa ugotovilo, da potreba po odločitvi v zadevi, ki se nanaša na to, da je Komisija zavrnila razkritje dokumentov zaradi domnevne „neločljive povezanosti“ teh dokumentov s postopkom za ugotavljanje kršitev, ki še poteka, in v kateri je bil ustni del postopka končan, ne more izhajati iz potrebe, da se tožeči stranki zagotovi učinkovito sodno varstvo, in iz dejstva, da če o zadevi ne bo izdana sodna odločba, se bo Komisija lahko izognila sodnemu preverjanju svoje odločbe, ker bi drugače vsaka tožeča stranka, katere prošnja za dostop do dokumentov bi bila prvotno zavrnjena, zahtevala, naj se zoper Komisijo izda sodba, tudi če bi bilo prošnji ugodeno po vložitvi tožbe pri Splošnem sodišču.

                  —

                  Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je v točki 34 izpodbijanega sklepa kljub temu, da je postopek s tožbo, ki jo je vložila pritožnica zoper sporna sklepa, trajal skoraj tri leta in je vključeval več vlog in obravnavo, ugotovilo, da ustavitev postopka in to, da bi morala pritožnica ali njeni člani ponovno, tokrat v okviru odškodninske tožbe proti Komisiji, zatrjevati nezakonitost spornih sklepov, ne bi pomenilo neupravičenega bremena zanje.

                  —

                  Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je v točki 34 izpodbijanega sklepa ugotovilo, da ne obstaja potreba po izdaji sodne odločbe na podlagi zahtevkov pritožnice ali njenih članov za povračilo škode, povzročene s spornima sklepoma, zgolj zato, ker (i) pritožnica ni pojasnila, ali namerava ona ali njeni člani „zares“ vztrajati pri teh zahtevkih, (ii) se ni sklicevala na jasne, konkretne in preverljive dokaze, kar zadeva učinke spornih sklepov, in (iii) ni navedla podrobnosti glede obsodb, ki naj bi bile posledica tega, da ni bil odobren dostop do dokumentov, čeprav je (iv) Splošno sodišče hkrati naložilo pritožnici, naj nosi svoje stroške, ki so tako pomenili konkretno in gotovo škodo, ki je bila pritožnici povzročena s spornima sklepoma.

                  —

                  Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je v točki 34 izpodbijanega sklepa ugotovilo, da pritožnica nima interesa za vztrajanje pri tožbi, čeprav je razglasitev ničnosti spornih sklepov nujna za povračilo nepremoženjske škode, ki je nastala pritožnici kot poklicni organizaciji, in ne obstaja noben drug način za povračilo te škode.

         (1)  Direktiva 98/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. junija 1998 o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 20, str. 337).

         (2)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331).


title: Zadeva C-789/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) 12. decembra 2018 – AQ in drugi/Corte dei Conti in drugi

text:
               25.3.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/24

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) 12. decembra 2018 – AQ in drugi/Corte dei Conti in drugi
      (Zadeva C-789/18)
      (2019/C 112/30)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: AQ in drugi

         Tožene stranke: Corte dei Conti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Inps-Gestione

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali člen 3(2) in (3) PEU, členi 9, 45, 126, 145, 146, 147, 151, prvi odstavek, PDEU, člen 15(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter člena 3 in 5 Evropskega stebra socialnih pravic, nasprotujejo nacionalni določbi, kakršen je člen 1(489) zakona št. 147/2013, v delu, v katerem ta določba spodbuja italijanske upravne organe, da pri zaposlovanju ali oddaji naročil dajejo prednost le delavcem, ki že imajo pokojninske pravice, določene v ureditvi italijanskega socialnega varstva?

                  2.

                  Ali člen 106(1) in člen 107 PDEU nasprotujeta nacionalni določbi, kakršen je člen 1(489) zakona št. 147/2013, ki italijanskim upravnim organom, ki opravljajo gospodarsko dejavnost v skladu s členom 101 in naslednjimi PDEU, dopuščajo, da uporabijo delovno silo subjektov, ki so se popolnoma ali delno odpovedali ustreznemu plačilu, kar povzroči prihranek stroškov, zaradi česar so upravni organi v ugodnejšem položaju kot drugi gospodarski subjekti?

                  3.

                  Ali členi 2, 3, 6 PEU, člen 126 in člen 151, prvi odstavek, PDEU, člen 15(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter člena 3 in 7(a) Evropskega stebra socialnih pravic, nasprotujejo nacionalni določbi, kakršen je člen 1(489) zakona št. 147/2013, ki v okoliščinah, določenih v tej določbi, dopušča, da se delavec lahko veljavno popolnoma ali delno odpove plačilu, tudi če to stori le zato, da se izogne izgubi dela?

                  4.

                  Ali členi 2, 3 in 6 PEU, členi 14, 15(1), 126 in 151, prvi odstavek, PDEU, člen 31(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter členi 5, 6 in 10 Evropskega stebra socialnih pravic nasprotujejo nacionalni določbi, kakršen je člen 1(489) zakona št. 147/2013, ki v okoliščinah, določenih v določbi, dopušča, da delavec dela za italijanski upravni organ in se popolnoma ali delno odpove ustreznemu plačilu, tudi če pri tej odpovedi ni nobene spremembe delovnega razmerja, niti glede delovnega časa niti glede količine ali kakovosti zahtevanega dela in iz tega izhajajočih delovnih odgovornosti, in celo če z delno odpovedjo nastane velika sprememba vzajemne pogodbe o zaposlitvi, tako glede povezave med plačilom in kakovostjo ter količino opravljenega dela in je tako delavec nazadnje zavezan, da svoje dejavnosti opravlja v manj ugodnih okoliščinah, kar pomeni nižjo stopnjo predanosti delu in zmanjšano stopnjo učinkovitosti upravnih organov?

                  5.

                  Ali členi 2, 3 in 6 PEU, člena 126 in 151, prvi odstavek, PDEU, člen 15(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člen 6 Evropskega stebra socialnih pravic nasprotujejo povezanim določbam člena 1(489) zakona št. 147/2013 in člena 23(b)(1) uredbe-zakon št. 201/2011, ki je postal zakon št. 214/2011, v delu, v katerem ti določbi omogočata/zahtevata (od) italijanskih javnih organov, da tudi med trajanjem delovnega razmerja ali sodelovanja s pogodbenikom zmanjšajo plačilo, ki ga je treba plačati delavcu na podlagi nihanj največjega zneska plačila, na katerega se nanaša zgoraj navedeni člen 23(b)(1) uredbe-zakona št. 201/2011, ki je postal zakon št. 214/2011, in torej kot posledica nepredvidljivega dogodka in vsekakor kot uporaba mehanizma, ki ni takoj razumljiv in ne glede na informacijo, ki jo je delavec dobil na začetku delovnega razmerja?

                  6.

                  Ali členi 2, 3 in 6 PEU, člena 8 in 126 PDEU, člena 20 in 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člena 10 in 15 Evropskega stebra socialnih pravic nasprotujejo nacionalni določbi, kakršen je člen 1(489) zakona št. 147/2013, ki v okoliščinah, navedenih v določbi, italijanskemu upravnemu organu dopušča, da zmanjša plačilo njegovim zaposlenim in pogodbenim delavcem, ki so imetniki pokojninskih pravic iz socialnega varstva, ter te delavce sankcionira iz razlogov, povezanih z razpoložljivostjo drugih premoženjskih virov, in jih tako odvrne od podaljšanja delovnega obdobja, zasebne poslovne iniciative ter ustvarjanja in akumulacije zasebnega premoženja, kar so dragocena državna sredstva?


title: Zadeva C-577/17: Sklep predsednika Sodišča z dne 11. januarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgerichtshof – Avstrija) – Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl, ob udeležbi: Clinton Osas Alake alias Klenti Solim in drugi

text:
               25.3.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/39

      Sklep predsednika Sodišča z dne 11. januarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgerichtshof – Avstrija) – Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl, ob udeležbi: Clinton Osas Alake alias Klenti Solim in drugi
      (Zadeva C-577/17) (1)

      (2019/C 112/45)
      Jezik postopka: nemščina
      Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

         (1)  UL C 22, 22.1.2018.


title: Zadeva T-67/19: Tožba, vložena 5. februarja 2019 – Sixsigma Networks Mexico/EUIPO – Dokkio (DOKKIO)

text:
               25.3.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/46

      Tožba, vložena 5. februarja 2019 – Sixsigma Networks Mexico/EUIPO – Dokkio (DOKKIO)
      (Zadeva T-67/19)
      (2019/C 112/56)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Sixsigma Networks Mexico, SA de CV (Mexico city, Mehika) (zastopnica: C. Casas Feu, odvetnica)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Dokkio, Inc. (San Mateo, Kalifornija, Združene države)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Imetnik sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

         Zadevna sporna znamka: mednarodna registracija besedne znamke, v kateri je imenovana Evropska unija, „DOKKIO“ –mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija, št. 1308 971

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 21. novembra 2018 v zadevi R 1187/2018-2

         Tožben predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi izpodbijano odločbo v delu, v katerem je z njo zavrnjen ugovor B 2800087;

                  —

                  naloži EUIPO plačilo stroškov, ki so nastali družbi Sixsigma Networks Mexico, SA de CV;

                  —

                  maloži družbi Dokkio, Inc. plačilo srtoškov, ki so nastali družbi Sixsigma Networks Mexico, SA de CV.

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva C-349/17: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 5. marca 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tallinna Ringkonnakohus – Estonija) – Eesti Pagar AS/Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium (Predhodno odločanje — Državne pomoči — Uredba (ES) št. 800/2008 (Uredba o splošnih skupinskih izjemah) — Člen 8(2) — Pomoči, ki imajo spodbujevalni učinek — Pojem „začetek izvajanja projekta“ — Pristojnosti nacionalnih organov — Nezakonita pomoč — Neobstoj odločbe Evropske komisije ali nacionalnega sodišča — Obveznost nacionalnih organov, da na lastno pobudo izterjajo nezakonito pomoč — Pravna podlaga — Člen 108(3) PDEU — Splošno načelo varstva legitimnih pričakovanj, določeno s pravom Unije — Odločba pristojnega nacionalnega organa o dodelitvi pomoči na podlagi Uredbe št. 800/2008 — Seznanjenost z okoliščinami, zaradi katerih je izključena upravičenost prošnje za pomoč — Nastanek legitimnega pričakovanja — Neobstoj — Zastaranje — Pomoči, ki so sofinancirane iz strukturnega sklada — Ureditev, ki se uporablja — Uredba (ES, Euratom) št. 2988/95 — Nacionalna ureditev — Obresti — Obveznost zahtevati obresti — Pravna podlaga — Člen 108(3) PDEU — Ureditev, ki se uporablja — Nacionalna ureditev — Načelo učinkovitosti)

text:
               29.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/3

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 5. marca 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tallinna Ringkonnakohus – Estonija) – Eesti Pagar AS/Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium
      (Zadeva C-349/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Državne pomoči - Uredba (ES) št. 800/2008 (Uredba o splošnih skupinskih izjemah) - Člen 8(2) - Pomoči, ki imajo spodbujevalni učinek - Pojem „začetek izvajanja projekta“ - Pristojnosti nacionalnih organov - Nezakonita pomoč - Neobstoj odločbe Evropske komisije ali nacionalnega sodišča - Obveznost nacionalnih organov, da na lastno pobudo izterjajo nezakonito pomoč - Pravna podlaga - Člen 108(3) PDEU - Splošno načelo varstva legitimnih pričakovanj, določeno s pravom Unije - Odločba pristojnega nacionalnega organa o dodelitvi pomoči na podlagi Uredbe št. 800/2008 - Seznanjenost z okoliščinami, zaradi katerih je izključena upravičenost prošnje za pomoč - Nastanek legitimnega pričakovanja - Neobstoj - Zastaranje - Pomoči, ki so sofinancirane iz strukturnega sklada - Ureditev, ki se uporablja - Uredba (ES, Euratom) št. 2988/95 - Nacionalna ureditev - Obresti - Obveznost zahtevati obresti - Pravna podlaga - Člen 108(3) PDEU - Ureditev, ki se uporablja - Nacionalna ureditev - Načelo učinkovitosti)
      (2019/C 148/03)
      Jezik postopka: estonščina

         Predložitveno sodišče

      Tallinna Ringkonnakohus

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: Eesti Pagar AS

         Nasprotni stranki v postopku s pritožbo: Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium

         Izrek

                  1.

                  Člen 8(2) Uredbe Komisije (ES) št. 800/2008 z dne 6. avgusta 2008 o razglasitvi nekaterih vrst pomoči za združljive s skupnim trgom z uporabo členov [107 PDEU in 108 PDEU] (Uredba o splošnih skupinskih izjemah) je treba razlagati tako, da se je „izvajanje projekta ali dejavnosti“ v smislu te določbe začelo, ko je bilo prvo naročilo opreme za ta projekt ali za to dejavnost dano s sprejetjem nepogojne in pravno zavezujoče zaveze pred vložitvijo prošnje za pomoč, in sicer ne glede na morebitne stroške odstopa od te zaveze.

                  2.

                  Člen 108(3) PDEU je treba razlagati tako, da se s to določbo od nacionalnega organa zahteva, da na lastno pobudo izterja pomoč, ki jo je dodelil na podlagi Uredbe št. 800/2008, če pozneje ugotovi, da pogoji, ki so določeni s to uredbo, niso bili izpolnjeni.

                  3.

                  Pravo Unije je treba razlagati tako, da nacionalni organ, če pomoč dodeli ob napačni uporabi Uredbe št. 800/2008, v korist prejemnika pomoči ne more ustvariti legitimnih pričakovanj glede zakonitosti te pomoči.

                  4.

                  Pravo Unije je treba razlagati tako, da je, če je nacionalni organ pomoč dodelil iz strukturnega sklada ob napačni uporabi Uredbe št. 800/2008, zastaralni rok, ki se uporabi za izterjavo nezakonite pomoči, štiriletni zastaralni rok, določen v členu 3(1) Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 z dne 18. decembra 1995 o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti, če so izpolnjeni pogoji za uporabo te uredbe, v nasprotnem primeru pa rok, ki je določen z veljavnim nacionalnim pravom.

                  5.

                  Pravo Unije je treba razlagati tako, da mora nacionalni organ, kadar na lastno pobudo začne izterjavo pomoči, ki jo je napačno dodelil na podlagi Uredbe št. 800/2008, od prejemnika te pomoči zahtevati obresti v skladu s pravili veljavnega nacionalnega prava. V zvezi s tem člen 108(3) PDEU zahteva, da ta pravila omogočajo celovito izterjavo nezakonite pomoči in da se zato prejemniku te pomoči naloži plačilo obresti za celotno obdobje, v katerem je imel na voljo to pomoč, in sicer po obrestni meri, ki ustreza tisti, ki bi se uporabila, če bi si moral znesek zadevne pomoči v navedenem obdobju izposoditi na trgu.

         (1)  UL C 269, 14.8.2017.


title: Zadeva C-620/16: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 27. marca 2019 – Evropska komisija/Zvezna republika Nemčija (Neizpolnitev obveznosti države — Člen 258 PDEU — Sklep 2014/699/EU — Načelo lojalnega sodelovanja — Člen 4(3) PEU — Dopustnost — Učinki očitanega ravnanja na dan izteka roka, ki je bil določen v obrazloženem mnenju — Nepretrgani učinki na enotnost in doslednost mednarodnega delovanja Evropske unije — Zadostnost ukrepov, ki jih je zadevna država članica sprejela za uskladitev z obrazloženim mnenjem — Glasovanje Zvezne republike Nemčije proti stališču Unije, ki je bilo opredeljeno v Sklepu 2014/699/EU, na 25. zasedanju Revizijskega odbora Medvladne organizacije za mednarodni železniški promet (OTIF) in nasprotovanje navedene države članice temu stališču in uveljavljanju glasovalnih pravic, kakor so opredeljene v tem sklepu)

text:
               3.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 187/3

      Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 27. marca 2019 – Evropska komisija/Zvezna republika Nemčija
      (Zadeva C-620/16) (1)

      (Neizpolnitev obveznosti države - Člen 258 PDEU - Sklep 2014/699/EU - Načelo lojalnega sodelovanja - Člen 4(3) PEU - Dopustnost - Učinki očitanega ravnanja na dan izteka roka, ki je bil določen v obrazloženem mnenju - Nepretrgani učinki na enotnost in doslednost mednarodnega delovanja Evropske unije - Zadostnost ukrepov, ki jih je zadevna država članica sprejela za uskladitev z obrazloženim mnenjem - Glasovanje Zvezne republike Nemčije proti stališču Unije, ki je bilo opredeljeno v Sklepu 2014/699/EU, na 25. zasedanju Revizijskega odbora Medvladne organizacije za mednarodni železniški promet (OTIF) in nasprotovanje navedene države članice temu stališču in uveljavljanju glasovalnih pravic, kakor so opredeljene v tem sklepu)
      (2019/C 187/04)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: W. Mölls, L. Havas, J. Hottiaux in J. Norris-Usher, agenti)

         Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija (zastopnik: T. Henze in J. Möller, agenta)

         Intervenient v podporo tožeče stranke: Set Evropske unije (zastopnika: R. Liudvinaviciute-Cordeiro in J.-P. Hix, agenta)

         Izrek

                  1.

                  Zvezna republika Nemčija s tem, da je na 25. zasedanju Revizijskega odbora Medvladne organizacije za mednarodni železniški promet (OTIF) glasovala proti stališču, opredeljenem v Sklepu Sveta 2014/699/EU z dne 24. junija 2014 o oblikovanju stališča, ki ga Evropska unija sprejme na 25. zasedanju Revizijskega odbora OTIF, glede določenih sprememb Konvencije o mednarodnem železniškem prometu (COTIF) in dodatkov k navedeni konvenciji, in da je javno nasprotovala tako temu stališču kot uveljavljanju v njem določenih glasovalnih pravic, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi tega sklepa in člena 4(3) PEU.

                  2.

                  Zvezni republiki Nemčiji se naloži plačilo stroškov.

                  3.

                  Svet Evropske unije nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 22, 22.1.2018.


title: Zadeva C-621/16 P: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 26. marca 2019 – Evropska komisija/Italijanska republika, Republika Litva (Pritožba — Jezikovna ureditev — Javni natečaj za zaposlitev upravnih uslužbencev — Razpis natečaja — Upravni uslužbenci (AD 5) — Upravni uslužbenci (AD 6) na področju varstva podatkov — Znanje jezikov — Omejitev izbire drugega jezika natečajev na angleški, francoski in nemški jezik — Jezik sporazumevanja z Evropskim uradom za izbor osebja (EPSO) — Uredba (EGS) št. 1 — Kadrovski predpisi — Diskriminacija na podlagi jezika — Utemeljitev — Interes službe — Sodni nadzor)

text:
               3.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 187/4

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 26. marca 2019 – Evropska komisija/Italijanska republika, Republika Litva
      (Zadeva C-621/16 P) (1)

      (Pritožba - Jezikovna ureditev - Javni natečaj za zaposlitev upravnih uslužbencev - Razpis natečaja - Upravni uslužbenci (AD 5) - Upravni uslužbenci (AD 6) na področju varstva podatkov - Znanje jezikov - Omejitev izbire drugega jezika natečajev na angleški, francoski in nemški jezik - Jezik sporazumevanja z Evropskim uradom za izbor osebja (EPSO) - Uredba (EGS) št. 1 - Kadrovski predpisi - Diskriminacija na podlagi jezika - Utemeljitev - Interes službe - Sodni nadzor)
      (2019/C 187/05)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranke

         Pritožnik: Evropska komisija (zastopnika: L. Pignataro-Nolin in G. Gattinara, agenta)

         Drugi stranki v postopku: Italijanska republika (zastopnika: G. Palmieri, agentka, skupaj s P. Gentilijem, avvocato dello Stato), Republika Litva

         Intervenientka v podporo tožene stranke: Kraljevina Španija (zastopnica: M. J. García-Valdecasas Dorrego, agentka)

         Izrek

                  1.

                  Pritožba se zavrne.

                  2.

                  Evropska komisija nosi poleg svojih stroškov tudi stroške Italijanske republike.

                  3.

                  Kraljevina Španija nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 46, 13.2.2017.


title: Zadeva C-680/16 P: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 27. marca 2019 – Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel, Remedia d.o.o./Evropska komisija (Pritožba — Zdravila za uporabo v humani medicini — Direktiva 2001/83/ES — Člen 30, prvi odstavek — Odbor za zdravila za uporabo v humani medicini — Predložitev zadeve Odboru, ki je pogojena s tem, da predhodno ni sprejeta nacionalna odločba — Aktivna snov estradiol — Sklep Evropske komisije, ki državam članicam nalaga, naj razveljavijo in spremenijo nacionalna dovoljenja za dajanje na trg zdravil za topično uporabo z 0,01 odstotnim masnim deležem estradiola)

text:
               3.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 187/5

      Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 27. marca 2019 – Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel, Remedia d.o.o./Evropska komisija
      (Zadeva C-680/16 P) (1)

      (Pritožba - Zdravila za uporabo v humani medicini - Direktiva 2001/83/ES - Člen 30, prvi odstavek - Odbor za zdravila za uporabo v humani medicini - Predložitev zadeve Odboru, ki je pogojena s tem, da predhodno ni sprejeta nacionalna odločba - Aktivna snov estradiol - Sklep Evropske komisije, ki državam članicam nalaga, naj razveljavijo in spremenijo nacionalna dovoljenja za dajanje na trg zdravil za topično uporabo z 0,01 odstotnim masnim deležem estradiola)
      (2019/C 187/06)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranke

         Pritožnika: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel, Remedia d.o.o. (zastopnik: P. Klappich in C. Schmidt, odvetnika)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopniki: B.-R. Killmann, A. Sipos in M. Šimerdová, agenti)

         Izrek

                  1.

                  Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 20. oktobra 2016, August Wolff in Remedia/Komisija (T-672/14, neobjavljena, EU:T:2016:623), se razveljavi.

                  2.

                  Izvedbeni sklep Komisije C(2014) 6030 final z dne 19. avgusta 2014 o dovoljenjih za promet s topičnimi zdravili z visoko koncentracijo estradiola za uporabo v humani medicini na podlagi člena 31 Direktive 2001/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta se razglasi za ničen v delu, v katerem so države članice zavezane, da za zdravila za topično uporabo z 0,01-odstotnim masnim deležem estradiola, ki so in ki niso navedena v Prilogi I k temu izvedbenemu sklepu ter katerih imetnici sta družbi Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel in Remedia d.o.o., spoštujejo zahteve iz tega sklepa, razen omejitve, da je mogoče zdravila za topično uporabo z 0,01-odstotnim masnim deležem estradiola, navedena v Prilogi I k temu sklepu, uporabljati le še intravaginalno.

                  3.

                  Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov postopka na prvi stopnji in pritožbenega postopka, razen stroškov postopka za izdajo začasne odredbe, ki jih nosita družbi Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel in Remedia d.o.o.

         (1)  UL C 78, 13.3.2017.


title: Združeni zadevi C-70/17 in C-179/17: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 26. marca 2019 (predloga za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Supremo, Juzgado de Primera Instancia no 1 de Barcelona – Španija) – Abanca Corporación Bancaria SA/Alberto García Salamanca Santos (C-70/17), Bankia SA/Alfonso Antonio Lau Mendoza, Verónica Yuliana Rodríguez Ramírez (C-179/17) (Predhodno odločanje — Varstvo potrošnikov — Direktiva 93/13/EGS — Člena 6 in 7 — Nepošteni pogoji v potrošniških pogodbah — Pogoj o predčasni zapadlosti obveznosti iz pogodbe o hipotekarnem kreditu — Ugotovitev delne nepoštenosti pogoja — Pristojnosti nacionalnega sodišča, kadar gre za pogoj, ki je opredeljen za „nepoštenega“ — Nadomestitev nepoštenega pogoja z določbo nacionalnega prava)

text:
               3.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 187/6

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 26. marca 2019 (predloga za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Supremo, Juzgado de Primera Instancia no 1 de Barcelona – Španija) – Abanca Corporación Bancaria SA/Alberto García Salamanca Santos (C-70/17), Bankia SA/Alfonso Antonio Lau Mendoza, Verónica Yuliana Rodríguez Ramírez (C-179/17)
      (Združeni zadevi C-70/17 in C-179/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Varstvo potrošnikov - Direktiva 93/13/EGS - Člena 6 in 7 - Nepošteni pogoji v potrošniških pogodbah - Pogoj o predčasni zapadlosti obveznosti iz pogodbe o hipotekarnem kreditu - Ugotovitev delne nepoštenosti pogoja - Pristojnosti nacionalnega sodišča, kadar gre za pogoj, ki je opredeljen za „nepoštenega“ - Nadomestitev nepoštenega pogoja z določbo nacionalnega prava)
      (2019/C 187/07)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal Supremo, Juzgado de Primera Instancia no 1 de Barcelona

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: Abanca Corporación Bancaria SA (C-70/17), Bankia SA (C-179/17)

         Tožene stranke: Alberto García Salamanca Santos (C-70/17), Alfonso Antonio Lau Mendoza, Verónica Yuliana Rodríguez Ramírez (C-179/17)

         Izrek

      Člena 6 in 7 Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah je treba razlagati tako, da po eni strani nasprotujeta temu, da se pogoj o predčasni zapadlosti obveznosti iz pogodbe o hipotekarnem kreditu, ki je bil ugotovljen za nepoštenega, z odpravo elementov, zaradi katerih je nepošten, delno ohrani, če bi se zaradi take odprave spremenila vsebina tega pogoja, ki bi vplivala na njegovo bistvo, in da po drugi strani ta člena ne nasprotujeta temu, da nacionalno sodišče popravi ničnost takega nepoštenega pogoja s tem, da ga nadomesti z novim besedilom zakonske določbe, ki je bila podlaga za ta pogoj, ki se uporablja v primeru dogovora med sopogodbenicama, če zadevna pogodba o hipotekarnem kreditu v primeru odprave navedenega nepoštenega pogoja ne bi mogla obstajati in če zaradi ugotovitve ničnosti celotne pogodbe za potrošnika lahko nastanejo posebej škodljive posledice.

         (1)  UL C 121, 18.4.2017.

         UL C 231, 17.7.2017.