title: Zadeva C-447/19 P: Pritožba, ki sta jo SA Close, Cegelec vložili 11. junija 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 9. aprila 2019 v zadevi T-259/15, Close in Cegelec/Parlament

text:
               16.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 312/5

      Pritožba, ki sta jo SA Close, Cegelec vložili 11. junija 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 9. aprila 2019 v zadevi T-259/15, Close in Cegelec/Parlament
      (Zadeva C-447/19 P)
      (2019/C 312/07)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Pritožnici: SA Close, Cegelec (zastopnika: J.-L. Teheux, J.-M. Rikkers, avocats)

         Druga stranka v postopku: Evropski parlament

         Predlogi

      Pritožnici Sodišču predlagata, naj:

                  —

                  izpodbijano sodbo razveljavi;

                  —

                  posledično, pritožnicama ugodi glede njunih predlogov na prvi stopnji in torej razveljavi odločbo, ki jo je Parlament sprejel 19. marca 2015 o oddaji javnega naročila gradenj za „načrt širitve in posodobitve stavbe Konrad Adenauer v Luxembourgu“ v zvezi s sklopom 73 (centralna energija), referenca INLO-D-UPIL-T-14-A04, združenju Association Momentanée ENERGIE-KAD (sestavljeno iz družb MERSCH, SCHMITZ PRODUCTION SARL in ENERGOLUX S.A.) in torej o neizbiri ponudbe pritožnic;

                  —

                  Parlementu naloži plačilo stroškov.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnici trdita, da je Splošno sodišče kršilo obveznost obrazložitve v smislu člena 296 PDEU, člena 113(2) finančne uredbe ter člena 161(2) in (3) pravil uporabe finančne uredbe.
      Splošno sodišče naj bi prav tako izkrivilo drugi tožbeni razlog na prvi stopnji, pripisalo netočen pomen pojmu očitne napake pri presoji, načelu dobrega upravljanja in obveznostim, ki so z njim povezane, ter storilo napako pri analizi, kar je pripeljalo do izkrivljanja dejstev in dokazov.
      Nazadnje pritožnici trdita, da izpodbijana sodba ni zadostno obrazložena, ker določene trditve, ki sta jih navedli, v njej niso nikakor obravnavane.


title: Zadeva C-457/19 P: Pritožba, ki jo je Amador Rodriguez Prieto vložil 14. junija 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 4. aprila 2019 v zadevi T-61/18, Rodriguez Prieto/Komisija

text:
               16.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 312/6

      Pritožba, ki jo je Amador Rodriguez Prieto vložil 14. junija 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 4. aprila 2019 v zadevi T-61/18, Rodriguez Prieto/Komisija
      (Zadeva C-457/19 P)
      (2019/C 312/08)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Pritožnik: Amador Rodriguez Prieto (zastopnika: S. Orlandi, T. Martin, odvetnika)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija

         Predlogi

                  —

                  Sodba Splošnega sodišče z dne 4. aprila 2018 v zadevi T-61/18 naj se razglasi za nično v delu, v katerem je bil z njo zavrnjen zahtevek za povračilo nepremoženjske škode, ki jo je utrpela tožeča stranka.

                  —

                  Komisiji naj se naloži, naj kot odškodnino za povzročeno nepremoženjsko škodo tožeči stranki plača pavšalno določeni znesek 100 000 EUR.

                  —

                  Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka navaja, da je bilo v izpodbijani sodbi pri presoji tega, ali je Komisija v kazenskem postopku v odnosu do nje ravnala nepravilno, nepravilno uporabljeno pravo, zlasti v zvezi z njenim statusom žvižgača, zaradi katerega je prišlo do „zadeve Eurostat“.


title: Zadeva C-510/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hof van beroep te Brussel (Belgija) 4. julija 2019 – Openbaar Ministerie, YU, ZV/AZ

text:
               16.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 312/7

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hof van beroep te Brussel (Belgija) 4. julija 2019 – Openbaar Ministerie, YU, ZV/AZ
      (Zadeva C-510/19)
      (2019/C 312/09)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Hof van beroep te Brussel

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Zastopniki obtožbe: Openbaar Ministerie, YU, ZV

         Obtoženec: AZ

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                              1.

                              Ali je izraz „pravosodni organ“ v smislu člena 6(2) Okvirnega sklepa (1) samostojen pojem prava Unije?

                              2.

                              Če je odgovor na vprašanje 1.1. pritrdilen: na podlagi katerih meril je mogoče ugotoviti, ali je organ izvršitvene države članice tak pravosodni organ in ali je zato evropski nalog za prijetje in predajo, ki ga izvrši, taka sodna odločba?

                              3.

                              Če je odgovor na vprašanje 1.1. pritrdilen: ali spada nizozemsko državno tožilstvo, natančneje državni tožilec, ki zastopa obtožbo pred sodiščem, v pojem „pravosodnega organa“ v smislu člena 6(2) Okvirnega sklepa in ali je evropski nalog za prijetje in predajo, ki ga izvrši ta organ, posledično sodna odločba?

                              4.

                              Če je odgovor na vprašanje 1.3. pritrdilen: ali je dopustno, da je prvotno predajo presodil pravosodni organ, natančneje Overleveringskamer te Amsterdam (senat, ki odloča o predaji, v Amsterdamu, Nizozemska), v skladu s členom 15 Okvirnega sklepa, pri čemer sta bili med drugim spoštovani pravici posameznika do izjave in do sodnega varstva, medtem ko je za dodatno odobritev predaje v skladu s členom 27 Okvirnega sklepa pristojen drug organ, in sicer državni tožilec, pri čemer posamezniku ni bila zagotovljena pravica do izjave ali pravica do sodnega varstva, tako da je brez kakršne koli razumne obrazložitve prišlo do očitne neskladnosti v okviru Okvirnega sklepa?

                              5.

                              Če se na vprašanji 1.3. in 1.4. odgovori pritrdilno: ali je treba člene 14, 19 in 27 Okvirnega sklepa razlagati tako, da mora državno tožilstvo, ki nastopa kot izvršitveni pravosodni organ, spoštovati predvsem posameznikovo pravico do izjave in pravico do sodnega varstva, preden je mogoče dati soglasje h kazenskemu pregonu, obsodbi ali priporu za izvršitev kazni zapora ali ukrepa, vezanega na odvzem prostosti, zaradi kaznivega dejanja, ki je bilo storjeno pred njegovo predajo na podlagi evropskega naloga za prijetje in ki ni dejanje, zaradi katerega je bila zahtevana predaja osebe?

                  2.

                  Ali je državni tožilec pri arrondissementsparket Amsterdam (okrožno državno tožilstvo v Amsterdamu, Nizozemska), ki izvaja člen 14 nizozemskega Wet van 29 april 2004 tot implementatie van het kaderbesluit van de Raad van de Europese Unie betreffende het Europees aanhoudingsbevel en de procedures van overlevering tussen de lidstaten van de Europese Unie (zakon z dne 29. aprila 2004 o izvajanju Okvirnega sklepa Sveta Evropske unije o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami Evropske unije (zakon o predaji)), izvršitveni pravosodni organ v smislu člena 6(2) Okvirnega sklepa, ki je predal zahtevano osebo in ki lahko poda soglasje v smislu člena 27(3)(g) in (4) Okvirnega sklepa?

         (1)  Okvirni sklep Sveta z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami (UL 2002, L 190, str. 1).


title: Zadeva C-572/19 P: Pritožba, ki jo je European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation - Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico - ITS Europe) vložila 26. julija 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 22. maja 2019 v zadevi T-604/15, Ertico - ITS Europe/Komisija

text:
               16.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 312/9

      Pritožba, ki jo je European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation - Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico - ITS Europe) vložila 26. julija 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 22. maja 2019 v zadevi T-604/15, Ertico - ITS Europe/Komisija
      (Zadeva C-572/19 P)
      (2019/C 312/11)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnica: European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation - Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico - ITS Europe) (zastopnika: M. Wellinger in K. T'Syen, avocats)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija

         Predlog

      Pritožnica sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 22. maja 2019 v zadevi T-604/15;

                  —

                  izpodbijano odločbo (1) razglasi za nično in potrdi status MSP (mikro, malo in srednje podjetje) pritožnice; in

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov tega postopka in postopka pred Splošnim sodiščem.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja tri pritožbene razloge.

                  1.

                  V izpodbijani sodbi je bilo napačno uporabljeno pravo s tem, da je bilo ugotovljeno, da se (i) točki 1.2.6 in 1.2.7 Priloge k Sklepu 2012/838/EU (2) z dne 18. decembra 2012 o sprejetju pravil za zagotovitev doslednega preverjanja obstoja in pravnega statusa ter poslovnih in finančnih sposobnosti udeležencev pri posrednih ukrepih, ki prejemajo podporo v obliki donacij v okviru sedmega okvirnega programa Evropske skupnosti za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti ter sedmega okvirnega programa Evropske skupnosti za atomsko energijo za dejavnosti na področju jedrskih raziskav in usposabljanj in (ii) člen 22 Uredba Sveta (ES) št. 58/2003 (3) z dne 19. decembra 2002 o statutu izvajalskih agencij, pooblaščenih za izvajanje nekaterih nalog pri upravljanju programov Skupnosti nanašajo na različni pravni sredstvi.

                  2.

                  V izpodbijani sodbi je napačno uporabljeno in kršeno Priporočilo MSP (4) ter kršeni temeljni pravni načeli pravne varnosti in varstva legitimnih pričakovanj (in torej napačno uporabljeno pravo) s tem, da je bilo ugotovljeno, da je pravno dopustno pritožnici zavrniti status MSP na podlagi „cilja in namena“ Priporočil MSP, kljub temu, da pritožnica formalno izpolnjuje merila iz Priporočila MSP (čemur se v izpodbijani sodbi ne oporeka).

                  3.

                  Izpodbijana sodba vsebuje očitno napako pri presoji in je z materialnega vidika neveljavna v delu, v katerem je ugotovljeno, da se pritožnica „ni soočala z ovirami, s katerimi se MSP-ji navadno soočajo“ (in da zato pritožnica ni MSP v smislu „cilja in namena“ Priporočila MSP).

         (1)  Odločba odbora za potrjevanje Evropske komisije z dne 18. avgusta 2015.

         (2)  UL 2012, L 359, str. 45.

         (3)  UL 2003, L 11, str. 1.

         (4)  Priporočilo Komisije 2003/361/ES z dne 6. maja 2003 o opredelitvi mikro, malih in srednjih podjetij (UL 2003, L 124, str. 36).


title: Zadeva T-40/16: Tožba, vložena 29. julija 2019 – MU/Parlament

text:
               16.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 312/11

      Tožba, vložena 29. julija 2019 – MU/Parlament
      (Zadeva T-40/16)
      (2019/C 312/12)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranki

         Tožeča stranka: MU (zastopnik: A. Bruno, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropski parlament

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  ugotovi in razglasi nezakonitost odločbe Evropskega parlamenta z dne 11. decembra 2015 o zavrnitvi dodatnega plačila invalidnim pripravnikom iz člena 24(9) notranjih predpisov, ki urejajo pripravništva in študijske obiske na sekretariatu Evropskega parlamenta;

                  —

                  posledično ugotovi, da je treba tožeči stranki priznati pravico do dodatnega plačila iz člena 29(9) predpisov, ki urejajo pripravništvo na Evropskem parlamentov, ker je invalidnost tožeče stranke 70-odstotna;

                  —

                  Evropskemu parlamentu naloži, naj tožeči stranki izplača dodatek, določen v predpisih, ki se uporabljajo, skupaj z obrestmi in ob upoštevanju revalvacije od dneva vložitve upravne zahteve do dejanskega izplačila. Naloži naj se mu tudi plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja:

                  1.

                  Priznanje dodatnega plačila invalidnim osebam, ki je določeno v členu 24(9) notranjih predpisov, ki urejajo pripravništva in študijske obiske na sekretariatu Evropskega parlamenta, naj ne bi moglo biti predmet diskrecijske pravice Parlamenta.

                  2.

                  Uradni zdravnik Evropskega parlamenta potrdi oziroma določi odstotek invalidnosti glede na to, ali ta odstotek temelji na nacionalnem potrdilu ali na podrobnem mnenju osebnega zdravnika pripravnika, pri čemer uporabi „evropske smernice za oceno telesnih in duševnih prizadetosti v medicinske namene“.

                  3.

                  Evropski parlament je diskrecijsko pravico, ki jo v obravnavani zadevi sicer ima, neutemeljeno prekoračil. V zvezi s tem tožeča stranka pojasnjuje, da navedeni predpisi razlikujejo med primerom, v katerem invalidnost temelji na potrdilu nacionalnega organa, kot v obravnavani zadevi, in v katerem zdravnik Evropskega parlamenta to invalidnost potrdi, in drugačnim primerom, v katerem ta invalidnost temelji na mnenju osebnega zdravnika pripravnika. Zdravnik Evropskega parlamenta lahko samo v zadnjenavedenem primeru določi odstotek invalidnosti.


title: Zadeva T-457/19: Tožba, vložena 4. julija 2019 – Synthomer/Komisija

text:
               16.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 312/13

      Tožba, vložena 4. julija 2019 – Synthomer/Komisija
      (Zadeva T-457/19)
      (2019/C 312/14)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Synthomer plc (Harlow, Združeno kraljestvo) (zastopnika: J. Lesar, Solicitor, in K. Beal, QC)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Sklep Evropske komisije C(2019) 2526 z dne 2. aprila 2019 o državni pomoči SA.44896, ki jo je Združeno kraljestvo izvedlo v zvezi z nadzorovanimi tujimi družbami z izjemo pri financiranju skupin, razglasi za ničen;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja devet tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: Komisija je pri izbiri referenčnega okvira za analizo sistema obdavčitve napačno uporabila člen 107(1) PDEU in/ali storila očitno napako pri presoji ali oceni. Komisija bi morala kot referenčni okvir obravnavati sistem davka od dohodkov pravnih oseb Združenega kraljestva in ne le sistem nadzorovanih tujih družb.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: Komisija je s tem, da je napačno pristopila k analizi sistema nadzorovanih tujih družb, napačno uporabila pravo pri uporabi člena 107(1) PDEU in/ali storila očitno napako pri presoji ali oceni. Komisija je v točkah od 124 do 126 obrazložitve izpodbijanega sklepa določbe poglavja 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (zakon o obdavčenju (mednarodne in druge določbe) iz leta 2010) Združenega kraljestva napačno opredelila kot obliko odstopanja od splošne obdavčitve iz poglavja 5 navedenega zakona.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: Komisija je s tem, da je v točkah od 127 do 151 obrazložitve izpodbijanega sklepa ugotovila, da je bilo merilo selektivnosti izpolnjeno, ker so bila podjetja v dejansko in pravno primerljivem položaju obravnavana različno, napačno uporabila pravo pri uporabi člena 107(1) PDEU.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: „popolna“ oprostitev iz člena 371IB zakona o obdavčenju (mednarodne in druge določbe) iz leta 2010 je utemeljena z naravo in splošno strukturo sistema obdavčitve.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: 75-odstotna oprostitev iz člena 371ID zakona o obdavčenju (mednarodne in druge določbe) iz leta 2010 je utemeljena z naravo in splošno strukturo sistema obdavčitve.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog:: očitna napaka pri presoji ali oceni v zvezi s 75-odstotno oprostitvijo in vprašanjem fiksnega razmerja.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog: Sklep Komisije ni v skladu s splošnim načelom prava Unije o prepovedi diskriminacije oziroma o enakosti.

                  8.

                  Osmi tožbeni razlog: Komisija je napačno uporabila pravo s tem, da je določbe Direktive Sveta (EU) 2016/1164 (1), ki jih ratione temportis ni mogoče uporabiti, uporabila po analogiji oziroma se nanje neupravičeno uprla.

                  9.

                  Deveti tožbeni razlog: Komisija je s tem, da je v točki 176 obrazložitve izpodbijane odločbe ugotovila, da obstaja kategorija upravičencev (ki vključuje tožečo stranko) in da je tožeča stranka prejela kakršno koli pomoč, ki jo je bilo treba izterjati na podlagi člena 2(1) izpodbijanega sklepa, napačno uporabila pravo pri uporabi člena 107(1) PDEU.

         (1)  Direktiva Sveta (EU) 2016/1164 z dne 12. julija 2016 o določitvi pravil proti praksam izogibanja davkom, ki neposredno vplivajo na delovanje notranjega trga (UL 2016, L 193, str. 1).


title: Zadeva T-470/19: Tožba, vložena 4. julija 2019 – Essentra in drugi/Komisija

text:
               16.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 312/15

      Tožba, vložena 4. julija 2019 – Essentra in drugi/Komisija
      (Zadeva T-470/19)
      (2019/C 312/15)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeče stranka: Essentra plc (Milton Keynes, Združeno kraljestvo), ESNT Holdings (No.2) Ltd (Milton Keynes) in Essentra Finance Ltd (Milton Keynes) (zastopnika: J. Lesar, Solicitor, in K. Beal, QC)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Sklep Evropske komisije C(2019) 2526 z dne 2. aprila 2019 o državni pomoči SA.44896, ki jo je Združeno kraljestvo izvedlo v zvezi z nadzorovanimi tujimi družbami z izjemo pri financiranju skupin, razglasi za ničen;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja deset tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: Komisija je pri izbiri referenčnega okvira za analizo sistema obdavčitve napačno uporabila člen 107(1) PDEU in/ali storila očitno napako pri presoji ali oceni. Komisija bi morala kot referenčni okvir obravnavati sistem davka od dohodkov pravnih oseb Združenega kraljestva in ne le sistem nadzorovanih tujih družb.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: Komisija je s tem, da je napačno pristopila k analizi sistema nadzorovanih tujih družb, napačno uporabila pravo pri uporabi člena 107(1) PDEU in/ali storila očitno napako pri presoji ali oceni. Komisija je v točkah od 124 do 126 obrazložitve izpodbijanega sklepa določbe poglavja 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (zakon o obdavčenju (mednarodne in druge določbe) iz leta 2010) Združenega kraljestva napačno opredelila kot obliko odstopanja od splošne obdavčitve iz poglavja 5 navedenega zakona.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: Komisija je s tem, da je v točkah od 127 do 151 obrazložitve izpodbijanega sklepa ugotovila, da je bilo merilo selektivnosti izpolnjeno, ker so bila podjetja v dejansko in pravno primerljivem položaju obravnavana različno, napačno uporabila pravo pri uporabi člena 107(1) PDEU.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: 75-odstotna oprostitev iz člena 371ID zakona o obdavčenju (mednarodne in druge določbe) iz leta 2010 je utemeljena z naravo in splošno strukturo sistema obdavčitve.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: oprostitev na podlagi „ujemanja obresti“ iz člena 371IE zakona o obdavčenju (mednarodne in druge določbe) iz leta 2010 je utemeljena z naravo in splošno strukturo sistema obdavčitve.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: s tem, da bi se nadzorovanim tujim družbam, ki izpolnjujejo pogoje za oprostitev iz poglavja 9 dela 9A zakon o obdavčenju (mednarodne in druge določbe) iz leta 2010, kot kategoriji naložilo davčno breme, bi se v nasprotju s členom 49 PDEU kršila pravica tožečih strank do ustanavljanja.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji ali oceni v zvezi s 75-odstotno oprostitvijo in vprašanjem fiksnega razmerja.

                  8.

                  Osmi tožbeni razlog: Sklep Komisije ni v skladu s splošnim načelom prava Unije o prepovedi diskriminacije oziroma o enakosti.

                  9.

                  Deveti tožbeni razlog: Komisija je napačno uporabila pravo s tem, da je določbe Direktive Sveta (EU) 2016/1164 (1), ki jih ratione temportis ni mogoče uporabiti, uporabila po analogiji oziroma se nanje neupravičeno uprla.

                  10.

                  Deseti tožbeni razlog: Komisija je s tem, da je v točki 176 obrazložitve izpodbijane odločbe ugotovila, da obstaja kategorija upravičencev (ki vključuje tožeče stranke) in da so tožeče stranke prejele kakršno koli pomoč, ki jo je bilo treba izterjati na podlagi člena 2(1) izpodbijanega sklepa, napačno uporabila pravo pri uporabi člena 107(1) PDEU.

         (1)  Direktiva Sveta (EU) 2016/1164 z dne 12. julija 2016 o določitvi pravil proti praksam izogibanja davkom, ki neposredno vplivajo na delovanje notranjega trga (UL 2016, L 193, str. 1).


title: Zadeva T-471/19: Tožba, vložena 4. julija 2019 – Eland Oil & Gas/Komisija

text:
               16.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 312/16

      Tožba, vložena 4. julija 2019 – Eland Oil & Gas/Komisija
      (Zadeva T-471/19)
      (2019/C 312/16)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Eland Oil & Gas plc (Aberdeen, Združeno kraljestvo) (zastopnika: J. Lesar, Solicitor, in K. Beal, QC)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Sklep Evropske komisije C(2019) 2526 z dne 2. aprila 2019 o državni pomoči SA.44896, ki jo je Združeno kraljestvo izvedlo v zvezi z nadzorovanimi tujimi družbami z izjemo pri financiranju skupin, razglasi za ničen;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja deset tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: Komisija je pri izbiri referenčnega okvira za analizo sistema obdavčitve napačno uporabila člen 107(1) PDEU in/ali storila očitno napako pri presoji ali oceni. Komisija bi morala kot referenčni okvir obravnavati sistem davka od dohodkov pravnih oseb Združenega kraljestva in ne le sistem nadzorovanih tujih družb.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: Komisija je s tem, da je napačno pristopila k analizi sistema nadzorovanih tujih družb, napačno uporabila pravo pri uporabi člena 107(1) PDEU in/ali storila očitno napako pri presoji ali oceni. Komisija je v točkah od 124 do 126 obrazložitve izpodbijanega sklepa določbe poglavja 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (zakon o obdavčenju (mednarodne in druge določbe) iz leta 2010) Združenega kraljestva napačno opredelila kot obliko odstopanja od splošne obdavčitve iz poglavja 5 navedenega zakona.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: Komisija je s tem, da je v točkah od 127 do 151 obrazložitve izpodbijanega sklepa ugotovila, da je bilo merilo selektivnosti izpolnjeno, ker so bila podjetja v dejansko in pravno primerljivem položaju obravnavana različno, napačno uporabila pravo pri uporabi člena 107(1) PDEU.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: „popolna“ oprostitev iz člena 371IB zakona o obdavčenju (mednarodne in druge določbe) iz leta 2010 je utemeljena z naravo in splošno strukturo sistema obdavčitve.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: 75-odstotna oprostitev iz člena 371ID zakona o obdavčenju (mednarodne in druge določbe) iz leta 2010 je utemeljena z naravo in splošno strukturo sistema obdavčitve.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: oprostitev na podlagi „ujemanja obresti“ iz člena 371IE zakona o obdavčenju (mednarodne in druge določbe) iz leta 2010 je utemeljena z naravo in splošno strukturo sistema obdavčitve.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji ali oceni v zvezi s 75-odstotno oprostitvijo in vprašanjem fiksnega razmerja.

                  8.

                  Osmi tožbeni razlog: Sklep Komisije ni v skladu s splošnim načelom prava Unije o prepovedi diskriminacije oziroma o enakosti.

                  9.

                  Deveti tožbeni razlog: Komisija je napačno uporabila pravo s tem, da je določbe Direktive Sveta (EU) 2016/1164 (1), ki jih ratione temportis ni mogoče uporabiti, uporabila po analogiji oziroma se nanje neupravičeno uprla.

                  10.

                  Deseti tožbeni razlog: Komisija je s tem, da je v točki 176 obrazložitve izpodbijane odločbe ugotovila, da obstaja kategorija upravičencev (ki vključuje tožečo stranko) in da je tožeča stranka prejela kakršno koli pomoč, ki jo je bilo treba izterjati na podlagi člena 2(1) izpodbijanega sklepa, napačno uporabila pravo pri uporabi člena 107(1) PDEU.

         (1)  Direktiva Sveta (EU) 2016/1164 z dne 12. julija 2016 o določitvi pravil proti praksam izogibanja davkom, ki neposredno vplivajo na delovanje notranjega trga (UL 2016, L 193, str. 1).


title: Zadeva C-40/17: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 29. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberlandesgericht Düsseldorf – Nemčija) – Fashion ID GmbH & Co.KG/Verbraucherzentrale NRW eV (Predhodno odločanje — Varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov — Direktiva 95/46/ES — Člen 2(d) — Pojem „upravljavec“ — Upravljavec spletnega mesta, ki je na to spletno mesto vključil socialni vtičnik, ki omogoča posredovanje osebnih podatkov obiskovalca tega mesta ponudniku navedenega vtičnika — Člen 7(f) — Zakonitost obdelave podatkov — Upoštevanje interesa upravljavca spletnega mesta ali interesa ponudnika socialnega vtičnika — Člen 2(h) in člen 7(a) — Privolitev posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki — Člen 10 — Zagotavljanje informacij posamezniku, na katerega se nanašajo osebni podatki — Nacionalna ureditev, na podlagi katere je združenjem za varstvo interesov potrošnikov dovoljeno vložiti tožbo)

text:
               23.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/2

      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 29. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberlandesgericht Düsseldorf – Nemčija) – Fashion ID GmbH & Co.KG/Verbraucherzentrale NRW eV
      (Zadeva C-40/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov - Direktiva 95/46/ES - Člen 2(d) - Pojem „upravljavec“ - Upravljavec spletnega mesta, ki je na to spletno mesto vključil socialni vtičnik, ki omogoča posredovanje osebnih podatkov obiskovalca tega mesta ponudniku navedenega vtičnika - Člen 7(f) - Zakonitost obdelave podatkov - Upoštevanje interesa upravljavca spletnega mesta ali interesa ponudnika socialnega vtičnika - Člen 2(h) in člen 7(a) - Privolitev posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki - Člen 10 - Zagotavljanje informacij posamezniku, na katerega se nanašajo osebni podatki - Nacionalna ureditev, na podlagi katere je združenjem za varstvo interesov potrošnikov dovoljeno vložiti tožbo)
      (2019/C 319/02)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Fashion ID GmbH & Co.KG

         Tožena stranka: Verbraucherzentrale NRW eV

         ob udeležbi: Facebook Ireland Ltd, Landesbeauftragte für Datenschutz und Informationsfreiheit Nordrhein-Westfalen

         Izrek

                  1.

                  Člene od 22 do 24 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo nacionalni ureditvi, na podlagi katere je združenjem za varstvo interesov potrošnikov dovoljeno vložiti tožbo zoper domnevnega kršitelja varstva osebnih podatkov.

                  2.

                  Upravljavec spletnega mesta, kot je družba Fashion ID GmbH & Co. KG, ki na navedeno spletno mesto vstavi socialni vtičnik, ki brskalniku obiskovalca tega mesta omogoča, da zahteva vsebine ponudnika navedenega vtičnika in da temu ponudniku v ta namen posreduje osebne podatke obiskovalca, se lahko šteje za upravljavca v smislu člena 2(d) Direktive 95/46. Vendar je ta odgovornost omejena na postopek ali niz postopkov obdelave osebnih podatkov, za katere dejansko določa namene in sredstva, in sicer zbiranje in posredovanje s prenosom zadevnih podatkov.

                  3.

                  V položaju, kot je ta iz postopka v glavni stvari, v katerem upravljavec spletnega mesta na navedeno mesto vstavi socialni vtičnik, ki brskalniku obiskovalca tega mesta omogoča, da zahteva vsebine ponudnika navedenega vtičnika in da temu ponudniku v ta namen posreduje osebne podatke obiskovalca, je potrebno, da si ta upravljavec spletnega mesta in ta ponudnik s temi postopki obdelave oba prizadevata za zakoniti interes v smislu člena 7(f) Direktive 95/46, da bi bili ti postopki glede na to določbo upravičeni.

                  4.

                  Člen 2(h) in člen 7(a) Direktive 95/46 je treba razlagati tako, da mora v položaju, kot je ta iz postopka v glavni stvari, v katerem upravljavec spletnega mesta na to mesto vstavi socialni vtičnik, ki brskalniku obiskovalca tega mesta omogoča, da zahteva vsebine ponudnika navedenega vtičnika in da temu ponudniku v ta namen posreduje osebne podatke obiskovalca, ta upravljavec spletnega mesta privolitev iz teh določb pridobiti samo v zvezi s postopkom ali nizom postopkov obdelave osebnih podatkov, za katere navedeni upravljavec spletnega mesta določi namene in sredstva. Poleg tega je treba člen 10 te direktive razlagati tako, da v takem primeru za navedenega upravljavca spletnega mesta prav tako velja obveznost zagotavljanja informacij, določena v tej določbi, pri tem pa mora zadnjenavedeni posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, obvestiti le o postopku ali nizu postopkov obdelave osebnih podatkov, za katere določi namene in sredstva.

         (1)  UL C 112, 10.4.2017.


title: Zadeva C-411/17: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 29. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour constitutionnelle – Belgija) – Inter-Environnement Wallonie ASBL, Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ASBL/Conseil des ministres (Predhodno odločanje — Okolje — Konvencija iz Espooja — Aarhuška konvencija — Ohranjanje naravnih habitatov ter prostoživečih živalskih in rastlinskih vrst — Direktiva 92/43/EGS — Člen 6(3) — Pojem „projekt“ — Presoja vplivov na zadevno območje — Člen 6(4) — Pojem „nujni razlogi prevladujočega javnega interesa“ — Ohranjanje prostoživečih ptic — Direktiva 2009/147/ES — Presoja vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje — Direktiva 2011/92/EU — Člen 1(2)(a) — Pojem „projekt“ — Člen 2(1) — Člen 4(1) — Presoja vpliva na okolje — Člen 2(4) — Izjema od presoje — Postopno opuščanje uporabe jedrske energije — Nacionalna zakonodaja, ki na eni strani določa ponovni zagon dejavnosti komercialne proizvodnje električne energije v nedelujoči jedrski elektrarni za obdobje skoraj desetih let, s čimer se datum, ki ga je nacionalni zakonodajalec prvotno določil za njeno ustavitev obratovanja in prenehanje dejavnosti, preloži za deset let, in na drugi strani preložitev, prav tako za deset let, roka za ustavitev obratovanja in prenehanje komercialne proizvodnje električne energije v delujoči elektrarni, ki ga je prvotno določil isti zakonodajalec — Neobstoj presoje vplivov na okolje)

text:
               23.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/3

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 29. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour constitutionnelle – Belgija) – Inter-Environnement Wallonie ASBL, Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ASBL/Conseil des ministres
      (Zadeva C-411/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Okolje - Konvencija iz Espooja - Aarhuška konvencija - Ohranjanje naravnih habitatov ter prostoživečih živalskih in rastlinskih vrst - Direktiva 92/43/EGS - Člen 6(3) - Pojem „projekt“ - Presoja vplivov na zadevno območje - Člen 6(4) - Pojem „nujni razlogi prevladujočega javnega interesa“ - Ohranjanje prostoživečih ptic - Direktiva 2009/147/ES - Presoja vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje - Direktiva 2011/92/EU - Člen 1(2)(a) - Pojem „projekt“ - Člen 2(1) - Člen 4(1) - Presoja vpliva na okolje - Člen 2(4) - Izjema od presoje - Postopno opuščanje uporabe jedrske energije - Nacionalna zakonodaja, ki na eni strani določa ponovni zagon dejavnosti komercialne proizvodnje električne energije v nedelujoči jedrski elektrarni za obdobje skoraj desetih let, s čimer se datum, ki ga je nacionalni zakonodajalec prvotno določil za njeno ustavitev obratovanja in prenehanje dejavnosti, preloži za deset let, in na drugi strani preložitev, prav tako za deset let, roka za ustavitev obratovanja in prenehanje komercialne proizvodnje električne energije v delujoči elektrarni, ki ga je prvotno določil isti zakonodajalec - Neobstoj presoje vplivov na okolje)
      (2019/C 319/03)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Cour constitutionnelle

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: Inter-Environnement Wallonie ASBL, Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ASBL

         Tožena stranka: Conseil des ministres

         ob udeležbi: Electrabel SA

         Izrek

                  1.

                  Člen 1(2)(a), prva alinea, člen 2(1) in člen 4(1) Direktive 2011/92/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje je treba razlagati tako, da sta ponovni zagon komercialne proizvodnje električne energije v nedelujoči jedrski elektrarni za obdobje skoraj desetih let, zaradi česar se za deset let preloži datum, ki ga je nacionalni zakonodajalec prvotno določil za njeno ustavitev obratovanja in konec njene dejavnosti, in ravno tako desetletno podaljšanje roka, ki ga je isti zakonodajalec določil za ustavitev obratovanja in prenehanje komercialne proizvodnje električne energije v delujoči elektrarni, kar sta ukrepa, ki zajemata posodobitvena dela na zadevnih elektrarnah, ki lahko spremenijo fizično stvarnost območja, „projekt“ v smislu te direktive, ki mora biti načeloma in s pridržkom preverjanj, ki jih mora opraviti predložitveno sodišče, predmet presoje vplivov na okolje pred sprejetjem teh ukrepov. Okoliščina, da so za izvajanje teh ukrepov potrebni naknadni akti, kot je izdaja novega posamičnega dovoljenja za proizvodnjo električne energije za komercialne namene za eno od dveh zadevnih elektrarn, v zvezi s tem ni odločilna. Tudi dela, ki so neločljivo povezana s tema ukrepoma, morajo biti predmet take presoje pred sprejetjem teh ukrepov, če, kar mora preveriti predložitveno sodišče, sta njihova narava in njihov potencialni vpliv na okolje v tej fazi dovolj opredeljiva.

                  2.

                  Člen 2(4) Direktive 2011/92 je treba razlagati tako, da državi članici dovoljuje, da projekt, kot je ta iz postopka v glavni stvari, izvzame iz presoje vplivov na okolje, da bi se zagotovila zanesljivost njene oskrbe z električno energijo, le v primeru, da ta država članica dokaže, da je tveganje za zanesljivost te oskrbe razumno verjetno in da je zadevni projekt tako nujen, da bi lahko upravičil neobstoj take presoje, ter če so obveznosti, ki jih določa člen 2(4), drugi pododstavek, točke od (a) do (c) te direktive, spoštovane. Vendar taka možnost izjeme ne vpliva na obveznosti, ki jih ima zadevna država članica na podlagi člena 7 navedene direktive.

                  3.

                  Člen 1(4) Direktive 2011/92 je treba razlagati tako, da nacionalna zakonodaja, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, ni posebni predpis zakonodaje v smislu te določbe, ki je na podlagi te določbe izključen iz področja uporabe te direktive.

                  4.

                  Člen 6(3) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst je treba razlagati tako, da so ukrepi, kot so ti iz postopka v glavni stvari, skupaj s posodobitvenimi deli in deli za uskladitev z veljavnimi varnostnimi standardi projekt, ki je predmet ustrezne presoje njegovih vplivov na zadevna zavarovana območja. Ti ukrepi morajo biti predmet take presoje, preden jih zakonodajalec sprejme. Okoliščina, da izvajanje navedenih ukrepov vključuje naknadne akte, kot je izdaja novega posamičnega dovoljenja za proizvodnjo električne energije za komercialne namene za eno od zadevnih elektrarn, v zvezi s tem ni odločilna. Tudi dela, ki so neločljivo povezana s temi ukrepi, morajo biti predmet take presoje pred njihovim sprejetjem, če so, kar mora preveriti predložitveno sodišče, njihova narava in potencialni vplivi na zavarovana območja v tej fazi dovolj opredeljivi.

                  5.

                  Člen 6(4), prvi pododstavek, Direktive 92/43 je treba razlagati tako, da je cilj, da se vedno zagotavlja zanesljivost oskrbe z električno energijo države članice, nujni razlog prevladujočega javnega interesa v smislu te določbe. Člen 6(4), drugi pododstavek, te direktive je treba razlagati tako, da če so na zavarovanem območju, na katero bi lahko vplival projekt, prednostni naravni habitatni tipi ali prednostne vrste, kar mora preveriti predložitveno sodišče, lahko v okoliščinah, kot so te iz postopka v glavni stvari, le potreba po preprečitvi dejanske in resne grožnje prekinitve oskrbe z električno energijo zadevne države članice pomeni razlog javne varnosti v smislu te določbe.

                  6.

                  Pravo Unije je treba razlagati tako, da lahko nacionalno sodišče, če to dopušča nacionalno pravo, izjemoma ohrani učinke ukrepov, kot so ti iz postopka v glavni stvari, ki so bili sprejeti s kršitvijo obveznosti, določenih v direktivah 2011/92 in 92/43, če to ohranitev upravičujejo nujni razlogi, povezani s potrebo odprave dejanske in resne grožnje prekinitve oskrbe z električno energijo zadevne države članice, ki je ni mogoče odpraviti z drugimi sredstvi in alternativami, zlasti v okviru notranjega trga. Ta ohranitev lahko zajema le obdobje, ki je nujno potrebno za odpravo te nezakonitosti.

         (1)  UL C 300, 11.9.2017.


title: Zadeva C-469/17: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 29. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Funke Medien NRW GmbH/Bundesrepublik Deutschland (Predhodno odločanje — Avtorska pravica in sorodne pravice — Direktiva 2001/29/ES — Informacijska družba — Harmonizacija nekaterih vidikov avtorske in sorodnih pravic — Člen 2(a) — Pravica reproduciranja — Člen 3(1) — Priobčitev javnosti — Člen 5(2) in (3) — Izjeme in omejitve — Obseg — Listina Evropske unije o temeljnih pravicah)

text:
               23.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/5

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 29. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Funke Medien NRW GmbH/Bundesrepublik Deutschland
      (Zadeva C-469/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Avtorska pravica in sorodne pravice - Direktiva 2001/29/ES - Informacijska družba - Harmonizacija nekaterih vidikov avtorske in sorodnih pravic - Člen 2(a) - Pravica reproduciranja - Člen 3(1) - Priobčitev javnosti - Člen 5(2) in (3) - Izjeme in omejitve - Obseg - Listina Evropske unije o temeljnih pravicah)
      (2019/C 319/04)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesgerichtshof

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Funke Medien NRW GmbH

         Tožena stranka: Bundesrepublik Deutschland

         Izrek

                  1.

                  Člen 2(a) in člen 3(1) Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi je treba razlagati tako, da pomenita ukrepa popolne harmonizacije vsebine pravic, ki jih vsebujeta. Točko (c), drugi primer, in točko (d) odstavka 3 člena 5 te direktive je treba razlagati tako, da ne pomenita ukrepov popolne harmonizacije obsega izjem ali omejitev, ki jih vsebujeta.

                  2.

                  Svoboda obveščanja in svoboda medijev, ki sta priznani v členu 11 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – zunaj okvira izjem in omejitev, določenih v členu 5(2) in (3) Direktive 2001/29 – ne moreta upravičiti odstopanja od izključnih pravic avtorja do reproduciranja in priobčitve javnosti iz člena 2(a) in člena 3(1) te direktive.

                  3.

                  Nacionalno sodišče se mora v okviru vzpostavitve ravnotežja, ki ga mora ob upoštevanju vseh okoliščin zadevnega primera zagotoviti med izključnimi pravicami avtorja iz člena 2(a) in člena 3(1) Direktive 2001/29 na eni strani ter pravicami uporabnikov varovanih predmetov, navedenimi v določbah o odstopanju iz člena 5(3)(c), drugi primer, in (d) te direktive na drugi, opreti na tako razlago teh določb, ki je ob spoštovanju njihovega besedila in ob ohranitvi njihovega polnega učinka povsem v skladu s temeljnimi pravicami, zagotovljenimi z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah.

         (1)  UL C 382, 13.11.2017.


title: Zadeva C-476/17: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 29. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Pelham GmbH, Moses Pelham, Martin Haas/Ralf Hütter, Florian Schneider-Esleben (Predhodno odločanje — Avtorska pravica in sorodne pravice — Direktiva 2001/29/ES — Informacijska družba — Harmonizacija nekaterih vidikov avtorske in sorodnih pravic — Vzorčenje (sampling) — Člen 2(c) — Proizvajalec fonogramov — Pravica reproduciranja — „Delno“ reproduciranje — Člen 5(2) in (3) — Izjeme in omejitve — Obseg — Člen 5(3)(d) — Citati — Direktiva 2006/115/ES — Člen 9(1)(b) — Pravica distribuiranja — Temeljne pravice — Listina Evropske unije o temeljnih pravicah — Člen 13 — Svoboda umetnosti)

text:
               23.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/6

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 29. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Pelham GmbH, Moses Pelham, Martin Haas/Ralf Hütter, Florian Schneider-Esleben
      (Zadeva C-476/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Avtorska pravica in sorodne pravice - Direktiva 2001/29/ES - Informacijska družba - Harmonizacija nekaterih vidikov avtorske in sorodnih pravic - Vzorčenje (sampling) - Člen 2(c) - Proizvajalec fonogramov - Pravica reproduciranja - „Delno“ reproduciranje - Člen 5(2) in (3) - Izjeme in omejitve - Obseg - Člen 5(3)(d) - Citati - Direktiva 2006/115/ES - Člen 9(1)(b) - Pravica distribuiranja - Temeljne pravice - Listina Evropske unije o temeljnih pravicah - Člen 13 - Svoboda umetnosti)
      (2019/C 319/05)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesgerichtshof

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: Pelham GmbH, Moses Pelham, Martin Haas

         Toženi stranki: Ralf Hütter, Florian Schneider-Esleben

         Izrek

                  1.

                  Člen 2(c) Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi je treba ob upoštevanju Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da izključna pravica, ki je s to določbo podeljena proizvajalcu fonogramov, da dovoli ali prepove reproduciranje svojega fonograma, temu proizvajalcu omogoča, da nasprotuje temu, da tretja oseba uporabi zvočni vzorec – četudi zelo kratek – iz njegovega fonograma, da bi ta vzorec vključila v drug fonogram, razen če je ta vzorec vanj vključen v spremenjeni in pri poslušanju neprepoznavni obliki.

                  2.

                  Člen 9(1)(b) Direktive 2006/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o pravici dajanja v najem in pravici posojanja ter o določenih pravicah, sorodnih avtorski pravici, na področju intelektualne lastnine je treba razlagati tako, da fonogram, ki vsebuje glasbene vzorce, prenesene iz drugega fonograma, ne pomeni „kopije“ tega fonograma v smislu te določbe, če tega fonograma ne prevzema v celoti ali v bistvenem delu.

                  3.

                  Država članica v svojem nacionalnem pravu ne more določiti druge izjeme ali omejitve pravice proizvajalca fonograma iz člena 2(c) Direktive 2001/29 poleg tistih, ki so določene v členu 5 te direktive.

                  4.

                  Člen 5(3)(d) Direktive 2001/29 je treba razlagati tako, da pojem „citati“ iz te določbe ne zajema položaja, v katerem ni mogoče prepoznati dela, na katero se nanaša zadevno citiranje.

                  5.

                  Člen 2(c) Direktive 2001/29 je treba razlagati tako, da pomeni ukrep popolne harmonizacije vsebine pravice, ki jo ta člen vsebuje.

         (1)  UL C 347, 16.10.2017.


title: Zadeva C-516/17: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 29. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Spiegel Online GmbH/Volker Beck (Predhodno odločanje — Avtorska pravica in sorodne pravice — Direktiva 2001/29/ES — Informacijska družba — Harmonizacija nekaterih vidikov avtorske in sorodnih pravic — Člen 5(3) — Izjeme in omejitve — Obseg — Člen 5(3)(c) in (d) — Poročanje o aktualnih dogodkih — Citati — Uporaba hiperpovezav — Zakonito dajanje na voljo javnosti — Listina Evropske unije o temeljnih pravicah — Člen 11 — Svoboda izražanja in obveščanja)

text:
               23.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/7

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 29. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Spiegel Online GmbH/Volker Beck
      (Zadeva C-516/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Avtorska pravica in sorodne pravice - Direktiva 2001/29/ES - Informacijska družba - Harmonizacija nekaterih vidikov avtorske in sorodnih pravic - Člen 5(3) - Izjeme in omejitve - Obseg - Člen 5(3)(c) in (d) - Poročanje o aktualnih dogodkih - Citati - Uporaba hiperpovezav - Zakonito dajanje na voljo javnosti - Listina Evropske unije o temeljnih pravicah - Člen 11 - Svoboda izražanja in obveščanja)
      (2019/C 319/06)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesgerichtshof

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Spiegel Online GmbH

         Tožena stranka: Volker Beck

         Izrek

                  1.

                  Točko (c), drugi primer, in točko (d) odstavka 3 člena 5 Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi je treba razlagati tako, da ne pomenita ukrepov popolne harmonizacije obsega izjem ali omejitev, ki jih vsebujeta.

                  2.

                  Svoboda obveščanja in svoboda medijev, ki sta priznani v členu 11 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – zunaj okvira izjem in omejitev, določenih v členu 5(2) in (3) Direktive 2001/29 – ne moreta upravičiti odstopanja od izključnih pravic avtorja do reproduciranja in priobčitve javnosti iz člena 2(a) in člena 3(1) te direktive.

                  3.

                  Nacionalno sodišče se mora v okviru vzpostavitve ravnotežja, ki ga mora ob upoštevanju vseh okoliščin zadevnega primera zagotoviti med izključnimi pravicami avtorja iz člena 2(a) in člena 3(1) Direktive 2001/29 na eni strani in pravicami uporabnikov varovanih predmetov, navedenimi v določbah o odstopanju iz člena 5(3)(c), drugi primer, in (d) te direktive na drugi, opreti na tako razlago teh določb, ki je ob spoštovanju njihovega besedila in ob ohranitvi njihovega polnega učinka povsem v skladu s temeljnimi pravicami, zagotovljenimi z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah.

                  4.

                  Člen 5(3)(c), drugi primer, Direktive 2001/29 je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalnemu pravilu, s katerim je uporaba izjeme oziroma omejitve iz te določbe omejena na primere, v katerih predhodna prošnja za dovoljenje za uporabo varovanega dela za namene poročanja o aktualnih dogodkih ni razumno mogoča.

                  5.

                  Člen 5(3)(d) Direktive 2001/29 je treba razlagati tako, da pojem „citati“ iz te določbe zajema napotitev – prek hiperpovezave – na datoteko, do katere je mogoče dostopati samostojno.

                  6.

                  Člen 5(3)(d) Direktive 2001/29 je treba razlagati tako, da je bilo delo že zakonito dano na voljo javnosti, če je v svoji konkretni obliki že prej postalo dostopno javnosti z dovoljenjem imetnika pravice ali na podlagi prisilne licence oziroma na podlagi zakonskega dovoljenja.

         (1)  UL C 392, 20.11.2017.


title: Zadeva C-556/17: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 29. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Pécsi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Madžarska) – Alekszij Torubarov/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal (Predhodno odločanje — Skupna politika na področju azila in subsidiarne zaščite — Skupni postopki za priznanje mednarodne zaščite — Direktiva 2013/32/EU — Člen 46(3) — Podrobna in ex nunc presoja — Člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah — Pravica do učinkovitega pravnega sredstva — Obseg pristojnosti prvostopenjskega sodišča — Neobstoj reformatoričnega pooblastila — Zavrnitev pristojnega upravnega ali parasodnega organa, da se uskladi z odločbo tega sodišča)

text:
               23.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/8

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 29. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Pécsi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Madžarska) – Alekszij Torubarov/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal
      (Zadeva C-556/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Skupna politika na področju azila in subsidiarne zaščite - Skupni postopki za priznanje mednarodne zaščite - Direktiva 2013/32/EU - Člen 46(3) - Podrobna in ex nunc presoja - Člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah - Pravica do učinkovitega pravnega sredstva - Obseg pristojnosti prvostopenjskega sodišča - Neobstoj reformatoričnega pooblastila - Zavrnitev pristojnega upravnega ali parasodnega organa, da se uskladi z odločbo tega sodišča)
      (2019/C 319/07)
      Jezik postopka: madžarščina

         Predložitveno sodišče

      Pécsi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Alekszij Torubarov

         Tožena stranka: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

         Izrek

      Člen 46(3) Direktive 2013/32/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o skupnih postopkih za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite v povezavi s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da mora v okoliščinah, kakršne so te v postopku v glavni stvari – v katerih je prvostopenjsko sodišče, potem ko je opravilo podrobno in ex nunc presojo vseh upoštevnih dejanskih in pravnih elementov, ki jih je predložil prosilec za mednarodno zaščito, ugotovilo, da je treba temu prosilcu na podlagi meril iz Direktive 2011/95/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da so upravičeni do mednarodne zaščite, glede enotnega statusa beguncev ali oseb, upravičenih do subsidiarne zaščite, in glede vsebine te zaščite priznati tako zaščito iz razloga, na katerega se sklicuje v utemeljitev svoje prošnje, vendar je upravni ali parasodni organ pozneje sprejel nasprotno odločitev, ne da bi v zvezi s tem navedel nastanek novih okoliščin, ki bi upravičevale novo presojo potreb po mednarodni zaščiti navedenega prosilca – navedeno sodišče spremeniti to odločbo, ki ni v skladu z njegovo prejšnjo sodbo, in jo nadomestiti s svojo odločbo glede prošnje za mednarodno zaščito, pri čemer po potrebi ne uporabi nacionalne ureditve, ki mu tako ravnanje prepoveduje.

         (1)  UL C 5, 8.1.2018.


title: Zadeva C-620/17: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 29. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Székesfehérvári Törvényszék – Madžarska) – – Hochtief Solutions AG Magyarországi Fióktelepe/Fővárosi Törvényszék (Predhodno odločanje — Javna naročila — Revizijski postopki — Direktiva 89/665/EGS — Direktiva 92/13/EGS — Pravica do učinkovitega sodnega varstva — Načeli učinkovitosti in enakovrednosti — Predlog za obnovo postopka sodnih odločb, s katerimi se krši pravo Unije — Odgovornost držav članic zaradi kršitev prava Unije, ki jih storijo nacionalna sodišča — Ocena škode, ki jo je treba povrniti)

text:
               23.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/10

      Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 29. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Székesfehérvári Törvényszék – Madžarska) – – Hochtief Solutions AG Magyarországi Fióktelepe/Fővárosi Törvényszék
      (Zadeva C-620/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Javna naročila - Revizijski postopki - Direktiva 89/665/EGS - Direktiva 92/13/EGS - Pravica do učinkovitega sodnega varstva - Načeli učinkovitosti in enakovrednosti - Predlog za obnovo postopka sodnih odločb, s katerimi se krši pravo Unije - Odgovornost držav članic zaradi kršitev prava Unije, ki jih storijo nacionalna sodišča - Ocena škode, ki jo je treba povrniti)
      (2019/C 319/09)
      Jezik postopka: madžarščina

         Predložitveno sodišče

      Székesfehérvári Törvényszék

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Hochtief Solutions AG Magyarországi Fióktelepe

         Tožena stranka: Fővárosi Törvényszék

         Izrek

                  1)

                  Odgovornost države članice za škodo, ki je nastala z odločbo nacionalnega sodišča, ki odloča na zadnji stopnji, s katero je bilo kršeno pravno pravilo Unije, urejajo pogoji, ki jih je Sodišče določilo med drugim v točki 51 sodbe z dne 30. septembra 2003, Köbler (C 224/01, EU:C:2003:513), ne da bi bilo pri tem izključeno, da je mogoče odgovornost te države na podlagi nacionalnega prava vzpostaviti pod manj omejevalnimi pogoji. Ta odgovornost ni izključena z dejstvom, da je ta odločba postala pravnomočna. V okviru izvajanja te odgovornosti mora nacionalno sodišče, ki odloča o odškodninski tožbi, ob upoštevanju vseh elementov, ki opredeljujejo zadevni položaj, presoditi, ali je nacionalno sodišče, ki odloča na zadnji stopnji, storilo dovolj resno kršitev prava Unije s tem, da je očitno kršilo veljavno pravo Unije, vključno z upoštevno sodno prakso Sodišča. Pravo Unije pa nasprotuje nacionalnemu pravilu, ki v takem primeru iz škode, ki je lahko predmet odškodninskega zahtevka, na splošno izključuje stroške, ki so stranki nastali z nezakonito odločbo nacionalnega sodišča.

                  2)

                  Pravo Unije – zlasti Direktivo Sveta z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje (89/665/EGS), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2007/66/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2007, in Direktivo Sveta 92/13/EGS z dne 25. februarja 1992 o uskladitvi zakonov in drugih predpisov o uporabi pravil Skupnosti za oddajo javnih naročil podjetij na vodnem, energetskem, transportnem in telekomunikacijskem področju, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2007/66, ter načeli enakovrednosti in učinkovitosti – je treba razlagati tako, da ne nasprotuje ureditvi države članice, ki ne dopušča obnove postopka pravnomočne sodne odločbe sodišča navedene države članice, ki je odločalo o ničnostni tožbi zoper akt naročnika, ne da bi obravnavalo vprašanje, katerega preučitev je bila predvidena v prejšnji sodbi Sodišča, izrečeni v odgovor na predlog za sprejetje predhodne odločbe, vložen v okviru postopka v zvezi s to ničnostno tožbo. Če pa veljavna nacionalna pravila vsebujejo možnost, da nacionalno sodišče pravnomočno sodno odločbo spremeni, da bi se položaj, ki je nastal s to sodno odločbo, uskladil s prejšnjo nacionalno dokončno sodno odločbo, s katero so bili sodišče, ki je navedeno sodno odločbo izdalo, in stranke v zadevi, v kateri je bila ta izdana, že seznanjeni, mora ta možnost v skladu z načeloma enakovrednosti in učinkovitosti v enakih okoliščinah prevladati, da se položaj uskladi s pravom Unije, kakor ga je razlagalo Sodišče s prejšnjo sodbo.

         (1)  UL C 22, 22.1.2018.


title: C-654/17 P: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 29. julija 2019 – Bayerische Motoren Werke AG/Evropska komisija, Freistaat Sachsen (Pritožba — Državne pomoči — Regionalne pomoči za naložbe — Pomoč za velik naložbeni projekt — Z notranjim trgom delno nezdružljiva pomoč — Člen 107(3) PDEU — Nujnost pomoči — Člen 108(3) PDEU — Uredba (ES) št. 800/2008 — Pomoč, ki presega prag za posamično priglasitev — Priglasitev — Obseg skupinske izjeme — Nasprotna pritožba — Dopustitev intervencije pred Splošnim sodiščem Evropske unije — Dopustnost)

text:
               23.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/11

      Sodba Sodišča (peti senat) z dne 29. julija 2019 – Bayerische Motoren Werke AG/Evropska komisija, Freistaat Sachsen
      (C-654/17 P) (1)

      (Pritožba - Državne pomoči - Regionalne pomoči za naložbe - Pomoč za velik naložbeni projekt - Z notranjim trgom delno nezdružljiva pomoč - Člen 107(3) PDEU - Nujnost pomoči - Člen 108(3) PDEU - Uredba (ES) št. 800/2008 - Pomoč, ki presega prag za posamično priglasitev - Priglasitev - Obseg skupinske izjeme - Nasprotna pritožba - Dopustitev intervencije pred Splošnim sodiščem Evropske unije - Dopustnost)
      (2019/C 319/10)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranke

         Pritožnik: Bayerische Motoren Werke AG (zastopniki: M. Rosenthal, G. Drauz in M. Schütte, Rechtsanwälte)

         Drugi stranki v postopku: Evropska komisija (zastopniki: F. Erlbacher, A. Bouchagiar in T. Maxian Rusche, agenti), Freistaat Sachsen (zastopnik: T. Lübbig, Rechtsanwalt)

         Izrek

                  1.

                  Glavna in nasprotna pritožba se zavrneta.

                  2.

                  Družbi Bayerische Motoren Werke AG se naloži, da poleg svojih stroškov nosi tudi stroške, ki so Evropski komisiji nastali v zvezi z glavno pritožbo.

                  3.

                  Freistaat Sachsen nosi svoje stroške v zvezi z glavno pritožbo.

                  4.

                  Evropski komisiji se naloži, da poleg svojih stroškov nosi tudi stroške, ki so družbi Bayerische Motoren Werke AG in Freistaat Sachsen nastali v zvezi z nasprotno pritožbo.

         (1)  UL C 94, 12.3.2018.


title: Zadeva C-659/17: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 29. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione – Italija) – Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)/Azienda Napoletana Mobilità SpA (Predhodno odločanje — Državne pomoči — Pomoči za zaposlovanje — Oprostitev plačila prispevkov za socialno varnost, povezanih s pogodbami o poklicnem usposabljanju in zaposlitvi — Sklep 2000/128/ES — Sheme pomoči v zvezi z ukrepi za zaposlovanje, ki jih izvaja Italija — Pomoči, ki so delno nezdružljive z notranjim trgom — Uporaba Sklepa 2000/128/ES za podjetje, ki izključno opravlja storitve lokalnega javnega prevoza, ki mu jih neposredno dodeli občina — Člen 107(1) PDEU — Pojem „izkrivljanje konkurence“ — Pojem „vpliv na trgovino“ med državami članicami)

text:
               23.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/12

      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 29. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione – Italija) – Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)/Azienda Napoletana Mobilità SpA
      (Zadeva C-659/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Državne pomoči - Pomoči za zaposlovanje - Oprostitev plačila prispevkov za socialno varnost, povezanih s pogodbami o poklicnem usposabljanju in zaposlitvi - Sklep 2000/128/ES - Sheme pomoči v zvezi z ukrepi za zaposlovanje, ki jih izvaja Italija - Pomoči, ki so delno nezdružljive z notranjim trgom - Uporaba Sklepa 2000/128/ES za podjetje, ki izključno opravlja storitve lokalnega javnega prevoza, ki mu jih neposredno dodeli občina - Člen 107(1) PDEU - Pojem „izkrivljanje konkurence“ - Pojem „vpliv na trgovino“ med državami članicami)
      (2019/C 319/11)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Corte suprema di cassazione

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnik v postopku s kasacijsko pritožbo: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

         Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Azienda Napoletana Mobilità SpA

         Izrek

      S pridržkom preverjanj, ki jih mora opraviti predložitveno sodišče, je treba Sklep Komisije 2000/128/ES z dne 11. maja 1999 o shemah pomoči, ki jih izvaja Italija in se nanašajo na ukrepe za zaposlovanje, razlagati tako, da se uporablja za podjetje, kakršno je to v postopku v glavni stvari, ki je – na podlagi neposredne dodelitve s strani občine in izključno – opravljalo storitve lokalnega javnega prevoza in so mu bila odobrena znižanja prispevkov za socialno varnost na podlagi nacionalne ureditve, ki je bila s tem sklepom razglašena za delno nezdružljivo s prepovedjo iz člena 107(1) PDEU.

         (1)  UL C 52, 12.2.2018.


title: Zadeva C-680/17: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 29. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Utrecht – Nizozemska) – Sumanan Vethanayagam, Sobitha Sumanan, Kamalaranee Vethanayagam/Minister van Buitenlandse Zaken (Predhodno odločanje — Območje svobode, varnosti in pravice — Vizumski zakonik Skupnosti — Uredba (ES) št. 810/2009 — Člen 5 — Država članica, pristojna za obravnavo vloge za izdajo vizuma in odločitev o njej — Člen 8 — Sporazum o zastopanju — Člen 32(3) — Pritožba zoper odločitev o zavrnitvi izdaje vizuma — Država članica, ki je v primeru sporazuma o zastopanju pristojna za odločanje o pritožbi — Upravičenci do pritožbe)

text:
               23.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/13

      Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 29. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Utrecht – Nizozemska) – Sumanan Vethanayagam, Sobitha Sumanan, Kamalaranee Vethanayagam/Minister van Buitenlandse Zaken
      (Zadeva C-680/17) (1)

      (Predhodno odločanje - Območje svobode, varnosti in pravice - Vizumski zakonik Skupnosti - Uredba (ES) št. 810/2009 - Člen 5 - Država članica, pristojna za obravnavo vloge za izdajo vizuma in odločitev o njej - Člen 8 - Sporazum o zastopanju - Člen 32(3) - Pritožba zoper odločitev o zavrnitvi izdaje vizuma - Država članica, ki je v primeru sporazuma o zastopanju pristojna za odločanje o pritožbi - Upravičenci do pritožbe)
      (2019/C 319/12)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Utrecht

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: Sumanan Vethanayagam, Sobitha Sumanan, Kamalaranee Vethanayagam

         Tožena stranka: Minister van Buitenlandse Zaken

         Izrek

                  1.

                  Člen 32(3) Uredbe (ES) št. 810/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o vizumskem zakoniku Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo (EU) št. 610/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013, je treba razlagati tako, da referenčni osebi ne dovoljuje, da zoper odločitev o zavrnitvi izdaje vizuma vloži pritožbo v svojem imenu.

                  2.

                  Člen 8(4)(d) in člen 32(3) Uredbe št. 810/2009, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 610/2013, je treba razlagati tako, da morajo v primeru obstoja dvostranskega sporazuma o zastopanju, ki določa, da so konzularni organi države članice zastopnice pooblaščeni za sprejetje odločitve o zavrnitvi izdaje vizuma, pristojni organi te države odločiti tudi o pritožbi zoper odločitev o zavrnitvi izdaje vizuma.

                  3.

                  Razlaga člena 8(4)(d) v povezavi s členom 32(3) Uredbe št. 810/2009, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 610/2013, v skladu s katero je treba pritožbo zoper odločitev o zavrnitvi izdaje vizuma vložiti zoper državo zastopnico, je v skladu s temeljno pravico do učinkovitega sodnega varstva.

         (1)  UL C 63, 19.2.2018.


title: Zadeva C-38/18: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 29. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Bari –Italija) – kazenski postopek zoper Massima Gambina, Shpetima Hykaja (Predhodno odločanje — Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah — Direktiva 2012/29/EU — Minimalni standardi na področju pravic, podpore in zaščite žrtev kaznivih dejanj — Člena 16 in 18 — Zaslišanje žrtve pred kazenskim sodiščem prve stopnje — Sprememba sestave senata — Ponovitev zaslišanja žrtve na predlog ene od strank v postopku — Listina Evropske unije o temeljnih pravicah — Člena 47 in 48 — Pravica do poštenega sojenja in pravica do obrambe — Načelo neposrednosti — Obseg — Pravica žrtve do zaščite med kazenskim postopkom)

text:
               23.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/14

      Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 29. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Bari –Italija) – kazenski postopek zoper Massima Gambina, Shpetima Hykaja
      (Zadeva C-38/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah - Direktiva 2012/29/EU - Minimalni standardi na področju pravic, podpore in zaščite žrtev kaznivih dejanj - Člena 16 in 18 - Zaslišanje žrtve pred kazenskim sodiščem prve stopnje - Sprememba sestave senata - Ponovitev zaslišanja žrtve na predlog ene od strank v postopku - Listina Evropske unije o temeljnih pravicah - Člena 47 in 48 - Pravica do poštenega sojenja in pravica do obrambe - Načelo neposrednosti - Obseg - Pravica žrtve do zaščite med kazenskim postopkom)
      (2019/C 319/13)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunale di Bari

         Stranki v postopku v glavni stvari

      Massimo Gambino, Shpetim Hyka

         Ob udeležbi: Procura della Repubblica presso il Tribunale di Bari, Ernesta Lappostata, Banca Carige SpA – Cassa di Risparmio di Genova e Imperia

         Izrek

      Člena 16 in 18 Direktive 2012/29/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o določitvi minimalnih standardov na področju pravic, podpore in zaščite žrtev kaznivih dejanj ter o nadomestitvi Okvirnega sklepa Sveta 2001/220/PNZ je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta nacionalni ureditvi, v skladu s katero mora biti žrtev kaznivega dejanja, če je bila prvič zaslišana pred senatom prvostopenjskega kazenskega sodišča in je bila sestava tega senata pozneje spremenjena, načeloma ponovno zaslišana pred novo sestavo senata, če ena od strank postopka zavrne, da bi se navedeni senat oprl na zapisnik prvega zaslišanja navedene žrtve.

         (1)  UL C 142, 23.4.2018.


title: Zadeva C-124/18 P: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 29. julija 2019 – Red Bull GmbH/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO), Marques, Optimum Mark sp. z o.o. (Pritožba — Znamka Evropske unije — Uredba (ES) št. 207/2009 — Člen 4 in člen 7(1)(a) — Absolutni razlog za zavrnitev — Postopek za ugotovitev ničnosti — Kombinacija dveh barv — Neobstoj sistematične razporeditve, ki barvi združuje vnaprej določeno in nespremenljivo)

text:
               23.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/14

      Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 29. julija 2019 – Red Bull GmbH/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO), Marques, Optimum Mark sp. z o.o.
      (Zadeva C-124/18 P) (1)

      (Pritožba - Znamka Evropske unije - Uredba (ES) št. 207/2009 - Člen 4 in člen 7(1)(a) - Absolutni razlog za zavrnitev - Postopek za ugotovitev ničnosti - Kombinacija dveh barv - Neobstoj sistematične razporeditve, ki barvi združuje vnaprej določeno in nespremenljivo)
      (2019/C 319/14)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnika: Red Bull GmbH (zastopnika: A. Renck, Rechtsanwalt, S. Petivlasova, abogada)

         Druge stranke v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) (zastopnika: A. Folliard-Monguiral in D. Botis, agenta), Marques (zastopnika: R. Mallinson, solicitor, in T. Müller, Rechtsanwalt), Optimum Mark sp. z o.o. (zastopniki: R. Skubisz, J. Dudzik in M. Mazurek, adwokaci, in E. Jaroszyńska-Kozłowska, advocate)

         Izrek

                  1.

                  Pritožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi Red Bull GmbH se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 200, 11.6.2018.


title: Zadeva C-209/18: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 29. julija 2019 – Evropska komisija/Republika Avstrija (Neizpolnitev obveznosti države — Kršitev Direktive 2006/123/ES ter členov 49 in 56 PDEU — Omejitve in zahteve v zvezi s krajem sedeža, pravno obliko, udeležbo v kapitalu in multidisciplinarnimi dejavnostmi za družbe gradbenih inženirjev, družbe patentnih zastopnikov in veterinarske družbe)

text:
               23.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/15

      Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 29. julija 2019 – Evropska komisija/Republika Avstrija
      (Zadeva C-209/18) (1)

      (Neizpolnitev obveznosti države - Kršitev Direktive 2006/123/ES ter členov 49 in 56 PDEU - Omejitve in zahteve v zvezi s krajem sedeža, pravno obliko, udeležbo v kapitalu in multidisciplinarnimi dejavnostmi za družbe gradbenih inženirjev, družbe patentnih zastopnikov in veterinarske družbe)
      (2019/C 319/15)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: G. Braun in H. Tserepa-Lacombe, agenta)

         Tožena stranka: Republika Avstrija (zastopnik: G. Hesse, agent)

         Intervenient v podporo tožene stranke: Zvezna republika Nemčija (zastopniki: sprva T. Henze in D. Klebs, nato D. Klebs, agenti)

         Izrek

                  1.

                  Republika Avstrija s tem, da je ohranila zahteve v zvezi s krajem sedeža za družbe gradbenih inženirjev in patentnih zastopnikov, zahteve v zvezi s pravno obliko in udeležbo v kapitalu za družbe gradbenih inženirjev, družbe patentnih zastopnikov in veterinarske družbe ter omejitev opravljanja multidisciplinarnih dejavnosti za družbe gradbenih inženirjev in patentnih zastopnikov, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 14, točka 1, člena 15(1), (2)(b) in (c) ter (3) ter člena 25 Direktive 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu.

                  2.

                  Republika Avstrija poleg svojih stroškov nosi stroške Evropske komisije.

                  3.

                  Zvezna republika Nemčija nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 190, 4.6.2018.


title: Zadeva C-354/18: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 29. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul Bacău – Romunija) – Radu Lucian Rusu, Oana Maria Rusu/SC Blue Air - Airline Management Solutions Srl (Predhodno odločanje — Uredba (ES) št. 261/2004 — Zračni promet — Zavrnitev vkrcanja — Pojma „odškodnina“ in „dodatna odškodnina“ — Vrsta škode, ki se lahko povrne — Premoženjska ali nepremoženjska škoda — Odštetje — Dodatna odškodnina — Pomoč — Obveščanje potnikov)

text:
               23.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/16

      Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 29. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul Bacău – Romunija) – Radu Lucian Rusu, Oana Maria Rusu/SC Blue Air - Airline Management Solutions Srl
      (Zadeva C-354/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Uredba (ES) št. 261/2004 - Zračni promet - Zavrnitev vkrcanja - Pojma „odškodnina“ in „dodatna odškodnina“ - Vrsta škode, ki se lahko povrne - Premoženjska ali nepremoženjska škoda - Odštetje - Dodatna odškodnina - Pomoč - Obveščanje potnikov)
      (2019/C 319/16)
      Jezik postopka: romunščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunalul Bacău

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnika, tožeči stranki na prvi stopnji: Radu Lucian Rusu, Oana Maria Rusu

         Pritožnica, tožena stranka na prvi stopnji: SC Blue Air - Airline Management Solutions Srl

         Izrek

                  1.

                  Prvič, člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 je treba razlagati tako, da namen zneska iz te določbe ni povračilo škode, kot je izguba dogodka, drugič, ta škoda lahko spada v okvir dodatne odškodnine iz člena 12(1) Uredbe št. 261/2004 ter, tretjič, predložitveno sodišče mora na ustrezni pravni podlagi določiti in presoditi različne sestavne elemente te škode in obseg odškodnine.

                  2.

                  Uredbo št. 261/2004, zlasti njen člen 12(1), drugi stavek, je treba razlagati tako, da pristojnemu nacionalnemu sodišču omogoča, da odškodnino, ki je odobrena v skladu s to uredbo, odšteje od dodatne odškodnine, vendar ga k temu ne zavezuje, pri čemer navedena uredba za pristojno nacionalno sodišče ne predpisuje pogojev, na podlagi katerih bi to sodišče lahko to odštetje izvedlo.

                  3.

                  Člen 4(3) Uredbe št. 261/2004 v povezavi s členom 8(1) te uredbe je treba razlagati tako, da dejanskemu letalskemu prevozniku nalaga dolžnost podati zadevnim potnikom celovite informacije o vseh možnostih, ki so določene v drugi od teh določb, zadevni potniki pa nimajo nobene obveznosti dejavno prispevati k iskanju informacij v ta namen.

                  4.

                  Člen 8(1)(b) Uredbe št. 261/2004 je treba razlagati tako, da za namene te določbe dokazno breme, da je bila sprememba poti izvedena v najkrajšem možnem času, nosi dejanski letalski prevoznik.

         (1)  UL C 294, 20.8.2018.


title: Zadeva C-359/18 P: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 29. julija 2019 – Evropska agencija za zdravila/Shire Pharmaceuticals Ireland Ltd, Evropska komisija (Pritožba — Uredba (ES) št. 141/2000 — Zdravila sirote — Člen 5 — Vloga za določitev nekega zdravila kot „zdravila sirote“ — Potrditev — Obstoj prejšnjega dovoljenja za promet za isto zdravilo)

text:
               23.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/17

      Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 29. julija 2019 – Evropska agencija za zdravila/Shire Pharmaceuticals Ireland Ltd, Evropska komisija
      (Zadeva C-359/18 P) (1)

      (Pritožba - Uredba (ES) št. 141/2000 - Zdravila sirote - Člen 5 - Vloga za določitev nekega zdravila kot „zdravila sirote“ - Potrditev - Obstoj prejšnjega dovoljenja za promet za isto zdravilo)
      (2019/C 319/17)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnik: Evropska agencija za zdravila (zastopniki: sprva S. Marino, S. Drosos, T. Jabłoński in A. Spina, agenti, nato S. Marino, S. Drosos in T. Jabłoński, agenti)

         Drugi stranki v postopku: Shire Pharmaceuticals Ireland Ltd (zastopniki: G. Castle, solicitor, D. Anderson, QC, M. Birdling, barrister, S. Cowlishaw, solicitor), Evropska komisija (zastopnika: K. Petersen in A. Sipos, agenta)

         Izrek

                  1.

                  Pritožba se zavrne.

                  2.

                  Evropska agencija za zdravila (EMA) nosi svoje stroške in stroške družbe Shire Pharmaceuticals Ireland Ltd.

                  3.

                  Evropska komisija nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 294, 20.8.2018.


title: Zadeva C-388/18: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 29. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesfinanzhof – Nemčija) – Finanzamt A/B (Predhodno odločanje — Obdavčitev — Harmonizacija davčne zakonodaje — Direktiva 2006/112/ES — Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) — Člen 288, prvi odstavek, točka 1, in člen 315 — Posebna ureditev za mala podjetja — Posebna ureditev za obdavčljive preprodajalce — Obdavčljivi preprodajalec, za katerega se uporablja maržna ureditev — Letni promet, ki določa uporabo posebne ureditve za mala podjetja — Razlika v ceni ali prejeta plačila)

text:
               23.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/17

      Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 29. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesfinanzhof – Nemčija) – Finanzamt A/B
      (Zadeva C-388/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Obdavčitev - Harmonizacija davčne zakonodaje - Direktiva 2006/112/ES - Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) - Člen 288, prvi odstavek, točka 1, in člen 315 - Posebna ureditev za mala podjetja - Posebna ureditev za obdavčljive preprodajalce - Obdavčljivi preprodajalec, za katerega se uporablja maržna ureditev - Letni promet, ki določa uporabo posebne ureditve za mala podjetja - Razlika v ceni ali prejeta plačila)
      (2019/C 319/18)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesfinanzhof

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka in nasprotna stranka v revizijskem postopku: Finanzamt A

         Tožena stranka in predlagateljica revizije: B

         Izrek

      Člen 288, prvi odstavek, točka 1, Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji ali nacionalni upravni praksi, v skladu s katero se promet, ki je osnova za uporabo posebne ureditve za mala podjetja za davčnega zavezanca, za katerega velja posebna maržna ureditev za obdavčljive preprodajalce, izračuna v skladu s členom 315 te direktive tako, da se upošteva samo dosežena razlika v ceni. Ta promet mora biti določen na osnovi vseh zneskov brez davka na dodano vrednost, ki jih je prejel ali jih bo prejel ta obdavčljivi preprodajalec, ne glede na to, na kakšen način bodo ti zneski dejansko obdavčeni.

         (1)  UL C 328, 17.9.2018.


title: Zadeva C-436/18 P: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 29. julija 2019 – Shanxi Taigang Stainless Steel Co. Ltd/Evropska komisija, Eurofer, Association Européenne de l'Acier, ASBL (Pritožba — Damping — Uvedba dokončne protidampinške dajatve na nekatere izdelke s poreklom s Kitajske — Izvedbena uredba (EU) 2015/1429 — Uredba (ES) št. 1225/2009 — Člen 2(7)(a) — Normalna vrednost — Določitev na podlagi cene v tretji državi s tržnim gospodarstvom — Izbira primerne tretje države — Tretja država s tržnim gospodarstvom, ki je predmet iste preiskave — Prilagoditve)

text:
               23.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/18

      Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 29. julija 2019 – Shanxi Taigang Stainless Steel Co. Ltd/Evropska komisija, Eurofer, Association Européenne de l'Acier, ASBL
      (Zadeva C-436/18 P) (1)

      (Pritožba - Damping - Uvedba dokončne protidampinške dajatve na nekatere izdelke s poreklom s Kitajske - Izvedbena uredba (EU) 2015/1429 - Uredba (ES) št. 1225/2009 - Člen 2(7)(a) - Normalna vrednost - Določitev na podlagi cene v tretji državi s tržnim gospodarstvom - Izbira primerne tretje države - Tretja država s tržnim gospodarstvom, ki je predmet iste preiskave - Prilagoditve)
      (2019/C 319/19)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnik: Shanxi Taigang Stainless Steel Co. Ltd (zastopnika: E. Vermulst in J. Cornelis, advocaten)

         Druge stranke v postopku: Evropska komisija (zastopnika: J.-F. Brakeland in A. Demeneix, agenta), Eurofer, Association Européenne de l’Acier, ASBL (zastopniki: J. Killick, barrister, ter G. Forwood in C. Van Haute, odvetnika)

         Izrek

                  1.

                  Pritožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi Shanxi Taigang Stainless Steel Co. Ltd se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 341, 24.9.2018.


title: Zadeva C-451/18: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 29. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Győri Ítélőtábla – Madžarska) – Tibor-Trans Fuvarozó és Kereskedelmi Kft./DAF TRUCKS N.V. (Predhodno odločanje — Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah — Uredba (EU) št. 1215/2012 — Posebne pristojnosti — Člen 7, točka 2 — Zadeve v zvezi z delikti ali kvazidelikti — Kraj, kjer je prišlo do škodnega dogodka — Kraj nastanka škode — Zahteva za povrnitev škode, povzročene z omejevalnim sporazumom, za katerega je bilo ugotovljeno, da je v nasprotju s členom 101 PDEU in členom 53 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru)

text:
               23.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/19

      Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 29. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Győri Ítélőtábla – Madžarska) – Tibor-Trans Fuvarozó és Kereskedelmi Kft./DAF TRUCKS N.V.
      (Zadeva C-451/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Uredba (EU) št. 1215/2012 - Posebne pristojnosti - Člen 7, točka 2 - Zadeve v zvezi z delikti ali kvazidelikti - Kraj, kjer je prišlo do škodnega dogodka - Kraj nastanka škode - Zahteva za povrnitev škode, povzročene z omejevalnim sporazumom, za katerega je bilo ugotovljeno, da je v nasprotju s členom 101 PDEU in členom 53 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru)
      (2019/C 319/20)
      Jezik postopka: madžarščina

         Predložitveno sodišče

      Győri Ítélőtábla

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka in pritožnica: Tibor-Trans Fuvarozó és Kereskedelmi Kft.

         Tožena stranka in nasprotna stranka v postopku s pritožbo: DAF TRUCKS N.V.

         Izrek

      Člen 7, točka 2, Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da se v okviru tožbe za povrnitev škode, povzročene s kršitvijo na podlagi člena 101 PDEU, ki je med drugim posledica tajnih dogovorov o določitvi cen in zvišanju bruto cen tovornjakov, „kraj, kjer je prišlo do škodnega dogodka“, v položaju, kot je ta v postopku v glavni stvari, nanaša na kraj trga, ki je bil s to kršitvijo prizadet, in sicer kraj, kjer so bile cene na trgu izkrivljene in na katerem naj bi oškodovancu nastala ta škoda, tudi če je tožba vložena zoper udeleženca zadevnega omejevalnega sporazuma, s katerim ta oškodovanec ni v pogodbenem razmerju.

         (1)  UL C 319, 10.9.2018.


title: Zadeva C-481/18: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 29. julija 2019 – Evropska komisija/Republika Italija (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2012/39/EU — Tehnične zahteve za testiranje človeških tkiv in celic — Nesporočitev ali neizvršitev prenosa v predpisanem roku)

text:
               23.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/19

      Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 29. julija 2019 – Evropska komisija/Republika Italija
      (Zadeva C-481/18) (1)

      (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2012/39/EU - Tehnične zahteve za testiranje človeških tkiv in celic - Nesporočitev ali neizvršitev prenosa v predpisanem roku)
      (2019/C 319/21)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnici: A. Szmytkowska in C. Sjödin, agentki)

         Tožena stranka: Republika Italija (zastopnici: G. Palmieri, agentka, skupaj s C. Colelli, avvocato dello Stato)

         Izrek

                  1.

                  Italijanska republika s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2012/39/EU z dne 26. novembra 2012 o spremembi Direktive 2006/17/ES o nekaterih tehničnih zahtevah za testiranje človeških tkiv in celic v predpisanem roku in s tem, da Evropski komisiji ni sporočila besedila določb, sprejetih za zagotovitev prenosa Direktive 2012/39, ni izpolnila obveznosti iz člena 2(1) te direktive.

                  2.

                  Italijanski republiki se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 328, 17.9.2018.


title: Zadeva C-438/18: Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 15. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalska) – Galeria Parque Nascente-Exploração de Espaços Comerciais SA/Autoridade Tributária e Aduaneira (Predhodno odločanje — Člen 99 Poslovnika Sodišča — Skupni sistem obdavčitve za združitve, delitve, delne delitve, prenose sredstev in zamenjave kapitalskih deležev družb iz različnih držav članic — Direktiva 90/434/EGS — Člena 4 in 11 — Direktiva 2009/133/ES — Člena 4 in 15 — „Obratna“ združitev — Sistem za obdavčitve, ki povzroči, da se v primeru „obratne združitve“ stroški, ki so nastali matični družbi v zvezi s posojilom, ki ga je ta najela za nakup delnic hčerinske družbe, katero je prevzela, in ki jih ta matična družba lahko odbije, štejejo za stroške, ki jih ta hčerinska družba ne more odbiti)

text:
               23.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/20

      Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 15. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalska) – Galeria Parque Nascente-Exploração de Espaços Comerciais SA/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Zadeva C-438/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Člen 99 Poslovnika Sodišča - Skupni sistem obdavčitve za združitve, delitve, delne delitve, prenose sredstev in zamenjave kapitalskih deležev družb iz različnih držav članic - Direktiva 90/434/EGS - Člena 4 in 11 - Direktiva 2009/133/ES - Člena 4 in 15 - „Obratna“ združitev - Sistem za obdavčitve, ki povzroči, da se v primeru „obratne združitve“ stroški, ki so nastali matični družbi v zvezi s posojilom, ki ga je ta najela za nakup delnic hčerinske družbe, katero je prevzela, in ki jih ta matična družba lahko odbije, štejejo za stroške, ki jih ta hčerinska družba ne more odbiti)
      (2019/C 319/22)
      Jezik postopka: portugalščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa - CAAD)

         Stranki

         Tožeča stranka: Galeria Parque Nascente-Exploração de Espaços Comerciais SA

         Tožena stranka: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Izrek

      Direktivo Sveta z dne 23. julija 1990 o skupnem sistemu obdavčitve za združitve, delitve, prenose sredstev in zamenjave kapitalskih deležev družb iz različnih držav članic in za prenos statutarnega sedeža SE ali SCE med državami članicami, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2006/98/ES z dne 20. novembra 2006 je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki povzroči položaj, v katerem se stroški za prevzemno družbo, ki so se pred združitvijo teh družb lahko odbili in ki bi se lahko odbili, če ne bi prišlo do te združitve, ne štejejo kot stroški, ki bi jih prevzemna družba lahko odbila.

         (1)  UL C 319, 10.9.2018.


title: Zadeva C-530/18: Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 10. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunalul Ilfov –Romunija) – EP/FO (Predhodno odločanje — Člen 99 Poslovnika Sodišča — Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah — Pristojnost v sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo — Uredba (ES) št. 2201/2003 — Člen 15 — Prenos pristojnosti na sodišče, ki je bolj primerno za odločanje o zadevi — Izjema od pravila o splošni pristojnosti sodišča kraja običajnega prebivališča otroka — Posebna povezava z drugo državo članico — Elementi, ki omogočajo določitev bolj primernega sodišča — Obstoj različnih pravnih pravil — Otrokova korist)

text:
               23.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/21

      Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 10. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunalul Ilfov –Romunija) – EP/FO
      (Zadeva C-530/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Člen 99 Poslovnika Sodišča - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Pristojnost v sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo - Uredba (ES) št. 2201/2003 - Člen 15 - Prenos pristojnosti na sodišče, ki je bolj primerno za odločanje o zadevi - Izjema od pravila o splošni pristojnosti sodišča kraja običajnega prebivališča otroka - Posebna povezava z drugo državo članico - Elementi, ki omogočajo določitev bolj primernega sodišča - Obstoj različnih pravnih pravil - Otrokova korist)
      (2019/C 319/23)
      Jezik postopka: romunščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunalul Ilfov

         Stranki

         Tožeča stranka:EP

         Tožena stranka: FO

         Izrek

                  1.

                  Člen 15 Uredbe Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000 je treba razlagati tako, da določa izjemo od splošnega pravila iz člena 8 Uredbe 2201/2003, v skladu s katerim se pristojnost sodišč držav članic določi na podlagi običajnega prebivališča otroka v trenutku, ko so ta sodišča začela postopek.

                  2.

                  Člen 15 Uredbe št. 2201/2003 je treba razlagati tako, da pristojno sodišče, če je izpolnjen eden ali več od petih alternativnih pogojev, ki jih ta člen za preučitev obstoja posebne povezave otroka z drugo državo članico, ki ni država članica, v kateri ima običajno prebivališče, navaja izčrpno, v skladu s členom 8 te uredbe zadevo lahko prenese na sodišče, za katero šteje, da je bolj primerno za odločanje o sporu, ki ga obravnava, vendar mu tega ni treba storiti. Če je pristojno sodišče ugotovilo, da so vezi med zadevnim otrokom in državo članico njegovega običajnega prebivališča močnejše od vezi med njim in drugo državo članico, ta ugotovitev zadostuje, da se člen 15 navedene uredbe ne uporabi.

                  3.

                  Člen 15 Uredbe št. 2201/2003 je treba razlagati tako, da obstoj razlik med pravnimi pravili, zlasti postopkovnimi, države članice, katere sodišče je pristojno za vsebinsko odločanje o zadevi, in druge države članice, s katero je zadevni otrok posebej povezan, kot so preučitev zadev za zaprtimi vrati in pri specializiranih sodiščih, na splošno in abstraktno ne more biti upoštevno merilo glede otrokove koristi za preučitev, ali so sodišča te druge države članice bolj primerna za odločanje o tej zadevi. Pristojno sodišče lahko te razlike upošteva le, če lahko prinesejo dejansko in konkretno dodano vrednost pri sprejetju odločbe v zvezi s tem otrokom na drugo možnost, ko bi zadevo še naprej obravnavalo pristojno sodišče.

         (1)  UL 2018, C 399, 5.11.2018.


title: Zadeva C-103/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 24 de Madrid (Španija) 11. februarja 2019 – Sindicato Único de Sanidad e Higiene de la Comunidad de Madrid in Sindicato de Sanidad de Madrid de la CGT/Consejería de Sanidad de la Comunidad de Madrid

text:
               23.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/22

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 24 de Madrid (Španija) 11. februarja 2019 – Sindicato Único de Sanidad e Higiene de la Comunidad de Madrid in Sindicato de Sanidad de Madrid de la CGT/Consejería de Sanidad de la Comunidad de Madrid
      (Zadeva C-103/19)
      (2019/C 319/24)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 24 de Madrid

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: Sindicato Único de Sanidad e Higiene de la Comunidad de Madrid in Sindicato de Sanidad de Madrid de la C.G.T.

         Tožena stranka: Consejería de Sanidad de la Comunidad de Madrid

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je v skladu z okvirnim sporazumom, ki je priloga k Direktivi 1999/70/ES (1), in sicer z njeno določbo 5, njenima splošnima ugotovitvama 6 in 8 ter samimi parametri, določenimi v sodbi Sodišča (deseti senat) z dne 14. septembra 2016 (ECLI:EU:C:2016:679), zakonodaja, ki je predmet tožbe, in sicer odredba ministra za zdravje 406/2017 z dne 8. maja, ki po podaljšanju zaporednih imenovanj za določen čas v sektorju javnega zdravja, ki so imenovanja, ki temeljijo na določbah nacionalnega prava in so omogočala podaljšanja za pokrivanje in zagotavljanje začasnega, občasnega ali izrednega dela, medtem ko so se v resnici z njimi pokrivale stalne in trajne potrebe, določa ukrep, s katerim se spremeni narava 9 126 delovnih mest, in sicer občasni javni uslužbenec (personal estatutario temporal eventual) postane prehodni javni uslužbenec (personal estatutario temporal interino), pri čemer je izid tega postopka, da se ta delovna mesta vključijo v kadrovski načrt in s tem delavcu, zaposlenem za določen čas, preneha delovno razmerje?

                  2.

                  Ali je pravilna razlaga tega sodišča, v skladu s katero oblika izvajanja člena 9(3) kadrovskih predpisov, ki je opisano, z odredbo ministra za zdravje 406/2017 z dne 8. maja, ni v skladu z določbo 5, s splošnima ugotovitvama 6 in 8 niti s samimi parametri, ki jih določa sodba Sodišča (deseti senat) z dne 14. septembra 2016 (ECLI:EU:C:2016:679), saj po zlorabi zaposlitve za določen čas za pokrivanje stalnih potreb in priznanju strukturnega pomanjkanja omogoča, da se te zlorabe nikoli ne kaznuje, s tem pa se ne upoštevajo cilji Direktive, javni uslužbenci, zaposleni za določen čas, pa so še naprej v neugodnem položaju?

                  3.

                  Ali je pravilna razlaga, ki jo to sodišče podaja v zvezi z določbo 5 ter splošnima ugotovitvama 6 in 8 okvirnega sporazuma in samimi parametri, ki jih določa sodba Sodišča (deseti senat) z dne 14. septembra 2016 (ECLI:EU:C:2016:679), ki so določeni v tej zadevi in na podlagi katerih je treba šteti, da odredba ministra za zdravje 406/2017 z dne 8. maja ni v skladu s členom 2, prvi odstavek, Direktive 1999/70, ker španska država na zagotavlja rezultatov, določenih v Direktivi, kar pomeni, da ob nastanku zlorabe zaposlovanja za določen čas ne ponudi učinkovitih in ustreznih jamstev za varstvo delavcev, da bi se navedena zloraba ustrezno kaznovala in odpravile posledice kršitve prava Unije, zlorabe ne kaznuje in torej dopušča, da se v zdravstvenem sektorju direktiva Skupnosti ne uporablja?

                  4.

                  Ali je glede na to, da nacionalna zakonodaja v javnem sektorju absolutno prepoveduje, da bi se veriženje pogodb o zaposlitvi za določen čas preoblikovalo v pogodbo o zaposlitvi za nedoločen čas ali da bi se delavcu, ki je bil žrtev zlorabe, zagotovila stabilnost, in ker v tej nacionalni zakonodaji ne obstaja drug učinkovit ukrep za preprečevanje in po potrebi kaznovanje zlorabe veriženja pogodb o zaposlitvi za določen čas, pravilna razlaga tega sodišča, da odredbe ministra za zdravje 406/2017 z dne 8. maja (s katero se z zamudo izvaja člen 9(3) kadrovskih predpisov) in poznejšega javnega natečaja, ki se ga lahko udeležijo tudi zunanji kandidati, ni mogoče šteti za učinkovita ukrepa, s katerima se preprečuje in po potrebi kaznuje zloraba veriženja pogodb o zaposlitvi za določen čas, saj se s tem – kot meni in poudarja to sodišče – izogiba izvajanju in uresničevanju ciljev, določenih s samo direktivo Skupnosti?

                  5.

                  Ali je treba odredbo ministra za zdravje 406/2017 z dne 8. maja, ki omejuje svoje področje uporabe izključno na občasne javne uslužbence, uprava pa v zvezi z ostalimi delavci, zaposlenimi za določen čas, ki so v delovnem razmerju z upravo predolgo časa, v roku, ki ga določa nacionalna določba, ne opravi študije o razlogih za taka razmerja, da bi po potrebi presodila, ali je treba ustvariti strukturno delovno mesto v kadrovskem načrtu, tako da negotov položaj delavcev dejansko postane stalen, pri tem pa se te zlorabe ne kaznujejo, se v zvezi z njimi ne sprejme nobenega ukrepa, ki bi ponujal učinkovita in ustrezna jamstva za njihovo varstvo, z namenom ustreznega kaznovanja navedene zlorabe in odprave posledic kršitve prava Unije, razlagati tako, da se z njo ne upoštevajo zahteve, ki izhajajo iz sodbe Sodišča (deseti senat) z dne 14. septembra 2016 (ECLI:EU:C:2016:679), ker se ustvarja zgoraj opisani položaj in se s tem krši predpis Skupnosti?

         (1)  Direktiva Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 368).