title: Zadeva T-706/17: Tožba, vložena 11. oktobra 2017 – UP/Komisija

text:
               8.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 5/49

         Tožba, vložena 11. oktobra 2017 – UP/Komisija
   (Zadeva T-706/17)
   (2018/C 005/67)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: UP (zastopnik: M. Casado García-Hirschfeld, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da je ta tožba dopustna in utemeljena;

         zato naj:

               —

               razglasi odločbo z dne 26. aprila, v kateri je la GD HR nasprotoval predlogu tožeče stranke za krajši delovni čas iz zdravstvenih razlogov, za nično;

               —

               razglasi odločbo z dne 12. julija 2017 o zavrnitvi pritožbe za nično v delu, c katerem je to potrebno;

               —

               odredi povrnitev premoženjske in nepremoženjske škode tožeče stranke zaradi teh odločb, ki je – ob pridržku ponovne ocene – ocenjena na 8 800 EUR;

               —

               tožeči stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en sam tožbeni razlog, razdeljen na dva dela:
   Prvi del se nanaša na kršitev načela enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije ter kršitev pravice do izjave, ker naj bi se organ za imenovanja (v nadaljevanju: OI) oprl na ureditev za drugačne primere od primera tožeče stranke, ne da bi se ta izjavila ali da bi ji bilo omogočeno podati stališča, da bi lahko vplivala na vsebino načrtovane odločbe, s čimer naj bi kršil njeno pravico do obrambe.
   Drugi del se nanaša na kršitev načela dobrega upravljanja in dolžnosti skrbnosti ter na obstoj očitne napake pri presoji dejstev, ki naj bi jo storil OI, saj naj bi lahko nadomestilo za nesposobnost za delo presojal ob upoštevanju splošnih pravil skupne ureditve o vračilu. Tožeča stranka meni, da nobena zakonska določba ne preprečuje, da bi se navedena nadomestila lahko prekrivala s prihodki iz njene poklicne dejavnosti, saj naj njeno zdravstveno stanje ne bi ustrezalo merilom invalidnosti na zdravstveni ravni v skladu s Kadrovskimi predpisi.


title: Zadeva C-561/17 P: Pritožba, ki jo je Republika Poljska vložila 22. septembra 2017 zoper sklep Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 13. junija 2017 v zadevi T-137/16, Uniwersytet Wrocławski/Izvajalska agencija za raziskave (REA)

text:
               8.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 5/18

         Pritožba, ki jo je Republika Poljska vložila 22. septembra 2017 zoper sklep Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 13. junija 2017 v zadevi T-137/16, Uniwersytet Wrocławski/Izvajalska agencija za raziskave (REA)
   (Zadeva C-561/17 P)
   (2018/C 005/26)
   Jezik postopka: poljščina

      Stranke

      Pritožnica: Republika Poljska (zastopnik: B. Majczyna)

      Drugi stranki v postopku: Uniwersytet Wrocławski, Agencja Wykonawcza ds. Badań Naukowych (REA)

      Predlog

   Pritožnik predlaga, naj se

               —

               sklep Splošnega sodišča Evropske unije (osmi senat) z dne 13. junija 2017, Uniwersytet Wrocławski/ Izvajalska agencija za raziskave (REA), T-137/16, v celoti razveljavi;

               —

               zadeva vrne v ponovno odločanje Splošnemu sodišču;

               —

               vsaki stranki naloži, da nosi svoje stroške;

               —

               se zadeva v skladu z členom 16, odstavek 3, Statuta dodeli velikemu senatu.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Prvič, Republika Poljska očita, da izpodbijani sklep zaradi napačne razlage člena 19, odstavka 3 in 4, Statuta krši to določbo. Izpodbijani sklep naj bi se opiral na sodno prasko sodišč Unije, v skladu s katero je zahteva, ki izhaja iz člena 19 Statuta, in sicer neodvisnost odvetnika, strogo vezana na neobstoj kakršnega koli delovnega razmerja med odvetnikom in njegovem pooblastiteljem. Po mnenju Republike Poljske je ta sodna praksa v temelju napačna in mora biti spremenjena.
   Poleg tega izpodbijani sklep, čeprav se opira na dosedanjo sodno prakso sodišč Unije, hkrati odstopa od okvirov, ki jih določa ta sodna praksa. Zahteva po neodvisnosti naj v izpodbijanem sklepu namreč ne bi bila vezana le na neobstoj delovnega razmerja, ampak tudi na neobstoj civilnopravnega razmerja in tveganja, da poklicno področje odvetnika vpliva na njegova pravna stališča.
   Posledica takega stališče naj bi bila zelo široka omejitev pravice do obrambe pred sodišči Unije. Pri tem naj bi šlo za omejitev, ki se opira na zelo nejasna in od presoje odvisna merila, ki nima izrecne podlage v določbah prava Unije in se z njo ne uresničuje noben razumljiv cilj.
   Drugič, Republika Poljska očita, da izpodbijani sklep krši načelo pravne varnosti. Z izpodbijanim sklepom naj bi se uvajala nova, nedoločena zahteva glede neodvisnosti zastopnika in sicer ta, da ne some obstajati možnost vpliva zaradi poklicnega področja, pri kateri ni napotkov za način njene presoje. Skratka stranka naj ne bi mogla oceniti, ali zastopnik, ki ga je izbrala, izpolnjuje zahtevo po neodvisnosti in ali bo njena tožba razglašena za dopustno.
   Tretjič, Republika Poljska očita, da izpodbijani sklep ne vsebuje zadostne obrazložitve, na podlagi katere bi se bilo mogoče seznaniti z razlogi, zaradi katerih je Splošno sodišče ocenilo, da zastopnik ne izpolnjuje zahteve po neodvisnosti in zavrglo tožbo, ki jo je podpisal ta zastopnik.
   Zlasti naj Splošno sodišče ne bi pojasnilo, zakaj je treba zadevno razmerje med zastopnikom in Uniwersytet Wrocławski, kljub neobstoju podrejenosti, enačiti z delovnim razmerjem. Poleg tega naj Splošno sodišče ne bi pojasnilo razlogov, zaradi katerih je sploh upoštevalo druge okoliščine, kot so tiste, ki se nanašajo na zagotavljanje pravne pomoči s strani zastopnika. Splošno sodišče naj tudi ne bi pojasnilo, kako je treba pri civilnopravni pogodbi razlagati izraz poklicno področje in kakšno vrsto vpliva ima to na zastopnika. Poleg tega naj iz izpodbijanega sklepa ne bi bilo razvidno, katera vrsta tveganja naj bi bila povezana s to vrsto pogodbe in iz kje izvira omejitev neodvisnosti, zaradi katere je bila potrebna izključitev zastopnika.


title: Zadeva T-245/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 8. novembra 2017 – Klymenko/Svet (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi zaradi razmer v Ukrajini — Zamrznitev sredstev — Seznam oseb, subjektov in organov, za katere se uporabi zamrznitev sredstev in gospodarskih virov — Ohranitev imena tožeče stranke na seznamu — Obveznost obrazložitve — Pravna podlaga — Očitna napaka pri presoji — Pravica do obrambe — Lastninska pravica — Pravica do ugleda — Sorazmernost — Varstvo temeljnih pravic, ki je enakovredno varstvu, zagotovljenemu znotraj Unije — Ugovor nezakonitosti)

text:
               8.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 5/28

         Sodba Splošnega sodišča z dne 8. novembra 2017 – Klymenko/Svet
   (Zadeva T-245/15) (1)

   ((Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi zaradi razmer v Ukrajini - Zamrznitev sredstev - Seznam oseb, subjektov in organov, za katere se uporabi zamrznitev sredstev in gospodarskih virov - Ohranitev imena tožeče stranke na seznamu - Obveznost obrazložitve - Pravna podlaga - Očitna napaka pri presoji - Pravica do obrambe - Lastninska pravica - Pravica do ugleda - Sorazmernost - Varstvo temeljnih pravic, ki je enakovredno varstvu, zagotovljenemu znotraj Unije - Ugovor nezakonitosti))
   (2018/C 005/37)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Oleksandr Viktorovych Klymenko (Moskva, Rusija) (zastopniki: sprva B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, in R. Gherson, solicitor, nato B. Kennelly, J. Pobjoy, R. Gherson in T. Garner, solicitor, na koncu M. Phelippeau, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: A. Vitro in J.-P. Hix, agenta)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti, prvič, Sklepa Sveta (SZVP) 2015/364 z dne 5. marca 2015 o spremembi Sklepa 2014/119/SZVP o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL 2015, L 62, str. 25) ter Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2015/357 z dne 5. marca 2015 o izvajanju Uredbe (EU) št. 208/2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL 2015, L 62, str. 1), drugič, Sklepa Sveta (SZVP) 2016/318 z dne 4. marca 2016 o spremembi Sklepa 2014/119/SZVP o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL 2016, L 60, str. 76), in Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2016/311 z dne 4. marca 2016 o izvajanju Uredbe (EU) št. 208/2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL, 2016, L 60, str. 1), in, tretjič, Sklepa Sveta (SZVP) 2017/381 z dne 3. marca 2017 o spremembi Sklepa 2014/119/SZVP o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL 2017, L 58, str. 34), ter Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2017/374 z dne 3. marca 2017 o izvajanju Uredbe (EU) št. 208/2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL 2017, L 58, str. 1), v delu v katerem je bilo ime tožeče stranke ohranjeno na seznamu oseb, subjektov in organov, za katere veljajo ti omejevalni ukrepi.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Oleksandru Viktorovychu Klymenku se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 302, 14.9.2015.


title: Zadeva T-722/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. novembra 2017 – Mapei/EUIPO – Steenfabrieken Vandersanden (zerø) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Evropske unije zerø — Prejšnja besedna znamka Evropske unije ZERO — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1))(b) Uredbe (EU) 2017/1001))

text:
               8.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 5/38

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. novembra 2017 – Mapei/EUIPO – Steenfabrieken Vandersanden (zerø)
   (Zadeva T-722/16) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije zerø - Prejšnja besedna znamka Evropske unije ZERO - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1))(b) Uredbe (EU) 2017/1001)))
   (2018/C 005/51)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Mapei SpA (Milano, Italija) (zastopnika: F. Caricato, nato M. Fazzini, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe pri EUIPO, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Steenfabrieken Vandersanden NV (Bilzen, Belgija) (zastopnika: J. Muyldermans in P. Maeyaert, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora EUIPO za pritožbe z dne 21. julija 2016 (zadeva R 2371/2015-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Steenfabrieken Vandersanden in Mapei.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Mapei SpA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 462, 12.12.2016.


title: Zadeva C-298/16: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 9. novembra 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Curtea de Apel Cluj – Romunija) – Teodor Ispas, Anduţa Ispas/Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj (Predhodno odločanje — Splošna načela prava Unije — Pravica do dobrega upravljanja in pravica do obrambe — Nacionalna ureditev, ki določa pravico do izjave in pravico do obveščenosti med upravnim davčnim postopkom — Odločba o odmeri davka na dodano vrednost, ki jo izdajo nacionalni davčni organi, ne da bi davčnemu zavezancu omogočili dostop do informacij in dokumentov, ki so podlaga za navedeno odločbo)

text:
               8.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 5/10

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 9. novembra 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Curtea de Apel Cluj – Romunija) – Teodor Ispas, Anduţa Ispas/Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj
   (Zadeva C-298/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Splošna načela prava Unije - Pravica do dobrega upravljanja in pravica do obrambe - Nacionalna ureditev, ki določa pravico do izjave in pravico do obveščenosti med upravnim davčnim postopkom - Odločba o odmeri davka na dodano vrednost, ki jo izdajo nacionalni davčni organi, ne da bi davčnemu zavezancu omogočili dostop do informacij in dokumentov, ki so podlaga za navedeno odločbo))
   (2018/C 005/12)
   Jezik postopka: romunščina

      Predložitveno sodišče

   Curtea de Apel Cluj

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnika: Teodor Ispas, Anduţa Ispas

      Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj

      Izrek

   Splošno načelo prava Unije glede spoštovanja pravice do obrambe je treba razlagati tako, da mora imeti posameznik v upravnih postopkih glede nadzora in določitve osnove za davek na dodano vrednost možnost, da se mu na njegovo zahtevo predložijo informacije in dokumenti iz upravnega spisa, ki jih javni organ upošteva pri sprejetju odločbe, razen če cilji v splošnem interesu upravičujejo omejitev dostopa do navedenih informacij in dokumentov.

      (1)  UL C 314, 29.8.2016.


title: Zadeva C-584/17 P: Pritožba, ki jo je ADR Center SpA vložil 4. oktobra 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi, razširjeni senat) z dne 20. julija 2017 v zadevi T-644/14, ADR Center SpA/Evropska komisija

text:
               8.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 5/20

         Pritožba, ki jo je ADR Center SpA vložil 4. oktobra 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi, razširjeni senat) z dne 20. julija 2017 v zadevi T-644/14, ADR Center SpA/Evropska komisija
   (Zadeva C-584/17 P)
   (2018/C 005/27)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: ADR Center SpA (zastopnika: A. Guillerme, T. Bontinck, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               sodbo Splošnega sodišča z dne 20. julija 2017, ADR/Komisija (T-644/14), razveljavi;

               —

               Sklep Komisije C(2014) 4485 final z dne 27. junija 2014 o izterjavi dela finančnih prispevkov, izplačanih pritožnici, razglasi za ničen;

               —

               odloči o sporu in ugodi zahtevkom tožeče stranke na prvi stopnji;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov tega postopka, vključno s stroški tožeče stranke pred Splošnim sodiščem in pritožnice pred Sodiščem.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1)

               Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo pri razlagi načela Unije, ki ureja finančne pomoči Unije in v skladu s katerim lahko Unija subvencionira le dejansko nastale odhodke.
               Pritožnica meni, da je Splošno sodišče uporabilo izrazito ozko razlago tega načela, kar pa naj ne bi bilo v skladu s predhodno sodno prakso Sodišča in voljo zakonodajalca Unije.

               2)

               Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo pri razlagi člena 299 PDEU, člena 79 Finančne uredbe Unije (1), člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in sodne prakse Sodišča.
               Pritožnica meni, da Splošno sodišče ni pravilno razložilo člena 299 PDEU in člena 79(2) Finančne uredbe s tem, da je štelo, da je Komisija v pogodbenih zadevah pristojna za sprejetje naloga za izterjavo, ki je izvršljiv. Izpodbijana sodba poleg tega ni v skladu s sodno prakso Sodišča, ki izhaja iz sodbe Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro AE/Komisija. Nazadnje, učinkovitost tožbe na podlagi člena 272 PDEU je za prejemnika nepovratnih sredstev izjemno zmanjšana, saj naj bi se Evropska komisija lahko odločila za sprejetje ukrepov za izterjavo, preden bi o tem vsebinsko odločilo pristojno sodišče.

      (1)  Uredba (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 (UL L 298, str. 1).


title: Zadeva T-246/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 8. novembra 2017 – Ivanyushchenko/Svet (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi zaradi razmer v Ukrajini — Zamrznitev sredstev — Seznam oseb, subjektov in organov, za katere se uporabi zamrznitev sredstev in gospodarskih virov — Ohranitev imena tožeče stranke na seznamu — Očitna napaka pri presoji)

text:
               8.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 5/29

         Sodba Splošnega sodišča z dne 8. novembra 2017 – Ivanyushchenko/Svet
   (Zadeva T-246/15) (1)

   ((Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi zaradi razmer v Ukrajini - Zamrznitev sredstev - Seznam oseb, subjektov in organov, za katere se uporabi zamrznitev sredstev in gospodarskih virov - Ohranitev imena tožeče stranke na seznamu - Očitna napaka pri presoji))
   (2018/C 005/38)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Yuriy Volodymyrovych Ivanyushchenko (Yenakievo, Ukrajina) (zastopniki: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, R. Gherson in T. Garner, solicitors)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopniki: J.-P. Hix in N. Rouam, nato J. P. Hix in P. Mahnič Bruni, agenti)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti, prvič, Sklepa Sveta (SZVP) 2015/364 z dne 5. marca 2015 o spremembi Sklepa 2014/119/SZVP o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL 2015, L 62, str. 25) ter Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2015/357 z dne 5. marca 2015 o izvajanju Uredbe (EU) št. 208/2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL 2015, L 62, str. 1), drugič, Sklepa Sveta (SZVP) 2016/318 z dne 4. marca 2016 o spremembi Sklepa 2014/119/SZVP o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL 2016, L 60, str. 76), in Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2016/311 z dne 4. marca 2016 o izvajanju Uredbe (EU) št. 208/2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL, 2016, L 60, str. 1), v delu v katerem je bilo ime tožeče stranke ohranjeno na seznamu oseb, subjektov in organov, za katere veljajo ti omejevalni ukrepi.

      Izrek

               1.

               Sklep Sveta (SZVP) 2015/364 z dne 5. marca 2015 o spremembi Sklepa 2014/119/SZVP o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini ter Izvedbena uredba Sveta (EU) 2015/357 z dne 5. marca 2015 o izvajanju Uredbe (EU) št. 208/2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini se v delu, v katerem se nanašata na tožečo stranko, razglasita za nična.

               2.

               Sklep Sveta (SZVP) 2016/318 z dne 4. marca 2016 o spremembi Sklepa 2014/119/SZVP o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini in Izvedbena uredba Sveta (EU) 2016/311 z dne 4. marca 2016 o izvajanju Uredbe (EU) št. 208/2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini se v delu, v katerem se nanašata na tožečo stranko, razglasita za nična.

               3.

               Svetu Evropske unije se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 236, 20.7.2015.


title: Zadeva C-586/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska) 6. oktobra 2017 – Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, I./D.

text:
               8.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 5/21

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska) 6. oktobra 2017 – Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, I./D.
   (Zadeva C-586/17)
   (2018/C 005/28)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Raad van State

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnik: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, I.

      Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: D.

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

                           a)

                           Ali člen 46(3) Direktive 2013/32/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o skupnih postopkih za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite (prenovitev) (1) (UL 2013, L 180, str. 60) v povezavi s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah nasprotuje sistemu, v katerem upravno sodišče prve stopnje za azilne zadeve pri presoji tožbe načeloma ne sme upoštevati razloga za azil, ki ga tujec prvič navede v tožbenem postopku pred tem sodiščem?

                           b)

                           Je pri tem pomembno, ali se dejansko navede nov razlog za azil, to pomeni razlog za prošnjo za mednarodno zaščito, ki temelji na dejstvih in okoliščinah, do katerih je prišlo po tem, ko je organ za presojo izdal odločbo o prošnji za mednarodno zaščito, ali pa se navede zamolčani razlog za azil, to pomeni razlog za prošnjo za mednarodno zaščito, ki temelji na dejstvih in okoliščinah, do katerih je prišlo, preden je organ za presojo izdal odločbo o prošnji za mednarodno zaščito, in ki jih tujec, čeprav je za njih vedel, na način, ki mu ga je mogoče očitati, ni navedel že v upravnem postopku?

                           c)

                           Je pri tem pomembno, ali se razlog za azil pred upravnim sodiščem prve stopnje za azilne zadeve navede v okviru tožbe zoper odločbo organa za presojo o prvi prošnji za mednarodno zaščito ali v okviru take tožbe o naknadni prošnji?

               2.

               Če je treba na vprašanje 1.a odgovoriti pritrdilno: ali pravo Unije v tem primeru tudi onemogoča, da bi upravno sodišče prve stopnje za azilne zadeve za presojo razloga za azil, prvič navedenega v tožbenem postopku pred tem sodiščem, napotilo na nov postopek pred organom za presojo, da bi s tem zagotovilo pravilen potek sodnega postopka ali preprečilo nedopustno zavlačevanje tega postopka?

      (1)  UL 2013, L 180, str. 60.


title: Zadeva T-263/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 17. novembra 2017 – Gmina Miasto Gdynia in Port Lotniczy Gdynia Kosakowo/Komisija (Državne pomoči — Letališka infrastruktura — Javno financiranje, ki sta ga odobrili občini Gdynia in Kosakowo v korist letališča Gdynia Kosakowo — Sklep, s katerim je bila pomoč razglašena za nezdružljivo z notranjim trgom in s katerim je bilo odrejeno njeno vračilo — Umik sklepa — Neobstoj ponovnega odprtja formalnega postopka preiskave — Sprememba pravne ureditve — Procesne pravice zainteresiranih strank — Bistvena kršitev postopka)

text:
               8.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 5/30

         Sodba Splošnega sodišča z dne 17. novembra 2017 – Gmina Miasto Gdynia in Port Lotniczy Gdynia Kosakowo/Komisija
   (Zadeva T-263/15) (1)

   ((Državne pomoči - Letališka infrastruktura - Javno financiranje, ki sta ga odobrili občini Gdynia in Kosakowo v korist letališča Gdynia Kosakowo - Sklep, s katerim je bila pomoč razglašena za nezdružljivo z notranjim trgom in s katerim je bilo odrejeno njeno vračilo - Umik sklepa - Neobstoj ponovnega odprtja formalnega postopka preiskave - Sprememba pravne ureditve - Procesne pravice zainteresiranih strank - Bistvena kršitev postopka))
   (2018/C 005/39)
   Jezik postopka: poljščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Gmina Miasto Gdynia (Gdynia, Poljska) (zastopniki: T. Koncewicz, K. Gruszecka-Spychała in M. Le Berre, odvetniki) in Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o. (Gdynia) (zastopnik: P. K. Rosiak, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: K. Herrmann in S. Noë, agenta)

      Intervenientka v podporo tožečih strank: Republika Poljska (zastopniki: B. Majczyna, M. Rzotkiewicz in E. Gromnicka, agenti)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti členov od 2 do 5 Sklepa Komisije (EU) 2015/1586 z dne 26. februarja 2015 o ukrepu SA.35388 (13/C) (ex 13/NN in ex 12/N) – Poljska – Vzpostavitev letališča Gdynia Kosakowo (UL 2015, L 250, str. 165).

      Izrek

               1.

               Členi od 2 do 5 Sklepa Komisije (EU) 2015/1586 z dne 26. februarja 2015 o ukrepu SA.35388 (13/C) (ex 13/NN in ex 12/N) – Poljska – Vzpostavitev letališča Gdynia Kosakowo se razglasijo za nične.

               2.

               Evropska komisija nosi svoje stroške in plača stroške, ki sta jih priglasili Gmina Miasto Gdynia in družba Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o.

               3.

               Republika Poljska nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 254, 3.8.2015.


title: Zadeva C-306/16: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 9. novembra 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal da Relação do Porto – Portugalska) – António Fernando Maio Marques da Rosa/Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA (Predhodno odločanje — Zaščita varnosti in zdravja delavcev — Direktiva 2003/88/ES — Člen 5 — Tedenski počitek — Nacionalna ureditev, ki določa vsaj en dan počitka na obdobje sedmih dni — Obdobja več kot šestih zaporednih delovnih dni)

text:
               8.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 5/10

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 9. novembra 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal da Relação do Porto – Portugalska) – António Fernando Maio Marques da Rosa/Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA
   (Zadeva C-306/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Zaščita varnosti in zdravja delavcev - Direktiva 2003/88/ES - Člen 5 - Tedenski počitek - Nacionalna ureditev, ki določa vsaj en dan počitka na obdobje sedmih dni - Obdobja več kot šestih zaporednih delovnih dni))
   (2018/C 005/13)
   Jezik postopka: portugalščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal da Relação do Porto

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnik: António Fernando Maio Marques da Rosa

      Nasprotna stranka v postopku s pritožbo: Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA

      Izrek

   Člen 5 Direktive Sveta 93/104/ES z dne 23. novembra 1993 o določenih vidikih organizacije delovnega časa, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2000/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. junija 2000, ter člen 5, prvi odstavek, Direktive 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa je treba razlagati tako, da ne zahtevata, da se minimalno obdobje 24 urnega neprekinjenega tedenskega počitka, do katerega je delavec upravičen, dodeli najpozneje na dan, ki nastopi neposredno po šestih zaporednih delovnih dneh, temveč zahtevata, da se to obdobje dodeli v vsakem sedemdnevnem obdobju.

      (1)  UL C 326, 5.9.2016.


title: Zadeva T-668/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 10. novembra 2017 – Jema Energy/Skupno podjetje Fuzija za energijo (Javna naročila blaga — Postopek javnega razpisa — Dobava sistema za pretvorbo električnega napajanja s pospešenim omrežjem — Zavrnitev ponudbe ponudnika — Preglednost — Pravna varnost — Enako obravnavanje — Sorazmernost)

text:
               8.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 5/31

         Sodba Splošnega sodišča z dne 10. novembra 2017 – Jema Energy/Skupno podjetje Fuzija za energijo
   (Zadeva T-668/15) (1)

   ((Javna naročila blaga - Postopek javnega razpisa - Dobava sistema za pretvorbo električnega napajanja s pospešenim omrežjem - Zavrnitev ponudbe ponudnika - Preglednost - Pravna varnost - Enako obravnavanje - Sorazmernost))
   (2018/C 005/40)
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Jema Energy, SA (Lasarte-Oria, Španija) (zastopnica: N. Rey Rey, odvetnica)

      Tožena stranka: Evropsko skupno podjetje za ITER in razvoj fuzijske energije (zastopniki: R. Hanak, G. Poszler in S. Bernal Blanco, agenti, skupaj s P. Wytinckom in B. Hoorelbekejem, odvetnikoma)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti zlasti odločbe Evropskega skupnega podjetja za ITER in razvoj fuzijske energije z dne 21. septembra 2015, sprejete v okviru postopka javnega naročanja F4E-OPE-278, in s katero je bila zavrnjena ponudba tožeče stranke za sklop št. 1 v zvezi s sistemom za pretvorbo električnega napajanja s pospešenim omrežjem (AGPS-CS).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Jema Energy, SA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 27, 25.1.2016.


title: Zadeva T-739/17: Tožba, vložena 7. novembra 2017 – Euracoal in drugi/Komisija

text:
               8.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 5/50

         Tožba, vložena 7. novembra 2017 – Euracoal in drugi/Komisija
   (Zadeva T-739/17)
   (2018/C 005/68)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) (Woluwe-Saint-Pierre, Belgija), Deutscher Braunkohlen-Industrie – Verein e.V. (Köln, Nemčija), Lausitz Energie Kraftwerke AG (Cottbus, Nemčija), Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH (Zeitz, Nemčija), eins energie in sachsen GmbH & Co. KG (Chemnitz, Nemčija) (Zastopnika: W. Spieth in N. Hellermann, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               Izvedbeni sklep Komisije (EU) 2017/1442 z dne 31. julija 2017 o določitvi zaključkov o najboljših razpoložljivih tehnikah (BAT) v skladu z Direktivo 2010/75/EU (1) Evropskega parlamenta in Sveta za velike kurilne naprave (UL 2017, L 212, str. 1) razglasi za ničen v delu, v katerem so z njim sprejete in določene ravni emisij, povezane z BAT (BAT-AEL), določene za emisije NOx (člen 1, točka 2.1.3 Priloge, razpredelnica 3) in emisije živega srebra (člen 1, točka 2.1.6 Priloge, razpredelnica 7), ki nastanejo pri zgorevanju premoga in/ali lignita,

               —

               podredno, Izvedbeni sklep (EU) 2017/1442 razglasi za ničen v celoti in

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo tri tožbene razloge.

               1.

               prvi tožbeni razlog: bistvene kršitve postopka, kršitev hierarhično višjih predpisov in kršitev omejitev pristojnosti v zvezi z glasovanjem iz člena 75 – odbor
               Komisija naj bi z vnosom spremembe v osnutek sklepa, izvedenim brez roka, in izvedbo takojšnjega glasovanja kršila zavezujoče roke, določene s členom 3(3) Uredbe (EU) št. 182/2011 (2), in s tem kršila njeno dolžnost iz člena 3(4) Uredbe (EU) št. 182/2011, da si objektivno prizadeva za največjo možno podporo v odboru. Poleg tega naj bi predstavnikom držav članic preprečila možnost, da ustrezno izrazijo stališče glede spremenjenega osnutka sklepa, in s tem kršila člen 291(3) PDEU, v skladu s katerim mora biti zagotovljeno, da obstaja dejanski nadzor držav članic nad Komisijo. Komisija naj bi prav tako z ravnanjem iz očitno taktičnih razlogov zlorabila položaj predsednice odbora in tega napačno opravljala.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: bistvene kršitve postopka, kršitev hierarhično višjih predpisov in kršitev omejitev pristojnosti zaradi kršitev postopka priprave v okviru tako imenovanega seviljskega postopka
               V skladu z določbami Direktive 2010/75/EU in Izvedbenega sklepa Komisije 2012/119/EU (3) (smernice BAT) naj bi bilo treba zaključke o BAT oblikovati izključno na podlagi strokovnih meril. Pri oblikovanju naj bi bilo treba upoštevati zahtevo po strokovnosti, s čimer naj bi se pri določitvi izključili prvenstveno politični preudarki. Te zahteve naj bi bile v tem primeru kršene.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev hierarhično višjih predpisov in kršitev omejitev pristojnosti z vsebino izpodbijanih zaključkov o BAT
               Z vsebinskimi določbami, zlasti z ravnmi emisij, povezanimi z BAT, za NOx in živo srebro, naj bi bila bistveno kršena zahteva po tehnično-ekonomski razpoložljivosti, ki izhaja neposredno iz Direktive 2010/75/EU, s čimer naj bi bili nesorazmerno obremenjeni upravljavci obratov, na katere se nanašajo ureditve.
               Nujno naj bi nastal vtis, da določitev izpodbijanih ureditev temelji na političnih preudarkih, ki naj v okviru oblikovanja zaključkov o BAT ne bi bili dovoljeni. S tem naj bi Komisija ponovno kršila svojo vlogo in prekoračila svoja pooblastila.

      (1)  Direktiva 2010/75/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o industrijskih emisijah (celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja) (UL 2010, L 334, str. 17).

      (2)  Uredba (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o določitvi splošnih pravil in načel, na podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije (UL 2011, L 55, str. 13).

      (3)  Izvedbeni sklep Komisije z dne 10. februarja 2012 o določitvi pravil v zvezi z navodili o zbiranju podatkov, pripravi referenčnih dokumentov BAT in zagotavljanju njihove kakovosti v skladu z Direktivo 2010/75/EU Evropskega parlamenta in Sveta o industrijskih emisijah (notificirano pod dokumentarno številko C(2012) 613) (UL 2012, L 63, str. 1).


title: Zadeva T-723/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. novembra 2017 – Mapei/EUIPO – Steenfabrieken Vandersanden (RE-CONzerø) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Evropske unije RE-CONzerø — Prejšnja besedna znamka Evropske unije ZERO — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1))(b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Obveznost obrazložitve — Člen 75 Uredbe št. 207/2009 (postal člen 94 Uredbe 2017/1001))

text:
               8.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 5/39

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. novembra 2017 – Mapei/EUIPO – Steenfabrieken Vandersanden (RE-CONzerø)
   (Zadeva T-723/16) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije RE-CONzerø - Prejšnja besedna znamka Evropske unije ZERO - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1))(b) Uredbe (EU) 2017/1001) - Obveznost obrazložitve - Člen 75 Uredbe št. 207/2009 (postal člen 94 Uredbe 2017/1001)))
   (2018/C 005/52)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Mapei SpA (Milano, Italija) (zastopnika: F. Caricato, nato M. Fazzini, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe pri EUIPO, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Steenfabrieken Vandersanden NV (Bilzen, Belgija) (zastopnika: J. Muyldermans in P. Maeyaert, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora EUIPO za pritožbe z dne 21. julija 2016 (zadeva R 2374/2015-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Steenfabrieken Vandersanden in Mapei.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Mapei SpA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 462, 12.12.2016.


title: Zadeva T-307/15: Sklep Splošnega sodišča z dne 23. oktobra 2017 – 1&1 Telecom/Komisija

text:
               8.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 5/51

         Sklep Splošnega sodišča z dne 23. oktobra 2017 – 1&1 Telecom/Komisija
   (Zadeva T-307/15) (1)

   (2018/C 005/69)
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik tretjega razširjenega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 270, 17.8.2015.


title: Zadeva T-595/16: Sklep Splošnega sodišča z dne 7. novembra 2017 – HO/SEAE

text:
               8.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 5/52

         Sklep Splošnega sodišča z dne 7. novembra 2017 – HO/SEAE
   (Zadeva T-595/16) (1)

   (2018/C 005/70)
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik sedmega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 251, 11.7.2016 (zadeva je bila najprej registrirana pred Sodiščem za uslužbence Evropske unije pod številko F-25/16 in nato prenesena na Splošno sodišče Evropske unije dne 1.9.2016).


title: Zadeva T-129/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. novembra 2017 – Claranet Europe/EUIPO – Claro (claranet) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Evropske unije claranet — Prejšnja beneluška besedna znamka CLARO — Relativni razlog za zavrnitev — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001))

text:
               8.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 5/31

         Sodba Splošnega sodišča z dne 14. novembra 2017 – Claranet Europe/EUIPO – Claro (claranet)
   (Zadeva T-129/16) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije claranet - Prejšnja beneluška besedna znamka CLARO - Relativni razlog za zavrnitev - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)))
   (2018/C 005/41)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Claranet Europe Ltd (St Helier, Jersey) (zastopniki: G. Crown, D. Farnsworth in O. Fairhurst, solicitors, ter A. Bryson, barrister)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnica: S. Bonne, agentka)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Claro SA (São Paulo, Brazilija)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 26. januarja 2016 (zadeva R 803/2015-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Claro in Claranet Europe.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Claranet Europe Ltd se naloži plačilo svojih stroškov in stroškov Urada Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO).

      (1)  UL C 175, 17.5.2016.


title: Popravek obvestila v Uradnem listu v zadevi C-448/17 (UL C 382, 13.11.2017)

text:
               8.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 5/53

         Popravek obvestila v Uradnem listu v zadevi C-448/17
   (
         Uradni list Evropske unije C 382 z dne 13. novembra 2017
      )
   (2018/C 005/71)
   Besedilo obvestila v Uradnem listu v zadevi C-448/17 EOS KSI Slovensko s.r.o./Ján Danko in Margita Jalčová je treba nadomestiti z naslednjim besedilom:

         „Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Krajský súd v Prešove (Slovaška republika) 25. julija 2017 – EOS KSI Slovensko s.r.o./Ján Danko, Margita Danková
         (Zadeva C-448/17)
         (2017/C 382/35)
         Jezik postopka: slovaščina

            Predložitveno sodišče

         Krajský súd v Prešove

            Stranke v postopku v glavni stvari

            Pritožnica: EOS KSI Slovensko s.r.o.

            Nasprotni stranki v pritožbenem postopku: Ján Danko, Margita Danková

            Vprašanja za predhodno odločanje

                     1.

                     Ali je – v zvezi s sodbo v zadevi C-470/12, Pohotovosť, in ugotovitvami Sodišča EU, navedenimi tudi v točki 46 njegove obrazložitve – v nasprotju z načelom enakovrednosti prava Unije pravni predpis, ki v okviru enakovrednosti interesov, varovanih z zakonom, in varstva pravic potrošnikov pred nedovoljenimi pogodbenimi pogoji, brez soglasja potrošnika pravni osebi, ki nastopa kot nasprotna stranka, pri kateri je namen njene dejavnosti kolektivno varstvo potrošnikov pred nedovoljenimi pogodbenimi pogoji in katere cilj je izpolnitev cilja iz člena 7(1) Direktive 93/13/EGS (1), kakor je bila prenesena s členom 53a(1) in (3) civilnega zakonika, ne dovoljuje, da kot druga stranka (intervenient) sodeluje v sodnem postopku od njegovega začetka ter da v korist potrošnika učinkovito uporabi sredstvi intervencije in obrambe na sodiščih, da bi ga v okviru navedenega postopka zavarovala pred sistematično uporabo nedovoljenih pogodbenih pogojev, medtem ko v drugem primeru dodatna stranka (intervenient), ki intervenira v sodnem postopku v podporo nasprotne stranke in ki ima interes za opredelitev materialnopravnih (premoženjskih) predpisov iz postopka v glavni stvari, za razliko od združenja za varstvo potrošnikov za sodelovanje v sodnem postopku od njegovega začetka in za učinkovito uporabo sredstev obrambe in intervencije v postopku v korist nasprotne stranke, v podporo katere intervenira, sploh ne potrebuje njenega soglasja?

                     2.

                     Ali je treba navedbo, v jasnem, razumljivem jeziku‘ iz člena 4(2) Direktive 93/13, med drugim ob upoštevanju ugotovitev Sodišča v sodbah v zvezi z zadevama C-26/13 in C-96/14, razlagati tako, da je mogoče za pogodbeni pogoj šteti, da je naveden v jasnem, razumljivem jeziku – pravna posledica česar je, da je treba [po uradni dolžnosti] sodno preveriti njegovo nedovoljenost – tudi kadar je pravni institut (sredstvo), ki ga ureja, sam po sebi zapleten, njegove pravne posledice pa težko predvidljive za povprečnega potrošnika in je za njegovo razumevanje običajno potrebna strokovna pravna pomoč, pri čemer stroški te pomoči niso sorazmerni z vrednostjo storitve, ki jo prejme potrošnik na podlagi pogodbe?

                     3.

                     Ali – če bi sodišče odločalo o pravicah, izhajajočih iz pogodbe, sklenjene s potrošnikom, uveljavljanih v zvezi s potrošnikom kot nasprotno stranko, samo na podlagi izjav pritožnika, s plačilnim nalogom v okviru hitrega postopka, in v postopku nikakor ne uporabi določbe iz člena 172(9) zakonika o civilnem postopku, ki izključuje izdajo plačilnega naloga v primeru obstoja nepoštenih pogodbenih pogojev v pogodbi, sklenjeni s potrošnikom – ni v nasprotju s pravom Unije zakonodaja države članice, ki, ob upoštevanju kratkega roka za vložitev ugovora in morebitne neizsledljivosti ali nedelovanja potrošnika, združenju za varstvo potrošnikov, kvalificiranemu in pooblaščenemu za izpolnjevanje cilja iz člena 7(1) Direktive 93/13/EGS, kakor je bil prenesen s členom 53a(1) in (2) civilnega zakonika, ne omogoča, da učinkovito, brez soglasja potrošnika (brez izrecnega nesoglasja potrošnika), uporabi edino možnost za varstvo potrošnika, in sicer v obliki ugovora zoper plačilni nalog, če sodišče ne izpolnjuje obveznosti iz člena 172(9) zakonika o civilnem postopku?

                     4.

                     Ali se lahko za odgovor na drugo in tretje vprašanje za pomembno šteje okoliščina, da potrošniku z zadevno pravno ureditvijo ni priznana pravica do obvezne pravne pomoči in da njegovo neznanje na zadevnem področju, in sicer zaradi odvetnikovega nezastopanja navedenega potrošnika, pomeni nezanemarljivo tveganje, da ne bo razbral nepoštenosti pogodbenih pogojev niti deloval tako, da bo v njegovo podporo v sodnem postopku mogoča intervencija združenja za varstvo potrošnikov, kvalificiranega in pooblaščenega za izpolnitev cilja iz člena 7(1) Direktive 93/13/EGS, kakor je bil prenesen s členom 53a(1) in (2) civilnega zakonika?

                     5.

                     Ali ni v nasprotju s pravom Unije in zahtevo po presoji vseh okoliščin v smislu člena 4(1) Direktive 93/13/EGS zakonodaja, kakršna je zakonodaja o hitrem postopku, v katerem naj bi se izdal plačilni nalog (člen 172(1) OSP (zakonik o civilnem postopku) in naslednji), v skladu s katero je mogoče (1) prodajalcu ali ponudniku, z učinki sodbe, priznati pravico do denarne dajatve (2) v okviru hitrega postopka, (3) ki poteka pred upravnim uslužbencem sodišča, (4) samo na podlagi izjav prodajalca ali ponudnika, in to (5) brez pridobivanja dokazov ter v položaju, v katerem (6) potrošnika ne zastopa pravni strokovnjak (7) in njegove obrambe ne more izvesti učinkovito, brez njegovega soglasja, združenje za varstvo potrošnikov, kvalificirano in pooblaščeno za izpolnitev cilja iz člena 7(1) Direktive 93/13/EGS, kakor je bil prenesen s členom 53a(1) in (2) civilnega zakonika?“

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288.


title: Zadeva T-767/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. novembra 2017 – Nanogate/EUIPO (metals) (Znamka Evropske unije — Prijava figurativne znamke Evropske unije metals — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 7(1)(c) Uredbe (EU) 2017/1001))

text:
               8.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 5/39

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. novembra 2017 – Nanogate/EUIPO (metals)
   (Zadeva T-767/16) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Prijava figurativne znamke Evropske unije metals - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 7(1)(c) Uredbe (EU) 2017/1001)))
   (2018/C 005/53)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Nanogate AG (Quierschied, Nemčija) (zastopnik: A. Theis, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: M. Fischer in D. Walicka, agenta)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe EUIPO z dne 29. avgusta 2016 (zadeva R 2361/2015-5), v zvezi z zahtevo za registracijo figurativnega znaka metals kot znamke Evropske Unije.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Nanogate AG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 475, 19.12.2016.


title: Zadeva T-802/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 17. novembra 2017 – Endoceutics/EUIPO – Merck (FEMIBION) (Znamka Evropske unije — Postopek za razveljavitev — Besedna znamka Evropske unije FEMIBION — Delna razveljavitev — Člen 51(1)(a) Uredbe (ES) št. 2007/2009 (postal člen 58(1)(a) Uredbe (EU) 2017/1001) — Dokaz o resni in dejanski uporabi znamke — Opredelitev proizvodov v zvezi s katerimi je bila dokazana resna in dejanska uporaba)

text:
               8.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 5/40

         Sodba Splošnega sodišča z dne 17. novembra 2017 – Endoceutics/EUIPO – Merck (FEMIBION)
   (Zadeva T-802/16) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek za razveljavitev - Besedna znamka Evropske unije FEMIBION - Delna razveljavitev - Člen 51(1)(a) Uredbe (ES) št. 2007/2009 (postal člen 58(1)(a) Uredbe (EU) 2017/1001) - Dokaz o resni in dejanski uporabi znamke - Opredelitev proizvodov v zvezi s katerimi je bila dokazana resna in dejanska uporaba))
   (2018/C 005/54)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Endoceutics, Inc. (Quebec, Kanada) (zastopnik: M. Wahlin, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: M. Vuijst in A. Folliard-Monguiral, agenta)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe EUIPO, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Merck KGaA (Darmstadt, Nemčija) (zastopniki: M. Best, U. Pfleghar in S. Schäffner, odvetniki)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora EUIPO za pritožbe z dne 14. julija 2016 (zadeva R 1608/2015-1) v zvezi s postopkom za razveljavitev med družbama Endoceutics in Merck.

      Izrek

               1.

               Odločba prvega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 14. julija 2016 (zadeva R 1608/2015 1) se razveljavi v delu, v katerem je z njo ohranjena registracija blagovne znamke Evropske unije za „farmacevtske pripravke za podporo imunskega sistema, za menopavzo, za menstruacijo, za zdravljenje in obvladovanje nosečnosti, za preprečevanje, zdravljenje in obvladovanje stresa, za preprečevanje, zdravljenje in obvladovanje neuravnoteženega ali pomanjkljive prehrane“.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Družba Merck KGaA poleg svojih stroškov nosi polovico stroškov družbe Endoceutics Inc. pred Splošnim sodiščem ter stroške, ki jih družbe Endoceutics pred odborom za pritožbe.

               4.

               Družba Endoceutics nosi polovico svojih stroškov.

               5.

               EUIPO nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 22, 23.1.2017.


title: Zadeva T-271/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 8. novembra 2017 – Pempe/EUIPO – Marshall Amplification (THOMAS MARSHALL GARMENTS OF LEGENDS) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Evropske unije THOMAS MARSHALL GARMENTS OF LEGENDS — Prejšnji besedni in figurativni znamki Evropske unije MARSHALL in Marshall AMPLIFICATION — Člen 42(2) in (3) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 47(2) in (3) Uredbe (EU) 2017/1001) — Dopustnost zahteve za dokaz resne in dejanske uporabe prejšnjih znamk — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001))

text:
               8.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 5/32

         Sodba Splošnega sodišča z dne 8. novembra 2017 – Pempe/EUIPO – Marshall Amplification (THOMAS MARSHALL GARMENTS OF LEGENDS)
   (Zadeva T-271/16) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije THOMAS MARSHALL GARMENTS OF LEGENDS - Prejšnji besedni in figurativni znamki Evropske unije MARSHALL in Marshall AMPLIFICATION - Člen 42(2) in (3) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 47(2) in (3) Uredbe (EU) 2017/1001) - Dopustnost zahteve za dokaz resne in dejanske uporabe prejšnjih znamk - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)))
   (2018/C 005/42)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Yusuf Pempe (Créteil, Francija) (zastopnik: A. Vivès-Albertini, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: L. Rampini, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Marshall Amplification plc (Milton Keynes, Združeno kraljestvo)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 16. marca 2016 (zadeva R 376/2015-5), v zvezi s postopkom z ugovorom med družbo Marshall Amplification in Y. Pempejem.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Yusufu Pempeju se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 251, 11.7.2016.


title: Zadeva T-511/14: Sklep Splošnega sodišča z dne 25. oktobra 2017 – Novartis Europharm/Komisija (Zdravila za uporabo v humani medicini — Dovoljenje za promet z zdravilom Zoledronic acid Teva Generics — Zoledronska kislina — Obdobje varstva za zdravilo Aclasta, ki vsebuje učinkovino zoledronsko kislino — Umik izpodbijanega akta — Ustavitev postopka)

text:
               8.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 5/42

         Sklep Splošnega sodišča z dne 25. oktobra 2017 – Novartis Europharm/Komisija
   (Zadeva T-511/14) (1)

   ((Zdravila za uporabo v humani medicini - Dovoljenje za promet z zdravilom Zoledronic acid Teva Generics - Zoledronska kislina - Obdobje varstva za zdravilo Aclasta, ki vsebuje učinkovino zoledronsko kislino - Umik izpodbijanega akta - Ustavitev postopka))
   (2018/C 005/56)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Novartis Europharm Ltd (Camberley, Združeno kraljestvo) (zastopnik: C. Schoonderbeek, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. Sipos in M. Wilderspin, agenta)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Izvedbenega sklepa Komisije C (2014)2155 final z dne 27. marca 2014 o izdaji dovoljenja za promet družbi Teva Generics za zdravilo za uporabo v humani medicini „Zoledronic acid Teva Generics – Zoledronic Acid“ na podlagi člena 3 Uredba (ES) št. 726/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o postopkih Skupnosti za pridobitev dovoljenja za promet in nadzor zdravil za humano in veterinarsko uporabo ter o ustanovitvi Evropske agencije za zdravila (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 34, str. 229).

      Izrek

               1.

               Postopek s tožbo se ustavi.

               2.

               Postopek s predlogom družbe Teva BV za intervencijo se ustavi.

               3.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 388, 3.11.2014.


title: Zadeva C-132/17: Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 21. februarja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Peugeot Deutschland GmbH/Deutsche Umwelthilfe eV (Predhodno odločanje — Svoboda opravljanja storitev — Direktiva 2010/13/EU — Opredelitve — Pojem „avdiovizualna medijska storitev“ — Področje uporabe — Kanal z oglasnimi videoposnetki za modele novih osebnih vozil, na voljo na spletišču YouTube)

text:
               16.4.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 134/10

         Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 21. februarja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Peugeot Deutschland GmbH/Deutsche Umwelthilfe eV
   (Zadeva C-132/17) (1)

   ((Predhodno odločanje - Svoboda opravljanja storitev - Direktiva 2010/13/EU - Opredelitve - Pojem „avdiovizualna medijska storitev“ - Področje uporabe - Kanal z oglasnimi videoposnetki za modele novih osebnih vozil, na voljo na spletišču YouTube))
   (2018/C 134/13)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesgerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Peugeot Deutschland GmbH

      Tožena stranka: Deutsche Umwelthilfe eV

      Izrek

   Člen 1(1)(a) Direktive 2010/13/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. marca 2010 o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju avdiovizualnih medijskih storitev (Direktiva o avdiovizualnih medijskih storitvah) je treba razlagati tako, da opredelitev „avdiovizualne medijske storitve“ ne zajema niti video kanala, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, na katerem lahko spletni uporabniki dostopajo do kratkih oglasnih videoposnetkov za modele novih osebnih vozil, niti enega samega takega videoposnetka, obravnavanega ločeno.

      (1)  UL C 213, 3.7.2017.


201806080341931382018/C 221/293542015TC22120180625SL01SLINFO_JUDICIAL20180419242521Zadeva T-354/15: Sklep Splošnega sodišča z dne 19. aprila 2018 – Allergopharma/Komisija (Ničnostna tožba — Državne pomoči — Shema pomoči, ki predvideva podelitev izvzetja dajanja obveznega rabata za nekatere farmacevtske izdelke — Sklep o razglasitvi združljivosti sheme pomoči z notranjim trgom — Neobstoj posamičnega nanašanja — Akt, ki vsebuje izvedbene ukrepe — Nedopustnost)
 ---documentbreak--- C2212018SL2410120180419SL0029241252Sklep Splošnega sodišča z dne 19. aprila 2018 – Allergopharma/Komisija
   (Zadeva T-354/15) (
         1
      )
   „(Ničnostna tožba — Državne pomoči — Shema pomoči, ki predvideva podelitev izvzetja dajanja obveznega rabata za nekatere farmacevtske izdelke — Sklep o razglasitvi združljivosti sheme pomoči z notranjim trgom — Neobstoj posamičnega nanašanja — Akt, ki vsebuje izvedbene ukrepe — Nedopustnost)“2018/C 221/29Jezik postopka: nemščina
      Stranki

      Tožeča stranka: Allergopharma GmbH & Co. KG (Reinbek, Nemčija) (zastopnika: T. Müller-Ibold in F.-C. Laprévote, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: K. Herrmann in T. Maxian Rusche, agenta)

      Intervenientka v podporo tožene stranke: Bencard Allergie GmbH (München, Nemčija) (zastopnik: J. Fiegler, odvetnik)

      Predmet

   Zahteva na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije (EU) 2015/1300 z dne 27. marca 2015 o shemi pomoči – pomoč nemškim farmacevtskim družbam v finančnih težavah z izvzetjem dajanja obveznih rabatov SA.34881 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2012/CP) (UL 2015, L 199, str. 27).

      Izrek

            1.

            Tožba se zavrže kot nedopustna.

            2.

            Družba Allergopharma GmbH & Co. KG nosi svoje stroške in stroške Evropske komisije.

            3.

            Družba Bencard Allergie GmbH nosi svoje stroške.

      (
         1
      )	UL C 238, 5.10.2015.


201806080111931412018/C 221/392512018TC22120180625SL01SLINFO_JUDICIAL20180423333311Zadeva T-251/18: Tožba, vložena 23. aprila 2018 – IFSUA/Svet
 ---documentbreak--- C2212018SL3310120180423SL0039331331Tožba, vložena 23. aprila 2018 – IFSUA/Svet
   (Zadeva T-251/18)2018/C 221/39Jezik postopka: španščina
      Stranki

      Tožeča stranka: International Forum for Sustainable Underwater Activities (IFSUA) (Barcelona, Španija) (zastopnik: T. Gui Mori, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka, organizacija IFSUA, na katero se akt neposredno nanaša, na podlagi člena 263, četrti odstavek in fine, PDEU Splošnemu sodišču predlaga, naj na podlagi jasnega merila o ločljivosti teh določb razglasi ničnost člena 2(2) ter člena 9(4) in (5) Uredbe Sveta (EU) z dne 23. januarja 2018 (UL z dne 31. januarja 2018), ki je „predpis“ o izvajanju omejevalnih ukrepov in TAC za rekreacijski ribolov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Ta tožba je vložena zoper Uredbo Sveta (EU) 2018/120 (
         1
      ) in z njo se predlaga razglasitev delne ničnosti te uredbe.
   Tožeča stranka v zvezi s tem pojasnjuje, da predlaga razglasitev ničnosti zgoraj navedenih določb v delu, v katerem njihova uporaba za različne oblike rekreacijskega ribolova, ki so dejavnosti, ki niso zajete s skupno ribiško politiko, pomeni popolno prepoved ribolova brancina (Dicentrarchus labrax), ki se nanaša izključno na podvodne ribiče, s čimer ogroža preživetje dejavnosti, samega športa in industrije sektorja.
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

            1.

            Prvi tožbeni razlog: kršitev členov 2(5), 3(d), 4 (d) ter 6(d) in (e) PDEU, ker so izpodbijane določbe ukrepi, ki neposredno omejujejo rekreativni in športni ribolov brancina, čeprav Svet nima – niti deljenih – pristojnosti za to.

            2.

            Drugi tožbeni razlog: kršitev načel pravne varnosti in varstva legitimnih pričakovanj s členom 2(2) ter členom 9(4) in (5) Uredbe (EU) 2018/120, ker nedvomno presegata področje dodeljenih pristojnosti in njegov zgodovinski razvoj.

            3.

            Tretji tožbeni razlog: kršitev načela enakosti iz člena 20 in načela prepovedi diskriminacije iz člena 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah s členom 2(2) ter členom 9(4) in (5) Uredbe (EU) 2018/120, ker se v istem izvedbenem aktu, ki ureja možnosti ribolova brancina, uporabljajo določbe, ki se nanašajo tako na gospodarski kot na rekreacijski ribolov, čeprav določajo različna merila zanju. Vendar naj ti kategoriji ne bi bili strogo primerljivi tako, da bi se zanju lahko sprejel isti paket ukrepov.

            4.

            Četrti tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti s členom 2(2) ter členom 9(4) in (5) Uredbe (EU) 2018/120 pri izvajanju člena 43(3) PDEU. V zvezi s tem se navaja, da je cilj določitve ribolovnih možnosti za gospodarski in rekreacijski ribolov brancina v uredbi, ki je predmet tega spora, znatno zmanjšanje ribolovne umrljivosti za severni stalež, da bi omogočili majhno povečanje biomase, in da se lahko ta cilj doseže z manj omejevalnim ukrepom, kot je radikalna prepoved podvodnega ribolova brancina. Tožeča stranka v okviru tega tožbenega razloga zatrjuje tudi kršitev členov 12, 16, 37 in 52 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

      (
         1
      )	Uredba Sveta (EU) 2018/120 z dne 23. januarja 2018 o določitvi ribolovnih možnosti za leto 2018 za nekatere staleže rib in skupine staležev rib, ki se uporabljajo za vode Unije in za plovila Unije v nekaterih vodah zunaj Unije, ter o spremembi Uredbe Sveta (EU) 2017/127 (UL 2018, L 27, str. 1).


201806080271931312018/C 221/312342017TC22120180625SL01SLINFO_JUDICIAL20180503252622Zadeva T-234/17: Sklep Splošnega sodišča z dne 3. maja 2018 – Siberian Vodka/EUIPO – Schwarze und Schlichte (DIAMOND ICE) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija — Besedna znamka DIAMOND ICE — Prejšnja besedna znamka Evropske unije DIAMOND CUT — Relativni razlog za zavrnitev — verjetnost zmede — Podobnost znakov — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)8b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Tožba, ki je očitno brez pravne podlage)
 ---documentbreak--- C2212018SL2520120180503SL0031252262Sklep Splošnega sodišča z dne 3. maja 2018 – Siberian Vodka/EUIPO – Schwarze und Schlichte (DIAMOND ICE)
   (Zadeva T-234/17) (
         1
      )
   „(Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija — Besedna znamka DIAMOND ICE — Prejšnja besedna znamka Evropske unije DIAMOND CUT — Relativni razlog za zavrnitev — verjetnost zmede — Podobnost znakov — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)8b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Tožba, ki je očitno brez pravne podlage)“2018/C 221/31Jezik postopka: nemščina
      Stranke

      Tožeča stranka: Siberian Vodka AG (Herisau, Švica) (zastopnik: O. Bischof, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: D. Walicka, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Schwarze und Schlichte Markenvertrieb GmbH & Co. KG (Oelde, Nemčija) (zastopnik: A. Zafar, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 8. februarja 2017 (zadeva R 1171/2016-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Schwarze und Schlichte Markenvertrieb in Siberian Vodka.

      Izrek

            1.

            Tožba se zavrne.

            2.

            Družbi Siberian Vodka AG se naloži plačilo stroškov.

      (
         1
      )	UL C 195, 19.6.2017.


201806150331954932018/C 231/03822016CJC23120180702SL01SLINFO_JUDICIAL201805083421Zadeva C-82/16: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 8. maja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Raad voor Vreemdelingenbetwistingen – Belgija) – K.A. in drugi/Belgische Staat (Predhodno odločanje — Nadzor meje, azil, priseljevanje — Člen 20 PDEU — Listina Evropske unije o temeljnih pravicah — Člena 7 in 24 — Direktiva 2008/115/ES — Člena 5 in 11 — Državljan tretje države, za katerega velja prepoved vstopa na ozemlje — Prošnja za izdajo dovoljenja za prebivanje zaradi združitve družine z državljanom Evropske unije, ki ni nikoli uresničeval svoje pravice do prostega gibanja — Zavrženje prošnje)
 ---documentbreak--- C2312018SL310120180508SL00033142Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 8. maja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Raad voor Vreemdelingenbetwistingen – Belgija) – K.A. in drugi/Belgische Staat
   (Zadeva C-82/16) (
         1
      )
   „(Predhodno odločanje — Nadzor meje, azil, priseljevanje — Člen 20 PDEU — Listina Evropske unije o temeljnih pravicah — Člena 7 in 24 — Direktiva 2008/115/ES — Člena 5 in 11 — Državljan tretje države, za katerega velja prepoved vstopa na ozemlje — Prošnja za izdajo dovoljenja za prebivanje zaradi združitve družine z državljanom Evropske unije, ki ni nikoli uresničeval svoje pravice do prostega gibanja — Zavrženje prošnje)“2018/C 231/03Jezik postopka: nizozemščina
      Predložitveno sodišče

   Raad voor Vreemdelingenbetwistingen

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožniki: K.A., M.Z., M.J., N. N. N., O.I.O., R.I., B.A.

      Nasprotna stranka v postopku s pritožbo: Belgische Staat

      Izrek

            1.

            Direktivo 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav, zlasti njena člena 5 in 11, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje praksi države članice, da se zavrže prošnja za izdajo dovoljenja za prebivanje zaradi združitve družine, ki jo na njenem ozemlju vloži državljan tretje države, družinski član državljana Unije, ki je državljan te države članice in ni nikoli uresničeval svoje pravice do prostega gibanja, zgolj zato, ker za tega državljana tretje države velja prepoved vstopa na navedeno ozemlje.

            2.

            Člen 20 PDEU je treba razlagati tako:

                     —

                     da nasprotuje praksi države članice, da se taka prošnja zavrže zgolj iz tega razloga, ne da bi se preučilo, ali obstaja razmerje odvisnosti med tem državljanom Unije in tem državljanom tretje države, ki je tako, da bi v primeru zavrnitve priznanja izvedene pravice do prebivanja navedenemu državljanu tretje države bil navedeni državljan Unije dejansko prisiljen zapustiti ozemlje Unije kot celoto in bi mu bilo tako odvzeto dejansko izvrševanje bistva pravic, ki mu jih zagotavlja njegov status;

                     —

                     da kadar je državljan Unije odrasla oseba, je obstoj takega razmerja odvisnosti, ki utemeljuje priznanje izvedene pravice do prebivanja na podlagi tega člena zadevnemu državljanu tretje države, mogoč samo v izjemnih primerih, v katerih glede na vse upoštevne okoliščine zadevne osebe nikakor ni mogoče ločiti od njenega družinskega člana, od katerega je odvisna;

                     —

                     da kadar je državljan Unije mladoletnik, mora presoja obstoja takega razmerja odvisnosti ob upoštevanju koristi otroka temeljiti na vseh okoliščinah obravnavane zadeve, zlasti na njegovi starosti, njegovem fizičnem in čustvenem razvoju, stopnji njegovega čustvenega razmerja z obema od staršev ter na tveganju, da bo imela ločitev od tistega od staršev, ki je državljan tretje države, škodljive posledice za ravnovesje tega otroka; obstoj družinske vezi s tem državljanom tretje države, naj bo biološka ali pravna, ne zadošča, za ugotovitev takega razmerja odvisnosti pa ni nujno, da otrok živi skupaj z navedenim državljanom tretje države;

                     —

                     da je vseeno, ali je razmerje odvisnosti, na katero se državljan tretje države sklicuje v utemeljitev svoje prošnje za izdajo dovoljenja za prebivanje zaradi združitve družine, nastalo po tem, ko je bila v zvezi z njim sprejeta odločba o prepovedi vstopa na ozemlje;

                     —

                     da je vseeno, ali je odločba o prepovedi vstopa na ozemlje, ki velja za državljana tretje države, že pravnomočna, ko ta vloži svojo prošnjo za izdajo dovoljenja za prebivanje zaradi združitve družine, in

                     —

                     da je vseeno, ali je odločba o prepovedi vstopa na ozemlje, ki velja za državljana tretje države, ki je vložil prošnjo za izdajo dovoljenja za prebivanje zaradi združitve družine, utemeljena z nespoštovanjem obveznosti vrnitve; kadar je bila taka odločba utemeljena z razlogi javnega reda, ti razlogi lahko vodijo do zavrnitve priznanja izvedene pravice do prebivanja na podlagi tega člena temu državljanu tretje države le, če se na podlagi konkretne presoje vseh zadevnih okoliščin ob upoštevanju načela sorazmernosti, koristi morebitnega zadevnega otroka ali otrok in temeljnih pravic ugotovi, da zadevna oseba pomeni resnično, sedanjo in dovolj resno grožnjo za javni red.

            3.

            Člen 5 Direktive 2008/115 je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni praksi, na podlagi katere se sprejme odločba o vrnitvi v zvezi z državljanom tretje države, glede katerega je bila že sprejeta odločba o vrnitvi skupaj s prepovedjo vstopa na ozemlje, ki še velja, ne da bi se upoštevali dejavniki njegovega družinskega življenja, zlasti interes njegovega mladoletnega otroka, navedeni v prošnji za izdajo dovoljenja za prebivanje zaradi združitve družine, vloženi po sprejetju take prepovedi vstopa, razen kadar bi zadevna oseba take dejavnike lahko uveljavljala že pred tem.

      (
         1
      )	UL C 145, 25.4.2016.


201806150301954912018/C 231/081682018CJC23120180702SL01SLINFO_JUDICIAL201803057822Zadeva C-168/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesarbeitsgericht (Nemčija) 5. marca 2018 – Pensions-Sicherungs-Verein VVaG/Günther Bauer
 ---documentbreak--- C2312018SL720120180305SL00087282Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesarbeitsgericht (Nemčija) 5. marca 2018 – Pensions-Sicherungs-Verein VVaG/Günther Bauer
   (Zadeva C-168/18)2018/C 231/08Jezik postopka: nemščina
      Predložitveno sodišče

   Bundesarbeitsgericht

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Revident: Pensions-Sicherungs-Verein VVaG

      Nasprotna stranka v postopku z revizijo: Günther Bauer

      Vprašanja za predhodno odločanje

            1.

            Ali se člen 8 Direktive 2008/94/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o varstvu delavcev v primeru plačilne nesposobnosti delodajalca (
                  1
               ) uporablja, če prejemke iz naslova poklicnega pokojninskega zavarovanja izplačuje medpodjetniški pokojninski sklad, ki ga nadzira zvezni urad za nadzor finančnih storitev, ki je te prejemke v soglasju z nadzornim organom iz finančnih razlogov upravičeno zmanjšal in delodajalec na podlagi nacionalnega prava sicer jamči za znižanja v razmerju do svojih bivših delavcev, vendar zaradi plačilne nesposobnosti teh znižanih prejemkov ne more izravnati?

            2.

            Če je odgovor na prvo vprašanje za predhodno odločanje pritrdilen:
            Pod katerimi pogoji se izgube, ki so nastale nekdanjemu delavcu v okviru prejemkov iz naslova poklicnega pokojninskega zavarovanja zaradi plačilne nesposobnosti delodajalca, štejejo za očitno nesorazmerne, s čemer so države članice zavezane zagotoviti minimalno varstvo, čeprav bivši delavec prejme najmanj polovico prejemkov iz naslova pridobljenih pokojninskih pravic?

            3.

            Če je odgovor na prvo vprašanje za predhodno odločanje pritrdilen:
            Ali ima člen 8 Direktive 2008/94/ES neposredni učinek in ta določba v primeru, če država članica te direktive ni prenesla v nacionalno pravo, ali če je ni prenesla pravilno, posamezniku daje pravico, da se lahko nanjo sklicuje pred nacionalnimi sodišči proti državi članici?

            4.

            Če je odgovor na tretje vprašanje za predhodno odločanje pritrdilen:
            Ali je ustanova zasebnega prava, ki jo je država članica – kar je za delodajalce obvezno – določila kot združenje za jamstvo poklicnega pokojninskega zavarovanja, ki je predmet državnega nadzora finančnih storitev in ki na podlagi javnega prava od delodajalcev pobira prispevke za zavarovanje in lahko kot organ z upravnim aktom vzpostavi pogoje za prisilno izvršitev, javni organ države članice?

      (
         1
      )	UL 2008, L 283, str. 36.


201808030412050342018/C 294/273542018CJC29420180820SL01SLINFO_JUDICIAL20180530202121Zadeva C-354/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul Bacău (Romunija) 30. maja 2018 – Radu Lucian Rusu, Oana Maria Rusu/SC Blue Air – Airline Management Solutions Srl
 ---documentbreak--- C2942018SL2010120180530SL0027201212Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul Bacău (Romunija) 30. maja 2018 – Radu Lucian Rusu, Oana Maria Rusu/SC Blue Air – Airline Management Solutions Srl
   (Zadeva C-354/18)2018/C 294/27Jezik postopka: romunščina
      Predložitveno sodišče

   Tribunalul Bacău

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnika, tožeči stranki na prvi stopnji: Radu Lucian Rusu, Oana Maria Rusu

      Pritožnica, tožena stranka na prvi stopnji: SC Blue Air – Airline Management Solutions Srl

      Vprašanja za predhodno odločanje

            1.

            Ali odškodnina v višini 400 EUR iz člena 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 261/2004 (
                  1
               ) zagotavlja predvsem povrnitev premoženjske škode, medtem ko je treba obstoj nepremoženjske škode presojati v skladu s členom 12?

            2.

            Ali znesek neprejetega dohodka, ki presega znesek 400 EUR iz člena 7(1)(b) spada v okvir „dodatne odškodnine“ iz člena 12?

            3.

            Člen 12(1) v drugem stavku določa, da se „[o]dškodnina, ki je odobrena na podlagi te uredbe, […] lahko odšteje od takšne odškodnine“. Ali je treba zadevno določbo Uredbe razlagati tako, da nacionalnemu sodišču prepušča prosto presojo o tem, ali je treba znesek odobrene odškodnine v skladu s členom 7(1)(b) odšteti od dodatne odškodnine, ali je takšno odštetje obvezno?

            4.

            Če odobrene odškodnine ni treba odšteti od dodatne odškodnine, na podlagi katerih kriterijev naj nacionalno sodišče odloči, ali je treba odškodnino iz člena 7(1)(b) odšteti od dodatne odškodnine?

            5.

            Ali je treba odškodninski zahtevek iz naslova izgubljenega dohodka zaradi neprihoda delavca na delo, ki je posledica zamude prihoda v namembni kraj zaradi spremembe poti, presojati z vidika izpolnitve obveznosti na podlagi člena 8 ali na podlagi člena 12 v povezavi s členom 4.

            6.

            Ali izpolnitev obveznosti nudenja oskrbe potnikov letalskega prevoznika v skladu s členoma 4(3) in 8 Uredbe (ES) št. 261/2004, zajema tudi dolžnost obveščanja potnikov o možnostih spremembe poti, ki jih določa člen 8(1)(a), (b) in (c) Uredbe.

            7.

            Kdo v skladu s členom 8 Uredbe (ES) št. 261/2004 nosi dokazno breme, da je bila sprememba poti ponujena potnikoma v najkrajšem možnem času.

            8.

            Ali morajo v skladu z Uredbo potniki sami poiskati drugi let v namembni kraj in zahtevati od letalskega prevoznika, da jim priskrbi proste sedeže na tem letu, ali mora letalski prevoznik po uradni dolžnosti poiskati potnikom najugodnejšo ponudbo.

            9.

            Ali je treba pri določanju odškodnine upoštevati, da sta potnika sprejela ponudbo letalskega prevoznika, s katero jima je ponudil let za dne 11. septembra 2016, čeprav bi lahko domnevala, da ne bosta poplačana za čas izostanka z delovnega mesta.

      (
         1
      )	Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10).


201808030602050782018/C 294/58982017TC29420180820SL01SLINFO_JUDICIAL20180530444411Zadeva T-98/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 30. maja 2018 – RT/Parlament (Javni uslužbenci – Uradniki – Bolniški dopust – Člen 59(1) kadrovskih predpisov – Notranja pravila o zdravniških pregledih v zvezi z odsotnostjo z dela zaradi zdravstvenih razlogov in o rednih zdravniških pregledih oseb, ki uveljavljajo invalidnino – Zdravniško potrdilo – Neobstoj zdravnikovega podpisa in pečata – Medicinsko posvetovanje na daljavo prek interneta – Zavrnitev sprejema)
 ---documentbreak--- C2942018SL4410120180530SL0058441441Sodba Splošnega sodišča z dne 30. maja 2018 – RT/Parlament
   (Zadeva T-98/17) (
         1
      )
   „(Javni uslužbenci — Uradniki — Bolniški dopust — Člen 59(1) kadrovskih predpisov — Notranja pravila o zdravniških pregledih v zvezi z odsotnostjo z dela zaradi zdravstvenih razlogov in o rednih zdravniških pregledih oseb, ki uveljavljajo invalidnino — Zdravniško potrdilo — Neobstoj zdravnikovega podpisa in pečata — Medicinsko posvetovanje na daljavo prek interneta — Zavrnitev sprejema)“2018/C 294/58Jezik postopka: angleščina
      Stranki

      Tožeča stranka: RT (zastopnik: C. Bernard-Glanz, avocat)

      Tožena stranka: Evropski parlament (zastopnika: J. Steele in E. Taneva, agenta)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 270 PDEU za razglasitev ničnosti odločbe Evropskega parlamenta z dne 30. junija 2016, s katero je bil dokument, ki ga je tožeča stranka predložila 27. junija 2016, zavržen kot nedopusten kot zdravniško potrdilo o predpisu bolniškega dopusta.

      Izrek

            1.

            Odločba Evropskega parlamenta z dne 30. junija 2016, s katero je bil dokument, ki ga je RT predložil 27. junija 2016, zavržen kot nedopusten kot zdravniško potrdilo o predpisu bolniškega dopusta, se razglasi za nično.

            2.

            Parlamentu se naloži plačilo stroškov.

      (
         1
      )	UL C 129, 24.4.2017.


201808030502050222018/C 294/413832018CJC29420180820SL01SLINFO_JUDICIAL20180611303011Zadeva C-383/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Rejonowy Lublin-Wschód w Lublinie z siedzibą w Świdniku (Poljska) 11. junija 2018 – Lexitor Sp. z o.o./Spółdzielcza Kasa Oszczędnościowo – Kredytowa im. Franciszka Stefczyka s sedežem v Gdyni, Santander Consumer Bank S.A. s sedežem v Vroclavu, mBank S.A. s sedežem v Varšavi
 ---documentbreak--- C2942018SL3010120180611SL0041301301Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Rejonowy Lublin-Wschód w Lublinie z siedzibą w Świdniku (Poljska) 11. junija 2018 – Lexitor Sp. z o.o./Spółdzielcza Kasa Oszczędnościowo – Kredytowa im. Franciszka Stefczyka s sedežem v Gdyni, Santander Consumer Bank S.A. s sedežem v Vroclavu, mBank S.A. s sedežem v Varšavi
   (Zadeva C-383/18)2018/C 294/41Jezik postopka: poljščina
      Predložitveno sodišče

   Sąd Rejonowy Lublin-Wschód w Lublinie z siedzibą w Świdniku

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Lexitor Sp. z o.o.

      Tožene stranke: Spółdzielcza Kasa Oszczędnościowo – Kredytowa im. Franciszka Stefczyka s sedežem v Gdyni, Santander Consumer Bank S.A. s sedežem v Vroclavu, mBank S.A. s sedežem v Varšavi

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člen 16(1) v povezavi s členom 3(g) Direktive 2008/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah in razveljavitvi Direktive Sveta 87/102/EGS (
         1
      ) razlagati tako, da je potrošnik v primeru predčasne izpolnitve svojih obveznosti, ki izhajajo iz kreditne pogodbe, upravičen do zmanjšanja skupnih stroškov kredita, vključno s stroški, katerih višina ni odvisna od trajanja te kreditne pogodbe?
   (
         1
      )	UL 2008, L 133, str. 66.


201808030682050932018/C 294/754122018TC29420180820SL01SLINFO_JUDICIAL20180702606121Zadeva T-412/18: Tožba, vložena 2. julija 2018 – mobile.de/EUIPO – Droujestvo S Ogranichena Otgovornost „Rezon“ (mobile.ro)
 ---documentbreak--- C2942018SL6010120180702SL0075601612Tožba, vložena 2. julija 2018 – mobile.de/EUIPO – Droujestvo S Ogranichena Otgovornost „Rezon“ (mobile.ro)
   (Zadeva T-412/18)2018/C 294/75Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina
      Stranke

      Tožeča stranka: mobile.de GmbH (Dreilinden, Nemčija) (zastopnik: T. Lührig, Rechtsanwalt)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Droujestvo S Ogranichena Otgovornost „Rezon“ (Sofija, Bolgarija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Imetnik sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Evropske unije mobile.ro – znamka Evropske unije št. 8838 542

      Postopek pred EUIPO: postopek izbrisa

      Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 29. marca 2018 v zadevi R 111/2015-1

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

            —

            razveljavi izpodbijano odločbo;

            —

            EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlogi

            —

            kršitev člena 18(1)(a) v povezavi s členom 64(2) in (3) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

            —

            kršitev členov 19(2) in 10(3) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625 v povezavi s členom 64(2) in (3) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

            —

            kršitev člena 60(1)(a) v povezavi s členom 8(1)(b) in 2(a)(ii) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

      kršitev člena 4(3) PEU v povezavi s pravnimi načeli iz člena 59(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 in člena 61(2) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


201808030382049942018/C 294/423852018CJC29420180820SL01SLINFO_JUDICIAL20180611303122Zadeva C-385/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 11. junija 2018 – Arriva Italia Srl in drugi/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti
 ---documentbreak--- C2942018SL3020120180611SL0042302312Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 11. junija 2018 – Arriva Italia Srl in drugi/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti
   (Zadeva C-385/18)2018/C 294/42Jezik postopka: italijanščina
      Predložitveno sodišče

   Consiglio di Stato

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnice: Arriva Italia Srl, Ferrotramviairia SpA, Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi (CO.TRA.P)

      Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali v navedenih dejanskih in pravnih okoliščinah ukrep zakonsko določene dodelitve sredstev v višini 70 milijonov EUR gospodarskemu subjektu v sektorju železniškega prometa pod pogoji, določenimi v legge 28 dicembre 2015, n. 208 (Zakon z dne 28. decembra 2015, št. 208; člen 1(867)), kakor je bil spremenjen z decreto-legge 24 aprile 2017, n. 50 (Uredba-zakon z dne 24. aprila 2017, št. 50) in nadaljnji prenos istih sredstev drugemu gospodarskemu subjektu brez javnega razpisa in brez nadomestila, pomeni državno pomoč v smislu člena 107(3) PDEU?
   Če je odgovor pritrdilen, je treba ugotoviti, ali je zadevna pomoč vseeno združljiva s pravom EU in kakšne so posledice njene nepriglasitve v skladu s členom 107(3) PDEU.


201808030542050252018/C 294/283552018CJC29420180820SL01SLINFO_JUDICIAL20180531212221Zadeva C-355/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesgericht Salzburg (Avstrija) 31. maja 2018 – Barbara Rust-Hackner/Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich
 ---documentbreak--- C2942018SL2110120180531SL0028211222Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesgericht Salzburg (Avstrija) 31. maja 2018 – Barbara Rust-Hackner/Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich
   (Zadeva C-355/18)2018/C 294/28Jezik postopka: nemščina
      Predložitveno sodišče

   Landesgericht Salzburg

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Barbara Rust-Hackner

      Tožena stranka: Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich

      Vprašanji za predhodno odločanje

            1.

            Ali je treba člen 15(1) Direktive 90/619/EGS (Druga direktiva o življenjskem zavarovanju), (
                  1
               ) kakor je bil spremenjen z Direktivo 92/96/EGS (Tretja direktiva o življenjskem zavarovanju), (
                  2
               ) v povezavi s členom 31 Direktive 92/96/EGS razlagati tako, da mora obvestilo o možnosti odstopa vsebovati tudi navedbo, da za odstop ni potrebna posebna oblika?

            2.

            Ali se lahko odstop zaradi pomanjkljivega pouka o pravici do odstopa poda tudi še po tem, ko je pogodba o življenjskem zavarovanju prenehala zaradi odpovedi (in odkupa) zavarovanca?

      (
         1
      )	Druga direktiva Sveta 90/619/EGS z dne 8. novembra 1990 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o neposrednem življenjskem zavarovanju, ki določa določbe za olajšanje učinkovitega uresničevanja svobode opravljanja storitev in o spremembah Direktive 79/267/EGS (UL 1990, L 330, str. 50).
   (
         2
      )	Direktiva Sveta 92/96/EGS z dne 10. novembra 1992 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o neposrednem življenjskem zavarovanju, ki spreminja Direktivi 79/267/EGS in 90/619/EGS (Tretja direktiva o življenjskem zavarovanju) (UL 1992, L 360, str. 1).


201808030612050802018/C 294/592182017TC29420180820SL01SLINFO_JUDICIAL20180629454511Zadeva T-218/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 29. junija 2018 – HF/Parlament (Javni uslužbenci – Pogodbeni uslužbenci – Člen 24 Kadrovskih predpisov – Prošnja za pomoč – Člen 12a Kadrovskih predpisov – Psihično nasilje – Svetovalni odbor za obravnavo pritožb zaradi nadlegovanja in preprečevanje nadlegovanja na delovnem mestu – Odločba o zavrnitvi prošnje za pomoč – Pravica do izjave – Načelo kontradiktornosti – Zavrnitev posredovanja mnenja posvetovalnega odbora in poročila o zaslišanju prič – Trajanje upravnega postopka – Razumen rok)
 ---documentbreak--- C2942018SL4510120180629SL0059451451Sodba Splošnega sodišča z dne 29. junija 2018 – HF/Parlament
   (Zadeva T-218/17) (
         1
      )
   „(Javni uslužbenci — Pogodbeni uslužbenci — Člen 24 Kadrovskih predpisov — Prošnja za pomoč — Člen 12a Kadrovskih predpisov — Psihično nasilje — Svetovalni odbor za obravnavo pritožb zaradi nadlegovanja in preprečevanje nadlegovanja na delovnem mestu — Odločba o zavrnitvi prošnje za pomoč — Pravica do izjave — Načelo kontradiktornosti — Zavrnitev posredovanja mnenja posvetovalnega odbora in poročila o zaslišanju prič — Trajanje upravnega postopka — Razumen rok)“2018/C 294/59Jezik postopka: francoščina
      Stranki

      Tožeča stranka: HF (zastopnica: A. Tymen, avocat)

      Tožena stranka: Evropski parlament (zastopnici: E. Taneva in M. Ecker, agentki)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 270 PDEU za, prvič, razglasitev ničnosti odločbe Parlamenta z dne 3. junija 2016, s katero je organ, pristojen za sklepanje pogodb o zaposlitvi pri tej instituciji, zavrnil prošnjo za pomoč, ki jo je tožeča stranka vložila 11. decembra 2014, in drugič, za povrnitev škode, ki naj bi tožeči stranki nastala zaradi nezakonitosti, ki jih je ta organ storil pri obravnavanju navedene prošnje za pomoč.

      Izrek

            1.

            Tožba se zavrne.

            2.

            Evropski parlament nosi svoje stroške in četrtino stroškov, ki so nastali HF.

            3.

            HF nosi tri četrtine svojih stroškov.

      (
         1
      )	UL C 178, 6.6.2017.


title: Zadeva C-14/17: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 12. julija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – VAR, Srl, Azienda Trasporti Milanesi SpA (ATM)/Iveco Orecchia SpA (Predhodno odločanje – Javna naročila – Direktiva 2004/17/ES – Člen 34 – Dobava rezervnih delov za avtobus in trolejbus – Tehnične specifikacije – Enakovredni proizvodi – Možnost predložitve dokaza o enakovrednosti po oddaji naročila)

text:
               10.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/4

      Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 12. julija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – VAR, Srl, Azienda Trasporti Milanesi SpA (ATM)/Iveco Orecchia SpA
      (Zadeva C-14/17) (1)

      ((Predhodno odločanje - Javna naročila - Direktiva 2004/17/ES - Člen 34 - Dobava rezervnih delov za avtobus in trolejbus - Tehnične specifikacije - Enakovredni proizvodi - Možnost predložitve dokaza o enakovrednosti po oddaji naročila))
      (2018/C 319/05)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Consiglio di Stato

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnici: VAR, Srl, Azienda Trasporti Milanesi SpA (ATM)

         Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Iveco Orecchia SpA

         Izrek

      Člen 34(8) Direktive 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev je treba razlagati tako, da mora naročnik v primeru, da tehnične specifikacije iz dokumentacije javnega naročila vsebujejo sklicevanje na posamezno znamko, vir ali posebno proizvodnjo, zahtevati, da ponudnik že v ponudbi predloži dokaz o tem, da so predlagani proizvodi enakovredni proizvodom, ki so opredeljeni v navedenih tehničnih specifikacijah.

         (1)  UL C 168, 29.5.2017.


title: Zadeva T-372/18: Tožba, vložena 20. junija 2018 – Colombani/ESZD

text:
               10.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/16

      Tožba, vložena 20. junija 2018 – Colombani/ESZD
      (Zadeva T-372/18)
      (2018/C 319/19)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Jean-Marc Colombani (Bruselj, Belgija) (zastopnica: N. de Montigny, odvetnica)

         Tožena stranka: Evropska služba za zunanje delovanje

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:
      odloči, da

                  —

                  se sklep generalnega direktorja za proračun in upravo pri ESZD z dne 9. novembra 2017 (ADMIN(2017)21) o določitvi seznama uradnikov, ki so napredovali v napredovalnem obdobju 2017, razglasi za ničen v delu, v katerem na tem seznamu ni imena tožeče stranke;

            toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: ugovor nezakonitosti splošnih izvedbenih določb, ki jih je ESZD uporabila za postopek napredovanja.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: nepravilno ravnanje organa, nespoštovanje postopka pred sprejetjem seznama predlaganih oseb za napredovanje in različno obravnavanje.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: kršitev splošnih določb ESZD za izvajanje člena 45 Kadrovskih predpisov.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji uspešnosti tožeče stranke in različno obravnavanje pri presoji merila dobe službovanja.


title: Zadeva C-15/17: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 11. julija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Korkein oikeus – Finska) – Bosphorus Queen Shipping Ltd Corp./Rajavartiolaitos (Predhodno odločanje – Konvencija iz Montego Baya – Člen 220(6) – Pristojnost obalne države – Pristojnost Sodišča za razlago določb mednarodnega prava – Direktiva 2005/35/ES – Onesnaževanje z ladij – Člen 7(2) – Konvencija Marpol 73/78 – Izpust nafte v izključni ekonomski coni s tuje ladje v tranzitu – Okoliščine, v katerih lahko obalna država začne postopek proti tuji ladji – Svoboda plovbe – Varstvo morskega okolja – Velika škoda ali nevarnost velike škode za obalo, s tem povezane interese ali kakršne koli vire teritorialnega morja ali izključne ekonomske cone – Jasni in dejanski dokazi)

text:
               10.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/5

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 11. julija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Korkein oikeus – Finska) – Bosphorus Queen Shipping Ltd Corp./Rajavartiolaitos
      (Zadeva C-15/17) (1)

      ((Predhodno odločanje - Konvencija iz Montego Baya - Člen 220(6) - Pristojnost obalne države - Pristojnost Sodišča za razlago določb mednarodnega prava - Direktiva 2005/35/ES - Onesnaževanje z ladij - Člen 7(2) - Konvencija Marpol 73/78 - Izpust nafte v izključni ekonomski coni s tuje ladje v tranzitu - Okoliščine, v katerih lahko obalna država začne postopek proti tuji ladji - Svoboda plovbe - Varstvo morskega okolja - Velika škoda ali nevarnost velike škode za obalo, s tem povezane interese ali kakršne koli vire teritorialnega morja ali izključne ekonomske cone - Jasni in dejanski dokazi))
      (2018/C 319/06)
      Jezik postopka: finščina

         Predložitveno sodišče

      Korkein oikeus

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: Bosphorus Queen Shipping Ltd Corp.

         Nasprotna stranka v postopku s pritožbo: Rajavartiolaitos

         Izrek

                  1.

                  Člen 220(6) Konvencije Združenih narodov o pomorskem mednarodnem pravu, podpisane v Montego Bayu 10. decembra 1982, in člen 7(2) Direktive 2005/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. septembra 2005 o onesnaževanju morja z ladij in uvedbi kazni za kršitve, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009, je treba razlagati tako, da se izraz „jasni in dejanski dokazi“ oziroma izraz „jasni[…] dokazi“ v smislu teh določb ne nanašata le na storitev kršitve, temveč tudi na dokaz o posledicah te kršitve.

                  2.

                  Izraz „obala ali interesi [v zvezi z njo]“ iz člena 220(6) Konvencije Združenih narodov o pomorskem mednarodnem pravu oziroma izraz „obala ali s tem povezani interesi“ iz člena 7(2) Direktive 2005/35, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/123, je treba razlagati tako, da imata načeloma enak pomen kot izraz „obala [obrežje] ali interesi v zvezi s tem“ iz člena I(1) in člena II(4) Mednarodne konvencije o intervenciji na odprtem morju v primeru nesreče, ki povzroči ali utegne povzročiti onesnaženje z olji, sklenjene v Bruslju 29. novembra 1969, pri čemer ni sporno, da se ta člen 220(6) uporablja tudi za nežive vire teritorialnega morja obalne države in vse vire izključne ekonomske cone te države.

                  3.

                  Člen 220(6) Konvencije Združenih narodov o pomorskem mednarodnem pravu in člen 7(2) Direktive 2005/35, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/123, je treba razlagati tako, da bogastvo oziroma viri teritorialnega morja obalne države ali njene izključne ekonomske cone v smislu teh določb vključujejo lovljene vrste, pa tudi živeče vrste, ki so povezane z lovljenimi vrstami ali so od njih odvisne, kot so živalske in rastlinske vrste, s katerimi se prehranjujejo lovljene vrste.

                  4.

                  Pojma „precejšnje onesnaženje“ iz člena 220(5) Konvencije Združenih narodov o pomorskem mednarodnem pravu načeloma ni treba upoštevati pri uporabi člena 220(6) te konvencije in člena 7(2) Direktive 2005/35, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/123, in zlasti pri oceni posledic kršitve, kakor so opredeljene v teh določbah.

                  5.

                  Za oceno posledic kršitve, kakor so opredeljene v členu 220(6) Konvencije Združenih narodov o pomorskem mednarodnem pravu in členu 7(2) Direktive 2005/35, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/123, je treba upoštevati vse indice, na podlagi katerih je mogoče dokazati, da je škoda nastala ali da obstaja nevarnost nastanka škode za dobrine obalne države in z njimi povezane interese, ter oceniti obseg povzročene ali grozeče škode za te dobrine ali te interese, pri čemer se zlasti upoštevajo:

                              —

                              kumulativnost posega v več ali celo v vse te dobrine in vse z njimi povezane interese ter razlike v zvezi z občutljivostjo obalne države glede posegov v različne dobrine in z njimi povezane interese;

                              —

                              predvidljive neugodne posledice izpustov za navedene dobrine in z njimi povezane interese na osnovi ne le razpoložljivih znanstvenih podatkov, ampak tudi na osnovi narave škodljive ali škodljivih snovi, ki so v zadevnih izpustih, ter obseg, smer, hitrost in trajanje širjenja navedenega izpusta.

                  6.

                  Posebne zemljepisne in ekološke značilnosti ter občutljivost območja Baltskega morja vplivajo na pogoje za uporabo člena 220(6) Konvencije Združenih narodov o pomorskem mednarodnem pravu in člena 7(2) Direktive 2005/35, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/123, kar zadeva opredelitev in kvalifikacijo kršitve, ter na – sicer ne samodejno – oceno obsega škode, ki jo je ta kršitev povzročila dobrinam obalne države in z njimi povezanim interesom.

                  7.

                  Člen 1(2) Direktive 2005/35, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/123, je treba razlagati tako, da državam članicam ne dopušča, da v skladu z mednarodnim pravom naložijo strožje ukrepe od tistih iz člena 7(2) te direktive, če se ta uporablja, pri čemer pa obalne države lahko sprejmejo druge ukrepe z enakim obsegom, kot ga imajo ukrepi iz navedenega člena 220(6).

         (1)  UL C 86, 20.3.2017.


title: Zadeva T-238/18: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 4. julija 2018 – Netflix International in Netflix /Komisija

text:
               10.9.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/27

      Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 4. julija 2018 – Netflix International in Netflix /Komisija
      (Zadeva T-238/18) (1)

      (2018/C 319/36)
      Jezik postopka: angleščina
      Predsednik Splošnega sodišča je odredil izbris zadeve.

         (1)  UL C 231, 2.7.2018.