title: Zadeva C-107/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad Sofia-grad (Bolgarija) 25. februarja 2010 – Enel Maritsa Iztok 3 proti direktorju direktorata „Izpodbijanje in upravljanje izvršb“ pri centralni upravi nacionalne agencije za prihodke

text:
               22.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 134/20

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad Sofia-grad (Bolgarija) 25. februarja 2010 – Enel Maritsa Iztok 3 proti direktorju direktorata „Izpodbijanje in upravljanje izvršb“ pri centralni upravi nacionalne agencije za prihodke
   (Zadeva C-107/10)
   2010/C 134/30
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Administrativen sad Sofia-grad

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Enel Maritsa Iztok 3

      Tožena stranka: Direktor direktorata „Izpodbijanje in upravljanje izvršb“ pri centralni upravi nacionalne agencije za prihodke

      Vprašanja za predhodno odločanje

   Ali je treba člen 18(4) Direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS) (1) in člen 183(1) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (2) razlagati tako, da v okoliščinah postopka v glavni stvari dovoljujeta:

               1.

               da se na podlagi spremembe zakona, katere cilj je boj proti davčnim utajam, podaljša rok za povračilo davka na dodano vrednost vse do sprejetja odločbe o davčnem nadzoru, ker je bil v 45 dneh od dneva oddaje davčnega obračuna začet davčni nadzor pri zadevni stranki, ne da bi se za to obdobje dolgovale obresti za znesek, ki ga je treba povrniti, če so istočasno podane te okoliščine:

                           (a)

                           pred to spremembo je potekel zakonsko določen rok 45 dni za povračilo, ne glede na začetek davčnega nadzora pa bi začele teči obresti za znesek, ki ga je treba povrniti;

                           (b)

                           pri davčnem nadzoru je bila ugotovljena pravilnost izkazanega zneska povračila davka;

                           (c)

                           edina pravna možnost, ki jo ima davčni zavezanec, da skrajša ta rok, je predložitev varščine v obliki denarja, državnih vrednostnih papirjev ali nepogojne in nepreklicne bančne garancije za določeno obdobje v znesku, ki se mora povrniti;

               2.

               da se predvidijo rok za povračilo davka na dodano vrednost, ki traja 45 dni od dneva oddaje davčnega obračuna za ta davek, pravna možnost zadržanja njegovega teka in posledično tudi njegovo podaljšanje zaradi odredbe o davčnem nadzoru, do katere je prišlo med tem rokom, če davčno obdobje za obračun tega davka znaša en mesec;

               3.

               da se povračilo davka na dodano vrednost izvede v obliki odločbe o davčnem nadzoru, s tem da se znesek, ki ga je treba povrniti, pobota z dolgovanim davkom na dodano vrednost, ki je določen v isti odločbi, in drugimi davčnimi dolgovi kot tudi državnimi terjatvami za različna davčna obdobja in obrestmi, ki se za te zneske natečejo vse do dneva sprejetja odločbe o davčnem nadzoru, če je bila pri davčnem nadzoru ugotovljena pravilnost zneska povračila davka in če so istočasno podane te okoliščine:

                           (a)

                           v postopku davčnega nadzora začasno zavarovanje prihodnjih terjatev države, ki bi lahko bile ugotovljene med postopkom sprejetja odločbe o davčnem nadzoru, ni bilo odobreno;

                           (b)

                           pobot s terjatvami države v nacionalnem zakonu ni predviden kot sredstvo za prisilno izvršbo ali kot ukrep zavarovanja;

                           (c)

                           roki za izpodbijanje in prostovoljno plačilo pobotanih glavnic zneskov in obresti se niso iztekli, ker so bili določeni z isto odločbo o davčnem nadzoru, del teh zneskov pa se je tudi izpodbijal pred sodiščem;

               4.

               da država, ko je bila ugotovljena pravilnost zneska povračila davka, izkazanega v davčnem obračunu, pobot z davčnimi dolgovi, ki so določeni s to odločbo, za obdobja pred oddajo davčnega obračuna skupaj z obrestmi teh dolgov, opravi na dan sprejetja odločbe o davčnem nadzoru namesto na dan obračuna davka, pri čemer med zakonsko določenim rokom za povračilo zneska ne dolguje obresti, odmerja pa obresti za pobotane davke od dneva oddaje obračuna do sprejetja odločbe o davčnem nadzoru.

      (1)  UL L 145, str. 1.

      (2)  UL L 347, str. 1.


title: Zadeva T-27/09: Tožba, vložena 19. januarja 2009 – Stella Kunststofftechnik proti UUNT – Stella Pack (Stella)

text:
               4.4.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/28

         Tožba, vložena 19. januarja 2009 – Stella Kunststofftechnik proti UUNT – Stella Pack (Stella)
   (Zadeva T-27/09)
   (2009/C 82/50)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Stella Kunststofftechnik GmbH (Eltville, Nemčija) (zastopnica: M. Beckensträter, odvetnica)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT: Stella Pack Sp. z o. o. (Lubartow, Republika Poljska)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razveljavi naj se odločba četrtega odbora za pritožbe z dne 13. novembra 2008, vročena 19. novembra 2008, in se ugotovi, da bi bilo treba zahtevo za razveljavitev z dne 22. decembra 2006 zavreči kot nedopustno;

               —

               podredno, z razveljavitvijo odločbe z dne 13. novembra 2008 in odločbe oddelka za izbris z dne 27. februarja 2008 naj se odloži odločitev o zahtevi za razveljavitev z dne 22. decembra 2006, dokler postopek z ugovorom B 863177 ni pravnomočno končan;

               —

               drugi stranki v postopku naj se naloži plačilo vračljivih stroškov, vključno s stroški glavnega postopka in stroški tožene stranke.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za razveljavitev: besedna znamka „Stella“ za proizvode iz razredov 6, 8, 16, 20 in 21 (znamka Skupnosti št. 15 479).

      Imetnik znamke Skupnosti: tožeča stranka.

      Stranka, ki zahteva razveljavitev znamke Skupnosti: Stella Pack Sp. z o.o.

      Odločba oddelka za izbris: razveljavitev zadevne znamke Skupnosti za nekatere proizvode iz razredov 6, 8, 16 in 20.

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe tožeče stranke.

      Navajani tožbeni razlogi: neupoštevanje nekaterih pogojev za dopustnost iz Uredbe (ES) št. 40/94 (1) in Uredbe (ES) št. 2868/95 (2), ki bi jih bilo treba v postopku za razveljavitev upoštevati po uradni dolžnosti.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL 1994, L 11, str. 1).

      (2)  Uredba Komisije (ES) št. 2868/95 z dne 13. decembra 1995 za izvedbo Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 o znamki Skupnosti (UL L 303, str. 1).


title: Zadeva C-331/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Den Haag, Sitzungsort Middelburg (Nizozemska) 13. junija 2016 – K./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               5.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 326/11

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Den Haag, Sitzungsort Middelburg (Nizozemska) 13. junija 2016 – K./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Zadeva C-331/16)
   (2016/C 326/20)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Rechtbank Den Haag, Sitzungsort Middelburg

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: K.

      Tožena stranka: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je v skladu s členom 27(2) Direktive 2004/38/ES (1) mogoče razglasiti za nezaželenega državljana Unije, pri katerem je bilo, kot v obravnavani zadevi, s pravnomočno odločbo ugotovljeno, da zanj velja člen 1(F)(a) in (b) Konvencije o statusu beguncev, zato, ker je treba zaradi posebne teže kaznivih dejanj, na katera se nanaša ta določba Konvencije, domnevati, da je grožnja, ki prizadene osnovne interese družbe, po svojem bistvu stalno sedanja (prisotna)?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen: Kako je treba, če se namerava razglasiti za nezaželenega zgoraj navedenega državljana Unije, pri katerem je bilo ugotovljeno, da zanj velja člen 1(F)(a) in (b) Konvencije o statusu beguncev, preveriti, ali je treba njegovo vedenje obravnavati kot resnično, sedanjo in dovolj resno grožnjo, ki prizadene osnovne interese družbe? Kako pomembno je pri tem, da so bila kazniva dejanja iz člena 1(F), kot v obravnavanem primeru, storjena daleč v preteklosti – v obravnavanem primeru med leti 1992–1994?

               3.

               Kako upoštevno je načelo sorazmernosti pri presoji vprašanja, ali se lahko državljan Unije, pri katerem je bilo – kot v obravnavani zadevi – ugotovljeno, da zanj velja člen 1(F)(a) in (b) Konvencije o statusu beguncev, razglasi za nezaželenega? Ali je treba pri tem – ali ne glede na to – upoštevati dejavnike iz člena 28(1) Direktive o prebivanju? Ali je treba pri tem – ali ne glede na to – upoštevati tudi desetletno prebivanje v državi članici gostiteljici iz člena 28(3)(a) te direktive? Ali je treba brez omejitev upoštevati dejavnike, ki so navedeni v poglavju 3.3 smernic za boljši prenos Direktive 2004/38/ES (COM(2009) 313)?

      (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 5, str. 46).


title: Zadeva T-1/12: Tožba, vložena 2. januarja 2012 – Francija proti Komisiji

text:
               17.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 80/20

         Tožba, vložena 2. januarja 2012 – Francija proti Komisiji
   (Zadeva T-1/12)
   2012/C 80/35
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Francoska republika (zastopniki: E. Belliard, G. de Bergues in J. Gstalter, zastopniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijani sklep v celoti razglasi za nično;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti sklepa C(2011) 7808 konč. z dne 24. oktobra 2011 s katerim je Komisija ukrepe pomoči za prestrukturiranje, ki so jih francoski organi odobrili v korist družbe SeaFrance SA v obliki povečanja kapitala in posojil, ki jih je tej družbi odobrila družba SNCF, za nezdružljive s skupnim trgom.
   V utemeljitev tožbe tožeča stranka navaja štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na napačno razlago pojma državne pomoči v smislu člena 107 PDEU, ker je Komisija menila, da bi bilo treba smotrnost dveh posojil, ki ju je odobrila SNCF presojati skupaj s pomočjo za reševanje in prestrukturiranje. Ta tožbeni razlog se deli na dva dela, ki temeljita na:

                           —

                           prvič, dejstvu, da naj bi Komisija napačno razlagala sodbo Splošnega sodišča z dne 15. septembra 1998 v zadevi BP Chemicals proti Komisiji (T-11/95, Recueil str. II 3235), in

                           —

                           drugič, podredno, dejstvu, da naj bi Komisija napačno uporabila navedeno sodbo Splošnega sodišča.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na napačno razlago pojma državne pomoči v smislu člena 107 PDEU, ker je Komisija za namene celovitosti presoje menila, da francoski organi niso dokazali, da sta bili dve posojili družbe SNCF odobreni po tržni obrestni meri. Ta tožbeni razlog se deli na dva dela, ki temeljita na:

                           —

                           prvič, dejstvu, da naj bi Komisija napačno izključila uporabo obvestila Komisije z dne 19. januarja 2008 o spremembi metode določanja referenčnih obrestnih mer in diskontnih stopenj (1), za zadevni posojili, in

                           —

                           drugič, dejstvu, da naj bi Komisija napačno štela, da bi morala biti obrestna mera zadevnih posojil, da bi bila združljiva s trgom, približno 14 %.

               3.

               Tretji tožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava in napačno ugotovljeno dejansko stanje, ker je Komisija menila, da pomoč za prestrukturiranje ni skladna s členom 107(3)(c) PDEU, razloženim ob upoštevanju smernic o pomočeh za reševanje in prestrukturiranje.

               4.

               Četrti tožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 345 PDEU, ki določa, da Pogodbi v ničemer ne posegata v lastninskopravno ureditev v državah članicah.

      (1)  UL C 14, str. 6.


title: Zadeva T-82/11: Tožba, vložena 14. februarja 2011 – Formica proti UUNT – Silicalia (CompacTop)

text:
               9.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/16

         Tožba, vložena 14. februarja 2011 – Formica proti UUNT – Silicalia (CompacTop)
   (Zadeva T-82/11)
   2011/C 113/32
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Formica, SA (Galdakao, Španija) (zastopnik: A. Gómez López, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Silicalia, SL (Valencia, Španija)

      Predlog tožeče stranke

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi, da odločba prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 9. decembra 2010 v zadevi R 1083/2010-1 ni skladna z Uredbo ES 207/2009 o blagovni znamki Skupnosti;

               —

               razglasi, da se dovoli registracija znamke Skupnosti št. 6 524 243 CompacTop, mešana, za razred 20, in

               —

               toženi stranki in, po potrebi, intervenientu naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka „CompacTop“ za proizvode iz razreda 20

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Silicalia, SL

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: figurativne znamke Skupnosti, ki vsebujejo besedne elemente „COMPACquartz“, „COMPACMARMOL&QUARTZ“ in „COMPAC MARMOL&QUARTZ“ za proizvode in storitve iz razredov 19, 27, 35, 37 in 39.

      Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (1), ker naj med spornima znamkama ne bi obstajala podobnost niti verjetnost zmede.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).


title: Zadeva T-180/16: Sklep Splošnega sodišča z dne 26. junija 2017 – L’Oréal/EUIPO – Guinot (MASTER SHAPE) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Evropske unije MASTER SHAPE — Prejšnja nacionalna figurativna znamka MASTERS COLORS PARIS — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009) — Tožba, ki je očitno brez pravne podlage — Člen 126 poslovnika)

text:
               14.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/18

         Sklep Splošnega sodišča z dne 26. junija 2017 – L’Oréal/EUIPO – Guinot (MASTER SHAPE)
   (Zadeva T-180/16) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Evropske unije MASTER SHAPE - Prejšnja nacionalna figurativna znamka MASTERS COLORS PARIS - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009) - Tožba, ki je očitno brez pravne podlage - Člen 126 poslovnika))
   (2017/C 269/25)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: L’Oréal (Pariz, Francija) (zastopnika: T. de Haan in P. Péters, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: D. Hanf, odvetnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Guinot (Pariz) (zastopnica: A. Sion, odvetnica)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 23. februarja 2016 (zadeva R 2907/2014-5) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Guinot in L’Oréal

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi L’Oréal se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 222, 20.6.2016.


title: Zadeva C–481/07 P: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 16. julija 2009 — SELEX Sistemi Integrati SpA proti Komisiji Evropskih skupnosti (Pritožba — Nepogodbena odgovornost Skupnosti — Odločba Komisije o zavrnitvi prijave zoper Eurocontrol — Dejanska in gotova škoda)

text:
               12.9.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 220/5

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 16. julija 2009 — SELEX Sistemi Integrati SpA proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva C–481/07 P) (1)

   (Pritožba - Nepogodbena odgovornost Skupnosti - Odločba Komisije o zavrnitvi prijave zoper Eurocontrol - Dejanska in gotova škoda)
   2009/C 220/07
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: SELEX Sistemi Integrati SpA (zastopniki: F. Sciaudone, R. Sciandone in A. Neri, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: V. Di Bucci in F. Amato, zastopnika)

      Predmet

   Pritožba zoper sklep Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 29. avgusta 2007 v zadevi SELEX Sistemi Integrati SpA proti Komisiji (T-186/05), s katerim je Sodišče prve stopnje kot v določenem delu očitno nedopusten in očitno pravno neutemeljen zavrnilo predlog za povračilo škode, ki jo je domnevno utrpela pritožnica zaradi Odločbe Komisije z dne 12. februarja 2004, s katero je bila zavrnjena prijava pritožnice v zvezi z domnevno kršitvijo določb Pogodbe ES na področju konkurence s strani Eurocontrola

      Izrek

               1)

               Pritožba se zavrže.

               2)

               Družbi SELEX Sistemi Integrati SpA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 37, 9.2.2008.


title: Zadeva C-498/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 22. septembra 2015 vložilo Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Madžarska) – Spirál-Gép Kft./Budapest Rendőrfőkapitánya

text:
               25.1.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/4

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 22. septembra 2015 vložilo Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Madžarska) – Spirál-Gép Kft./Budapest Rendőrfőkapitánya
   (Zadeva C-498/15)
   (2016/C 027/05)
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Spirál-Gép Kft.

      Tožena stranka: Budapest Rendőrfőkapitánya

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba zahtevo po sorazmernosti, določeno v členu 9a Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 1999/62/ES z dne 17. junija 1999 o cestnih pristojbinah za uporabo določene infrastrukture za težka tovorna vozila (1) (v nadaljevanju: Direktiva o evrovinjeti) razlagati tako, da nasprotuje sistemu kazni, kakor je določen v prilogi 9 k uredbi št. 410/2007 z dne 29. decembra o seznamu prometnih prekrškov, za katere se naloži upravna globa, o znesku glob, ki se lahko naložijo v primeru kršitve določb s tega področja, o vrstnem redu uporabe teh določb in o pogojih sodelovanja pri nadzoru (a közigazgatási bírsággal sújtandó közlekedési szabályszegések köréről, az e tevékenységekre vonatkozó rendelkezések megsértése esetén kiszabható bírságok összegéről, felhasználásának rendjéről és az ellenőrzésben történő közreműködés feltételeiről szóló 410/2007. (XII. 29.) Korm. rendelet, v nadaljevanju: odredba o kaznih), ki določa, da se naloži pavšalna globa – ne glede na resnost prekrška – v primeru neizpolnitve določb o nakupu cestninskega listka?

               2.

               Ali je upravna globa, določena v prilogi 9 k odredbi o kaznih, skladna z zahtevo, določeno v členu 9a Direktive o evrovinjeti, v skladu s katero morajo biti kazni, določene v nacionalnem pravu, učinkovite, sorazmerne in odvračilne?

               3.

               Ali je treba zahtevo po sorazmernosti, določeno v členu 9a Direktive o evrovinjeti, razlagati tako, da nasprotuje na eni strani ureditvi kazni, kakršna je ta, ki je sporna v postopku v glavni stvari, ki določa objektivno odgovornost storilcev prekrška, in na drugi strani znesku kazni, določenem v navedeni ureditvi?

      (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 1999/62/ES z dne 17. junija 1999 o cestnih pristojbinah za uporabo določene infrastrukture za težka tovorna vozila (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 4, str. 372).


title: Zadeva C-452/04: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Verwaltungsgericht Frankfurt am Main z dne 11. oktobra 2004 v zadevi Fidium Finanz AG proti Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht

text:
               8.1.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/28

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Verwaltungsgericht Frankfurt am Main z dne 11. oktobra 2004 v zadevi Fidium Finanz AG proti Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht
   (Zadeva C-452/04)
   (2005/C 6/52)
   Jezik postopka: nemščina
   Verwaltungsgericht Frankfurt am Main je s sklepom z dne 11. oktobra 2004 v zadevi Fidium Finanz AG proti Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 27. oktobra 2004, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Verwaltungsgericht Frankfurt am Main predlaga Sodišču, da odloči o naslednjih vprašanjih:

               1.

               Ali se lahko podjetje, ki ima sedež v državi zunaj Evropske unije, v tem primeru v Švici, pri dajanju kreditov v okviru opravljanja dejavnosti s pridobitnim namenom prebivalcem države članice Evropske unije, v tem primeru Zvezne republike Nemčije, nasproti tej državi članici in nasproti ukrepom njenih upravnih organov ali sodišč sklicuje na prost pretok kapitala v skladu s členom 56 ES, ali pa spadajo priprava, nudenje in opravljanje takih finančnih storitev zgolj v okvir svobodnega opravljanja storitev v skladu s členi 49 ES in naslednjimi?

               2.

               Ali se lahko podjetje s sedežem v državi zunaj Evropske unije sklicuje na prost pretok kapitala v skladu s členom 56 ES, če kredite s pridobitnim namenom ali v pretežnem delu daje prebivalcem, ki imajo stalno prebivališče v Evropski uniji, in ima sedež v državi, v kateri glede prevzema in opravljanja te poslovne dejavnosti ni podvrženo niti zahtevi po predhodnem dovoljenju državnega organa te države niti zahtevi po stalnem nadzoru njegove poslovne dejavnosti v takšni obliki, ki je običajna za kreditne institucije v Evropski uniji in v tem primeru še posebej v Zvezni republiki Nemčiji, ali pa pomeni v takšnem primeru sklicevanje na prost pretok kapitala zlorabo pravice?
               Ali se lahko takšno podjetje spričo prava Evropske unije glede obveznosti dovoljenja obravnava enako kot osebe s stalnim prebivališčem ali podjetja na območju vsakokratne države članice, čeprav nima sedeža v tej državi članici in tudi ne podružnice?

               3.

               Ali ureditev, po kateri mora podjetje s sedežem v državi zunaj Evropske unije pred dajanjem kreditov s pridobitnim namenom prebivalcem Evropske unije pridobiti dovoljenje organa zadevne države članice Evropske unije, v kateri imajo kreditojemalci stalno prebivališče, posega v prost pretok kapitala po členu 56 ES?
               Je v tem pogledu pomembno, ali dajanje kredita s pridobitnim namenom brez dovoljenja pomeni kaznivo dejanje ali le prekršek?

               4.

               Ali je zahteva po predhodnem dovoljenju, ki je navedena v točki 3 tega seznama vprašanj, opravičena spričo člena 58(1)(b) ES, še posebej glede na

                           —

                           varstvo kreditojemalcev pred pogodbenimi in finančnimi obveznostmi nasproti osebam, katerih zanesljivost ni bila prej preverjena,

                           —

                           varstvo tega kroga oseb pred podjetji ali osebami, ki glede vodenja svojega knjigovodstva ne ravnajo v skladu s predpisi, ki so dolžne na podlagi splošnih določb strankam svetovati in nuditi informacije,

                           —

                           varstvo tega kroga oseb pred neprimernim ali zavajajočim oglaševanjem,

                           —

                           zagotavljanje ustreznega finančnega stanja podjetja, ki daje kredit,

                           —

                           varstvo kapitalskega trga pred nenadzorovanim dajanjem visokih kreditov,

                           —

                           varstvo kapitalskega trga in družbe na splošno pred kaznivimi ravnanji, kakor so opredeljena predvsem v predpisih, ki urejajo preprečevanje pranja denarja ali boj proti terorizmu?

               5.

               Ali je izoblikovanje zahteve po pridobitvi dovoljenja v smislu točke 3 tega seznama vprašanj, ki je sama po sebi dopustna glede na pravo Skupnosti, skladna s členom 58(1)(b) ES, pri čemer je nujna predpostavka za podelitev dovoljenja, da ima podjetje upravo ali vsaj podružnico v zadevni državi članici, še posebej zato, da se

                           —

                           omogoči dejanski in učinkovit nadzor nad potekom poslov in postopki poslovanja preko organov zadevne države članice, to pomeni tudi kratkoročni ali nenapovedani nadzor,

                           —

                           omogoči na podlagi dokumentacije, ki je ali mora biti na razpolago v državi članici, popolno sledljivost poteka poslov in postopkov poslovanja,

                           —

                           omogoči dostop do osebno odgovornih oseb podjetja na državnem ozemlju države članice,

                           —

                           omogoči ali vsaj olajša izpolnitev finančnih zahtevkov strank podjetja v državi članici?


title: Zadeva C-17/16: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 4. maja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Francija) – Oussama El Dakkak, Intercontinental SARL/Administration des douanes et droits indirects (Predhodno odločanje — Uredba (ES) št. 1889/2005 — Kontrola gotovine ob vstopu v Evropsko unijo ali izstopu iz nje — Člen 3(1) — Fizična oseba, ki vstopa v Unijo ali iz nje izstopa — Obveznost prijave — Mednarodno tranzitno območje letališča države članice)

text:
               3.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/11

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 4. maja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Francija) – Oussama El Dakkak, Intercontinental SARL/Administration des douanes et droits indirects
   (Zadeva C-17/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Uredba (ES) št. 1889/2005 - Kontrola gotovine ob vstopu v Evropsko unijo ali izstopu iz nje - Člen 3(1) - Fizična oseba, ki vstopa v Unijo ali iz nje izstopa - Obveznost prijave - Mednarodno tranzitno območje letališča države članice))
   (2017/C 213/11)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour de cassation

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnika: Oussama El Dakkak, Intercontinental SARL

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Administration des douanes et droits indirects

      Izrek

   Člen 3(1) Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1889/2005 z dne 26. oktobra 2005 o kontroli gotovine ob vstopu v Skupnost ali izstopu iz nje je treba razlagati tako, da obveznost prijave iz te določbe velja na mednarodnem tranzitnem območju letališča države članice.

      (1)  UL C 90, 7.3.2016.


title: Zadeva T-564/15: Tožba, vložena 25. septembra 2015 – Spliethoff's Bevrachtingskantoor/Komisija

text:
               30.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 398/65

         Tožba, vložena 25. septembra 2015 – Spliethoff's Bevrachtingskantoor/Komisija
   (Zadeva T-564/15)
   (2015/C 398/79)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Spliethoff's Bevrachtingskantoor BV (Amsterdam, Nizozemska) (zastopnik: P. Glazener, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               odločbo Komisije z dne 17. julija 2015, s katero je ta zavrnila predlog tožeče stranke na razpis za zbiranje predlogov v zvezi z Izvedbenim sklepom Komisije C(2014)1921 z dne 26. marca 2014 o večletnem delovnem programu 2014 za finančno pomoč na področju Instrumenta za povezovanje Evrope;

               —

               Komisiji naloži, naj v treh mesecih od sodbe Splošnega sodišča sprejme novo odločbo v zvezi s predlogom tožeče stranke in pri tem upošteva to sodbo,

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji

                           —

                           Presoja predloga tožeče stranke v zvezi z merili za dodelitev, ki se nanašajo na upoštevnost, učinke in kakovost, je napačna. Z ustrezno presojo glede na ta merila za dodelitev bi predlog moral biti izbran za sofinanciranje s strani EU.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev načela enakega obravnavanja

                           —

                           Komisija je v izpodbijani odločbi kršila načelo enakega obravnavanja, ker ni izbrala predloga tožeče stranke, medtem ko je izbrala druge, podobne predloge v zvezi s tehnologijami za zmanjšanje emisij.


title: Zadeva C-137/14: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 15. oktobra 2015 – Evropska komisija/Zvezna republika Nemčija (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2011/92/EU — Presoja vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje — Člen 11 — Direktiva 2010/75/EU — Industrijske emisije (celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja) — Člen 25 — Dostop do sodišč — Neskladna nacionalna procesna zakonodaja)

text:
               7.12.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 406/4

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 15. oktobra 2015 – Evropska komisija/Zvezna republika Nemčija
   (Zadeva C-137/14) (1)

   ((Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2011/92/EU - Presoja vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje - Člen 11 - Direktiva 2010/75/EU - Industrijske emisije (celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja) - Člen 25 - Dostop do sodišč - Neskladna nacionalna procesna zakonodaja))
   (2015/C 406/03)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: C. Hermes in G. Wilms, agenta)

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija (zastopnika: T. Henze in J. Möller, agenta)

      Intervenientka v podporo tožene stranke: Republika Avstrija (zastopnik: C. Pesendorfer, agentka)

      Izrek

               1.

               Zvezna republika Nemčija s tem, da je:

                           —

                           na podlagi člena 46 zakona o upravnem postopku (Verwaltungsverfahrensgesetz) omejila odpravo odločb zaradi kršitev postopka na primere, v katerih presoja ali predhodna presoja vplivov na okolje ni bila izvedena in na primere, v katerih vlagatelj dokaže, da je med kršitvijo postopka in vsebino odločbe podana vzročna zveza;

                           —

                           v skladu s členom 2(3) zakona o dopolnitvi določb o pravnih sredstvih v okoljskih zadevah, določenih v Direktivi 2003/35/ES (Umwelt-Rechtsbehelfsgesetz), z dne 7. decembra 2006, kakor je bil spremenjen z zakonom z dne 21. januarja 2013, in členom 73(4) zakona o upravnem postopku (Verwaltungsverfahrensgesetz), omejila procesno upravičenje in obseg sodnega preizkusa na ugovore, ki so že bili pravočasno podani v upravnem postopku, v katerem je bila sprejeta odločba;

                           —

                           na podlagi člena 2(1) v povezavi s členom 5(1) zakona o dopolnitvi določb o pravnih sredstvih v okoljskih zadevah, določenih v Direktivi 2003/35/ES (Umwelt-Rechtsbehelfsgesetz), z dne 7. decembra 2006, kakor je bil spremenjen z zakonom z dne 21. januarja 2013, v postopkih, ki so se začeli po 25. juniju 2005 in so se končali pred 12. majem 2011, omejila procesno upravičenje okoljskih združenj, na pravne določbe, s katerimi se posameznikom podeljujejo pravice;

                           —

                           v skladu s členom 2(1) v povezavi s členom 5(1) zakona o dopolnitvi določb o pravnih sredstvih v okoljskih zadevah, določenih v Direktivi 2003/35/ES (Umwelt-Rechtsbehelfsgesetz), z dne 7. decembra 2006, kakor je bil spremenjen z zakonom z dne 21. januarja 2013, v postopkih, ki so se začeli po 25. juniju 2005 in so se končali pred 12. majem 2011, omejila sodni preizkus pravnih sredstev okoljskih združenj na pravne odločbe, s katerimi se posameznikom podeljujejo pravice in

                           —

                           v skladu s členom 5(1) in (4) zakona o dopolnitvi določb o pravnih sredstvih v okoljskih zadevah, določenih v Direktivi 2003/35/ES (Umwelt-Rechtsbehelfsgesetz), z dne 7. decembra 2006, kakor je bil spremenjen z zakonom z dne 21. januarja 2013, upravne postopke, ki so se začeli pred 25. junijem 2005, izključila s področja uporabe nacionalne zakonodaje,
                           ni izpolnila obveznosti iz člena 11 Direktive 2011/92/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje in člena 25 Direktive 2010/75/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o industrijskih emisijah (celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja).

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Evropska Komisija, Zvezna republika Nemčija in Republika Avstrija nosijo vsaka svoje stroške.

      (1)  UL C 159, 26.5.2014.


title: Zadeva C-395/17: Tožba, vložena 30. junija 2017 – Evropska komisija/Kraljevina Nizozemska

text:
               16.10.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 347/5

         Tožba, vložena 30. junija 2017 – Evropska komisija/Kraljevina Nizozemska
   (Zadeva C-395/17)
   (2017/C 347/05)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: J.-F. Brakeland in A. Caeiros)

      Tožena stranka: Kraljevina Nizozemska

      Predlog tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Kraljevina Nizozemska s tem, da ni zagotovila odškodnine za izgubo lastnih sredstev, ki bi morala biti ugotovljena v skladu s členi 2, 6, 10, 11 in 17 Uredbe št. 1552/1989 (1) (sedaj členi 2, 6, 10, 11 in 17 Uredbe št. 1150/2000 (2)) in bi morala biti dana na razpolago proračunu Unije – saj v nasprotju s členom 101(1) Sklepa Sveta 91/482 (3) in člena 12(6) Priloge II k temu sklepu v obdobju od 1997 do 2000 ni bilo izdano nobeno potrdilo o gibanju blaga EUR.1 za uvoz mleka v prahu in riža iz Curaçaa, v nasprotju s členom 35(1) Sklepa Sveta 2001/822 (4) in členom 15(4) Priloge III k temu sklepu pa v obdobju od 2002 do 2003 ni bilo izdano nobeno potrdilo o gibanju blaga EUR 1 za uvoz grobega in drobnega zdroba iz Arube – ni izpolnila obveznosti iz člena 5 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti (po spremembi postal člen 10 PES in nato člen 4(3) Pogodbe o Evropski uniji).

               —

               Kraljevini Nizozemski naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Carinski organi iz Curaçaa in Arube, dveh čezmorskih ozemelj Kraljevine Nizozemske, so nepravilno izdali potrdila o poreklu EUR.1 za mleko v prahu, riž ter grobi in drobni zdrob. Jasno je bilo namreč, da pogoji za odobritev preferenčnega porekla v skladu z zadevnimi sklepi o pridružitvi čezmorskih držav in ozemelj Evropski gospodarski skupnosti niso bili izpolnjeni. Zaradi nepravilnosti v zvezi s potrdili je bila zaradi upravnih napak, storjenih na Curaçau, povzročena izguba lastnih sredstev Unije v znesku 18 192 641,95 EUR, zaradi napak, storjenih na Arubi, pa v znesku 298 080 EUR.
   Komisija meni, da je Nizozemska kot država članica po pravu Unije odgovorna za ta lastna sredstva, katerih izgubo sta povzročili njeni ozemlji, in da mora zato v skladu z dolžnostjo lojalnega sodelovanja, dati proračunu Unije na voljo celoten znesek carin in prelevmanov (skupaj z obrestmi), ki niso bili obračunani in pobrani.

      (1)  Uredba Sveta (EGS, Euratom) št. 1552/89 z dne 29. maja 1989 o izvajanju Sklepa št. 88/376/EGS, Euratom o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti (UL 1989, L 155, str. 1).

      (2)  Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 1150/2000 z dne 22. maja 2000 o izvajanju Sklepa št. 94/728/ES, Euratom o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 169).

      (3)  Sklep Sveta 91/482/EGS z dne 25. julija 1991 o pridružitvi čezmorskih držav in ozemelj Evropski gospodarski skupnosti (UL 1991, L 263, str. 1).

      (4)  Sklep Sveta z dne 27. novembra 2001 o pridružitvi čezmorskih držav in ozemelj Evropski skupnosti (Sklep o pridružitvi čezmorskih držav) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 38, str. 319).


title: Zadeva C-356/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa High Court, Irska z dne  30. julija 2004  v zadevi Elaine Farrell proti Alan Whitty, Minister for the Environment, Irska in Attorney General in Motor Insurers' Bureau of Ireland

text:
               10.12.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 315/10

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa High Court, Irska z dne 30. julija 2004 v zadevi Elaine Farrell proti Alan Whitty, Minister for the Environment, Irska in Attorney General in Motor Insurers' Bureau of Ireland
   (Zadeva C-356/05)
   (2005/C 315/18)
   Jezik postopka: angleščina
   High Court, Irska je s sklepom z dne 30. julija 2004 v zadevi Elaine Farrell proti Alan Whitty, Minister for the Environment, Irska in Attorney General in Motor Insurers' Bureau of Ireland, ki ga je sodno tajništvo prejelo 23. septembra 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložilo predlog za sprejem predhodne odločbe.
   High Court, Irska, predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjih vprašanjih:

               1.

               Ali je od 31. decembra 1995, datuma, do katerega je bila Irska zavezana izvesti določbe Tretje Direktive (1) v zvezi s potniki v drugih vozilih, kot so motocikli, člen 1 Tretje Direktive zavezoval Irsko, da zagotovi obvezno zavarovanje v zvezi s civilno odgovornostjo za poškodbe posameznikom, ki potujejo v tistem delu motornega vozila, ki nima oblikovanega in narejenega prostora za sedenje za potnike?

               2.

               Če je odgovor na vprašanje 1 pozitivno, ali člen 1 Tretje Direktive podeljuje posameznikom pravice, na katere se lahko sklicujejo neposredno pred nacionalnimi sodišči?

      (1)  Tretja Direktiva Sveta 90/232/EGS z dne 14. maja 1990 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil, UL L 129, 19.5.1990, str. od 33 do 35.


title: Zadeva T-12/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 4. julija 2012 – Laboratoires CTRS proti Komisiji (Zdravila za uporabo v humani medicini — Dovoljenje za promet z zdravilom Orphacol — Dopis, s katerim je bila tožeča stranka obveščena o tem, da Komisija namerava zavrniti izdajo dovoljenja — Tožba zaradi nedelovanja — Stališče Komisije — Nedopustnost — Ničnostna tožba — Sprejetje nove odločbe — Ustavitev postopka)

text:
               11.8.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 243/18

         Sodba Splošnega sodišča z dne 4. julija 2012 – Laboratoires CTRS proti Komisiji
   (Zadeva T-12/12) (1)

   (Zdravila za uporabo v humani medicini - Dovoljenje za promet z zdravilom Orphacol - Dopis, s katerim je bila tožeča stranka obveščena o tem, da Komisija namerava zavrniti izdajo dovoljenja - Tožba zaradi nedelovanja - Stališče Komisije - Nedopustnost - Ničnostna tožba - Sprejetje nove odločbe - Ustavitev postopka)
   2012/C 243/35
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Laboratoires CTRS (Boulogne Billancourt, Francija) (zastopniki: K. Bacon, barrister, M. Utges Manley in M. Barnden, solicitors)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: E. White in L. Banciella, zastopnika)

      Intervenienti v podporo tožeče stranke: Češka republika (zastopnika: M. Smolek in D. Hadroušek, zastopnika), Francoska republika (zastopnik: G. de Bergues, zastopnik) in Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopniki: E. Jenkinson in S. Ossowski, nato E. Jenkinson in H. Walker, zastopnika, skupaj z J. Holmesom, barrister)

      Predmet

   Predlog za ugotovitev, da je Komisija s tem, da nezakonito ni izdala končne odločbe glede dovoljenja za promet z zdravilom Orphacol, opustila ukrepanje, in podredno predlog za razglasitev ničnosti odločbe, s katero tožeči stranki navedeno dovoljenje ni bilo izdano in ki naj bi bila vsebovana v dopisu Komisije z dne 5. decembra 2011.

      Izrek

               1.

               Tožba zaradi nedelovanja se zavrže kot nedopustna.

               2.

               Odločanje o podrednem predlogu za razglasitev ničnosti se ustavi.

               2.

               Komisiji se naloži plačilo njenih stroškov in stroškov družbe Laboratoires CTRS.

               3.

               Češka republika, Francoska republika in Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 58, 25.2.2012.


title: Zadeva T-137/16: Sklep Splošnega sodišča z dne 13. junija 2017 – Uniwersytet Wrocławski/REA (Ničnostna tožba — Vloga, s katero se postopek začne — Formalne zahteve — Neobstoj zastopanja z odvetnikom — Očitna nedopustnost)

text:
               14.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/16

         Sklep Splošnega sodišča z dne 13. junija 2017 – Uniwersytet Wrocławski/REA
   (Zadeva T-137/16) (1)

   ((Ničnostna tožba - Vloga, s katero se postopek začne - Formalne zahteve - Neobstoj zastopanja z odvetnikom - Očitna nedopustnost))
   (2017/C 269/22)
   Jezik postopka: poljščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Uniwersytet Wrocławski (Vroclav, Poljska) (zastopnik: D. Dubis, odvetnik)

      Tožena stranka: Izvajalska agencija za raziskave (REA) (zastopniki: S. Payan Lagrou in V. Canetti, agenta, skupaj z M. Le Berrom in G. Materno, odvetnikoma)

      Predmet

   Prvič, razglasitev ničnosti sklepov REA, ki deluje na podlagi pooblastila Evropske komisije, o odpovedi sporazuma o dodelitvi nepovratnih sredstev št. 252908 za projekt COSSAR in s katerimi je bilo tožeči stranki naloženo, naj vrne zneske v višini 36 508,37 EUR, 58 031,38 EUR in 6 286,68 EUR ter plača odškodnino v višini 5 803,14 EUR, in drugič, predlog, naj REA vrne ustrezne zneske skupaj z obrestmi, ki tečejo od dneva plačila do dneva vračila.

      Izrek

               1.

               Tožba v zadevi T 137/16 se kot očitno nedopustna zavrže.

               2.

               Uniwersytet Wrocławski nosi svoje stroške in stroške Izvajalske agencije za raziskave (REA).

      (1)  UL C 200, 6.6.2016.


title: Zadeva T-473/13: Sklep Splošnega sodišča z dne 24. februarja 2015 – G-Star Raw/UUNT – PepsiCo (PEPSI RAW) (Znamka Skupnosti — Ugovor — Umik zahteve za registracijo izpodbijane znamke — Ustavitev postopka)

text:
               27.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 138/50

         Sklep Splošnega sodišča z dne 24. februarja 2015 – G-Star Raw/UUNT – PepsiCo (PEPSI RAW)
   (Zadeva T-473/13) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Ugovor - Umik zahteve za registracijo izpodbijane znamke - Ustavitev postopka))
   (2015/C 138/66)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: G-Star Raw CV (Amsterdam, Nizozemska) (zastopniki: J. van Manen, M. van de Braak in L. Fresco, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: PepsiCo, Inc. (New York, New York, Združene države) (zastopnika: V. von Bomhard in T. Heitmann, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 25. junija 2013 (zadeva R 1586/2012-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama G-Star Raw CV in PepsiCo, Inc.

      Izrek

               1.

               Postopek s tožbo se ustavi.

               2.

               Tožeča stranka in intervenientka nosita svoje stroške in vsaka polovico stroškov tožene stranke.

      (1)  UL C 344, 23.11.2013.


title: Zadeva T-573/10: Sklep Splošnega sodišča z dne 8. marca 2012 – Octapharma Pharmazeutika proti EMA (Zdravila za uporabo v humani medicini — Sprememba glavne dokumentacije o plazmi (DPP) — Pristojbine, dolgovane EMI — Akt, ki posega v položaj — Povsem potrdilni akt — Očitna nedopustnost)

text:
               28.4.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 126/17

         Sklep Splošnega sodišča z dne 8. marca 2012 – Octapharma Pharmazeutika proti EMA
   (Zadeva T-573/10) (1)

   (Zdravila za uporabo v humani medicini - Sprememba glavne dokumentacije o plazmi (DPP) - Pristojbine, dolgovane EMI - Akt, ki posega v položaj - Povsem potrdilni akt - Očitna nedopustnost)
   2012/C 126/34
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Octapharma Pharmazeutika Produktionsgesellschaft mbH (Dunaj, Avstrija) (zastopniki: I. Brinker, T. Holzmüller, odvetnika, in profesor J. Schwarze)

      Tožena stranka: Evropska agencija za zdravila (EMA) (zastopniki: V. Salvatore, zastopnik, H.-G. Kamann in P. Gey, odvetnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti dopisa z dne 21. oktobra 2010 (EMA/643425/2010), s katerim naj bi Evropska agencija za zdravila (EMA) tožeči stranki zavrnila povrnitev zneska 180 700 EUR, kar ustreza razliki med tem, kar ji je tožeča stranka plačala iz naslova pristojbin za preučitev sprememb pogojev za dovoljenje za dajanje zdravil za uporabo v humani medicini in zdravil za uporabo v veterinarski medicini na trg, in tem, kar naj bi ji po mnenju tožeče stranke morala plačati.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Octapharma Pharmazeutika Produktionsgesellschaft mbH se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 55, 19.2.2011.


               25.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 334/35

         Tožba Nadzornega organa Efte proti Kneževini Lihtenštajn, vložena dne 25. julija 2014
   (Zadeva E-17/14)
   (2014/C 334/16)
   Nadzorni organ Efte, ki ga zastopata Xavier Lewis in Janne Tysnes Kaasin, zastopnika za Nadzorni organ Efte, rue Belliard 35, 1040 Bruselj, Belgija, je dne 25. julija 2014 na Sodišče Efte vložil tožbo proti Kneževini Lihtenštajn.
   Nadzorni organ Efte Sodišču Efte predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da Kneževina Lihtenštajn s tem, ko je ohranila v veljavi nacionalno ureditev, kot so člen 63 Zakona o zdravstvu in prehodne določbe iz Zakona o razveljavitvi Zakona o zdravstvu, vključno z uporabo odstavka 2 člena 63 Zakona o zdravstvu, v tistem delu, ki določa, da „dentist“ z licenco mora opravljati svoj poklic, tako da je zaposlen in opravlja dejavnost pod neposrednim nadzorom in v skladu z navodili polno usposobljenega zobozdravnika, ki je odgovoren zanj, ni izpolnila obveznosti, ki izhajajo iz člena 31 Sporazuma EGP.

               2.

               Kneževini Lihtenštajn naloži plačilo stroškov postopka.

      Pravna podlaga in dejansko stanje ter navedeni tožbeni razlogi:

               —

               Člen 63 lihtenštajnskega Zakona o zdravstvu določa, da lahko „dentist“ dela samo pod neposrednim nadzorom in v skladu z navodili polno usposobljenega zobozdravnika („Zahnarzt“), ki je odgovoren zanj.

               —

               V skladu s členom 31 EGP je določeno, da pravica do ustanavljanja, ki zajema pravico začeti in opravljati dejavnost kot samozaposlena oseba, ni omejena.

               —

               Nadzorni organ Efte ugotavlja, da Lihtenštajn ni izpolnil svojih obveznosti iz člena 31 EGP. Po mnenju Nadzornega organa Efte člen 63 Zakona o zdravstvu in prehodne določbe iz Zakona o razveljavitvi Zakona o zdravstvu, vključno z uporabo odstavka 2 člena 63 Zakona o zdravstvu v zadevnem delu, pomenijo omejitev v skladu s členom 31 EGP.

               —

               Vlada Lihtenštajna zatrjuje, da je cilj člena 63 Zakona o zdravstvu zagotoviti varovanje javnega zdravja.

               —

               Nadzorni organ Efte meni, da so s tem, da mora biti polno usposobljen in kvalificiran „dentist“, ki želi opravljati poklicno dejavnost v skladu s pridobljeno diplomo, v Lihtenštajnu zaposlen pri zobozdravniku, presežene zahteve, ki so nujno potrebne za uresničitev cilja varovanja javnega zdravja.


title: Zadeva C-226/09: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 18. novembra 2010 – Evropska komisija proti Irski (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2004/18/ES — Postopki za oddajo javnih naročil — Dodelitev pogodbe za opravljanje storitev tolmačenja in prevajanja — Storitve, vključene v Prilogo II B k tej direktivi — Storitve, glede katerih ni treba spoštovati vseh zahtev iz te direktive — Tehtanje meril za dodelitev, določeno po predložitvi ponudb — Sprememba tehtanja po prvem pregledu predloženih ponudb — Spoštovanje načela enakega obravnavanja in obveznosti preglednosti)

text:
               15.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 13/10

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 18. novembra 2010 – Evropska komisija proti Irski
   (Zadeva C-226/09) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2004/18/ES - Postopki za oddajo javnih naročil - Dodelitev pogodbe za opravljanje storitev tolmačenja in prevajanja - Storitve, vključene v Prilogo II B k tej direktivi - Storitve, glede katerih ni treba spoštovati vseh zahtev iz te direktive - Tehtanje meril za dodelitev, določeno po predložitvi ponudb - Sprememba tehtanja po prvem pregledu predloženih ponudb - Spoštovanje načela enakega obravnavanja in obveznosti preglednosti)
   2011/C 13/15
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: M. Konstantinidis in A.-A. Gilly, zastopnika)

      Tožena stranka: Irska (zastopnika: D. O'Hagan, zastopnik, A. Collins SC)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države - Postopki za oddajo javnih naročil - Dodelitev pogodbe za opravljanje storitev tolmačenja in prevajanja - Storitve, glede katerih ni treba spoštovati vseh zahtev iz Direktive 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (UL L 134, str.114) - Tehtanje meril za dodelitev, določeno po predložitvi ponudb - Načeli enakega obravnavanja ponudnikov in preglednosti

      Izrek

               1.

               Irska s spremembo tehtanja meril za oddajo naročila za zagotovitev storitev tolmačenja in prevajanja po začetnem pregledu predloženih ponudb ni izpolnila obveznosti, ki ji jih nalagata načelo enakega obravnavanja in iz njega izhajajoča obveznost preglednosti, kot ju razlaga Sodišče Evropske unije.

               2.

               Tožba se v preostalem zavrne.

               3.

               Evropska komisija in Irska nosita svoje stroške.

      (1)  UL C 220, 12.9.2009.


title: Zadeva F-40/06: Tožba, vložena  8. aprila 2006  — Marcuccio proti Komisiji

text:
               17.6.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 143/37

         Tožba, vložena 8. aprila 2006 — Marcuccio proti Komisiji
   (Zadeva F-40/06)
   (2006/C 143/72)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (Zastopnik: V. Messa, avvocato)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti odločbe z molkom organa, s katero je bila zavrnjena zahteva z dne 1. marca 2005, ki jo je tožeča stranka vložila pri Organu, pristojnem za imenovanja (OPI), z namenom prejema kopije izvirnika tovornega lista za zatrjevano pošiljko osebnih stvari iz Angole v Italijo;

               —

               naložitev toženi stranki, da iz naslova povrnitve škode zaradi sprejetja izpodbijanega akta plača tožeči stranki znesek 10 000 evrov ali višji ali nižji znesek, ki ga bo iz tega naslova kot ustreznega prisodilo Sodišče prve stopnje;

               —

               naložitev plačila stroškov toženi stranki.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka, bivši stalni uslužbenec Komisije, ki se je upokojil 30. maja 2005, je od omenjene institucije zahteval tovorni list za svoje osebne stvari in druge stvari, ki jih je imel v svojem bivališču v Angoli, državi, v katero je bil napoten kot gospodarski svetovalec pri delegaciji Komisije.
   Maja 2003 je tožena stranka s selitvenim organom urejala izpraznitev službenega stanovanja tožeče stranke, ki navaja, da so bile njegove osebne stvari odpeljane samo deloma. Z obvestilom z dne 16. maja 2005 je tožena stranka tožečo stranko obvestila, da so bile njene osebne stvari in njen avtomobil poslane v Italijo in jo pozvala, naj stopi v stik s špediterjem, da mu izroči dostavljeno blago.
   Z dopisom z dne 1. marca 2005 je tožeča stranka med drugim zahtevala podroben seznam, blaga, ki naj bi ji bilo izročeno in kopijo tovornega lista. Na to zahtevo ni dobila odgovora, kot tudi na pritožbo, ki jo je tožeča stranka vložila 2. septembra 2005.
   Tožeča stranka v tožbi navaja, da je odločba z molkom organa, s katero je bila zavrnjena pritožba, nezakonita zaradi absolutne neobrazloženosti, kršitve zakona, kršitve dolžnosti skrbnega ravnanja, dolžnosti preglednosti, dolžnosti dobre uprave, kot tudi kršitve načela neminem laedere.


title: Zadeva T-694/15: Tožba, vložena 30. november 2015 – Micula/Komisija

text:
               1.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/69

         Tožba, vložena 30. november 2015 – Micula/Komisija
   (Zadeva T-694/15)
   (2016/C 038/93)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Ioan Micula (Oradea, Romunija) (zastopnik: K. Struckmann, odvetnik, G. Forwood, barrister, in A. Kadri, solicitor)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlog

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Sklep Komisije (EU) 2015/1470 z dne 30. marca 2015 o državni pomoči SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN) Romunije – Arbitražna odločba o zadevi Micula proti Romuniji z dne 11. decembra 2013 (notificirano pod dokumentarno številko C(2015) 2112) (UL 2015 L 232, str. 43) razglasi za ničen;

               —

               podredno, izpodbijani sklep razglasi za ničen v delu, v katerem (a) se nanaša na tožečo stranko, (b) Romuniji preprečuje, da bi ravnala v skladu z arbitražno odločbo, (c) Romuniji nalaga, naj izterja nezdružljivo pomoč, (d) je odločeno, da je tožeča stranka solidarno odgovorna za vračilo pomoči, ki jo je prejel kateri koli od subjektov, navedenih v členu 2(2) izpodbijanega sklepa;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja osem razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: v izpodbijanem sklepu naj bi bili za obravnavani primer člen 351 PDEU in splošna pravna načela napačno uporabljeni.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: v izpodbijanem sklepu naj bi bilo napačno ugotovljeno, da je zadevni ukrep tožeči stranki dal prednost, zlasti naj bi bil napačno ocenjen čas, ko naj bi bila domnevna prednost dana, ali podredno, napačno naj bi bilo ugotovljeno, da je plačilo odškodnine prednost.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: v izpodbijanem sklepu naj bi bilo napačno ugotovljeno, da je za zadevni ukrep odgovorna romunska država.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: v izpodbijanem sklepu naj bi bila napačno presojena združljivost domnevnega ukrepa pomoči.

               5.

               Peti tožbeni razlog: v izpodbijanem sklepu naj bi bili napačno ugotovljeni upravičenci do domnevne pomoči in ta sklep naj ne bi bil dovolj obrazložen, zlasti glede določitve fizičnih in pravnih oseb, ki naj bi sestavljale domnevno upravičeno podjetje.

               6.

               Šesti tožbeni razlog: v izpodbijanem sklepu naj bi se z naložitvijo zagotovitve vračila domnevne pomoči pravo napačno uporabilo in prekoračile pristojnosti.

               7.

               Sedmi tožbeni razlog: v izpodbijanem sklepu naj bi bilo kršeno načelo varstva legitimnih pričakovanj.

               8.

               Osmi tožbeni razlog: v izpodbijanem sklepu naj bi bile kršene bistvene zahteve postopka, zlasti pravica do izjave, člen 108(3) PDEU in člen 6(1) Uredbe št. 659/1999 (1).

      (1)  Uredba Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 pogodbe o delovanju Evropske unije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 339).


title: Združeni zadevi C-256/10 in C-261/10: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 19. maja 2011 (predloga za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León – Španija) – David Barcenilla Fernández (C-256/10), Pedro Antonio Macedo Lozano (C-261/10) proti Gerardo Garcia SL (Direktiva 2003/10/ES — Vrednosti izpostavljenosti — Hrup — Varovanje sluha — Polni učinek)

text:
               9.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 204/11

         Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 19. maja 2011 (predloga za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León – Španija) – David Barcenilla Fernández (C-256/10), Pedro Antonio Macedo Lozano (C-261/10) proti Gerardo Garcia SL
   (Združeni zadevi C-256/10 in C-261/10) (1)

   (Direktiva 2003/10/ES - Vrednosti izpostavljenosti - Hrup - Varovanje sluha - Polni učinek)
   2011/C 204/19
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: David Barcenilla Fernández (C-256/10); Pedro Antonio Macedo Lozano (C-261/10)

      Tožena stranka: Gerardo Garcia SL

      Predmet

   Predloga za sprejetje predhodne odločbe - Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León – Razlaga Direktive 2003/10/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. februarja 2003 o minimalnih zahtevah za varnost in zdravje v zvezi z izpostavljenostjo delavcev fizikalnim dejavnikom (hrup) (Sedemnajsta posebna direktiva v smislu člena 16(1) Direktive 89/391/EGS) (UL L 42, str. 38) – Preseganje vrednosti izpostavljenosti hrupu, ki zahteva ukrepanje za preprečitev ali zmanjšanje izpostavljenosti – Polni učinek Direktive

      Izrek

               1.

               Direktivo 2003/10/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. februarja 2003 o minimalnih zahtevah za varnost in zdravje v zvezi z izpostavljenostjo delavcev fizikalnim dejavnikom (hrup) (Sedemnajsta posebna direktiva v smislu člena 16(1) Direktive 89/391/EGS), kakor je bila spremenjena z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2007/30/ES z dne 20. junija 2007, je treba razlagati tako, da delodajalec v podjetju, v katerem dnevna raven izpostavljenosti delavcev hrupu, izmerjena brez upoštevanja učinkov uporabe osebne opreme za varovanje sluha, presega 85 dB(A), ne izpolnjuje obveznosti iz te direktive, če zgolj da delavcem na voljo tako varovalno opremo, ki omogoča zmanjšanje dnevne izpostavljenosti hrupu pod 80 dB(A), ampak mora ta delodajalec izvajati program tehničnih ali organizacijskih ukrepov za zmanjšanje izpostavljenosti hrupu na raven pod 85 dB(A), izmerjeno brez upoštevanja učinkov uporabe osebne opreme za varovanje sluha.

               2.

               Direktivo 2003/10, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2007/30, je treba razlagati tako, da od delodajalca ne zahteva, da delavcem, ki so izpostavljeni hrupu na ravni nad 85 dB(A), izmerjeni brez upoštevanja učinka uporabe osebne opreme za varovanje sluha, izplača dodatek k plači le zato, ker ni uvedel programa tehničnih ali organizacijskih ukrepov za zmanjšanje dnevne izpostavljenosti hrupu. Vendar mora nacionalno pravo določiti ustrezne postopke, ki delavcu, ki je izpostavljen hrupu na ravni nad 85 dB(A), izmerjeni brez upoštevanja učinka uporabe osebne opreme za varovanje sluha, zagotavljajo, da lahko od delodajalca zahteva spoštovanje obveznosti glede preventivnih ukrepov, določenih v členu 5(2) te direktive.

      (1)  UL C 221, 14.8.2010.


title: Zadeva C-136/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 13. marca 2012 – Consiglio Nazionale dei Geologi proti Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

text:
               26.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 151/20

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 13. marca 2012 – Consiglio Nazionale dei Geologi proti Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
   (Zadeva C-136/12)
   2012/C 151/36
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Consiglio di Stato

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnik: Consiglio Nazionale dei Geologi

      Nasprotna stranka: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Vprašanja za predhodno odločanje

               I.

                           1.

                           Ali nacionalna procesna pravila, ki določajo sistem procesnih predpostavk, kot so roki za vložitev tožbe, podroben opis razlogov, prepoved spremembe zahtevka med postopkom, prepoved, da sodišče spremeni zahtevek stranke, nasprotujejo uporabi člena 267, tretji odstavek, PDEU v zvezi z dolžnostjo sodišča, ki odloča na zadnji stopnji, da v predhodno odločanje predloži vprašanje o razlagi prava Skupnosti, ki ga postavi ena od strank v postopku?

                           2.

                           Ali pristojnost nacionalnega sodišča, da odloči o predložitvi glede na pomembnost vprašanja in presojo o jasnosti določbe Skupnosti, nasprotuje uporabi člena 267, tretji odstavek, PDEU v zvezi z dolžnostjo sodišča, ki odloča na zadnji stopnji, da v predhodno odločanje predloži vprašanje o razlagi prava Skupnosti, ki ga postavi ena od strank v postopku?

                           3.

                           Ali je člen 267, tretji odstavek, PDEU, če se razlaga tako, da nacionalnemu sodišču, ki odloča na zadnji stopnji, nalaga brezpogojno obveznost, da v predhodno odločanje predloži vprašanje o razlagi prava Skupnosti, ki ga predloži ena od strank v postopku, združljiv z načelom razumnega trajanja postopka, ki ga prav tako določa pravo Skupnosti?

                           4.

                           V kakšnih dejanskih in pravnih okoliščinah neupoštevanje člena 267, tretji odstavek, PDEU s strani nacionalnega sodišča pomeni „očitno kršitev prava Skupnosti“ in ali ima lahko ta pojem drugačen pomen in področje uporabe za posebno tožbo proti državi v smislu zakona št. 117 z dne 13. aprila 1988 za „povrnitev škode, povzročene pri opravljanju sodne funkcije in odškodninsko odgovornost sodnikov“ in za tožbo proti državi zaradi kršitve prava Skupnosti na splošno?

               II.

               Če bo Sodišče EU sprejelo tezo o „filtro a maglie larghe“ […], ki ovira uporabo nacionalnih procesnih pravil glede specifičnosti tožbenih razlogov, morajo biti Sodišču EU predložena vprašanja, kot jih je oblikoval pritožnik [v postopku v glavni stvari] in ki so navedena [v nadaljevanju].

                           1.

                           „[…] Sodišču se predloži predlog za sprejetje predhodne odločbe o razlagi člena 101 Pogodbe (prej člen 81 ES) v zvezi z zakonskimi predpisi in predpisi o ravnanju, s katerimi je urejen poklic geologa, naloge institucij in pravila o delovanju Consiglio Nazionale dei Geologi in ki se nanašajo na obravnavano zadevo ter so prikazani spodaj, da bi se ugotovila skladnost in zakonitost z vidika evropskih predpisov (navedeni člen 101) v zvezi z ureditvijo konkurence […]
                           Člen 9, s posebnim poudarkom na točki (g), zakona št. 112/1963 določa: ‚Consiglio Nazionale dell'Ordine poleg nalog, določenih z drugimi predpisi, opravlja te naloge: (a) skrbi za spoštovanje zakonov s področja poklica in vseh drugih določb v zvezi s poklicem; (b) skrbi za register in posebni seznam ter opravlja vpise in izbrise; (c) zagotavlja varstvo strokovnega naziva in opravlja dejavnosti, katerih cilj je boj proti nepoštenemu opravljanju poklica; (d) sprejema disciplinske ukrepe; (e) na podlagi predloga ukrepa v zvezi s plačilom honorarja; (f) sprejema ukrepe v zvezi z upravljanjem premoženja Ordine Nazionale ter letno pripravlja proračun in zaključni račun; (g) s sklepom, ki ga odobri minister za pravosodje, določa – če je to potrebno za pokrivanje stroškov delovanja Ordine Nazionale – višino letnega prispevka za člane, vpisane v register ali na posebni seznam, ter višino članarine za vpis v register ali na seznam in takso za izdajo dovoljenj in mnenj v zvezi s plačili honorarjev.‘
                           Člen 14(1) zakona št. 616/1966 določa: ‚Članu, vpisanemu v register ali na posebni seznam, ki ne ravna dostojno ali v skladu s poklicno etiko, se lahko glede na težo dejanja naloži ena od teh disciplinskih sankcij: 1. opomin; 2. začasna prepoved opravljanja poklica za obdobje, ki ne presega enega leta; 3. izključitev.‘
                           Člen 17 zakona št. 616/1966 določa: višina poklicne tarife in nadomestil ter merila za povračilo stroškov se določijo z odlokom ministra za pravosodje v soglasju z ministrom za industrijo in trgovino (zdaj minister za proizvodne dejavnosti) na predlog Consiglio Nazionale dei Geologi.
                           Člen 6 novega kodeksa ravnanja z dne 19. decembra 2006 (sklep št. 143/2006), kakor je bil spremenjen s sklepom št. 65 z dne 24. marca 2010, z naslovom „Opravljanje storitev“ določa: „Učinkovitost in uspešnost storitve je odvisna predvsem od: tehnične težavnosti; obsega sprejete odgovornosti; prvotne zahteve; obstoja prejšnjih tehničnih rešitev v zvezi s posameznim primerom; pomembnosti tehničnih elementov predmeta ocene; subjekta za usklajevanje tehničnih elementov; izvirnosti rešitve; trajanja in intenzivnosti obveznosti; sposobnosti sodelovanja s strankami in drugimi subjekti, tudi podjetji, ki so vpleteni v opravljanje storitve; vrednosti dela.“
                           Člen 7 novega kodeksa ravnanja z dne 19. decembra 2006 (sklep št. 143/2006), kakor je bil spremenjen s sklepom št. 65 z dne 24. marca 2010, z naslovom „Poklicna etika“ določa: „poklicna etika pomeni zlasti: urejenost in temeljitost strokovne storitve; sposobnost sprejemanja odgovornosti; razpoložljivost učinkovite strokovno-tehnične opreme, razpoložljivost in pripravljenost novih orodij; učinkovita organizacija službe in strokovnih ekip; skrb za varstvo posegov; razpoložljivost sredstev in objektov za stalno izpopolnjevanje, tudi sodelavcev in zaposlenih; sposobnost hitrega in učinkovitega dialoga s strankami ter z zasebnimi in javnimi subjekti, institucijami ter javnostjo na splošno“.
                           Člen 17 novega kodeksa ravnanja z dne 19. decembra 2006 (sklep št. 143/2006), kakor je bil spremenjen s sklepom št. 65 z dne 24. marca 2010, z naslovom „Tarife“ določa: „Geolog mora pri določitvi honorarja ravnati v skladu z določbami uredbe-zakona št. 223/2006, preoblikovane v zakon št. 248/2006, z načelom ustreznosti iz člena 2233(2) Codice Civile in vsekakor z vsemi veljavnimi zakonskimi določbami, ki urejajo to področje. Poklicna tarifa, odobrena z ministrskim odlokom z dne 18. novembra 1971, kakor je bil spremenjen, in tarifa na področju javnih del, odobrena z ministrskim odlokom z dne 4. aprila 2001 v delu, v katerem velja za geologe, sta zakonita in objektivna tehnično-strokovna podlaga za ugotavljanje, določanje in opredelitev nadomestil med strankami“. Natančneje, Sodišče naj pove, ali je v nasprotju z navedenim členom 101 Pogodbe uredba-zakon št. 223/2006 kot zakonski predpis, ki je v celoti zavezujoč, s kronološko-številčnim sistemom, edinstvenim zgodovinskim in legitimnim sistemom tako na nacionalni ravni kot na ravni Skupnosti, ki niti najmanj ne vpliva na poznanost in zavezujočo naravo pravne norme.
                           Člen 18 novega kodeksa ravnanja z dne 19. decembra 2006 (sklep št. 143/2006), kakor je bil spremenjen s sklepom št. 65 z dne 24. marca 2010, z naslovom „Izmera parcele“ določa: „na področju veljavnih predpisov za zagotavljanje kakovosti storitve mora geolog, ki opravlja poklicno dejavnost v različnih oblikah – kot posameznik, družbenik ali družabnik – posamezno parcelo izmeriti v skladu s pomembnostjo in zahtevnostjo naloge, poklicno etiko, tehničnim znanjem in s potrebnim trudom. Zbornica ob upoštevanju načel poklicne konkurenčnosti skrbi, da se to spoštuje.“
                           Člen 19 novega kodeksa ravnanja z dne 19. decembra 2006 (sklep št. 143/2006), kakor je bil spremenjen s sklepom št. 65 z dne 24. marca 2010, z naslovom „Javni razpis“ določa: „V postopkih za oddajo javnega naročila, v katerih naročnik za merilo zakonito ne uporabi poklicne tarife, mora geolog svojo ponudbo določiti v skladu s pomembnostjo in zahtevnostjo naloge, poklicno etiko, tehničnim znanjem in potrebnim trudom.“
                           V zvezi z:

                                       —

                                       Uredbo Sveta (EGS) št. 2137/85 z dne 25. julija 1985 o Evropskem gospodarskem interesnem združenju (EGIZ) (1) v zvezi z olajšanjem ali spodbujanjem gospodarske dejavnosti svojih članov, ki v šesti uvodni izjavi določa, da določbe te uredbe ne posegajo v uporabo pravnih predpisov in/ali etičnih kodeksov o pogojih opravljanja poslov in poklicnih dejavnosti na nacionalni ravni;

                                       —

                                       Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/36/ES z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij (2), v kateri je v uvodni izjavi 43 navedeno: ‚V kolikor so le-ti prav tako regulirani, direktiva velja tudi za svobodne poklice, ki so v skladu s to direktivo poklici, ki jih na podlagi zadevnih poklicnih kvalifikacij osebno, odgovorno in v poklicno neodvisni vlogi opravljajo osebe, ki izvajajo intelektualne in konceptualne storitev v interesu stranke in javnosti. V skladu s Pogodbo je izvajanje poklica v državi članici lahko predmet določenih pravnih omejitev na podlagi nacionalne zakonodaje in drugih predpisov, ki jih v tem okviru samostojno določijo posamezna predstavništva poklica, ki zagotavljajo in razvijajo profesionalnost in kakovost storitve ter zaupnost odnosov s stranko.‘

                                       —

                                       Direktivo 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu (3), imenovana tudi Direktiva o storitvah, v kateri je v uvodni izjavi 115 navedeno: ‚Namen kodeksov ravnanja na ravni Skupnosti je določiti minimalne standarde ravnanja in dopolnitev pravnih zahtev držav članic. V skladu z zakonodajo Skupnosti ti kodeksi ravnanja državam članicam ne preprečujejo uvedbe strožjih ukrepov v zakonodaji ali nacionalnim poklicnim telesom zagotovitve večje zaščite v nacionalnih kodeksih ravnanja.‘
                                       Nazadnje naj Sodišče odgovori, ali je v skladu s členom 101 Pogodbe razlikovanje – z vidika zakonodaje in organiziranosti zbornice – med podjetjem, ki zaposluje imetnike poklicnega naziva, in trgovskim podjetjem, ter med konkurenco na področju poklica in trgovsko konkurenco.“

                           2.

                                       „(a)

                                       Ali člen 101 PDEU ali katerikoli drug evropski predpis prepoveduje in/ali ovira sklicevanje na ugled in poklicno etiko – v obravnavani zadevi geologa – pri določanju honorarja?

                                       (b)

                                       Ali v smislu člena 101 PDEU ali kateregakoli drugega evropskega predpisa sklicevanje na ugled in poklicno etiko pomeni omejevanje konkurence v okviru poklica?

                                       (c)

                                       Ali člen 101 PDEU ali katerikoli drug evropski predpis določa, da je zahteve po ugledu in etiki kot sestavine honorarja v povezavi s tarifami, za katere je izrecno določena možnost odstopanja od najnižjih – glede na izrecno in uradno sklicevanje v členu 17 novega kodeksa ravnanja geologov na zakonske predpise, ki tako odstopanje dopuščajo (uredba-zakon št. 223/2006, preoblikovana v zakon št. 248/2006) – mogoče šteti za ravnanje, ki omejuje konkurenco?

                                       (d)

                                       Ali člen 101 PDEU ali katerikoli drug evropski predpis prepoveduje sklicevanje na tarifo – ki je za geologe določena z državnim predpisom, to je z ministrskim odlokom ministra za pravosodje v soglasju z ministrom za produktivne dejavnosti, in je mogoče odstopanje od najnižje tarife, ponovno z izrecnim in uradnim sklicevanjem na uredbo-zakon št. 223/2006 iz člena 17 novega kodeksa ravnanja – kot preprost tehnično-strokovni element za določitev honorarja?

                                       (e)

                                       Ali člen 101 PDEU ali katerikoli drug predpis prepoveduje povezanost obsega storitev in zahtev po ugledu in etiki, kot sta opredeljena v členih 6 in 7 novega kodeksa ravnanja geologov, ter honorarja, kakor določa člen 2233(2) civilnega zakonika, po katerem‚mora vsako nadomestilo (honorar) ustrezati obsegu dela in poklicni etiki‘?

                                       (f)

                                       Ali je torej na podlagi člena 101 PDEU sklicevanje na člen 2233(2) civilnega zakonika mogoče šteti za zakonito, tako da ne gre za spodbujanje omejevanja konkurence?

                                       (g)

                                       Ali člen 101 PDEU ali katerikoli drug evropski predpis na področju urejanja konkurence določa pravno izenačitev poklicne zbornice, v obravnavani zadevi geologov, kot je urejena s posebnimi državnimi predpisi, sprejetimi za uresničevanje institucionalnih ciljev, z omejevalnimi sporazumi, praksami in združitvami podjetij, ki pomenijo protikonkurenčna ravnanja?

                                       (h)

                                       Ali člen 101 PDEU ali katerikoli drug evropski predpis omogoča, da se določi izenačitev zakonsko obveznega zborničnega prispevka – za uresničevanje institucionalnih nalog in ciljev – z dejavnostjo prodaje blaga in opravljanja storitev ter ekonomskim dobičkom, pri čemer je dejavnost izvedena, dobiček pa pridobljen s protikonkurenčnimi ravnanji prek združitev podjetij?

                                       (i)

                                       Ali člen 101 PDEU ali katerikoli drug evropski predpis upravičuje uporabo sankcije v obravnavani zadevi?

                                       (j)

                                       Ali člen 101 PDEU ali kateri drug evropski predpis upravičuje zavezanost k prisilnemu plačilu zakonsko obveznega zborničnega prispevka, pri tem pa ta prispevek izenačuje z dobičkom, pridobljenim na podlagi protikonkurenčnega ravnanja?

                                 […]“.

               III.

                           1.

                           Podredno, če bi Sodišče na vprašanja o razlagi člena 267, tretji odstavek, PDEU odgovorilo tako, da nacionalna procesna pravila nimajo vpliva, nacionalno sodišče pa ima dolžnost zaprositi za razlago, odgovori na vprašanje za predhodno odločanje, kot ga je na splošno zastavil pritožnik, ali konkurenčno pravo Skupnosti in predpisi Skupnosti o poklicih, natančneje, določbe Skupnosti, ki jih je pritožnik navedel v vprašanju, nasprotujejo sprejetju poklicnih kodeksov ravnanja, ki plačilo prilagajajo poklicni etiki in ugledu, kakovosti in količini opravljenega dela, kar pomeni, da bi se lahko plačila pod minimalnimi tarifami (ki so zato konkurenčna) sankcionirala v disciplinskem postopku zaradi kršitev pravil ravnanja;

                           2.

                           podredno, če bi Sodišče na vprašanja o razlagi člena 267, tretji odstavek, PDEU odgovorilo tako, da nacionalna procesna pravila nimajo vpliva, nacionalno sodišče pa ima dolžnost zaprositi za razlago, odgovori na vprašanje za predhodno odločanje, kot ga je na splošno zastavil pritožnik, ali je konkurenčno pravo Skupnosti, natančneje, predpise, s katerimi so prepovedani omejevalni sporazumi, mogoče razlagati tako, da je za omejevalne sporazume mogoče šteti pravila ravnanja poklicnih združenj, kadar ta pravila, ki kot merila za določitev plačila strokovnjaka določajo poklicni ugled in etiko ter kakovost in količino opravljenega dela, učinkujejo tako, da ni mogoče odstopiti od minimalnih tarif in zato zaradi te nemožnosti odstopanja omejujejo konkurenco;

                           3.

                           podredno, če bi Sodišče na vprašanja o razlagi člena 267, tretji odstavek, PDEU odgovorilo tako, da nacionalna procesna pravila nimajo vpliva, nacionalno sodišče pa ima dolžnost zaprositi za razlago, odgovori na vprašanje za predhodno odločanje, kot ga je na splošno zastavil pritožnik, ali konkurenčno pravo Skupnosti, zlasti zakonodaja Skupnosti o omejevalnih sporazumih, kadar nacionalno pravo določa strožja pravila varstva konkurence kot pravila Skupnosti, zlasti s tem, da določa, da je mogoče odstopiti od minimalnih vrednosti poklicnih tarif, medtem ko pravo Skupnosti pod določenimi pogoji dovoljuje prepoved odstopanja od minimalnih tarif, in če zato ravnanje poklicnega združenja, ki prepoveduje odstopanje od minimalnih tarif, po nacionalnem pravu pomeni sporazum, ki omejuje konkurenco, po pravu Skupnosti pa ne, nasprotuje tej domnevi, da se neko ravnanje, ki ga je mogoče sankcionirati, šteje za omejevalni sporazum na podlagi nacionalne ureditve, ne pa tudi na podlagi zakonodaje Skupnosti, kadar so nacionalna pravila o varstvu konkurence strožja od pravil Skupnosti.

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 83.

      (2)  UL L 255, str. 22.

      (3)  UL L 376, str. 36.


title: Zadeva F-30/13: Sklep Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 16. decembra 2013 – Roda proti Komisiji (Javni uslužbenci — Družinska pokojnina — Smrt bivšega zakonca — Preživnina — Predhodni postopek — Obveznost pritožbe — Nepravočasnost — Očitna nedopustnost)

text:
               8.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 39/30

         Sklep Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 16. decembra 2013 – Roda proti Komisiji
   (Zadeva F-30/13)
   (Javni uslužbenci - Družinska pokojnina - Smrt bivšega zakonca - Preživnina - Predhodni postopek - Obveznost pritožbe - Nepravočasnost - Očitna nedopustnost)
   2014/C 39/55
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Silvana Roda (Ispra, Italija) (zastopnik: L. Ribolzi, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije, s katero je bila zavrnjena vloga tožeče stranke za dodelitev družinske pokojnine v višini 60 % zadnje osnovne plače njenega pokojnega bivšega zakonca.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot očitno nedopustna.

               2.

               S. Roda nosi svoje stroške.


title: Zadeva T-613/15: Sklep Splošnega sodišča z dne 19. septembra 2016 – European Dynamics Luxembourg in drugi/Frontex

text:
               5.12.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 454/33

      Sklep Splošnega sodišča z dne 19. septembra 2016 – European Dynamics Luxembourg in drugi/Frontex
      (Zadeva T-613/15) (1)

      (2016/C 454/56)
      Jezik postopka: grščina
      Predsednik četrtega senata je odredil izbris zadeve.

         (1)  UL C 7, 11.1.2016.


title: Zadeva T-187/12: Sklep Splošnega sodišča z dne 13. septembra 2012 – Bäßler proti UUNT (MAX) (Vloga, s katero se postopek začne — Formalne zahteve — Očitna nedopustnost)

text:
               22.12.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 399/23

         Sklep Splošnega sodišča z dne 13. septembra 2012 – Bäßler proti UUNT (MAX)
   (Zadeva T-187/12)
   (Vloga, s katero se postopek začne - Formalne zahteve - Očitna nedopustnost)
   2012/C 399/43
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Uwe Bäßler (Gmunden, Avstrija) (zastopnik: M., odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 2. februarja 2012 (zadeva R 0909/2011-1) v zvezi z zahtevo za registracijo besednega znaka MAX kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2.

               Tožeča stranka nosi svoje stroške.


title: Zadeva C-320/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 29. maja 2017 – Marle Participations SARL/Ministre de l’Économie et des Finances

text:
               14.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/10

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 29. maja 2017 – Marle Participations SARL/Ministre de l’Économie et des Finances
   (Zadeva C-320/17)
   (2017/C 269/14)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Conseil d'État (državni svet, Francija)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Marle Participations SARL

      Tožena stranka: Ministre de l’Économie et des Finances

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Sodišče se naproša za odgovor na vprašanje, ali in, če je to primerno, pod katerimi pogoji to, da holdinška družba odvisni družbi oddaja nepremičnine, pomeni neposredno ali posredno poseganje v upravljanje te odvisne družbe, katerega posledica je ta, da pridobitev in imetništvo deležev te odvisne družbe pridobi status gospodarske dejavnosti v smislu Direktive z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1).

      (1)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006, L 347, str. 1).


title: Zadeva C-341/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal administratif de Montreuil (Francija) 4. julija 2011 – Allianz Global Investors Kapitalanlagegesellschaft mbH v imenu DBI-Fonds APT no 737 proti Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

text:
               10.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/34

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal administratif de Montreuil (Francija) 4. julija 2011 – Allianz Global Investors Kapitalanlagegesellschaft mbH v imenu DBI-Fonds APT no 737 proti Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État
   (Zadeva C-341/11)
   2011/C 269/67
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal administratif de Montreuil

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Allianz Global Investors Kapitalanlagegesellschaft mbH v imenu DBI-Fonds APT no 737

      Tožena stranka: Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba poleg položaja kolektivnih naložbenih podjemov za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP) upoštevati tudi položaj imetnikov enot premoženja?

               2.

               Če je odgovor pritrdilen, pod katerimi pogoji je mogoče sporno odtegnitev davka pri viru šteti za skladno z načelom prostega pretoka kapitala?


title: Zadeva T-637/14: Sklep Splošnega sodišča z dne 13. aprila 2015 – noon Copenhagen proti UUNT – Wurster Diamonds (noon)

text:
               22.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/42

         Sklep Splošnega sodišča z dne 13. aprila 2015 – noon Copenhagen proti UUNT – Wurster Diamonds (noon)
   (Zadeva T-637/14) (1)

   (2015/C 205/58)
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik petega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 361, 13.10.2014.


title: Zadeva T-254/07: Tožba, vložena 17. julija 2007 – Pinzón proti Svetu in Komisiji

text:
               8.9.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/49

         Tožba, vložena 17. julija 2007 – Pinzón proti Svetu in Komisiji
   (Zadeva T-254/07)
   (2007/C 211/92)
   Jezik postopka: španščina
   Stranke

      Tožeča stranka: S. Coop. And. Agrícola y Ganadera de Pinzón (zastopnik: L. Ortiz Blanco, odvetnik)

      Toženi stranki: Svet Evropske unije in Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               O tem odškodninskem zahtevku naj se odloči na podlagi člena 288 ES in naj se ugotovi, da je tožeča stranka upravičena do denarne odškodnine v znesku milijon dvesto osemindevetdeset tisoč osemsto enainšestdeset (1 298 861 EUR), za katero solidarno odgovarjata Svet in Komisija, in

               —

               toženima institucijama naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so tisti, ki so že bili navedeni v zadevi Las Palmeras proti Svetu in Komisiji, T-217/07.


title: Zadeva C-87/17 P: Pritožba, ki sta jo CBA Spielapparate- in Restaurantbetriebs GmbH vložili 17. februarja 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 19. decembra 2016 v zadevi T-655/16, CBA Spielapparate- in Restaurantbetriebs GmbH/Sodišče Evropske unije

text:
               21.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 277/20

         Pritožba, ki sta jo CBA Spielapparate- in Restaurantbetriebs GmbH vložili 17. februarja 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 19. decembra 2016 v zadevi T-655/16, CBA Spielapparate- in Restaurantbetriebs GmbH/Sodišče Evropske unije
   (Zadeva C-87/17 P)
   (2017/C 277/29)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Pritožnici: CBA Spielapparate- in Restaurantbetriebs GmbH (zastopnik: A. Schuster, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Sodišče Evropske unije
   Sodišče Evropske unije (deseti senat) je s sklepom z dne 5. julija 2017 zavrnilo pritožbo in pritožnici naložilo plačilo njenih stroškov.


title: Zadeva F-129/14: Tožba, vložena 3. novembra 2014 – ZZ/ESZD

text:
               12.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 7/61

         Tožba, vložena 3. novembra 2014 – ZZ/ESZD
   (Zadeva F-129/14)
   (2015/C 007/79)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopniki: J.-N. Louis, R. Metz, D. Verbeke, odvetniki)

      Tožena stranka: ESZD

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe ESZD, da se tožečo stranko odstrani z delovnega mesta brez znižanja pokojnine.

      Predloga tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti odločbe ESZD z dne 16. januarja 2014, da se tožečo stranko odstrani z delovnega mesta brez znižanja pokojnine;

               —

               naložitev plačila stroškov ESZD.


title: Zadeva T-454/07: Tožba, vložena 7. decembra 2007 – Prym in drugi proti Komisiji

text:
               23.2.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 51/45

         Tožba, vložena 7. decembra 2007 – Prym in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-454/07)
   (2008/C 51/85)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Tožeče stranke: William Prym GmbH & Co. KG (Stolberg, Nemčija), Prym Inovan GmbH & Co. KG (Stolberg, Nemčija), EP Group S.A. (Comines-Warneton, Belgija) (zastopnika: H.-J. Niemeyer in C. Herrmann, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožečih strank

               —

               Naj se v delu, ki se nanaša na tožeče stranke, odločbo tožene stranke z dne 19. septembra 2007 razglasi za nično;

               —

               podredno, naj se primerno zmanjša globe, ki so bile v členu 2 odločbe naložene tožečim strankam;

               —

               naj se toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeče stranke izpodbijajo Odločbo Komisije C(2007)4257 konč. z dne 19. septembra 2007 v zadevi COMP/E-1/39.168 – Proizvodi trde galanterije: zaponke. V tej odločbi se je skupini Prym naložilo globo zaradi kršitve člena 81 ES s tremi samostojnimi kršitvami na področju proizvodov trde galanterije, pri čemer je Komisija skupno ugotovila štiri kršitve.
   V utemeljitev tožbe tožeče stranke uveljavljajo enajst tožbenih razlogov.
   V zvezi z očitkom večstranskega sodelovanja pri „ostalih zaponkah“ in strojih za njihovo namestitev se navaja:

               —

               kršitev člena 23(2) Uredbe (ES) št 1/2003 (1), saj se je celoto dejanj razdelilo na dve ločeni kršitvi;

               —

               napačna uporaba obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002 (2), saj je zmanjšanje globe za 30 % premajhno.

         V zvezi z očitkom tristranskega sodelovanja na področju zadrg se uveljavlja sledeče:

               —

               protipravno pripisovanje ravnanja skupnega podjetja prvi in drugi tožeči stranki in zmoten izračun globe za tretjo tožečo stranko;

               —

               kršitev oddelka C oz. D obvestila o ugodni obravnavi iz leta 1996 (3).

         V zvezi z očitkom dvostranskega sodelovanja s podjetjem iz skupine Coats se navaja:

               —

               kršitev člena 23(2) Uredbe št 1/2003, saj se je to sodelovanje in eno izmed kršitev, navedenih v Odločbi Komisije C(2004)4221 konč. z dne 26. oktobra 2004 (zadeva COMP/F-1/38.338 – PO/Igle), razdelilo na dve samostojni kršitvi, čeprav bi se ju moralo šteti za eno samo kršitev;

               —

               kršitev načela ne bis in idem zaradi naložitve nove globe za isto dejanje;

               —

               kršitev člena 253 ES zaradi nezadostne obrazložitve razdelitve enotne kršitve;

               —

               kršitev načel sodelovanja in enakega obravnavanja.

         V zvezi z odmero globe se navaja:

               —

               kršitev Smernic o načinu določanja glob (4) ter načel sorazmernosti in enakosti;

               —

               kršitev člena 253 ES zaradi nezadostne obrazložitve določitve izhodiščnega zneska in opredelitve upoštevnih proizvodnih trgov;

               —

               podredno, kršitev načela sorazmernosti zaradi pretirane skupne obremenitve tožečih strank in neobstoj obrazložitve.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL L 1, str. 1).

      (2)  Obvestilo Komisije o imuniteti pred globami in zmanjševanju glob v primerih kartelov (UL 2002, C 45, str. 3).

      (3)  Obvestilo Komisije o nenalaganju ali zmanjševanju glob v primeru kartelov (UL 1996, C 207, str. 4).

      (4)  Smernice o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) uredbe št. 17 in člena 65(5) pogodbe ESPJ (98/C 9/03) (UL 1998, C 9, str. 3).


title: Zadeva C-325/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation (Francija) 17. julija 2008 – Société Olympique lyonnais proti Olivieru Bernardu, Société Newcastle UFC

text:
               27.9.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 247/9

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation (Francija) 17. julija 2008 – Société Olympique lyonnais proti Olivieru Bernardu, Société Newcastle UFC
   (Zadeva C-325/08)
   (2008/C 247/15)
   Jezik postopka: francoščina
   Predložitveno sodišče
   Cour de cassation
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Société Olympique lyonnais

      Toženi stranki: Olivier Bernard, Société Newcastle UFC
   Vprašanji za predhodno odločanje

               1)

               Ali načelo prostega gibanja delavcev, določeno s [členom 39 ES], nasprotuje določbi nacionalnega prava, na podlagi katere se športnemu „upu“, ki na koncu izobraževalnega obdobja podpiše pogodbo poklicnega igralca s klubom druge države članice Evropske unije, naloži plačilo odškodnine?

               2)

               Če je odgovor pritrdilen, ali potreba po spodbujanju zaposlovanja in izobraževanja mladih poklicnih igralcev pomeni legitimen cilj oziroma nujni razlog splošnega interesa, ki upravičuje tako omejitev?


title: Zadeva T-401/14: Tožba, vložena 10. junija 2014 – Duro Felguera proti Komisiji

text:
               4.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 253/51

         Tožba, vložena 10. junija 2014 – Duro Felguera proti Komisiji
   (Zadeva T-401/14)
   2014/C 253/67
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Duro Felguera, SA (Gijón, Španija) (zastopnik: A. López Gómez, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijani sklep razglasi za ničen;

               —

               podredno, za ničen razglasi sklep, ki opredeljuje skupek davčnih ukrepov, združenih pod poimenovanje Španski sistem finančnega najema (SEAF), kot novo in z notranjim trgom nezdružljivo državno pomoč;

               —

               podredno, za nična razglasi člena 1 in 4 izpodbijanega sklepa, ki investicijske družbe v gospodarskih interesnih združenjih (GIZ) opredeljujeta za edine upravičence teh domnevnih pomoči in kot edine osebe, ki morajo opraviti vračilo;

               —

               podredno, za ničen razglasi člen 4 izpodbijanega sklepa, ker nalaga vračilo domnevnih pomoči, kar je kršitev splošnih načel prava EU;

               —

               podredno, za ničen razglasi člen 4 izpodbijanega sklepa, ker je v njem odločeno o zakonitosti zasebnih pogodb, sklenjenih med investitorji in drugimi družbami, in

               —

               Komisiji naloži, naj v plača vse stroške tega postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Sklep, ki se izpodbija v tem postopku, je isti kot v postopku Španija proti Komisiji, T-515/13.
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja šest tožbenih razlogov.

               1.

               S prvim tožbenim razlogom tožeča stranka navaja, da je z izpodbijanim sklepom kršen člen 107 PDEU, ker SEAF in ukrepe, ki ga tvorijo, opredeljuje kot državno pomoč. Tožeča stranka zatrjuje, da je celotni vidik, iz katerega izhaja Komisija, napačen, ker ta zamenjuje skupek zasebnih pravnih poslov, ki jih opravijo davčni zavezanci za optimizacijo svojih dobičkov, z uvedbo ad hoc mehanizma s strani davčnih oblasti, s katerim se generirajo davčne prednosti.

               2.

               Tožeča stranka utemeljuje drugi tožbeni razlog na dejstvu, da je Komisija napačno določila upravičenca pomoči, saj sama Komisija priznava, da je tisti, ki prejema pomoč, ali njen večji del, lastnik plovila, ki pridobi plovilo, in ne GIZ. Čeprav namreč za predčasno amortizacijo zaprosi GIZ in prednost v prvi vrsti koristijo njeni člani, pa se ta v 90 % prenese na pomorska podjetja.

               3.

               V tretjem tožbenem razlogu tožeča stranka meni, da sta bila kršena člena 107 PDEU in 108 PDEU, ker je bil španski sistem davka na tonažo v nekaterih primerih opredeljen za novo pomoč, namesto za obstoječo pomoč.

               4.

               S četrtim tožbenim razlogom tožeča stranka zatrjuje kršitev členov 107 PDEU in 296 PDEU, ker Komisija ni zadosti obrazložila razlogov, zaradi katerih je za edine in končne prejemnike državne pomoči, ki se jim naloži vračilo, štela GIZ in njene investitorje.

               5.

               S petim tožbenim razlogom tožeča stranka podredno zatrjuje nemožnost odreditve vračila pomoči, ker so z izpodbijanim sklepom kršena načela enake obravnave, sorazmernosti in zaupanja v pravo.

               6.

               Na šestem mestu tožeča stranka podredno navaja, da je prišlo do kršitve načela dodelitve pristojnosti na podlagi členov 107 PDEU in 108 PDEU, člena 14 Uredbe Sveta 659/1999 in člena 16 Listine EU o temeljnih pravicah, ker je bilo v izpodbijanem sklepu odločeno o veljavnosti pogodbenih določil, ki jih vsebujejo zasebne pogodbe, sklenjene na podlagi španskega prava med investitorji in drugimi družbami.