title: Zadeva F-79/11: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 20. junija 2012 – Menidiatis proti Komisiji (Javni uslužbenci — Uradniki — Zaposlovanje — Zavrnitev prijave — Izvršitev sodbe o razglasitvi ničnosti — Razumni rok — Posamični ukrepi za izvršitev — Izguba možnosti)

text:
               16.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/30

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 20. junija 2012 – Menidiatis proti Komisiji
   (Zadeva F-79/11) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Zaposlovanje - Zavrnitev prijave - Izvršitev sodbe o razglasitvi ničnosti - Razumni rok - Posamični ukrepi za izvršitev - Izguba možnosti)
   2013/C 46/57
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Andreas Menidiatis (Rhode-Saint-Genèse, Belgija) (zastopnik: S. Pappas, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Currall in G. Berscheid, zastopnika)

      Predmet

   Javni uslužbenci – Zahtevek za izplačilo odškodnine tožeči stranki za premoženjsko in nepremoženjsko škodo, ki naj bi ji nastala zaradi nesprejetja ukrepov za izvršitev sodbe F-128/07

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               A. Menidiatis nosi svoje stroške in stroške Evropske komisije.

      (1)  UL C 311, 22.10.2011, str. 47.


title: Zadeva T-609/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 10. septembra 2015 – Laverana/UUNT (ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION) (Znamka Skupnosti — Prijava figurativne znamke Skupnosti ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               26.10.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 354/38

         Sodba Splošnega sodišča z dne 10. septembra 2015 – Laverana/UUNT (ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION)
   (Zadeva T-609/14) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Prijava figurativne znamke Skupnosti ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2015/C 354/45)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Nemčija) (zastopniki: J. Wachinger, M. Zöbisch in D. Chatterjee, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: D. Walicka in D. Botis, agenta)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 2. junija 2014 (zadeva R 123/2014-4) glede zahteve za registracijo figurativnega znaka ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Laverana GmbH & Co. KG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 361, 13.10.2014.


title: Zadeva T-106/17: Tožba, vložena 17. februarja 2017 – JPMorgan Chase in drugi/Komisija

text:
               10.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/47

         Tožba, vložena 17. februarja 2017 – JPMorgan Chase in drugi/Komisija
   (Zadeva T-106/17)
   (2017/C 112/66)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: JPMorgan Chase & Co. (New York, New York, Združene države), JPMorgan Chase Bank, National Association (Columbus, Ohio, Združene države), J.P. Morgan Services LLP (London, Združeno kraljestvo) (zastopniki: D. Rose, QC, J. Boyd, M. Lester, D. Piccinin in D. Heaton, Barristers, ter B. Tormey, N. French, N. Frey in D. Das, Solicitors)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               razglasi Sklep Evropske komisije C(2016) 8530 final v zadevi AT.39914 – Evrski obrestni izvedeni finančni instrumenti – (v nadaljevanju: Sklep) z dne 7. decembra 2016 za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožeče stranke;

               —

               podredno, zmanjša globo, ki je bila naložena tožečim strankam;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov tožečih strank.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo šest tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: Komisija ni dokazala, da je bil namen ravnanja tožečih strank manipulacija zapadlosti obrestnih mer EURIBOR oziroma obrestnih mer EONIA (normne obrestne mere); iz dokazov je razvidno, da tožeče stranke niso uresničevale katerih koli protikonkurenčnih ciljev v smislu člena 101(1) PDEU in člena 53(1) Sporazuma EGP (v nadaljevanju: člen 101).

               2.

               Drugi tožbeni razlog: poleg tega ali podredno, Komisija je napačno uporabila pravo, ko je ugotovila, da je cilj domnevne manipulacije obrestnih mer EURIBOR oziroma obrestnih mer EONIA preprečevanje, omejevanje ali izkrivljanje konkurence v smislu člena 101.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: v izpodbijanem sklepu v razmerju do tožečih strank niso ugotovljeni nobeni drugi protikonkurenčni cilji od manipulacije obrestnih mer EURIBOR oziroma obrestnih mer EONIA in Komisija sedaj v razmerju do njih ne more uveljavljati ali ugotoviti nobenih takih drugih ciljev.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: podredno, Komisija ni dokazala, da so tožeče stranke sodelovale pri enotni in trajajoči kršitvi. Natančneje, z ravnanjem, za katerega je Komisija ugotovila, da krši člen 101, se ni dosegal enoten cilj; podredno tožeče stranke niso vedele za kršitveno ravnanje preostalih subjektov in ga niso mogle razumno predvideti; in podredno, tožeče stranke s svojim ravnanjem niso želele prispevati k skupnemu načrtu, s katerim bi se dosegal protikonkurenčni cilj.

               5.

               Peti tožbeni razlog: Komisija je s tem, ko je zanje prejudicirala zadevo z načinom uporabe „hibridnega“ postopka poravnave in vnaprej obsojajočimi izjavami Komisarja J. Almunie, ravnala v nasprotju s temeljnimi načeli prava Unije, dobrim upravljanjem, domnevo nedolžnosti in pravico tožečih strank do obrambe.

               6.

               Šesti tožbeni razlog: poleg tega in podredno, Komisija je z več vidikov napačno izračunala globo, ki je bila naložena tožečim strankam, in Sodišče jo naj zmanjša. Komisija (a) bi morala uporabiti višje olajševalne in nižje oteževalne popravke ter nižji „vstopni pribitek“, da bi se odražala vloga tožečih strank, ki je obrobna in drugačna, kot jo je ugotovila Komisija; (b) za vse subjekte ni uporabila iste metode za izračun vrednosti prodaje, zaradi česar so bile tožeče stranke brez objektivne utemeljitve obravnavane manj ugodno; (c) bi morala uporabiti znatnejše zmanjšanje glede na zneske gotovinskih prejemkov tožečih strank, da bi se odražala njihova relativna gospodarska moč; in (d) pri izračunih vrednosti prodaje ne bi smela upoštevati prodaje z obrestno mero EONIA.


title: Zadeva C-370/06: Sklep predsednika Sodišča z dne 24. januarja 2007 — Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki

text:
               14.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/28

         Sklep predsednika Sodišča z dne 24. januarja 2007 — Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki
   (Zadeva C-370/06) (1)

   (2007/C 82/62)

      Jezik postopka: portugalščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 261, 28.10.2006.


title: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 15. julija 2004 v zadevi C-415/02: Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji (Neizpolnitev obveznosti države — Posredni davki — Direktiva 69/335/EGS — Zbiranje kapitala — Davek na borzne transakcije — Davek na dostavo vrednostnih papirjev na prinosnika)

text:
               11.9.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 228/7

      SODBA SODIŠČA

   (drugi senat)
   z dne 15. julija 2004
   v zadevi C-415/02: Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Posredni davki - Direktiva 69/335/EGS - Zbiranje kapitala - Davek na borzne transakcije - Davek na dostavo vrednostnih papirjev na prinosnika)
   (2004/C 228/14)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi C-415/02, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: R. Lyal in C. Giolito), proti Kraljevini Belgiji (zastopniki: A. Snoecx, ob sodelovanju B. van de Walle de Ghelcke), zaradi ugotovitve, da Kraljevina Belgija s tem, da je

               —

               z davkom na borzne transakcije, izvršene v Belgiji, obdavčila vpis novih vrednostnih papirjev na prinosnika, ki se izvrši v Belgiji, izdanih ali ob ustanovitvi družbe ali investicijskega fonda, ali pa kot posledica povečanja kapitala ali izdaje vrednostnih papirjev zaradi posojil

               —

               z davkom na borzne transakcije, izvršene v Belgiji, obdavčila izdajo materialziranih vrednostnih papirjev na prinosnika belgijskih ali tujih javnih skladov, ko gre za nove vrednostne prpirje, izdane ob ustanovitvi družbe ali investicijskega fonda, ali pa kot posledica povečanja kapitala ali izdaje vrednostnih papirjev zaradi posojil

         ni izpolnila obveznosti iz člena 11 Direktive Sveta 69/335/EGS z dne 17. julija 1969 o posrednih davkih na zbiranje kapitala (UL L 249, str. 25), kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 85/303/EGS z dne 10. junija 1985 (UL L 156, str. 23), je Sodišče (drugi senat) v sestavi C. W. A. Timmermans, predsednik senata, C. Gulmann in R. Schintgen (poročevalec), sodnika, F. Macken in N. Colneric, sodnici, generalni pravobranilec: A. Tizzano, sodni tajnik: F.-C. Contet, glavna administratorka, dne 15. julija 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:

               1)

               S tem, da je Belgija z davkom na borzne transakcije, izvršene v Belgiji, obdavčila vpis novih vrednostnih papirjev na prinosnika, ki se izvrši v Belgiji, izdanih ali ob ustanovitvi družbe ali investicijskega fonda, ali pa kot posledica povečanja kapitala ali izdaje vrednostnih papirjev zaradi posojil in
               da je z davkom na borzne transakcije, izvršene v Belgiji, obdavčila izdajo materialziranih vrednostnih papirjev na prinosnika belgijskih ali tujih javnih skladov, ko gre za nove vrednostne prpirje, izdane ob ustanovitvi družbe ali investicijskega fonda, ali pa kot posledica povečanja kapitala ali izdaje vrednostnih papirjev zaradi posojil,
               ni izpolnila obveznosti iz člena 11 Direktive Sveta 69/335/EGS z dne 17. julija 1969 o posrednih davkih na zbiranje kapitala (UL L 249, str. 25), kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 85/303/EGS z dne 10. junija 1985.

               2)

               Kraljevini Belgiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 19, 25.1.2003.


title: Zadeva C-377/13: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 12. junija 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalska) – Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, SA proti Autoridade Tributária e Aduaneira (Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Pojem, sodišče države članice‘ — Tribunal Arbitral Tributário — Direktiva 69/335/EGS — Člena 4 in 7 — Povečanje osnovnega kapitala kapitalske družbe — Kolkovina, veljavna na dan 1. julija 1984  — Poznejša odprava te kolkovine in nato njena ponovna uvedba)

text:
               25.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/16

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 12. junija 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalska) – Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, SA proti Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Zadeva C-377/13) (1)

   ((Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Pojem, sodišče države članice‘ - Tribunal Arbitral Tributário - Direktiva 69/335/EGS - Člena 4 in 7 - Povečanje osnovnega kapitala kapitalske družbe - Kolkovina, veljavna na dan 1. julija 1984 - Poznejša odprava te kolkovine in nato njena ponovna uvedba))
   2014/C 282/21
   Jezik postopka: portugalščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, SA

      Tožena stranka: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Izrek

   Člena 4(1)(c) ter 7(1) in (2) Direktive Sveta 69/335/EGS z dne 17. julija 1969 o posrednih davkih na zbiranje kapitala, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 85/303/EGS z dne 10. junija 1985, je treba razlagati tako, da nasprotujeta temu, da država članica ponovno uvede dajatev na kapital za transakcije povečanja osnovnega kapitala kapitalskih družb, ki so zajete s prvo od teh določb, za katere se je ta dajatev plačevala 1. julija 1984, pozneje pa so bile te transakcije oproščene.

      (1)  UL C 274, 21.9.2013.


title: Izbris zadeve C-258/03

text:
               7.8.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 201/15

         Izbris zadeve C-258/03 (1)

   (2004/C 201/32)
   Predsednik Sodišča Evropskih skupnosti je s sklepom z dne 17. maja 2004 odločil o izbrisu zadeve pod opr. št. C-258/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki.

      (1)  UL C 213, 6.9.2003.


title: Zadeva C-683/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Köln (Nemčija) 27. decembra 2016 – Deutscher Naturschutzring, Dachverband der deutschen Natur- und Umweltschutzverbände e.V./Zvezna republika Nemčija

text:
               3.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 104/31

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Köln (Nemčija) 27. decembra 2016 – Deutscher Naturschutzring, Dachverband der deutschen Natur- und Umweltschutzverbände e.V./Zvezna republika Nemčija
   (Zadeva C-683/16)
   (2017/C 104/45)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Verwaltungsgericht Köln

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Deutscher Naturschutzring, Dachverband der deutschen Natur- und Umweltschutzverbände e.V.

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 11 Uredbe (EU) št. 1380/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2013 o skupni ribiški politiki in o spremembi uredb Sveta (ES) št. 1954/2003 in (ES) št. 1224/2009 ter razveljavitvi uredb Sveta (ES) št. 2371/2002 in (ES) št. 639/2004 ter Sklepa Sveta 2004/585/ES (1) razlagati tako, da nasprotuje ukrepom države članice za vode pod njeno suverenostjo ali sodno pristojnostjo, ki so potrebni za izpolnjevanje obveznosti države članice v skladu s členom 6 Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (2), ki vplivajo na ribiška plovila drugih držav članic in s katerimi se na območjih Nature 2000 v celoti prepoveduje poklicni morski ribolov s pomočjo pridnenih ribolovnih orodij ter stoječih mrež („zabodne in zapletne mreže“)?
               Podrobneje:

                           a)

                           Ali je treba člen 11 Uredbe (EU) št. 1380/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2013 o skupni ribiški politiki in o spremembi uredb Sveta (ES) št. 1954/2003 in (ES) št. 1224/2009 ter razveljavitvi uredb Sveta (ES) št. 2371/2002 in (ES) št. 639/2004 ter Sklepa Sveta 2004/585/ES razlagati tako, da prepoved ribolovnih metod, navedenih v prvem vprašanju za predhodno odločanje, spada pod pojem „ohranitveni ukrep“?

                           b)

                           Ali je treba člen 11 Uredbe (EU) št. 1380/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2013 o skupni ribiški politiki in o spremembi uredb Sveta (ES) št. 1954/2003 in (ES) št. 1224/2009 ter razveljavitvi uredb Sveta (ES) št. 2371/2002 in (ES) št. 639/2004 ter Sklepa Sveta 2004/585/ES razlagati tako, da pod pojem „ribiška plovila drugih držav članic“ spadajo tudi tista ribiška plovila druge države članice, ki plujejo pod zvezno zastavo države članice Zvezne republike Nemčije?

                           c)

                           Ali je treba člen 11 Uredbe (EU) št. 1380/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2013 o skupni ribiški politiki in o spremembi uredb Sveta (ES) št. 1954/2003 in (ES) št. 1224/2009 ter razveljavitvi uredb Sveta (ES) št. 2371/2002 in (ES) št. 639/2004 ter Sklepa Sveta 2004/585/ES razlagati tako, da pod pojem „izpolnjevanje ciljev zadevne zakonodaje Unije“ spadajo tudi taki ukrepi države članice, ki zgolj spodbujajo cilje tam navedene zakonodaje Unije?

               2.

               Ali je treba člen 11 Uredbe (EU) št. 1380/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2013 o skupni ribiški politiki in o spremembi uredb Sveta (ES) št. 1954/2003 in (ES) št. 1224/2009 ter razveljavitvi uredb Sveta (ES) št. 2371/2002 in (ES) št. 639/2004 ter Sklepa Sveta 2004/585/ES razlagati tako, da nasprotuje ukrepom države članice za vode pod njeno suverenostjo ali sodno pristojnostjo, ki so potrebni za izpolnjevanje njenih obveznosti v skladu z Direktivo 2004/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o okoljski odgovornosti v zvezi s preprečevanjem in sanacijo okoljske škode (3)?

               3.

               Če je odgovor na prvo ali drugo vprašanje za predhodno odločanje ali na obe navedeni vprašanji za predhodno odločanje nikalen:
               Ali izključna pristojnost Evropske unije na področju ohranjanja morskih bioloških virov v okviru skupne ribiške politike v skladu s členom 3(1)(d) Pogodbe o delovanju Evropske unije nasprotuje temu, da država članica sprejme zgoraj navedene ukrepe?

      (1)  UL L 354, str. 22.

      (2)  UL L 206, str. 7.

      (3)  UL L 143, str. 56.


title: Zadeva C-637/13 P: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 26. januarja 2017 – Laufen Austria AG/Evropska komisija (Pritožba — Omejevalni sporazumi — Belgijski, nemški, francoski, italijanski, nizozemski in avstrijski trg kopalniške opreme — Usklajevanje prodajnih cen in izmenjava občutljivih poslovnih informacij — Uredba (ES) št. 1/2003 — Člen 23(2) — Zgornja meja 10 % prometa — Smernice o načinu določanja glob iz leta 2006 — Obveznost obrazložitve — Načelo enakega obravnavanja — Izvajanje neomejene sodne pristojnosti)

text:
               3.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 104/7

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 26. januarja 2017 – Laufen Austria AG/Evropska komisija
   (Zadeva C-637/13 P) (1)

   ((Pritožba - Omejevalni sporazumi - Belgijski, nemški, francoski, italijanski, nizozemski in avstrijski trg kopalniške opreme - Usklajevanje prodajnih cen in izmenjava občutljivih poslovnih informacij - Uredba (ES) št. 1/2003 - Člen 23(2) - Zgornja meja 10 % prometa - Smernice o načinu določanja glob iz leta 2006 - Obveznost obrazložitve - Načelo enakega obravnavanja - Izvajanje neomejene sodne pristojnosti))
   (2017/C 104/12)
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Pritožnica: Laufen Austria AG (zastopnica: E. Navarro Varona, odvetnica)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopniki: F. Castilla Contreras, F. Castillo de la Torre in F. Jimeno Fernández, agenti)

      Izrek

               1.

               Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 16. septembra 2013, Laufen Austria/Komisija (T-411/10, EU:T:2013:443), se razveljavi.

               2.

               Zadeva se vrne v razsojanje Splošnemu sodišču Evropske unije, da bo to odločilo o predlogu za znižanje naložene globe, ki ga je vložila družba Laufen Austria AG.

               3.

               Odločitev o stroških se pridrži.

      (1)  UL C 52, 22.2.2014.


title: Zadeva T-502/04: Tožba Stéphane Lopparelli proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 24. decembra 2004

text:
               5.3.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 57/36

         Tožba Stéphane Lopparelli proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 24. decembra 2004
   (Zadeva T-502/04)
   (2005/C 57/62)
   Jezik postopka: francoščina
   Stéphane Lopparelli, stanujoč v Bruslju, ki ga zastopajo Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis in Etienne Marchal, avocats, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, je dne 24. decembra 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložil tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, da:

               —

               razglasi za nično odločbo o dodelitvi prednostnih točk tožeči stranki v napredovalnem obdobju 2003, kot tudi odločbo o nevpisu njenega imena na seznam uradnikov, ki so v tem obdobju napredovali v naziv A5;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   V podporo svoji tožbi tožeča stranka navaja v prvi vrsti kršitev členov 5, 7, 26, 43 in 45 Kadrovskih predpisov, kot tudi kršitev načela usklajenosti med nazivom in delovnim mestom ter načelo upravičenosti do kariere. V drugi vrsti tožeča stranka navaja, da ni bila izvedena primerjalna ocena uspešnosti vseh uradnikov istega naziva na enaki osnovi, in sicer s kršitvijo členov 5, 7, 43 in 45 Kadrovskih predpisov in načela upravičenosti do kariere.


title: Zadeva C-455/08: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 23. decembra 2009 – Evropska komisija proti Irski (Neizpolnitev obveznosti države — Direktivi 89/665/EGS in 92/13/EGS — Javna naročila blaga in gradenj — Pritožbeni postopek zoper odločbo o oddaji javnega naročila — Učinkovito pravno varstvo — Najkrajši rok, ki ga je treba upoštevati med vročitvijo odločbe o oddaji javnega naročila ponudnikom, ki niso bili sprejeti in podpisom pogodbe v zvezi s tem naročilom)

text:
               27.2.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 51/10

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 23. decembra 2009 – Evropska komisija proti Irski
   (Zadeva C-455/08) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktivi 89/665/EGS in 92/13/EGS - Javna naročila blaga in gradenj - Pritožbeni postopek zoper odločbo o oddaji javnega naročila - Učinkovito pravno varstvo - Najkrajši rok, ki ga je treba upoštevati med vročitvijo odločbe o oddaji javnega naročila ponudnikom, ki niso bili sprejeti in podpisom pogodbe v zvezi s tem naročilom)
   2010/C 51/15
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: G. Zavvos in M. Konstantinidis, zastopnika)

      Tožena stranka: Irska (zastopnik: D. O'Hagan, zastopnik)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 1(1) in 2(1) Direktive Sveta 89/665/EGS z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in upravnih predpisov za uporabo postopkov revizije pri oddaji javnih naročil gradenj in blaga (UL L 395, str. 33) – Kršitev členov 1(1) in 2(1) Direktive Sveta 92/13/EGS z dne 25. februarja 1992 o usklajevanju zakonov in upravnih predpisov za uporabo predpisov Skupnosti o oddaji naročil naročnikov v vodnem, energetskem, transportnem in telekomunikacijskem sektorju (UL L 76, str. 14) – Dolžnost v nacionalnem pravu predvideti učinkovit in hiter pritožbeni postopek, ki neizbranemu ponudniku daje možnost, da se odločba o oddaji razglasi za nično – Pritožbeni roki

      Izrek

               1.

               Irska s tem, da je s sprejetjem člena 49 Statutory Instrument št. 329/2006 in člena 51 Statutory Instrument št. 50/2007 določila pravila obveščanja glede odločitev o oddaji naročil naročnikov v javnem sektorju in utemeljitev njihovih odločitev ponudnikom tako, da se je lahko takrat, ko so ponudniki izčrpno obveščeni o razlogih za zavrnitev njihove ponudbe, obdobje mirovanja pred sklenitvijo pogodbe že izteklo, ni izpolnila svojih obveznosti, ki izhajajo iz členov 1(1) in 2(1) Direktive Sveta 89/665/EGS z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in upravnih predpisov za uporabo postopkov revizije pri oddaji javnih naročil gradenj in blaga, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 92/50/EGS z dne 18. junija 1992 ter členov 1(1) in 2(1) Direktive Sveta 92/13/EGS z dne 25. februarja 1992 o usklajevanju zakonov in upravnih predpisov za uporabo predpisov Skupnosti o oddaji naročil naročnikov v vodnem, energetskem, transportnem in telekomunikacijskem sektorju.

               2.

               Irski naj se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 32, 7.2.2009.


title: Zadeva T-197/10: Tožba, vložena 27. aprila 2010 – BVR proti UUNT – Austria Leasing (Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich)

text:
               3.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 179/47

         Tožba, vložena 27. aprila 2010 – BVR proti UUNT – Austria Leasing (Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich)
   (Zadeva T-197/10)
   2010/C 179/82
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Bundesverband der Deutschen Volksbanken und Raiffeisenbanken eV (BVR) (Berlin, Nemčija) (zastopnik: I. Rinke, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Austria Leasing GmbH (Frankfurt, Nemčija)

      Predloga tožeče stranke

               —

               Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 3. februarja 2010 (zadeva R 248/2009-1) naj se razveljavi;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Austria Leasing GmbH.

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka, ki vsebuje besedne elemente „Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich“, za storitve iz razredov 35, 36 in 37.

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: zlasti figurativna znamka, ki vsebuje besedni element „Raiffeisenbank“, registrirana v Nemčiji za storitve iz razredov 36, 39 in 42.

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (1), saj naj bi med nasprotujočima si znamkama obstajala nevarnost zmede.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).


title: Izbris zadeve T-50/97

text:
               3.9.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 217/61

         Izbris zadeve T-50/97 (1)

   (2005/C 217/121)

      (Jezik postopka: nizozemščina)

   S sklepom z dne 16. junija 2005 je predsednik petega senata Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti odredil izbris zadeve pod opr. št. T-50/97, H. Buwalda proti Svetu Evropske unije in Komisiji Evropskih skupnosti.

      (1)  UL C 142, 10.5.1997.


title: Zadeva T-508/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 6. julija 2017 – Bodson in drugi/EIB (Javni uslužbenci — Osebje EIB — Pogodbena narava delovnega razmerja — Plačilo — Reforma sistema dodatkov — Legitimno pričakovanje — Pravna varnost — Očitna napaka pri presoji — Sorazmernost — Dolžnost skrbnega ravnanja — Člen 11(3) Poslovnika EIB — Enako obravnavanje)

text:
               21.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 277/45

         Sodba Splošnega sodišča z dne 6. julija 2017 – Bodson in drugi/EIB
   (Zadeva T-508/16) (1)

   ((Javni uslužbenci - Osebje EIB - Pogodbena narava delovnega razmerja - Plačilo - Reforma sistema dodatkov - Legitimno pričakovanje - Pravna varnost - Očitna napaka pri presoji - Sorazmernost - Dolžnost skrbnega ravnanja - Člen 11(3) Poslovnika EIB - Enako obravnavanje))
   (2017/C 277/67)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Jean-Pierre Bodson (Luxembourg, Luksemburg) in 450 drugih tožečih strank, katerih imena so navedena v prilogi k tej sodbi (zastopnik: L. Levi, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska investicijska banka (EIB) (zastopniki: sprva C. Gómez de la Cruz, G. Nuvoli in T. Gilliams, nato T. Gilliams in G. Faedo, agenti, skupaj s P.-E. Partschem, odvetnikom)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 270 PDEU za, prvič, razglasitev odločb, vsebovanih v obračunih dodatkov za april 2013, v katerih so bili za tožeče stranke uporabljeni sklep sveta direktorjev EIB z dne 14. decembra 2010 ter sklepi upravnega odbora EIB z dne 9. novembra 2010, z dne 29. junija in 16. novembra 2011 ter z dne 20. februarja 2013, in drugič, naložitev EIB, naj tožečim strankam izplača znesek, ki ustreza razliki med zneskom plačil, izplačanih na podlagi zgoraj navedenih sklepov, in zneskom plačil, dolgovanih na podlagi prejšnje ureditve, ali, če to ni možno, nove pravilno izvajane ureditve, in odškodnino za premoženjsko škodo, nastalo zaradi izgube kupne moči, in nepremoženjsko škodo, ki naj bi nastala tožečim strankam.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               J.-P. Bodsonu in drugim članom osebja Evropske investicijske banke (EIB), katerih imena so navedena v prilogi, se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 274, 21.9.2013 (zadeva je bila najprej registrirana pri Sodišču za uslužbence Evropske unije pod številko F-61/13, nato je bila 1.9.2016 prenesena na Splošno sodišče Evropske unije).


title: Zadeva T-783/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. februarja 2017 – SolarWorld/Komisija (Damping — Subvencije — Uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (celic) s poreklom iz Kitajske — Odobritev zmanjšanja minimalne uvozne cene v okviru zaveze, sprejete v okviru protidampinških in protisubvencijskih postopkov — Industrija Unije — Člen 8(1) Uredbe (ES) št. 1225/2009)

text:
               3.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 104/43

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. februarja 2017 – SolarWorld/Komisija
   (Zadeva T-783/14) (1)

   ((Damping - Subvencije - Uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (celic) s poreklom iz Kitajske - Odobritev zmanjšanja minimalne uvozne cene v okviru zaveze, sprejete v okviru protidampinških in protisubvencijskih postopkov - Industrija Unije - Člen 8(1) Uredbe (ES) št. 1225/2009))
   (2017/C 104/60)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: SolarWorld AG (Bonn, Nemčija) (zastopnika: L. Ruessmann, odvetnik, in J. Beck, solicitor)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: T. Maxian Rusche in A. Stobiecka-Kuik, agenta)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti sklepa Komisije, vsebovanega v dopisu z dne 15. septembra 2014, naslovljenega na kitajsko gospodarsko zbornico za uvoz in izvoz strojev ter elektronskih izdelkov, z referenčno številko Trade/H4 (2014) 3328168, za popravek navzdol minimalne uvozne cene na uvoz fotonapetostnih celic, ki jih proizvajajo kitajski proizvajalci – izvozniki, na katere se nanašajo cenovne zaveze z učinkom 1. oktobra 2014 za zadnje četrtletje 2014.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi SolarWorld AG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 73, 2.3.2015.


title: Zadeva T-117/06: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 12. decembra 2007 – DeTeMedien Deutsche proti UUNT (suchen.de) ( Znamka Skupnosti – Prijava besedne znamke Skupnosti suchen.de – Absolutni razlog za zavrnitev – Neobstoj razlikovalnega učinka – Ime domene – Člen 7(1)(b) in (c) Uredbe (ES) št. 40/94 )

text:
               26.1.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/44

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 12. decembra 2007 – DeTeMedien Deutsche proti UUNT (suchen.de)
   (Zadeva T-117/06) (1)

   („Znamka Skupnosti - Prijava besedne znamke Skupnosti suchen.de - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Ime domene - Člen 7(1)(b) in (c) Uredbe (ES) št. 40/94“)
   (2008/C 22/81)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: DeTeMedien Deutsche Telekom Medien GmbH (Francfort-sur-le-Main, Nemčija) (zastopniki: sprva J. Fesenmair in I. Gehring, nato J. Fesenmair in T.M. Müller, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: G. Schneider, zastopnik)
   Predmet
   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 30. januarja 2006 (zadeva R 287/2005-1) glede zahteve za registracijo besednega znaka suchen.de kot znamke Skupnosti.
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               DeTeMedien Deutsche Telekom Medien GmbH se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 143, 17.6.2006.


title: Zadeva C-336/04: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Commissione Tributaria Provinciale di Pordenone – Sezione 02 -(Italija) z dne 14. julija 2004 v zadevi Banca Popolare FriulAdria S.p.A. proti Agenzia Entrate Ufficio Pordenone

text:
               9.10.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 251/5

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Commissione Tributaria Provinciale di Pordenone – Sezione 02 -(Italija) z dne 14. julija 2004 v zadevi Banca Popolare FriulAdria S.p.A. proti Agenzia Entrate Ufficio Pordenone
   (Zadeva C-336/04)
   (2004/C 251/10)
   Commissione Tributaria Provinciale di Pordenone je s sklepom z dne 14. julija 2004 v zadevi Banca Popolare FriulAdria S.p.A. proti Agenzia Entrate Ufficio Pordenone, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 2. avgusta 2004, Sodišču Evropskih skupnosti predložila predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Commissione Tributaria Provinciale di Pordenone predlaga Sodišču, da odloči o naslednjih vprašanjih:

               1.

               Ali je odločba Komisije št. 2002/581/ES (1) z dne 11. decembra 2001 (UL L 184, z dne 13. julija 2002, str. 27) neveljavna in neskladna s pravom Skupnosti, kolikor so določbe zakona 461/98 ter odgovarjajočega zakonskega dekreta 153/99 o bankah združljive s skupnim trgom, v nasprotju s stališčem Komisije, oziroma v vsakem primeru spadajo med izjeme iz člena 87(3) točki (b) in (c) Pogodbe ES?

               2.

               Posebno, ali je člen 4 omenjene odločbe neveljaven in neskladen s pravom Skupnosti, kolikor je z njim Komisija:

                           a)

                           kršila dolžnost zadostne obrazložitve iz člena 253 Pogodbe ES; in/ali

                           b)

                           kršila načelo zaupanja v pravo; in/ali

                           c)

                           kršila načelo sorazmernosti?

               3.

               V vsakem primeru, ali pravilna razlaga člena 87 in nasl. Pogodbe ES, člena 14 Uredbe (ES) št. 659/99 (2) ter temeljnih načel prava Skupnosti, predvsem tistih, ki so navedeni v obrazložitvi, nasprotuje uporabi člena 1 dekreta zakona z dne 24. decembra 2002, št. 282 (spremenjen z zakonom z dne 21. februarja 2003, št. 27)?

      (1)  O sistemu državne pomoči, ki jo je Italija dodelila v korist bank.

      (2)  Uredba Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL L 83, 27.3.1999, str. 1).


title: Zadeva F-111/05: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 15. marca 2007 — Sanchez Ferriz proti Komisiji (Uradniki — Ocenjevanje — Poročilo o kariernem napredovanju — Ocenjevalno obdobje 2001-2002)

text:
               28.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 95/57

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 15. marca 2007 — Sanchez Ferriz proti Komisiji
   (Zadeva F-111/05) (1)

   (Uradniki - Ocenjevanje - Poročilo o kariernem napredovanju - Ocenjevalno obdobje 2001-2002)
   (2007/C 95/113)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Carlos Sanchez Ferriz (Bruselj, Belgija) (Zastopnik: F. Frabetti, avocat)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (Zastopnika: J. Currall in H. Kraemer, zastopnika)
   Predmet zadeve
   Razglasitev ničnosti poročila o kariernem napredovanju kariernega za tožečo stranko za ocenjevalno obdobje 2001-2002.
   Izrek sodbe

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 48, 25.2.2006, str. 36 (zadeva, najprej vpisana pri Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti pod številko T-413/05 in odstopljena Sodišču za uslužbence Evropske unije s sklepom z dne 15.12.2005).


title: Zadeva C-253/05: Sklep predsednika prvega senata Sodišča z dne 19. maja 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Nizozemski

text:
               16.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 224/32

         Sklep predsednika prvega senata Sodišča z dne 19. maja 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Nizozemski
   (Zadeva C-253/05) (1)

   (2006/C 224/64)

      Jezik postopka: nizozemščina

   Predsednik prvega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 229, 17.9.2005.


title: Zadeva T-379/16: Tožba, vložena 18. julija 2016 – Basicmed Enterprises in drugi/Svet in drugi

text:
               17.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 383/14

         Tožba, vložena 18. julija 2016 – Basicmed Enterprises in drugi/Svet in drugi
   (Zadeva T-379/16)
   (2016/C 383/20)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Basicmed Enterprises Ltd (Limassol, Ciper) in 19 drugih (zastopniki: P. Tridimas, Barrister, K. Kakoulli, P. Panayides in C. Pericleous, odvetniki)

      Tožene stranke: Svet Evropske unije, Evropska komisija, Evropska centralna banka, Eurogroup, Evropska unija

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               toženim strankam naloži plačilo zneskov iz tabele iz Priloge k tožbi in obresti od 16. marca 2013 do izdaje sodbe Splošnega sodišča; in

               —

               toženim strankam naloži plačilo stroškov.

         Podredno tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               ugotovi nepogodbeno odgovornost Evropske unije in/ali toženih institucij;

               —

               določi postopek, na podlagi katerega se določi odškodnina za škodo, ki je dejansko nastala tožečim strankam; in

               —

               toženim strankam naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke na podlagi členov 268, 340(2) in 340(3) PDEU, ki urejajo nepogodbeno odgovornost EU in ECB, zahtevajo povračilo škode, ki jim je nastala z zmanjšanjem njihovih depozitov zaradi bail-in sheme za Republiko Ciper, ki so jo sprejele tožene stranke.
   Tožeče stranke menijo, da so bili bail-in ukrepi, ki jih je sprejela Republika Ciper, uvedeni zgolj za izvajanje ukrepov, ki so jih sprejele tožeče stranke, pri čemer so jih institucije tožečih strank tudi potrdile. Tožeče stranke trdijo, da so bail-in sheme resna kršitev, in v utemeljitev tožbe navajajo štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev lastninske pravice, kot je varovana s členom 17(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in s členom 1 Protokola 1 k Konvenciji o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev načela legitimnega pričakovanja.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: kršitev načela nediskriminacije.


title: Zadeva C-528/15: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 15. marca 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Nejvyšší správní soud – Češka republika) – Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie/Salah Al Chodor, Ajlin Al Chodor, Ajvar Al Chodor (Predhodno odločanje — Merila in mehanizmi za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito — Uredba (EU) št. 604/2013 (Dublin III) — Člen 28(2) — Pridržanje za predajo — Člen 2(n) — Znatna nevarnost pobega — Objektivna merila — Neobstoj pravne opredelitve)

text:
               15.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 151/8

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 15. marca 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Nejvyšší správní soud – Češka republika) – Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie/Salah Al Chodor, Ajlin Al Chodor, Ajvar Al Chodor
   (Zadeva C-528/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Merila in mehanizmi za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito - Uredba (EU) št. 604/2013 (Dublin III) - Člen 28(2) - Pridržanje za predajo - Člen 2(n) - Znatna nevarnost pobega - Objektivna merila - Neobstoj pravne opredelitve))
   (2017/C 151/11)
   Jezik postopka: češčina

      Predložitveno sodišče

   Nejvyšší správní soud

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie

      Tožene stranke: Salah Al Chodor, Ajlin Al Chodor, Ajvar Al Chodor

      Izrek

   Člen 2(n) v povezavi s členom 28(2) Uredbe (EU) št. 604/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva je treba razlagati tako, da državam članicam nalagata, da morajo v splošno zavezujoči določbi določiti objektivna merila, na katerih temeljijo razlogi za sum pobega prosilca za mednarodno zaščito, v zvezi s katerim poteka postopek predaje. Če take določbe ni, člena 28(2) te uredbe ni mogoče uporabiti.

      (1)  UL C 16, 18.1.2016.


title: Zadeva C-575/16: Tožba, vložena 14. novembra 2016 – Evropska komisija/Češka republika

text:
               23.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/17

         Tožba, vložena 14. novembra 2016 – Evropska komisija/Češka republika
   (Zadeva C-575/16)
   (2017/C 022/23)
   Jezik postopka: češčina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: H. Støvlbæk in K. Walkerová, agenta)

      Tožena stranka: Češka republika

      Tožeča stranke Sodišču predlaga, naj

               —

               razglasi, da Republika Češka s tem, da je za opravljanje notarskega poklica postavila pogoj nacionalnosti, ni izpolnila svojih obveznosti na podlagi člena 49 Pogodbe o delovanju Evropske unije; in

               —

               Češki republiki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija meni, da je pogoj nacionalnosti, določen v češkem pravnem sistemu za opravljanje notarskega poklica, diskriminatoren in pomeni nesorazmerno omejitev pravice do ustanavljanja. Češka republika zato ni izpolnila svojih obveznosti na podlagi člena 49 Pogodbe o delovanju Evropske unije.
   Komisija meni, da naloge, zaupane notarjem na podlagi zakonodaje Češke republike, po njihovi naravi niso povezane z izvajanjem javne oblasti, tako da pogoj nacionalnosti, določen za dostop do notarskega poklica v češkem pravnem sistemu ne more biti upravičen z izjemo iz člena 51 Pogodbe o delovanju Evropske unije.


title: Zadeva C-510/11 P: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 24. oktobra 2013 – Kone Oyj, Kone GmbH in Kone BV proti Evropski komisiji (Pritožba — Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Trg montaže in vzdrževanja dvigal in tekočih stopnic — Globe — Obvestilo o imuniteti in zmanjševanju glob v primerih kartelov — Učinkovito pravno sredstvo)

text:
               14.12.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 367/2

         Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 24. oktobra 2013 – Kone Oyj, Kone GmbH in Kone BV proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-510/11 P) (1)

   (Pritožba - Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Trg montaže in vzdrževanja dvigal in tekočih stopnic - Globe - Obvestilo o imuniteti in zmanjševanju glob v primerih kartelov - Učinkovito pravno sredstvo)
   2013/C 367/03
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožniki: Kone Oyj, Kone GmbH in Kone BV (zastopniki: T. Vinje, solicitor, D. Paemen, odvetnik in A. Tomtsis, dikigoros)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnika: E. Gippini Fournier in R. Sauer, agenta)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 13. julija 2011 v zadevi Kone in drugi proti Komisiji (T-151/07), s katero je Splošno sodišče zavrnilo tožbo za odpravo ali zmanjšanje globe, ki je bila pritožnikom naložena v Odločbi Komisije C(2007) 512 final z dne 21. februarja 2007 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 ES (zadeva COMP/E-1/38.823 – dvigala in tekoče stopnice), ki zadeva omejevalni sporazum na trgu montaže in vzdrževanja dvigal in tekočih stopnic v Belgiji, Nemčiji, Luksemburgu in na Nizozemskem, ki je obsegal prikrojevanje razpisnih ponudb, delitev trgov, določanje cen, dodelitev projektov in pogodb v zvezi z njimi ter izmenjavo informacij.

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Kone Oyj, Kone GmbH in Kone BV nosijo svoje stroške in se jim naloži stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

      (1)  UL C 362, 10.12.2011.


title: Zadeva C-332/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 9. julija 2014 – Wolfgang und Dr. Wilfried Rey Grundstücksgemeinschaft GbR proti Finanzamt Krefeld

text:
               22.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/3

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 9. julija 2014 – Wolfgang und Dr. Wilfried Rey Grundstücksgemeinschaft GbR proti Finanzamt Krefeld
   (Zadeva C-332/14)
   2014/C 329/05
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesfinanzhof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka, vlagateljica revizije in nasprotna stranka v revizijskem postopku: Wolfgang und Dr. Wilfried Rey Grundstücksgemeinschaft GbR

      Tožena stranka, nasprotna stranka v revizijskem postopku in vlagatelj revizije: Finanzamt Krefeld

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Sodišče Evropske unije je odločilo, da je treba člen 17(5), tretji pododstavek, Šeste Direktive Sveta 77/388/EGS (1) z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih razlagati tako, da državam članicam dovoljuje, da kot razdelitveni ključ za izračun odbitnega deleža vstopnega davka na dodano vrednost (v nadaljevanju: DDV), plačanega v zvezi z določeno transakcijo, kot je izgradnja stavbe z mešano rabo, primarno določijo drug razdelitveni ključ kot tisti, ki temelji na prometu iz člena 19(1) Šeste Direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih, pod pogojem, da sprejeta metoda zagotavlja bolj natančno določitev odbitnega deleža (sodba Sodišča Evropske unije z dne 8. novembra 2012 v zadevi BLC Baumarkt, C-511/10, [EU:C:2012:689]).

                           a)

                           Ali se morajo vložena sredstva nabavo ali izgradnjo stavbe z mešano rabo, katerih davčna osnova sodi med nabavne ali proizvodne stroške, zaradi bolj natančne določitve odbitnih zneskov vstopnega DDV sprva umestiti pod (obdavčljive ali oproščene) transakcije stavbe, preostali vstopni DDV pa se razdeli po ključu, ki temelji na površini ali prometu?

                           b)

                           Ali veljajo načela, ki jih je Sodišče Evropske unije izoblikovalo v sodbi z dne 8. novembra 2012 v zadevi BLC Baumarkt, C-511/10 [EU:C:2012:689], in odgovor na prejšnje vprašanje tudi za vstopni DDV, plačan v zvezi z vloženimi sredstvi za uporabo, ohranitev ali vzdrževanje stavbe z mešano rabo?

               2.

               Ali je treba člen 20 Šeste Direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih razlagati tako, da se v tej določbi predviden popravek prvotnega odbitka vstopnega DDV uporablja tudi za primer, če davčni zavezanec vstopni DDV, plačan v zvezi z izgradnjo stavbe z mešano rabo, razdeli na podlagi metode, ki temelji na prometu iz člena 19(1) Šeste Direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih, in ki jo dopušča nacionalna zakonodaja, in država članica naknadno v obdobju popravka predpiše primarno uporabo drugega razdelitvenega ključa?

               3.

               Če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen: ali je uporaba člena 20 Šeste Direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih v nasprotju z načelom pravne varnosti in varstva legitimnih pričakovanj, če država članica v opisanih primerih ne odredi izrecno popravka vstopnega DDV niti ne sprejme prehodne ureditve, in če Bundesfinanzhof s strani davčnega zavezanca uporabljeno metodo razdelitve vstopnega DDV na podlagi prometa na splošno priznava kot ustrezno?

      (1)  Šesta Direktiva Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero, UL L 145, str. 1.


title: Zadeva T-113/06: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 22. septembra 2009 – Fjord Seafood Norway in drugi proti Svetu

text:
               7.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 267/82

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 22. septembra 2009 – Fjord Seafood Norway in drugi proti Svetu
   (Zadeva T-113/06) (1)

   2009/C 267/146

      Jezik postopka: angleščina

   Predsednik petega senata je odredil delni izbris zadeve.

      (1)  UL C 131, 3.6.2006.


title: Zadeva T-99/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. julija 2016 – Alesa/Komisija (Javna naročila storitev — Postopek javnega razpisa — Opravljanje storitev tehnične podpore za kitajske organe za potrebe projekta „Trajnostna urbanizacija — Povezovanje ekoloških mest v Evropi in na Kitajskem (EC LINK)“ — Postopek s pogajanji — Člen 266(1) Delegirane uredbe (EU) št. 1268/2012 — Preglednost — Enako obravnavanje — Nepogodbena odgovornost)

text:
               29.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 314/18

         Sodba Splošnega sodišča z dne 14. julija 2016 – Alesa/Komisija
   (Zadeva T-99/14) (1)

   ((Javna naročila storitev - Postopek javnega razpisa - Opravljanje storitev tehnične podpore za kitajske organe za potrebe projekta „Trajnostna urbanizacija - Povezovanje ekoloških mest v Evropi in na Kitajskem (EC LINK)“ - Postopek s pogajanji - Člen 266(1) Delegirane uredbe (EU) št. 1268/2012 - Preglednost - Enako obravnavanje - Nepogodbena odgovornost))
   (2016/C 314/25)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Alesa Srl (Chieti, Italija) (zastopnik: N. Giampaolo, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: F. Erlbacher in A. Aresu, agenta)

      Predmet

   Prvič, predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti odločbe Komisije, ki je bila objavljena v Dodatku k Uradnemu listu Evropske unije (UL 2013/S 234 405244) in s katero je bilo javno naročilo DCI-ASIE/2013/329-453 v zvezi z opravljanjem storitev tehnične podpore za kitajske organe pri projektu „Trajnostna urbanizacija – Povezovanje ekoloških mest v Evropi in na Kitajskem (EC LINK)“ oddano drugemu ponudniku, in ne tožeči stranki, drugič, predlog na podlagi člena 268 PDEU za povrnitev škode, ki naj bi nastala tožeči stranki, in tretjič, predlog na podlagi člena 277 PDEU, naj Splošno sodišče preizkusi „zakonitost oziroma nezakonitost ter zmožnost oziroma nezmožnost uporabe“ člena 266 Delegirane uredbe Komisije (EU) št. 1268/2012 z dne 29. oktobra 2012 o pravilih uporabe Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije (UL 2012, L 362, str. 1), in točke 2.4.13 priročnika za sklepanje pogodb v okviru zunanjega delovanja Evropske unije.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Alesa Srl se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 102, 7.4.2014.


title: Zadeva C-367/15: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 25. januarja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sąd Najwyższy – Poljska) – Stowarzyszenie „Oławska Telewizja Kablowa“/Stowarzyszenie Filmowców Polskich (Predhodno odločanje — Direktiva 2004/48/ES — Člen 13 — Intelektualna in industrijska lastnina — Kršitev — Izračun odškodnine — Ureditev države članice — Dvakratni znesek nadomestil, ki bi jih bilo treba običajno plačati)

text:
               13.3.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 78/2

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 25. januarja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sąd Najwyższy – Poljska) – Stowarzyszenie „Oławska Telewizja Kablowa“/Stowarzyszenie Filmowców Polskich
   (Zadeva C-367/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Direktiva 2004/48/ES - Člen 13 - Intelektualna in industrijska lastnina - Kršitev - Izračun odškodnine - Ureditev države članice - Dvakratni znesek nadomestil, ki bi jih bilo treba običajno plačati))
   (2017/C 078/02)
   Jezik postopka: poljščina

      Predložitveno sodišče

   Sąd Najwyższy

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnik v postopku s kasacijsko pritožbo: Stowarzyszenie „Oławska Telewizja Kablowa“

      Druga stranka v postopku: Stowarzyszenie Filmowców Polskich

      Izrek

   Člen 13 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/48/ES z dne 29. aprila 2004 o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni zakonodaji, kakršna se obravnava v postopku v glavni stvari, ki določa, da lahko imetnik kršene pravice intelektualne lastnine od osebe, ki je storila to kršitev, zahteva ali povračilo utrpljene škode ob upoštevanju vseh ustreznih vidikov obravnavanega primera ali, ne da bi moral ta imetnik dokazati dejansko škodo, plačilo zneska, ki ustreza dvakratnemu znesku primernega nadomestila, ki bi ga bilo treba plačati za dovoljenje za uporabo zadevnega dela.

      (1)  UL C 7, 11.1.2016.


title: Zadeva C-465/16 P: Pritožba, ki jo je Svet Evropske unije vložil 20. avgusta 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 9. junija 2016 v zadevi T-276/13, Growth Energy in Renewable Fuels Association/Svet Evropske unije

text:
               31.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 402/21

         Pritožba, ki jo je Svet Evropske unije vložil 20. avgusta 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 9. junija 2016 v zadevi T-276/13, Growth Energy in Renewable Fuels Association/Svet Evropske unije
   (Zadeva C-465/16 P)
   (2016/C 402/23)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnik: Svet Evropske unije (zastopnika: S. Boelaert, agent, N. Tuominen, odvetnik)

      Druge stranke v postopku: Growth Energy, Renewable Fuels Association, Evropska komisija, ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol

      Predlog

   Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 9. junija 2016, ki je bila Svetu uradno sporočena 10. junija 2016 v zadevi T-276/13 Growth Energy in Renewable Fuels Association/Svet Evropske unije;

               —

               zavrne tožbo Growth Energy in Renewable Fuels Association zaradi razglasitve ničnosti sporne uredbe (1);

               —

               Growth Energy in Renewable Fuels Association naloži plačilo stroškov Sveta na prvi stopnji in v okviru pritožbe.

         podredno,

               —

               zadevo vrne v ponovno razsojanje Splošnemu sodišču;

               —

               v primeru vrnitve zadeve Splošnemu sodišču pridrži odločitev o stroških na prvi stopnji in v okviru pritožbe.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   S to pritožbo Svet spoštljivo predlaga, naj se izpodbijana sodba razveljavi iz spodaj navedenih razlogov.
   Ugotovitve Splošnega sodišča glede dopustnosti tožbe in zlasti njegove ugotovitve glede neposrednega in posamičnega nanašanja na tožečo stranko so pravno napačne.

               a.

               Prvič, Splošno sodišče meni, da za obstoj neposrednega nanašanja zadostuje, da so štirje vzorčeni proizvajalci iz Združenih držav proizvajalci bioetanola. Vendar pa ta ugotovitev glede neposrednega učinka ni združljiva z ustaljeno sodno prakso, ki zavrača neposredni učinek na podlagi zgolj ekonomskih posledic.

               b.

               Drugič, ni jasno, kako bi pred uvedbo dajatev zgolj dejstvo, da so proizvajalci iz ZDA svoj bioethanol prodajali domačim trgovcem/pripravljavcem mešanic, ki je bil nato prodan na domačem trgu oziroma so ga ti domači trgovci/pripravljavci mešanic v velikih količinah izvozili v Unijo, lahko znatno poseglo v njihov položaj na trgu. Da bi izkazali znaten poseg v njihov položaj na trgu bi morali tožeči stranki dokazati vsaj vpliv protidampinških dajatev na ravni uvoza v Unijo po njihovi uvedbi. Vendar pa tožeči stranki glede tega nista navedli nobenih podatkov, v izpodbijani sodbi pa v zvezi s tem tudi ni nobene ugotovitve. Gre za napačno uporabo prava v zvezi z merilom posamičnega nanašanja in neobstoj obrazložitve.

         V okviru meritorne obravnave je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo v zvezi z razlago osnovne uredbe (2) ter dvakrat storilo napako glede prava STO.

               a.

               Prvič, Splošno sodišče je napačno razlagalo osnovno uredbo, ko je štelo, da se s členom 9(5) osnovne uredbe prenašata člen 9.2 in člen 6.10 protidampinškega sporazuma. Kot je namreč razvidno iz besedila člena 9(5) osnovne uredbe se ta določba ne nanaša na vprašanje vzorčenja. Poleg tega je člen 6.10 protidampinškega sporazuma uveljavljen s členom 17 in členom 9(6) osnovne uredbe, in ne s členom 9(5) osnovne uredbe.

               b.

               Drugič, Splošno sodišče je napačno razlagalo pojem „dobavitelj“ iz člena 9(5) osnovne uredbe in člena 9.2 protidampinškega sporazuma. Iz logike in splošne strukture člena 9(5) izhaja, da je lahko dobavitelj le „vir, za katerega se ugotovi, da je pod ceno in povzroča škodo.“ Ker pa proizvajalci iz ZDA niso imeli izvozne cene, jih ni bilo mogoče obtožiti dampinga. Zato je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ko jih je opredelilo za „dobavitelje“ v smislu člena 9(5) osnovne uredbe in člena 9.2 protidampinškega sporazuma.

               c.

               Tretjič, Splošno sodišče je napačno razlagalo pojem „ni izvedljivo“ iz člena 9(5) osnovne uredbe in člena 9.2 protidampinškega sporazuma, tako da se je oprlo na napačno razlago člena 9(5) osnovne uredbe v zvezi s členom 6.10 protidampinškega sporazuma ter na poročilo pritožbenega organa v zadevi ES – pritrdilni elementi (3). Slednje poročilo se nanaša le na člen 9.2 protidampinškega sporazuma, zato se obravnava pojma „ni izvedljivo“ nanaša le na položaj in obravnavo, ki jo člen 9(5) osnovne uredbe predpisuje za izvoznike v državi brez tržnega gospodarstva. Pritožbeni organ torej ni podal razlage pojma „ni izvedljivo“, ki bi jo bilo mogoče uporabiti v tem postopku, ki se ne nanaša na izvoznik iz netržnih gospodarstev.

         Nazadnje, Splošno sodišče je zmotno ugotovilo dejstvo, da je bil izračun individualnih dajatev „izvedljiv.“ Položaj, v katerem proizvajalci bioetanola nimajo izvozne cene, temveč le ceno za domači trg, očitno praktično preprečuje in onemogoča določitev individualne stopnje dampinga ter Komisiji dovoljuje, da določi samo eno stopnjo dampinga na ravni države.

      (1)  Izvedbena uredba Sveta (EU) št. 157/2013 z dne 18. februarja 2013 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz bioetanola s poreklom iz Združenih držav Amerike (UL L 49, str. 10).

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnostiUL L 343, str. 51.

      (3)  Evropske skupnosti – Dokončni protidampinški ukrepi za nekatere pritrdilne elemente iz železa ali jekla iz Kitajske – AB-2011-2 – poročilo pritožbenega organa, WT/DS397/AB/R („ES – Pritrdilni elementi, WT/DS397/AB/R“)


title: Zadeva T-764/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. decembra 2016 – European Dynamics Luxembourg in Evropaïki Dynamiki/Komisija (Javna naročila storitev — Postopek javnega razpisa — Tehnična pomoč, razvoj in uvedba carinskega tranzitnega sistema ASEAN (ACTS) — Zavrnitev ponudbe ponudnika — Oddaja naročila drugemu ponudniku — Izbirna merila — Merila za oddajo naročil — Obveznost obrazložitve — Očitna napaka pri presoji — Enako obravnavanje — Preglednost)

text:
               30.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/43

         Sodba Splošnega sodišča z dne 13. decembra 2016 – European Dynamics Luxembourg in Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Zadeva T-764/14) (1)

   ((Javna naročila storitev - Postopek javnega razpisa - Tehnična pomoč, razvoj in uvedba carinskega tranzitnega sistema ASEAN (ACTS) - Zavrnitev ponudbe ponudnika - Oddaja naročila drugemu ponudniku - Izbirna merila - Merila za oddajo naročil - Obveznost obrazložitve - Očitna napaka pri presoji - Enako obravnavanje - Preglednost))
   (2017/C 030/46)
   Jezik postopka: grščina

      Stranke

      Tožeči sranki: European Dynamics Luxembourg SA (Luxembourg, Luksemburg) in Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atene, Grčija) (zastopnika: najprej M. Sfyri in I. Ampazis, odvetnika, nato M. Sfyri)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: najprej S. Bartelt in A. Marcoulli, nato S. Bartelt in M. Konstantinidis, agenti)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitve ničnosti sklepa Komisije z dne 5. septembra 2014, s katerim je bila zavrnjena ponudba, ki sta jo tožeči stranki predložili v okviru omejenega javnega razpisa EuropeAid/135040/C/SER/MULTI v zvezi z razvojem avtomatiziranega pilotnega nadzornega carinskega tranzitnega sistema ASEAN (ASEAN Customs Transit System), in s katerim je bilo to naročilo oddano drugemu ponudniku.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbama European Dynamics Luxembourg SA in Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 26, 26.1.2015.


title: Zadeva C-125/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Prim’Awla tal-Qorti Ċivili (Malta) 29. februarja 2016 – Malta Dental Technologists Association in drugi/Superintendent tas-Saħħa Pubblika, Kunsill tal-Professjonijiet Kumplimentari għall-Mediċina

text:
               30.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 191/11

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Prim’Awla tal-Qorti Ċivili (Malta) 29. februarja 2016 – Malta Dental Technologists Association in drugi/Superintendent tas-Saħħa Pubblika, Kunsill tal-Professjonijiet Kumplimentari għall-Mediċina
   (Zadeva C-125/16)
   (2016/C 191/13)
   Jezik postopka: malteščina

      Predložitveno sodišče

   Prim’Awla tal-Qorti Ċivili

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Malta Dental Technologists Association in drugi

      Toženi stranki: Superintendent tas-Saħħa Pubblika, Kunsill tal-Professjonijiet Kumplimentari għall-Mediċina

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali prepoved malteških zdravstvenih organov oziroma njihova zavrnitev odobritve priznanja poklica kliničnega zobotehnika (clinical dental technologist ali denturist), pri čemer je posameznikom iz drugih držav članic, ki so v zvezi s tem vložili vlogo, kljub neobstoju diskriminacije v zakonodaji onemogočeno, da bi na Malti opravljali svoj poklic, ni v skladu z načeli in zakonskimi določbami, ki urejajo vzpostavitev enotnega trga, zlasti tistimi, ki izhajajo iz členov 49 PDEU, 52 PDEU in 56 PDEU, v okoliščinah, ko ni tveganja za javno zdravje?

               2.

               Ali bi bilo treba za klinične zobotehnike uporabiti Direktivo 2005/36/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. septembra 2005, znano kot direktiva o poklicnih kvalifikacijah, ob upoštevanju dejstva, da bi bila edina posledica, če se izkaže, da ima zobna proteza napako, ta, da bi bilo treba zobni pripomoček z napako spremeniti ali zamenjati, brez tveganja za pacienta?

               3.

               Ali je lahko prepoved malteških zdravstvenih organov, ki se v obravnavani zadevi izpodbija, namenjena zagotavljanju visoke ravni varstva javnega zdravja, če je mogoče katero koli zobno protezo z napako zamenjati brez tveganja za pacienta?

               4.

               Ali lahko to, kako tožena stranka, Superintendent tas-Saħħa Pubblika (javnozdravstveni nadzornik), razlaga in izvaja Direktivo 2005/36/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. septembra 2005 v zvezi s kliničnimi zobotehniki, ki so zaprosili za priznanje s strani teh malteških zdravstvenih organov, pomeni kršitev načela sorazmernosti?

      (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/36/ES z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij (UL L 255, 30.9.2005, str. 22).


title: Zadeva T-96/05: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 4. oktobra 2006 — Monte di Massima proti UUNT — Höfferle Internationale (Valle della Luna) ( Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti Valle della Luna — Prejšnja nacionalna figurativna znamka VALLE DE LA LUNA — Dokaz o uporabi prejšnje znamke — Člen 15(2)(a) in člen 43(2) in (3) Uredbe (ES) št. 40/94 )

text:
               18.11.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 281/34

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 4. oktobra 2006 — Monte di Massima proti UUNT — Höfferle Internationale (Valle della Luna)
   (Zadeva T-96/05) (1)

   („Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti Valle della Luna - Prejšnja nacionalna figurativna znamka VALLE DE LA LUNA - Dokaz o uporabi prejšnje znamke - Člen 15(2)(a) in člen 43(2) in (3) Uredbe (ES) št. 40/94“)
   (2006/C 281/59)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Monte di Massima SAS di Pruneddu Leonardo & C. (Viddalba, Italija) (Zastopnika: E. Masu in P. Pittalis, avocats)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (Zastopnik: L. Capostagno, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT, intervenientka pred Sodiščem prve stopnje: J.M. Höfferle Internationale Handelsgesellschaft mbH (Hamburg, Nemčija) (Zastopnik: G. Brugmann, avocat)
   Predmet
   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 24. novembra 2004 (Zadeva R 269/2004-1), ki se nanaša na postopek z ugovorom med Monte di Massima SAS di Pruneddu Leonardo & C. in J.M. Höfferle Internationale Handelsgesellschaft mbH.
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Tožeča stranka nosi plačilo stroškov postopka Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) in intervenientke.

      (1)  UL C 115, 14.5.2005.


title: Zadeva C-301/11: Tožba, vložena 16. junija 2011 – Evropska komisija proti Kraljevini Nizozemski

text:
               27.8.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 252/20

         Tožba, vložena 16. junija 2011 – Evropska komisija proti Kraljevini Nizozemski
   (Zadeva C-301/11)
   2011/C 252/38
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: R. Lyal in W. Roels, zastopnik)

      Tožena stranka: Kraljevina Nizozemska

      Predloga tožeče stranke

   Komisija Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da Kraljevina Nizozemska, ker je odobrila in v veljavi obdržala člena 3.60 in 3.61 Wet inkomstenbelasting 2001 (zakon o davku od odhodka 2001) ter člena 15c in 15d Wet Vennootschapsbelasting 1969 (zakon o davku na dohodek pravnih oseb 1969) v njihovi trenutni obliki, ni izpolnila obveznosti iz Pogodbe o delovanju Evropkse unije, zlasti ne člena 49

               —

               se Kraljevini Nizozemski naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija meni, da je obdavčenje nedosežene dodane vrednosti pri prenosu (dela) podjetja v drugo v drugi državo članico ali pri selitvi statutarnega ali dejanskega sedeža družbe v drugo državo članico omejitev svobode ustanavljanja, ki ni združljiva s členom 49 PDEU


title: Zadeva T-356/16: Sklep Splošnega sodišča z dne 7. marca 2017 – Brita/EUIPO – Aquis Wasser Luft Systeme (maxima)

text:
               8.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 144/63

         Sklep Splošnega sodišča z dne 7. marca 2017 – Brita/EUIPO – Aquis Wasser Luft Systeme (maxima)
   (Zadeva T-356/16) (1)

   (2017/C 144/96)
   Jezik postopka: nemščina
   Predsednica prvega senata je odredila izbris zadeve.

      (1)  UL C 305, 22.8.2016.


title: Zadeva C-17/08 P: Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 6. februarja 2009 — MPDV Mikrolab GmbH proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (Pritožba — Znamka Skupnosti — Uredba (ES) št. 40/94 — Člen 7(1)(c) — Zavrnitev registracije — Besedna znamka manufacturing score card — Opisnost)

text:
               16.5.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/15

         Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 6. februarja 2009 — MPDV Mikrolab GmbH proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-17/08 P) (1)

   (Pritožba - Znamka Skupnosti - Uredba (ES) št. 40/94 - Člen 7(1)(c) - Zavrnitev registracije - Besedna znamka manufacturing score card - Opisnost)
   2009/C 113/29
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: MPDV Mikrolab GmbH (zastopnik: W. Göpfert, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: G. Schneider, zastopnik)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (prvi senat) z dne 8. novembra 2007 v zadevi MPDV Mikrolab proti UUNT (manufacturing score card) (T-459/05), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo tožbo na razveljavitev odločbe drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 19. oktobra 2005, s katero je bila zavrnjena pritožba zoper odločbo preizkuševalca, s katero je bila zavrnjena registracija besedne znamke „manufacturing score card“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 35 in 42 — Razlikovalni učinek besedne znamke, sestavljene iz besed, ki vse opisujejo lastnosti zadevnih proizvodov ali storitev.

      Izrek

               1)

               Pritožba se zavrne.

               2)

               MPDV Mikrolab GmbH se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 79, 29.3.2008.


title: Zadeva C-473/06: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Efetio Athinon (Grčija) 21. novembra 2006 — Ionas Stroumsas EPE proti GlaxoSmithKline Anonymi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proïonton

text:
               27.1.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 20/6

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Efetio Athinon (Grčija) 21. novembra 2006 — Ionas Stroumsas EPE proti GlaxoSmithKline Anonymi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proïonton
   (Zadeva C-473/06)
   (2007/C 20/08)
   Jezik postopka: grščina
   Predložitveno sodišče
   Efetio Athinon (Grčija)
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Ionas Stroumsas EPE

      Tožena stranka: GlaxoSmithKline Anonymi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proïonton
   Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali zavrnitev podjetja s prevladujočim položajem — z namenom omejevanja izvozne dejavnosti trgovcev na debelo s farmacevtskimi proizvodi in s tem tudi izgub, ki jo taka vzporedna trgovina povzroča — celotne izpolnitve nanj naslovljenih naročil navedenih trgovcev na debelo sama po sebi pomeni zlorabo v smislu člena 82 ES? Ali na odgovor na to vprašanje vpliva dejstvo, da je vzporedna trgovina izjemno donosna za trgovce na debelo zaradi razlik v cenah, ki so v Evropski uniji posledica državne intervencije oziroma podreditve trga s farmacevtskimi proizvodi sistemu, kjer stroga konkurenca ne obstaja in ki ga nasprotno zaznamuje visoka raven državnega intervencionizma? Končno, ali mora nacionalni organ, pristojen za konkurenco, konkurenčna pravila Skupnosti uporabiti enako za trge, ki delujejo po sistemu konkurence in za trge, kjer konkurenco izkrivljajo državne intervencije?

               2.

               Kako je treba presoditi morebitno zlorabo, če bi Sodišče menilo, da omejevanje vzporedne trgovine iz zgoraj navedenih razlogov, kadar ga izvaja družba s prevladujočim položajem ni vedno, zloraba?

         Zlasti:

               2.1.

               Ali sta delež presežka nad običajno domačo porabo in/ali delež izgube, ki jo utrpi družba s prevladujočim položajem v primerjavi z njenim celotnim prometom in celotnim dobičkom primerni merili? Če sta, kako se tedaj določi raven deleža presežka in raven izgub (slednja kot delež prometa in celotnega dobička), pri preseganju katerih bo sporno ravnanje opredeljeno kot zloraba?

               2.2.

               Ali je treba slediti pristopu, ki temelji na uravnoteženju interesov? Če je odgovor pritrdilen, kateri interesi bodo predmet te presoje o uravnoteženju?
               Natančneje:

                           a)

                           Ali na odgovor vpliva dejstvo, da ima končni kupec, ki je bolnik, od vzporedne trgovine omejeno finančno korist?

                           b)

                           Ali je treba upoštevati interes ustanov socialne varnosti za cenejša zdravila in če da, v kolikšni meri?

               2.3.

               Katera druga merila in pristope je v tem primeru mogoče šteti za primerne?


title: Zadeva C-40/07: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 8. novembra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki (Neizpolnitev obveznosti države – Direktiva 2001/42/ES – Presoja vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje – Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)

text:
               22.12.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 315/21

         Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 8. novembra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki
   (Zadeva C-40/07) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2001/42/ES - Presoja vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje - Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)
   (2007/C 315/36)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: D. Recchia in J.-B. Laignelot, zastopnika)

      Tožena stranka: Italijanska republika (zastopnika: I. M. Braguglia, zastopnik, in S. Fiorentino, odvetnik)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje vseh predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2001/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2001 o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje (UL L 197, str. 30), v predpisanem roku.
   Izrek

               1)

               Italijanska republika s tem, da v predpisanem roku ni uveljavila vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2001/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2001 o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2)

               Italijanski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 82, 14.4.2007.


title: Združene zadeve od C-162/08 do C-164/08: Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 23. novembra 2009 (predlogi za sprejetje predhodne odločbe Monomeles Protodikeio Rethymnis – Grčija) – Geórgios K. Lagoudakis proti Kentro Anoiktis Prostasias Hlikiomenon Dimou Rethymnis (C-162/08) in Dimitrios G. Ladakis, Andréas M. Birtas, Konstantinos G. Kyriakopoulos, Emmanouil V. Klamponis, Sofoklis E. Mastorakis proti Dimos Geropotamou (C-163/08) in Michail Zacharioudakis proti Dimos Lampis(C-164/08) (Člen 104(3), prvi pododstavek, Poslovnika — Socialna politika — Direktiva 1999/70/ES — Določbi 5 in 8 okvirnega sporazuma o delu za določen čas — Pogodbe o zaposlitvi za določen čas v javnem sektorju — Prva ali edina pogodba — Veriženje pogodb — Ustrezni pravni ukrep — Znižanje splošne ravni zaščite delavcev — Ukrepi za preprečevanje zlorab — Sankcije — Absolutna prepoved spremembe pogodb o zaposlitvi za določen čas v pogodbe za nedoločen čas v javnem sektorju — Posledice nepravilnega prenosa direktive — Skladna razlaga)

text:
               13.3.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/16

         Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 23. novembra 2009 (predlogi za sprejetje predhodne odločbe Monomeles Protodikeio Rethymnis – Grčija) – Geórgios K. Lagoudakis proti Kentro Anoiktis Prostasias Hlikiomenon Dimou Rethymnis (C-162/08) in Dimitrios G. Ladakis, Andréas M. Birtas, Konstantinos G. Kyriakopoulos, Emmanouil V. Klamponis, Sofoklis E. Mastorakis proti Dimos Geropotamou (C-163/08) in Michail Zacharioudakis proti Dimos Lampis(C-164/08)
   (Združene zadeve od C-162/08 do C-164/08) (1)

   (Člen 104(3), prvi pododstavek, Poslovnika - Socialna politika - Direktiva 1999/70/ES - Določbi 5 in 8 okvirnega sporazuma o delu za določen čas - Pogodbe o zaposlitvi za določen čas v javnem sektorju - Prva ali edina pogodba - Veriženje pogodb - Ustrezni pravni ukrep - Znižanje splošne ravni zaščite delavcev - Ukrepi za preprečevanje zlorab - Sankcije - Absolutna prepoved spremembe pogodb o zaposlitvi za določen čas v pogodbe za nedoločen čas v javnem sektorju - Posledice nepravilnega prenosa direktive - Skladna razlaga)
   2010/C 63/25
   Jezik postopka: grščina

      Predložitveno sodišče

   Monomeles Protodikeio Rethymnis

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Geórgios K. Lagoudakis (C-162/08), Dimitrios G. Ladakis, Andréas M. Birtas, Konstantinos G. Kyriakopoulos, Emmanouil V. Klamponis, Sofoklis E. Mastorakis (C-163/08), Michail Zacharioudakis (C-164/08)

      Tožene stranke: Kentro Anoiktis Prostasias Hlikiomenon Dimou Rethymnis (C-162/08), Dimos Geropotamou (C-163/08), Dimos Lampis (C-164/08)

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Monomeles Protodikeio Rethymnis – Razlaga določb 5 in 8, točki 1 in 3, priloge k Direktivi Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP (UL L 175, str. 43) – Prepoved sprejetja nacionalne zakonodaje pod pretvezo prenosa, če že obstaja ustrezna nacionalna zakonodaja v smislu določbe 5(1) direktive in če nova ureditev znižuje raven zaščite delavcev, ki delajo na podlagi pogodbe o zaposlitvi za določen čas

      Izrek

               1.

               Določbo 5(1) okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sklenjenem 18. marca 1999, iz priloge k Direktivi Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da bi država članica sprejela nacionalno zakonodajo – kot je predsedniški dekret št. 164/2004 o določbah o delavcih, zaposlenih na podlagi pogodb za določen čas v javnem sektorju, katerega edini namen je prenos Direktive 1999/70, tako da bi se njene določbe uporabile v javnem sektorju –, ki predvideva izvajanje ukrepov za preprečevanje zlorab veriženja pogodb o zaposlitvi ali delovnih razmerij za določen čas, naštetimi v odstavku 1, točke od a do c, te določbe, če v nacionalnem pravu že obstaja – kar pa mora preveriti predložitveno sodišče – „ustrezen pravni ukrep“ v smislu navedene določbe, kot je člen 8(3) zakona št. 2112/1920 o obvezni odpovedi pogodbe o zaposlitvi zaposlenim v zasebnem sektorju, če navedena zakonodaja, prvič, ne vpliva na dejansko preprečevanje zlorab pogodb o zaposlitvi ali delovnih razmerij za določen čas, kot izhaja iz navedenega ustreznega pravnega ukrepa, in, drugič, da spoštuje pravo Skupnosti ter predvsem določbo 8(3) navedenega sporazuma.

               2.

               Določbo 5(1), točka a, okvirnega sporazuma o delu za določen čas je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da bi organi zadevne države članice uporabili nacionalno zakonodajo, kot je obravnavana v postopku v glavni stvari, tako da bi se obnovitev zaporednih pogodb o zaposlitvi za določen čas v javnem sektorju štela za utemeljeno z „objektivnimi razlogi“ v smislu navedene določbe zgolj zato, ker te pogodbe temeljijo na zakonitih določbah, ki omogočajo obnovitev pogodb za zadovoljevanje določenih začasnih potreb, medtem ko so v resnici te potrebe stalne in trajne. Nasprotno, ta določba ne velja za sklenitev prve ali edine pogodbe o zaposlitvi ali delovnega razmerja za določen čas.

               3.

               Določbo 8(3) okvirnega sporazuma o delu za določen čas je treba razlagati tako, da je treba „zniževanje“ iz te določbe preučiti glede na splošno raven zaščite, ki je v zadevni državi članici veljala za delavce, ki so sklenili zaporedne pogodbe o zaposlitvi za določen čas, in za delavce, ki so sklenili prvo ali edino pogodbo o zaposlitvi za določen čas.

               4.

               Določbo 8(3) okvirnega sporazuma o delu za določen čas je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni zakonodaji, kot je predsedniški dekret št. 164/2004, ki – drugače od prejšnjega predpisa nacionalnega prava, kot je člen 8(3) zakona št. 2112/1920 – prvič, ne določa več, da se ob zlorabi zaporednih pogodb o zaposlitvi za določen čas v javnem sektorju te spremenijo v pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas ali pa to spremembo podredi določenim kumulativnim in omejevalnim pogojem, in drugič, določa, da delavci, ki so sklenili prvo ali edino pogodbo o zaposlitvi za določen čas, niso več upravičeni do zaščite na podlagi ukrepov, ki jih določa, če se te spremembe – kar mora preveriti predložitveno sodišče – nanašajo na omejeno kategorijo delavcev, ki so sklenili pogodbo o zaposlitvi za določen čas ali ki bi lahko bili izenačeni s sprejetjem ukrepov za preprečevanje zlorabe veriženja pogodb o zaposlitvi za določen čas v smislu določbe 5(1) navedenega okvirnega sporazuma.

               5.

               Vendar izvajanje tega okvirnega sporazuma z nacionalno zakonodajo, kot je predsedniški dekret št. 164/2004, ne sme povzročiti zmanjšanja zaščite, ki je prej veljala v nacionalnem pravnem redu za delavce, zaposlene za določen čas, na nižjo raven od tiste, ki je določena z minimalnimi varstvenimi določbami v okvirnem sporazumu. Zlasti upoštevanje določbe 5(1) tega sporazuma zahteva, da taka zakonodaja v zvezi z zlorabo veriženja pogodb o zaposlitvi za določen čas določa dejanske in zavezujoče ukrepe za preprečevanje take zlorabe ter dovolj učinkovite in odvračalne sankcije, da zagotovijo polni učinek teh preventivnih ukrepov. Predložitveno sodišče mora torej preveriti, ali so ti pogoji izpolnjeni.

               6.

               V okoliščinah, kakršne so v postopku v glavni stvari, je treba okvirni sporazum o delu za določen čas razlagati tako, da kadar nacionalni pravni red zadevne države članice v zadevnem sektorju določa druge dejanske ukrepe za preprečevanje, in če je potrebno, sankcioniranje zlorabe veriženja pogodb o zaposlitvi za določen čas v smislu določbe 5(1) tega sporazuma, to ne nasprotuje uporabi pravila nacionalnega prava, ki zgolj v javnem sektorju prepoveduje spremembo več pogodb za določen čas, katerih predmet je dejansko bilo zadovoljevanje stalnih in trajnih potreb delodajalca in ki jih je treba šteti za zlorabo, v pogodbo o zaposlitvi za nedoločen čas. Predložitveno sodišče pa mora presoditi, koliko pogoji uporabe in dejansko izvajanje upoštevnih določb nacionalnega prava pomenijo ustrezen ukrep za preprečevanje, in če je potrebno, za sankcioniranje primerov, ko javna uprava zlorablja veriženje pogodb ali delovnih razmerij za določen čas.

               7.

               Nasprotno, ker določbe 5(1) navedenega okvirnega sporazuma ni mogoče uporabiti za delavce, ki so sklenili prvo ali edino pogodbo o zaposlitvi za določen čas, ta določba državam članicam ne nalaga, naj sprejmejo sankcije, kadar taka pogodba dejansko zadovoljuje stalne in trajne potrebe delodajalca.

               8.

               Predložitveno sodišče mora upoštevne določbe nacionalnega prava razlagati čim bolj v skladu z določbama 5(1) in 8(3) okvirnega sporazuma o delu za določen čas ter v tem okviru določiti, ali je treba „ustrezni pravni ukrep“ v smislu prve od teh določb – kot je ukrep iz člena 8(3) zakona št. 2112/1920 – uporabiti v sporih v postopku v glavni stvari namesto kakih drugih določb nacionalnega prava.

      (1)  UL C 171, 5.7.2008.


title: Zadeva T-281/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. decembra 2010 – Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer proti UUNT (CHROMA) (Znamka Skupnosti — Prijava besedne znamke Skupnosti CHROMA — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               12.2.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/12

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. decembra 2010 – Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer proti UUNT (CHROMA)
   (Zadeva T-281/09) (1)

   (Znamka Skupnosti - Prijava besedne znamke Skupnosti CHROMA - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2011/C 46/22
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer AG (Frechen, Nemčija) (zastopnik: J. Albrecht, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: S. Schäffner, zastopnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 8. maja 2009 (zadeva R 1429/2008-4) o prijavi registracije besednega CHROMA kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer AG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 244, 10.10.2009.


title: Zadeva C-85/17 P: Pritožba, ki jo je Mondelez UK Holdings & Services Ltd, nekdanja Cadbury Holdings Ltd vložila 15. februarja 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 15. decembra 2016 v zadevi T-112/13, Mondelez UK Holdings & Services Ltd/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino, Société des produits Nestlé SA

text:
               6.6.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/5

         Pritožba, ki jo je Mondelez UK Holdings & Services Ltd, nekdanja Cadbury Holdings Ltd vložila 15. februarja 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 15. decembra 2016 v zadevi T-112/13, Mondelez UK Holdings & Services Ltd/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino, Société des produits Nestlé SA
   (Zadeva C-85/17 P)
   (2017/C 178/05)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Mondelez UK Holdings & Services Ltd, nekdanja Cadbury Holdings Ltd (zastopniki: T. Mitcheson QC, Barrister, P. Walsh, J. Blum in S. Dunstan, Solicitors)

      Drugi stranki v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino, Société des produits Nestlé SA

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga naj:

               —

               razveljavi te dele odločbe Splošnega sodišča v zadevi T-112/13:

                           1.

                           razlogovanje v zvezi z drugim delom prvega tožbenega razloga, navedeno v točkah od 37 do 44;

                           2.

                           razlogovanje v zvezi s prvim delom prvega tožbenega razloga, navedeno v točkah od 58 do 64;

                           3.

                           razlogovanje v zvezi s tretjim delom prvega tožbenega razloga, navedeno v točkah od 78 do 111; in

                           4.

                           razlogovanje v zvezi s četrtim delom, navedeno v točkah od 144 do 169 in v delu točke 177, v kateri je navedeno „čeprav je bilo dokazano, da je izpodbijana znamka pridobila razlikovalni učinek z uporabo na Danskem, v Nemčiji, v Španiji, v Franciji, v Italiji, na Nizozemskem, v Avstriji, na Finskem, na Švedskem in v Združenem kraljestvu“.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo pri razlogovanju, ki se nanaša na drugi del prvega tožbenega razloga in ki je navedeno v točkah od 37 do 44 sodbe. Drugi del se nanaša na uporabo znamke v zvezi z vsemi proizvodi, za katere je bila ta registrirana. Splošno sodišče je storilo napako s tem, da je ugotovilo, da je treba trgovsko uporabo čokoladne ploščice, sestavljene iz štirih trapezoidnih paličic, klasificirati kot slaščice ali piškote.

               2.

               Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo pri razlogovanju, ki se nanaša na prvi del prvega tožbenega razloga in ki je navedeno v točkah od 58 do 64 sodbe. Prvi del se nanaša na uporabo znamke v obliki, v kateri je bila registrirana. Družba Mondelez trdi, da znamka sploh ni bila uporabljena v obliki, v kateri je bila registrirana. Splošno sodišče je uporabilo napačen pravni preizkus s tem, da: (i) ni dalo zadostne teže svoji ugotovitvi, da je ploščica oblika, na katero se samodejno pomisli v zvezi zadevnimi proizvodi; in (ii) se je zaneslo na „spontano in takojšno povezavo“ med obliko in besedo KIT KAT v nasprotju s smernicami v zadevi C-215/14 Société des Produits Nestlé, EU:C:2015:604 (zadeva C-215/14).

               3.

               Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo pri razlogovanju, ki se nanaša na tretji del prvega tožbenega razloga in ki je navedeno v točkah od 78 do 111 sodbe. Tretji del se nanaša na neuporabo znamke kot označbe izvora in na dokaz, naveden v zvezi s tem. Splošno sodišče je uporabilo napačen pravni preizkus s tem, da se je oprlo na ugotovitve, ki temeljijo na prepoznavi ali povezavi. Pravilen pristop vključuje odgovor na vprašanje, ali upoštevni razred oseb proizvode ali storitve, ki jih označuje izključno prijavljena znamka, v primerjavi z vsakršno drugo navzočo znamko zaznava kot take, ki izvirajo izvirajo iz določenega podjetja v skladu z razlogovanjem Sodišča Evropske unije v zadevi C-215/14.

               4.

               Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo pri razlogovanju, ki se nanaša na četrti del prvega tožbenega razloga ter ki je navedeno v točkah od 144 do 169 in v točki 177 sodbe, v kateri je navedeno „čeprav je bilo dokazano, da je izpodbijana znamka pridobila razlikovalni učinek z uporabo na Danskem, v Nemčiji, v Španiji, v Franciji, v Italiji, na Nizozemskem, v Avstriji, na Finskem, na Švedskem in v Združenem kraljestvu“. Četrti del se nanaša na neobstoj dokaza razlikovalnega učinka, pridobljenega z uporabo znamke v celotni Evropski uniji. Splošno sodišče je pravilno ugotovilo, da družba Nestlé ni dokazala, da je znamka pridobila razlikovalni učinek v celotni EU, pri čemer družba Mondelez te ugotovitve ne izpodbija. Vendar družba Mondelez ne sprejme, da je družba Nestlé kadarkoli pridobila razlikovalni učinek za proizvode v 10 državah članica EU ali nasploh. Splošno sodišče je storilo napako s tem, da je uporabilo napačen pravni preizkus za vsako zadevno državo članico, saj niti prepoznava niti dodelitev niti povezava ne ustreza zaznavi izvora s strani upoštevnih potrošnikov znamke, kot zahteva preizkus, ki ga je Sodišče Evropske unije določilo v zadevi C-215/14.


title: Zadeva C-7/16: Sklep Sodišča (peti senat) z dne 5. julija 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de Primera Instancia n° 11 de Vigo – Španija) – Banco Popular Español SA, PL Salvador SARL/Maria Rita Giraldez Villar, Modesto Martínez Baz (Predhodno odločanje — Člen 99 Poslovnika Sodišča — Direktiva 93/13/EGS — Nedovoljeni pogoji — Prenehanje terjatve — Pravica dolžnika do odpisa dolga — Pogoji za uresničevanje te pravice)

text:
               19.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 343/17

         Sklep Sodišča (peti senat) z dne 5. julija 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de Primera Instancia no 11 de Vigo – Španija) – Banco Popular Español SA, PL Salvador SARL/Maria Rita Giraldez Villar, Modesto Martínez Baz
   (Zadeva C-7/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Člen 99 Poslovnika Sodišča - Direktiva 93/13/EGS - Nedovoljeni pogoji - Prenehanje terjatve - Pravica dolžnika do odpisa dolga - Pogoji za uresničevanje te pravice))
   (2016/C 343/26)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Juzgado de Primera Instancia no 11 de Vigo

      Stranke

      Tožeči stranki: Banco Popular Español SA, PL Salvador SARL

      Toženi stranki: Maria Rita Giraldez Villar, Modesto Martínez Baz

      Izrek

   Direktivo Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah je treba razlagati tako, da ne velja za nacionalno zakonodajo, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, ki ureja pravico dolžnika, čigar upnik je terjatev odstopil tretji osebi, da svoj dolg izpolni tako, da tej tretji osebi povrne ceno, ki ji jo je upnik nakazal na podlagi tega odstopa.

      (1)  UL C 118, 4.4.2016.


title: Zadeva T-202/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. marca 2014 – Al Assad proti Svetu (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi proti Siriji — Zamrznitev sredstev — Vpis posameznika na seznam oseb, na katere se nanašajo omejevalni ukrepi — Osebne vezi s člani režima — Pravica do obrambe — Pravice do poštenega sojenja — Obveznost obrazložitve — Dokazno breme — Pravica do učinkovitega sodnega varstva — Sorazmernost — Lastninska pravica — Pravica do spoštovanja zasebnosti)

text:
               28.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/18

         Sodba Splošnega sodišča z dne 12. marca 2014 – Al Assad proti Svetu
   (Zadeva T-202/12) (1)

   ((Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi proti Siriji - Zamrznitev sredstev - Vpis posameznika na seznam oseb, na katere se nanašajo omejevalni ukrepi - Osebne vezi s člani režima - Pravica do obrambe - Pravice do poštenega sojenja - Obveznost obrazložitve - Dokazno breme - Pravica do učinkovitega sodnega varstva - Sorazmernost - Lastninska pravica - Pravica do spoštovanja zasebnosti))
   2014/C 129/22
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Bušra Al Asad (Damas, Sirija) (zastopnika: G. Karouni in C. Dumont, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: G. Étienne in M. M. Joséphidès, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti prvič, Izvedbenega sklepa Sveta 2012/172/SZVP z dne 23. marca 2012 o izvajanju Sklepa 2011/782/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji (UL L 87, str. 103), drugič, Sklepa Sveta 2012/739/SZVP z dne 29. novembra 2012 o omejevalnih ukrepih proti Siriji in razveljavitvi Sklepa 2011/782/SZVP (UL L 330, str. 21), tretjič, Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 363/2013 z dne 22. aprila 2013 o izvajanju Uredbe (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih proti Siriji (UL L 111, str. 1, popravek v UL 2013, L 127, str. 27), in četrtič, Sklepa Sveta 2013/255/SZVP z dne 31. maja 2013 o omejevalnih ukrepih proti Siriji (UL L 147, str. 14) v delih, v katerih se nanašajo na tožečo stranko.

      Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Bušri Al Asad se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 217, 21.7.2012.


title: Zadeva C-420/10: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 1. marca 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Hamburg – Nemčija) – Söll GmbH proti Tetra GmbH (Dajanje biocidnih pripravkov v promet — Direktiva 98/8/ES — Člen 2(1)(a) — Pojem „biocidni pripravki“ — Pripravek, ki povzroča flokulacijo škodljivih organizmov, ne da bi jih uničil, odvračal ali naredil neškodljive)

text:
               21.4.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 118/3

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 1. marca 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Hamburg – Nemčija) – Söll GmbH proti Tetra GmbH
   (Zadeva C-420/10) (1)

   (Dajanje biocidnih pripravkov v promet - Direktiva 98/8/ES - Člen 2(1)(a) - Pojem „biocidni pripravki“ - Pripravek, ki povzroča flokulacijo škodljivih organizmov, ne da bi jih uničil, odvračal ali naredil neškodljive)
   2012/C 118/05
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Landgericht Hamburg

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Söll GmbH

      Tožena stranka: Tetra GmbH

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Landgericht Hamburg – Razlaga člena 2(1)(a) Direktive 98/8/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 1998 o dajanju biocidnih pripravkov v promet (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 23, str. 3) – Opredelitev proizvoda, ki povzroči flokulacijo škodljivih organizmov, ne da bi jih uničil, odvračal ali naredil neškodljive, za „biocidni pripravek“ – Algicid, ki vsebuje snov aluminijev klorohidrat – Pojem „biocidni pripravek“

      Izrek

   Pojem „biocidni pripravki“ iz člena 2(1)(a) Direktive 98/8/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 1998 o dajanju biocidnih pripravkov v promet je treba razlagati tako, da vključuje tudi pripravke, ki učinkujejo posredno na ciljne škodljive organizme, če vsebujejo eno ali več aktivnih snovi, ki povzročijo kemično ali biološko reakcijo, ki je sestavni del vzročne verige, katere cilj je inhibitorno učinkovati na navedene organizme.

      (1)  UL C 288, 23.10.2010.