title: Zadeva T-185/14: Tožba, vložena 14. marca 2014 – Freitas proti Parlamentu in Svetu

text:
               16.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 184/34

         Tožba, vložena 14. marca 2014 – Freitas proti Parlamentu in Svetu
   (Zadeva T-185/14)
   2014/C 184/56
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: José Freitas (Porto, Portugalska) (zastopnik: J.-P. Hordies, odvetnik)

      Toženi stranki: Svet Evropske unije in Evropski parlament

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               tožbo razglasi za dopustno in utemeljeno;

               —

               razglasi za nično točko (b) člena 1(2) Direktive 2013/55/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. novembra 2013 o spremembi Direktive 2005/36/ES o priznavanju poklicnih kvalifikacij in Uredbe (EU) št. 1024/2012 o upravnem sodelovanju prek informacijskega sistema za notranji trg (uredba IMI), objavljena v Uradnem listu Evropske unije z dne 28. decembra 2013 (L 354/132);

               —

               toženima strankama naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 49 PDEU, v kolikor poklic notarja spada na področje uporabe člena 49 PDEU, ki se nanaša na svobodo ustanavljanja in se ne nanaša na dejavnosti, povezane z izvajanjem javne oblasti v smislu člena 51 PDEU. Poklica notarja tako ne bi mogli izključiti s področja uporabe Direktive 2005/36/ES (1).

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti, ker so notarji, imenovani z aktom vlade na splošno in absolutno izključeni s področja uporabe Direktive 2005/36/ES.

      (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/36/ES z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij (UL L 255, str. 22).


title: Zadeva T-331/05: Tožba, vložena 1. septembra 2005 — IKEA proti UUNT

text:
               12.11.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 281/28

         Tožba, vložena 1. septembra 2005 — IKEA proti UUNT
   (Zadeva T-331/05)
   (2005/C 281/53)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Inter IKEA Systems B.V. (Delft, Nizozemska) (zastopnika: J. Gulliksson, J. Olsson, lawyers)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razveljavitev odločbe v postopku R 799/2004-1 prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 1. julija 2005, in

               —

               naložitev stroškov postopka UUNT.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: Figurativna znamka, sestavljena iz kombinacije modre in rumene barve za proizvode in storitve iz razredov 20 in 35 (pohištvo, oglaševanje itd.) — prijava št. 3 160 363

      Odločba preizkuševalca: Zavrnitev prijave glede vseh proizvodov in storitev

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 7(1)(b) in člena 7(3) Uredbe Sveta št. 40/94, ker je znamka kot taka dovolj razlikovalna, da se lahko registrira, in je nadalje pridobila razlikovalni značaj z uporabo v Nemčiji, na Nizozemskem in Švedskem.


title: Zadeva T-462/15: Tožba, vložena 11. avgusta 2015 – Asia Leader International (Cambodia)/Komisija

text:
               28.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/49

         Tožba, vložena 11. avgusta 2015 – Asia Leader International (Cambodia)/Komisija
   (Zadeva T-462/15)
   (2015/C 320/67)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Asia Leader International (Cambodia) Co. Ltd (Tai Seng SEZ, Cambodia) (zastopnika: R. MacLean, Solicitor, in A. Bochon, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlagata, naj:

               —

               tožbo razglasi za dopustno;

               —

               člena 1(1) in 1(3) Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2015/776 z dne 18. maja 2015 o razširitvi dokončne protidampinške dajatve, uvedene z Uredbo Sveta (EU) št. 502/2013 na uvoz koles s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, na uvoz koles, poslanih iz Kambodže in Pakistana ter s Filipinov, ne glede na to, ali so deklarirana kot izdelki s poreklom iz Kambodže ali Pakistana ali s Filipinov (UL L 122/4), razglasi za nična;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov tožeče stranke in svojih stroškov; in

               —

               vsaki intervenientki naloži plačilo stroškov tožeče stranke v zvezi s to intervencijo in svojih stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navajata tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 13(1) Uredbe Uredba Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti, zaradi očitne napake pri pravni in dejanski presoji, ki jo je storila Komisija v zvezi z obstojem izogibanja dostopnim podatkov in njihovo naravo.

                           —

                           Tožeča stranka navaja, da Komisija nima nobenega dokaza v utemeljitev svoje trditve o tem, da so zadevni okvirji za kolesa kitajskega porekla.

                           —

                           Tožeča stranka, nasprotno, zatrjuje, da vsi dokazi, ki jih je predložila, dokazujejo, da so okvirji za kolesa vietnamskega porekla.

                           —

                           Nazadnje, tožeča stranka meni, da Komisija ni pristojna niti na podlagi Uredbe Sveta št. 1225/2009 niti na podlagi sodne prakse Sodišča enostavno ugotoviti, da je bila tožeča stranka udeležena pri prekladanju zadevnih proizvodov iz Kitajske.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 13(2) Uredbe Uredba Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti, zaradi očitne napake pri pravni in dejanski presoji, ki jo je storila Komisija v zvezi z dejavnostjo sestavljanja s strani tožeče stranke in kršitev dolžnosti skrbnega ravnanja.

                           —

                           Tožeča stranka navaja, da bi Komisija morala pri presoji njenega položaja uporabljati dejanske informacije in podatke, ki jih je predložila. Tožeča stranka meni, da uporaba referenčnih vrednosti tretjih oseb v ta namen ni dovoljena, če so predložena razumna in upravičena pojasnila za dejanske podatke.

                           —

                           Tožeča stranka nato navaja, da je Komisija poleg tega kršila obveznost, da pravilno oceni njene proizvodne stroške, ko je dele, uporabljene za proizvodnjo prve prodaje tožeče stranke na trg Evropske unije, razvrstila kot dele s kitajskim poreklom, čeprav so vietnamskega porekla. Komisija naj bi s tem kršila tudi svojo dolžnost skrbnega ravnanja.

                           —

                           Tožeča stranka trdi tudi, da je Komisija napačno izračunala stroške energije in najema, ker je pri porazdelitvi teh stroškov, nepravilno, uporabila različne dejavnike. Prav tako je napačno izračunala, da je podjetje v upoštevnem obdobju delovalo na 13 % svojih proizvodnih zmogljivosti.

                           —

                           Nazadnje, po mnenju tožeče stranke je Komisija zavrnila upoštevanje kakršnihkoli amortizacijskih stroškov za osnovna sredstva, čeprav je tožeča stranka predložila dokaz za to, da jih je tožeča stranka delničarju podjetja povrnila.

               3.

               Tretji tožbeni razlog se nanaša na to, da Komisija v nasprotju s členom 18(3) Uredbe Uredba Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti, ni ustrezno upoštevala informacij in podatkov, ki jih je tožeča stranka predložila v odgovor na dokončno razkritje.

                           —

                           Tožeča stranka navaja, da to, da je Komisija v celoti zavrnila vse dodatne informacije, ki jih je predložila tožeča stranka, dokazuje, da te informacije niso bile upoštevane.

                           —

                           Po mnenju tožeče stranke so dodatne informacije in dokazi, ki jih je predložila v izpodbijanje ugotovitve Komisije o prekladanju, izhajale iz različnih neodvisnih virov.

                           —

                           Nazadnje, tožeča stranka meni, da bi morala Komisija, čeprav ni imela dokazov ali navedb o kitajskem poreklu okvirjev, ugotoviti, da so dokazi nakazovali na vietnamsko poreklo okvirjev.


title: Zadeva C-480/13: Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 17. julija 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Hamburg – Nemčija) – Sysmex Europe GmbH proti Hauptzollamt Hamburg-Hafen (Predhodno odločanje — Tarifna uvrstitev — Skupna carinska tarifa — Kombinirana nomenklatura — Tarifne številke 3204, 3212 in 3822 — Snov, pri kateri se s kemično reakcijo in laserskim obsevanjem povzroči fluorescenco z namenom analize belih krvničk)

text:
               15.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 315/24

         Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 17. julija 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Hamburg – Nemčija) – Sysmex Europe GmbH proti Hauptzollamt Hamburg-Hafen
   (Zadeva C-480/13) (1)

   ((Predhodno odločanje - Tarifna uvrstitev - Skupna carinska tarifa - Kombinirana nomenklatura - Tarifne številke 3204, 3212 in 3822 - Snov, pri kateri se s kemično reakcijo in laserskim obsevanjem povzroči fluorescenco z namenom analize belih krvničk))
   2014/C 315/35
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Finanzgericht Hamburg

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Sysmex Europe GmbH

      Tožena stranka: Hauptzollamt Hamburg-Hafen

      Izrek

   Kombinirano nomenklaturo iz Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1810/2004 z dne 7. septembra 2004, je treba razlagati tako, da blago, ki sestoji iz topil in polimetinske snovi, ki se, čeprav ima lahko blag in neobstojen učinek obarvanja na tekstilu, v praksi ne uporablja zaradi lastnosti obarvanja in ki je namenjena izključno analizi belih krvničk na podlagi nalaganja ionov na nekatere sestavne dele navedenih krvničk, ki pri obsevanju teh delov z lasersko svetlobo za nekaj časa postanejo fluorokromatske, spada pod tarifno številko 3822 navedene kombinirane nomenklature, ki se nanaša na laboratorijske reagente.

      (1)  UL C 352, 30.11.2013.


title: Zadeva T-407/10: Tožba, vložena 14. septembra 2010 – Madžarska proti Komisiji

text:
               20.11.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 317/33

         Tožba, vložena 14. septembra 2010 – Madžarska proti Komisiji
   (Zadeva T-407/10)
   ()
   2010/C 317/61
   Jezik postopka: madžarščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Republika Madžarska (zastopnika: M. Fehér in K. Szíjjártó)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlog tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti člena 1(3) in (4) in priloge II Odločbe Komisije z dne 8. julija 2010 v zvezi z velikim projektom, imenovanim „preureditev železniške povezave Budimpešta-Kelenföld Székesfehérvár-Boba, prvi odsek, prva faza“, ki je del operativnega programa „Transport“, ki predvideva strukturno pomoč za Madžarsko iz Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada, ker te določbe predpisujejo maksimalen znesek za katerega se uporablja stopnja sofinanciranja tako, da iz upravičenih izdatkov izključujejo plačila iz naslova davka na dodano vrednost;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka deloma izpodbija Sklep Komisije z dne 8. julija 2010 [notificiran pod številko C(2010) 4593] v zvezi z velikim projektom, imenovanim „preureditev železniške povezave Budimpešta-Kelenföld Székesfehérvár-Boba, prvi odsek, prva faza“, ki je del operativnega programa „Transport“ v okviru katerega je predvidena strukturna pomoč Unije v okviru cilja „Konvergenca“, iz Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada. V tem sklepu je Komisija potrdila finančni prispevek Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada pri omenjenem projektu. Poleg tega je Komisija menila, da znesek davka na dodano vrednost, za katerega se lahko zahteva financiranje, ne more biti vključen v maksimalen znesek za katerega se uporablja stopnja prednostnega sofinanciranja iz operativnega programa v zvezi z zadevnim projektom.
   V okviru tožbenih razlogov tožeča stranka trdi, da je Komisija kršila določbe prava Unije, ki se uporabijo in sicer zlasti člen 56(4) Uredbe (ES) št. 1083/2006 (1) in člen 3 Uredbe (ES) št. 1084/2006 (2).
   Tožeča stranka ocenjuje, da člen 3(e) Uredbe (ES) št. 1084/2006 jasno določa, da povratni davek na dodano vrednost (vstopni DDV) ne sodi med upravičene izdatke, ki jih sofinancira Kohezijski sklad. Meni pa, da iz te določbe jasno izhaja, da je nepovratni davek na dodano vrednost, nasprotno, upravičen izdatek. Zato ob tem, da upravičenec v okviru zadevnega velikega projekta na katerega se nanaša izpodbijani sklep (Nemzeti Infrastruktúra Fejlesztő Zártkörűen Működő Részvénytarsaság – nacionalna družba za razvoj infrastrukture, v nadaljevanju: NIF) ni davčni zavezanec tako na podlagi prava Unije kot tudi nacionalnega prava o davku na dodano vrednost, tako da ne more zahtevati povračila vstopnega davka na dodano vrednost, tožeča stranka izvaja, da Komisija v izpodbijanem sklepu iz sofinanciranja ni mogla izključiti izdatkov, ki ustrezajo temu davku.
   Poleg tega tožeča stranka Komisiji očita, da je državam članicam odvzela pristojnost, ki jim jo priznava člen 56(4) Uredbe (ES) št.1083/2006, ker je za neupravičene izdatke štela izdatke, ki jih uredba št. 1084/2006 ne uvršča med neupravičene izdatke in ker upoštevni nacionalni predpisi te izrecno opredeljujejo kot upravičene.
   Tožeča stranka tudi navaja, da ocena Komisije in sicer, da naj bi bil plačani davek na dodano vrednost „povraten“ prek davka na dodano vrednost od pristojbin, ki bi bile plačane upravljavcem z infrastrukturo, ki jo bo izgradil upravičenec, pomeni široko razlago izraza „povratni DDV“ v smislu člena 3(e) Uredbe (ES) št. 1084/2006, ki ni v skladu z besedilom te določbe in je poleg tega v nasprotju z zakonodajo Skupnosti s področja davka na dodano vrednost. Ocenjuje, da so upravičenec, ki izgradi infrastrukturo in osebe, ki zagotavljajo upravljanje s to infrastrukturo, ko je zgrajena, neodvisni eden od drugega in so povezani zgolj posredno, zaradi upoštevnih pravnih predpisov – in ne zaradi opravljanja gospodarske dejavnosti. V zvezi s tem tožeča stranka navaja, da je upravičenec zavezan dejansko in dokončno nositi breme vstopnega davka na dodano vrednost.
   Nazadnje tožeča stranka navaja, da niti Uredba (ES) št. 1083/2006 niti Uredba (ES) št. 1084/2006 ne dopuščata razlage, na podlagi katere bi Komisija pri svoji presoji upravičenih izdatkov med katere spada davek na dodano vrednost za katerega se lahko zahteva financiranje lahko oprla svoj sklep na dejstvo, da bi se zadevna država članica lahko odločila za drugačno zakonodajno rešitev glede izvedbe projekta in upravljanja z infrastrukturo. V zvezi s tem tudi navaja, da so osebe, ki upravljajo infrastrukturo v državah članicah in javne službe v izvirni pristojnosti držav članic. Izvaja, da mora Komisija, kadar so pogoji iz zakonodaje unije izpolnjeni, sprejeti odločitev zadevne države članice med drugim glede posledic, ki glede presoje upravičenih izdatkov, izhajajo iz tega ali je upravičenec davčni zavezanec ali ne.

      (1)  Uredba Sveta z dne 11. julija 2006 o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu in Kohezijskem skladu in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1260/1999 (UL L 210, str. 25).

      (2)  Uredba Sveta z dne 11. julija 2006 o ustanovitvi Kohezijskega sklada in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1164/94 (UL L 210, str. 79).


title: Zadeva C-48/12: Sklep predsednika Sodišča z dne 8. januarja 2013 – Evropska komisija proti Republiki Poljski

text:
               13.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 108/18

         Sklep predsednika Sodišča z dne 8. januarja 2013 – Evropska komisija proti Republiki Poljski
   (Zadeva C-48/12) (1)

   2013/C 108/44
   Jezik postopka: poljščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 80, 17.3.2012.


title: Zadeva T-262/08: Tožba, vložena 8. julija 2008 – Canon Communications proti UUNT – Messe Düsseldorf (MEDTEC)

text:
               30.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/55

         Tožba, vložena 8. julija 2008 – Canon Communications proti UUNT – Messe Düsseldorf (MEDTEC)
   (Zadeva T-262/08)
   (2008/C 223/97)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Canon Communications LLC (Los Angeles, Združene države) (zastopnik: M. Mak, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Messe Düsseldorf GmbH (Düsseldorf, Nemčija)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Naj se razveljavi odločba odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 30. aprila 2008 v zadevi R 817/2005 1; in

               —

               tožeči stranki/drugi stranki pred odborom za pritožbe naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Tožeča stranka.

      Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka „MEDTEC“ za proizvode in storitve iz razredov 16, 35 in 41.

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Druga stranka pred odborom za pritožbe.

      Navajana znamka ali znak: Nemška registracija št. 39 975 563 besedne znamke „Metec“ za proizvode in storitve iz razredov 16, 35 in 41; mednarodna registracija št. 752 637 besedne znamke „Metec“ za proizvode in storitve iz razredov 16, 35 in 41.

      Odločba oddelka za ugovore: Ugoditev ugovoru za vse izpodbijane proizvode in storitve.

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe.

      Navajani tožbeni razlogi: Odločba odbora za pritožbe naj se razveljavi, ker obstaja znatna verjetnost, da so nacionalne znamke, navedene v postopkih z ugovorom, neveljavne; podredno, kršitev člena 8(1) Uredbe Sveta št. 40/94, ker med zadevnimi storitvami ni podobnosti in zato ni verjetnosti zmede med nasprotujočima si znamkama ali, še podredno, da zadevne storitve niso dovolj podobne, da bi se lahko sklepalo, da obstaja verjetnost zmede. Podredno bi bilo treba dokazati, da je odbor za pritožbe naredil napako, ker ni preučil dejstva, da je zadevna javnost visoko specializirana in zato ne bo zmede o nasprotujočih si znamkah. Nazadnje, kot podredni tožbeni razlog, je treba dokazati, da je odbor za pritožbe naredil napako, ko ni upošteval dejstva, da je druga stranka pred odborom za pritožbe dopuščala tožeči stranki uporabo zadevne znamke Skupnosti več kot pet let.


title: Zadeva T-387/05: Tožba, vložena  13. oktobra 2005  — Chatziioannidou proti Komisiji

text:
               14.1.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/25

         Tožba, vložena 13. oktobra 2005 — Chatziioannidou proti Komisiji
   (Zadeva T-387/05)
   (2006/C 10/50)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Eleni Chatziioannidou (Auderghem, Belgija) (zastopnik: S. A. Pappas, avocat)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasitev ničnosti odločbe Organa, pristojnega za imenovanja (OPI), z dne 8. julija 2005 o zavrnitvi ugovora tožeče stranke zoper odločbo o prenosu njenih pokojninskih pravic v sistem Skupnosti,

               —

               naložitev plačila stroškov toženi stranki.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka, uradnik Komisije, je vložila zahtevo za prenos njenih pokojninskih pravic, ki jih je pridobila v Grčiji, preden je nastopila službo pri Komisiji, v sistem Skupnosti. S svojo tožbo ugovarja načinu izračuna števila let pokojninske dobe, ki jih je treba upoštevati v skladu s sistemom pokojninskega zavarovanja Skupnosti na podlagi prenosa sredstev. Tožeča stranka zlasti trdi, da je Komisija pred uvedbo evra prenesena sredstva menjavala v valuto, ki ni belgijski frank, po srednjem menjalnem tečaju, ki naj bi odseval denarna nihanja v času plačila prispevkov, in ne po stopnji, ki je veljala na dan izračuna. Od konca prehodnega obdobja za dokončno uvedbo evra, in sicer od 1. januarja 2002, pa Komisija ne uporablja več tega načina izračuna, ampak upošteva znesek v evrih, ki ga posredujejo nacionalni nosilci.
   Tožeča stranka meni, da je v njenem primeru posledica opustitve metode srednjega menjalnega tečaja občutno manjše število let pokojninske dobe, ki so ji bila priznana. Na tej podlagi navaja kršitev člena 3 Uredbe Sveta št. 1103/97, ki določa, da uvedba evra posledično ne vpliva na spremembo pogojev iz pravnih instrumentov. Navaja tudi kršitev načela prepovedi diskriminacije, ker se uradniku v popolnoma enakih pogojih, v odvisnosti od dejstva, ali je bila njegova zahteva za prenos vložena pred ali po uvedbi evra, ne dodeli enako število let pokojninske dobe Skupnosti.


title: Zadeva C-327/10: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 17. novembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Okresní soud v Chebu – Češka republika) – Hypoteční banka, a.s. proti Udu Miku Lindnerju ( „Pristojnost in izvrševanje sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah — Pogodba o hipotekarnem posojilu, ki jo sklene potrošnik z državljanstvom države članice pri banki s sedežem v drugi državi članici — Zakonodaja države članice, na podlagi katere je mogoče zoper potrošnika vložiti tožbo pred sodiščem te države, če njegovo prebivališče ni znano“ )

text:
               28.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/12

      Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 17. novembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Okresní soud v Chebu – Češka republika) – Hypoteční banka, a.s. proti Udu Miku Lindnerju
      (Zadeva C-327/10) (1)

      (Pristojnost in izvrševanje sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah - Pogodba o hipotekarnem posojilu, ki jo sklene potrošnik z državljanstvom države članice pri banki s sedežem v drugi državi članici - Zakonodaja države članice, na podlagi katere je mogoče zoper potrošnika vložiti tožbo pred sodiščem te države, če njegovo prebivališče ni znano)
      (2012/C 25/19)
      Jezik postopka: češčina

         Predložitveno sodišče

      Okresní soud v Chebu

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Hypoteční banka, a.s.

         Tožena stranka: Udo Mike Lindner

         Predmet

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Okresní soud v Chebu – Razlaga člena 81 PDEU, členov 16(2), 17(3) in 24 Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 42) ter člena 6(1) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288) – Pristojnost v zvezi s pogodbo o hipotekarnem posojilu, ki jo je sklenil potrošnik, ki ima državljanstvo države članice, pri banki s sedežem v drugi državi članici – Zakonodaja države članice, ki omogoča, da se proti potrošniku vloži tožba pri sodišču te države, če njegovo stalno prebivališče ni znano.

         Izrek

                  1.

                  Uredbo Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da uporaba pravil o pristojnosti, ki jih ta uvaja, predpostavlja, da lahko položaj, kot je ta v sporu o glavni stvari, ki je predložen v odločanje sodišču države članice, sproži vprašanja v zvezi z določitvijo mednarodne pristojnosti tega sodišča. Tak položaj se pojavi v zadevi, kot je ta v postopku v glavni stvari, v kateri mora sodišče države članice odločiti o tožbi zoper državljana druge države članice, čigar prebivališče temu sodišču ni znano.

                  2.

                  Uredbo št. 44/2001 je treba razlagati tako, da

                              —

                              v položaju, kot je ta v postopku v glavni stvari, v katerem se potrošnik, ki je stranka pogodbe o dolgoročnem nepremičninskem posojilu, v kateri je določena obveznost obvestiti sopogodbenika o vseh spremembah naslova, odpove svojemu stalnemu prebivališču pred vložitvijo tožbe zoper njega zaradi kršitve njegovih pogodbenih obveznosti, so sodišča države članice, na ozemlju katere je zadnje znano stalno prebivališče potrošnika, na podlagi člena 16(2) Uredbe št. 44/2001 pristojna za odločanje o navedeni tožbi, če na podlagi člena 59 te uredbe ne morejo ugotoviti dejanskega stalnega prebivališča tožene stranke in ne razpolagajo niti z dokazi, ki bi jim omogočili, da ugotovijo, da ima ta dejansko stalno prebivališče zunaj ozemlja Unije;

                              —

                              ta uredba ne nasprotuje uporabi določbe nacionalnega procesnega prava države članice, ki zaradi izogibanja položaju, v katerem se odkloni sodno varstvo, omogoča izvedbo postopka zoper osebo, katere stalno prebivališče ni znano, in ob njeni odsotnosti, če se sodišče, ki mu je spor predložen v odločanje, pred odločitvijo o tem prepriča, da so bile opravljene vse poizvedbe, pri katerih se zahtevata skrbnost in dobra vera, da bi našli toženo stranko.

         (1)  UL C 246, 11.9.2010.


title: Zadeva F-23/15: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 18. marca 2016 – Kerstens/Komisija (Javni uslužbenci — Uradniki — Obveznosti — Dejanja, ki javne uslužbence kažejo v slabi luči — Razširjanje žaljivih govoric o drugem uradniku — Člen 12 Kadrovskih predpisov — Disciplinski postopek — Preiskava, v kateri se preverjajo dejstva — Opomin — Člen 9(1)(b) Priloge IX h Kadrovskim predpisom — Splošne izvedbene določbe — Kršitev postopka — Posledice kršitve)

text:
               2.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 156/55

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 18. marca 2016 – Kerstens/Komisija
   (Zadeva F-23/15) (1)

   ((Javni uslužbenci - Uradniki - Obveznosti - Dejanja, ki javne uslužbence kažejo v slabi luči - Razširjanje žaljivih govoric o drugem uradniku - Člen 12 Kadrovskih predpisov - Disciplinski postopek - Preiskava, v kateri se preverjajo dejstva - Opomin - Člen 9(1)(b) Priloge IX h Kadrovskim predpisom - Splošne izvedbene določbe - Kršitev postopka - Posledice kršitve))
   (2016/C 156/77)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Petrus Kerstens (Overijse, Belgija) (zastopnik: C. Mourato, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: T. S. Bohr in C. Ehrbar, agenta)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti sklepa, s katerim je bil tožeči stranki kot disciplinska sankcija izrečen opomin.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Petrus Kerstens nosi svoje stroške in stroške Evropske komisije.

      (1)  UL C 127, 20.4.2015, str. 42.


title: Zadeva T-309/17: Tožba, vložena 15. maja 2017 – Optile/Komisija

text:
               31.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 249/30

         Tožba, vložena 15. maja 2017 – Optile/Komisija
   (Zadeva T-309/17)
   (2017/C 249/46)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Organisation professionnelle des transports d’Ile de France (Optile) (Pariz, Francija) (zastopnika: F. Thiriez in M. Dangibeaud, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               za delno ničen razglasi člen 1 Sklepa Evropske komisije SA.26763 z dne 2. februarja 2017 o domnevni pomoči, ki jo je regija Ile-de-France dodelila podjetjem za javni prevoz sistemu, vendar le v delu, v katerem je ugotovljeno, da je sistem pomoči, ki ga je regija Ile-de-France vzpostavila od leta 1979 do leta 2008, nov sistem pomoči, ki je bil „izveden nezakonito“;

               —

               podredno, za delno ničen razglasi člen 1 Sklepa Evropske komisije SA.26763 z dne 2. februarja 2017 o domnevni pomoči, ki jo je regija Ile-de-France dodelila podjetjem za javni prevoz sistemu, in sicer v delu, v katerem je ugotovljeno, da je bil sistem pomoči „nezakonito izveden“ med majem 1994 in 25. decembrom 2008.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               S prvim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je bilo s Sklepom Evropske komisije z dne 2. februarja 2017 o sistemu pomoči SA.267632014/C (ex 2012/NN), ki ga je Francija izvedla v korist podjetij iz regije Ile-de-France, ki se ukvarjajo z avtobusnim prevozom (C (2017) 439 final; v nadaljevanju: izpodbijani sklep), ugotovljeno, da je bil preučeni sistem nov sistem pomoči. V zvezi s tem tožeča stranka podaja te očitke:

                           —

                           kršitev člena 1(b)(i) Uredbe Sveta (EU) 2015/1589 z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije (UL 2015, L 248, str. 9) (v nadaljevanju: Uredba št. 2015/1589), in sicer ker pravna podlaga zadevnega sistema izvira iz časa pred Rimsko pogodbo;

                           —

                           nezadostna obrazložitev člena 1(b)(v) Uredbe št. 2015/158;

                           —

                           napačna ugotovitev dejanskega stanja in nepravilna uporaba prava glede upoštevanega datuma liberalizacije trga.

               2.

               Z drugim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je v izpodbijanem sklepu ugotovljeno, da gre v obdobju od leta 1994 do 1998 za nov sistem pomoči. V tem okviru tožeča stranka zatrjuje:

                           —

                           kršitev procesnih pravic strank ter načel pravne varnosti in legitimnega pričakovanja, in sicer ker je Komisija obseg svoje preiskave razširila čez okvir, določen s sklepom o začetku;

                           —

                           kršitev člena 17 Uredbe št. 2015/1589, in sicer ker je Komisija ugotovila, da se je s predlogom za razveljavitev, ki ga je vložila fizična oseba, pretrgalo zastaranje.


title: Zadeva T-517/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. julija 2012 – Pharmazeutische Fabrik Evers proti UUNT – Ozone Laboratories Pharma (HYPOCHOL) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti HYPOCHOL — Prejšnja figurativna nacionalna znamka HITRECHOL — Relativni razlog za zavrnitev — Neobstoj verjetnosti zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               25.8.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 258/18

         Sodba Splošnega sodišča z dne 12. julija 2012 – Pharmazeutische Fabrik Evers proti UUNT – Ozone Laboratories Pharma (HYPOCHOL)
   (Zadeva T-517/10) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti HYPOCHOL - Prejšnja figurativna nacionalna znamka HITRECHOL - Relativni razlog za zavrnitev - Neobstoj verjetnosti zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2012/C 258/31
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Pharmazeutische Fabrik Evers (Pinneberg, Nemčija) (zastopnika: R. Kaase in R. Möller, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Ozone Laboratories Pharma SA (Bukarešta, Romunija)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 1. septembra 2010 (zadeva R 1332/2009-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Pharmazeutische Fabrik Evers GmbH & Co. KG in Ozone Laboratories Pharma SA.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Pharmazeutische Fabrik Evers GmbH & Co. KG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 13, 15.1.2011.


               25.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 334/31

         Tožba Nadzornega organa Efte proti Islandiji, vložena 17. julija 2014
   (Zadeva E‐11/14)
   (2014/C 334/12)
   Nadzorni organ Efte, ki ga zastopata Markus Schneider in Janne Tysnes Kaasin, zastopnika Nadzornega organa Efte, Rue Belliard 35, 1040 Bruselj, Belgija, je 17. julija 2014 na Sodišču Efte vložil tožbo proti Islandiji.
   Nadzorni organ Sodišču Efte predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da Republika Islandija – s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz točke 2 Priloge XII k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2011/7/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o boju proti zamudam pri plačilih v trgovinskih poslih), kakor je bil prilagojen Sporazumu EGP s Protokolom 1 k navedenemu sporazumu, in/ali o teh ukrepih ni obvestila Nadzornega organa Efte – ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 12 navedenega akta in člena 7 Sporazuma EGP;

               2.

               Islandiji naloži plačilo stroškov postopka.

      Pravna podlaga in dejansko stanje ter navedeni tožbeni razlogi:

               —

               ta tožba se nanaša na to, da Islandija do najpozneje 18. februarja 2014 ni ukrepala, da bi svojo zakonodajo uskladila z obrazloženim mnenjem Nadzornega organa Efte z dne 18. decembra 2013, saj v svoj nacionalni pravni red ni prenesla Direktive 2011/7/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o boju proti zamudam pri plačilih v trgovinskih poslih (akt), navedene v točki 2 Priloge XII k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru in kakor je bila prilagojena navedenemu sporazumu s Protokolom 1 k Sporazumu EGP;

               —

               Nadzorni organ Efte ugotavlja, da Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela potrebnih ukrepov za izvajanje navedenega akta in/ali o tem ni obvestila Nadzornega organa Efte, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 12 navedenega akta in iz člena 7 Sporazuma EGP.


title: Zadeva T-260/14: Tožba, vložena 25. aprila 2014 – Vattenfall Europe Mining in drugi proti Komisiji

text:
               14.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/21

         Tožba, vložena 25. aprila 2014 – Vattenfall Europe Mining in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-260/14)
   2014/C 223/26
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Vattenfall Europe Mining AG (Cottbus, Nemčija), Vattenfall Europe Sales GmbH (Hamburg, Nemčija) in Vattenfall GmbH (Berlin, Nemčija) (zastopnika: R. Karpenstein in C. Johann, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               sklep Evropske komisije C(2013) 4424 final z dne 18. decembra 2013 v zadevi Državna pomoč SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Nemčija, Podpora za elektriko iz obnovljivih virov energije in znižana dodatna dajatev EEG za energetsko intenzivne uporabnike razglasi za ničnega na podlagi člena 264 PDEU;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: neobstoj državnih sredstev v smislu člena 107(1) PDEU
               Tožeče stranke s prvim tožbenim razlogom trdijo, da je Komisija v okviru denarnih tokov, organiziranih na podlagi zakona o favoriziranju energije iz obnovljivih virov (v nadaljevanju: EEG), neupravičeno izhajala iz vložka „državnih sredstev“ v smislu člena 107(1) PDEU.

                           —

                           To, da je v zakonu določena prednost brez vložka državnih sredstev, naj ne bi zadoščalo za izpolnitev dejanskega stana pomoči. V zvezi z dodatno dajatvijo EEG ni podan potreben vložek državnih sredstev, saj jo plačujejo le zasebne osebe in pobranih sredstev zaradi pomanjkljivega stalnega nadzora in s tem povezane možnosti dostopa ni bilo mogoče pripisati državi.

                           —

                           Državnega nadzora nad dodatno dajatvijo EEG ni že zato, ker njene višine ne določijo državni organi, ampak se določi glede na ceno električne energije na borzi električne energije in glede na količino proizvedene električne energije iz obnovljivih virov. Poleg tega država na peti stopnji mehanizma nadomestil iz zakona EEG nima možnosti vplivanja v razmerju dobavitelj energije-končni uporabnik. Nadaljnji prenos stroškov s tem primeru izvede v povsem zasebnopravnem razmerju.

                           —

                           Na podlagi nujne povezave med uvrstitvijo dodatne dajatve EEG in omejitvijo dodatne dajatve za energetsko intenzivne uporabnike torej tudi glede t.i. posebne sheme kompenzacijskih nadomestil iz zakona EEG ni potrebnega državnega nadzora. Tega ni mogoče utemeljiti s tem, da je odločitev o nadzoru sprejel Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle (zvezni urad za gospodarstvo in nadzor nad izvozom), saj je ta pristojen le za naknadno izvajanje oziroma ugotavljanje.

                           —

                           Poleg tega se država z omejitvijo dodatne dajatve za energetsko intenzivne uporabnike ne odpoveduje sredstvom, ki bi jih običajno dobila. Na podlagi posebne strukture mehanizma nadomestil-EEG ni z omejitvijo dajatev povezano nobeno zmanjšanje skupnih prihodkov iz dodatne dajatve EEG. Omejitve dajatev za energetsko intenzivne uporabnike naj bi se, nasprotno, izravnale z višjimi dajatvami na vsako kilovatno uro električne energije, dobavljeno neprivilegiranemu končnemu uporabniku.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: neobstoj selektivne prednosti v smislu člena 107(1) PDEU
               Tožeče stranke z drugim tožbenim razlogom trdijo, da t.i. posebna shema kompenzacijskih nadomestil iz zakona EEG – drugače kot meni Komisija – ne določa selektivne prednosti v smislu člena 107(1) PDEU. Podlaga za razlikovanje med energetsko intenzivnimi in energetsko neintenzivnimi uporabniki je v logiki sistema dajatev iz zakona EEG in s tem to razlikovanje a priori ni selektivno. Omejitev dajatev za energetsko intenzivne uporabnike le kompenzira posebne slabosti, ki bi bile za te uporabnike povezane z dodatno dajatvijo EEG, ki se jo pobere od uporabnikov.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: neobstoj (grozečega) izkrivljanja konkurence ali oviranja trgovine
               Tožeče stranke s tretjim tožbenim razlogom očitajo, da posebno pravilo glede nadomestil niti ne izkrivlja konkurence niti ne grozi, da se bo konkurenca izkrivljala, niti ne ovira trgovine med državami članicami.


title: Zadeva T-353/07: Tožba, vložena 13. septembra 2007 – Esber proti UUNT – Coloris Global Coloring Concept (COLORIS)

text:
               10.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/63

         Tožba, vložena 13. septembra 2007 – Esber proti UUNT – Coloris Global Coloring Concept (COLORIS)
   (Zadeva T-353/07)
   (2007/C 269/114)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Esber, S.A. (Vizcaya, Španija) (zastopniki: J.A. Calderón Chavero in T. Villate Consonni in A. Yañez Manglano, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Coloris Global Coloring Concept, S.A.S.
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 28. junija 2007 v zadevi R-1060/2006-1 naj se razveljavi.

               —

               Posledično in ob potrditvi odločbe odbora za pritožbe naj se zavrne ugovor zoper to odločbo in se dovoli prijava sporne znamke.

               —

               UUNT naj se naloži plačilo stroškov tega postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Tožeča stranka.

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka, ki vsebuje besedo „COLORIS“ (št. prijave 2.817.732) za proizvode iz razreda 2.

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: COLORIS GLOBAL COLORING CONCEPT, S.A.S.

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Francoska nacionalna besedna znamka „COLORIS“, za proizvode iz razreda 2 (št. 98/717642).

      Odločba oddelka za ugovore: Ugoditev ugovoru.

      Odločba odbora za pritožbe: Pritožba se zavrne.

      Navajani tožbeni razlogi: Nepravilna uporaba člena 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 o znamki Skupnosti.


title: Zadeva C-295/12 P: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 10. julija 2014 – Telefónica SA, Telefónica de España SAU proti Evropski komisiji, France Telecom España, SA, Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc Consumo), European Competitive Telecommunications Association (Člen 102 PDEU — Zloraba prevladujočega položaja — Španski trgi širokopasovnega dostopa do interneta — Zbijanje marž — Člen 263 PDEU — Nadzor zakonitosti — Člen 261 PDEU — Neomejena sodna pristojnost — Člen 47 Listine — Načelo učinkovitega pravnega varstva — Nadzor v okviru neomejene sodne pristojnosti — Znesek globe — Načelo sorazmernosti — Načelo prepovedi diskriminacije)

text:
               15.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 315/3

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 10. julija 2014 – Telefónica SA, Telefónica de España SAU proti Evropski komisiji, France Telecom España, SA, Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc Consumo), European Competitive Telecommunications Association
   (Zadeva C-295/12 P) (1)

   ((Člen 102 PDEU - Zloraba prevladujočega položaja - Španski trgi širokopasovnega dostopa do interneta - Zbijanje marž - Člen 263 PDEU - Nadzor zakonitosti - Člen 261 PDEU - Neomejena sodna pristojnost - Člen 47 Listine - Načelo učinkovitega pravnega varstva - Nadzor v okviru neomejene sodne pristojnosti - Znesek globe - Načelo sorazmernosti - Načelo prepovedi diskriminacije))
   2014/C 315/03
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Pritožnici: Telefónica SA, Telefónica de España SAU (zastopnika: F. González Díaz in B. Holles, odvetnika)

      Druge stranke v postopku: Evropska komisija (zastopniki: F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier in C. Urraca Caviedes, agenti), France Telecom España SA (zastopnika: H. Brokelmann in M. Ganino, odvetnika), Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc Consumo) (zastopnika: L. Pineda Salido in I. Cámara Rubio, odvetnika), European Competitive Telecommunications Association (zastopnika: A. Salerno in B. Cortese, odvetnika)

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Družbama Telefónica SA in Telefónica de España SAU se naloži plačilo stroškov.

               3.

               Družba France Telecom España SA, Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc Consumo) in European Competitive Telecommunications Association nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 243, 11.8.2012.


title: Zadeva C-207/13: Sklep predsednika tretjega senata Sodišča z dne 13. maja 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemska) – Wagenborg Passagiersdiensten BV, Eigen Veerdienst Terschelling BV, MPS Stortemelk BV, MPS Willem Barentsz BV, MS Spathoek NV, GAF Lakeman, ki posluje pod imenom Rederij Waddentransport proti Minister van Infrastructuur en Milieu, drugi stranki v postopku: Wagenborg Passagiersdiensten BV, Terschellinger Stoombootmaatschappij BV

text:
               11.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 261/18

         Sklep predsednika tretjega senata Sodišča z dne 13. maja 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemska) – Wagenborg Passagiersdiensten BV, Eigen Veerdienst Terschelling BV, MPS Stortemelk BV, MPS Willem Barentsz BV, MS Spathoek NV, GAF Lakeman, ki posluje pod imenom Rederij Waddentransport proti Minister van Infrastructuur en Milieu, drugi stranki v postopku: Wagenborg Passagiersdiensten BV, Terschellinger Stoombootmaatschappij BV
   (Zadeva C-207/13) (1)

   2014/C 261/29
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predsednik tretjega senata Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 189, 29.6.2013.


title: Zadeva T-388/10: Sklep Splošnega sodišča z dne 10. decembra 2014 – Productos Derivados del Acero/Komisija (Ničnostna tožba — Zastopanje strank — Ustavitev postopka)

text:
               16.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 56/16

         Sklep Splošnega sodišča z dne 10. decembra 2014 – Productos Derivados del Acero/Komisija
   (Zadeva T-388/10) (1)

   ((Ničnostna tožba - Zastopanje strank - Ustavitev postopka))
   (2015/C 056/21)
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Productos Derivados del Acero, SA (Catarroja, Španija) (zastopniki: sprva M. Escuder Tella, F. Palau-Ramírez in J. Viciano Pastor, odvetniki, nato M. Escuder Tella in J. Viciano Pastor, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: F. Castillo de la Torre, F. Castilla Contreras in V. Bottka, zastopniki)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti in spremembo Sklepa Komisije C(2010) 4387 konč. z dne 30. junija 2010 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/38344 – Jeklo za prednapenjanje), kakor je bil spremenjen s Sklepom C(2010)6676 konč. z dne 30. septembra 2010 in Sklepom C(2011)2269 konč. z dne 4. aprila 2011.

      Izrek

               1.

               Postopek se ustavi.

               2.

               Productos Derivados del Acero, SA nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Komisija.

      (1)  UL C 301, 6.11.2010.


title: Zadeva T-529/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. novembra 2012 – Evonik Industries proti UUNT – Impulso Industrial Alternativo (Impulso creador) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti Impulso creador — Prejšnja figurativna znamka Skupnosti IMPULSO — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Podobnost znakov — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               22.12.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 399/20

         Sodba Splošnega sodišča z dne 14. novembra 2012 – Evonik Industries proti UUNT – Impulso Industrial Alternativo (Impulso creador)
   (Zadeva T-529/11) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti Impulso creador - Prejšnja figurativna znamka Skupnosti IMPULSO - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Podobnost znakov - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2012/C 399/36
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Evonik Industries AG (Essen, Nemčija) (zastopnik: J. Albrecht, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: P. Bullock, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Impulso Industrial Alternativo, SA (Madrid, Španija) (zastopnika: F. Brandolini Kujman in J. Devaureix, odvetnika)

      Predmet

   Tožba, vložena zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 20. junija 2011 (zadeva R 1101/2010-2), v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Impulso Industrial Alternativo, SA in Evonik Industries AG.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Evonik Industries AG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 362, 10.12.2011.


title: Zadeva T-276/12: Tožba, vložena 15. junija 2012 – Chyzh in drugi proti Svetu

text:
               18.8.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 250/18

         Tožba, vložena 15. junija 2012 – Chyzh in drugi proti Svetu
   (Zadeva T-276/12)
   2012/C 250/33
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Yury Aleksandrovich Chyzh (Minsk, Belorusija); Triple TAA (Minsk, Belorusija); NefteKhimTrading STAA (Minsk, Belorusija); Askargoterminal ZAT (Minsk, Belorusija); Bereza Silicate Products Plant AAT (okrožje Bereza, Belorusija); Variant TAA (okrožje Berezovski, Belorusija); Triple-Dekor STAA (Minsk, Belorusija); KvartsMelProm SZAT (Khotislav, Belorusija); Altersolutions SZAT (Minsk, Belorusija); Prostoremarket SZAT (Minsk, Belorusija); AquaTriple STAA (Minsk, Belorusija); Rakovsky brovar TAA (Minsk, Belorusija); TriplePharm STAA (Logoisk, Belorusija); in Triple-Veles TAA (Molodečno, Belorusija) (zastopnika:D. O’Keeffe, solicitor, in B. Evtimov, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

               —

               Izvedbena uredba Sveta (EU) št. 265/2012 z dne 23. marca 2012 o izvajanju člena 8a(1) Uredbe (ES) št. 765/2006 o omejevalnih ukrepih v zvezi z Belorusijo (UL L 87, str. 37) naj se razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša na tožeče stranke;

               —

               Izvedbeni sklep Sveta 2012/171/SZVP z dne 23. marca 2012 o izvajanju Sklepa 2010/639/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Belorusiji (UL L 87, str. 95) naj se razglasi za ničnega v delu, v katerem se nanaša na tožeče stranke; in

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke se v utemeljitev tožbe sklicujejo na dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog:

                           —

                           z izpodbijanimi ukrepi Sveta naj bi bila kršena obveznost ustrezne obrazložitve vpisa tožečih strank na seznam oseb, za katere se uporabljajo omejevalni ukrepi, ali podredno, pri razlogovanju Sveta naj bi bila storjena očitna napaka pri presoji;

               2.

               Drugi tožbeni razlog:

                           —

                           z izpodbijanimi ukrepi Sveta naj bi bili kršeni pravica do obrambe in pravica do poštenega sojenja, ker naj tožečim strankam ne bi bilo omogočeno, da učinkovito uveljavljajo svoje pravice, zlasti pravico do izjave. Glede na tesno povezavo med pravico do obrambe in pravico do učinkovitega sodnega nadzora naj bi bila kršena tudi pravica tožečih strank do učinkovitega pravnega sredstva.


title: Zadeva C-566/08: Sklep predsednika Sodišča z dne 25. februarja 2010 – Evropski parlament proti Svetu Evropske unije

text:
               28.8.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 234/30

         Sklep predsednika Sodišča z dne 25. februarja 2010 – Evropski parlament proti Svetu Evropske unije
   (Zadeva C-566/08) (1)

   ()
   2010/C 234/49
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 44, 21.2.2009.


title: Zadeva T-548/17: Tožba, vložena 16. avgusta 2017 – VF International/EUIPO – Virmani (ANOKHI)

text:
               16.10.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 347/41

         Tožba, vložena 16. avgusta 2017 – VF International/EUIPO – Virmani (ANOKHI)
   (Zadeva T-548/17)
   (2017/C 347/54)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: VF International (Stabio, Švica) (zastopnik: T. van Innis, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Ken Virmani (München, Nemčija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka EU, ki vsebuje besedni element „ANOKHI“ – prijava za registracijo št. 13 025 382

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe EUIPO z dne 26. maja 2017 v zadevi R 2307/2015-4

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi;

               —

               EUIPO naloži, naj nosi svoje stroške in stroške tožeče stranke.

      Navajana tožbena razloga

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) in člena 8(5) Uredbe št. 207/2009;

               —

               kršitev člena 85 Uredbe št. 207/2009 in člena 94 Uredbe št. 2868/95.


title: Zadeva T-133/06: Tožba, vložena  12. maja 2006  — International Music in TTV 2000 proti UUNT — Past Perfect (PAST PERFECT)

text:
               1.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 154/21

         Tožba, vložena 12. maja 2006 — International Music in TTV 2000 proti UUNT — Past Perfect (PAST PERFECT)
   (Zadeva T-133/06)
   (2006/C 154/52)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: The International Music Company AG (Hamburg, Nemčija) in TTV 2000 GmbH Tonträger Vertrieb (Hamburg, Nemčija) (zastopnik: Rechtsanwalt G. Kukuk)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Past Perfect Limited
   Tožeča stranka predlaga Sodišču prve stopnje, naj:

               —

               razglasi za nično odločbo prvega odbora za pritožbe Urada z dne 3. februarja 2006, Az. R 150/2005-1 in izbriše registrirano znamko Skupnosti „Past Perfect“, znamka številka 1 984 269;

               —

               Uradu za usklajevanje naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: besedna znamka „PAST PERFECT“ za proizvode iz razreda 9 (znamka Skupnosti št. 1 984 269)

      Imetnik znamke Skupnosti: Past Perfect Limited

      Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: tožeči stranki

      Odločba oddelka za izbris: zavrnitev zahteve

      Odločba Odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe
   Navajani tožbeni razlogi:

               —

               Registrirana znamka nima konkretnega razlikovalnega učinka v smislu člena 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (1),

               —

               izpodbijana odločba krši člen 7(2) Uredbe (ES) št. 40/94, ker naj bi zadostovalo, da razlog proti registraciji obstaja v delu Skupnosti,

               —

               izpodbijana odločba naj bi poleg tega kršila člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 40/94, ker registrirana znamka ni razpoznavna kot znamka in jo je v prometu mogoče zaznati kot opis blaga.

               —

               končno, naj bi bil kršen člen 7(1)(d) Uredbe (ES) št. 40/94, ker je registrirano znamko sestavljajo izključno znaki ali označbe, ki so postali običajni v jezikovni rabi ali v dobroverni ustaljeni praksi trgovanja.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL 1994, L 11, str. 1).


title: Zadeva T-565/17: Tožba, vložena 18. avgusta 2017 – CheapFlights International/EUIPO – Momondo Group (Cheapflights)

text:
               16.10.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 347/45

         Tožba, vložena 18. avgusta 2017 – CheapFlights International/EUIPO – Momondo Group (Cheapflights)
   (Zadeva T-565/17)
   (2017/C 347/59)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: CheapFlights International (Speenoge, Irska) (zastopnika: A. von Mühlendahl in H. Hartwig, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Momondo Group Ltd (London, Združeno kraljestvo)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Evropske unije, ki vsebuje besedna elementa „Cheapflights“ – prijava št. 3 485 349

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba velikega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 1. junija 2017 v zadevi R 1893/2011-G

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi;

               —

               EUIPO in družbi Momondo Group Limited, če bi v tem postopku intervenirala, naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlogi

               —

               Kršitev člena 64(6) Uredbe št. 207/2009;

               —

               kršitev člena 75 Uredbe št. 207/2009;

               —

               kršitev člena 8(3) Uredbe Komisije (ES) št. 216/96;

               —

               V izpodbijani odločbi je več izjav, s katerimi se veljavnost znamke tožeče stranke postavlja pod vprašaj oziroma neposredno zanika. Izpodbijana odločba škodi interesom tožeče stranke kot imetnice veljavno registrirane znamke, ki niti niso zajete s pristojnostjo tožene stranke.


title: Zadeva T-287/15: Tožba, vložena 1. junija 2015 – Tayto Group/UUNT – MIP Metro (real)

text:
               24.8.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/39

         Tožba, vložena 1. junija 2015 – Tayto Group/UUNT – MIP Metro (real)
   (Zadeva T-287/15)
   (2015/C 279/48)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Tayto Group Ltd (Corby, Združeno kraljestvo) (zastopnika: G. Würtenberger in R. Kunze, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Nemčija)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Imetnik sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Skupnosti v rdeči in modri barvi z besednim elementom „real“ – znamka Skupnosti št. 38 968

      Postopek pred UUNT: postopek za ugotovitev ničnosti

      Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 16. marca 2015 v zadevi R 2285/2013-4

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               delno razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev členov 15, 51, 64, 75 in 76 Uredbe št. 207/2009.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 9. septembra 2004 v zadevi C-292/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Finanzgericht Düsseldorf): Meiland Azewijn BV proti Hauptzollamt Duisburg (Trošarine — Mineralna olja, ki se uporabljajo pri kmetijskih opravilih — Direktiva 92/81/EGS — Člen 8a — Označevanje v državi članici sprostitve proizvoda v porabo — Prepoved označevanja v državi članici uporabe proizvoda — Direktiva 95/60/ES)

text:
               23.10.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 262/4

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 9. septembra 2004
   v zadevi C-292/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Finanzgericht Düsseldorf): Meiland Azewijn BV proti Hauptzollamt Duisburg (1)

   (Trošarine - Mineralna olja, ki se uporabljajo pri kmetijskih opravilih - Direktiva 92/81/EGS - Člen 8a - Označevanje v državi članici sprostitve proizvoda v porabo - Prepoved označevanja v državi članici uporabe proizvoda - Direktiva 95/60/ES)
   (2004/C 262/06)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi C-292/02, katere predmet je predlog za izdajo predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, naslovljen na Sodišče s sklepom Finanzgericht Düsseldorf (Nemčija) z dne 6. avgusta 2002, dospel na Sodišče dne 13. avgusta 2002, v postopku v glavni stvari, ki poteka med Meiland Azewijn BV in Hauptzollamt Duisburg, je Sodišče (prvi senat), v sestavi P. Jann, predsednik senata, S. von Bahr (poročevalec), sodnik in R. Silva de Lapuerta, sodnica, generalni pravobranilec: F.G. Jacobs, sodni tajnik: M. Múgica Arzamendi, glavna administratorka, dne 9. septembra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:

               1.

               Člen 8a(1) Direktive Sveta 92/81/EGS z dne 19. oktobra 1992 o uskladitvi trošarinskih struktur za mineralna olja, kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 94/74/ES z dne 22. decembra 1994, je treba razlagati tako, da prepoveduje državam članicam, da bi določile trošarine za mineralno olje, označeno ali neoznačeno, vsebovano v normalnem rezervoarju za gorivo gospodarskega motornega vozila, kot je kmetijski stroj, in ki se kot gorivo uporablja ne le za pogon tega vozila, ampak tudi v druge namene, na primer za kmetijska opravila, po tem, ko je bilo to mineralno olje na zakonit način sproščeno v porabo v drugi državi članici.

               2.

               Posamezniki lahko uporabi nacionalne zakonodaje, ki ni združljiva s prepovedjo iz člena 8a(1) spremenjene Direktive 92/81, ugovarjajo s sklicevanjem na to prepoved pred nacionalnim sodiščem.

      (1)  UL C 261, 26.10.2002.


title: Zadeva T-534/08: Sodba Splošnega sodišča z dne 30. septembra 2010 – Granuband proti UUNT – Granuflex (GRANUflex) (Znamka Skupnosti — Postopek za ugotovitev ničnosti — Figurativna znamka Skupnosti GRANUflex — Prejšnja firma in prejšnje tržno ime GRANUFLEX — Relativni zavrnitveni razlog — Člena 8(4) in 52(1)(c) Uredbe (ES) št. 40/94 (postala člena 8(4) in 53(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009))

text:
               20.11.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 317/28

         Sodba Splošnega sodišča z dne 30. septembra 2010 – Granuband proti UUNT – Granuflex (GRANUflex)
   (Zadeva T-534/08) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek za ugotovitev ničnosti - Figurativna znamka Skupnosti GRANUflex - Prejšnja firma in prejšnje tržno ime GRANUFLEX - Relativni zavrnitveni razlog - Člena 8(4) in 52(1)(c) Uredbe (ES) št. 40/94 (postala člena 8(4) in 53(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   2010/C 317/50
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Granuband BV (Krommenie, Nizozemska) (zastopnik: M. Ellens, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: W. Verburg, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Granuflex Ipari és Kereskedelmi Kft (Budimpešta, Madžarska) (zastopnik: K. Szamosi, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 15. septembra 2008 (zadeva R 1277/2007-2) glede postopka za ugotovitev ničnosti med družbama Granuflex Ipari és Kereskedelmi Kft in Granuband BV.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Granuband BV se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 44, 21.2.2009.


title: Združene zadeve T-252/07, 271/07 in 272/07: Sodba Splošnega sodišča z dne 20. januarja 2010 – Sungro in drugi proti Svetu in Komisiji (Nepogodbena odgovornost — Skupna kmetijska politika — Sprememba sistema podpore Skupnosti za bombaž — Naslov IV, poglavje 10a, Uredbe (ES) št. 1782/2003, uvedene s členom 1, točka 20, Uredbe (ES) št. 864/2004 — Razglasitev ničnosti zadevnih določb s sodbo Sodišča — Vzročna zveza)

text:
               27.2.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 51/30

         Sodba Splošnega sodišča z dne 20. januarja 2010 – Sungro in drugi proti Svetu in Komisiji
   (Združene zadeve T-252/07, 271/07 in 272/07) (1)

   (Nepogodbena odgovornost - Skupna kmetijska politika - Sprememba sistema podpore Skupnosti za bombaž - Naslov IV, poglavje 10a, Uredbe (ES) št. 1782/2003, uvedene s členom 1, točka 20, Uredbe (ES) št. 864/2004 - Razglasitev ničnosti zadevnih določb s sodbo Sodišča - Vzročna zveza)
   2010/C 51/58
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Sungro, SA (Cordoba, Španija) (T-252/07), Eurosemillas, SA (Cordoba, Španija) (T-271/07) in Surcotton, SA (Cordoba, Španija) (T-272/07) (zastopnik: L. Ortiz Blanco, odvetnik)

      Toženi stranki: Svet Evropske unije (zastopniki: M. Moore, A. De Gregorio Merino in A. Westerhof Löfflerova, zastopniki) in Evropska komisija (zastopniki: L. Parpala in F. Jimeno Fernández, zastopnika, skupaj z E. Díaz-Bastien Lopez, L. Divar Bilbao in J. Magdalena Anda, odvetniki)

      Predmet

   Odškodninske tožbe na podlagi člena 235 ES in člena 288, drugi odstavek, ES za povrnitev škode, ki naj bi tožečim strankam nastala zaradi sprejetja in uporabe – v tržnem letu 2006/2007 – poglavja 10a iz naslova IV Uredbe Sveta (ES) št. 1782/2003 z dne 29. septembra 2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete ter o spremembi uredb (EGS) št. 2019/93, (ES) št. 1452/2001, (ES) št. 1453/2001, (ES) št. 1454/2001, (ES) 1868/94, (ES) št. 1251/1999, (ES) št. 1254/1999, (ES) št. 1673/2000, (EGS) št. 2358/71 in (ES) št. 2529/2001 (UL L 270, str. 1), ki je bila uvedena s členom 1, točka 20, Uredbe Sveta (ES) št. 864/2004 z dne 29. aprila 2004 o spremembi Uredbe (ES) št. 1782/2003, ki določa skupna pravila za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in uvaja nekatere sheme podpor za kmete, ter o njeni prilagoditvi zaradi pristopa Češke, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške k Evropski uniji (UL L 161, str. 48) in je bila razglašena za nično s sodbo Sodišča z dne 7. septembra 2006 v zadevi Španija proti Svetu (C-310/04, ZOdl., str. I-7285).

      Izrek

               1.

               Zadeve T-252/07, T-271/07 in T-272/07 so združene za namene sodbe.

               2.

               Tožbe se zavrnejo.

               3.

               Družbe Sungro, SA, Eurosemillas, SA in Surcotton, SA nosijo svoje stroške in solidarno stroške, ki sta jih priglasila Svet Evropske unije in Evropska komisija.

      (1)  UL C 211, 8.9.2007.


title: Zadeva T-549/17: Tožba, vložena 14. avgusta 2017 – Duym/Svet

text:
               16.10.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 347/42

         Tožba, vložena 14. avgusta 2017 – Duym/Svet
   (Zadeva T-549/17)
   (2017/C 347/55)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Frederik Duym (Ostende, Belgija) (zastopnik: M. Velardo, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi in odloči, da se

                           —

                           prvič, odločitev, ki izhaja iz dopisa z dne 7. oktobra 2016 in s katero je tožeča stranka dokončno izključena iz postopka imenovanja vodje oddelka DGA 3B Unit NL in naknadna odločba o imenovanju gospe [X] kot vodje nizozemskega prevajalskega oddelka (v nadaljevanju: izpodbijana odločba) razglasita za nični;

                           —

                           drugič, Svetu naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: neobrazložitev, ker je Svet zavrnil, da tožeči stranki predloži pisno obrazložitve s številskimi podatki v zvezi z njenim neuspehom v postopku imenovanja vodje nizozemskega prevajalskega oddelka.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev načela dobrega upravljanja in očitna napaka pri presoji, ker izbirna komisija ni opravila primerjalne ocene kandidatov na podlagi številčnega ocenjevanja in ker v spisu ni nobenega dokaza, kot denimo povzetek mnenja, ki bi dokazoval, da je bila izbirna komisija soglasna glede imenovanja gospe [X] namesto tožeče stranke.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev notranjega razpisa prostega delovnega mesta, ker se je ocena tožeče stranke nanašala tudi na politično vlogo vodje prevajalskega oddelka, čeprav v razpisu prostega delovnega mesta to nikjer ni bilo navedeno, in ker tudi iz Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije (v nadaljevanju: Kadrovski predpisi) ne izhaja, da naj bi imel vodja prevajalskega oddelka politično vlogo.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: neupoštevanje interesa službe in očitna napaka pri presoji, ker se ni preverjalo znanja nizozemščine, čeprav je oddelek nizozemski oddelek. V zvezi s tem tožeča stranka navaja ugovor nezakonitosti na podlagi člena 277 PDEU v zvezi z notranjim razpisom prostega delovnega mesta ob upoštevanju člena 7 Kadrovskih predpisov. Ker se v tem razpisu ni zahtevalo popolnega znanja nizozemščine, je v nasprotju s členom 7 Kadrovskih predpisov. Zato tožeča stranka predlaga, da se ugotovi nezakonitost tega razpisa incidenter tantum v tem postopku. Nazadnje tožeča stranka trdi, da se pri drugih prevajalskih službah v okviru institucij zahteva, da ima vodja oddelka popolno zanje jezika, v katerega se prevaja, kar pa za nizozemski jezik ne velja. Zato naj bi se ta jezik obravnavalo drugače kot preostale jezike, kar pomeni kršitev člena 1 Uredbe št. 1/1958, ki vsem jezikom priznava enako spoštovanje.

               5.

               Peti tožbeni razlog: kršitev načela enakega obravnavanja in zlasti člena 1d Kadrovskih predpisov zaradi diskriminacije na podlagi spola in jezika ter kršitev načela sorazmernosti. Tožeča stranka meni, da pomeni omejitev jezika, ki se lahko uporablja pri razgovoru, na angleščino očitno kršitev člena 1d Kadrovskih predpisov, ker je bila angleščina drugi jezik gospe [X] in šele tretji jezik tožeče stranke. Dalje, tožeča stranka naj bi glede vodstvenih izkušenj zdaleč presegala gospo [X], zato ni mogoče izključiti, da je šlo za diskriminacijo na podlagi spola, saj naj bi bilo iz drugih elementov iz spisa razvidno, da se Svet pri notranjem izbiranju nagiba k izbiri žensk, da bi uravnotežil imenovanje moških pri zunanjem postopku. Nazadnje, tožeča stranka meni, da je bila s tem sprejeta nerazumna odločitev, saj se z njo daja prednost in priznava privilegiran položaj enemu samemu jeziku, kar je v nasprotju z načelom sorazmernosti.


title: Zadeva C-555/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 13. decembra 2007 vložilo Landesarbeitsgericht Düsseldorf (Nemčija) – Seda Kücükdeveci proti Swedex GmbH & Co. KG

text:
               29.3.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 79/12

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 13. decembra 2007 vložilo Landesarbeitsgericht Düsseldorf (Nemčija) – Seda Kücükdeveci proti Swedex GmbH & Co. KG
   (Zadeva C-555/07)
   (2008/C 79/21)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Landesarbeitsgericht Düsseldorf (Nemčija)
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Seda Kücükdeveci

      Tožena stranka: Swedex GmbH & Co. KG
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

                           a)

                           Ali nacionalna zakonodaja, ki določa, da se odpovedni roki, ki jih mora delodajalec spoštovati, podaljšujejo sorazmerno s časom zaposlitve, pri čemer pa se ne upošteva časa zaposlitve, ki jo je delavec imel pred dopolnjenim 25. letom, krši prepoved diskriminacije na podlagi starosti, ki jo določa pravo Skupnosti, zlasti primarno pravo Skupnosti oziroma Direktiva 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 (1)?

                           b)

                           Ali se za upravičljiv razlog, da je delodajalec pri odpovedi pogodbe o zaposlitvi mladih delavcev dolžan spoštovati zgolj osnovni odpovedni rok, lahko šteje dejstvo, da se upošteva njegov gospodarski interes za fleksibilno upravljanje z zaposlenimi – ta interes bi bil namreč z daljšimi odpovednimi roki ogrožen – in dejstvo, da se mladim delavcem odreka stabilnost zaposlitve in s tem povezanih ugodnosti (kar starejšim delavcem daljši odpovedni roki omogočajo), in sicer na primer zato, ker se glede na njihovo starost in/ali njihove manjše socialne, družinske in zasebne obveznosti od njih upravičeno pričakuje večja prilagodljivost ter poklicna in osebna mobilnost?

               2.

               V primeru pritrdilnega odgovora na vprašanje 1.a) in negativnega odgovora na vprašanje 1.b):
               Ali je sodišče države članice, ki odloča o sporu med fizičnimi osebami, dolžno ne uporabiti zakonodaje, ki je očitno v nasprotju s pravom Skupnosti, ali pa mora sodišče dejstvo, da uporabniki prava zaupajo v uporabo veljavnih nacionalnih zakonov, upoštevati tako, da se uporaba zavrne šele po odločitvi Sodišča Skupnosti glede zadevnega predpisa oziroma glede vsebinsko podobnega predpisa?

      (1)  UL L 303, str. 16.


title: Zadeva C-582/11 P: Pritožba, ki jo je 21. septembra 2011 vložila Rügen Fisch AG zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 24. novembra 2011 v zadevi T-201/09, Rügen Fisch AG proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), druga stranka v postopku Schwaaner Fischwaren GmbH

text:
               28.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/38

      Pritožba, ki jo je 21. septembra 2011 vložila Rügen Fisch AG zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 24. novembra 2011 v zadevi T-201/09, Rügen Fisch AG proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), druga stranka v postopku Schwaaner Fischwaren GmbH
      (Zadeva C-582/11 P)
      (2012/C 25/73)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranke

         Pritožnica: Rügen Fisch AG (zastopnika: O. Spuhler in M. Geitz, odvetnika)
      Drugi stranki v postopku:

                  —

                  Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

                  —

                  Schwaaner Fischwaren GmbH

         Predlogi

      Pritožnica predlaga Sodišču, naj:

                  —

                  sodbo Splošnega sodišča Evropske unije z dne 21. septembra 2011 v zadevi T-201/09 razveljavi in odločbo četrtega odbora za pritožbe nasprotne stranke z dne 20. marca 2009 v zadevi R 230/2007-4 razglasi za nično;

                  —

                  podredno, naj razveljavi zgoraj navedeno sodbo Splošnega sodišča Evropske unije in vrne zadevo v razsojanje Splošnemu sodišču Evropske unije;

                  —

                  naloži plačilo stroškov postopka nasprotni stranki.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnica opira svojo pritožbo na naslednje razloge:

                  Splošno sodišče naj bi v izpodbijani sodbi nepravilno menilo, da absolutni razlog za zavrnitev iz člena 7(1)(c) Uredbe o blagovni znamki Skupnosti (1), to je opisnost sporne znamke, nasprotuje registraciji besednega znaka SCOMBER MIX kot znamki Skupnosti.

                  To mnenje Splošnega sodišča pomeni kršitev člena 7(1)(c) v povezavi s členom 51(1)(a) Uredbe o blagovni znamki Skupnosti. Besedni znak SCOMBER MIX naj ne bi bil opisen, saj gre z vidika upoštevne javnosti za popolnoma domišljijsko ime, ki naj bi ga jasno razumela kot znamko.

                  Proizvodi in storitve, zajeti s prijavo znamke, ki je predmet spora, naj bi bili namenjeni povprečnemu potrošniku. Ta pa naj ne bi znal latinskega jezika niti mu ne bi bil znan zoološki strokovni izraz „scomber“. Besedni znak SCOMBER MIX naj bi torej imel minimalni razlikovalni učinek, ki ga za prijavo znamke Skupnosti zahteva pravo Unije.

         (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).


title: Zadeva C-89/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa House of Lords (Združeno kraljestvo) z dne 3. novembra 2004 v zadevi United Utilities plc proti Commissioners of Customs and Excise

text:
               30.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 106/17

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa House of Lords (Združeno kraljestvo) z dne 3. novembra 2004 v zadevi United Utilities plc proti Commissioners of Customs and Excise
   (Zadeva C-89/05)
   (2005/C 106/32)
   Jezik postopka: angleščina
   House of Lords (Združeno kraljestvo) je s sklepom z dne 3. novembra 2004 v zadevi United Utilities plc proti Commissioners of Customs and Excise, ki jo je sodno tajništvo prejelo dne 18. februarja 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   The House of Lords predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjem vprašanju:

               1)

               Ali se oprostitev stav iz člena 13B(f) Šeste Direktiva Sveta z dne 17. maja 1977 (Direktiva 77/388/EGS) (1) uporablja, kadar neka oseba (v nadaljevanju: agent) za račun druge osebe (v nadaljevanju: naročnik) opravlja storitve sprejemanja stav strank in sporočanja strankam sprejem teh stav s strani naročnika, če: a) so za nastanek pravnega razmerja stave med naročnikom in njegovimi strankami potrebna dejanja agenta in posledično s temi dejanji izvrši postopek stave; vendar pa b) agent ne odloča o določitvi stavnih kvot, saj slednje določi naročnik ali v nekaterih primerih tretji skladno s pravili zadevnega športa; in c) agent o tem, ali bo sprejel stave ali ne, odloči na podlagi meril, ki jih določi naročnik, tako da agent glede tega nima pravice do prostega preudarka?

      (1)  Šesta Direktiva Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaj držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, 13.6.1977, str. 1).


title: Zadeva C-100/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sodbe Gerechtshof te Amsterdam z dne 18. februarja 2005 v zadevi ASM Lithography B.V. proti Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Zuid/kantoor Roermond

text:
               30.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 106/19

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sodbe Gerechtshof te Amsterdam z dne 18. februarja 2005 v zadevi ASM Lithography B.V. proti Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Zuid/kantoor Roermond
   (Zadeva C-100/05)
   (2005/C 106/35)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Gerechtshof te Amsterdam (Regionalno pritožbeno sodišče Amsterdam) (Nizozemska) je s sodbo z dne 18. februarja 2005 v postopku ASM Lithography B.V. proti Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Zuid/kantoor Roermond (davčni inšpektorat/južna carina/pisarna Roermond), ki jo je sodno tajništvo prejelo dne 28. februarja 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Gerechtshof te Amsterdam predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjih vprašanjih:

               1.

               Ali je treba, v zvezi s pridobljenimi proizvodi, kakršni so v tej zadevi [točka 2.1. predloga za sprejem predhodne odločbe], ki štejejo, da so bili sproščeni v prosti promet, carinski dolg določiti na podlagi pravil, navedenih v členu 122(c) Carinskega zakonika Skupnosti (CZS) (1) tudi, če zadevna oseba predhodno tega ni izrecno zahtevala?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje negativen, ali je treba odobriti naknadno vlogo — po obvestilu o znesku na podlagi dolžnosti, ki izhaja iz carinskega dolga, določenega na osnovi podlag za izračun iz člena 121(1) CZS — za (pre)računanje zneska carinskega dolga na osnovi podlag za izračun iz člena 122(c) CZS, vloženo v povezavi z vlogo za povračilo v skladu s členom 236 CZS?

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL L 302, 19.10.1992, str. 1).


title: Zadeva C-514/11 P: Pritožba, ki jo je Liga para a Protecção da Natureza (LPN) vložila 30. novembra 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 9. septembra 2011 v zadevi T-29/08, Liga para a Protecção da Natureza (LPN) proti Evropski komisiji

text:
               25.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 58/2

         Pritožba, ki jo je Liga para a Protecção da Natureza (LPN) vložila 30. novembra 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 9. septembra 2011 v zadevi T-29/08, Liga para a Protecção da Natureza (LPN) proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-514/11 P)
   2012/C 58/02
   Jezik postopka: portugalščina

      Stranke

      Pritožnica: Liga para a Protecção da Natureza (LPN) (zastopnica: P. Vinagre e Silva, odvetnica)

      Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Kraljevina Danska, Republika Finska, Kraljevina Švedska

      Predlog

               —

               Sodba Splošnega sodišča z dne 9. septembra 2011 v zadevi T-29/08 naj se razveljavi v delu, v katerem:

                           1.

                           so bili predlogi LPN, sedaj pritožnice, zavrnjeni (Odločba Komisije z dne 22. novembra 2007 ni bila razglašena za nično);

                           2.

                           je bilo odločeno, da LPN nosi svoje stroške in stroške Komisije;

                     saj je Splošno sodišče v obeh primerih storilo več napak pri presoji, zaradi česar sodba ni veljavna.

               —

               Predlogom pritožnice naj se ugodi in Odločbo Komisije z dne 22. novembra 2007 razglasi za nično v delu, ki se nanaša na dokumente in dele dokumentov, do katerih je bil dostop z Odločbo z dne 24. oktobra 2008 še vedno zavrnjen.

               —

               Odloči naj se, da Komisija nosi svoje stroške in stroške pritožnice na prvi in drugi stopnji.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   S sodbo Splošnega sodišča je bila zavrnjena tožba, ki jo je vložila LPN zoper del Odločbe Komisije z dne 22. novembra 2007, ki se nanaša na dokumente in dele dokumentov, do katerih je bil dostop z Odločbo z dne 24. oktobra 2008 še vedno zavrnjen.
   Izpodbijano sodbo je treba razveljaviti zaradi napačne uporabe prava v naslednjih primerih:

               (i)

               napačna razlaga člena 6(1) Uredbe (ES) št. 1367/2006 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti;

               (ii)

               napačna razlaga člena 4 Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 (2) z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije;

               (iii)

               napaka pri presoji pri odločanju o razdelitvi stroškov postopka.

         Posledično je treba ugoditi predlogom pritožnice na prvi stopnji in Odločbo Komisije z dne 22. novembra 2007 razglasiti za nično v delu, ki se nanaša na dokumente in dele dokumentov, do katerih je bil dostop z Odločbo z dne 24. oktobra 2008 še vedno zavrnjen.

      (1)  Uredba (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti (UL L 264, str. 13).

      (2)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331).


title: Zadeva T-434/11: Tožba, vložena 3. avgusta 2011 – Europäisch-Iranische Handelsbank proti Svetu

text:
               24.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/48

         Tožba, vložena 3. avgusta 2011 – Europäisch-Iranische Handelsbank proti Svetu
   (Zadeva T-434/11)
   2011/C 282/88
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Europäisch-Iranische Handelsbank AG (Hamburg, Nemčija) (zastopniki: S. Gadhia in S. Ashley, Solicitors, H. Hohmann, odvetnik, D. Wyatt, Queen's Counsel, in R. Blakeley, Barrister)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

               —

               Razglasitev ničnosti točke 1 Tabele B v Prilogi I k Sklepu Sveta 2011/299/SZVP (1), kolikor se nanaša na tožečo stranko;

               —

               razglasitev ničnosti točke 1 Tabele B v Prilogi I k Izvedbeni uredbi Sveta (EU) št. 503/2011 (2), kolikor se nanaša na tožečo stranko;

               —

               razglasitev, da se člen 20(1)(b) Sklepa Sveta 2010/413/SZVP (3) za tožečo stranko ne uporablja;

               —

               razglasitev, da se člen 16(2) Uredbe Sveta (EU) št. 961/2010 (4) za tožečo stranko ne uporablja; in

               —

               naložitev stroškov toženi stranki.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: tožena stranka naj bi kršila postopek, ker:

                           —

                           ni podala primerne, natančne in zadostne obrazložitve, in

                           —

                           ni spoštovala pravice do obrambe in pravice do učinkovitega sodnega varstva.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: tožena stranka naj bi storila očitno napako pri presoji, ko je ugotavljala, ali so bila izpolnjena merila za imenovanje tožeče stranke v izpodbijanih ukrepih, ker so bile transakcije, na podlagi katerih je bila tožeča stranka očitno imenovana, bodisi dovoljene bodisi v skladu z odločitvami in smernicami pristojnega nacionalnega organa (nemške centralne banke).

               3.

               Tretji tožbeni razlog: tožena stranka naj bi kršila upravičena pričakovanja tožeče stranke, da za ravnanje, ki ga je odobril pristojni nacionalni organ, ne bo kaznovana z odreditvijo omejevalnih ukrepov. Podredno naj bila s kaznovanjem tožeče stranke v teh okoliščinah kršena načelo pravne varnosti in pravica tožeče stranke do dobrega upravljanja.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: imenovanje tožeče stranke naj bi pomenilo kršitev njenih lastninskih pravic in/ali pravice do opravljanja dejavnosti ter naj bi bilo z njim očitno kršeno načelo sorazmernosti.

               5.

               Peti tožbeni razlog: če je pooblastilo, na podlagi katerega je domnevno ukrepala tožena stranka, zavezujoče, naj bi bilo nezakonito, ker je v nasprotju z načelom sorazmernosti.

      (1)  Sklep Sveta 2011/299/SZVP z dne 23. maja 2011 o spremembah Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 136, str. 65).

      (2)  Izvedbena uredba Sveta (EU) št. 503/2011 z dne 23. maja 2011 o izvajanju Uredbe (EU) št. 961/2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 136, str. 26).

      (3)  Sklep Sveta z dne 26. julija 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Skupnega stališča 2007/140/SZVP (UL L 195, str. 39).

      (4)  Uredba Sveta (EU) št. 961/2010 z dne 25. oktobra 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 423/2007 (UL L 281, str. 1).


title: Zadeva C-38/06: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 4. marca 2010 – Evropska komisija proti Portugalski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Brezcarinski uvoz blaga za uporabo izključno v vojaške namene)

text:
               1.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/2

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 4. marca 2010 – Evropska komisija proti Portugalski republiki
   (Zadeva C-38/06) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Brezcarinski uvoz blaga za uporabo izključno v vojaške namene)
   2010/C 113/02
   Jezik postopka: portugalščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: G. Wilms in M. Afonso, zastopnika)

      Tožena stranka: Portugalska republika (zastopniki: L. Inez Fernandes, Â. Seiça Neves, J. Gomes in C. Guerra Santos, zastopniki)

      Intervenientke v podporo toženi stranki: Zvezna republika Nemčija (zastopnik: J. Molde, zastopnik), Helenska republika (zastopnika: E.-M. Mamouna in M. K. Boskovits, zastopnika), Italijanska republika (zastopnika: I. Bruni, zastopnik, G. De Bellis, avvocato dello Stato) Republika Finska (zastopnik: A. Guimaraes-Purokoski, zastopnik)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 2 in od 9 do 11 Uredbe Sveta (EGS, Euratom) št. 1552/89 z dne 29. maja 1989 o izvajanju Sklepa Sveta 88/376/EGS, Euratom o sistemu lastnih sredstev Skupnosti (UL L 155, str. 1), kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (Euratom, ES) št. 1355/96 z dne 8. julija 1996 (UL L 175, str. 3, v nadaljevanju: Uredba št. 1552/89), kar zadeva obdobje od 1. januarja 1998 do vključno 30. maja 2000, od 31. maja 2000 pa ni izpolnjevala obveznosti iz enakih členov Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1150/2000 z dne 22. maja 2000 o izvajanju Sklepa št. 94/728/ES, Euratom o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti (UL L 130, str. 1) – Brezcarinski uvoz blaga za uporabo v vojaške namene in blaga za vojaško in civilno uporabo.

      Izrek

               1.

               Portugalska republika s tem, da ni določila lastnih sredstev iz naslova uvoza vojaške opreme in sredstev za uporabo izključno v vojaške namene in jih dala na razpolago Komisiji Evropskih skupnosti za obdobje med 1. januarjem 1998 in 31. decembrom 2002, in s tem, da ni plačala pripadajočih zamudnih obresti, ni izpolnila obveznosti iz členov 2 in od 9 do 11 Uredbe Sveta (EGS, Euratom) št. 1552/89 z dne 29. maja 1989 o izvajanju Sklepa Sveta 88/376/EGS, Euratom o sistemu lastnih sredstev Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (Euratom, ES) št. 1355/96 z dne 8. julija 1996, kar zadeva obdobje od 1. januarja 1998 do vključno 30. maja 2000, ter iz enakih členov Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1150/2000 z dne 22. maja 2000 o izvajanju Sklepa št. 94/728/ES, Euratom o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti, kar zadeva obdobje od 31. maja 2000 do 31. decembra 2002.

               2.

               Portugalski republiki se naloži plačilo stroškov.

               3.

               Kraljevina Danska, Helenska republika, Italijanska republika in Republika Finska nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 74, 25.3.2006.


title: Zadeva C-347/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 18. julija 2014 vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) – New Media Online GmbH proti Bundeskommunikationssenat

text:
               22.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 329/5

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 18. julija 2014 vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) – New Media Online GmbH proti Bundeskommunikationssenat
   (Zadeva C-347/14)
   2014/C 329/07
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Verwaltungsgerichtshof

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: New Media Online GmbH

      Tožena stranka: Bundeskommunikationssenat

      Druga stranka: Bundeskanzler

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 1(1)(b) Direktive 2010/13/EU (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. marca 2010 o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju avdiovizualnih medijskih storitev (Direktiva o avdiovizualnih medijskih storitvah) razlagati tako, da je zahtevana primerljivost oblike in vsebine obravnavane storitve z vsebino in obliko televizijskih programov podana, če so tovrstne storitve ponujene tudi pri televizijskih programih, ki se lahko štejejo za množične medije, ki so namenjene velikemu delu splošne javnosti in bi lahko nanjo imele precejšen vpliv?

               2.

               Ali je treba člen 1(1)(a)(i) Direktive 2010/13/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. marca 2010 o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju avdiovizualnih medijskih storitev (Direktiva o avdiovizualnih medijskih storitvah) razlagati tako, da se lahko pri elektronskih različicah časopisov preizkus glavnega namena ponujene storitve opravi tudi glede njenega posameznega dela, ki ga pretežno tvorijo zbrani kratki videoposnetki, ki se v preostalih delih spletišča tega elektronskega medija pojavljajo le kot pomožna dopolnitev pisnih prispevkov v spletnem časniku?

      (1)  UL L 95, str. 1.


title: Sodba Sodišča (občna seja) z dne 13. julija 2004 v zadevi C-27/04: Komisija Evropskih skupnosti proti Svetu Evropske unije (Tožba za razglasitev ničnosti — Člen 104 ES — Uredba (ES) št. 1467/97 — Pakt za stabilnost in rast — Čezmerni javnofinančni primanjkljaj — Odločitve Sveta na podlagi člena 104(8) in (9) ES — Nedosežena zahtevana večina — Nesprejetje sklepov — Tožba zoper „odločitev, da se ne sprejmejo ukrepi, ki jih je predlagala Komisija v svojih priporočilih“ — Nedopustnost — Tožba zoper „zaključke Sveta“)

text:
               11.9.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 228/16

      SODBA SODIŠČA

   (občna seja)
   z dne 13. julija 2004
   v zadevi C-27/04: Komisija Evropskih skupnosti proti Svetu Evropske unije (1)

   (Tožba za razglasitev ničnosti - Člen 104 ES - Uredba (ES) št. 1467/97 - Pakt za stabilnost in rast - Čezmerni javnofinančni primanjkljaj - Odločitve Sveta na podlagi člena 104(8) in (9) ES - Nedosežena zahtevana večina - Nesprejetje sklepov - Tožba zoper „odločitev, da se ne sprejmejo ukrepi, ki jih je predlagala Komisija v svojih priporočilih“ - Nedopustnost - Tožba zoper „zaključke Sveta“)
   (2004/C 228/31)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi C-27/04, Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: M. Petite, A. van Solinge in P. Aalto), proti Svetu Evropske unije (zastopniki: J.-C. Piris, T. Middleton in J. Monteiro), katere predmet je predlog za razglasitev ničnosti aktov Sveta z dne 25. novembra 2003, in sicer:

               —

               odločitve, da proti Francoski republiki in Zvezni republiki Nemčiji ne bo sprejel ukrepov, ki jih je predlagala Komisija na podlagi člena 104(8) in (9) ES in

               —

               zaključkov, ki se nanašajo na obe državi članici, naslovljenih „zaključki Sveta o oceni ukrepov, ki sta jih Francoska republika oziroma Zvezna republika Nemčija sprejeli na podlagi priporočil, ki jih je Svet naslovil nanju v skladu s členom 104(7) Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in preverjanje novih ukrepov za zmanjševanje primanjkljaja in s tem izboljšanje stanja čezmernega primanjkljaja“, koliko ti zaključki vključujejo mirovanje postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem, uporabo pravnega instrumenta, ki ni predviden s Pogodbo in spremembo priporočil, ki jih je Svet sprejel na podlagi člena 104(7) ES,

         je Sodišče (občna seja) v sestavi V. Skouris, predsednik, P. Jann, C. W. A. Timmermans in A. Rosas, C. Gulmann (poročevalec), J.-P. Puissochet in J. N. Cunha Rodriguez, predsedniki senatov, R. Schintgen, sodnik, F. Macken in N. Colneric, sodnici, S. von Bahr, sodnik, R. Silva da Lapuerta, sodnica in M. K. Lenaerts, sodnik, generalni pravobranilec: A. Tizzano, sodni tajnik: M.-F- Contet, administrateur principal, dne 13. julija 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:

               1)

               Tožba Komisije Evropskih skupnosti se zavrže v delu, v katerem je ta predlagala, da se za nično razglasi odločitev Sveta Evropske unije, da ne bo sprejel ukrepov, ki jih je priporočila Komisija na podlagi člena 104(8) in (9) ES.

               2)

               Zaključki Sveta z dne 25. novembra 2003, sprejeti posamično glede Francoske republike in Zvezne republike Nemčije, se razglasijo za nične v delu, v katerem vsebujejo odločitev o mirovanju postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem in odločitev, ki spreminja priporočila, ki jih je Svet predhodno sprejel na podlagi člena 104(7) ES.

               3)

               Vsaka stranka nosi svoje stroške postopka.

      (1)  UL C 35, 7.2.2004.


title: Zadeva C-300/14: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 17. decembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hof van beroep te Antwerpen – Belgija) – Imtech Marine Belgium NV/Radio Hellenic SA (Predhodno odločanje — Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah — Uredba (ES) št. 805/2004 — Evropski nalog za izvršbo nespornih zahtevkov — Pogoji za potrditev — Pravice dolžnika — Pravno sredstvo zoper sodbo)

text:
               22.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 68/9

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 17. decembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hof van beroep te Antwerpen – Belgija) – Imtech Marine Belgium NV/Radio Hellenic SA
   (Zadeva C-300/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Uredba (ES) št. 805/2004 - Evropski nalog za izvršbo nespornih zahtevkov - Pogoji za potrditev - Pravice dolžnika - Pravno sredstvo zoper sodbo))
   (2016/C 068/12)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hof van beroep te Antwerpen

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Imtech Marine Belgium NV

      Tožena stranka: Radio Hellenic SA

      Izrek

               1.

               Člen 19 Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 805/2004 z dne 21. aprila 2004 o uvedbi evropskega naloga za izvršbo nespornih zahtevkov v povezavi s členom 288 PDEU je treba razlagati tako, da državam članicam ne nalaga, da v notranjem pravu določijo postopek s pravnim sredstvom, kot je določen z navedenim členom 19.

               2.

               Člen 19(1) Uredbe št. 805/2004 je treba razlagati tako, da se mora sodišče, pri katerem je bila vložena zahteva za potrditev zamudne sodbe za evropski nalog za izvršbo, prepričati, da njegovo notranje pravo dejansko in brez izjem omogoča ponovni popolni, pravni in dejanski preizkus take odločbe v obeh primerih iz te določbe in da omogoča podaljšanje rokov za vložitev pravnega sredstva zoper odločbo o nespornem zahtevku ne samo v primeru višje sile, ampak tudi če so druge izredne okoliščine, neodvisne od volje dolžnika, temu onemogočile, da izpodbija zadevno terjatev.

               3.

               Člen 6 Uredbe št. 805/2004 je treba razlagati tako, da je treba potrditev sodbe za evropski nalog za izvršbo, ki jo je mogoče zahtevati kadarkoli, pridržati sodniku.

      (1)  UL C 303, 8.9.2014.