title: Zadeva T-135/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 26. februarja 2015 – Francija/Komisija (Državne pomoči — Pokojnine — Pomoč v zvezi z reformo načina financiranja pokojnin državnih uslužbencev, zaposlenih pri France Télécom — Znižanje protidajatve, ki jo mora France Télécom plačati državi — Sklep o združljivosti pomoči z notranjim trgom pod določenimi pogoji — Prednost)

text:
               13.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 118/24

         Sodba Splošnega sodišča z dne 26. februarja 2015 – Francija/Komisija
   (Zadeva T-135/12) (1)

   ((Državne pomoči - Pokojnine - Pomoč v zvezi z reformo načina financiranja pokojnin državnih uslužbencev, zaposlenih pri France Télécom - Znižanje protidajatve, ki jo mora France Télécom plačati državi - Sklep o združljivosti pomoči z notranjim trgom pod določenimi pogoji - Prednost))
   (2015/C 118/31)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Francoska republika (zastopniki: sprva E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter in J. Rossi, nato D. Colas Diégo in R. Coesme)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: B. Stromsky, L. Flynn in D. Grespan)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti sklepa Komisije 2012/540/EU z dne 20. decembra 2011 o državni pomoči C 25/08 (ex NN 23/08) – Reforma načina financiranja pokojnin državnih uslužbencev, zaposlenih pri France Télécom, ki jo Republika Francija izvaja v korist France Télécom (UL L 279, str. 1)

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Francoska republika nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

      (1)  UL C 174, 16.6.2012.


title: Zadeva C-481/09: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 30. septembra 2010 – Evropska komisija proti Češki republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Okolje — Direktiva 2006/7/ES — Kakovost kopalnih voda — Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)

text:
               20.11.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 317/11

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 30. septembra 2010 – Evropska komisija proti Češki republiki
   (Zadeva C-481/09) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Okolje - Direktiva 2006/7/ES - Kakovost kopalnih voda - Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)
   2010/C 317/21
   Jezik postopka: češčina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: S. Pardo Quintillán in M. Thomannová-Körnerová, zastopnika)

      Tožena stranka: Češka republika (zastopnika: M. Smolek in J. Jirkalová, zastopnika)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje oziroma opustitev sporočitve predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2006/7/ES z dne 15. februarja 2006 o upravljanju kakovosti kopalnih voda in razveljavitvi Direktive 76/160/EGS (UL L 64, str. 37), v predpisanem roku

      Izrek

               1.

               Češka republika, s tem da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2006/7/ES z dne 15. februarja 2006 o upravljanju kakovosti kopalnih voda in razveljavitvi Direktive 76/160/EGS, v predpisanem roku oziroma ker v vsakem primeru teh ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2.

               Češki republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 24, 30.01.2010.


title: Zadeva C-264/07: Tožba, vložena 1. junija 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki

text:
               21.7.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 170/17

         Tožba, vložena 1. junija 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki
   (Zadeva C-264/07)
   (2007/C 170/31)
   Jezik postopka: grščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. Patakia in M. Konstantinidis)

      Tožena stranka: Helenska republika
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               ugotovi naj se, da Helenska republika s tem, da do 22. decembra 2004 za vsako vodno območje, ki leži na njenem ozemlju, ni izvedla analize njegovih značilnosti, pregleda vplivov človekovega delovanja na stanje površinskih voda in podzemne vode ter ekonomske analize rabe vode skladno s strokovnimi zahtevami iz prilog II in III, ni izpolnila obveznosti iz člena 5(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike (1), ter s tem, da ni predložila zbirnih poročil o analizah, predpisanih v členu 5, prav tako ni izpolnila obveznosti iz člena 15(2) navedene direktive.

               —

               Helenski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Direktiva 2000/60 je začela veljati 22. decembra 2000. Države članice so morale zato izvesti analize in preglede, ki se zahtevajo v členu 5(1) te direktive, najkasneje do 22. decembra 2004 in Komisiji predložiti zbirno poročilo o analizah, kot je določeno v členu 15(2) Direktive, najkasneje do 22. marca 2005.
   Grški organi so v svojem odgovoru na pisni opomin priznali, da se niso uskladili s členom 15(2) in se zavezali, da bodo zahtevano poročilo poslali junija 2006. Vendar se grški organi niso izjasnili v zvezi z uskladitvijo Helenske republike s členom 5(1) Direktive čeprav je Komisija v svojem pisnem opominu izrazila dvome, da bi se Helenska republika uskladila z obveznostmi iz tega člena.
   Iz analize poročila, ki je bilo navsezadnje poslano junija 2006, izhaja, da se Helenska republika še ni uskladila z obveznostmi iz člena 5(1) in 15(2) Direktive 2000/60.

      (1)  UL L 327, 22.12.2000, str. 1.


title: Zadeva C-111/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Varhoven administrativen sad (Bolgarija) 7. marca 2014 – GST – Sarviz AG Germanija proti Direktor

text:
               12.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 142/28

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Varhoven administrativen sad (Bolgarija) 7. marca 2014 – GST – Sarviz AG Germanija proti Direktor
   (Zadeva C-111/14)
   2014/C 142/36
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Varhoven administrativen sad

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Vlagateljica kasacijske pritožbe: GST – Sarviz AG Germanija

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Direktor na direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ Plovdiv pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prihodite

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 193 Direktive 2006/112/ES (1) razlagati tako, da mora DDV plačati bodisi izključno davčni zavezanec, ki dobavlja obdavčljivo blago ali opravlja obdavčljivo storitev, bodisi izključno oseba, ki se ji dobavi blago ali ki prejme storitev, kadar obdavčljivo blago dobavlja ali obdavčljivo storitev opravlja davčni zavezanec, ki nima sedeža v državi članici, v kateri je treba plačati DDV, če zadevna država članica to določi, ne pa ti osebi hkrati?

               2.

               Če je treba izhajati iz tega, da mora DDV plačati samo ena od teh oseb – bodisi dobavitelj oziroma izvajalec storitve bodisi kupec oziroma prejemnik, če zadevna država članica to določi – ali je treba pravilo iz člena 194 Direktive upoštevati tudi v primerih, v katerih je prejemnik storitev napačno uporabil postopek obrnjene davčne obveznosti, ker je menil, da izvajalec storitev na ozemlju Republike Bolgarije ni ustanovil stalne poslovne enote za namene DDV, čeprav je izvajalec storitev dejansko ustanovil stalno poslovno enoto v zvezi z opravljenimi storitvami?

               3.

               Ali je načelo davčne nevtralnosti, ki je temeljnega pomena za vzpostavitev in delovanje skupnega sistema DDV, treba razlagati tako, da dovoljuje prakso davčnega nadzora, kot je ta v postopku v glavni stvari, na podlagi katere se DDV kljub temu, da je prejemnik storitev uporabil postopek obrnjene davčne obveznosti, na novo obračuna tudi izvajalcu storitev, ob upoštevanju, da je prejemnik davek za storitev že obračunal, da ni nevarnosti izgube davčnih prihodkov in da pravil o popravku davčnih dokumentov, določenih v nacionalni zakonodaji, ni mogoče uporabiti?

               4.

               Ali je treba načelo nevtralnosti DDV razlagati tako, da nasprotuje temu, da finančna uprava na podlagi nacionalne določbe izvajalcu storitve, za katero je prejemnik DDV obračunal na podlagi člena 82(2) ZDDS, zavrne vračilo večkrat obračunanega DDV, kadar je finančna uprava prejemniku storitve zavrnila uveljavljanje pravice do odbitka večkrat obračunanega DDV zaradi neobstoja ustreznega davčnega dokumenta, pravil o popravku, določenih v nacionalni zakonodaji, pa zaradi obstoja pravnomočne odmerne odločbe, izdane v postopku davčnega nadzora, ni več mogoče uporabiti?

      (1)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1).


title: Zadeva T-240/13: Tožba, vložena 25. aprila 2013 – Aldi Einkauf proti UUNT – Alifoods (Alifoods)

text:
               20.7.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 207/37

         Tožba, vložena 25. aprila 2013 – Aldi Einkauf proti UUNT – Alifoods (Alifoods)
   (Zadeva T-240/13)
   2013/C 207/62
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Nemčija) (zastopniki: N. Lützenrath, U. Rademacher, L. Kolks in C. Fürsen, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Alifoods, SA (Alicante, Španija)

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 25. februarja 2013 v zadevi R 407/2012-4;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Alifoods, SA

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka, ki vsebuje besedni element „Alifoods“, za proizvode in storitve iz razredov 29, 32 in 35 – prijava znamke Skupnosti št. B 1 825 002

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Navajana znamka ali znak: mednarodna besedna znamka in besedna znamka Skupnosti „ALDI“ za proizvode in storitve iz razredov 3, 4, 9, 16, 24, 25, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 38, 40, 41, 42

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009


               8.5.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/19

         Tožba Nadzornega organa Efte proti Republiki Islandiji, vložena dne 21. februarja 2008
   (Zadeva E-3/08)
   (2008/C 113/16)
   Nadzorni organ Efte, ki ga zastopata Niels Fenger in Florence Simonetti, zastopnika za Nadzorni organ Efte, je 21. februarja 2008 na Sodišče Efte vložil tožbo proti Republiki Islandiji.
   Nadzorni organ Efte od Sodišča Efte zahteva, da:

               1.

               ugotovi, da Republika Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela potrebnih ukrepov, s katerimi bi bil Akt iz točke 12u poglavja XV Priloge II k Sporazumu o evropskem gospodarskem prostoru (Uredba (ES) št. 648/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o detergentih), kakor je bil prilagojen Sporazumu EGP s Protokolom 1 k Sporazumu, del njenega notranjega pravnega reda, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 7 EGP, ter

               2.

               Republiki Islandiji naloži plačilo stroškov postopka.

         Pravno in dejansko ozadje ter tožbeni razlogi, navedeni v podporo:

               —

               ta zadeva se nanaša na uredbo ES o detergentih,

               —

               v členu 7 Sporazuma EGP je navedeno:

                  „Akti, navedeni ali vsebovani v prilogah k temu sporazumu ali v sklepih Skupnega odbora EGP, so za pogodbenice zavezujoči ter so ali postanejo del njihovega notranjega pravnega reda, in sicer:

                           (a)

                              akt, ki ustreza uredbi EGS, postane kot tak del notranjega pravnega reda pogodbenic;

                           (b)

                              akt, ki ustreza direktivi EGS, prepušča organom pogodbenic, da izberejo obliko in način izvajanja.“

               —

               Nadzorni organ Efte trdi, da islandska vlada ni v predpisanem času prenesla uredbe v svoj pravni red.


title: Zadeva T-225/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 20. februarja 2013 – Caventa proti UUNT – Anson’s Herrenhaus (BERG) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti BERG — Prejšnja besedna znamka Christian Berg — Relativni razlogi za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               13.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 108/22

         Sodba Splošnega sodišča z dne 20. februarja 2013 – Caventa proti UUNT – Anson’s Herrenhaus (BERG)
   (Zadeva T-225/11) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti BERG - Prejšnja besedna znamka Christian Berg - Relativni razlogi za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2013/C 108/59
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Caventa AG (Rekingen, Švica) (zastopniki: sprva J. Krenzel, nato T. Stein in A. Segler, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: sprva R. Manea, nato D. Walicka, zastopnika)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Anson’s Herrenhaus KG (Düsseldorf, Nemčija) (zastopnika: O. Löffel in P. Lange, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 10. februarja 2011 (zadeva R 740/2010-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Anson’s Herrenhaus KG in Caventa AG.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Caventa AG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 194, 2.7.2011.


title: Zadeva C-8/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Frosinone (Italija) 5. januarja 2016 – kazenski postopek proti Paoli Tonachello

text:
               7.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 90/11

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Frosinone (Italija) 5. januarja 2016 – kazenski postopek proti Paoli Tonachello
   (Zadeva C-8/16)
   (2016/C 090/14)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale di Frosinone

      Stranka v postopku v glavni stvari

   Paola Tonachella

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člen 49 in naslednje ter člen 56 in naslednje Pogodbe o delovanju Evropske unije, kot so bili dopolnjeni zlasti v luči načel, ki so bila postavljena v sodbi Sodišča [C-72/10] z dne 16. februarja 2012, razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni določbi, ki določa obveznost neodplačnega prenosa uporabe materialne in nematerialne lastnine, ki tvori mrežo za upravljanje in pobiranje stav, po prenehanju opravljanja dejavnosti zaradi izteka koncesije ali zaradi odločbe o odvzemu ali preklicu?


title: Zadeva C-256/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Düsseldorf (Nemčija) 31. maja 2007 – Mitsui & Co. Deutschland GmbH proti Hauptzollamt Düsseldorf

text:
               4.8.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 183/21

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Düsseldorf (Nemčija) 31. maja 2007 – Mitsui & Co. Deutschland GmbH proti Hauptzollamt Düsseldorf
   (Zadeva C-256/07)
   (2007/C 183/36)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Finanzgericht Düsseldorf
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Mitsui & Co. Deutschland GmbH

      Tožena stranka: Hauptzollamt Düsseldorf
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1)

               Ali plačila prodajalcev in proizvajalcev kupcu, ki so kot v tem primeru izvršena v okviru garancijske pogodbe in s katero se kupcu povrnejo stroški popravila, katerih račune so mu izdale njegove stranke, zmanjšujejo carinsko vrednost v skladu s členom 29(1)(3)(a) Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 (1) o carinskem zakoniku Skupnosti, ki je bila deklarirana na podlagi cene, dogovorjene med prodajalcem in proizvajalcem ter kupcem?

               2)

               Ali plačila prodajalca in proizvajalca kupcu za povračilo stroškov, ki so nastali pod garancijo, navedena v prvem vprašanju, pomenijo spremembo vrednosti transakcije na podlagi člena 145(2) Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 (2) o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti v različici Uredbe Komisije (ES) št. 444/2002 (3) o spremembi Uredbe (EGS) št. 2454/93 ter Uredbe (ES) št. 2787/2000 in (ES) št. 993/2001?

               3)

               Če je odgovor na vsaj eno izmed zgornjih vprašanj pritrdilen: Ali se člen 145(2) in (3) Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 z izvedbenimi predpisi k Uredbi Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti, kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 444/2002 o spremembi Uredbe (EGS) št. 2454/93 ter Uredbe (ES) št. 2787/2000 in (ES) št. 993/2001, uporablja za uvoze, glede katerih so bile carinske deklaracije sprejete pred začetkom veljave Uredbe Komisije (ES) št. 444/2002 o spremembi Uredbe o določbah za izvajanje carinskega zakonika Skupnosti in Uredb (ES) št. 2787/2000 in (ES) št. 993/2001?

               4)

               Če je odgovor na tretje vprašanje pritrdilen: Ali je člen 145(2) in (3) Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti, kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 444/2002 o spremembi Uredbe o določbah za izvajanje carinskega zakonika Skupnosti ter Uredb (ES) št. 2787/2000 in (ES) št. 993/2001, veljaven?

      (1)  UL L 302, str. 1.

      (2)  UL L 253, str. 1.

      (3)  UL L 68, str. 11.


title: Zadeva T-328/10: Tožba, vložena 10. avgusta 2010 – Fraas proti UUNT (Karirast vzorec v temnosivi, svetlosivi, bež in temnordeči barvi)

text:
               23.10.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 288/44

      Tožba, vložena 10. avgusta 2010 – Fraas proti UUNT (Karirast vzorec v temnosivi, svetlosivi, bež in temnordeči barvi)
      (Zadeva T-328/10)
      ()
      (2010/C 288/85)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Nemčija) (zastopnika: G. Würtenberger in R. Kunze, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

         Predloga tožeče stranke

                  —

                  Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 7. junija 2010 v zadevi R 190/2010-4 naj se razveljavi;

                  —

                  Uradu za usklajevanje na notranjem trgu naj se naloži stroške postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

         Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka, ki predstavlja karirast vzorec v temnosivi, svetlosivi, bež in temnordeči barvi, za proizvode iz razredov 18, 24 in 25

         Odločba preizkuševalca: zavrnitev prijave

         Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

         Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 7(1)(b) v zvezi s členom 7(2) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 (1), ker je zadevna znamka Skupnosti brez razlikovalnega učinka, ter členov 75 in 76 Uredbe (ES) št. 207/2009, ker se odbor za pritožbe ni izjasnil o obsežnih dejanskih in pravnih navedbah tožeče stranke.

         (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL 2009, L 78, str. 1).


title: Zadeva C-550/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen Sad Varna (Bolgarija) 2. novembra 2011 – ET PIGI – P. Dimova proti Direktor na Direkcia „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ , Varna, pri Centralno Upravlenie na Nacionalnata Agencia za Prihodite

text:
               14.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 13/8

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen Sad Varna (Bolgarija) 2. novembra 2011 – ET PIGI – P. Dimova proti Direktor na Direkcia „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“, Varna, pri Centralno Upravlenie na Nacionalnata Agencia za Prihodite
   (Zadeva C-550/11)
   2012/C 13/15
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Administrativen Sad Varna

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: ET PIGI – P. Dimova

      Tožena stranka: Direktor na Direkcia „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“, Varna, pri Centralno Upravlenie na Nacionalnata Agencia za Prihodite

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               V katerih primerih je treba izhajati iz tega, da gre za uradno dokazano ali potrjeno tatvino premoženja v smislu člena 185(2) Direktive 2006/112 (1), in ali je pri tem treba ugotoviti istovetnost storilca, oziroma da je moral biti ta za to tatvino pravnomočno obsojen?

               2.

               Glede na odgovor na prvo vprašanje: ali pojem „uradno dokazana ali potrjena tatvina premoženja“ v smislu člena 185(2) Direktive 2006/112 zajema primer, kot je ta iz postopka v glavni stvari, v katerem je bil uveden predkazenski postopek zaradi tatvine proti neznani osebi, pri tem pa organi, pristojni za prihodke, temu ne ugovarjajo, na podlagi česar se domneva, da obstaja primanjkljaj?

               3.

               Ali sta s stališča člena 185(2) Direktive 2006/112 dovoljene nacionalni določbi, kot sta ti iz členov 79(3) in 80(2) ZDDV, ter davčna praksa, kakršna je v postopku v glavni stvari, v skladu s katerima je nujno treba popraviti odbitek vstopnega davka, ki je bil opravljen pri pridobitvi pozneje ukradenega blaga, če se izhaja iz tega, da država ni uporabila možnosti, ki ji je odobrena, da izrecno predvidi popravke odbitka vstopnega davka v primeru tatvine?

      (1)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1).


title: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 2. decembra 2004 v zadevi C-398/03 (predlog za sprejem predhodne odločbe Helsingin hallinto-oikeus): E. Gavrielides Oy (Direktiva 90/642/EGS — Najvišje dovoljene vrednosti ostankov pesticidov — Listi vinske trte)

text:
               22.1.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 19/5

      SODBA SODIŠČA

   (četrti senat)
   z dne 2. decembra 2004
   v zadevi C-398/03 (predlog za sprejem predhodne odločbe Helsingin hallinto-oikeus): E. Gavrielides Oy (1)

   (Direktiva 90/642/EGS - Najvišje dovoljene vrednosti ostankov pesticidov - Listi vinske trte)
   (2005/C 19/09)
   Jezik postopka: finščina
   V zadevi C-398/03, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, naslovljen na Sodišče s sklepom Helsingin hallinto-oikeus (Finska) z dne 22. septembra 2003, ki je prispel na Sodišče dne 24. septembra 2003, v postopku, ki ga je sprožila E. Gavrielides Oy, je Sodišče (četrti senat), v sestavi: K. Lenaerts (poročevalec), predsednik senata, J. N. Cunha Rodrigues in K. Schiemann, sodnika, generalna pravobranilka: J. Kokott, sodni tajnik: L. Hewlett, glavna administratorka, dne 2. decembra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:
   Direktiva Sveta 90/642/EGS z dne 27. novembra 1990 o določitvi najvišjih dovoljenih vrednosti ostankov pesticidov v in na nekaterih proizvodih kmetijskega izvora, vključno s sadjem in zelenjavo, spremenjena z Direktivo Komisije 2000/42/ES z dne 22. junija 2000, se ne uporablja za liste vinske trte.

      (1)  UL C 275, 15.11.2003.


title: Zadeva C-21/14 P: Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 16. januarja 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi razširjeni senat) z dne 5. novembra 2013 v zadevi T-512/09, Rusal Armenal ZAO proti Svetu Evropske unije

text:
               1.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 61/7

         Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 16. januarja 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi razširjeni senat) z dne 5. novembra 2013 v zadevi T-512/09, Rusal Armenal ZAO proti Svetu Evropske unije
   (Zadeva C-21/14 P)
   2014/C 61/11
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: J. Brakeland, M. França in T. Maxian Rusche, agenti)

      Drugi stranki v postopku: Rusal Armenal ZAO, Svet Evropske unije

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sodbo Splošnega sodišča (drugi razširjeni senat) z dne 5. novembra 2013 v zadevi T-512/09, Rusal Armenal ZAO proti Svetu, ki je bila Komisiji vročena 6. novembra 2013;

               —

               zavrne prvi tožbeni razlog na prvi stopnji kot neutemeljen;

               —

               zadevo v zvezi z ostalimi tožbenimi razlogi vrne v ponovno odločanje Splošnemu sodišču;

               —

               pridrži odločitev o stroških postopka na prvi stopnji in na stopnji pritožbe.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija trdi, da je treba izpodbijano sodbo razveljaviti iz teh razlogov:

               Prvič, Splošno sodišče naj bi odločilo ultra petita.

               Drugič, Splošno sodišče naj bi napačno razlagalo člen 2(7) Uredbe Sveta (ES) št. 384/96 z dne 22. decembra 1995 o zaščiti proti dumpinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (1) v različici, veljavni ob sprejetju sporne uredbe, in namen zakonodajalca Skupnosti v smislu sodne prakse Nakajima (2) pri sprejemanju te določbe.

               Tretjič, Splošno sodišče naj bi kršilo splošno načelo prava Skupnosti o institucionalnem ravnovesju.

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 10, str. 45.

      (2)  Sodba z dne 7. maja 1991 v zadevi Nakajima proti Svetu (C-69/89, Recueil, str. I-2069, točke od 28 do 32), potrjena s sodbo z dne 23. novembra 1999 v zadevi Portugalska proti Svetu (C-149/96, Recueil. str. I-8395, točka 49), glej tudi sodbo z dne 9. januarja 2003 v zadevi Petrotub in Republica proti Svetu (C-76/00 P, Recueil, str.I-79, točke 53 do 56).


title: Zadeva C-329/04: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji, vložena dne 29. julija 2004

text:
               25.9.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 239/7

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji, vložena dne 29. julija 2004
   (Zadeva C-329/04)
   (2004/C 239/13)
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata Denis Martin, član pravne službe Komisije, in Horstpeter Kreppel, sodnik (delovno sodišče), ki je pravni službi Komisije na razpolago v okviru izmenjave nacionalnih uradnikov, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, je dne 29. julija 2004 na Sodišče Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Zvezni republiki Nemčiji.
   Komisija Evropskih skupnosti Sodišču predlaga, da:

               1.

               ugotovi, da Zvezna republika Nemčija ni izpolnila svojih obveznosti iz Direktive Sveta 2000/43/ES z dne 29. 6. 2000 o izvajanju načela enakega obravnavanja oseb ne glede na raso ali narodnost (1) s tem, da ni sprejela potrebnih zakonskih, podzakonskih in upravnih predpisov za prenos te direktive oziroma s tem, da Komisiji ni posredovala zadevnih predpisov

               2.

               Zvezni republiki Nemčiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Rok, določen za prenos Direktive 2000/43/ES je potekel 19. julija 2003.

      (1)  UL L 180, str. 22


title: Zadeva C-297/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landsgericht Regensburg (Nemčija) 21. junija 2007 – Staatsanwaltschaft Regensburg proti Klausu Borquainu

text:
               8.9.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/20

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landsgericht Regensburg (Nemčija) 21. junija 2007 – Staatsanwaltschaft Regensburg proti Klausu Borquainu
   (Zadeva C-297/07)
   (2007/C 211/37)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Landsgericht Regensburg (Nemčija)
   Stranka v postopku v glavni stvari
   Klaus Borquain
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali je treba člen 54 Konvencije o izvajanju schengenskega sporazuma z dne 14. junija 1985 med vladami držav Gospodarske unije Beneluks, Zvezne republike Nemčije in Francoske republike o postopni odpravi kontrol na skupnih mejah, podpisanega v Schengenu 19. junija 1990 (1) razlagati tako, da državam pogodbenicam prepoveduje preganjanje pravnomočno obsojenega v drugih pogodbenicah zaradi istega dejanja, če zoper njega izrečene kazni po pravu pogodbenice, v kateri je bil obsojen, ni bilo mogoče izvršiti?

      (1)  UL 2000, L 239, str. 19.


title: Zadeva C-550/08: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 17. junija 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht München – Nemčija) – British American Tobacco (Nemčija) GmbH proti Hauptzollamt Schweinfurt (Direktiva 92/12/EGS — Trošarinski izdelki — Uvoz surovega tobaka, za katerega se trošarina ne plača na podlagi postopka aktivnega oplemenitenja — Predelava v razrezani tobak — Gibanje med državami članicami — Spremni dokument)

text:
               14.8.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 221/7

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 17. junija 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht München – Nemčija) – British American Tobacco (Nemčija) GmbH proti Hauptzollamt Schweinfurt
   (Zadeva C-550/08) (1)

   (Direktiva 92/12/EGS - Trošarinski izdelki - Uvoz surovega tobaka, za katerega se trošarina ne plača na podlagi postopka aktivnega oplemenitenja - Predelava v razrezani tobak - Gibanje med državami članicami - Spremni dokument)
   2010/C 221/10
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Finanzgericht München

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: British American Tobacco (Nemčija) GmbH

      Tožena stranka: Hauptzollamt Schweinfurt

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Finanzgericht München – Razlaga členov 5(2) in 15(4) Direktive Sveta 92/12/EGS z dne 25. februarja 1992 o splošnem režimu za trošarinske proizvode in o skladiščenju, gibanju in nadzoru takih proizvodov (UL L 76, str. 1) – Razrezani tobak, za katerega se plača trošarina, ki je bil proizveden v državi članici po postopku aktivnega oplemenitenja v obliki sistema odloga plačila iz surovega tobaka, za katerega se ob uvozu v Skupnost trošarina ne plača – Nujnost, da za uporabo režima odloga plačila pri gibanju tega tobačnega izdelka znotraj Skupnosti pošiljatelj izda spremni dokument v skladu s členom 18(1) Direktive 92/12/EGS?

      Izrek

   Člen 5(2), prvi pododstavek, prva alinea, Direktive Sveta 92/12/EGS z dne 25. februarja 1992 o splošnem režimu za trošarinske proizvode in o skladiščenju, gibanju in nadzoru takih proizvodov je treba razlagati tako, da je za trošarinske izdelke (kot so tobačni izdelki), proizvedene iz netrošarinskih izdelkov (kot je surovi tobak), uvoženih v Skupnost po postopku aktivnega oplemenitenja, plačilo trošarine odloženo v smislu te določbe, čeprav so postali trošarinski izdelki šele s predelavo na ozemlju Skupnosti, tako da se lahko gibajo med državami članicami, ne da bi uprava zanje zahtevala administrativni ali komercialni dokument iz člena 18(1) te direktive.

      (1)  UL C 69, 21.3.2009.


title: Zadeva C-171/17: Tožba, vložena 5. aprila 2017 – Komisija/Madžarska

text:
               17.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 231/5

         Tožba, vložena 5. aprila 2017 – Komisija/Madžarska
   (Zadeva C-171/17)
   (2017/C 231/07)
   Jezik postopka: madžarščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: V. Bottka in H. Tserepa-Lacombe, agenta)

      Tožena stranka: Madžarska

      Predlog tožeče stranke

   Komisija Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da je nacionalni sistem mobilnega plačevanja, ki ga je uvedla in ga ohranja v veljavi Madžarska in ki ga ureja zakon CC iz leta 2011 ter vladna izvedbena uredba št. 356/2012 z dne 13. decembra 2012, ki s tem, da družbi Nemzeti Mobilfizetési Zrt. podeljuje izključne pravice, vzpostavlja monopol in ovira dostop na veleprodajni trg mobilnega plačevanja, ki je bil prej odprt za konkurenco, in katerega uvedba poleg tega ni bila ne potrebna ne sorazmerna, v nasprotju

                           —

                           prvič, s členom 15(2)(d) in členom 16(1) Direktive 2006/123/ES, (1) in

                           —

                           drugič, s členoma 49 PDEU in 56 PDEU.

               —

               Madžarski naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   A nemzeti mobilfizetési rendszerről szóló, 2011. április 1-jei CC. törvény (zakon CC z dne 1. aprila 2011 o nacionalnem sistemu mobilnega plačevanja, v nadaljevanju: zakon) je spremenil pravni okvir storitev mobilnega plačevanja z učinki od 1. aprila 2013, čeprav je postal zavezujoč šele z 2. julijem 2014. Zakon opredeljuje storitve centraliziranega mobilnega poslovanja na teh področjih: (a) javne storitve parkiranja; (b) odobritev dostopa do javnih cest za vožnjo po njih; (c) prevoz oseb, ki ga opravi državno podjetje; (d) druge storitve, ki jih opravljajo državni organi. Med navedenimi storitvami je na Madžarskem v praksi za zdaj mogoče izvesti mobilno plačevanje na področju javnih storitev parkiranja in na področju odobritve dostopa do javnih cest za vožnjo po njih (elektronska cestninska oznaka „e-matrica“ in sistem „HU-GO“). Kljub temu so predmet tega postopka vsa štiri področja, ki jih ureja zakon.
   Po navedbah Komisije in kar zadeva javne storitve parkiranja, družba Nemzeti Mobilfizetési Zrt. v bistvu opravlja enako dejavnost, kot so jo opravljali izvajalci storitev mobilnega plačevanja v prejšnjem sistemu, vendar s to razliko, da ima izključno pravico za sklepanje pogodb z upravljavci parkirišč in da so njene tarife regulirane. Enako velja za področje odobritve dostopa do javnih cest za vožnjo po njih, saj je družba Nemzeti Mobilfizetési Zrt. edini ponudnik storitev, ki ima z izvajalcem javne službe pogodbeno razmerje in ki lahko neposredno prodaja dovoljenje za uporabo ceste. Na teh dveh področjih lahko torej ostali ponudniki storitev mobilnega plačevanja in storitev mobilne telefonije delujejo le kot preprodajalci.
   Zato uvedba nacionalnega sistema mobilnega plačevanja in izključne pravice, podeljene družbi Nemzeti Mobilfizetési Zrt., tako za domača kot za tuja podjetja ovirajo vstop na veleprodajni trg mobilnega plačevanja – in s tem na trg storitev, ki se na podlagi pogodbenih razmerij z izvajalcem javne storitve parkiranja ali drugih javnih služb ponujajo drugim ponudnikom, ki preprodajajo storitve mobilnega plačevanja – ki je bil prej odprt za konkurenco. Tako torej po mnenju Komisije predpisi o nacionalnem sistemu mobilnega plačevanja, gledani kot celota, ustvarjajo diskriminacijo in so v nasprotju s svobodo ustanavljanja (kršitev člena 15 Direktive 2006/123 in člena 49 PDEU). Ti predpisi so prav tako v nasprotju s svobodo opravljanja storitev (kršitev člena 16 Direktive 2006/123 in člena 56 PDEU), saj izključne pravice, podeljene družbi Nemzeti Mobilfizetési Zrt., omejujejo opravljanje čezmejnih storitev. V zvezi z ostalimi storitvami centraliziranega mobilnega poslovanja, v zvezi s katerimi na Madžarskem še vedno ni mogoče opraviti mobilnih plačil, zakon določa isto izključno pravico v korist družbe Nemzeti Mobilfizetési Zrt. in zanje prav tako velja zgoraj navedena pravna analiza.
   V skladu z upoštevnimi določbami PDEU in Direktive 2006/123 je svobodo ustanavljanja in svobodo opravljanja storitev mogoče omejiti le, kadar te omejitve niso diskriminatorne in so v javnem interesu ter poleg tega izpolnjujejo zahteve nujnosti in sorazmernosti. Po mnenju Komisije trditve Madžarske ne utemeljujejo omejitev, uvedenih z zakonom, saj ne izpolnjujejo zahtev nujnosti in sorazmernosti.

      (1)  Direktiva 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu (UL 2006, L 376, str. 36).


title: Zadeva C-491/06: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 8. maja 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Vestre Landsret – Danska) – Danske Svineproducenter proti Justitsministeriet (Direktiva 91/628/EGS – Zaščita živali med prevozom – Prenos – Diskrecijska pravica – Domači prašiči – Vožnje, daljše od osmih ur – Minimalna višina vsake ploščadi vozila – Gostota nakladanja)

text:
               21.6.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 158/4

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 8. maja 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Vestre Landsret – Danska) – Danske Svineproducenter proti Justitsministeriet
   (Zadeva C-491/06) (1)

   (Direktiva 91/628/EGS - Zaščita živali med prevozom - Prenos - Diskrecijska pravica - Domači prašiči - Vožnje, daljše od osmih ur - Minimalna višina vsake ploščadi vozila - Gostota nakladanja)
   (2008/C 158/06)
   Jezik postopka: danščina
   Predložitveno sodišče
   Vestre Landsret
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Danske Svineproducenter

      Tožena stranka: Justitsministeriet

      Ob udeležbi: Den Europæiske Dyre- og Kødhandelsunion (UECBV)
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Vestre Landsret – Razlaga točk 2(b), 47(D) in 48(3), tretja alinea, Priloge k Direktivi Sveta 91/628/EGS z dne 19. novembra 1991 o zaščiti živali med prevozom in o spremembi direktiv 91/425/EGS in 91/496/EGS (UL L 340, str. 17), kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 95/29/ES z dne 29. junija 1995 (UL L 148, str. 52) – Minimalna višina in gostota nakladanja na vsaki ploščadi vozila za prevoz prašičev, kadar prevoz presega osem ur.
   Izrek

               1)

               Nacionalna ureditev, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki vsebuje številčne podatke glede višine ograd za živali, zato da bi bile prevoznikom na voljo bolj natančne določbe od določb iz Direktive Sveta 91/628/EGS z dne 19. novembra 1991 o zaščiti živali med prevozom in o spremembi Direktiv 90/425/EGS in 91/496/EGS, kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 95/29/ES z dne 29. junija 1995, spada pod diskrecijsko pravico, ki jo državam članicam daje člen 249 ES, pod pogojem, da ta ureditev, s katero se spoštuje cilj zaščite živali med prevozom, ki ga zasleduje ta direktiva, kot je bila spremenjena, ne preprečuje uresničitve ciljev odprave tehničnih ovir pri trgovanju z živimi živalmi in nemotenega delovanja tržnih ureditev, ki ju prav tako zasleduje navedena direktiva, kot je bila spremenjena, s čimer bi bilo kršeno načelo sorazmernosti. Predložitveno sodišče mora preveriti, ali se s to ureditvijo spoštujejo ta načela.

               2)

               Poglavje VI, točka 47, naslov D, priloge k Direktivi 91/628, kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 95/29/ES, je treba razlagati tako, da je država članica upravičena, da uvede nacionalno ureditev, v skladu s katero mora v primeru prevoza, ki traja več kot osem ur, razpoložljiva površina znašati vsaj 0,50 m2 na 100 kg težkega prašiča.

      (1)  UL C 326, 30.12.2006.


title: Zadeva C-303/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) 8. julija 2008 – Metin Bozkurt proti Deželi Baden-Württemberg

text:
               27.9.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 247/6

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) 8. julija 2008 – Metin Bozkurt proti Deželi Baden-Württemberg
   (Zadeva C-303/08)
   (2008/C 247/09)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Bundesverwaltungsgericht
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Metin Bozkurt

      Tožena stranka: Dežela Baden-Württemberg

      Druga stranka v postopku: Zastopnik zveznega interesa pri Bundesverwaltungsgericht
   Vprašanji za predhodno odločanje

               1)

               Ali družinski član, ki je na podlagi sklenitve zakonske zveze s turško delavko, ki je del običajnega trga delovne sile v eni izmed držav članic, v skladu s členom 7, prvi stavek, druga alinea, Sklepa št. 1/80 Pridružitvenega Sveta EGS – Turčija (Sklep 1/80), pridobil pravico do zaposlitve ter pravico do prebivanja, ti pravici obdrži tudi po razvezi zakonske zveze?
               V primeru pritrdilnega odgovora na prvo vprašanje:

               2)

               Ali gre v primeru, ko je turški državljan po pridobitvi pravnega položaja posilil in telesno poškodoval svojo nekdanjo ženo, zaradi katere je na podlagi člena 7, prvi stavek, druga alinea, Sklepa št. 1/80 Pridružitvenega Sveta EWG – Turčija (Sklep 1/80), pridobil pravico do prebivanja, in je bil za to dejanje kaznovan z dveletno zaporno kaznijo, za pravno nepravilno sklicevanje na to pravico?


title: Zadeva T-224/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 20. februarja 2013 – Caventa proti UUNT – Anson’s Herrenhaus (BERG) ( „Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti BERG — Prejšnja besedna znamka Skupnosti Christian Berg — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009“ )

text:
               13.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 108/22

         Sodba Splošnega sodišča z dne 20. februarja 2013 – Caventa proti UUNT – Anson’s Herrenhaus (BERG)
   (Zadeva T-224/11) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti BERG - Prejšnja besedna znamka Skupnosti Christian Berg - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2013/C 108/58
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Caventa AG (Rekingen, Švica) (zastopniki: sprva J. Krenzel, nato T. Stein in A. Segler, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: sprva R. Manea, nato D. Walicka, zastopnika)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Anson’s Herrenhaus KG (Düsseldorf, Nemčija) (zastopnika: O. Löffel in P. Lange, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 10. februarja 2011 (zadeva R 1494/2010-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Anson’s Herrenhaus KG in Caventa AG.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Caventa AG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 194, 2.7.2011.


title: Zadeva T-156/10: Tožba, vložena 6. aprila 2010 – Confederación de Cooperativas Agrarias de España y CEPES proti Komisiji

text:
               5.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/46

         Tožba, vložena 6. aprila 2010 – Confederación de Cooperativas Agrarias de España y CEPES proti Komisiji
   (Zadeva T-156/10)
   2010/C 148/75
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Confederación de Cooperativas Agrarias de España (Madrid, Španija), Confederación Empresarial Española de la Economía Social (CEPES) (Madrid, Španija) (zastopnika: M. Araujo Boyd, odvetnik, in M. Muñoz de Juan, odvetnica)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi tožečih strank

               —

               Naj se tožbene razloge v tej zadevi razglasi za dopustne in utemeljene;

               —

               naj se člen 1 izpodbijane odločbe razglasi za ničen;

               —

               podredno, naj se člen 4 izpodbijane odločbe razglasi za ničen in

               —

               naj se Komisiji naloži plačilo stroškov tega postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Ta tožba se nanaša na Odločbo Komisije z dne 15. decembra 2009 (državna pomoč št. C 2/2001) o ukrepih pomoči kmetijskemu sektorju, ki jih je izvedla Španija po zvišanju stroškov goriva. V tej odločbi je bilo ugotovljeno, da so določeni ukrepi pomoči kmetijskemu sektorju iz Real Decreto-Ley 10/2000 z dne 6. oktobra o nujnih ukrepih pomoči kmetijskemu, ribolovnemu in prevoznemu sektorju (1), ki ga je Španija priglasila 29. septembra 2000, državne pomoči, ki niso združljive s skupnim trgom, in odrejeno njihovo vračilo.
   Omenjeni ukrepi so bili predmet prve Odločbe Komisije z dne 11. novembra 2001 („prvotna odločba“), s katero je bilo ugotovljeno, da „ukrepi pomoči v korist kmetijskih zadrug iz Real Decreto-Ley 10/2000 […] niso pomoči v smislu člena 87(1) Pogodbe ES“. S sodbo z dne 12. decembra 2006 (2) je bila ta prvotna odločba razveljavljena, ker ni bila obrazložena, saj Komisija v svoji odločbi ni zadosti upoštevala vpliva na davčno obravnavo zadrug, ki bi ga lahko imele druge dajatve, ki niso davek od dohodkov pravnih oseb. Komisija je nato 15. decembra 2009 sprejela izpodbijano odločbo, ne da bi sprejela novo odločitev o sprožitvi postopka.
   Tožeči stranki navajata pet tožbenih razlogov:

               —

               Prvi tožbeni razlog temelji na tem, da je Komisija kršila pravico zadevnih strank do izjave s tem, da je sprejela izpodbijano odločbo, v kateri so ugotovitve popolnoma nasprotne ugotovitvam iz prvotne odločbe, ne da bi ponovno začela formalni postopek in ne da bi zadevnim strankam dala možnost, da predložijo pripombe.

               —

               Z drugim tožbenim razlogom se Komisiji očita, da je odstopila od tega, kar je bilo naloženo s sodbo, izdano v zadevi T-146/03, ki je sankcionirala zgolj nezadostno obrazložitev nekaterih delov prvotne odločbe. Namesto da bi te dele popravila, je Komisija preučila dele svoje prvotne odločbe, o katerih sodišče ni dvomilo. To postopanje Komisije krši načeli pravne varnosti in varstva legitimnih pričakovanj zadevnih strank.

               —

               Tretjič, tožeči stranki izpodbijata opredelitev ukrepa kot državna pomoč, saj sama ugotovitev, da kmetijske zadruge, ki svoje dejavnosti ne izvršujejo 100 % s svojimi člani (zadružni model popolne vzajemnosti), uživajo „prednost“, ker se jih drugače davčno obravnava kot družbe, pri čemer se prezre, da zadruge in kapitalske družbe niti dejansko niti pravno niso v podobnem položaju, ne zadostuje. Tudi če bi se sprejelo tako primerjavo – kar pa v tem primeru ne velja – davčna obravnava zadrug ni prednost, temveč razlike, upravičene z sistematiko in naravo španskega davčnega sistema, kot je Komisija sama priznala v prvotni odločbi, o čemer se v sodbi z dne 12. decembra 2006 ni podvomilo.

               —

               Tožeči stranki kot četrti razlog in podredno menita, da Komisija ni zadosti obrazložila odločbe in je glede na člen 107(3)(c) PDEU storila napako pri presoji združljivosti ukrepa ter da bi moral biti navedeni ukrep razglašen za združljiv.

               —

               Nazadnje tožeči stranki izpodbijata vrstni red vračil pomoči, kakor je določen v izpodbijani odločbi.

      (1)  Boletín Oficial del Estado št. 241/2000 z dne 7. oktobra, str. 34614.

      (2)  Sodba T-143/03, ZOdl., str. II-98.


title: Zadeva C-399/09: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 22. junija 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Nejvyšší správní soud – Češka republika) – Marie Landtová proti Česká správa socialního zabezpečení (Prosto gibanje delavcev — Socialna varnost — Sporazum s področja socialne varnosti, sklenjen med državama članicama pred njunim pristopom k Evropski uniji — Država članica, pristojna za oceno prispevnih dob — Starostna pokojnina — Dodatek, dodeljen samo državljanom države članice s stalnim prebivališčem v tej državi članici)

text:
               6.8.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 232/6

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 22. junija 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Nejvyšší správní soud – Češka republika) – Marie Landtová proti Česká správa socialního zabezpečení
   (Zadeva C-399/09) (1)

   (Prosto gibanje delavcev - Socialna varnost - Sporazum s področja socialne varnosti, sklenjen med državama članicama pred njunim pristopom k Evropski uniji - Država članica, pristojna za oceno prispevnih dob - Starostna pokojnina - Dodatek, dodeljen samo državljanom države članice s stalnim prebivališčem v tej državi članici)
   2011/C 232/09
   Jezik postopka: češčina

      Predložitveno sodišče

   Nejvyšší správní soud

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Marie Landtová

      Tožena stranka: Česká správa socialního zabezpečení

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Nejvyšší správní soud – Razlaga člena 12 ES in členov 3(1), 7(2)(c), 10 in 46 ter točke 6 dela A Priloge III Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (UL L 149, str. 2) – Starostna pokojnina – Določitev države članice, ki je pristojna za oceno dopolnjenih zavarovalnih dob – Vpliv zakonodaje Skupnosti na sporazum s področja socialne varnosti, sklenjen med državama članicama pred njunim pristopom k Evropski uniji

      Izrek

               1.

               Določbe dela A, točka 6, Priloge III k Uredbi Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, v različici, ki je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo Sveta (ES) št. 118/97 z dne 2. decembra 1996, kakor je bila spremenjena z Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 629/2006 z dne 5. aprila 2006, v povezavi s členom 7(2)(c) te uredbe ne nasprotujejo nacionalnemu pravilu, kakršno je to v sporu o glavni stvari, ki določa izplačevanje dodatka k dajatvi za starost, kadar je znesek te dajatve, dodeljen v skladu s členom 20 dvostranskega sporazuma med Češko republiko in Slovaško republiko z dne 29. oktobra 1992, sprejetega v okviru ukrepov za ureditev razmer po delitvi Češke in slovaške federativne republike dne 31. decembra 1992, nižji od tistega, ki bi bil dodeljen, če bi bila starostna pokojnina izračunana po pravu Češke republike.

               2.

               Povezane določbe členov 3(1) in 10 Uredbe št. 1408/71 v različici, ki je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo št. 118/97, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 629/2006, nasprotujejo nacionalnemu pravilu, kakršno je to v sporu o glavni stvari, ki omogoča izplačevanje dodatka k dajatvi za starost samo češkim državljanom s stalnim prebivališčem na ozemlju Češke republike, pri čemer pa se na podlagi prava Unije ne zahteva, da bi to nujno moralo povzročiti, da so osebe, ki izpolnjujejo ta pogoja, prikrajšane za ta dodatek.

      (1)  UL C 24, 30.1.2010.


title: Zadeva C-162/10: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 15. marca 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Ireland – Irska) – Phonographic Performance (Irska) Ltd proti Irski, Attorney General (Avtorske in sorodne pravice — Direktiva 2006/115/ES — Člena 8 in 10 — Pojma „uporabnik“ in „priobčitev javnosti“ — Razširjanje fonogramov prek televizijskih in/ali radijskih sprejemnikov, nameščenih v hotelskih sobah)

text:
               5.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 133/3

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 15. marca 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Ireland – Irska) – Phonographic Performance (Irska) Ltd proti Irski, Attorney General
   (Zadeva C-162/10) (1)

   (Avtorske in sorodne pravice - Direktiva 2006/115/ES - Člena 8 in 10 - Pojma „uporabnik“ in „priobčitev javnosti“ - Razširjanje fonogramov prek televizijskih in/ali radijskih sprejemnikov, nameščenih v hotelskih sobah)
   2012/C 133/05
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   High Court of Ireland

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Phonographic Performance (Irska) Ltd

      Tožena stranka: Irska, Attorney General

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – High Court of Ireland – Razlaga členov 8(2) in 10(1)(a) Direktive 2006/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o pravici dajanja v najem in pravici posojanja ter o določenih pravicah, sorodnih avtorski pravici, na področju intelektualne lastnine (UL L 376, str. 28) – Radiodifuzno oddajanje in priobčitev javnosti fonogramov – Pravica do pravičnega in enotnega nadomestila za umetnike in proizvajalce – Pojem „uporabnik“ in „priobčitev javnosti“ – Namestitev televizijskih in/ali radijskih sprejemnikov v hotelskih sobah, ki jim upravitelj hotela posreduje radiodifuzni signal

      Izrek

               1.

               Upravitelj hotela, ki v sobah svojih gostov namesti televizijske in/ali radijske sprejemnike, ki jim posreduje radiodifuzni signal, je „uporabnik“, ki izvaja „priobčitev javnosti“ fonograma, ki se radiodifuzno oddaja, v smislu člena 8(2) Direktive 2006/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o pravici dajanja v najem in pravici posojanja ter o določenih pravicah, sorodnih avtorski pravici, na področju intelektualne lastnine.

               2.

               Upravitelj hotela, ki v sobah svojih gostov namesti televizijske in/ali radijske sprejemnike, ki jim posreduje radiodifuzni signal, je v skladu s členom 8(2) Direktive 2006/115 dolžan plačati pravično nadomestilo za razširjanje fonograma, ki se radiodifuzno oddaja, poleg nadomestila, ki ga plača RTV-organizacija.

               3.

               Upravitelj hotela, ki v sobah svojih gostov namesto televizijskih in/ali radijskih sprejemnikov, ki jim posreduje radiodifuzni signal, namesti drugo napravo in fonograme v fizični ali digitalni obliki, ki jih je s tako napravo mogoče predvajati ali poslušati, je „uporabnik“, ki izvaja „priobčitev javnosti“ fonograma v smislu člena 8(2) Direktive 2006/115. Zato je v smislu te določbe za posredovanje navedenih fonogramov dolžan plačati „pravično nadomestilo“.

               4.

               Člen 10(1)(a) Direktive 2006/115, ki v primeru „zasebne uporabe“ določa omejitev pravice do pravičnega nadomestila, določenega v členu 8(2) te direktive, državam članicam ne dovoljuje, da upravitelja hotela, ki izvaja „priobčitev javnosti“ fonograma v smislu člena 8(2) te direktive, oprostijo obveznosti plačila takega nadomestila.

      (1)  UL C 161, 19.6.2010.


title: Zadeva C-192/12 PPU: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 28. junija 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Korkein oikeus – Finska) – Izvršitev evropskega naloga za prijetje zoper Melvina Westa (Policijsko in pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah — Okvirni sklep 2002/584/PNZ — Evropski nalog za prijetje in postopki predaje med državami članicami — Evropski nalog za prijetje, izdan zaradi izvršitve prostostne kazni — Člen 28 — Nadaljnja predaja — „Veriga“ evropskih nalogov za prijetje — Izvršitev tretjega evropskega naloga za prijetje za isto osebo — Pojem „izvršitvena država članica“ — Soglasje za predajo — Nujni postopek predhodnega odločanja)

text:
               25.8.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 258/7

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 28. junija 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Korkein oikeus – Finska) – Izvršitev evropskega naloga za prijetje zoper Melvina Westa
   (Zadeva C-192/12 PPU) (1)

   (Policijsko in pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah - Okvirni sklep 2002/584/PNZ - Evropski nalog za prijetje in postopki predaje med državami članicami - Evropski nalog za prijetje, izdan zaradi izvršitve prostostne kazni - Člen 28 - Nadaljnja predaja - „Veriga“ evropskih nalogov za prijetje - Izvršitev tretjega evropskega naloga za prijetje za isto osebo - Pojem „izvršitvena država članica“ - Soglasje za predajo - Nujni postopek predhodnega odločanja)
   2012/C 258/11
   Jezik postopka: finščina

      Predložitveno sodišče

   Korkein oikeus

      Stranka v postopku v glavni stvari

   Melvin West

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Korkein oikeus – Razlaga člena 28(2) Okvirnega sklepa Sveta 2002/584/PNZ z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami – Nalog za prijetje, izdan zaradi izvršitve prostostne kazni – Pojem „izvršitvena država članica“ v okoliščinah nadaljnje predaje – Državljan države članice A, ki ga je ta država članica predala državi članici B zaradi izvršitve zaporne kazni, nato pa ga je ta država članica B po prestani kazni predala državi članici C zaradi izvršitve zaporne kazni v tej državi – Zahteva države članice D v okviru naloga za prijetje, naslovljena na državo članico C z namenom predaje zadevne osebe državi članici D zaradi izvršitve zaporne kazni.

      Izrek

   Člen 28(2) Okvirnega sklepa Sveta 2002/584/PNZ z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami, kakor je bil spremenjen z Okvirnim sklepom Sveta 2009/299/PNZ z dne 26. februarja 2009, je treba razlagati tako, da kadar je bila oseba na podlagi zaporednih evropskih nalogov za prijetje več kot enkrat predana med državami članicami, se za nadaljnjo predajo te osebe državi članici, ki ni država članica, ki jo je zadnja predala, zahteva samo soglasje države članice, ki je izvedla zadnjo predajo.

      (1)  UL C 184, 23.6.2012.


title: Zadeva T-402/10: Tožba, vložena 9. septembra 2010 – Villeroy & Boch – Belgium proti Komisiji

text:
               6.11.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/53

         Tožba, vložena 9. septembra 2010 – Villeroy & Boch – Belgium proti Komisiji
   (Zadeva T-402/10)
   ()
   2010/C 301/85
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Villeroy & Boch – Belgium (Bruselj, Belgija) (zastopnika: O. Brouwer in J. Blockx, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasi naj se ničnosti izpodbijanega sklepa v delu, ki se nanaša na družbo Villeroy & Boch Belgium N.V./S.A.;

               —

               podredno, naj se zniža globa, naložena tožeči stranki;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka predlaga delno razglasitev ničnosti sklepa Evropske komisije C(2010) 4185 konč. z dne 23. junija 2010 v zadevi COMP/39.092 – Kopalniška oprema zaradi kršitve člena 101(1) PDEU na trgu armatur, kabin za tuširanje in sanitarne keramike.
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja sedem tožbenih razlogov:

               —

               Kršitev člena 101 PDEU in člena 53 Pogodbe EGS ter ustaljene sodne prakse, ker se je zmotno izhajalo iz ene samo in nadaljevane kršitve;

               —

               Kršitev dolžnosti obrazložitve, ki izhaja iz člena 296(2) PDEU, ker je nezadostno in napačno obrazloženo, zakaj se domneva, da je bila kršitev ena sama in nadaljevana;

               —

               Kršitev dolžnosti obrazložitve glede domnevne udeležbe tožeče stranke pri kršitvi, ki se ji očita, na belgijskim trgu ter neobstoj dokazov, da je bila tožeča stranka udeležena pri tej kršitvi na belgijskem trgu;

               —

               Kršitev načela nulla poena sine lege iz člena 49(1) Listine EU o temeljnih pravicah in kršitev načela „ne več kazni kot krivde“ iz člena 49(3) v povezavi s členom 48(1) Listine, ker se tožečo stranko in njeno družbo mati obravnava kot solidarno odgovorni za plačilo globe, ter kršitev člena 23 Uredbe (ES) št. 1/2003;

               —

               Nepravilna ugotovitev višine globe, ker se ta nanaša tudi na dobiček, ki ni povezan s kršitvijo, ki se očita tožeči stranki;

               —

               Neupravičena zavrnitev znižanja globe zaradi nesorazmerno dolgotrajnega postopka, kar je v nasprotju s členom 41 Listine;

               —

               Kršitev člena 23(3) Uredbe 1/2003 zaradi nepravilne ugotovitve globe glede na težo kršitve, nepravilna ugotovitev „,odvračalnih elementov“ in nesorazmernost višine globe v absolutnem smislu.


title: Zadeva C-186/05: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 4. oktobra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Švedski (Neizpolnitev obveznosti države – Nacionalni monopol trgovine z alkoholnimi pijačami na drobno – Prepoved zasebnega uvoza)

text:
               8.12.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/4

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 4. oktobra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Švedski
   (Zadeva C-186/05) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Nacionalni monopol trgovine z alkoholnimi pijačami na drobno - Prepoved zasebnega uvoza)
   (2007/C 297/05)
   Jezik postopka: švedščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: L. Ström van Lier in S. Pardo Quintillán, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Švedska (zastopnik: K. Wistrand, zastopnik)

      Intervenientka v podporo toženi stranki: Republika Finska (zastopnik: E. Bygglin, zastopnik)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 28 in 30 ES – Nacionalna zakonodaja glede nacionalnega monopola trgovine z alkoholnimi pijačami na drobno, ki prepoveduje njihov zasebni neposredni uvoz.
   Izrek

               1)

               Kraljevina Švedska s prepovedjo zasebnega uvoza alkoholnih pijač preko neodvisnih zastopnikov ali trgovinskih prevoznikov, ki jih imenujejo zasebniki, ni izpolnila obveznosti iz člena 28 ES in te prepovedi ni mogoče šteti za utemeljeno na podlagi člena 30 ES.

               2)

               Kraljevini Švedski se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 171, 9.7.2005.


title: Zadeva T-811/16: Tožba, vložena 18. novembra 2016 – Di Bernardo/Komisija

text:
               30.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/49

         Tožba, vložena 18. novembra 2016 – Di Bernardo/Komisija
   (Zadeva T-811/16)
   (2017/C 030/57)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Danilo Di Bernardo (Bruselj, Belgija) (zastopnika: S. Orlandi in T. Martin, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga naj:
   razglasi in odloči, da se,

               —

               odločba z dne 10. avgusta 2016, s katero je natečajna komisija EPSO/AST SC/03/15 tožečo stranko izključila iz navedenega natečaja, razglasi za nično

               —

               Komisiji vsekakor naloži plačilo stroškov.

      Tožbena razloga in bistvene trditve

   Tožeča stranka v podporo tožbi navaja dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: različne očitne napake pri presoji, ki jih je storila natečajna komisija pri presoji delovnih izkušenj tožeče stranke.

               2.

               Drugi tožbeni razlog, ki se navaja podredno: nezadostna obrazložitev izpodbijane odločbe in neposredovanje meril za izbor, ki jih določi natečajna komisija, tožeči stranki.


title: Zadeva T-405/13: Tožba, vložena 8. avgusta 2013 – Comptoir d'Épicure proti UUNT – A-Rosa Akademie (da rosa)

text:
               28.9.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 284/4

         Tožba, vložena 8. avgusta 2013 – Comptoir d'Épicure proti UUNT – A-Rosa Akademie (da rosa)
   (Zadeva T-405/13)
   2013/C 284/06
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Le Comptoir d'Épicure (Pariz, Francija) (zastopnik: S. Arnaud, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: A-Rosa Adademie GmbH (Rostock, Nemčija)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo petega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 22. maja 2013 v zadevi R 1195/2012-5;

               —

               UUNT in družbi A-Rosa Akademie GmbH naloži plačilo stroškov

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: mednarodna registracija s poimenovanjem Evropske unije figurativne znamke z besednima elementoma „da rosa“ za proizvode in storitve iz razredov 29, 30 in 43 – mednarodna registracija št. 1 047 095 s poimenovanjem Evropske unije

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: A-Rosa Akademie GmbH

      Navajana znamka ali znak: besedni znamki Skupnosti, nacionalna in mednarodna znamka „aROSA“ ter figurativni nacionalna in mednarodna znamka z besednimi elementi „aROSA Lust auf Schiff“

      Odločba oddelka za ugovore: delna ugoditev ugovoru

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi:

               —

               prvi tožbeni razlog: protislovna obrazložitev, sicer pa prekoračitev pooblastil;

               —

               drugi tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev členov 5, 34(1) in 35 Uredbe št. 207/2009;

               —

               tretji tožbeni razlog: kršitev člena 42(2) Uredbe št. 207/2009, pravila 22 Uredbe št. 2868/95 in člena 78(1) Uredbe št. 207/2009;

               —

               četrti tožbeni razlog: kršitev splošnih pravnih načel, hierarhije pravil in očitna napaka pri presoji;

               —

               peti tožbeni razlog: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009;

               —

               šesti tožbeni razlog: kršitev člena 6 Evropske konvencije o človekovih pravicah ter člena 75 Uredbe št. 207/2009 in pravila 22(2) in (3) Uredbe št. 2868/95;

               —

               sedmi tožbeni razlog: očitna napaka v zvezi z upoštevno javnostjo in očitna napako pri presoji znakov;

               —

               osmi tožbeni razlog: razlikovalni učinek prejšnje znamke v razredih 39, 43 in 44.


title: Zadeva C-272/09 P: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 8. decembra 2011 – KME Germany AG, nekdanja KM Europa Metal AG, KME France SAS, nekdanja Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, nekdanja Europa Metalli SpA, proti Evropski komisiji (Pritožba — Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Trg bakrenih industrijskih cevi — Globe — Velikost trga, trajanje kršitve in sodelovanje, ki jih je mogoče upoštevati — Učinkovito pravno sredstvo)

text:
               4.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/4

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 8. decembra 2011 – KME Germany AG, nekdanja KM Europa Metal AG, KME France SAS, nekdanja Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, nekdanja Europa Metalli SpA, proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-272/09 P) (1)

   (Pritožba - Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Trg bakrenih industrijskih cevi - Globe - Velikost trga, trajanje kršitve in sodelovanje, ki jih je mogoče upoštevati - Učinkovito pravno sredstvo)
   2012/C 32/06
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnice: KME Germany AG, nekdanja KM Europa Metal AG, KME France SAS, nekdanja Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, nekdanja Europa Metalli SpA (zastopniki: M. Siragusa, A. Winckler, G. Rizza, T. Graf, M. Piergiovanni, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopniki: E. Gippini Fournier in J. Bourke, zastopnika, C. Thomas, solicitor)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (zdaj Splošno sodišče) (osmi senat) z dne 6. maja 2009 v zadevi KME Germany in drugi proti Komisiji (T-127/04), s katero je Splošno sodišče zavrnilo tožbo za znižanje zneska globe, ki je bila pritožnicam naložena z Odločbo Komisije 2004/421/ES z dne 16. decembra 2003 v zvezi s postopkom po členu 81 Pogodbe ES in členu 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/E-1/38.240 – Industrijske cevi) (UL L 125, str. 50) – Določitev cen in delitev trgov – Dejanski vpliv na trg – Smernice za izračun zneska glob

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Družbam KME Germany AG, KME France SAS in KME Italy SpA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 220, 12.9.2009.


title: Zadeva T-303/94: Sklep Splošnega sodišča z dne 4. marca 2010 – de Jong proti Svetu in Komisiji

text:
               22.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 134/50

         Sklep Splošnega sodišča z dne 4. marca 2010 – de Jong proti Svetu in Komisiji
   (Zadeva T-303/94)
   2010/C 134/80

      Jezik postopka: nizozemščina

   Predsednik osmega senata je odredil izbris zadeve.


title: Izbris zadeve C-86/04

text:
               22.1.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 19/17

         Izbris zadeve C-86/04 (1)

   (2005/C 19/39)

      (Jezik postopka: francoščina)

   Predsednik Sodišča Evropskih skupnosti je s sklepom z dne 14. oktobra 2004 odredil izbris zadeve pod opr. št. C-86/04: Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg.

      (1)  UL C 85, 3.4.2004.


title: Zadeva C-453/10: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 15. marca 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Okresný súd Prešov – Slovaška) – Jana Pereničová, Vladislav Perenič proti S.O.S. financ, spol. s r.o. (Varstvo potrošnikov — Potrošniška kreditna pogodba — Napačna navedba efektivne obrestne mere — Vpliv nepoštenih poslovnih praks in nepoštenih pogojev na splošno veljavnost pogodbe)

text:
               5.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 133/7

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 15. marca 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Okresný súd Prešov – Slovaška) – Jana Pereničová, Vladislav Perenič proti S.O.S. financ, spol. s r.o.
   (Zadeva C-453/10) (1)

   (Varstvo potrošnikov - Potrošniška kreditna pogodba - Napačna navedba efektivne obrestne mere - Vpliv nepoštenih poslovnih praks in nepoštenih pogojev na splošno veljavnost pogodbe)
   2012/C 133/11
   Jezik postopka: slovaščina

      Predložitveno sodišče

   Okresný súd Prešov

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Jana Pereničová, Vladislav Perenič

      Tožena stranka: S.O.S. financ, spol. s r.o.

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Okresný súd Prešov – Razlaga členov 4(1) in 6(1) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL L 95, str. 29) in Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah) (UL L 149, str. 22) – Potrošniška kreditna pogodba, v kateri je določena oderuška obrestna mera – Vpliv nepoštenih poslovnih praks in nepoštenih pogojev na splošno veljavnost pogodbe

      Izrek

               1.

               Člen 6(1) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih (nepoštenih) pogojih v potrošniških pogodbah je treba razlagati tako, da se sodišče, ki odloča, pri presoji vprašanja, ali pogodba, ki jo prodajalec ali ponudnik sklene s potrošnikom in vsebuje enega ali več nepoštenih pogojev, lahko naprej obstaja brez navedenih pogojev, ne sme sklicevati zgolj na dejstvo, da bi bila ničnost zadevne pogodbe kot celote lahko koristna za eno stranko, v tem primeru potrošnika. Vendar pa navedena direktiva ne nasprotuje temu, da država članica predvidi, ob spoštovanju prava Unije, da je pogodba, ki jo prodajalec ali ponudnik sklene s potrošnikom in vsebuje enega ali več nepoštenih pogojev, nična, če se izkaže, da je s tem zagotovljeno boljše varstvo potrošnika.

               2.

               Poslovno prakso iz spora o glavni stvari, v skladu s katero se v kreditni pogodbi navede nižja efektivna obrestna mera, kot ta dejansko znaša, je treba opredeliti kot „zavajajočo“ v smislu člena 6(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah), če povzroči ali bi lahko povzročila, da povprečni potrošnik sprejme odločitev o poslu, ki je drugače ne bi sprejel. Nacionalno sodišče mora preveriti, ali gre v sporu o glavni stvari za tak primer. Ugotovitev, da gre za nepošteno poslovno prakso, je zgolj eden od elementov, na katere lahko pristojno sodišče opre svojo presojo tega, ali se pogodbeni pogoji v zvezi s stroški potrošniškega kredita v skladu s členom 4(1) Direktive 93/13 štejejo za nepoštene. Vendar taka ugotovitev nima neposrednega vpliva na presojo – glede na člen 6(1) Direktive 93/13 – veljavnosti sklenjene kreditne pogodbe.

      (1)  UL C 328, 4.12.2010.


title: Zadeva C-345/12: Tožba, vložena 19. julija 2012 – Evropska komisija proti Italijanski republiki

text:
               22.9.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 287/26

         Tožba, vložena 19. julija 2012 – Evropska komisija proti Italijanski republiki
   (Zadeva C-345/12)
   2012/C 287/50
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: E. Montaguti in K. Herrmann, zastopnika)

      Tožena stranka: Italijanska republika

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Italijanska republika s tem, da ni določila obveznosti, da je treba za prodajo ali oddajo v najem nepremičnine dati na voljo energetsko izkaznico stavbe, v skladu z določbami in pogoji iz členov 7 in 10 Direktive 2002/91/ES evropskega Parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2002 o energetski učinkovitosti stavb (1), ni izpolnila obveznosti iz členov 7(1), (2) in (10) te direktive, v povezavi s členom 29 Direktive 2010/31/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. maja 2010 o energetski učinkovitosti stavb (2);

               —

               ugotovi naj se, da Italijanska republika s tem, da ni Komisiji sporočila vseh ukrepov o prenosu člena 9, ni izpolnila obveznosti iz člena 15(1) te direktive, v povezavi s členom 29 Direktive 2010/31/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. maja 2010 o energetski učinkovitosti stavb;

               —

               Italijanski republiki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Rok za prenos Direktive 2002/91/ES se je iztekel 4. januarja 2006. Rok za prenos členov od 7 do 9 te direktive se je iztekel 4. januarja 2009, in, po mnenju Komisije, člen 28 Direktive 2010/31/EU, ki omogoča odložitev izpolnjevanja obveznosti dajanja na voljo energetskih izkaznic stavbe, ne vključuje potrdil, ki so že bila izdana, ali ki se izdajo na podlagi člena 7(1) te direktive.
   Ob vložitvi te tožbe tožena stranka še ni sprejeta vseh ukrepov potrebnih za prenos direktive.

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 12, zvezek 2, str. 168.

      (2)  UL L 153, str. 13.


title: Zadeva F-109/06: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 22. novembra 2007 – Dittert proti Komisiji (Javni uslužbenci – Uradniki – Napredovanje – Prednostne točke – Nepopoln spis – Opustitev prednostnih točk iz informacijskega sistema, imenovanega Sysper 2 – Tehnična nevšečnost – Odbor za napredovanje A* – Dodelitev manjšega števila točk, kot so ga predlagali nadrejeni)

text:
               12.1.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 8/31

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 22. novembra 2007 – Dittert proti Komisiji
   (Zadeva F-109/06) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Napredovanje - Prednostne točke - Nepopoln spis - Opustitev prednostnih točk iz informacijskega sistema, imenovanega „Sysper 2“ - Tehnična nevšečnost - Odbor za napredovanje A* - Dodelitev manjšega števila točk, kot so ga predlagali nadrejeni)
   (2008/C 8/54)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Daniel Dittert (Luxembourg, Luksemburg) (zastopnika: B. Cortese in C. Cortese, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: G. Berscheid in K. Herrmann, zastopnika)
   Predmet zadeve
   Razglasitev ničnosti odločbe OPI, s katero je bilo tožeči stranki, uradniku Komisije, ki pomotoma ni bila uvrščena na seznam napredovanja njenega GD, dodeljeno nižje število prednostnih točk, kot jih je slednja želela, in zato niso zadostovale za njeno napredovanje v napredovalnem obdobju 2005.
   Izrek sodbe

               1)

               Odločba Komisije Evropskih skupnosti, s katero je bilo D. Dittertu dodeljeno premalo prednostnih točk za napredovanje v napredovalnem obdobju 2005, se razglasi za nično.

               2)

               Odločba Komisije Evropskih skupnosti, s katero je bil sprejet seznam uradnikov, ki so napredovali v napredovalnem obdobju 2005, ki je bila objavljena v Upravnih informacijah št. 85-2005 z dne 23. novembra 2005, se razveljavi, ker v njej ni omenjeno ime D. Ditterta.

               3)

               Komisija Evropskih skupnosti nosi stroške D. Ditterta in svoje stroške.

      (1)  UL C 281, 18.11.2006, str. 47.


title: Zadeva C-441/09: Tožba, vložena 11. novembra 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji

text:
               30.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/27

         Tožba, vložena 11. novembra 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji
   (Zadeva C-441/09)
   2010/C 24/50
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: D. Triantafyllou in B.-R. Killmann, zastopnika)

      Tožena stranka: Republika Avstrija

      Predloga tožeče stranke

   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj

               —

               odloči, da je Republika Avstrija kršila svoje obveznosti iz členov 96 in 98 v povezavi s Prilogo III k Direktivi o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1) s tem, da je za dobavo, uvoz in nakup nekaterih živih živali, ki niso namenjene pripravi živil ali krme, znotraj Skupnosti uporabljala nižjo stopnjo;

               —

               Republiki Avstriji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija meni, da avstrijsko pravo o davku na dodano vrednost krši člena 96 in 98 v povezavi s Prilogo III k Direktivi o skupnem sistemu davka na dodano vrednost s tem, da za dobavo nekaterih živečih živali (zlasti konj) uporablja nižjo stopnjo, tudi če te živali niso namenjene za proizvodnjo živil.
   Pojem „žive živali“ v točki 1 Priloge III k Direktivi o skupnem sistemu davka na dodano vrednost naj ne bi bila samostojna kategorija, ampak naj bi obsegala le take živali, ki se običajno uporabljajo kot živila ali krma. Ta razlaga je podprta s špansko, francosko, angleško, italijansko, nizozemsko, portugalsko in švedsko različico te določbe. Poleg tega značaj izjeme, ki ga ima ta določba, po ustaljeni sodni praksi zahteva ozko razlago.
   Zlasti živali iz družine kopitarjev naj bi se pogosto uporabljalo v tovorne in jahalne namene (in ne za živila ali krmo).

      (1)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1).


title: Zadeva C-150/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 29. marca 2010 vložilo Tribunal de première instance de Bruxelles (Belgija) – Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB) proti Beneo Orafti SA

text:
               19.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/21

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 29. marca 2010 vložilo Tribunal de première instance de Bruxelles (Belgija) – Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB) proti Beneo Orafti SA
      (Zadeva C-150/10)
      (2010/C 161/30)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal de première instance de Bruxelles

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

         Tožena stranka: Beneo Orafti SA

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali so prehodne kvote, ki so podjetju, proizvajalcu sladkorja, dodeljene na podlagi člena 9 Uredbe Komisije (ES) št. 493/2006 (1), izvzete iz začasne sheme za prestrukturiranje, določene z Uredbo Sveta (ES) št. 320/2006 (2) in Uredbo Komisije (ES) št. 968/2006 (3) o izvedbenih ukrepih, glede na to, da:

                              (a)

                              so te kvote izvzete iz plačila začasnega zneska iz naslova prestrukturiranja;

                              (b)

                              so izvzete iz pomoči za prestrukturiranje in

                              (c)

                              niso kvote v smislu Uredbe Sveta (ES) št. 320/2006, kot so opredeljene v členu 2(6) navedene uredbe?

                  2.

                  Tudi če je odgovor na prejšnje vprašanje nikalen, ali so prehodne kvote samostojne kvote, neodvisne od rednih osnovnih kvot, glede na to, da:

                              (a)

                              so prehodne kvote dodeljene na podlagi člena 9 Uredbe Komisije (ES) št. 493/2006, in ne na podlagi člena 7 Uredbe Sveta (ES) št. 318/2006 (4);

                              (b)

                              se merila dodelitve prehodnih kvot razlikujejo od meril dodelitve rednih osnovnih kvot in

                              (c)

                              so prehodne kvote prehodni ukrepi, ki naj bi olajšali prehod s starega sistema trga za sladkor na novi sistem trga za sladkor Skupnosti in se torej načeloma uporabljajo samo v tržnem letu 2006/2007?

                  3.

                  Če je odgovor na eno od prejšnjih vprašanj (ali na obe) pritrdilen, ali ima podjetje, proizvajalec sladkorja, ki je zaprosilo za pomoč za prestrukturiranje za tržno leto 2006/2007 v skladu s členom 3 Uredbe Sveta (ES) št. 320/2006, pravico koristiti prehodno kvoto, dodeljeno za tržno leto 2006/2007 v skladu s členom 9 Uredbe št. 493/2006?

                  4.

                  Če je odgovor na prejšnje vprašanje nikalen, ali lahko uporabljena kazen vključuje vračilo dela dodeljene pomoči za prestrukturiranje in vračilo prehodne kvote?
                  Kako je treba izračunati znesek vračila, določenega v členu 26(1), in kazen, določeno v členu 27 Uredbe št. 968/2006, če je podjetje, proizvajalec sladkorja, prejelo pomoč za prestrukturiranje (za tržno leto 2006/2007) in je uporabilo svojo prehodno kvoto (za katero ni bila dodeljena pomoč za prestrukturiranje)?
                  Ali je treba pri izračunu tega zneska in te kazni upoštevati vse naslednje elemente ali samo del teh elementov:

                              (a)

                              stroške, jih je imelo zadevno podjetje, proizvajalec sladkorja, za odstranitev svojih proizvodnih zmogljivosti;

                              (b)

                              izgube, ki jih je zadevno podjetje, proizvajalec sladkorja, utrpelo po opustitvi redne osnovne kvote;

                              (c)

                              dejstvo, da je prehodna kvota enkraten in prehoden ukrep, ki omogoča samo proizvodnjo za tržno leto 2006/2007, a se ne uporablja za druga tržna leta (razen v primeru prehodne kvote za sladkor);

                              (d)

                              ali je izračun zneska vračila, ki ne upošteva elementov, navedenih v zgornjih točkah od (a) do (c), kršitev načela sorazmernosti?

                  5.

                  Ne glede na prejšnja vprašanja: kdaj začnejo veljati obveznosti, sprejete na podlagi načrta za prestrukturiranje, oziroma kdaj postanejo zavezujoče za prosilca?

                              (a)

                              Ob začetku tržnega leta, za katero je prosilec vložil prošnjo za pomoč za prestrukturiranje?

                              (b)

                              Ob vložitvi prošnje pri pristojnem nacionalnem organu?

                              (c)

                              Ob obvestilu pristojnega nacionalnega organa, da se prošnja šteje za popolno?

                              (d)

                              Ob obvestilu pristojnega nacionalnega organa, da se prošnja šteje za dopustno za pomoč za prestrukturiranje?

                              (e)

                              Ob obvestilu pristojnega nacionalnega organa o njegovi odločitvi, da dodeli pomoč za prestrukturiranje?

                  6.

                  Če je odgovor na eno od vprašanj [1 in 2] (ali obe) pritrdilen, ali lahko podjetje, proizvajalec sladkorja, ki mu je bila za tržno leto 2006/2007 dodeljena prehodna kvota, uporabi to kvoto med tržnim letom, čeprav je bila temu podjetju dodeljena pomoč za prestrukturiranje glede na njegovo redno osnovno kvoto, ki se začne s tržnim letom 2006/2007?

                  7.

                  Če je odgovor na vprašanja [l, 2 in 6] nikalen, ali lahko pristojni nacionalni organ države članice v primeru neizpolnjevanja obveznosti v okviru načrta za prestrukturiranje sešteje vračilo pomoči za prestrukturiranje in kazen v skladu s členoma 26 in 27 Uredbe Komisije (ES) št. 968/2006 z naložitvijo prelevmana za presežke v skladu s členom 4 Uredbe Komisije (ES) št. 967/2006 (5) ali se s tem kopičenjem kazni kršijo načela „non bis in idem“, sorazmernosti in prepovedi diskriminacije?

         (1)  Uredba Komisije (ES) št. 493/2006 z dne 27. marca 2006 o prehodnih ukrepih v okviru reorganizacije skupne ureditve trgov v sektorju sladkorja in o spremembi uredb (ES) št. 1265/2001 in (ES) št. 314/2002 (UL L 89, str. 11).

         (2)  Uredba Sveta (ES) št. 320/2006 z dne 20. februarja 2006 o ustanovitvi začasne sheme za prestrukturiranje industrije sladkorja v Skupnosti in spremembi Uredbe (ES) št. 1290/2005 o financiranju skupne kmetijske politike (UL L 58, str. 42).

         (3)  Uredba Komisije (ES) št. 968/2006 z dne 27. junija 2006 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 320/2006 o ustanovitvi začasne sheme za prestrukturiranje industrije sladkorja v Skupnosti (UL L 176, str. 32).

         (4)  Uredba Sveta (ES) št. 318/2006 z dne 20. februarja 2006 o skupni ureditvi trgov v sektorju sladkorja (UL L 58, str. 1).

         (5)  Uredba Komisije (ES) št. 967/2006 z dne 29. junija 2006 o podrobnih izvedbenih pravilih za Uredbo Sveta (ES) št. 318/2006 glede proizvodnje izvenkvotnega sladkorja v sektorju sladkorja (UL L 176, str. 22).


title: Zadeva C-549/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Commissione tributaria di Secondo Grado di Bolzano (Italija) 31. oktobra 2016 – Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale Ufficio controlli di Bolzano/Palais Kaiserkron Srl

text:
               30.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/19

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Commissione tributaria di Secondo Grado di Bolzano (Italija) 31. oktobra 2016 – Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale Ufficio controlli di Bolzano/Palais Kaiserkron Srl
   (Zadeva C-549/16)
   (2017/C 030/23)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Commissione tributaria di Secondo Grado di Bolzano

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale Ufficio controlli di Bolzano

      Nasprotna stranka: Palais Kaiserkron Srl

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člen 401 Direktive Sveta 2006/112/ES (1) z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost razlagati tako, da je mogoče davek na dodano vrednost in pristojbino za vpis v register (na pogodbe o dajanju poslovnih objektov v najem iz člena 40 in člena 5(1)(a)a tarife, prvi del, uredbe predsednika republike št. 131 z dne 26. aprila 1986) pobirati kumulativno, ali pa da ima zadnjenavedena dajatev značilnost prometnega davka?

      (1)  UL L 347, str. 1.


title: Zadeva C-582/13 P: Pritožba, ki jo je Intra-Presse vložila 15. novembra 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 16. septembra 2013 v zadevi T-437/11, Golden Balls Ltd proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

text:
               25.1.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/9

         Pritožba, ki jo je Intra-Presse vložila 15. novembra 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 16. septembra 2013 v zadevi T-437/11, Golden Balls Ltd proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-582/13 P)
   2014/C 24/16
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Intra-Presse (zastopniki: P. Péters, T. de Haan, M. Laborde, odvetniki)

      Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) in Golden Balls Ltd

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sodbo Splošnega sodišča Evropske unije z dne 16. septembra 2013 v zadevi T-437/11;

               —

               zadevo vrne Splošnemu sodišču Evropske unije v ponovno odločanje o tožbi, ki jo je Intra Presse vložila na podlagi člena 8(5) Uredbe št. 207/2009 (1);

               —

               odločitev o stroških pridrži.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica trdi, da je izpodbijano sodbo treba razveljaviti iz teh pritožbenih razlogov.
   Prvič, Splošno sodišče je kršilo člen 8(1)(b) Uredbe o blagovni znamki Skupnosti pri opredelitvi upoštevne javnosti, presoji stopnje pojmovne podobnosti znamk z dodajanjem pogoja „miselnega procesa prevoda“, „začeti s prevajanjem“ ali „pred prevajanjem“. Drugič, Splošno sodišče je kršilo člen 8(5) Uredbe o blagovni znamki, ker ni opravilo celovite presoje in ni preučilo pomembnosti ugleda prejšnje znamke pritožnice in obstoja morebitne zveze.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).


title: Zadeva C-645/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bayerischen Verwaltungsgerichtshof (Nemčija) 3. decembra 2015 – Bund Naturschutz in Bayern e.V., Harald Wilde/Freistaat Bayern

text:
               7.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 90/5

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bayerischen Verwaltungsgerichtshof (Nemčija) 3. decembra 2015 – Bund Naturschutz in Bayern e.V., Harald Wilde/Freistaat Bayern
   (Zadeva C-645/15)
   (2016/C 090/08)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bayerischen Verwaltungsgerichtshof

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Bund Naturschutz in Bayern e.V., Harald Wilde

      Tožena stranka: Freistaat Bayern

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba točko 7(c) Priloge I k Direktivi 2011/92/EU (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (Direktiva o PVO) razlagati tako, da se ta določba nanaša tudi na širitev obstoječih cest s štirimi ali več pasovi?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:
               Ali je točka 7(c) Priloge I k Direktivi o PVO v razmerju do točke 7(b) Priloge I k Direktivi o PVO lex specialis, zaradi česar se uporabi prednostno?

               3.

               Če je odgovor na prvo ali drugo vprašanje nikalen:
               Ali pojem „hitre ceste“ v točki 7(b) Priloge I k Direktivi o PVO pomeni, da gre pri merodajnem cestnem odseku za glavno mednarodno prometno žilo v smislu Evropskega sporazuma o glavnih mednarodnih prometnih žilah?

               4.

               Če je odgovor na prvo, drugo ali tretje vprašanje nikalen:
               Ali se pojem „gradnja“ v točki 7(b) Priloge I k Direktivi o PVO uporablja za širitev ceste, pri kateri obstoječa cesta ni predmet bistvenih sprememb?

               5.

               Če je odgovor na četrto vprašanje pritrdilen:
               Ali pojem „gradnja“ v točki 7(b) Priloge I k Direktivi o PVO zahteva obstoj minimalne dolžine zadevnega odseka ceste? Ali se v primeru pritrdilnega odgovora zahteva neprekinjen potek cestnega odseka? Ali minimalna dolžina v primeru pritrdilnega odgovora znaša več kot 2,6 kilometra neprekinjenega poteka oziroma – v primeru seštevka dolžine več prekinjenih cestnih odsekov – skupaj več kot 4,4 kilometre?

               6.

               Če je odgovor na peto vprašanje nikalen:
               Ali se točka 7(b), druga alinea, Priloge I k Direktivi o PVO (gradnja hitrih cest) uporablja za ukrep širitve ceste na naseljenem območju v smislu Evropskega sporazuma o glavnih mednarodnih prometnih žilah?

      (1)  UL L 26, str. 1.


title: Zadeva T-57/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 20. oktobra 2011 – Alfastar Benelux proti Svetu ( „Javna naročila storitev — Postopek javnega razpisa — Opravljanje storitev v zvezi s tehnično podporo ter storitev pomoči uporabnikom in posredovanja na lokaciji za osebne računalnike, tiskalnike in periferno opremo generalnega sekretariata Sveta — Zavrnitev ponudbe ponudnika — Obveznost obrazložitve“ )

text:
               3.12.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 355/16

         Sodba Splošnega sodišča z dne 20. oktobra 2011 – Alfastar Benelux proti Svetu
   (Zadeva T-57/09) (1)

   (Javna naročila storitev - Postopek javnega razpisa - Opravljanje storitev v zvezi s tehnično podporo ter storitev pomoči uporabnikom in posredovanja na lokaciji za osebne računalnike, tiskalnike in periferno opremo generalnega sekretariata Sveta - Zavrnitev ponudbe ponudnika - Obveznost obrazložitve)
   2011/C 355/26
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Alfastar Benelux (Ixelles, Belgija) (zastopnik: N. Keramidas, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopniki: M. Balta, M. Vitsentzatos in M. Robert, zastopniki)

      Predmet

   Po eni strani, razglasitev ničnosti odločbe Sveta z dne 1. decembra 2008, s katero je bila zavrnjena ponudba, ki jo je skupina podjetij Alfastar-Siemens, sestavljena iz podjetij Alfastar Benelux in Siemens IT Solutions and Services SA, vložila v okviru postopka javnega razpisa UCA/218/07 za tehnično podporo ter storitve pomoči uporabnikom in posredovanja na lokaciji za osebne računalnike, tiskalnike in periferno opremo generalnega sekretariata Sveta (UL 2008/S 91-122796), in s katero je bilo naročilo oddano drugemu ponudniku, ter, po drugi strani, odškodninski zahtevek.

      Izrek

               1.

               Odločba Sveta z dne 1. decembra 2008, s katero je bila zavrnjena ponudba, ki jo je skupina podjetij Alfastar-Siemens, sestavljena iz podjetij Alfastar Benelux in Siemens IT Solutions and Services SA, vložila v okviru postopka javnega razpisa UCA/218/07 za tehnično podporo ter storitve pomoči uporabnikom in posredovanja na lokaciji za osebne računalnike, tiskalnike in periferno opremo generalnega sekretariata Sveta, in s katero je bilo naročilo oddano drugemu ponudniku, se razglasi za nično.

               2.

               Odškodninski zahtevek se zavrne.

               3.

               Svetu Evropske unije se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 102, 1.5.2009.


title: Zadeva T-291/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 25. marca 2014 – Deutsche Bank proti UUNT (Passion to Perform) (Znamka Skupnosti  — Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija  — Besedna znamka Passion to Perform  — Znamka, sestavljena iz oglasnega slogana  — Absolutni razlogi za zavrnitev  — Neostoj razlikovalnega učinka  — Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009  — Enako obravnavanje)

text:
               12.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 142/33

         Sodba Splošnega sodišča z dne 25. marca 2014 – Deutsche Bank proti UUNT (Passion to Perform)
   (Zadeva T-291/12) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija - Besedna znamka Passion to Perform - Znamka, sestavljena iz oglasnega slogana - Absolutni razlogi za zavrnitev - Neostoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Enako obravnavanje))
   2014/C 142/41
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Deutsche Bank AG (Frankfurt na Majni, Nemčija) (zastopniki: R. Lange, T. Götting in G. Hild, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: I. Harrington, zastopnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 24. aprila 2012 (zadeva R 2233/2011-4) o zahtevi za registracijo besednega znaka Passion to Perform kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Deutsche Bank AG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 273, 8.9.2012.