title: Zadeva C-484/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank 's-Gravenhage (Nizozemska) 31. oktobra 2012 – Georgetown University proti Octrooicentrum Nederland, ki posluje z imenom NL Octrooicentrum

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/23

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank 's-Gravenhage (Nizozemska) 31. oktobra 2012 – Georgetown University proti Octrooicentrum Nederland, ki posluje z imenom NL Octrooicentrum
   (Zadeva C-484/12)
   2013/C 26/43
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Rechtbank 's-Gravenhage

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Georgetown University

      Tožena stranka: Octrooicentrum Nederland, ki posluje z imenom NL Octrooicentrum

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali Uredba (ES) št. 469/2009 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. maja 2009 o dodatnem varstvenem certifikatu za zdravila, zlasti njen člen 3(c), nasprotuje temu, da se imetniku veljavnega osnovnega patenta, če ta osnovni patent varuje več izdelkov, podeli certifikat za vsakega od varovanih izdelkov?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, kako je treba razlagati člen 3(c) Uredbe št. 469/2009, če veljavni osnovni patent varuje več izdelkov in na datum vložitve prijave certifikata za enega od izdelkov (A), varovanih z osnovnim patentom, za druga izdelka (B, C), varovana z istim osnovnim patentom, sicer ni bil podeljen še noben certifikat, vendar sta bila certifikata za ta izdelka (B, C) podeljena, preden je bilo odločeno o prijavi certifikata za prvi izdelek (A)?

               3.

               Ali je za odgovor na prejšnje vprašanje pomembno, ali je bila prijava certifikata za enega od izdelkov (A), varovanih z osnovnim patentom, vložena istega dne kot prijavi v zvezi z drugima izdelkoma (B, C), varovanima z istim osnovnim patentom?

               4.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je mogoče podeliti certifikat za izdelek, varovan z veljavnim osnovnim patentom, če je bil prej že podeljen certifikat za drug izdelek, varovan z istim osnovnim patentom, vendar se je prijavitelj odpovedal zadnjenavedenemu certifikatu, da bi na podlagi istega osnovnega patenta pridobil nov certifikat?

               5.

               Če je za odgovor na prejšnje vprašanje pomembno, ali ima odpoved retroaktivni učinek, ali je vprašanje retroaktivnega učinka odpovedi urejeno s členom 14(b) Uredbe št. 469/2009 ali z nacionalnim pravom? Če je vprašanje retroaktivnega učinka odpovedi urejeno s členom 14(b) Uredbe št. 469/2009, ali je treba to določbo razlagati tako, da ima ta odpoved retroaktivni učinek?

      (1)  UL L 152, str. 1.


title: Zadeva T-305/08: Sklep Splošnega sodišča z dne 14. februarja 2012 – Italija proti Komisiji ( „Ničnostna tožba — Uredba (ES) št. 530/2008 — Obnova staleža navadnega tuna — Določitev TAC za leto 2008 — Ustavitev postopka“ )

text:
               14.4.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 109/11

         Sklep Splošnega sodišča z dne 14. februarja 2012 – Italija proti Komisiji
   (Zadeva T-305/08) (1)

   (Ničnostna tožba - Uredba (ES) št. 530/2008 - Obnova staleža navadnega tuna - Določitev TAC za leto 2008 - Ustavitev postopka)
   2012/C 109/23
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Italijanska republika (zastopnik: F. Arena, avvocato dello Stato)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: K. Banks in D. Nardi, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti člena 1 Uredbe Komisije (ES) št. 530/2008 z dne 12. junija 2008 o sprejemu nujnih ukrepov glede ribolova na navadnega tuna z zapornimi plavaricami v Atlantskem oceanu vzhodno od zemljepisne dolžine 45° Z in v Sredozemskem morju (UL L 155, str. 9).

      Izrek

               1.

               Postopek v zvezi s to tožbo se ustavi.

               2.

               Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 272, 25.10.2008.


title: Zadeva C-305/12: Sklep predsednika Sodišča z dne 28. januarja 2013 – Evropska komisija proti Slovaški republiki

text:
               13.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 108/19

         Sklep predsednika Sodišča z dne 28. januarja 2013 – Evropska komisija proti Slovaški republiki
   (Zadeva C-305/12) (1)

   2013/C 108/47
   Jezik postopka: slovaščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 273, 8.9.2012.


title: Zadeva C-234/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 12. maja 2010 vložilo Tribunal de grande instance de Nanterre (Francija) – Družba Tereos – Union de coopératives agricoles à capital variable proti Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers

text:
               14.8.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 221/17

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 12. maja 2010 vložilo Tribunal de grande instance de Nanterre (Francija) – Družba Tereos – Union de coopératives agricoles à capital variable proti Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers
   (Zadeva C-234/10)
   ()
   2010/C 221/28
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal de grande instance de Nanterre

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Družba Tereos – Union de coopératives agricoles à capital variable

      Toženi stranki: Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 15(1)(d) Uredbe 1260/2001 (1) razlagati tako, da je treba pri izračunu povprečne izgube za vse kategorije izvoženega sladkorja znesek dejanskih stroškov deliti z zneskom izvožene količine, ne glede na to, ali so bila za to količino dejansko izplačana nadomestila ali ne?

               2.

               Ali je Uredba 1193/2009 (2) glede na člen 15 Uredbe Sveta 1260/2001 neveljavna, ker določa tako proizvodno dajatev za sladkor, ki je izračunana na podlagi povprečne izgube, pri izračunu katere se, kar zadeva sladkor, izvožen v predelanih proizvodih, znesek izvoznega nadomestila na enoto za te proizvode pomnoži s skupno izvoženo količino, vključno s količino, ki je bila izvožena brez izplačila nadomestila, ne pa da bi se dejansko nastali stroški delili z zneskom izvožene količine, ne glede na izplačilo nadomestila?

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1260/2001 z dne 19. junija 2001 o skupni ureditvi trgov za sladkor (UL L 178, str. 1).

      (2)  Uredba Komisije (ES) št. 1193/2009 z dne 3. novembra 2009 o popravku uredb (ES) št. 1762/2003, (ES) št. 1775/2004, (ES) št. 1686/2005, (ES) št. 164/2007 in o določitvi zneskov za proizvodne dajatve v sektorju sladkorja za tržna leta 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005, 2005/2006 (UL L 321, str. 1).


title: Zadeva F-96/06: Tožba, vložena 10. avgusta 2006 — G proti Komisiji

text:
               30.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 237/23

         Tožba, vložena 10. avgusta 2006 — G proti Komisiji
   (Zadeva F-96/06)
   (2006/C 237/41)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: G (Port-Vendres, Francija) (Zastopnika: B. Cambier in L. Cambier, avocats)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               ugotovitev, da je tožena stranka odgovorna za napake, ki jih je storila v škodo tožeče stranke;

               —

               toženi stranki naj se naloži, da tožeči stranki in njeni družini plača začasni znesek v višini 1 581 801 EUR, ki ustreza polovici škode, povzročene zaradi napak, ki jih je storila Komisija, njeni zastopniki, uslužbenci in/ali drugi organi, odvisni od Komisije, drugo polovico škode pa naj določi izvedenec;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo obresti v višini 8 % na seštevek zgoraj navedenih zneskov, in sicer od 23. novembra 1999, ko je bilo zaključeno prvo poročilo o notranji preiskavi Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF), v katerem so prvi znaki pristranskosti glede tožeče stranke, ali podredno od 29. junija 2005, dneva, ko je tožeča stranka vložila odškodninsko tožbo ob uporabi člena 90(1) Kadrovskih predpisov;

               —

               imenovanje izvedenca;

               —

               naložitev toženi stranki plačila stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Tožeča stranka v utemeljitev svoje tožbe navaja osem tožbenih razlogov.
   S prvim tožbenim razlogom očita Komisiji, da jo je postavila v središče zadeve „Berthelot“ in da jo je štela za glavno povzročiteljico te zadeve, pri tem, da so bile vse te obtožbe napačne in ni obstajal niti najmanjši dokaz, ki bi take obtožbe proti tožeči stranki lahko utemeljeval. S tem naj Komisija ne bi izpolnila svoje obveznosti skrbnosti in dobrega upravljanja in naj bi zlorabila legitimno zaupanje tožeče stranke.
   Z drugim tožbenim razlogom tožeča stranka očita Komisiji, da je zelo škodila njeni pravici do obrambe z neizpolnitvami in opustitvami upravnih preiskav, povezanih z zadevo „Berthelot“, ki so bile vodene pristransko.
   S tretjim tožbenim razlogom tožeča stranka navaja kršitev obveznosti zaupnosti, ker je Komisija v letu 2000 omogočila novinarjem, da vstopijo v prostore OLAF in se seznanijo z zaupnimi dokumenti, ki zadevajo tožečo stranko, da bi določene med njimi objavili v televizijski oddaji.
   S četrtim tožbenim razlogom tožeča stranka izpodbija odločbo Komisije o tem, da ji odvzame njeno imuniteto pred sodiščem.
   S petim tožbenim razlogom tožeča stranka očita Komisiji, da jo je na delovno mesto glavnega svetovalca pri generalni direkciji „Tehnološke raziskave in razvoj“ premestila ne v službenem interesu ali zaradi uporabe politike mobilnosti institucije, temveč iz naslova prikrite disciplinske kazni.
   S šestim tožbenim razlogom, ki se nanaša na postopek priznanja, da je njena bolezen poklicna (člen 73 Kadrovskih predpisov), tožeča stranka izpodbija odločbo Komisijo, da takoj izključi možnost nesreče pri delu in da prenese njen spis na Preiskovalni in disciplinski urad Komisije (IDOC), da slednji opravi upravne preiskave, da se določi izvor njene bolezni.
   S sedmim tožbenim razlogom se tožeča stranka sklicuje na neodvisnost postopkov, ki jih urejata člena 73 in 78 Kadrovskih predpisov in izpodbija odločbo Invalidskega odbora Komisije, da dokončno prekine odločanje v okviru postopka, začetega na podlagi člena 78(5) Kadrovskih predpisov, zato ker odločba ne bo sprejeta na podlagi člena 73 Kadrovskih predpisov.
   Z osmim tožbenim razlogom tožeča stranka izpodbija dejstvo, da se je začel — in nadaljeval — disciplinski pregon proti njej, medtem ko naj bi belgijsko sodišče materialne dokaze, na katerih je ta pregon temeljil, v okviru kazenskega postopka proti njej razglasilo za neutemeljene.
   Tožeča stranka ugotavlja, da so zgoraj navedene napake Komisije razlog za njen živčni zlom, zaradi katerega je morala predčasno zaključiti z uradniško kariero. Ta okoliščina naj bi njej in njeni družini povzročila premoženjsko in nepremoženjsko škodo.


title: Zadeva C-302/10: Sklep Sodišča (tretji senat) z dne 17. januarja 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Højesteret – Danska) – Infopaq International A/S proti Danske Dagblades Forening ( „Avtorska pravica — Informacijska družba — Direktiva 2001/29/ES — Člen 5(1) in (5) — Književna in umetniška dela — Reproduciranje kratkih odlomkov književnih del — Časopisni članki — Začasno in prehodno reproduciranje — Tehnološki proces, ki zajema skeniranje člankov s poznejšo pretvorbo v tekstovno datoteko, elektronsko obdelavo reprodukcije ter shranjevanje dela te reprodukcije — Začasna dejanja reproduciranja, ki so sestavni in bistveni del takega tehnološkega procesa — Namen teh dejanj, ki je zakonita uporaba zaščitenega dela ali predmeta sorodnih pravic — Neodvisni ekonomski pomen navedenih dejanj“ )

text:
               10.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 73/8

         Sklep Sodišča (tretji senat) z dne 17. januarja 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Højesteret – Danska) – Infopaq International A/S proti Danske Dagblades Forening
   (Zadeva C-302/10) (1)

   (Avtorska pravica - Informacijska družba - Direktiva 2001/29/ES - Člen 5(1) in (5) - Književna in umetniška dela - Reproduciranje kratkih odlomkov književnih del - Časopisni članki - Začasno in prehodno reproduciranje - Tehnološki proces, ki zajema skeniranje člankov s poznejšo pretvorbo v tekstovno datoteko, elektronsko obdelavo reprodukcije ter shranjevanje dela te reprodukcije - Začasna dejanja reproduciranja, ki so sestavni in bistveni del takega tehnološkega procesa - Namen teh dejanj, ki je zakonita uporaba zaščitenega dela ali predmeta sorodnih pravic - Neodvisni ekonomski pomen navedenih dejanj)
   2012/C 73/12
   Jezik postopka: danščina

      Predložitveno sodišče

   Højesteret

      Stranki

      Pritožnica: Infopaq International A/S

      Druga stranka v postopku: Danske Dagblades Forening

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Højesteret – Razlaga členov 2 ter 5(1) in (5) Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 230) – Družba, katere glavna dejavnost je povzemanje časopisnih člankov s skeniranjem – Shranjevanje izvlečka članka, ki je ena iskalna beseda s petimi besedami, ki so pred njo, in petimi besedami za njo – Začasna dejanja reproduciranja, ki so sestavni in bistveni del tehnološkega procesa

      Izrek

               1.

               Člen 5(1) Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi je treba razlagati tako, da začasna dejanja reproduciranja, opravljena med procesom, imenovanim „zbiranje podatkov“, kot so ta v postopku v glavni stvari,

                           —

                           izpolnjujejo pogoj, v skladu s katerim morajo biti ta dejanja sestavni in bistveni del tehnološkega procesa, ne glede na to, da pomenijo začetek in konec tega procesa ter zahtevajo človeško posredovanje;

                           —

                           so skladna s pogojem, v skladu s katerim morajo imeti dejanja reproduciranja samo en namen, in sicer zakonito uporabo zaščitenega dela ali predmeta sorodnih pravic;

                           —

                           izpolnjujejo pogoj, v skladu s katerim ta dejanja ne smejo imeti neodvisnega ekonomskega pomena, če izvedba teh dejanj ne omogoča ustvarjanja dodatnega dobička, ki presega dobiček v zvezi z zakonito uporabo zaščitenega dela, in če začasna dejanja reproduciranja ne privedejo do spremembe tega dela.

               2.

               Člen 5(5) Direktive 2001/29 je treba razlagati tako, da če začasna dejanja reproduciranja, opravljena med procesom, imenovanim „zbiranje podatkov“, kot so ta v postopku v glavni stvari, izpolnjujejo vse pogoje iz člena 5(1) te direktive, je treba šteti, da izpolnjujejo pogoj, v skladu s katerim dejanja reproduciranja ne smejo biti v nasprotju z običajno uporabo dela in tudi ne smejo nerazumno posegati v zakonite interese imetnika pravic.

      (1)  UL C 221, 14.8.2010.


title: Zadeva T-143/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 20. julija 2017 – Španija/Komisija (EKJS in EKSRP — Odhodki, izključeni iz financiranja — Odhodki, ki jih je imela Španija — Ločene neposredne pomoči za proračunski leti 2008 in 2009 — Pomanjkljivosti v sistemu nadzoru — Določitev kontrolnih vzorcev — Dokazno breme — Pomoči za razvoj podeželja v avtonomni skupnosti Kastilija in Leon za proračunski leti 2009 in 2010 — Pregledi na kraju samem — Ključni pregledi — Sorazmernost)

text:
               4.9.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 293/29

         Sodba Splošnega sodišča z dne 20. julija 2017 – Španija/Komisija
   (Zadeva T-143/15) (1)

   ((EKJS in EKSRP - Odhodki, izključeni iz financiranja - Odhodki, ki jih je imela Španija - Ločene neposredne pomoči za proračunski leti 2008 in 2009 - Pomanjkljivosti v sistemu nadzoru - Določitev kontrolnih vzorcev - Dokazno breme - Pomoči za razvoj podeželja v avtonomni skupnosti Kastilija in Leon za proračunski leti 2009 in 2010 - Pregledi na kraju samem - Ključni pregledi - Sorazmernost))
   (2017/C 293/33)
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Kraljevina Španija (zastopnika: M. Sampol Pucurull in M. J. García-Valdecasas Dorrego, agenta)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: D. Trantafyllou in I. Galindo Martín, agenta)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev delne ničnosti Izvedbenega sklepa Komisije (EU) 2015/103 z dne 16. januarja 2015 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije (UL 2015, L 16, str. 33).

      Izrek

               1.

               Izvedbeni sklep Komisije (EU) 2015/103 z dne 16. januarja 2015 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije se razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na finančni popravek, ki je bil naložen Kraljevini Španiji po preiskavi AA/2009/007/ES za proračunsko leto 2009.

               2.

               Tožba se v preostalem zavrne.

               3.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 178, 1.6.2015.


title: Izbris zadeve T-14/05

text:
               23.7.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/45

         Izbris zadeve T-14/05 (1)

   (2005/C 182/85)

      (Jezik postopka: italijanščina)

   Predsednik četrtega senata Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti je s sklepom z dne 25. maja 2005 odredil izbris zadeve pod opr. št. T-14/05: Italijanska republika proti Komisiji Evropskih skupnosti.

      (1)  UL C 69, 19.3.2005.


title: Zadeva C-335/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour d'appel de Mons (Belgija) 11. julija 2014 – Les Jardins de Jouvence SCRL proti državi Belgiji

text:
               29.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 339/5

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour d'appel de Mons (Belgija) 11. julija 2014 – Les Jardins de Jouvence SCRL proti državi Belgiji
   (Zadeva C-335/14)
   2014/C 339/06
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour d'appel de Mons

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Les Jardins de Jouvence SCRL

      Tožena stranka: država Belgija

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali so oskrbovana stanovanja v smislu dekreta sveta Valonske regije z dne 5. junija 1997 o domovih za starejše, oskrbovanih stanovanjih in centrih za dnevno oskrbo oseb, starih najmanj šestdeset let, [v okviru katerih se ponuja] profitna individualna stanovanja za eno ali dve osebi z opremljeno kuhinjo, dnevno sobo, spalnico in opremljeno kopalnico, ki tem osebam omogočajo neodvisno življenje, ter različne neobvezne plačljive profitne storitve, ki niso namenjene samo stanovalcem oskrbovanih stanovanj ([…] (ni prevedeno) bar-restavracija, […] (ni prevedeno) frizerski in kozmetični salon, […] (ni prevedeno) dvorana za fizioterapijo, […] (ni prevedeno) dejavnosti delovne terapije, […] (ni prevedeno) avtomatska pralnica, […] (ni prevedeno) dispanzer in odvzem krvi, […] (ni prevedeno) zdravstvena služba), v bistvu organizacija socialnega pomena, ki zagotavlja „opravljanje storitev in dobavo blaga, ki je tesno povezana s socialnim skrbstvom in socialnovarstvenim delom“ v smislu člena 13(A)(1)(g) Šeste direktive sveta z dne 17. maja 1977„o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (1)“ (77/388/EGS) (postal člen 132(1)(g) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (2))?

               2.

               Ali je odgovor na to vprašanje drugačen, če se za zadevna oskrbovana stanovanja za opravljanje zadevnih storitev od javnih organov prejme subvencije ali katero koli drugačno ugodnost ali finančno pomoč?

      (1)  JO L 145, p. 1. UL L 145, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 23.

      (2)  UL L 347, str. 1.


title: Zadeva T-624/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 2. oktobra 2015 – The Tea Board/UUNT – Delta Lingerie (Darjeeling) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Figurativna znamka Darjeeling — Prejšnji kolektivni znamki Skupnosti, besedna in figurativna, DARJEELING — Relativni razlogi za zavrnitev — Člen 8(1)(b) in (5) Uredbe št. 207/2009)

text:
               23.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 389/37

         Sodba Splošnega sodišča z dne 2. oktobra 2015 – The Tea Board/UUNT – Delta Lingerie (Darjeeling)
   (Zadeva T-624/13) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Figurativna znamka Darjeeling - Prejšnji kolektivni znamki Skupnosti, besedna in figurativna, DARJEELING - Relativni razlogi za zavrnitev - Člen 8(1)(b) in (5) Uredbe št. 207/2009))
   (2015/C 389/39)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: The Tea Board (Kalkuta, Indija) (zastopnika: A. Nordemann in M. Maier, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: S. Palmero Cabezas, agent)

      Druga stranka pred Odborom UUNT za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Delta Lingerie (Cachan, Francija) (zastopnika: G. Marchais in P. Martini-Berthon, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora UUNT za pritožbe z dne 17. septembra 2013 (zadeva R 1504/2012-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama The Tea Board in Delta Lingerie.

      Izrek

               1.

               Odločba drugega odbora za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 17. septembra 2013 (zadeva R 1504/2012-2) se razveljavi v delu, v katerem se nanaša na proizvode, zajete s prijavljeno znamko, iz razreda 25 Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji blaga in storitev zaradi registracije znamk z dne 15. junija 1957, kakor je bil revidiran in spremenjen, in na „storitve maloprodaje ženskega spodnjega perila in finega damskega perila, parfumov, toaletnih vod in kozmetičnih sredstev, perila za gospodinjstvo in kopalnega perila“, zajete s prijavljeno znamko, iz razreda 35 navedenega aranžmaja.

               2.

               Tožba se v preostalem zavrne.

               3.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 45, 15.2.2014.


title: Zadeva C-194/12: Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 21. februarja 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de lo Social de Benidorm – Španija) – Concepción Maestre García proti Centros Comerciales Carrefour SA (Člen 99 Poslovnika — Direktiva 2003/88/ES — Organizacija delovnega časa — Pravica do plačanega letnega dopusta — Letni dopust, ki ga je določilo podjetje in ki sovpada z odsotnostjo z dela zaradi bolezni — Pravica do izrabe dopusta v drugem obdobju — Finančno nadomestilo za letni dopust, ki ni bil izrabljen)

text:
               13.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 108/11

         Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 21. februarja 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de lo Social de Benidorm – Španija) – Concepción Maestre García proti Centros Comerciales Carrefour SA
   (Zadeva C-194/12) (1)

   (Člen 99 Poslovnika - Direktiva 2003/88/ES - Organizacija delovnega časa - Pravica do plačanega letnega dopusta - Letni dopust, ki ga je določilo podjetje in ki sovpada z odsotnostjo z dela zaradi bolezni - Pravica do izrabe dopusta v drugem obdobju - Finančno nadomestilo za letni dopust, ki ni bil izrabljen)
   2013/C 108/21
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Juzgado de lo Social de Benidorm

      Stranki

      Tožeča stranka: Concepción Maestre García

      Tožena stranka: Centros Comerciales Carrefour SA

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Juzgado de lo Social de Benidorm – Razlaga člena 7(1) Direktive 2003/88 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 381) – Pravica do plačanega letnega dopusta – Delavec, ki je v obdobju letnega dopusta, predhodno določenega s strani podjetja, na bolniškem dopustu – Pravica delavca, da dopust izrabi v drugem obdobju

      Izrek

               1.

               Člen 7(1) Direktive 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, v skladu s katero delavec, ki je v obdobju letnega dopusta, ki ga je podjetje, v katerem je zaposlen, enostransko določilo v letnem načrtu izrabe dopusta, na bolniškem dopustu, nima pravice, da po koncu bolniškega dopusta izrabi letni dopust v obdobju, ki ni tisto, ki je bilo prvotno določeno, po potrebi zunaj ustreznega referenčnega obdobja, iz razlogov v zvezi s proizvodnjo ali organizacijo podjetja.

               2.

               Člen 7 Direktive 2003/88 je treba razlagati tako, da nasprotuje takšni razlagi nacionalne zakonodaje, ki dopušča, da se v času trajanja pogodbe o zaposlitvi obdobje letnega dopusta, ki ga delavec ni mogel izrabiti zaradi nezmožnosti za delo, nadomesti s finančnim nadomestilom.

      (1)  UL C 227, 28.7.2012.


title: Zadeva C-76/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovaška) 11. februarja 2016 – INGSTEEL spol. s r. o., Metrostav a. s./Úrad pre verejné obstarávanie

text:
               25.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 270/16

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovaška) 11. februarja 2016 – INGSTEEL spol. s r. o., Metrostav a. s./Úrad pre verejné obstarávanie
   (Zadeva C-76/16)
   (2016/C 270/26)
   Jezik postopka: slovaščina

      Predložitveno sodišče

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnika: INGSTEEL spol. s r. o., Metrostav a. s.

      Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Úrad pre verejné obstarávanie

      Intervenientka: Slovenský futbalový zväz

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je mogoče šteti, da je ravnanje nacionalnega organa, ki je v okviru javnega razpisa za naročilo v vrednosti, ocenjeni na 3 milijone EUR – na podlagi častne izjave, ki jo je predložil ponudnik, in informacije banke, da je lahko zadevna oseba pridobila poseben bančni kredit brez namembnostne vezi v mejnem znesku, ki je presegal vrednost javnega naročila – menil, da niso izpolnjene zahteve iz obvestila o razpisu, povezane z ekonomsko in finančno sposobnostjo ponudnika, v skladu s členom 47, zlasti z njegovima odstavkoma 1(a) in 4, Direktive 2004/18/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev?

               2.

               Ali je lahko položaj na trgu bančnih storitev države članice – kadar banka v svojem zavezujočem dogovoru o zagotovitvi kredita za odobritev finančnih sredstev postavi pogoje, določene v kreditni pogodbi, ki med postopkom oddaje javnega naročila niso podrobneje navedeni – v skladu s členom 47(5) Direktive 2004/18/ES utemeljen razlog, zaradi katerega ponudnik ne more predložiti dokumentov, ki jih zahteva naročnik, oziroma ali lahko v takem položaju ekonomsko in finančno sposobnost dokaže s častno izjavo, ki potrjuje obstoj zadovoljivega kreditnega razmerja z banko?

               3.

               Ali je v okviru sodnega nadzora nad odločitvijo nacionalnega organa za javna naročila, da se izključi posamezen ponudnik, mogoče to, da je izbrani ponudnik skoraj v celoti izvedel več naročil, šteti za objektivno oviro, zaradi katere nacionalno sodišče ne more izvajati vsebine določbe člena 47(1) in (2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah v povezavi s členoma 1(1) in 2(3), (6), (7) in (8) Direktive Sveta 89/665/EGS (2) z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 7, str. 132.

      (2)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 1, str. 246.


title: Zadeva C-534/14: Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 7. aprila 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Bergamo – Italija) – kazenski postopek zoper Andreo Gaitija, Sidija Amidou Billo, Josepha Arasomwana, Giuseppeja Carissimija, Sahabouja Songneja (Predhodno odločanje — Člen 99 Poslovnika Sodišča — Enaka vprašanja za predhodno odločanje — Člena 49 PDEU in 56 PDEU — Svoboda ustanavljanja — Svoboda opravljanja storitev — Igre na srečo — Nacionalna ureditev — Preureditev sistema koncesij s časovno uskladitvijo zapadlosti — Nov javni razpis — Koncesije, podeljene za krajše obdobje od obdobja prej podeljenih koncesij — Neodplačen prenos uporabe materialne in nematerialne lastnine, ki tvori mrežo za upravljanje in pobiranje stav — Omejitev — Nujni razlogi v splošnem interesu — Sorazmernost)

text:
               25.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 270/10

         Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 7. aprila 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Bergamo – Italija) – kazenski postopek zoper Andreo Gaitija, Sidija Amidou Billo, Josepha Arasomwana, Giuseppeja Carissimija, Sahabouja Songneja
   (Zadeva C-534/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Člen 99 Poslovnika Sodišča - Enaka vprašanja za predhodno odločanje - Člena 49 PDEU in 56 PDEU - Svoboda ustanavljanja - Svoboda opravljanja storitev - Igre na srečo - Nacionalna ureditev - Preureditev sistema koncesij s časovno uskladitvijo zapadlosti - Nov javni razpis - Koncesije, podeljene za krajše obdobje od obdobja prej podeljenih koncesij - Neodplačen prenos uporabe materialne in nematerialne lastnine, ki tvori mrežo za upravljanje in pobiranje stav - Omejitev - Nujni razlogi v splošnem interesu - Sorazmernost))
   (2016/C 270/13)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale di Bergamo

      Stranke v postopku v glavni stvari

   Andrea Gaiti, Sidi Amidou Billa, Joseph Arasomwan, Giuseppe Carissimi, Sahabou Songne

      Izrek

               1.

               Člena 49 PDEU in 56 PDEU ter načeli enakega obravnavanja in učinkovitosti je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo nacionalni ureditvi iger na srečo, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, ki zaradi preureditve sistema koncesij s časovno uskladitvijo zapadlosti določa izvedbo novega javnega razpisa za koncesije, ki so podeljene za krajše obdobje od obdobja prej podeljenih koncesij.

               2.

               Člena 49 PDEU in 56 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni omejevalni določbi, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, ki koncesionarja za igre na srečo zavezuje, da ob prenehanju dejavnosti zaradi poteka koncesijskega obdobja neodplačno prenese uporabo materialne in nematerialne lastnine, ki tvori mrežo za upravljanje in pobiranje stav, ker ta omejitev presega to, kar je nujno za uresničitev cilja, ki se s to določbo dejansko uresničuje, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče.

      (1)  UL C 34, 2. 2. 2015.


title: Zadeva T-299/08: Tožba, vložena 1. avgusta 2008 – Elf Aquitaine proti Komisiji

text:
               25.10.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 272/29

         Tožba, vložena 1. avgusta 2008 – Elf Aquitaine proti Komisiji
   (Zadeva T-299/08)
   (2008/C 272/56)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Elf Aquitaine SA (Courbevoie, Francija) (zastopnika: E. Morgan de Rivery, S. Thibault-Liger, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Primarno naj se Odločba Komisije Evropskih skupnosti št. C(2008) 2626 konč. z dne 11. junija 2008 v delu, v katerem se nanaša na družbo Elf Aquitaine, na podlagi člena 230 ES razglasi za nično.

               —

               Podredno:

                           —

                           na podlagi člena 229 ES naj se odpravi ali zmanjša globa v višini 22 700 000 eurov, ki je bila solidarno naložena družbi Arkema France SA in družbi Elf Aquitaine s členom 2(c) Odločbe Komisije Evropskih skupnosti št. C(2008) 2626 konč. z dne 11. junija 2008;

                           —

                           na podlagi člena 229 ES naj se odpravi ali zmanjša globa v višini 15 890 000 eurov, ki je bila naložena družbi Elf Aquitaine s členom 2(e) Odločbe Komisije Evropskih skupnosti št. C(2008) 2626 konč. z dne 11. junija 2008;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naj se v vsakem primeru naloži plačilo vseh stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka s tožbo zahteva razglasitev delne ničnosti Odločbe Komisije C(2008) 2626 konč. z dne 11. junija 2008 v zadevi COMP/38.695 – Natrijev klorat, s katero je Komisija ugotovila, da so določena podjetja, med katerimi je tožeča stranka, s tem da so si porazdelila količino prodaje, določala cene, izmenjavala poslovno občutljive informacije o cenah in obsegu prodaje ter nadzorovala izvrševanje protikonkurenčnih dogovorov na trgu natrijevega klorata v Evropskem gospodarskem prostoru, kršila člen 81(1) ES in člen 53(1) Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru.
   Tožeča stranka se v utemeljitev svojih trditev sklicuje na enajst tožbenih razlogov:

               —

               kršitev pravil o odgovornosti za kršitve v skupini družb, ker i) naj bi Komisija napačno trdila, da se ni zavezana sklicevati na dokaze, ki potrjujejo domnevo, da matična družba, ki ima hčerinsko družbo v stoodstotni lasti, na slednjo izvaja odločilen vpliv, ii) naj dokazi, na katere se sklicuje Komisija, dejansko ne bi potrjevali te domneve in iii) naj bi Komisija zavrnila sklop indicev, na katere se je tožeča stranka sklicevala, da bi zavrnila to domnevo;

               —

               kršitev pravic tožeče stranke do obrambe, kršitev načela enakosti orožja, načela domneve nedolžnosti, načela subjektivne odgovornosti in individualizacije kazenskih sankcij, načela zakonitosti in načela enakega obravnavanja glede krivde;

               —

               izkrivljanje sklopa indicev, na katerega se je sklicevala tožeča stranka;

               —

               sporna obrazložitev pojma podjetja, v smislu člena 81(1) ES, ki nasprotuje neodvisnosti hčerinske družbe Arkema France v razmerju do tožeče stranke in nadzoru, ki ga mora matična družba izvajati nad hčerinsko družbo, da bi se lahko kršitev slednje pripisala matični družbi;

               —

               kršitev načela pravičnega postopka, ker naj Komisija i) ne bi skrbno in nepristransko preučila vseh upoštevnih dokazov ii) za tožečo stranko ne bi uporabila enakih pravil, kot veljajo zanjo iii) ne bi prekinila postopka zoper tožečo stranko in počakala na sodbe v upoštevnih zadevah, ki so še v obravnavi pred Sodiščem prve stopnje;

               —

               kršitev načela pravne varnosti, saj Komisija ni upoštevala meril o odgovornosti matične družbe za kršitev hčerinske družbe, ki jih je uporabila v predhodnih odločbah;

               —

               zloraba pooblastil, saj se kazni oddaljujejo od legitimnega cilja, ki je kaznovati podjetje zaradi kršitve, ki jo je storilo;

               —

               neutemeljena naložitev globe tožeči stranki, ker se je s tem kršilo načelo samostojnosti pravne osebe in ker se je dvakrat upošteval odvračalni učinek pri določitvi zneska globe;

               —

               kršitev načel in pravil o izračunu glob;

               —

               kršitev obvestila o ugodni obravnavi (1), s tem ko se je trdilo, da so dokazi, ki jih je predložila hčerinska družba Arkema France, nezadostni; in

               —

               nepravična obravnava tožeče stranke, ki ji je bila naložena najtežja sankcija, in sicer z dvema različnima globama, ko pa je bila odgovornost hčerinske družbe Arkema France znatno manjša od odgovornosti družb EKA in Finnish Chemicals.

      (1)  Obvestilo Komisije o imuniteti pred globami in zmanjševanju glob v primerih kartelov (UL 2002 C 45, str. 3).


title: Zadeva T-72/12: Sklep Splošnega sodišča z dne 18. julija 2016 – Bank Mellat/Svet (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi proti Iranu za preprečitev širjenja jedrskega orožja — Zamrznitev sredstev — Razglasitev ničnosti izpodbijanih aktov — Ustavitev postopka)

text:
               19.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 343/38

         Sklep Splošnega sodišča z dne 18. julija 2016 – Bank Mellat/Svet
   (Zadeva T-72/12) (1)

   ((Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi proti Iranu za preprečitev širjenja jedrskega orožja - Zamrznitev sredstev - Razglasitev ničnosti izpodbijanih aktov - Ustavitev postopka))
   (2016/C 343/51)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Bank Mellat (Teheran, Iran) (zastopniki: S. Zaiwalla, P. Reddy, F. Zaiwalla, Z. Burbeza, solicitors, M. Brindle, QC, in R. Blakeley, barrister)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bishop in I. Rodios, agenta)

      Predmet

   Predlog, ki temelji na členu 263 PDEU in katerega cilj je razglasitev ničnosti Sklepa Sveta 2011/783/SZVP z dne 1. decembra 2011 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL 2011, L 319, str. 71), Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 1245/2011 z dne 1. decembra 2011 o izvajanju Uredbe (EU) št. 961/2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL 2011, L 319, str. 11) in Uredbe Sveta (EU) št. 267/2012 z dne 23. marca 2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 961/2010 (UL 2012, L 88, str. 1), v delu, v katerem se je ime tožeče stranke ohranilo na seznamu oseb in subjektov, na katere se nanašajo ti omejevalni ukrepi.

      Izrek

               1.

               Postopek s tožbo se ustavi.

               2.

               O predlogu za intervencijo Provincial Investment Companies Association, Saba Tamin Investment Company, Common Investment Fund (Pars Fund), Shirin Asal Food Industrial Group, Sorbon Industrial Production Group in Individual Stock Association ni treba odločati.

               3.

               Bank Mellat, Svet Evropske unije, Provincial Investment Companies Association, Saba Tamin Investment Company, Common Investment Fund (Pars Fund), Shirin Asal Food Industrial Group, Sorbon Industrial Production Group in Individual Stock Association nosijo vsak svoje stroške.

      (1)  UL C 109, 14.4.2012.


title: Zadeva F-17/07: Tožba, vložena 23. februarja 2007 – Pouzol proti Računskemu sodišču

text:
               26.5.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 117/35

         Tožba, vložena 23. februarja 2007 – Pouzol proti Računskemu sodišču
   (Zadeva F-17/07)
   (2007/C 117/54)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Michel Pouzol (Chemin des Peyridisses, Francija) (zastopniki: D. Grisay, I. Andoulsi in D. Piccininno, avocats)

      Tožena stranka: Evropsko računsko sodišče
   Predlogi tožeče stranke

               —

               za nično naj se razglasi odločba Računskega sodišča z dne 23. novembra 2006 in odločba Komisije Evropskih skupnosti z dne 18. maja 2006;

               —

               tožeči stranki naj se prizna dodatnih 6 let, 10 mesecev in 1 dan, kar pomeni skupaj 10 let 3 mesece in 24 dni pokojninske dobe;

               —

               Računskemu sodišču naj se naloži, da tožeči stranki tako odobrene anuitete izrazi v pokojnini kot mesečni znesek 1 232,32 evra;

               —

               Računskemu sodišču naj se naloži, da tožeči stranki povrne utrpljeno premoženjsko škodo, na dan vložitve te tožbe ocenjeno na znesek 17 252,48 evra (to je izpad dohodka tožeče stranke v znesku 1 232,32 evra mesečno, od upokojitve 1. januarja 2006 pa do 1. marca 2007);

               —

               Računskemu sodišču naj se naloži, da tožeči stranki povrne nepremoženjsko škodo, utrpljeno v obdobju več kot 13 let, katere znesek skupaj z obrestmi naj se določi na podlagi dogovora med strankama;

               —

               Računskemu sodišču naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka, sedaj upokojeni nekdanji uradnik Računskega sodišča, izpodbija zlasti izračun prenosa pokojninskih pravic, ki jih je pridobila v Franciji, v sistem Skupnosti, ker v njem niso upoštevane pravice, pridobljene pri Association des régimes de retraites complémentaires (ARRCO) in pri Association générale des institutions de retraite des cadres (AGIRC).
   V utemeljitev svoje tožbe se tožeča stranka sklicuje na štiri tožbene razloge, ki izhajajo iz: i) kršitve več določb Kadrovskih predpisov in njihove priloge VIII (zlasti členov 11(2) in 26 te priloge); ii) kršitve dolžne skrbnosti in dolžnosti nudenja pomoči iz člena 24 Kadrovskih predpisov; iii) kršitve načel enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije; in iv) kršitve načela varstva zaupanja v pravo.


               12.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 9/39

         Tožba Nadzornega organa Efte proti Islandiji, vložena 17. novembra 2016
   (Zadeva E-17/16)
   (2017/C 9/09)
   Nadzorni organ Efte, ki ga zastopata Carsten Zatschle in Marlene Lie Hakkebo, zastopnika Nadzornega organa Efte, 35 Rue Belliard, B-1040 Bruselj, je 17. novembra 2016 pri Sodišču Efte vložil tožbo proti Islandiji.
   Nadzorni organ Efte Sodišču Efte predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da Islandija – s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela ali uradno obvestila Nadzornega organa Efte o sprejetju potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz točke 1c poglavja XXIV Priloge II k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2009/127/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o spremembah Direktive 2006/42/ES glede strojev za nanašanje pesticidov), kakor je bil prilagojen s Protokolom 1 k Sporazumu – ni izpolnila svojih obveznosti iz navedenega akta in člena 7 Sporazuma EGP;

               2.

               Islandiji naloži plačilo stroškov postopka.

      Pravna podlaga in dejansko stanje ter navedeni tožbeni razlogi:

               —

               Ta tožba se nanaša na to, da Islandija najpozneje do 9. aprila 2016 ni ukrepala, da bi svojo zakonodajo uskladila z obrazloženim mnenjem Nadzornega organa Efte z dne 9. februarja 2016, saj v svoj nacionalni pravni red ni prenesla Direktive 2009/127/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o spremembah Direktive 2006/42/ES glede strojev za nanašanje pesticidov (v nadaljnjem besedilu: akt), kakor je navedena v točki 1c poglavja XXIV Priloge II k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru in kakor je bila prilagojena navedenemu sporazumu s Protokolom 1 k Sporazumu EGP.

               —

               Nadzorni organ Efte navaja, da Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela potrebnih ukrepov za prenos akta, ni izpolnila svojih obveznosti iz akta in člena 7 Sporazuma EGP.


title: Zadeva C-286/16: Sklep Sodišča (prvi senat) z dne 11. maja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Curtea de Apel Cluj – Romunija) – SC Exmitiani SRL/Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj (Predhodno odločanje — Dejavnost cestnega potniškega prevoza — Obdavčenje — Dejstva, nastala pred pristopom Romunije k Evropski uniji — Očitna nepristojnost Sodišča)

text:
               31.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 249/13

         Sklep Sodišča (prvi senat) z dne 11. maja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Curtea de Apel Cluj – Romunija) – SC Exmitiani SRL/Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj
   (Zadeva C-286/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Dejavnost cestnega potniškega prevoza - Obdavčenje - Dejstva, nastala pred pristopom Romunije k Evropski uniji - Očitna nepristojnost Sodišča))
   (2017/C 249/18)
   Jezik postopka: romunščina

      Predložitveno sodišče

   Curtea de Apel Cluj

      Stranki

      Pritožnica: SC Exmitiani SRL

      Nasprotna stranka: Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj

      Izrek

   Sodišče Evropske unije očitno ni pristojno za odgovor na vprašanja, ki jih je predložilo Curtea de Apel Cluj (pritožbeno sodišče v Cluju, Romunija).

      (1)  UL C 296, 16.8.2016.


title: Zadeva T-279/12: Tožba, vložena 25. junija 2012 – S.I.C.O.M. proti Komisiji

text:
               11.8.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 243/32

         Tožba, vložena 25. junija 2012 – S.I.C.O.M. proti Komisiji
   (Zadeva T-279/12)
   2012/C 243/56
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: S.I.C.O.M. Srl – Società industriale per il confezionamento degli olii meridionale (Cercola, Italija) (zastopnik: R. Manzi, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da Komisija družbi S.I.C.O.M. Srl, v likvidaciji, dolguje 24 338,10 EUR z zamudnimi obrestmi, ki se izračunajo v skladu s členom 18(7) Uredbe Komisije št. 2519/1997, ali znesek, za katerega bo Splošno sodišče štelo, da je ustrezen, in zato Komisiji naloži plačilo zneska, ki ga bo prisodilo;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov, skupaj z DDV, CPA (Cassa Previdenza Avvocati) in pavšalni znesek v višini 12,5 %.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v tej zadevi, izbrani ponudnik za ukrep št. 35, določen na podlagi Uredbe Komisije (ES) št. 664/2001 z dne 2. aprila 2001 o dobavi rastlinskega olja za pomoč v hrani (UL L 93, str. 3) in katerega predmet je dobava 500 ton rafiniranega olja iz oljne repice, pakiranega v petlitrskih pločevinkah in dobavljenega prosto do namembnega kraja v prostore skladišča Tombo PAM Warehouse v Gvineji do 17. junija 2001, nasprotuje temu, da je Komisija zavrnila plačilo določenega zneska zaradi sankcioniranja zamude pri dobavi blaga in poznejšega sankcioniranje nedobave blaga.
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               V zvezi z uporabo sankcije za nedobavljeno blago tožeča stranka navaja, da je bilo v resnici dobavljeno 498,819 ton oziroma 1,435 ton manj glede na to, kar je bilo določeno v javnem razpisu. Tožeča stranka v zvezi s tem navaja 1 % odstopanje, določeno v členu 17 Uredbe Komisije (ES) št. 2519/97 z dne 16. decembra 1997 o določitvi splošnih pravil za sprostitev proizvodov, ki jih je treba dobaviti v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 1292/96 kot pomoč Skupnosti v hrani (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 27, str. 34). Glede člena 15 navedene uredbe tožeča stranka pojasnjuje, da je bilo v obravnavanem primeru upravičencu dejansko dobavljeno 498,819 ton blaga, kot je razvidno iz potrdila o prevzemu, in zato posledic kakršnegakoli poznejšega dogodka, ki je vplival na morebitno zmanjšanje blaga, ni mogoče pripisati tožeči stranki.

               2.

               V zvezi s sankcijo zaradi prepozno dobavljenega blaga se tožeča stranka sklicuje na oprostitev zaradi višje sile glede na zamudo ladje, ki je bila vključena v posel, v odpremnem pristanišču Neapelj in zato na 30 dnevno podaljšanje končnega roka, določenega v členu 14(15) Uredbe št. 2519/97. V zvezi s tem se tožeča stranka sklicuje tudi na uporabo členov 22(4) in 25 iste uredbe.


title: Zadeva T-1/08 R: Sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 14. marca 2008 – Buczek Automotive proti Komisiji ( Začasna odredba – Predlog za odložitev izvršitve – Dopustnost – Neobstoj nujnosti )

text:
               9.5.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 116/21

         Sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 14. marca 2008 – Buczek Automotive proti Komisiji
   (Zadeva T-1/08 R)
   („Začasna odredba - Predlog za odložitev izvršitve - Dopustnost - Neobstoj nujnosti“)
   (2008/C 116/38)
   Jezik postopka: poljščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Buczek Automotive sp. z o.o. (Sosnowiec, Poljska) (zastopnika: sprva T. Gackowski, nato D. Szlachetko-Reiter, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: K. Gross, M. Kaduczak in A. Stobiecka-Kuik, zastopniki)
   Predmet
   Predlog za odložitev izvršitve Odločbe Komisije C (2007) 5087 konč. z dne 23. oktobra 2007 o državni pomoči št. C 23/2006, (ex NN 35/2006), ki jo je Republika Poljska dodelila proizvajalcu jekla Grupa Technologie Buczek.
   Izrek

               1)

               Predlog se zavrne.

               2)

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva C-560/08: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 15. decembra 2011 – Evropska komisija proti Kraljevini Španiji (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 85/337/EGS — Presoja vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje — Direktiva 92/43/EGS — Ohranjanje naravnih habitatov — Projekti razširitve in/ali gradnje ceste M-501 v Španiji — POO ES0000056 „Encinares del río Alberche y río Cofio“ — Predlagano OPS ES3110005 „Cuenca del río Guadarrama“ in predlagano OPS ES3110007 „Cuencas de los ríos Alberche y Cofio“ )

text:
               11.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 39/2

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 15. decembra 2011 – Evropska komisija proti Kraljevini Španiji
   (Zadeva C-560/08) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 85/337/EGS - Presoja vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje - Direktiva 92/43/EGS - Ohranjanje naravnih habitatov - Projekti razširitve in/ali gradnje ceste M-501 v Španiji - POO ES0000056 „Encinares del río Alberche y río Cofio“ - Predlagano OPS ES3110005 „Cuenca del río Guadarrama“ in predlagano OPS ES3110007 „Cuencas de los ríos Alberche y Cofio“)
   2012/C 39/02
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: S. Pardo Quintillán, D. Recchia in J.-B. Laignelot, zastopniki)

      Tožena stranka: Kraljevina Španija (zastopnik: M. Muñoz Pérez, zastopnik)

      Intervenientka v podporo toženi stranki: Republika Poljska (zastopnik: K. Rokicka, zastopnik)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 2(1), 3, 4(1) ali (2), 5, 6(2), 8 in 9 Direktive Sveta 85/337/EGS z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 1, str. 248) in člena 6(3) in (4) v povezavi s členoma 7 in 12(1)(b) in (d) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102), kakor jo je Sodišče razložilo v sodbah z dne 13. januarja 2005 v zadevi C-117/03 in z dne 14. septembra 2006 v zadevi C-244/05 – Projekti razširitve in/ali gradnje ceste M-501 – ZEP ES 0000056 „Encinares del río Alberche y río Cofio“ – Predlagano OPS (območje, pomembno za Skupnost) ES 310005 „Cuenca del río Guadarrama“ in predlagano OPS ES 3110007 „Cuencas de los ríos Alberche y Cofio“

      Izrek

               1.

               Kraljevina Španija s tem, da ni izpolnila zahtev, določenih v:

                           —

                           členih 2(1), 3, 4(1) ali (2), odvisno od primera, ter 5 Direktive Sveta 85/337/EGS z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2003/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. maja 2003, kar zadeva ločene projekte razširitve in/ali gradnje odsekov 1, 2 in 4 ceste M-501;

                           —

                           členih 6(2) in 8 Direktive 85/337, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2003/35, glede ločenih projektov razširitve in/ali gradnje odsekov 2 in 4 navedene ceste;

                           —

                           členu 9 Direktive 85/337, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2003/35, kar zadeva ločene projekte razširitve in/ali gradnje odsekov 1, 2 in 4 navedene ceste;

                           —

                           členu 6(3) in (4) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst v povezavi s členom 7 te direktive, kar zadeva ločene projekte razširitve in/ali gradnje odsekov 1, 2 in 4 ceste M-501, glede posebnega ohranitvenega območja ES 0000056 „Encinares del río Alberche y río Cofio“;

                           —

                           členu 12(1)(b) in (d) navedene direktive, kar zadeva ločene projekte razširitve in/ali gradnje odseka 1 ceste M-501 v zvezi z območjem, pomembnim za Skupnost, „Cuenca del río Guadarrama“, ter odsekov 2 in 4 iste ceste v zvezi z območjem, pomembnim za Skupnost, ES3110007 „Cuencas de los ríos Alberche y Cofio“,
                           ni izpolnila obveznosti iz zgoraj navedenih določb.

               2.

               Kraljevini Španiji se naloži plačilo stroškov.

               3.

               Republika Poljska nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 55, 7.3.2009.


title: Zadeva C-455/14 P: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 19. julija 2016 – H/Svet Evropske unije, Evropska komisija, Policijska misija Evropske unije (EUPM) v Bosni in Hercegovini (Pritožba — Skupna zunanja in varnostna politika (SZVP) — Sklep 2009/906/SZVP — Policijska misija Evropske unije (EUPM) v Bosni in Hercegovini — Napoteni nacionalni član osebja — Premestitev v regionalni urad te misije — Člen 24(1), drugi pododstavek, zadnji stavek, PEU — Člen 275, prvi odstavek, PDEU — Ničnostna in odškodninska tožba — Pristojnost sodišč Evropske unije — Členi 263 PDEU, 268 PDEU in 340, drugi odstavek, PDEU)

text:
               19.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 343/2

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 19. julija 2016 – H/Svet Evropske unije, Evropska komisija, Policijska misija Evropske unije (EUPM) v Bosni in Hercegovini
   (Zadeva C-455/14 P) (1)

   ((Pritožba - Skupna zunanja in varnostna politika (SZVP) - Sklep 2009/906/SZVP - Policijska misija Evropske unije (EUPM) v Bosni in Hercegovini - Napoteni nacionalni član osebja - Premestitev v regionalni urad te misije - Člen 24(1), drugi pododstavek, zadnji stavek, PEU - Člen 275, prvi odstavek, PDEU - Ničnostna in odškodninska tožba - Pristojnost sodišč Evropske unije - Členi 263 PDEU, 268 PDEU in 340, drugi odstavek, PDEU))
   (2016/C 343/02)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: H (zastopnik: M. Velardo, odvetnik)

      Druge stranke v postopku: Svet Evropske unije (zastopnika: A. Vitro in F. Naert, agenta), Evropska komisija (zastopniki: F. Erlbacher, G. Gattinara in J.-P. Keppenne, agenti), Policijska misija Evropske unije (EUPM) v Bosni in Hercegovini

      Izrek

               1.

               Sklep Splošnega sodišča Evropske unije z dne 10. julija 2014, H/Svet in drugi (T-271/10, neobjavljen, EU:T:2014:702), se razveljavi.

               2.

               Tožba, ki jo je vložila H, se zavrže kot nedopustna v delu, v katerem je vložena proti Evropski komisiji in Policijski misiji Evropske unije (EUPM) v Bosni in Hercegovini.

               3.

               Zadeva se vrne v razsojanje Splošnemu sodišču Evropske unije, da se vsebinsko odloči o tožbi v delu, v katerem je ta vložena proti Svetu Evropske unije.

               4.

               Odločitev o stroških se pridrži.

      (1)  UL C 448, 15.12.2014.


title: Zadeva T-350/14: Tožba, vložena 12. maja 2014 – Arvanitis in drugi/Evropski parlament in drugi

text:
               8.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 439/28

         Tožba, vložena 12. maja 2014 – Arvanitis in drugi/Evropski parlament in drugi
   (Zadeva T-350/14)
   (2014/C 439/38)
   Jezik postopka: grščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Athanasios Arvanitis (Rodos, Grčija) in še 47 tožečih strank (zastopnik: Ch. Papadimitriou, odvetnik)

      Tožene stranke: Evropski parlament, Evropski svet, Svet Evropske unije, Evropska komisija, Evropska centralna banka, Eurogroup

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               Ugotovi, da tožene stranke niso sprejele predpisov za celostno izvedbo splošnih načel prava Unije, zlasti direktive o delu za določen čas, potem ko jim je nekdanja Olympiaki Aeroporia odpovedala pogodbe o zaposlitvi, kar ji je bilo naloženo s sklepom Evropske komisije, ki je bil v grški pravni red prenesena z zakonom št. 3717/2008;

               —

               Toženim strankam in vsem odpuščenim delavcem nekdanje družbe Olympiaki Aeroporia, z neposredno veljavnim pravnim aktom Unije – direktivo, uredbo ali drugim pravnim instrumentom Unije – dodeli možnost zahtevati nadomestilo škode, do katere bi bili kot redno zaposleni delavci upravičeni zaradi nujne odpustitve iz družbe Olympiaki Aeroporia, in

               —

               vsaki tožeči stranki na podlagi neposredno veljavnega pravnega akta – direktive, uredbe ali drugega pravnega instrumenta Evropske unije – dodeli nadomestilo škode v višini 3 00  000 EUR zaradi skrbi, hudih kršitev temeljnih pravic in predčasno prekinitev delovnega življenja, ki so jih utrpeli.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: zakon št. 3717/2008, ki določa zaprtje Olympiaki Aeroporia ter odpoved pogodbe o zaposlitvi vsem začasnim delavcem, je akt Unije in so njegovo sprejetje v bistvu naložile institucije Unije, zlasti EIB in Evropska komisija, in vsi zakonodajni ukrepi, ki jih je sprejela grška vlada, so bil uvedeni na poziv in natančneje po odločitvi Eurogroup, ECOFIN, EIB in Evropske komisije.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: neenačenje odpuščenih začasno zaposlenih delavcev, ki so bili zaposleni pri nekdanji družbi Olympiaki Aeroporia z drugimi delavci, ki so v družbi Olympiaki Aeroporia zaposleni za nedoločen čas in to, da niso dobili izrecnega nadomestila, jim je povzročilo neposredno, osebno in resno škodo ter preprečilo uživanje temeljnih pravic.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 21. oktobra 2004 v zadevi C-8/03 (predlog za sprejem predhodne odločbe Tribunal de première instance de Bruxelles): Banque Bruxelles Lambert SA (BBL) proti državi Belgiji (Šesta direktiva DDV — Člena 4 in 9(2)(e) — Izraz davčni zavezanec — Kraj opravljanja storitev — SICAV)

text:
               4.12.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 300/17

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 21. oktobra 2004
   v zadevi C-8/03 (predlog za sprejem predhodne odločbe Tribunal de première instance de Bruxelles): Banque Bruxelles Lambert SA (BBL) proti državi Belgiji (1)

   (Šesta direktiva DDV - Člena 4 in 9(2)(e) - Izraz davčni zavezanec - Kraj opravljanja storitev - SICAV)
   (2004/C 300/33)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi C-8/03, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, naslovljen na Sodišče na podlagi odločbe Tribunal de première instance de Bruxelles (Belgija) z dne 24. decembra 2002, ki je prispel na Sodišče dne 10. januarja 2003, v postopku, ki poteka med Banque Bruxelles Lambert SA (BBL) in državo Belgijo, je Sodišče (prvi senat), v sestavi P. Jann predsednik senata, A. Rosas, sodnik, R. Silva de Lapuerta, sodnica, K. Lenaerts in S. von Bahr (poročevalec), sodnika, generalni pravobranilec: M. Poiares Maduro, sodni tajnik: M.-F. Contet, glavna administratorka, dne 21. oktobra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:
   Investicijske družbe z variabilnim kapitalom (sociétés d'investissement à capital variable - SICAV), katerih edini namen je skupno vlaganje kapitala, zbranega pri javnosti, v prenosljive vrednostne papirje, skladno z Direktivo Sveta 85/611/EGS z dne 20. decembra 1985 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o kolektivnih naložbenih podjemih za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP), štejejo za davčne zavezance v smislu člena 4 Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih - Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero, tako da je kraj opravljanja storitev iz člena 9(2)(e) iste direktive, ki so opravljene za SICAV-e s sedežem v državi članici, različni od tiste, kjer ima sedež izvajalec, kraj, kjer imajo te SICAV sedež svoje dejavnosti.

      (1)  UL C 44, 22.2.2003.


title: Zadeva C-139/09: Tožba, vložena 16. aprila 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji

text:
               20.6.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 141/33

         Tožba, vložena 16. aprila 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji
   (Zadeva C-139/09)
   2009/C 141/58
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: L. de Schietere de Lophem in A. Marghelis, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Belgija

      Predlogi tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da Kraljevina Belgija s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2006/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o ravnanju z odpadki iz rudarskih in drugih ekstraktivnih dejavnosti ter o spremembi Direktive 2004/35/ES (1), oziroma v vsakem primeru s tem, da jih ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz te direktive

               —

               Kraljevini Belgiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Rok za prenos Direktive 2006/21/ES se je iztekel 30. aprila 2008. Tožena stranka do vložitve te tožbe še ni sprejela vseh ukrepov, potrebnih za prenos Direktive, oziroma jih v vsakem primeru še ni sporočila Komisiji.

      (1)  UL L 102, str. 15.


title: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 17. februarja 2005 v združenih zadevah C-453/02 in C-462/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Bundesfinanzhof): Finanzamt Gladbeck proti Edith Linneweber in Finanzamt Herne-West proti Savvasu Akritidisu (Šesta direktiva DDV — Oprostitev iger na srečo — Določitev pogojev in omejitev oprostitve — Obdavčitev iger, ki se prirejajo zunaj javnih igralnic — Spoštovanje načela davčne nevtralnosti — Člen 13B(f) — Neposredni učinek)

text:
               16.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 93/1

      SODBA SODIŠČA

   (drugi senat)
   z dne 17. februarja 2005
   v združenih zadevah C-453/02 in C-462/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Bundesfinanzhof): Finanzamt Gladbeck proti Edith Linneweber in Finanzamt Herne-West proti Savvasu Akritidisu (1)

   (Šesta direktiva DDV - Oprostitev iger na srečo - Določitev pogojev in omejitev oprostitve - Obdavčitev iger, ki se prirejajo zunaj javnih igralnic - Spoštovanje načela davčne nevtralnosti - Člen 13B(f) - Neposredni učinek)
   (2005/C 93/02)
   Jezik postopka: nemščina
   V združenih zadevah C-453/02 in C-462/02, katerih predmet sta predloga za sprejem predhodnih odločb na podlagi člena 234 ES, naslovljena na Sodišče z odločbama Bundesfinanzhof (Nemčija) z dne 6. novembra 2002, ki sta prispeli na Sodišče dne 13. oziroma 23. decembra 2002, v postopkih Finanzamt Gladbeck proti Edith Linneweber (C-453/02) in Finanzamt Herne-West proti Savvasu Akritidisu (C-462/02), je Sodišče (drugi senat), v sestavi C. W. A. Timmermans, predsednik senata, C. Gulmann in R. Schintgen (poročevalec), sodnika, generalna pravobranilka: C. Stix-Hackl, sodni tajnik: M.-F. Contet, glavna administratorka, dne 17. februarja 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Člen 13(B)(f) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, ki določa, da je vsako poslovanje z igrami in napravami za igre na srečo oproščeno plačila DDV, kolikor poteka v pooblaščenih javnih igralnicah, medtem ko opravljanje te iste dejavnosti, če jo izvajajo subjekti, ki niso igralnice, do navedene oprostitve ni upravičeno.

               2.

               Člen 13(B)(f) Šeste direktive 77/388 ima neposredni učinek, tako da se oseba, ki posluje z igrami ali napravami za igro na srečo, lahko nanj sklicuje pred nacionalnimi sodišči, da se zavrne uporaba pravil notranjega prava, ki so nezdružljiva s to določbo.

      (1)  UL C 70, 22.3.2003.


title: Zadeva T-128/11: Tožba, vložena 23. februarja 2011 – LG Display in LG Display Taiwan proti Komisiji

text:
               30.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 130/19

         Tožba, vložena 23. februarja 2011 – LG Display in LG Display Taiwan proti Komisiji
   (Zadeva T-128/11)
   2011/C 130/37
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: LG Display Co. Ltd (Seul, Koreja) in LG Display Taiwan (Tajvan, Republika Kitajska) (zastopnika: A. Winckler in F.-C. Laprévote, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi tožeče stranke

               —

               delna odprava naložene globe ali njeno občutno zmanjšanje;

               —

               naložitev plačila sodnih in drugih stroškov ter izdatkov v zvezi s to zadevo Komisiji; in

               —

               odreditev kakršnihkoli drugih ukrepov, za katere Splošno sodišče meni, da so potrebni.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki želita s to tožbo doseči razglasitev delne ničnosti Sklepa Komisije C(2010) 8761 konč. z dne 8. decembra 2010 v zadevi COMP/39.309 – LCD – Prikazovalniki s tekočimi kristali, v katerem je Komisija ugotovila, da sta tožeči stranki skupaj z drugimi podjetji kršili člen 101 PDEU in člen 53 Sporazuma EGP, ker sta sodelovali pri enotnem in trajajočem sporazumu in usklajenem ravnanju v sektorju zaslonov za prikazovalnike s tekočimi kristali za uporabo v televizorjih, prenosnih računalnikih in prikazovalnikih, v delu, v katerem je s sklepom tožečima strankama naložena globa.
   V utemeljitev tožbe tožeči stranki navajata štiri tožbene razloge.
   1.   Prvi tožbeni razlog: Komisija naj bi v vrednost prodaje za izračun glob napačno in neupravičeno vključila prodaje družbe LG Display njenim matičnim družbam in naj bi kršila načela pravičnega postopka, kot je pravica do obrambe. Glede tega trdita:
   prvič, da navedba Komisije, da kršitev v zvezi s prodajami družbe LG Display matičnim družbam ni bila vsebovana v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah in da so zaradi razlik med tem obvestilom o ugotovitvah o možnih kršitvah in izpodbijanim sklepom kršene pravice tožečih strank do izjave;
   drugič, da je Komisija napačno uporabila Smernice o določanju glob, ker je pri izračunu glob upoštevala prodaje družbe LG Display njenim matičnim družbam;
   tretjič, da to, da je Komisija zadevne prodaje opredelila kot „neposredne prodaje v EGP“ in „neposredne prodaje vj EGP preko preoblikovanih proizvodov“, pomeni kršitev načela enakega obravnavanja.
   Tožeči stranki trdita, da bi morala kakršnakoli globa, naložena družbi LG Display, temeljiti le na prodajah „na prostem trgu“ nepovezanim subjektom, ker je kršitev lahko vplivala le na te prodaje.
   2.   Drugi tožbeni razlog: Komisija naj bi storila napako, ko družbi LG Display za leto 2005 ni priznala imunitete pred globami, s čimer naj bi kršila Obvestilo o ugodni obravnavi iz leta 2002. Glede tega tožeči stranki trdita:
   prvič, da je bil dostop družbe LG Display do spisa zaradi postopkovnih kršitev zelo oviran;
   drugič, da je družba LG Display zadostila zahtevam za priznanje delne imunitete na podlagi veljavnega Obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002;
   tretjič, da Komisija zavrnitve prošnje družbe LG Display ni obrazložila in da ta zavrnitev temelji na večkrat napačno uporabljenem pravu in na napačno ugotovljenem dejanskem stanju.
   Tožeči stranki trdita, da bi morala zato globa družbe LG Display odražati delno imuniteto za leto 2005.
   3.   Tretji tožbeni razlog: čeprav je družba LG Display Komisiji zagotovila veliko pomoč, s katero je močno presegla svoje obveznosti iz Obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002, naj ji ta ne bi hotela odobriti dodatnega zmanjšanja globe za vsaj 10 % zaradi takega sodelovanja, zaradi česar naj bi kršila Obvestilo o ugodni obravnavi.
   4.   Četrti tožbeni razlog: to, da Komisija v izpodbijano odločbo ni vključila japonskih dobaviteljev LCD-jev, čeprav sta dva od njih priznala sodelovanje pri isti enotni in trajajoči kršitvi, naj bi pomenilo kršitev načela pravne varnosti, za družbo LG Display naj bi povzročilo veliko tveganje za ponovno sojenje in naj bi pomenilo kršitev načela sorazmernosti.


title: Zadeva T-567/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 7. novembra 2014 – Kaatsu Japan/UUNT (KAATSU) (Znamka Skupnosti — Prijava besedne znamke Skupnosti KAATSU — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Pravica do obrambe — Člen 75, drugi stavek, Uredbe št. 207/2009)

text:
               22.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/22

         Sodba Splošnega sodišča z dne 7. novembra 2014 – Kaatsu Japan/UUNT (KAATSU)
   (Zadeva T-567/12) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Prijava besedne znamke Skupnosti KAATSU - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Pravica do obrambe - Člen 75, drugi stavek, Uredbe št. 207/2009))
   (2014/C 462/34)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Kaatsu Japan Co. Ltd (Tokio, Japonska) (zastopnik: M. Edenborough, QC)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: V. Melgar in I. Harrington)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 9. oktobra 2012 (zadeva R 435/2012-2) v zvezi z zahtevo za registracijo besednega znaka KAATSU kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Kaatsu Japan Co. Ltd se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 63, 2.3.2013.


title: Zadeva C-301/17: Tožba, vložena 23. maja 2017 – Evropska komisija/Romunija

text:
               24.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 239/40

         Tožba, vložena 23. maja 2017 – Evropska komisija/Romunija
   (Zadeva C-301/17)
   (2017/C 239/51)
   Jezik postopka: romunščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: L. Nicolae in E. Sanfrutos Cano, agenta)

      Tožena stranka: Romunija

      Predlog tožeče stranke

               —

               v smislu člena 258 PDEU naj se razglasi, da Romunija s tem, da v zvezi z 68 odlagališči odpadkov ni ravnala v skladu z obveznostjo iz člena 7(g) in člena 13 glede sprejetja vseh potrebnih ukrepov za zaprtje, v najkrajšem možnem času, mest, ki na podlagi člena 8 niso dobila dovoljenja za nadaljevanje dejavnosti, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima v skladu s členom 14(b) v povezavi s členom 13 Direktive Sveta 1999/31/ES z dne 29. aprila 1999 o odlagališčih odpadkov;

               —

               Romuniji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožba, ki jo je Evropska komisija vložila zoper Romunijo, temelji na neizpolnitvi obveznosti, ki jih ima ta v skladu s členom 14(b) v povezavi s členom 13 Direktive 1999/31/ES glede 68 odlagališč, ki v smislu člena 8 niso pridobili dovoljenja za nadaljevanje obratovanja in ki se morajo zato zapreti v skladu s členom 7(g) in členom 13 Direktive.
   Komisija trdi, da člen 14 Direktive 1999/31/ES vzpostavlja prehodno ureditev odstopanja za odlagališča, ki jim je izdano dovoljenje ali so že opravljala dejavnost v času prenosa te direktive v nacionalno zakonodajo, da bi najpozneje do 16. julija 2009 taka odlagališča ustrezala novim zahtevam na področju okolja, določenim v členu 8 te direktive. Na podlagi člena 14(b), po predstavitvi sanacijskega načrta pristojni organ sprejme končno odločitev o morebitnem nadaljevanju odlaganja na podlagi tega načrta in te direktive. Države članice morajo v skladu s členom 7(g) in členom 13 sprejeti potrebne ukrepe za čimprejšnje zaprtje odlagališč, ki v skladu s členom 8 niso pridobila dovoljenja za nadaljevanje obratovanja.
   V smislu člena 13 je mogoče odlagališče ali njegov del šteti za dokončno zaprtega šele, ko pristojni organ opravi dokončno inšpekcijo na kraju samem, presodi vsa poročila, ki mu jih predloži upravitelj, in zadnjenavedenemu sporoči odločitev o zaprtju odlagališča.
   Glede 68 odlagališč odpadkov, navedenih v tožbi, Komisija trdi, da ji Romunija ni posredovala podatkov, na podlagi katerih bi lahko preverila, ali je poleg prenehanja dejavnosti takih odlagališč, postopek zaprtja dejansko končan v skladu z zahtevami, določenimi v Direktivi 1999/31/ES. V tem oziru Komisija trdi, da se Romunija, da bi upravičila neizpolnitev obveznosti, ki izhajajo iz Direktive, ne more sklicevati na povsem notranje položaje, kot so stečaj gospodarskih subjektov, spori, vezani na lastninsko pravico, dejstvo, da je upravni postopek v teku ali odgovornost lokalnih organov.
   Rok za prenos te direktive v nacionalno pravo je potekel 16. julija 2009.


title: Sodba Sodišča z dne 16. decembra 2013 v zadevi E-7/13 – Creditinfo Lánstraust hf. proti organu „Registers Iceland“ in Islandiji (Direktiva 2003/98/ES o ponovni uporabi informacij javnega sektorja – Načela, ki urejajo zaračunavanje nadomestil – Preglednost – Pojem stroškov – Zahteve samofinanciranja)

text:
               19.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 92/33

         SODBA SODIŠČA
   z dne 16. decembra 2013
   v zadevi E-7/13
   Creditinfo Lánstraust hf. proti organu „Registers Iceland“ in Islandiji
   (Direktiva 2003/98/ES o ponovni uporabi informacij javnega sektorja – Načela, ki urejajo zaračunavanje nadomestil – Preglednost – Pojem stroškov – Zahteve samofinanciranja)
   (2015/C 92/07)
   V zadevi E-7/13, Creditinfo Lánstraust hf. proti organu „Registers Iceland“ in Islandiji – katere predmet je ZAHTEVEK, ki ga je Sodišču Efte na podlagi člena 34 Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča predložilo Okrožno sodišče v Reykjavíku (Héraðsdómur Reykjavíkur) v zvezi z razlago Direktive 2003/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. novembra 2003 o ponovni uporabi informacij javnega sektorja – je Sodišče Efte v sestavi: predsednik Carl Baudenbacher, sodnik poročevalec Per Christiansen in sodnik Páll Hreinsson 16. decembra 2013 izdalo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Člena 6 in 7 Direktive 2003/98/ES zahtevata, da se pri zaračunavanju nadomestil za ponovno uporabo informacij javnega sektorja izvede vsebinski preizkus v času določitve cene. Preizkus mora pokazati, da skupni prihodek od takih nadomestil ne presega stroškov zbiranja, priprave, reprodukcije in razširjanja dokumentov, vključno z razumno donosnostjo naložbe. Če so dejavniki, ki so relevantni za izračun, negotovi, je treba opraviti vsaj oceno. Vendar pa se osnova za izračun nadomestil da na voljo le na zahtevo. To velja ne glede na to, ali je nadomestilo določeno v zakonodaji, s strani zadevnega javnega organa ali z drugimi sredstvi.

               2.

               Če so stroški v skladu s členom 6 Direktive določeni, se lahko upoštevajo stroški, ki jih ima organ javnega sektorja v zvezi z začetnim zbiranjem in pripravo zadevnih dokumentov. V takem primeru je treba upoštevati tudi vsakršne prihodke v zvezi s tem, na primer pristojbine ali takse, kot so kolkovine, ki zmanjšajo ali izravnajo navedene stroške.

               3.

               Pri določanju stroškov v skladu s členom 6 Direktive se lahko upoštevajo zahteve samofinanciranja organov javnega sektorja. To velja, v kolikor se upoštevajo samo stroškovni elementi iz člena 6, vključno z razumno donosnostjo naložbe, ki so povezani z obdelavo dokumentov, ki je potrebna za ponovno uporabo.


title: Zadeva C-544/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Združeno kraljestvo) 28. oktobra 2016 – Marcandi Limited, ki posluje kot „Madbid“/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               16.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 14/26

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Združeno kraljestvo) 28. oktobra 2016 – Marcandi Limited, ki posluje kot „Madbid“/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Zadeva C-544/16)
   (2017/C 014/32)
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Marcandi Limited, ki posluje kot „Madbid“

      Tožena stranka: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

      Vprašanja za predhodno odločanje

   Prvo vprašanje
   Ali je ob pravilni razlagi členov 2(1), 24, 62, 63, 65 in 73 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost in v okoliščinah, kot so te iz postopka v glavni stvari,

               (a)

               to, da družba Madbid uporabnikom izda točke v zameno za plačilo v denarju:

                           (i)

                           „predhodna transakcija“ izven področja uporabe člena 2(1), kakršno je Sodišče opredelilo [v sodbi z dne 16. decembra 2010, MacDonald Resorts Ltd/The Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs, C-270/09, EU:C:2010:780] v točkah od 23 do 42, ali

                           (ii)

                           opravljanje storitev s strani družbe Madbid v smislu člena 2(1)(c), namreč odobritev pravice do sodelovanja na spletnih dražbah;

               (b)

               če odobritev pravice do sodelovanja na spletnih dražbah pomeni opravljanje storitev s strani družbe Madbid, to opravljanje „za plačilo“ v smislu člena 2(1)(c), namreč za plačilo za opravo (torej znesek, ki ga družba Madbid prejme od uporabnika v zameno za točke);

               c)

               odgovor na točko (b) drugačen, če je plačilo za točke tudi uporabnikovo upravičenje do nakupa blaga za isto vrednost, če na dražbi ne uspe;

               (d)

               če družba Madbid ne opravi storitve za plačilo, ko svojim uporabnikom izda točke v zameno za plačilo v denarju, to opravljanje take storitve v katerem koli drugem trenutku;

         in katera načela bi bilo treba uporabiti pri odgovoru na ta vprašanja?
   Drugo vprašanje
   Kaj je ob pravilni razlagi členov 2(1), 14, 62, 63, 65, 73 in 79(b) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost v okoliščinah, kot so te iz postopka v glavni stvari, plačilo, ki ga družba Madbid prejme v zameno za dobave blaga uporabnikom, za namene členov 2(1)(a) in 73?
   Zlasti, in ob upoštevanju odgovora na prvo vprašanje:

               (a)

               ali je znesek, ki ga uporabnik plača družbi Madbid za točke, „[predplačilo]“ dobave blaga iz področja uporabe člena 65, tako da se DDV „obračuna“ ob prejemu tega plačila, in tako da je plačilo, ki ga družba Madbid prejme od uporabnika, plačilo za dobavo blaga;

               (b)

               ali je, če uporabnik kupi blago prek opcij „kupite zdaj“ ali „doseženi popust“, vrednost točk, ki se porabi za draženje na dražbi in [ki] ob neuspešni ponudbi privede do ustvarjanja „doseženega popusta“ ali znižanja cene „kupite zdaj“:

                           (i)

                           „popust na ceno“ v smislu člena 79(a) tako da je plačilo za dobavo blaga s strani družbe Madbid znesek, ki ji ga uporabnik dejansko plača ob nakupu blaga, in nič več kot to; ali

                           (ii)

                           del plačila za dobavo blaga, tako da plačilo za dobavo blaga s strani družbe Madbid obsega tako znesek, ki ji ga uporabnik plača ob nakupa blaga, kot tudi znesek, ki ga uporabnik plača za točke, porabljene ob neuspešnem draženju na dražbah;

               (c)

               ali je, če uporabnik izkoristi pravico do nakupa blaga, po tem ko je uspel na spletni dražbi, plačilo za dobavo tega blaga navedena zmagovalna cena na dražbi (zvišana za nadomestilo za dostavo in obdelavo), in nič več kot to, ali pa je del plačila za dobavo tega blaga s strani družbe Madbid uporabniku tudi vrednost točk, ki jih je uspešni dražitelj uporabil za draženje na tej dražbi;

         ali katera načela bi bilo treba uporabiti pri odgovoru na ta vprašanja?
   Tretje vprašanje
   Če dve državi članici različno obravnavata transakcijo za namene DDV, v kolikšni meri bi morala sodišča ene od teh držav članic pri razlagi upoštevnih določb prava Unije in nacionalnega prava upoštevati zaželenost izogibanja:

               (a)

               dvojni obdavčitvi transakcije in/ali

               (b)

               neobdavčitvi transakcije;

         in kakšen pomen ima za to vprašanje načelo davčne nevtralnosti?


title: Zadeva T-303/06: Tožba, vložena 6. novembra 2006 — UniCredito Italiano proti UUNT — Union Investment Privatfonds (Uniweb)

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 326/60

         Tožba, vložena 6. novembra 2006 — UniCredito Italiano proti UUNT — Union Investment Privatfonds (Uniweb)
   (Zadeva T-303/06)
   (2006/C 326/130)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranke

      Tožeča stranka: UniCredito Italiano S.p.A (Genova, Italija) (zastopnika: G. Floridia in R. Floridia, avvocati)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Union Investment Privatfonds GmbH
   Predlog tožeče stranke

               —

               Razveljavitev odločbe drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 5. septembra 2006, sprejete v združenem postopku R 196/2005-2 in R 211/2005-2 v zvezi postopkom z ugovorom št. B490971 zoper prijavo znamke Skupnosti št. 2.236.164.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Tožeča stranka.

      Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka „UNIWEB“ (prijava št. 2.236.164) za storitve iz razredov 35, 36 in 42.

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Union Investment Privatfonds GmbH, prej Union Investment Gesellschaft GmbH.

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Nemški besedni znamki „UNIFONDS“ (št. 991.995) in „UNIRAK“ (št. 991.997) in nemška figurativna znamka „UNIZINS“ (št. 2.016.954) za razlikovanje vlaganj sredstev v smislu razreda 36.

      Odločba Oddelka za ugovore: Ugovoru se delno ugodi, in sicer v delu, v katerem je verjetnost zmede priznana „samo glede podobnih storitev“.

      Odločba Odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe.

      Navajani tožbeni razlogi: V izpodbijani odločbi naj bi bila nepravilno uporabljena teorija širšega varstva tako imenovanih serij znamk, ki jo je v sodbi z dne 23. februarja 2006 v zadevi Bainbridge, T-194/03, navedlo Sodišče prve stopnje, ker nista podani za tak namen potrebni predpostavki: a) da je skupni element serije prejšnjih znamk razlikovalen; in b) da je upoštevna javnost prejšnje znamke uporabljala in sprejemala kot take, ki se nanašajo na več proizvodov in/ali storitev.


title: Zadeva F-30/10: Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 15. decembra 2011 – de Fays proti Komisiji (Javni uslužbenci — Uradniki — Socialna varnost — Zavarovanje za primer nesreč in poklicnih bolezni — Člen 73 Kadrovskih predpisov — Zavrnitev priznanja, da je bolezen poklicna)

text:
               4.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/43

         Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 15. decembra 2011 – de Fays proti Komisiji
   (Zadeva F-30/10) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Socialna varnost - Zavarovanje za primer nesreč in poklicnih bolezni - Člen 73 Kadrovskih predpisov - Zavrnitev priznanja, da je bolezen poklicna)
   2012/C 32/85
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Philippe de Fays (Malèves-Sainte-Marie-Wastines, Belgija) (zastopniki: N. Soldatos, nato N. Soldatos in C. Eyben, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: J. Currall in D. Martin, zastopnika, skupaj z J.-L. Fagnartom, odvetnikom)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe, s katero je tožeči stranki zavrnjeno priznanje, da je njena bolezen poklicna.

      Izrek

               1.

               Tožba P. de Faysa se zavrne.

               2.

               P. de Faysu se naloži plačilo vseh stroškov.

      (1)  UL C 179, 3.7.2010, str. 59.


title: Zadeva C-306/12: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 10. oktobra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Saarbrücken – Nemčija) – Spedition Welter GmbH proti Avanssur SA (Zavarovanje civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in izvajanje obveznosti zavarovanja takšne odgovornosti — Direktiva 2009/103/ES — Člen 21(5) — Pooblaščenec za obravnavo odškodninskih zahtevkov — Pooblastilo za sprejemanje sodnih pisanj — Nacionalna zakonodaja, v kateri je veljavnost vročitve teh pisanj pogojena z izrecno podelitvijo pooblastila za sprejemanje navedenih pisanj — Skladna razlaga)

text:
               23.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 344/32

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 10. oktobra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Saarbrücken – Nemčija) – Spedition Welter GmbH proti Avanssur SA
   (Zadeva C-306/12) (1)

   (Zavarovanje civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in izvajanje obveznosti zavarovanja takšne odgovornosti - Direktiva 2009/103/ES - Člen 21(5) - Pooblaščenec za obravnavo odškodninskih zahtevkov - Pooblastilo za sprejemanje sodnih pisanj - Nacionalna zakonodaja, v kateri je veljavnost vročitve teh pisanj pogojena z izrecno podelitvijo pooblastila za sprejemanje navedenih pisanj - Skladna razlaga)
   2013/C 344/55
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Landgericht Saarbrücken

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Spedition Welter GmbH

      Tožena stranka: Avanssur SA

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Landgericht Saarbrücken – Razlaga člena 21(5) Direktive 2009/103/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in o izvajanju obveznosti zavarovanja takšne odgovornosti (UL L 263, str. 11) – Pooblaščenec za obravnavo odškodninskih zahtevkov – Vročitev tožbe, ki jo je vložil oškodovanec proti zavarovalnici, temu pooblaščencu – Nacionalna zakonodaja, v kateri je veljavnost te vročitve pogojena z izrecno podelitvijo pooblastila za sprejemanje pisanj – Neposreden učinek navedene določbe direktive

      Izrek

               1.

               Člen 21(5) Direktive 2009/103/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in o izvajanju obveznosti zavarovanja takšne odgovornosti je treba razlagati tako, da med vsa potrebna pooblastila, ki jih mora imeti pooblaščenec za obravnavo odškodninskih zahtevkov, spada pooblastilo, na podlagi katerega lahko veljavno sprejema sodna pisanja, potrebna za začetek odškodninskega postopka pred pristojnim sodiščem.

               2.

               V okoliščinah, kot so te v postopku v glavni stvari, v katerih so v nacionalni zakonodaji dobesedno prenesene določbe člena 21(5) Direktive 2009/103/ES, mora predložitveno sodišče upoštevati notranje pravo v celoti in zanj uporabiti načine razlage, ki jih nacionalno pravo priznava, tako da bo združljivo z razlago te direktive, ki jo je podalo Sodišče Evropske unije.

      (1)  UL C 287, 22.9.2012.


title: Zadeva T-491/10: Tožba, vložena 15. oktobra 2010 – SNCF proti UUNT – Infotrafic (infotrafic)

text:
               15.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 13/28

         Tožba, vložena 15. oktobra 2010 – SNCF proti UUNT – Infotrafic (infotrafic)
   (Zadeva T-491/10)
   ()
   2011/C 13/54
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Société nationale des chemins de fer français (SNCF) (Pariz, Francija) (zastopnik: H. Reynaud, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Infotrafic SA (Ermont, Francija)

      Predloga tožeče stranke

               —

               Sprememba točk od 16 do 23 odločbe odbora za pritožbe UUNT z dne 6. avgusta 2010 v zadevi R 1268/2009-2;

               —

               UUNT naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: figurativna znamka „infotrafic“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 16, 38, 39 in 42 – znamka Skupnosti št. 1 926 815

      Imetnik znamke Skupnosti: Infotrafic SA

      Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Odločba oddelka za izbris: zavrnitev zahteve za ugotovitev ničnosti

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev členov 52 in 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009, ker pri sestavljeni znamki Skupnosti, pri kateri za enega od sestavnih delov ne velja, da ima razlikovalni učinek, oziroma pri kateri obstaja dvom glede razlikovalnega učinka sestavnega dela, je treba vsak sestavni del preučiti posamezno; kršitev obveznosti utemeljitve.


title: Zadeva T-529/12 P: Sodba Splošnega sodišča z dne 8. oktobra 2014 – Bermejo Garde proti EESO (Pritožba — Javni uslužbenci — Uradniki — Zaposlovanje — Razpis prostega delovnega mesta — Imenovanje na delovno mesto direktorja — Umik prijave pritožnika — Imenovanje drugega kandidata — Predlogi za razglasitev ničnosti — Razglasitev ničnosti izpodbijanega razpisa prostega delovnega mesta na prvi stopnji zaradi nepristojnosti avtorja akta — Neobstoj izrecnega odgovora na vse tožbenega razloge in argumente, ki so jih navedle stranke — Načelo dobrega upravljanja — Nedopustnost predlogov za razglasitev ničnosti odločb, sprejetih na podlagi izpodbijanega razpisa prostega delovnega mesta — Člen 91(2) Kadrovskih predpisov — Odškodninski zahtevek — Pravica do učinkovitega sodnega varstva — Obveznost obrazložitve Sodišča za uslužbence — Spor, v katerem stanje postopka dovoljuje, da se o njem odloči — Zavrnitev tožbe)

text:
               24.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 421/34

         Sodba Splošnega sodišča z dne 8. oktobra 2014 – Bermejo Garde proti EESO
   (Zadeva T-529/12 P) (1)

   ((Pritožba - Javni uslužbenci - Uradniki - Zaposlovanje - Razpis prostega delovnega mesta - Imenovanje na delovno mesto direktorja - Umik prijave pritožnika - Imenovanje drugega kandidata - Predlogi za razglasitev ničnosti - Razglasitev ničnosti izpodbijanega razpisa prostega delovnega mesta na prvi stopnji zaradi nepristojnosti avtorja akta - Neobstoj izrecnega odgovora na vse tožbenega razloge in argumente, ki so jih navedle stranke - Načelo dobrega upravljanja - Nedopustnost predlogov za razglasitev ničnosti odločb, sprejetih na podlagi izpodbijanega razpisa prostega delovnega mesta - Člen 91(2) Kadrovskih predpisov - Odškodninski zahtevek - Pravica do učinkovitega sodnega varstva - Obveznost obrazložitve Sodišča za uslužbence - Spor, v katerem stanje postopka dovoljuje, da se o njem odloči - Zavrnitev tožbe))
   2014/C 421/47
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnik: Moises Bermejo Garde (Bruselj, Belgija) (zastopnik: L. Levi, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) (zastopnika: M. Lernhart, zastopnik, skupaj z B. Wagenbaurom, odvetnik)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije (prvi senat) z dne 25. septembra 2012 v zadevi Bermejo Garde proti EESO (F-51/10), s katero se predlaga delna razveljavitev te sodbe.

      Izrek

               1

               Sodba Sodišča za uslužbence Evropske unije (prvi senat) z dne 25. septembra 2012 v zadevi Bermejo Garde proti EESO (F-51/10) se razveljavi v delu, v katerem je bil z njo brez obrazložitve zavrnjen odškodninski zahtevek tožeče stranke.

               2

               V preostalem se pritožba zavrne.

               3

               Odškodninski zahtevek, ki ga je vložil Moises Bermejo Garde pred Sodiščem za uslužbence, se zavrne.

               4

               M. Bermejo Garde nosi svoje stroške v zvezi s tem postopkom.

               5

               Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) nosi svoje stroške tako v zvezi s postopkom pred Sodiščem za uslužbence kot v zvezi s tem postopkom in naloži se mu plačilo stroškov, ki so M. Bermeju Gardi nastali na prvi stopnji.

      (1)  UL C 55, 23.2.2013.


title: Zadeva T-89/16 P: Pritožba, ki so jo 26. februarja 2016 Nicole Clarke, Sigrid Dickmanns in Elisavet Papathanasiou vložili zoper sodbo, ki jo je 15. decembra 2015 izdalo Sodišče za uslužbence v združenih zadevah F-101/14, F-102/14 in F-103/14, Clarke in drugi/EUIPO

text:
               25.4.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 145/32

         Pritožba, ki so jo 26. februarja 2016 Nicole Clarke, Sigrid Dickmanns in Elisavet Papathanasiou vložili zoper sodbo, ki jo je 15. decembra 2015 izdalo Sodišče za uslužbence v združenih zadevah F-101/14, F-102/14 in F-103/14, Clarke in drugi/EUIPO
   (Zadeva T-89/16 P)
   (2016/C 145/39)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Pritožnice: Nicole Clarke (Alicante, Španija), Sigrid Dickmanns (Gran Alacant, Španija) in Elisavet Papathanasiou (Alicante) (zastopnik: H. Tettenborn, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Predlogi

   Pritožnice Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije (tretji senat) z dne 15. Decembra 2015 v združenih zadevah F-101/14, F-102/14 in F-103/14 v celoti razveljavi;

               —

               odloči v skladu s predlogi, ki so jih v obeh postopkih podale stranke;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov celotnega postopka, tako stroškov postopka pred Sodiščem za uslužbence EU in pritožbenega postopka pred Splošnim sodiščem EU.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve Pritožnice v utemeljitev pritožbe navajajo štiri pritožbene razloge.

               1.

               Prvi pritožbeni razlog: napačna uporaba klavzule o odpovedi iz pogodbe o zaposlitvi pritožnic ter „Dokumentacije o vrnitvi na delovno mesto“, sprejete med EUIPO in pritožnico, ker zadevna natečaja nista „naslednja“ natečaja v smislu klavzule o odpovedi.

               2.

               Drugi pritožbeni razlog: napačna uporaba klavzule o odpovedi iz pogodbe o zaposlitvi pritožnic, ker naj se zadevna natečaja ne bi navezovala na področje specializacije „industrijske lastnine“, navedeno v klavzuli o odpovedi, in zato naj klavzula o odpovedi ne bi imela vloge.
               Pritožnice v okviru prvega in drugega pritožbenega razloga očitajo, da naj bi Sodišče za uslužbence (v nadaljevanju: SU) v izpodbijani sodbi kršilo besedilo, pomen in namen klavzule o odpovedi ter tudi njen časovni vidik in časovno uporabo.

               3.

               Tretji pritožbeni razlog: napačna uporaba člena 8(1) Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropske unije (v nadaljevanju: PZDU)
               V zvezi s tem pritožnice navajajo, da naj bi v izpodbijani sodbi SU kršilo to, da naj bi „Dokumentacija o vrnitvi na delovno mesto“ kot pogodbeni dogovor, ki so ga podpisale pritožnice in EUIPO, pomenila še vsaj enkratno podaljšanje pogodb o zaposlitvi pritožnic, kar naj bi v skladu s členom 8(1) PZDU pomenilo, da bi bilo treba pogodbe o zaposlitvi pritožnic šteti za pogodbe za nedoločen čas.

               4.

               Četrti pritožbeni razlog: napačna uporaba v zvezi z dolžnostjo skrbnega ravnanja in napačna uporaba načela varstva zaupanja v pravo
               V zvezi s tem se očita, da se je SU pri vprašanju, ali je EUIPO izpolnil dolžnost skrbnega ravnanja oziroma kršil načelo varstva zaupanja v pravo s tem, da je 9 let po podpisu klavzule o odpovedi izvedel natečaj, s katerim naj bi bilo odločeno o poklicni prihodnosti pritožnic, sklicevalo napačno na čas vrnitve na delovno mesto in ne na čas podpisa klavzule o odpovedi.