title: Zadeva C-453/07: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 25. septembra 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Giessen – Nemčija) – Hakan Er proti Wetteraukreis (Pridružitveni sporazum EGS-Turčija – Sklep Pridružitvenega sveta št. 1/80 – Člen 7, prvi odstavek, druga alinea – Pravica polnoletnega otroka turškega delavca do bivanja – Nezaposlenost – Pogoji za izgubo pridobljenih pravic)

text:
               22.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/12

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 25. septembra 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Giessen – Nemčija) – Hakan Er proti Wetteraukreis
   (Zadeva C-453/07) (1)

   (Pridružitveni sporazum EGS-Turčija - Sklep Pridružitvenega sveta št. 1/80 - Člen 7, prvi odstavek, druga alinea - Pravica polnoletnega otroka turškega delavca do bivanja - Nezaposlenost - Pogoji za izgubo pridobljenih pravic)
   (2008/C 301/22)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Verwaltungsgericht Giessen
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Hakan Er

      Tožena stranka: Wetteraukreis
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Verwaltungsgericht Gießen – Razlaga člena 7, prvi pododstavek, druga alinea, Sklepa Pridružitvenega sveta št. 1/80 z dne 19. septembra 1980 o razvoju pridružitve in člena 59 Dodatnega protokola o prehodnem obdobju, določenega v Sporazumu o pridružitvi med Evropsko gospodarsko skupnostjo in Turčijo, podpisanega 23. novembra 1970, ki je bil sklenjen, odobren in potrjen v imenu Skupnosti z Uredbo Sveta (EGS) št. 2760/72 z dne 19. decembra 1972 (UL L 293, str. 1) – Pravica do prebivanja turškega državljana, ki je na ozemlje države članice vstopil kot mladoletnik zaradi združitve družine – Izguba pravice do prebivanja – Neopravljanje redne poklicne dejavnosti po tem, ko je zadevna stranka postala polnoletna.
   Izrek
   Turški državljan, ki je kot otrok zaradi združitve družine smel vstopiti v državo članico in je na podlagi člena 7, prvi odstavek, druga alinea, Sklepa št. 1/80 z dne 19. septembra 1980 o razvoju pridružitve, ki ga je sprejel Pridružitveni svet, ustanovljen s sporazumom med Evropsko gospodarsko skupnostjo in Turčijo pridobil pravico do prostega dostopa do zaposlitve po svoji izbiri, ne sme izgubiti s to pravico povezane pravice do bivanja, tudi če v starosti 23 let od končanja šolanja v starosti 16 let ni bil zaposlen in je sodeloval v državnih programih, namenjenih pomoči pri zaposlitvi, ki jih ni končal.

      (1)  UL C 297, 8.12.2007.


title: Zadeva T-659/16: Tožba, vložena 16. septembra 2016 – LG Electronics/EUIPO (Second Display)

text:
               31.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 402/59

         Tožba, vložena 16. septembra 2016 – LG Electronics/EUIPO (Second Display)
   (Zadeva T-659/16)
   (2016/C 402/70)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: LG Electronics, Inc. (Seul, Južna Koreja) (zastopnika: T. de Haan in P. Péters, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Skupnosti „Second Display“ – Prijava št. 14 362 248

      Izpodbijana odločba: Odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 10. junija 2016 v zadevi R 106/2016-1

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov, vključno s stroški tožeče stranke pred prvim odborom za pritožbe pri EUIPO.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe št. 207/2009 v povezavi s členom 75 Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-395/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona (Španija) 22. julija 2015 – Mohamed Daouidi/Bootes Plus S.L.

text:
               26.10.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 354/19

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona (Španija) 22. julija 2015 – Mohamed Daouidi/Bootes Plus S.L.
   (Zadeva C-395/15)
   (2015/C 354/22)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Mohamed Daouidi

      Tožene stranke: Bootes Plus S.L., Fondo de Garantía Salarial in Ministerio Fiscal

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba splošno prepoved diskriminacije iz člena 21(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (1) razlagati tako, da je lahko v njeno področje prepovedi in varstva vključena odločitev delodajalca, da delavca, ki je do tedaj dobro opravljal delo, odpusti zgolj zaradi njegove začasne nezmožnosti za delo, za katero ni bilo gotovo, koliko časa bo še trajala, in ki je nastala zaradi nesreče pri delu, medtem ko je ta prejemal zdravstveno pomoč in ekonomske dajatve iz sistema socialne varnosti?

               2.

               Ali je treba člen 30 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da mora biti varstvo, ki ga je treba zagotoviti delavcu, ki je bil predmet očitno samovoljne in neupravičene odpustitve, določeno v nacionalni zakonodaji za vse odpustitve, s katerimi se kršijo temeljne pravice?

               3.

               Ali bi lahko odločitev delodajalca, da delavca, ki je do tedaj dobro opravljal delo, odpusti zgolj zaradi njegove začasne nezmožnosti za delo, za katero ni bilo gotovo, koliko časa bo še trajala, in ki je nastala zaradi nesreče pri delu, medtem ko je ta prejemal zdravstveno pomoč in ekonomske dajatve iz sistema socialne varnosti, spadala na področje uporabe in/ali varstva iz členov 3, 15, 31, 34(1) in 35(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (enega ali katerega koli od teh členov ali vseh)?

               4.

               Če je odgovor na prejšnja tri vprašanja (ali katero koli od njih) pritrdilen in se poda razlaga, da odločitev, da se delavca, ki je do tedaj dobro opravljal delo, odpusti zgolj zaradi njegove začasne nezmožnosti za delo, za katero ni bilo gotovo, koliko časa bo še trajala, in ki je nastala zaradi nesreče pri delu, medtem ko je ta prejemal zdravstveno pomoč in ekonomske dajatve iz sistema socialne varnosti, spada na področje uporabe in/ali varstva nekaterih ali katerega od členov Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ali lahko nacionalno sodišče te člene uporabi za rešitev spora med posamezniki, bodisi ker se – glede na to, ali gre za „pravico“ ali „načelo“ – šteje, da imajo horizontalni učinek, bodisi se jih uporabi na podlagi „načela skladne razlage“?
               Če je odgovor na prejšnja štiri vprašanja nikalen, se postavlja peto vprašanje:

               5.

               Ali je mogoče s pojmom „neposredna diskriminacija zaradi hendikepiranosti [invalidnosti]“ kot razlogom za diskriminacijo iz členov 1, 2 in 3 Direktive 2000/78 (2) zajeti odločitev delodajalca, da delavca, ki je do tedaj dobro opravljal delo, odpusti zgolj zaradi njegove začasne nezmožnosti za delo, za katero ni bilo gotovo, koliko časa bo še trajala, in ki je nastala zaradi nesreče pri delu?

      (1)  UL 2000, C 364, str. 1.

      (2)  Direktiva Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 79).


title: Zadeva C-633/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Združeno kraljestvo) 30. novembra 2015 – London Borough of Ealing/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               15.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 59/6

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Združeno kraljestvo) 30. novembra 2015 – London Borough of Ealing/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Zadeva C-633/15)
   (2016/C 059/05)
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: London Borough of Ealing

      Tožena stranka: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je Združeno kraljestvo na podlagi zadnjega odstavka člena 133 Direktive o DDV (1) upravičeno naložiti pogoj iz točke (d) tega člena osebam javnega prava (i) v okoliščinah, v katerih je Združeno kraljestvo upoštevne transakcije obdavčevalo na dan 1. januar 1989, medtem ko se je za druge športne storitve na ta dan uporabljala oprostitev, in (ii) v okoliščinah, v katerih za upoštevne transakcije ni bila odobrena oprostitev na podlagi nacionalnega prava, preden je Združeno kraljestvo uvedlo pogoj iz člena 133(d)?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje zgoraj pritrdilen, ali je Združeno kraljestvo upravičeno naložiti pogoj iz točke (d) člena 133 Direktive o DDV neprofitnim organizacijam, ki so osebe javnega prava, ne da bi ta pogoj uporabilo tudi za neprofitne organizacije, ki niso osebe javnega prava?

               3.

               Če je odgovor na drugo vprašanje zgoraj pritrdilen, ali je dovoljeno, da Združeno kraljestvo vsem javnim neprofitnim organizacijam ne odobri ugodnosti oprostitve iz člena 132(1)(m), ne da bi v vsakem posameznem primeru presodilo, ali bi odobritev oprostitve lahko povzročila izkrivljanje konkurence in postavila v slabši položaj komercialna podjetja, zavezance za DDV?

      (1)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1).


title: Zadeva C-412/11: Tožba, vložena 5. avgusta 2011 – Evropska komisija proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg

text:
               8.10.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 298/16

         Tožba, vložena 5. avgusta 2011 – Evropska komisija proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg
   (Zadeva C-412/11)
   2011/C 298/29
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: J.-P. Keppenne in H. Støvlbæk, zastopnika)

      Tožena stranka: Veliko vojvodstvo Luksemburg

      Predloga tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Veliko vojvodstvo Luksemburg zaradi nezadostnih ukrepov, sprejetih za izvajanje prvega železniškega paketa, ni izpolnilo svojih obveznosti na podlagi člena 6(3) in Priloge II Direktive 91/440/EGS, kakor je bila spremenjena (1), in člena 14(2) Direktive 2001/14/ES (2),

               —

               Velikemu vojvodstvu Luksemburg naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija ni zadovoljna z zadevnimi nacionalnimi določbami, ker je v njih določeno, da ob motnjah v prometu vlakovnih poti dodeljuje société nationale des chemins de fer luxembourgeois (CFL), in ne neodvisen organ. Tako CFL sodeluje pri izvajanju bistvenih funkcij, kar ne zagotavlja pravičnega in nediskriminatornega dostopa do infrastrukture drugim izvajalcem.
   V odgovor na ugovore luksemburških organov Komisija trdi, prvič, da navedba luksemburških organov, da ob motnjah v prometu ne prihaja do predodelitve vlakovnih poti, ni točna. Ko se voznega reda ni več mogoče držati, CFL omogoča vožnjo vlakom z zamudo, kar pomeni predodelitev vlakovnih poti. Drugič, Komisija nasprotuje trditvi, da je člen 29 Direktive 2001/14/ES posebno pravilo, ki odstopa od splošnega pravila in s katerim CFL ob motnjah lahko upraviči dodeljevanje vlakovnih poti.

      (1)  Direktiva 2001/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2001 o spremembi Direktive Sveta 91/440/EGS o razvoju železnic v Skupnosti (UL L 75, str. 1).

      (2)  Direktiva 2001/14/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2001 o dodeljevanju železniških infrastrukturnih zmogljivosti, naložitvi uporabnin za uporabo železniške infrastrukture in podeljevanju varnostnega spričevala (UL L 75, str. 29).


title: Zadeva T-232/05: Tožba Trévorja Hutchingsa proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 15. junija 2005

text:
               17.9.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 229/24

         Tožba Trévorja Hutchingsa proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 15. junija 2005
   (Zadeva T-232/05)
   (2005/C 229/54)
   Jezik postopka: francoščina
   Trévor Hutchings, stanujoč v Bruslju (Belgija), ki ga zastopajo Sébastien Orlandi, Xavier Martin Membiela, Albert Coolen in Etienne Marchal, avocats, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, je dne 15. junija 2005 na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti vložil tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               1.

               razglasi za nično odločbo Komisije, s katero je določena razvrstitev tožeče stranke v naziv B*4, plačilni razred 1;

               2.

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka izpodbija odločbo Komisije, s katero jo je zaposlila v naziv B*4 namesto v naziv B3 (B*7), kot je navedeno v prvi ponudbi za zaposlitev Komisije. Sklicuje se na kršitev načela, da imajo sklenjene pogodbe za pogodbene stranke zakonsko veljavo, ker je Komisija enostransko spremenila bistveno sestavino pogodbe o zaposlitvi.
   Tožeča stranka uveljavlja tudi kršitev načel enakega obravnavanja, nediskriminacije in varstva zaupanja v pravo kot tudi kršitev povabila k oddaji kandidatur.


title: Zadeva C-123/10: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 20. oktobra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberster Gerichtshof – Avstrija) – Waltraud Brachner proti Pensionsversicherungsanstalt (Socialna politika — Enako obravnavanje moških in žensk na področju socialne varnosti — Direktiva 79/7/EGS — Člena 3(1) in 4(1) — Nacionalni sistem letnega usklajevanja pokojnin — Izredno zvišanje pokojnin za leto 2008 — Izključitev iz tega zvišanja za pokojnine v znesku, ki je nižji od dohodkovnega cenzusa za uveljavitev varstvenega dodatka — Izredno zvišanje tega cenzusa za leto 2008 — Izključitev upravičenosti do varstvenega dodatka za upokojence, katerih dohodki skupaj z dohodki zakonca v skupnem gospodinjstvu presegajo navedeni cenzus — Področje uporabe te direktive — Posredna diskriminacija žensk — Utemeljitev — Neobstoj)

text:
               10.12.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 362/7

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 20. oktobra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberster Gerichtshof – Avstrija) – Waltraud Brachner proti Pensionsversicherungsanstalt
   (Zadeva C-123/10) (1)

   (Socialna politika - Enako obravnavanje moških in žensk na področju socialne varnosti - Direktiva 79/7/EGS - Člena 3(1) in 4(1) - Nacionalni sistem letnega usklajevanja pokojnin - Izredno zvišanje pokojnin za leto 2008 - Izključitev iz tega zvišanja za pokojnine v znesku, ki je nižji od dohodkovnega cenzusa za uveljavitev varstvenega dodatka - Izredno zvišanje tega cenzusa za leto 2008 - Izključitev upravičenosti do varstvenega dodatka za upokojence, katerih dohodki skupaj z dohodki zakonca v skupnem gospodinjstvu presegajo navedeni cenzus - Področje uporabe te direktive - Posredna diskriminacija žensk - Utemeljitev - Neobstoj)
   2011/C 362/09
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Oberster Gerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Waltraud Brachner

      Tožena stranka: Pensionsversicherungsanstalt

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Oberster Gerichtshof – Razlaga člena 4 Direktive Sveta 79/7/EGS z dne 19. decembra 1978 o postopnem izvrševanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zadevah socialne varnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 215) – Revalorizacija pokojnin – Posredna diskriminacija žensk – Nacionalna ureditev, ki za skupino oseb, ki prejema pokojnino, ki je nižja od najnižjega dohodka, in ki jo v večini predstavljajo ženske, določa revalorizacijski količnik, ki je nižji od tistega za višje pokojnine.

      Izrek

               1.

               Člen 3(1) Direktive Sveta z dne 19. decembra 1978 o postopnem izvrševanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zadevah socialne varnosti (79/7/EGS) je treba razlagati tako, da sistem letnega usklajevanja pokojnin, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, spada na področje uporabe te direktive in zato zanj velja prepoved diskriminacije iz člena 4(1) te direktive.

               2.

               Člen 4(1) Direktive 79/7 je treba razlagati tako, da bi lahko predložitveno sodišče ob upoštevanju statističnih podatkov, ki so mu predloženi, in če ni nasprotnih dokazov, utemeljeno ugotovilo, da ta določba nasprotuje nacionalni določbi, ki iz izrednega zvišanja pokojnin izključuje veliko večji odstotek upokojenk kot upokojencev.

               3.

               Člen 4(1) Direktive 79/7 je treba razlagati tako, da če bi predložitveno sodišče pri preučitvi, ki jo mora opraviti za odgovor na drugo vprašanje, prišlo do sklepa, da bi zaradi izključitve minimalnih pokojnin iz izrednega zvišanja, določenega s sistemom usklajevanja iz postopka v glavni stvari, dejansko lahko bil v slabšem položaju veliko večji odstotek upokojenk kot upokojencev, te prikrajšanosti ni mogoče utemeljiti s tem, da se ženske, ki so bile zaposlene, prej upokojijo, da prejemajo pokojnino dlje, niti s tem, da je bil za leto 2008 dohodkovni cenzus za uveljavitev varstvenega dodatka prav tako izredno zvišan.

      (1)  UL C 148, 5.6.2010.


title: Zadeva F-108/14: Tožba, vložena 10. oktobra 2014  – ZZ/Komisija

text:
               26.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/46

         Tožba, vložena 10. oktobra 2014 – ZZ/Komisija
   (Zadeva F-108/14)
   (2015/C 026/60)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: S. Orlandi, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe o priznanju pokojninskih pravic tožeče stranke v zvezi s prenosom teh pravic v pokojninski sistem Unije na podlagi novih splošnih določb za izvajanje členov 11 in 12 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom.

      Predlog tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da je člen 9 splošnih določb za izvajanje člena 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom neveljaven;

               —

               odločba z dne 16. januarja 2014 o priznanju pokojninskih pravic, ki jih je tožeča stranka pridobila pred začetkom dela v institucijah, v okviru prenosa teh pravic v pokojninski sistem institucij Evropske unije na podlagi splošnih določb za izvajanje člena 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom z dne 3. marca 2011 naj se razglasi na nično;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva F-87/11: Tožba, vložena 13. septembra 2011 – ZZ proti FRONTEX

text:
               26.11.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 347/45

         Tožba, vložena 13. septembra 2011 – ZZ proti FRONTEX
   (Zadeva F-87/11)
   2011/C 347/83
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: S. A. Pappas, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska agencija za upravljanje in operativno sodelovanje na zunanjih mejah držav članic (FRONTEX)

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe o tem, da se tožeči stranki ne obnovi pogodba začasnega uslužbenca.

      Predloga tožeče stranke

   Tožeča stranka Sodišču za uslužbence predlaga, naj:

               —

               odločbo izvršnega direktorja Frontexa z dne 16. decembra 2010 razglasi za nično;

               —

               tej agenciji naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva F-96/05: Sklep predsednika Sodišča za uslužbence z dne  21. marca 2006  — Marenco proti Komisiji

text:
               6.5.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 108/35

         Sklep predsednika Sodišča za uslužbence z dne 21. marca 2006 — Marenco proti Komisiji
   (Zadeva F-96/05) (1)

   (2006/C 108/65)

      Jezik postopka: francoščina

   Predsednik prvega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 10, 14.1.2006.


title: Zadeva C-309/06: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo House of Lords (Združeno kraljestvo) 17. julija 2006 — Marks & Spencer plc proti Her Majesty's Commissioners of Customs and Excise

text:
               28.10.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 261/10

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo House of Lords (Združeno kraljestvo) 17. julija 2006 — Marks & Spencer plc proti Her Majesty's Commissioners of Customs and Excise
   (Zadeva C-309/06)
   (2006/C 261/18)
   Jezik postopka: angleščina
   Predložitveno sodišče
   House of Lords
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Marks & Spencer plc

      Tožena stranka: Her Majesty's Commissioners of Customs and Excise
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali ima, kadar je država članica na podlagi člena 28(2)(a) Šeste direktive o DDV (1) (pred spremembo iz leta 1992 z Direktivo 92/77 in po njej) v nacionalni zakonodaji o DDV ohranila oprostitev z vračilom vstopnega davka v zvezi z določenimi posebnimi dobavami, trgovec, ki take dobave opravlja, neposredno iztožljivo pravico v pravu Skupnosti, da je obdavčen po ničelni stopnji?

               2.

               Če je odgovor 1. vprašanje nikalen, ali se splošna načela prava Skupnosti, vključno z načelom davčne nevtralnosti, kadar je država članica na podlagi člena 28(2)(a) Šeste direktive o DDV (1) (pred in po spremembi iz leta 1992 z Direktivo 92/77) v nacionalni zakonodaji o DDV ohranila oprostitev z vračilom vstopnega davka v zvezi z določenimi posebnimi dobavami, ampak je nepravilno razložila nacionalno zakonodajo s posledico, da se določene dobave, upravičene do oprostitve z vračilom vstopnega davka na podlagi nacionalne zakonodaje, obdavči po splošni stopnji, uporabljajo tako, da ima trgovec, ki je opravil take dobave, pravico do povračila nepravilno obračunanih zneskov v zvezi s temi dobavami?

               3.

               Če je odgovor na vprašanje 1 ali vprašanje 2 pritrdilen, ali se načeli Prava Skupnosti, tj. načeli enakega obravnavanja in davčne nevtralnosti uporabljata načeloma tako, da bi bil rezultat njuna kršitev, če se omenjenemu trgovcu ne povrne celote nepravilno obračunane vsote za njegove dobave, kadar:

                           a)

                           bi se trgovec neupravičeno obogatil s prejemom povračila celotnega zneska;

                           b)

                           nacionalna zakonodaja ne predvideva možnosti povrnitve preplačenega davka, če bi povračilo vodilo do neupravičene obogatitve trgovca; ampak

                           c)

                           nacionalna zakonodaja ne vsebuje nobenega določila, ki je podoben tistemu v (ii), v primeru zahtevkov trgovcev upravičenih do povračila? („Trgovec upravičen do povračila“ je davčni zavezanec, ki v predpisanem davčnem obdobju ne plača DDV pristojnim nacionalnim organom ampak prejme od njih plačilo, ker v tem obdobju znesek DDV, ki ga je upravičen odšteti, presega znesek DDV, ki ga je dolžan v zvezi z njegovimi dobavami.)

               4.

               Ali na vprašanje 3 vpliva, če obstajajo dokazi ali ne, da je različno obravnavanje trgovcev, ki zahtevajo povračilo preplačanega izstopnega davka in trgovcev, ki zahtevajo dodatne zneske kot odbitek vstopnega davka ( ki izhaja na podlagi iz preveč prijavljenega izstopnega davka), povzročilo ali ne finančno izgubo ali postavilo v manj ugoden položaj prve ali ne, in če, kako?

               5.

               Če se v primeru, opisanem v vprašanju 3, uporabita skupnostni načeli enakega obravnavanja in davčne nevtralnosti in bi bili drugače kršeni, ali pravo Skupnosti zahteva ali dovoljuje sodišču, da odpravi različno obravnavanje s tem, da ugodi zahtevi trgovca za povračilo preplačanega davka, tako da bi se neupravičeno obogatil, ali zahteva ali dovoljuje sodišču odobritev kakšnega drugega sredstva (in če da, kakšnega)?

      (1)  Šesta direktiva Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih - Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1).


title: Združeni zadevi T-339/10 in T-532/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 29. januarja 2013 – Cosepuri proti EFSA (Javna naročila storitev — Postopek javnega razpisa — Prevozne storitve v Italiji in Evropi — Zavrnitev ponudbe ponudnika — Odločba o oddaji javnega naročila drugemu ponudniku — Nepogodbena odgovornost — Dostop do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Ponudba izbranega ponudnika — Zavrnitev dostopa — Izjema v zvezi z varstvom poslovnih interesov tretje osebe)

text:
               9.3.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 71/15

         Sodba Splošnega sodišča z dne 29. januarja 2013 – Cosepuri proti EFSA
   (Združeni zadevi T-339/10 in T-532/10) (1)

   (Javna naročila storitev - Postopek javnega razpisa - Prevozne storitve v Italiji in Evropi - Zavrnitev ponudbe ponudnika - Odločba o oddaji javnega naročila drugemu ponudniku - Nepogodbena odgovornost - Dostop do dokumentov - Uredba (ES) št. 1049/2001 - Ponudba izbranega ponudnika - Zavrnitev dostopa - Izjema v zvezi z varstvom poslovnih interesov tretje osebe)
   2013/C 71/22
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Cosepuri Soc. coop. pA (Bologna, Italija) (zastopnik: F. Fiorenza, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska agencija za varno hrano (EFSA) (zastopniki: D. Detken in S. Gabbi, zastopnika, skupaj z J. Stuyckom in A.-M. Vandrommom, odvetnikoma)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti v zvezi s postopkom javnega razpisa CFT/EFSA/FIN/2010/01, ki se nanaša na prevozne storitve v Italiji in Evropi (UL 2010/S 51-074689) in odškodninski zahtevek (zadeva T-339/10) ter predlog za razglasitev ničnosti odločbe EFSA z dne 15. septembra 2010 o zavrnitvi dostopa tožeče stranke do ponudbe ponudnika, izbranega v okviru zadevnega javnega razpisa (zadeva T-532/10).

      Izrek

               1.

               Tožbi se zavrneta.

               2.

               Cosepuri Soc. Coop. pA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 288, 23.10.2010.


title: Zadeva C-420/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (Civil Division) (Anglija in Wales) 13. septembra 2007 – Meletis Apostolides proti Davidu Charlesu Oramsu, Lindi Elizabeth Orams

text:
               8.12.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/20

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (Civil Division) (Anglija in Wales) 13. septembra 2007 – Meletis Apostolides proti Davidu Charlesu Oramsu, Lindi Elizabeth Orams
   (Zadeva C-420/07)
   (2007/C 297/34)
   Jezik postopka: angleščina
   Predložitveno sodišče
   Court of Appeal (Civil Division) (Anglija in Wales)
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Meletis Apostolides

      Toženi stranki: David Charles Orams, Linda Elizabeth Orams
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               V tem vprašanju,

                           —

                           se besedna zveza „območje pod vladnim nadzorom“ nanaša na območje Republike Ciper, kjer Vlada Republike Ciper izvršuje dejanski nadzor, in

                           —

                           se besedna zveza „severno območje“ nanaša na območje Republike Ciper, kjer Vlade Republike Ciper ne izvršuje dejanskega nadzora.

                     Ali odložitev uporabe pravnega reda EU na severnem območju na podlagi člena 1(1) Protokola št. 10 Akta o pristopu Cipra k EU iz leta 2003 preprečuje sodišču države članice priznanje in izvršitev sodne odločbe, ki jo je izreklo sodišče Republike Ciper s sedežem na območju pod vladnim nadzorom in ki se nanaša na zemljišče na severnem območju, čeprav se tako priznanje in izvršitev zahteva po Uredbi Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1) (Uredba 44/2001), ki je del pravnega reda EU?

               2.

               Ali člen 35(1) Uredbe 44/2001 upravičuje ali zavezuje sodišče države članice, da zavrne priznanje in izvršitev sodne odločbe, ki so jo izrekla sodišča druge države članice o zemljišču na območju te države članice, ki ni pod dejanskim nadzorom vlade te države članice? Zlasti, ali taka sodna odločba nasprotuje členu 22 Uredbe 44/2001?

               3.

               Ali se lahko skladno s členom 34(1) Uredbe 44/2001 zavrne priznanje in izvršitev sodne odločbe sodišča države članice s sedežem na območju te države, ki ni pod dejanskim nadzorom vlade te države, ob upoštevanju ozemlja v tej državi na območju, ki ni pod dejanskim nadzorom vlade te države, iz razloga, da se sodna odločba dejansko ne more izvršiti tam, kjer se nahaja zemljišče, čeprav je sodna odločba izvršljiva na območju pod vladnim nadzorom države članice?

               4.

               Če –

                           —

                           je bila zoper toženca izrečena zamudna sodba;

                           —

                           je toženec začel postopek pri sodišču izvora, da bi izpodbil zamudno sodbo; toda

                           —

                           njegovo pravno sredstvo, ki je bilo obravnavano na popolnem in poštenem sojenju, ni bilo uspešno, ker ni navedel utemeljene obrambe (ki jo nacionalno pravo zahteva, da bi se sodba lahko razveljavila),

                     ali se lahko toženec upre izvršitvi prvotne zamudne sodbe ali sodne odločbe o vlogi za razveljavitev na podlagi člena 34(2) Uredbe 44/2001, ker tožencu ni bilo vročeno pisanje o začetku postopka pravočasno in na tak način, da bi lahko pripravil obrambo pred izrekom prvotne zamudne sodbe? Ali dejstvo, da je sojenje vključevalo samo obravnavo obrambe toženca glede zahtevka, vpliva na odločitev?

               5.

               Kateri dejavniki so pomembni za oceno pri uporabi testa iz člena 34(2) Uredbe 44/2001, ali je bilo tožencu „vročeno pisanje o začetku postopka ali enakovredno pisanje pravočasno in na tak način, da bi lahko pripravil obrambo“? Zlasti:

                           (a)

                           Če je bil toženec ob vročitvi opozorjen na dokument, ali je treba upoštevati dejanja (ali opustitve) toženca ali njegovega odvetnika po vročitvi?

                           (b)

                           Koliko, če sploh, so pomembni posebno ravnanje toženca ali njegovih odvetnikov ali težave, s katerimi so se srečali?

                           (c)

                           Ali je pomembno dejstvo, da bi se odvetnik toženca lahko spustil v spor, preden je bila izrečena zamudna sodba?

      (1)  UL L 12, str. 1.


title: Zadeva T-156/16: Tožba, vložena 7. aprila 2016 – CFA Institute/EUIPO – Ernst in Häcker (CERTIFIED FINANCIAL MODELER CFM)

text:
               13.6.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/60

      Tožba, vložena 7. aprila 2016 – CFA Institute/EUIPO – Ernst in Häcker (CERTIFIED FINANCIAL MODELER CFM)
      (Zadeva T-156/16)
      (2016/C 211/74)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: CFA Institute (Charlottesville, Virginia, Združene države) (zastopnika: S. Rohlfing in G. Engels, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Drugi stranki pred odborom za pritožbe: Dietmar Ernst (Nürtingen, Nemčija) in Joachim Häcker (Nürtingen)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelja sporne znamke: drugi stranki pred odborom za pritožbe

         Zadevna sporna znamka: figurativna znamka EU, ki vsebuje besedne elemente „CERTIFIED FINANCIAL MODELER CFM“ – zahteva za registracijo št. 9 569 658

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 26. januarja 2016 v zadevi R 9/2015-2

         Tožbeni predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  ugodi ugovoru, ki ga je tožeča stranka vložila zoper prijavo znamke št. 9 569 658, ki sta jo vložili nasprotni stranki pred odborom za pritožbe;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov;

                  —

                  če nasprotni stranki vstopita v postopek kot intervenientki, njima naloži plačilo stroškov tožeče stranke v postopku s pritožbo pred EUIPO in v postopku pred Splošnim sodiščem.

         Navajana tožbena razloga

                  —

                  Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009;

                  —

                  Kršitev člena 8(5) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-266/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberlandesgericht Düsseldorf (Nemčija) 17. maja 2017 – Rhein-Sieg-Kreis proti Verkehrsbetrieb Hüttebräucker GmbH, BVE Busverkehr Rheinland GmbH

text:
               28.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 283/18

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberlandesgericht Düsseldorf (Nemčija) 17. maja 2017 – Rhein-Sieg-Kreis proti Verkehrsbetrieb Hüttebräucker GmbH, BVE Busverkehr Rheinland GmbH
   (Zadeva C-266/17)
   (2017/C 283/25)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnik: Rhein-Sieg-Kreis

      Nasprotni stranki v pritožbenem postopku: Verkehrsbetrieb Hüttebräucker GmbH, BVE Busverkehr Rheinland GmbH

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali se člen 5(2) Uredbe (ES) št. 1370/2007 (1) uporablja za naročila, ki niso naročila, ki so v skladu s členom člena 5(1), prvi stavek, Uredbe (ES) št. 1370/2007 oblikovana kot koncesije za storitve v smislu direktiv 2004/17/ES (2) ali 2004/18/ES (3)?
               Če je odgovor na prvo vprašanje za predhodno odločanje pritrdilen:

               2.

               Ali v primeru, če posamezen pristojni javni organ v skladu s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 1370/2007 pogodbo o izvajanju javne službe sklene neposredno z notranjim izvajalcem, to nasprotuje skupnemu nadzoru, ki ga izvaja ta organ skupaj z drugimi družbeniki notranjega izvajalca, če je pristojnost za poseganje v javni potniški prevoz na zadevnem geografskem območju (člen 2(b) in (c) Uredbe (ES) št. 1370/2007) razdeljena med posameznim pristojnim javnim organom in skupino javnih organov, ki izvajajo integrirane storitve javnega potniškega prevoza, na primer tako, da se pristojnost za sklepanje pogodb za izvajanje javne službe z notranjim izvajalcem ohrani pri posameznem pristojnem javnem organu, naloga določanja tarif pa je prenesena na združenje podjetij javnega prevoza, katerega člani so poleg posameznega javnega organa tudi drugi pristojni javni organi na posameznem geografskem območju?

               3.

               Ali v primeru, če posamezen pristojni javni organ v skladu s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 1370/2007 pogodbo o izvajanju javne službe sklene neposredno z notranjim izvajalcem, to nasprotuje skupnemu nadzoru, ki ga izvaja ta organ skupaj z drugimi družbeniki notranjega izvajalca, če ima v skladu z njegovo družbeno pogodbo pri sprejemanju sklepov o sklenitvi, spremembi ali prekinitvi pogodbe za izvajanje javne službe v skladu s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 1370/2007 glasovalno pravico le tisti družbenik, ki sam ali pa njegov posredni ali neposredni lastnik z notranjim izvajalcem sklene pogodbo za izvajanje javne službe v skladu s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 1370/2007?

               4.

               Ali člen 5(2), drugi stavek, točka (b), Uredbe (ES) št. 1370/2007 dopušča, da notranji izvajalec izvaja storitve javnega potniškega prevoza tudi za druge pristojne lokalne javne organe na njihovem ozemlju (vključno z izhodnimi povezavami ali drugimi pomožnimi elementi te dejavnosti, ki vstopajo na ozemlje sosednjih pristojnih lokalnih javnih organov) brez organiziranega konkurenčnega javnega razpisa?

               5.

               Ali člen 5(2), drugi stavek, točka (b), Uredbe (ES) št. 1370/2007 dopušča, da notranji izvajalec na podlagi pogodb za izvajanje javne službe, za katere velja prehodna ureditev iz člena 8(3) Uredbe (ES) št. 1370/2007, izvaja storitve javnega potniškega prevoza za druge nosilce nalog zunaj ozemlja pristojnosti javnega organa, ki mu je zaupal izvajanje te dejavnosti?

               6.

               Kdaj morajo biti izpolnjene zahteve iz člena 5(2) Uredbe (ES) št. 1370/2007?

      (1)  Uredba (ES) št. 1370/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007 o javnih storitvah železniškega in cestnega potniškega prevoza ter o razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 1191/69 in št. 1107/70 (UL L 315, 3.12.2007, str. 1).

      (2)  Direktiva 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev (UL L. 134, str. 1).

      (3)  Direktiva 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (UL L 134, 30.4.2004, str. 114).


title: Zadeva C-27/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad – Sofia-grad (Bolgarija) 18. januarja 2016 – Angel Marinkov/Predsedatel na Daržavna agencia za Balgarite v čužbina

text:
               29.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 111/12

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad – Sofia-grad (Bolgarija) 18. januarja 2016 – Angel Marinkov/Predsedatel na Daržavna agencia za Balgarite v čužbina
   (Zadeva C-27/16)
   (2016/C 111/15)
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Administrativen sad – Sofia-grad

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Angel Marinkov

      Tožena stranka: Predsedatel na Daržavna agencia za Balgarite v čužbina

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 1[4](1)(c) Direktive 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu (preoblikovano) (1) ter člen 3(1)(c) Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (2) razlagati tako, da sta dovolj točna in jasna ter se zato uporabljata za pravni položaj odpuščenega javnega uslužbenca – uradnika, če:

                           a)

                           je odpustitev posledica zmanjšanja števila enakih delovnih mest (funkcij), ki so jih zasedali odpuščena oseba in drugi uradniki, tako moški kot ženske;

                           b)

                           je do odpustitve prišlo na podlagi nevtralne določbe nacionalnega prava;

                           c)

                           v navedenem primeru odpustitve nacionalne določbe ne določajo nobenih meril in nobene obveznosti ocenjevanja vseh oseb, ki bi jih odpustitev lahko zadevala, in tudi nobene obveznosti obrazložitve odpustitve konkretne osebe?

               2.

               Ali je treba člen 1[4](1)(c) Direktive 2006/54 ter člen 3(1)(c) Direktive 2000/78 v povezavi s členi 30, 47 in 52(1) Listine o temeljnih pravicah razlagati tako, da dopuščajo nacionalni ukrep v skladu s členom 157(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije, kakršen je člen 21 zakona o varstvu pred diskriminacijo (Zakon za zaštita ot diskriminacia), ki se ga presoja v povezavi s členom 106(1), točka 2, zakona o uradnikih (Zakon za daržavnia služitel), če ti določbi v primeru, ki je naveden v prvem vprašanju za predhodno odločanje in se nanaša na odpustitev javnega uslužbenca – uradnika (zaradi zmanjšanja števila enakih delovnih mest, ki jih zasedajo tako moški kot ženske), izrecno ne določata nobene obveznosti izvedbe izbirnega postopka in nobenih meril kot dela pravice do odpustitve – kar je oboje v upravni in sodni praksi priznano le tedaj, če je organ, pristojen za odpustitev, po lastni presoji odobril postopek in merila – medtem ko so v nasprotju s tem v enakem primeru odpustitve javnega uslužbenca – delavca, obveznost izvedbe izbirnega postopka in merila za izvedbo izbire kot del pravice tega organa do odpustitve normativno določena?

               3.

               Ali je treba člen 1[4](1)(c) Direktive 2006/54 ter člen 3(1)(c) Direktive 2000/78 v povezavi s členi 30, 47 in 52(1) Listine o temeljnih pravicah razlagati tako, da je odpustitev javnega uslužbenca – uradnika neupravičena in zato nezdružljiva z navedenimi določbami le zato, ker upravni organ ni izvedel izbirnega postopka in ni uporabil objektivnih meril oziroma ni navedel razlogov za svojo odločitev, da odpusti konkretno osebo, če je ta oseba zasedala enako delovno mesto kot druge osebe, moški in ženske, in je do odpustitve prišlo na podlagi nevtralne določbe?

               4.

               Ali je treba člena 18 in 25 Direktive 2006/54 v povezavi s členom 30 Listine o temeljnih pravicah razlagati tako, da se je spoštovalo načelo sorazmernosti in da ti členi dopuščajo nacionalne določbe, ki v primeru nezakonite odpustitve določajo odškodnino, se uporabljajo tudi v primeru kršitev načela prava Unije glede enakega obravnavanja pri zaposlovanju in poklicnem delu, določajo, da se odškodnina lahko izplačuje največ šest mesecev, ter določajo višino te odškodnine – osnovno plačo za zadevno delovno mesto, vendar le, če in kolikor je oseba brezposelna ali prejema nižje nadomestilo, pod pogojem, da zahtevek te osebe glede ponovne zaposlitve na isto delovno mesto obstaja posebej in ni del njenega zahtevka za odškodnino v skladu z nacionalnim pravom konkretne države članice?

      (1)  UL L 204, str. 23.

      (2)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 79.


title: Zadeva T-363/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. maja 2015 – Harper Hygienics/UUNT – Clinique Laboratories (CLEANIC intimate) („Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti CLEANIC intimate — Prejšnje besedne znamke Skupnosti CLINIQUE — Relativni razlogi za zavrnitev — Verjetnost zmede — Podobnost proizvodov in storitev — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Nezakonito izkoriščanje razlikovalnega učinka ali ugleda prejšnjih znamk — Člen 8(5) Uredbe (ES) št. 207/2009“)

text:
               29.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/30

         Sodba Splošnega sodišča z dne 13. maja 2015 – Harper Hygienics/UUNT – Clinique Laboratories (CLEANIC intimate)
   (Zadeva T-363/13) (1)

   ((„Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti CLEANIC intimate - Prejšnje besedne znamke Skupnosti CLINIQUE - Relativni razlogi za zavrnitev - Verjetnost zmede - Podobnost proizvodov in storitev - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Nezakonito izkoriščanje razlikovalnega učinka ali ugleda prejšnjih znamk - Člen 8(5) Uredbe (ES) št. 207/2009“))
   (2015/C 213/52)
   Jezik postopka: poljščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Harper Hygienics S.A. (Varšava, Poljska) (zastopniki: sprva R. Rumpel, nato D. Rzążewska in G. Pietras, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: D. Walicka, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Clinique Laboratories, LLC (Wilmington, Delaware, Združene države) (zastopniki: sprva V. von Bomhard, odvetnik, in K. Hughes, solicitor, nato K. Hughes)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe UUNT z dne 29. aprila 2013 (zadeva R R 606/2012 5) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Clinique Laboratories, LLC in Harper Hygienics S.A.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Harper Hygienics S.A. nosi svoje stroške in tiste, ki sta jih priglasila Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) in družba Clinique Laboratories, LLC.

      (1)  UL C 274, 21.9.2013.


title: Izbris zadeve C-382/03

text:
               7.8.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 201/15

         Izbris zadeve C-382/03 (1)

   (2004/C 201/33)
   Predsednik Sodišča Evropskih skupnosti je s sklepom z dne 11. maja 2004 odločil o izbrisu zadeve pod opr. št. C-382/03 (predlog za sprejem predhodne odločbe Supreme Court, Dublin): Ryanair Ltd proti Aer Rianta cpt.

      (1)  UL C 275, 15.11.2003.


title: Zadeva C-203/12: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 17. oktobra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Högsta domstolen – Švedska) – Billerud Karlsborg AB, Billerud Skärblacka AB proti Naturvårdsverket (Direktiva 2003/87/ES — Sistem za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov — Kazen za presežne emisije — Pojem presežnih emisij — Neizpolnitev obveznosti s tem, da v rokih, predpisanih z Direktivo, ni bilo predano zadostno število pravic za pokritje emisij iz predhodnega leta — Neobstoj razlogov za oprostitev obveznosti v primeru dejanskega razpolaganja z nepredanimi pravicami, razen v primeru višje sile — Nemožnost spremembe kazni — Sorazmernost)

text:
               14.12.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 367/12

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 17. oktobra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Högsta domstolen – Švedska) – Billerud Karlsborg AB, Billerud Skärblacka AB proti Naturvårdsverket
   (Zadeva C-203/12) (1)

   (Direktiva 2003/87/ES - Sistem za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov - Kazen za presežne emisije - Pojem presežnih emisij - Neizpolnitev obveznosti s tem, da v rokih, predpisanih z Direktivo, ni bilo predano zadostno število pravic za pokritje emisij iz predhodnega leta - Neobstoj razlogov za oprostitev obveznosti v primeru dejanskega razpolaganja z nepredanimi pravicami, razen v primeru višje sile - Nemožnost spremembe kazni - Sorazmernost)
   2013/C 367/20
   Jezik postopka: švedščina

      Predložitveno sodišče

   Högsta domstolen

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Billerud Karlsborg AB, Billerud Skärblacka AB

      Tožena stranka: Naturvårdsverket

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Högsta domstolen – Razlaga člena 16(3) in (4) Direktive 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES (posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 7, str. 631) – Sankcije, ki jih določa Direktiva – Obveznost upravljavca, ki do 30. aprila vsakega leta ne preda dovolj pravic, ki pokrivajo njegove emisije, da plača kazen, tudi če je do opustitve prišlo pomotoma, zaradi upravne napake ali tehnične težave – Obstoj oziroma neobstoj možnosti odpustiti ali znižati kazen

      Izrek

               1.

               Člen 16(3) in (4) Direktive 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da se upravljavec, ki do 30. aprila tekočega leta ni predal pravic ekvivalenta ogljikovega dioksida, ki ustrezajo njegovim emisijam iz predhodnega leta, čeprav ima na ta dan dovolj pravic, lahko izogne naložitvi kazni za presežne emisije.

               2.

               Člen 16(3) in (4) Direktive 2003/87 je treba razlagati tako, da nacionalno sodišče na podlagi načela sorazmernosti ne more prilagoditi zneska pavšalne kazni, ki je določen v tej določbi.

      (1)  UL C 184, 23.6.2012.


title: Zadeva T-18/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 15. julija 2014 – Łaszkiewicz proti UUNT – Cables y Eslingas (PROTEKT) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti PROTEKT — Prejšnji španski besedni znamki PROTEK — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Člen 75 Uredbe št. 207/2009)

text:
               1.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 292/39

         Sodba Splošnega sodišča z dne 15. julija 2014 – Łaszkiewicz proti UUNT – Cables y Eslingas (PROTEKT)
   (Zadeva T-18/13) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti PROTEKT - Prejšnji španski besedni znamki PROTEK - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Člen 75 Uredbe št. 207/2009))
   2014/C 292/48
   Jezik postopka: poljščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Grzegorz Łaszkiewicz (Łódź, Poljska) (zastopnik: J. Gwiazdowska, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: D. Walicka, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom UUNT za pritožbe: Cables y Eslingas, SA (Cerdanyola del Valles, Španija)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora UUNT za pritožbe R 701/2011-4 z dne 24. oktobra 2012 v zvezi s postopkom z ugovorom med družbo Cables y Eslingas, SA in Grzegorzem Łaszkiewiczem.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Grzegorzu Łaszkiewiczu se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 108, 13.4.2013.


title: Zadeva C-347/10: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 17. januarja 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank Amsterdam – Nizozemska) – A. Salemink proti Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen ( „Socialna varnost delavcev migrantov — Uredba (EGS) št. 1408/71 — Delavec, zaposlen na plinski ploščadi, postavljeni na delu epikontinentalnega pasu, ki meji na Nizozemsko — Obvezno zavarovanje — Zavrnitev izplačila dajatev zaradi nezmožnosti za delo“ )

text:
               10.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 73/3

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 17. januarja 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank Amsterdam – Nizozemska) – A. Salemink proti Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
   (Zadeva C-347/10) (1)

   (Socialna varnost delavcev migrantov - Uredba (EGS) št. 1408/71 - Delavec, zaposlen na plinski ploščadi, postavljeni na delu epikontinentalnega pasu, ki meji na Nizozemsko - Obvezno zavarovanje - Zavrnitev izplačila dajatev zaradi nezmožnosti za delo)
   2012/C 73/04
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Rechtbank Amsterdam

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: A. Salemink

      Tožena stranka: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Rechtbank Amsterdam – Razlaga členov 45 in 355 PDEU, člena 52 PEU ter naslovov I in II Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 35) – Neuporaba nacionalnega sistema obveznega zdravstvenega zavarovanja za osebe, ki delajo na vrtalni ploščadi, postavljeni na nizozemskem delu epikontinentalnega pasu, za delodajalca s sedežem na Nizozemskem in ki stalno prebivajo na ozemlju druge države članice

      Izrek

   Člen 13(2)(a) Uredbe (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, v različici po spremembi in posodobitvi z Uredbo Sveta (ES) št. 118/97 z dne 2. decembra 1996, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1606/98 z dne 29. junija 1998, in člen 39 ES je treba razlagati tako, da nasprotujeta temu, da delavec, ki opravlja poklicno dejavnost na nepremični napravi v epikontinentalnem pasu, ki meji na državo članico, ni obvezno zavarovan na podlagi nacionalne zakonodaje socialnega zavarovanja v tej državi članici samo zato, ker ne prebiva v njej, temveč v drugi državi članici.

      (1)  UL C 246, 11.9.2010.


title: Zadeva C-25/12 P: Pritožba, ki jo je Gino Trevisanato vložil 17. januarja 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 13. decembra 2011 v zadevi T-510/11, Gino Trevisanato proti Evropski komisiji

text:
               3.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 65/10

         Pritožba, ki jo je Gino Trevisanato vložil 17. januarja 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 13. decembra 2011 v zadevi T-510/11, Gino Trevisanato proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-25/12 P)
   2012/C 65/20
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Pritožnik: Gino Trevisanato (zastopnik: L. Sulfaro, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predloga

               —

               Sklep sedmega senata Splošnega sodišča z dne 13. decembra 2011 v zadevi T-510/11, naj se razveljavi in naj se razglasi dopustnost in pristojnost Splošnega sodišča za odločanje o pritožbenih predlogih vloženih v okviru pritožbe zaradi nedelovanja, ki jo je v skladu s členom 265(3) PDEU zoper Komisijo vložila tožeča stranka;

               —

               kot posledica ugoditvi navedenim pritožbenim predlogom naj se, primarno, presodi o utemeljenosti pritožbe in naj se stranki, ki s svojimi predlogi ne uspe, naloži plačilo stroškov, ali, podredno, naj se zadeva vrne Splošnemu sodišču, da o njej odloči.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   V utemeljitev pritožbe pritožnik navaja tri pritožbene razloge:

               Pritožnik zlasti trdi, da sklep vsebuje veliko napako zaradi izkrivljanja njegovih predlogov. Pritožnik naj namreč Splošnemu sodišču ne bi predlagal naj ugotovi nedelovanje Komisije, ker nezakonito ni sprejela stališča, kot obrazloženo mnenje v smislu člena 258 PDEU o neustreznem prenosu Direktive 98/59/CE (1) v zvezi s kolektivnimi odpusti v italijanski pravni red, kot izhaja iz sklepa. Pritožnik naj bi namreč Splošnemu sodišču predlagal, naj ugotovi nezakonito nedelovanje Komisije, ki je pristojna za opredelitev in vročitev pritožniku pravno zavezujočih stališč v zvezi z vprašanjem, ki je bilo štiri leta po prvi vložitvi ponovno vloženo s pozivom z dne 11. julija 2011 glede tega, ali imajo vodilni zaposleni v Italiji pravico do varstva na podlagi Direktive 98/59/ES v zvezi s kolektivnimi odpusti ali ne, pravico ki je italijanska sodišča pritožniku, ki je žrtev tovrstne prekinitve delovnega razmerja s strani družbe IBM v Italiji, niso priznala.

               Splošno sodišče naj bi dalje storilo napako s tem ko se je razglasilo za nepristojno, pri čemer se je opiralo na sodno prakso iz sklepa Sodišča z dne 26. oktobra 1995 v združenih zadevah Pevasa in Inpesca (C-199/94 P in C-200/94 P). Ta sodna praksa naj ne bi bila upoštevna za obravnavani primer, saj ta temelji na dejanskem stanju, ki se bistveno razlikuje od dejanskega stanja navedenega sklepa.

               Splošno sodišče naj bi nazadnje kršilo svoj Poslovnik in člen 47 Listine o temeljnih pravicah, s tem da pritožbe ni vročilo drugi stranki v postopku in objavilo povzetka pritožbe v Uradnem listu, in s tem da o zadevi ni obvestilo generalnega pravobranilca.

      (1)  UL L 225, str. 16.


title: Zadeva T-476/16: Tožba, vložena 25. avgusta 2016 – Adama Agriculture in Adama France/Komisija

text:
               31.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 402/48

         Tožba, vložena 25. avgusta 2016 – Adama Agriculture in Adama France/Komisija
   (Zadeva T-476/16)
   (2016/C 402/57)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Adama Agriculture BV (Amsterdam, Nizozemska) in Adama France (Sèvres, Francija) (zastopnika: C. Mereu in M. Grunchard, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

               —

               tožbo razglasi za dopustno in utemeljeno;

               —

               sporno odločbo (1) razglasi za nično in odredi, da se (i) odobritev aktivne snovi izoproturon (IPU) obnovi ali, podredno, (ii) obnovitev odobritve IPU toženi stranki vrne v ponovno presojo in odloži vse upoštevne roke, določene z Uredbo št. 1107/2009 in z njenimi izvedbenimi uredbami, tako da se omogoči ustrezno časovno obdobje za sprejetje nove odločbe o obnovitvi IPU; in

               —

               toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov tega postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata, da je tožena stranka sporno odločbo sprejela ob kršitvi pravic in načel, ki jih zagotavlja Evropska unija. Trdita, da je sporna odločba nezakonita, ker je z njo kršena Pogodba o delovanju Evropske unije (PDEU) in sekundarna zakonodaja Unije, pri čemer navajata teh pet tožbenih razlogov:

               1.

               V okviru prvega tožbenega razloga navajata očitne napake pri presoji: v skladu z uvodnimi izjavami 8, 9 in 10 sporne odločbe je bil IPU prepovedan na podlagi (i) tveganja, ki izhaja iz izpostavljenosti metabolitonu v podzemnih vodah (ii) tveganja za ptice, sesalce in vodne organizme ter (iii) predlagane uvrstitve IPU v kategorijo 2 snovi, strupenih za razmnoževanje. Vendar so vsi pomisleki, na katerih temelji sporna odločba, postopkovno in/ali vsebinsko napačni in ne upoštevajo informacij, ki so jih predložili tožeči stranki.

               2.

               V okviru drugega tožbenega razloga navajata kršitev postopka iz Uredbe št. 1272/2008 (2) – akt ultra vires: tožena stranka je s tem, da je predlagala, da se IPU uvrsti med strupene snovi za razmnoževanje in s tem, da se je oprla na ta predlog pri utemeljitvi zavrnitve obnovitve, kršila Uredbo (ES) št. 1107/2009 (3) o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet, pri čemer je prekoračila svoje pristojnosti.

               3.

               V okviru tretjega tožbenega razloga navajata kršitev pravice do obrambe in načela dobrega upravljanja: država članica poročevalka, EFSA in Komisija so s svojim ravnanjem individualno in kolektivno kršile pravico tožečih strank do izjave in do obrambe s tem, da jima niso omogočile poštene obravnave in postopka. Natančneje, kljub večkratnim in vztrajnim poskusom, da stopita v stik z državo članico poročevalko in z EFSA, tožeči stranki nista bili deležni pravočasnega odziva. Stališča tožečih strank poleg tega niso bila upoštevana.

               4.

               V okviru četrtega tožbenega razloga navajata kršitev načel prepovedi diskriminacije in enakega obravnavanja: Komisija se je odločila za strog pristop glede IPU (na podlagi očitnih napak pri presoji in postopkovnih kršitev), medtem ko tega ni storila v podobnih primerih/prejšnjih odločitvah glede snovi, za katere veljajo podobni pomisleki, kar je kršitev načel enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije.

               5.

               V okviru petega tožbenega razloga navajata kršitev načela sorazmernosti: Komisija je kršila načelo sorazmernosti s tem, da ni izbrala manj strogih ukrepov, s katerimi bi bili doseženi enaki cilji (na primer, odobritev, za katero so postavljeni pogoji, ki se preučijo na ravni države članice, oziroma odobritev, ki je pogojena s posredovanjem potrditvenih informacij na ravni Unije v skladu s členom 6 Uredbe št. 1107/2009), in je namesto tega prepovedala IPU.

      (1)  Izvedbena uredba Komisije (EU) 2016/872 z dne 1. junija 2016 o neobnovitvi odobritve aktivne snovi izoproturon v skladu z Uredbo (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet ter o spremembi Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 540/2011 (UL 2016, L 145, str. 7).

      (2)  Uredba (ES) št. 1272/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o razvrščanju, označevanju in pakiranju snovi ter zmesi, o spremembi in razveljavitvi direktiv 67/548/EGS in 1999/45/ES ter spremembi Uredbe (ES) št. 1907/2006 (UL 2008, L 353, str. 1).

      (3)  Uredba (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet in razveljavitvi direktiv Sveta 79/117/EGS in 91/414/EGS (UL 2009, L 309, str. 1).


title: Zadeva C-105/04 P: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 21. septembra 2006 — Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied proti Technische Unie BV, Komisiji Evropskih skupnosti, CEF City Electrical Factors BV, CEF Holdings Ltd (Pritožba — Omejevalni sporazumi — Nizozemski trg elektrotehnike — Nacionalno združenje trgovcev na debelo — Sporazumi in usklajena ravnanja, katerih cilj je kolektivni sistem ekskluzivnosti in določitev cen — Globe)

text:
               2.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 294/4

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 21. septembra 2006 — Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied proti Technische Unie BV, Komisiji Evropskih skupnosti, CEF City Electrical Factors BV, CEF Holdings Ltd
   (Zadeva C-105/04 P) (1)

   (Pritožba - Omejevalni sporazumi - Nizozemski trg elektrotehnike - Nacionalno združenje trgovcev na debelo - Sporazumi in usklajena ravnanja, katerih cilj je kolektivni sistem ekskluzivnosti in določitev cen - Globe)
   (2006/C 294/07)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied (zastopnika: E. Pijnacker Hordijk in M. De Grave, odvetnika)

      Druge stranke v postopku: Technische Unie BV (zastopnika: P. Bos in C. Hubert, odvetnik), Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: W. Wils in H. Gilliams, odvetnika), CEF City Electrical Factors BV, CEF Holdings Ltd (zastopniki: J. Stuyck, C. Vinken-Geijselaers in M. Poelman, odvetniki)
   Predmet
   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (prvi senat) z dne 16. decembra 2003 v zadevi Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied in Technische Unie BV proti Komisiji (združeni zadevi T-5/00 in T-6/00), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo tožbo za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2000/117/ES dne 26. oktobra 1999 v zvezi s postopkom izvajanja člena 81 pogodbe ES (zadeva IV/33.884 — Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied in Technische Unie) (UL L 39, str. 1)
   Izrek

               1)

               Sodba Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 16. decembra 2003 v zadevi Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied in Technische Unie proti Komisiji (T-5/00 in T-6/00) se razveljavi, samo kolikor Sodišče prve stopnje pri obravnavi razloga kršitve načela odločanja v razumnem roku ni preverilo, ali je predolgo trajanje celotnega upravnega postopka, in sicer vključno z ugotovitvenim postopkom pred sprejetjem obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, za katerega odgovarja Komisija Evropskih skupnosti, lahko vplivalo na bodoče možnosti Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied za obrambo.

               2)

               V preostalem se pritožba zavrne.

               3)

               Tožba, ki jo je Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied vložila na Sodišče prve stopnje se zavrne, kolikor deloma temelji na razlogu kršitve načela odločanja v razumnem roku.

               4)

               Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied se naloži plačilo stroškov tega postopka. Stroške postopkov na prvi stopnji, v katerih je bila izdana sodba z dne 16. decembra 2003 v zadevi Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied in Technische Unie proti Komisiji (T-5/00 in T-6/00), nosi Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied v skladu s točko 2 izreka te sodbe.

      (1)  UL C 106, 30.4.2004.


title: Zadeva F-41/14: Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 26. marca 2015 – CW/Parlament (Javni uslužbenci — Uradniki — Ocenjevalno poročilo — Očitne napake pri presoji — Zloraba pooblastil — Psihično nadlegovanje — Odločba o dodelitvi ene točke za delovno uspešnost)

text:
               11.5.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/43

         Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 26. marca 2015 – CW/Parlament
   (Zadeva F-41/14) (1)

   ((Javni uslužbenci - Uradniki - Ocenjevalno poročilo - Očitne napake pri presoji - Zloraba pooblastil - Psihično nadlegovanje - Odločba o dodelitvi ene točke za delovno uspešnost))
   (2015/C 155/63)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: CW (zastopnik: C. Bernard-Glanz, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski parlament (zastopnika: M. Dean in J. Steele, zastopnika)

      Predmet

   Tožba za razglasitev ničnosti ocenjevalnega poročila za tožečo stranko za leto 2012 in odločbe, s katero se ji dodeli samo eno točko za delovno uspešnost.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               CW nosi svoje stroške in se ji naloži plačilo stroškov, ki jih je priglasil Evropski parlament.

      (1)  UL C 235, 21.7.2014, str. 34.


title: Zadeva C-101/07 P: Pritožba, ki jo je vložila Coop de France Bétail et Viande, nekdanja Fédération nationale de la coopération bétail et viande (FNCBV) 21. februarja 2007 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (prvi senat), razglašeno 13. decembra 2006 v združenih zadevah T-217/03 in T-245/03, FNCBV in drugi proti Komisiji

text:
               28.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 95/25

         Pritožba, ki jo je vložila Coop de France Bétail et Viande, nekdanja Fédération nationale de la coopération bétail et viande (FNCBV) 21. februarja 2007 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (prvi senat), razglašeno 13. decembra 2006 v združenih zadevah T-217/03 in T-245/03, FNCBV in drugi proti Komisiji
   (Zadeva C-101/07 P)
   (2007/C 95/46)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Pritožnica: Coop de France Bétail et Viande, nekdanja Fédération nationale de la coopération bétail et viande (FNCBV) (zastopnik: M. Ponsard, avocat)

      Druge stranke v postopku: Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles (FNSEA), Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale des producteurs de lait (FNPL), Jeunes agriculteurs (JA), Komisija Evropskih skupnosti, Francoska republika
   Predlogi pritožnice:

               —

               razveljavi naj se sodbo Sodišča prve stopnje z dne 13. decembra 2006 v zadevi T-217/03;

               —

               izreče naj se, da pritožnici ni treba naložiti globe;

               —

               podredno, zmanjša naj se znesek globe, naložene s to sodbo;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo vseh stroškov, ki so nastali v zvezi z začasnimi odredbami in v postopku v glavni stvari pred Sodiščem prve stopnje ter v postopku pred Sodiščem.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožnica v podporo pritožbi navaja šest pritožbenih razlogov. S prvimi petimi pritožbenimi razlogi, katerih cilj je razveljavitev izpodbijane sodbe, pritožnica navaja, prvič; da naj bi Sodišče prve stopnje storilo napako, ko ni priznalo, da je Komisija kršila pravice obrambe, povezano s tem, da v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah ni bil naveden način, uporabljen za izračun glob, drugič; da je Sodišče prve stopnje sprevrglo dokaze o tajnem podaljšanju sporazuma z dne 24. oktobra 2001, tretjič; da je Sodišče prve stopnje napačno uporabilo pravo, ko je domnevalo, da je pritožnica privolila k nadaljevanju sporazuma s sklicevanjem na skupni sporazum med klavci in rejci, ne da bi natančno dokazalo njeno privolitev k nadaljevanju navedenega sporazuma, četrtič; in ob domnevi, da je ta privolitev dokazana, da naj bi Sodišče storilo napako z opredelitvijo sporazuma za protikonkurenčnega, ne da bi preučilo splošni pravni in ekonomski okvir, v katerega se uvršča, in njegove morebitne učinke, in petič; kršitev obveznosti obrazložitve ter protislovje v obrazložitvi izpodbijane sodbe glede upoštevanja prometa članov pritožnice — in ne prometa zgolj pritožnice — za preverjanje neprekoračitve 10-odstotnega praga prometa, navedenega v členu 15(2) Uredbe št. 17.
   Pritožnica s šestim pritožbenim razlogom, s katerim želi podredno doseči zmanjšanje globe, ki ji je bila naložena, nazadnje navaja, da če bi Sodišče zavrnilo zgornje pritožbene razloge, bi bilo treba v vsakem primeru zmanjšati znesek naložene globe, če ta ne bi ustrezal 10-odstotkom ampak 20-odstotkom njenega prometa, kar bi bilo v nasprotju tudi z določili člena 15(2) Uredbe št. 17.


title: Zadeva C-293/07: Tožba, vložena 18. junija 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki

text:
               4.8.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 183/27

         Tožba, vložena 18. junija 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki
   (Zadeva C-293/07)
   (2007/C 183/47)
   Jezik postopka: grščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. Konstantinidis in D. Recchia)

      Tožena stranka: Helenska republika
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               ugotovi naj se, da Helenska republika s tem, da ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za sprejetje in izvajanje skladne, konkretne in celovite pravne ureditve, ki bi v skladu s cilji ohranjanja iz Direktive Sveta 79/409/EGS z dne 2. aprila 1979 o ohranjanju prosto živečih ptic (1), zagotavljala trajno upravljanje in učinkovito varstvo območij, opredeljenih kot posebna območja varstva, ni izpolnila obveznosti iz člena 4(1) in (2) te direktive, v povezavi s členom 4(4), prva alinea le-te, kot je bila spremenjena s členom 6 od (2) do (4) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst;

               —

               Helenski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Komisija ob sklicevanju na veliko število pritožb, parlamentarnih vprašanj in peticij navaja, da Helenska republika ni pravilno uporabila določb Direktive 79/409/EGS, ki določa sprejetje ukrepov za ohranjanje in preprečitev onesnaževanja oziroma slabšanja stanja naravnih habitatov divjih ptic.
   Kršitev Direktive po mnenju Komisije temelji na nevarovanju posebnih območij varstva (POV) in hkrati na obstoju dejavnosti, ki bi lahko ogrozile celovitost POV in povzročile negativne posledice za cilje ohranitve POV in vrst, za katere so bila ta območja opredeljena.
   Komisija, ki zatrjuje da obstoječa ureditev ne pomeni konkretne in učinkovite ureditve varstva za vsa POV, izpodbija trditev grških organov, da navedena ureditev zadostno zagotavlja varstvo vseh vrst divjih ptic in njihovih habitatov.

      (1)  UL L 103, 25.4.1979, str. 1, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 01, str. 98-117.


title: Zadeva T-17/13: Tožba, vložena 11. januarja 2013 – ANKO proti Komisiji

text:
               16.3.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 79/24

         Tožba, vložena 11. januarja 2013 – ANKO proti Komisiji
   (Zadeva T-17/13)
   2013/C 79/43
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atene, Grčija) (zastopnik: B. Christianos, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Ugotovi, da tožeči stranki ni treba vrniti zneska, ki ji ga je Komisija izplačala za projekt POCEMON, ker naj bi bil ta nakazan neupravičeno;

               —

               ugotovi, da tožeči stranki ni treba Komisiji plačati pogodbene kazni za projekt POCEMON

               —

               ugotovi, da je Komisija neupravičeno kompenzirala znesek, ki bi ga morala nakazati družbi ANKO, in

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov postopka, ki so nastali tožeči stranki.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Ta tožba se nanaša na odgovornost Komisije na podlagi člena 272 PDEU v zvezi s pogodbo št. 216088 za izvajanje projekta „Point Of CarE MONitoring and Diagnostics for Autoimmune Diseases“ (POCEMON). Tožeča stranka zlasti trdi, da je Komisija kljub izpolnitvi obveznosti od nje zahtevala vračilo zneskov, nakazanih družbi ANKO, kar je v nasprotju s pogodbo, načelom dobre vere, prepovedjo zlorabe pravic in načelom sorazmernosti. Poleg tega je Komisija poskusila kompenzirati terjatve, ki niso gotove, likvidne in izvršljive.
   Tožeča stranka iz navedenih razlogov trdi, prvič, da ji ni treba vrniti celotnega zneska, ki ji ga je Komisija nakazala za projekt POCEMON, ker naj bi bil ta znesek nakazan neupravičeno. Drugič, meni, da ji ni treba Komisiji plačati pogodbene kazni (liquidated damages) za projekt POCEMON. Tretjič, zatrjuje, da je Komisija neupravičeno kompenzirala zneske, ki jih dolguje tožeči stranki in ki niso gotovi, likvidni in izterljivi.


title: Zadeva T-277/08: Tožba, vložena 15. julija 2008 – Bayer Healthcare LLC proti UUNT Laboratorios ERN (CITRACAL)

text:
               13.9.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 236/15

         Tožba, vložena 15. julija 2008 – Bayer Healthcare LLC proti UUNT Laboratorios ERN (CITRACAL)
   (Zadeva T-277/08)
   (2008/C 236/26)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Bayer Healthcare LLC (Morristown, Združene države) (zastopnik: M. Edenborough, barrister)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Laboratorios ERN, SA (Sant Just Desvern, Španija)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 5. maja 2008 v zadevi R 459/2007 naj se razveljavi; in

               —

               toženi stranki ali, alternativno, drugi stranki v postopku pred odborom za pritožbe naj se naloži plačilo stroškov [postopka]. Kot dodatna možnost, naj se toženi stranki in drugi stranki v postopku naloži skupno in solidarno plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka (prej Mission Pharmacal Company).

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „CITRACAL“ za blago 12 razreda 5, prijava št. 1 757 855.

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe (prej Laboratorios Diviser Aquilea, SL).

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: španska registracija blagovne znamke št. 223 532 za znamko „CICATRAL“ za blago v razredih 1 in 5.

      Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru za vse prerekano blago.

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe.

      Navajani tožbeni razlogi: odbor za pritožbe ni pravilno ocenil dokaza o uporabi, in še posebej vprašanja glede predložitve primernega prevoda seznama blaga, v povezavi s katerim je bila znamka, navedena v postopku ugovora, uporabljena. Nadalje, odbor za pritožbe ni pravilno ocenil možnosti zmede med obema nasprotujočima si znamkama.


title: Zadeva T-445/05: Tožba, vložena  19. decembra 2005  — Associazione italiana del risparmio gestito in Fineco Asset Management proti Komisiji

text:
               25.2.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/41

         Tožba, vložena 19. decembra 2005 — Associazione italiana del risparmio gestito in Fineco Asset Management proti Komisiji
   (Zadeva T-445/05)
   (2006/C 48/78)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranke

      Tožeči stranki: Associazione italiana del risparmio gestito in Fineco Asset Management S.p.A. (Italija) (Zastopnika: Gabriele Escalar in Giuseppe Maria Cipolla, avvocati)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožečih strank

               —

               Razglasitev ničnosti Odločbe Komisije Evropskih skupnosti z dne 6. septembra 2005, št. C (2005) 3302, izdane po opravljenem postopku C-19/2004 (prej NN 163/03).

               —

               Naložitev plačila stroškov postopka in vseh ostalih posledičnih stroškov toženi stranki.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Ta tožba je vložena proti isti odločbi, kot je bila izpodbijana v zadevi Italijanska republika proti Komisiji, T-424/05 (1).
   Tožeči stranki v utemeljitev svojih trditev navajata:

               —

               Pomanjkljivost in protislovnost izpodbijane odločbe, prvič, glede obstoja selektivne ekonomske prednosti, ker naj iz njenega besedila ne bi bilo mogoče ugotoviti, katera naj bi bila ekonomska prednost spornih davčnih ukrepov in kdo naj bi bili njeni upravičenci. Drugič, obrazložitev odločbe naj bi bila pomanjkljiva tudi glede morebitnega obstoja takega izkrivljanja konkurence, ki bi povzročilo poslabšanje medsebojne blagovne izmenjave v okviru Skupnosti.

               —

               Kršitev člena 87(1) Pogodbe ES, ker naj znižanje davka na dobiček kolektivnih naložbenih podjemov za vlaganje v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP), ki so specializirani za delnice družb z majhno in srednjo kapitalizacijo (DMSK), ne bi predstavljalo državne pomoči. V zvezi s tem zlasti zatrjujeta, da vsebuje znižanje zadevnega davka ekonomsko prednost za vse udeležence, ki pa za upravljalske podjeme ni selektivna. Vse italijanske in skupnostne družbe za upravljanje hranilništva (SGR) lahko upravljajo specializirane KNPVP v DMSK in vse italijanske in skupnostne SICAV imajo lahko obliko specializiranih SICAV v DMSK. Poleg tega, tudi če bi sporni ukrepi pomenili doseganje ekonomske prednosti za KNPVP, pa ne bi predstavljali državne pomoči, ker naj bi investicijski skladi vsebovali premoženje brez samostojne subjektivitete, nimajo lastnih poslovodnih organov, in naj ne bi zasledovali ekonomskih ciljev, saj nimajo organov, ki bi za to izražali voljo. In na koncu, sporni davčni ukrepi naj za te iste DMSK ne bi vsebovali selektivnih ekonomskih prednosti.

         Tožeči stranki podredno navajata:

               —

               da je treba ugotoviti, da so zadevni davčni ukrepi na podlagi člena 87(2)(a) Pogodbe združljivi s skupnim trgom; in

               —

               da je bil z izpodbijano odločbo kršen člen 14 Uredbe Sveta št. 659/1999 z dne 22. marca 1999, ker je bilo naloženo vračilo v breme naložbenih instrumentov v obliki družbe, in v breme podjetij, ki upravljajo naložbene instrumente v obliki pogodbe.

      (1)  Še neobjavljeno v UL.


title: Zadeva C-460/16 P: Pritožba, ki jo je Trefilerías Quijano, SA vložila 12. avgusta 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 2. junija 2016 v združenih zadevah od T-426/10 do T-429/16 in od T-438/12 do T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerias in drugi/Komisija

text:
               24.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 392/18

         Pritožba, ki jo je Trefilerías Quijano, SA vložila 12. avgusta 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 2. junija 2016 v združenih zadevah od T-426/10 do T-429/16 in od T-438/12 do T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerias in drugi/Komisija
   (Zadeva C-460/16 P)
   (2016/C 392/22)
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Pritožnica: Trefilerías Quijano, S.A. (zastopniki: F. González Díaz, A. Tresandi Blanco, V. Romero Algarra, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predloga

               —

               Sodba Splošnega sodišča z dne 2. junija 2016 v združenih zadevah od T-426/12 do T-429/12, in zlasti v zadevi T-427/10, Trefilerías Quijano/Evropska komisija, naj se razveljavi

               —

               Evropski komisiji naj se naloži plačilo stroškov tega postopka in postopka pred Splošnim sodiščem.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo, in sicer je izkrivilo dejstva in dokaze ter opustilo dolžnost obrazložitve glede domnevnega obstoja strukturnih povezav med družbama TQ in GSW pred letom 1996, napačno je uporabilo in/ali prekoračilo pristojnosti na področju sodnega nadzora in se je vsekakor oprlo na povsem neupoštevna dejstva in/ali ta dejstva napačno opredelilo kot pokazatelje strukturnih povezav, v vsakem primeru pa je napačno uporabilo pojem odgovornega za kršitev s sklicevanjem na pripadnost družbe TQ skupini Grupo Celsa.

               2.

               Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo pri uporabi ustreznega pravnega standarda in pri presoji dokaznega gradiva ter je vsekakor kršilo svoje obveznosti s področja sodnega nadzora, ker je menilo, da je pritožnica predložila zgolj „potrdila svojih generalnih direktorjev“ (v resnici zaprisežene izjave generalnih direktorjev družbe TQ), da bi dokazala, da so bila izvršilna in nadzorna pooblastila družbe GSW kot edine upravljavke prenesena na ustrezne generalne direktorje družbe TQ in da je družba TQ samostojno delovala na trgu. Poleg tega Splošno sodišče ni podalo zadostne obrazložitve, ker ni podalo razlogov, iz katerih naj bi bile zaprisežene izjave generalnih direktorjev družbe TQ, ki jih navaja ta stranka, neutemeljene.

               3.

               Splošno sodišče je napačno opredelilo dejstva, in sicer mnenja konkurentk, saj je menilo, da so ta dodaten pokazatelj in tako pravno upoštevna pri dokazovanju obstoja gospodarske enote, ki jo sestavljata družbi TQ in GSW ter ostala podjetja, ki so v lasti zadnjenavedene družbe. Poleg tega je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker je izkrivilo dejstva in dokaze glede zaznavanja konkurentk.

               4.

               Splošno sodišče je napačno opredelilo dejstva, in sicer prekrivanje osebja med družbama TQ in GSW ter ostalimi podjetji, ki so v lasti zadnjenavedene družbe, ker je menilo, da so ta prekrivanja dodaten pokazatelj in tako pravno upoštevna pri dokazovanju, da ta podjetja tvorijo gospodarsko enoto, v kateri naj bi bila družba GSW matična družba.

               5.

               Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo pri opredelitvi nekaterih dejstev, in sicer razdelitve dejavnosti proizvodnje in prodaje med štirimi podjetji, ker je to razdelitev štelo kot dodaten pravno upošteven pokazatelj pri dokazovanju, da je družba TQ del gospodarske enote, ki jo tvori družba GSW in ostala podjetja, ki so v lasti te družbe.

               6.

               Splošno sodišče je pri presoji domnevnega izvajanja odločilnega vpliva napačno uporabilo pravo glede pravnega standarda, ki se uporabi, in vsekakor ni podalo obrazložitve glede domnevnega izvajanja odločilnega vpliva družbe GSW nad družbo TQ.

               7.

               Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo pri vrednotenju dokazov in je vsekakor kršilo svoje obveznosti s področja sodnega nadzora, ker je zavrnilo trditev pritožnice, da družba GSW ni izvajala odločilnega vpliva nad družbo TQ.

               8.

               Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo in s tem kršilo pravico do obrambe, ker je menilo, da je Komisija – v delu, v katerem je svojo presojo plačilne zmožnosti pritožnice oprla na dejstva, ki jih je slednja predložila in poznala – spoštovala pravico pritožnice do izjave.

               9.

               Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo pri vrednotenju dokazov in svojih pooblastil s področja sodnega nadzora nikakor ni izvajalo v skladu s pravom. Poleg tega je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo in s tem kršilo obveznost obrazložitve. Nazadnje je Splošno sodišče vsekakor napačno uporabilo pravo in s tem izkrivilo dejstva in dokaze glede možnosti pritožnice za pridobitev zunanjega financiranja.

               10.

               Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo pri vrednotenju dokazov in je vsekakor kršilo svojo dolžnost neomejenega sodnega nadzora, ker je menilo, da pritožnica Komisiji ni predložila informacij, potrebnih za presojo velikosti premoženja njenih delničarjev. Poleg tega pritožnica meni, da Splošno sodišče ni podalo zadostne obrazložitve, ker ni pojasnilo razlogov, iz katerih poročila družbe Deloitte, ki jih ta stranka navaja, nimajo nobene dokazne moči.


title: Zadeva C-87/06: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Social n o 3 de Valladolid  14. februarja 2006  — Vicente Pascual García proti Confederación Hidrográfica del Duero

text:
               20.5.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 121/2

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Social no3 de Valladolid 14. februarja 2006 — Vicente Pascual García proti Confederación Hidrográfica del Duero
   (Zadeva C-87/06)
   (2006/C 121/04)
   Jezik postopka: španščina
   Predložitveno sodišče
   Juzgado de lo Social no3 de Valladolid
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Vicente Pascual García

      Tožena stranka: Confederación Hidrográfica del Duero
   Vprašanji za predhodno odločanje

               1)

               Ali je nacionalni zakon (natančneje odstavek 1 edine prehodne določbe zakona št. 14/2005 o določbah kolektivnih pogodb o dopolnitvi običajne starosti za upokojitev) v skladu s katerim se štejejo za veljavne določbe o obvezni upokojitvi, določene v kolektivnih pogodbah, ki kot edine pogoje zanjo postavljajo to, da je delavec dopolnil običajno starost za upokojitev in da izpolnjuje druga merila, ki jih španska ureditev na področju socialnega varstva določa za pridobitev pravice do pokojnine, ki temelji na prispevkih, medtem ko je v okviru pogodb, ki bodo sklenjene v bodoče, odpoved pogodbe o zaposlitvi zaradi dopolnitve upokojitvene starosti mogoča le pod pogojem, da podjetje prekinitev delovnega razmerja veže na politiko zaposlovanja, v nasprotju z načelom enakega obravnavanja, ki prepoveduje diskriminacijo glede na starost in ki je potrjeno v členu 13 ES in v členu 2(1) Direktive 2000/78/ES (1)?
               V primeru pritrdilnega odgovora na prvo vprašanje:

               2)

               ali načelo enakega obravnavanja, ki prepoveduje diskriminacijo glede na starost in ki je potrjeno v členu 13 ES in v členu 2(1) Direktive 2000/78, nacionalno sodišče zavezuje, da v obravnavanem primeru ne uporabi zgoraj navedene edine prehodne določbe zakona št. 14/2005?

      (1)  Direktiva Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL L 303, str. 16).


title: Zadeva C-268/05 P: Pritožba Giorgia Lebedefa zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (prvi senat) z dne 12. aprila 2005 v zadevi T-191/02, Giorgio Lebedef proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 27. junija 2005

text:
               1.10.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 243/5

         Pritožba Giorgia Lebedefa zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (prvi senat) z dne 12. aprila 2005 v zadevi T-191/02, Giorgio Lebedef proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 27. junija 2005
   (Zadeva C-268/05 P)
   (2005/C 243/07)
   Jezik postopka: francoščina
   Giorgio Lebedef, ki ga zastopata G. Bouneou in F. Frabetti, je dne 27. junija 2005 na Sodišču Evropskih skupnosti vložil pritožbo zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (prvi senat) z dne 12. aprila 2005 v zadevi T-191/02, Giorgio Lebedef proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Pritožnik Sodišču predlaga, naj:
   razveljavi sodbo Sodišča prve stopnje z dne 12. aprila 2005 v zadevi T-191/02, Giorgio Lebedef, uradnik Komisije Evropskih skupnosti, stanujoč v Senningerbergu (Luksemburg), ki ga zastopata G. Bounéou in F. Frabetti, avocats, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, tožeča stranka, proti Komisiji Evropskih skupnosti, ki jo je zastopal J. Currall, zastopnik, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, tožena stranka, zaradi predloga za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije z dne 5. decembra 2001, s katero je le-ta odpovedala Okvirni sporazum z dne 20. septembra 1974, na novo sprejela izvedbene predpise o ravni, instancah in postopkih za usklajevanje, ki so bili dne 19. januarja 2001 dogovorjeni med večino sindikalnih in strokovnih organizacij in upravo Komisije, potrdila Sporazum z dne 4. aprila 2001 o virih, ki so na razpolago za zastopanje zaposlenih, potrdila določbe o stavki iz Priloge I k Okvirnemu sporazumu z dne 20. septembra 1974, pozvala podpredsednika Komisije, N. Kinnocka, naj se pogaja s sindikalnimi in strokovnimi organizacijami in predlaga, da komisija pred koncem meseca marca 2002 sprejme novi okvirni sporazum in, preden uvede usklajevanje s sindikalnimi in strokovnimi organizacijami, med spremembe Kadrovskih predpisov vključi spremembo, ki določa možnost sprejetja pravilnika o volitvah z referendumom, ki ga organizirajo zaposleni v instituciji in, po potrebi, predloga za razglasitev ničnosti dopisa g. Kinnocka z dne 22. novembra 2001, naslovljenega na predsednike vseh sindikatov, s katerim jim je posredoval svojo odločitev, da bo Komisiji predlagal, naj dne 5. decembra 2001 izvede preklic zgoraj omenjenega Okvirnega sporazuma z dne 20. septembra 1974, in naj sprejme več zgoraj omenjenih točk, kot tudi predloga za razglasitev ničnosti odločbe E. Halskova z dne 6. decembra 2001, s katero je bil tožeči stranki zavrnjen potni nalog za sodelovanje pri usklajevanju z dne 7. decembra 2001 o „celotnem paketu predlaganih sprememb Kadrovskih predpisov“.
   Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   V podporo predloga za razveljavitev izpodbijane sodbe pritožnik izpodbija točko 4, odstavke 96 do 103 sodbe. Natančneje izpodbija dopustnost „(…) predloga za razglasitev ničnosti Odločbe z dne 5. decembra 2001, ker sprejema izvedbene predpise in ker naj bi ti predpisi pritožniku odvzeli pravice, ki jih ima na podlagi Sporazuma z dne 4. aprila 2001“.
   Ker izvedbeni predpisi iz instance usklajevanja izključijo sindikat, ki ga je zastopal pritožnik, ti prizadenejo tudi položaj, ker odvzamejo posamične pravice, ki izhajajo iz funkcije zastopnika sindikata v okviru te instance (v tem smislu glej sodbo z dne 11. maja 1989 v zadevi Maurissen in Union Syndicale proti Računskemu sodišču, 193/87 in 194/87, Recueil, str. 1045, in sodbo z dne 14. julija 1998 v zadevi Lebedef proti Komisiji, T-42/97, Recueil FP, str. I-A-371 in II-1071, točke 18 do 21). Posledično pritožniku izvedbena pravila povzročajo škodo in ima interes, da jih izpodbija z namenom njihove razglasitve ničnosti.
   Tega sklepa ne more ovreči sodna praksa iz sodb Sodišča prve stopnje z dne 22. junija 1994 v zadevi Rijnoudt in Hocken proti Komisiji (T-97/92 in T-111/92, Recueil FP, str. I-A-159, točki 82 in 86) in z dne 15. julija 1994 v zadevi Browet in drugi proti Komisiji (T-576/93 do T-582/93, Recueil FP, str. I-A-191 in II-619, točka 44). Dejansko se situacije v zadevah, ki so pripeljale do teh sodb, razlikujejo od pričujočega spora, ker pravice pritožnika v tem sporu izhajajo neposredno iz Pravil o virih, in se, čeprav dodeljene za olajšano sodelovanje njegovega sindikata pri usklajevanju, nanašajo na spore iz Kadrovskih predpisov, ker neposredno prizadevajo njen pravni položaj.
   V izpodbijani sodbi se Sodišče prve stopnje glede preizkušene dopustnosti dejansko strinja, da A&D (sindikat pritožnika) ni reprezentativen. Pritožnik izpodbija to mnenje, ker izvedbena pravila ne preizkušajo nepristranko raprezentativnosti sindikalnih in strokovnih organizacij in gre za očitno napako pri primerjalni oceni te reprezentativnosti. Poleg tega so bila kršena načela enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije, spoštovanja pravice do obrambe, obveznosti obrazložitve in prepovedi samovoljnega postopka, kot tudi člen 24a Kadrovskih predpisov.


title: Združene zadeve od C-228/12 do C-232/12 in od C-254/12 do C-258/12: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 18. julija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italija) – Vodafone Omnitel NV (C-228/12, C-231/12 in C-258/12), Fastweb SpA (C-229/12 in C-232/12), Wind Telecomunicazioni SpA (C-230/12 in C-254/12), Telecom Italia SpA (C-255/12 in C-256/12), Sky Italia srl (C-257/12) proti Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri (od C-228/12 do C-232/12, C-255/12 in C-256/12), Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali (C-229/12, C-232/12 in C-257/12), Ministero dell’Economia e delle Finanze (C-230/12) (Omrežja in storitve elektronskih komunikacij — Direktiva 2002/20/ES — Člen 12 — Upravne pristojbine, naložene podjetjem zadevnega sektorja — Nacionalna ureditev, ki operaterjem elektronskih komunikacij nalaga plačilo pristojbine, namenjene kritju stroškov delovanja nacionalnih regulativnih organov)

text:
               7.9.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 260/15

         Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 18. julija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italija) – Vodafone Omnitel NV (C-228/12, C-231/12 in C-258/12), Fastweb SpA (C-229/12 in C-232/12), Wind Telecomunicazioni SpA (C-230/12 in C-254/12), Telecom Italia SpA (C-255/12 in C-256/12), Sky Italia srl (C-257/12) proti Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri (od C-228/12 do C-232/12, C-255/12 in C-256/12), Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali (C-229/12, C-232/12 in C-257/12), Ministero dell’Economia e delle Finanze (C-230/12)
   (Združene zadeve od C-228/12 do C-232/12 in od C-254/12 do C-258/12) (1)

   (Omrežja in storitve elektronskih komunikacij - Direktiva 2002/20/ES - Člen 12 - Upravne pristojbine, naložene podjetjem zadevnega sektorja - Nacionalna ureditev, ki operaterjem elektronskih komunikacij nalaga plačilo pristojbine, namenjene kritju stroškov delovanja nacionalnih regulativnih organov)
   2013/C 260/25
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Vodafone Omnitel NV (C-228/12, C-231/12 in C-258/12), Fastweb SpA (C-229/12 in C-232/12), Wind Telecomunicazioni SpA (C-230/12 in C-254/12), Telecom Italia SpA (C-255/12 in C-256/12), Sky Italia srl (C-257/12)

      Tožene stranke: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri (od C-228/12 do C-232/12, C-255/12 in C-256/12), Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali (C-229/12, C-232/12 in C-257/12), Ministero dell’Economia e delle Finanze (C-230/12)

      ob udeležbi: Wind Telecomunicazioni SpA (C-228/12, C-229/12, C-232/12, od C-255/12 do C-258/12), Telecom Italia SpA (C-228/12, C-230/12, C-232/12 in C-254/12), Vodafone Omnitel NV (C-230/12 in C-254/12), Fastweb SpA (C-230/12, C-254/12 in C-256/12), Television Broadcasting System SpA (C-257/12)

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio – Razlaga člena 12 Direktive 2002/20/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (Direktiva o odobritvi) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 337) – Upravne pristojbine, naložene podjetjem – Ureditev, ki določa, da vse stroške nacionalnih regulativnih organov, ki jih ne krije država, krijejo podjetja iz zadevnega sektorja glede na prihodke, ki so jih imela od prodaje blaga ali opravljanja upoštevnih storitev.

      Izrek

   Člen 12 Direktive 2002/20/ES [E]vropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (Direktiva o odobritvi) je treba razlagati tako, da ne nasprotuje ureditvi države članice, kot je ta v postopku v glavni stvari, na podlagi katere je podjetjem, ki zagotavljajo elektronske komunikacijske storitve in omrežja, naložena pristojbina, namenjena kritju vseh stroškov nacionalnega regulativnega organa, ki jih ne krije država, in katere znesek se določi ob upoštevanju prihodkov, ki jih ustvarijo ta podjetja, pod pogojem, da je ta pristojbina namenjena izključno kritju stroškov z zvezi z dejavnostmi, navedenimi v odstavku (1)(a) te določbe, da skupni prihodki, pridobljeni na podlagi navedene pristojbine, ne presegajo vseh stroškov, povezanih s temi dejavnostmi, in da se ta pristojbina podjetjem naloži objektivno, transparentno in sorazmerno, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

      (1)  UL C 217, 21.7.2012.