title: Zadeva C-562/10: Tožba, vložena 30. novembra 2010 – Evropska komisija proti Zvezni republiki Nemčiji

text:
               26.2.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/19

         Tožba, vložena 30. novembra 2010 – Evropska komisija proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Zadeva C-562/10)
   2011/C 63/37
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: F.W. Bulst in I. Rogalski, zastopnika)

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija

      Predlog

   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj odloči:

               —

               Zvezna republika Nemčija ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 56 PDEU s tem, da

                           1.

                           da je prejemanje dodatka za pomoč in postrežbo v skladu z besedilom člena 34(1), točka 1, SGB (Socialgesetzbuch) XI (Knjiga XI Zakona o socialnem varstvu; v nadaljevanju: SGB) pri začasnem prebivanju v drugi državi članici EU omejila na največ šest tednov;

                           2.

                           za storitve pomoči in postrežbe, ki jih oseba, odvisna od pomoči, prejme v času začasnega prebivanja v drugi državi članici in jih izvaja ponudnik storitev s sedežem v drugi državi članici ni predvidela povračila stroškov do višine, ki je predvidena za storitve pomoči in postrežbe v Nemčiji oziroma je to povračilo izključila s členom 34(1), točka 1 SGB XI;

                           3.

                           se stroški najema pripomočkov za pomoč v primeru začasnega prebivanja v drugi državi članici ne povrnejo oziroma je njihovo povračilo s členom 34(1), točka 1, SGB XI izključeno, čeprav se v Nemčijo taki stroški povrnejo oziroma se osebi, ki je odvisna od pomoči, ti pripomočki dajo na razpolago in povračilo nima za posledico podvajanja stroškov ali povečanja dajatev, ki se priznavajo v Nemčiji.

               —

               Zvezna Republika Nemčija nosi stroške postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Ta tožba se nanaša na nemško ureditev glede zavarovanja oseb, odvisnih od pomoči, v skladu s katero osebe, odvisne od pomoči, ki v Nemčiji pridobijo dajatve iz naslova zakonskega (socialnovarstvenega) sistema zavarovanja oseb, odvisnih od pomoči, nimajo pravice do takega obsega dajatev, kadar začasno prebivajo v drugi državi članici in tam prejemajo (ali želijo prejemati) storitve pomoči in postrežbe ali dodatek za pomoč in postrežbo. Pri začasnem prebivanju v drugi državi članici zadevni predpisi glede storitev pomoči in postrežbe, dodatka za pomoč in postrežbo in pripomočkov za pomoč in postrežbo določajo bistveno manjše dajatve kot se priznavajo v primeru pomoči ali postrežbe v Nemčiji.
   Komisija meni, da zadevni prepisi niso združljivi s členom 56 PDEU, saj znatno otežujejo prejemanje dajatev iz naslova pomoči in postrežbe v drugih državah članicah in to ni niti potrebno niti upravičeno z nujnimi razlogi v javnem interesu. Dajatve za pomoč in postrežbo, kot je tudi najem pripomočkov za pomoč in postrežbo naj bi bile odplačne dajatve, ki so storitve v smislu člena 56 PDEU. Zato spadajo na področje uporabe določb o svobodi opravljanja storitev. V svoji sodni praksi glede vračila stroškov zdravljenja, nastalih v drugi državi članici je Sodišče odločilo, da morajo države članice pri izvrševanju pristojnosti za organizacijo njihovih sistemov socialne varnosti spoštovati pravo Skupnosti. Dejstvo, da določba spada na področje socialne varnosti zato ne izključuje uporabe člena 56 PDEU.
   Pri določbah glede dodatka za pomoč in postrežbo je predvidena (dikriminatorna) omejitev in sicer v tem, da je prejemanje dodatka za pomoč in postrežbo pri začasnem prebivanju v drugi državi članici EU omejeno na največ šest tednov. Tako je osebam, odvisnim od pomoči, oteženo, da po izteku tega obdobja v drugi državi članici prejemajo storitve pomoči in postrežbe.
   Pri določbah glede storitev pomoči in postrežbe je podana (diskriminatorna) omejitev in sicer v tem, da za storitve pomoči in postrežbe, ki jih od pomoči odvisna oseba prejme v času začasnega prebivanja v drugi državi članici in jih izvaja ponudnik storitev s sedežem v drugi državi članici ni predvideno povračilo stroškov oziroma je to izključeno. Dejstvo, ki ga navaja zvezna vlada in sicer, da se tudi v Nemčiji stroški za storitve pomoči in postrežbe s strani subjektov, s katerimi zavod za zavarovanje oseb, odvisnih od pomoči, nima sklenjene pogodbe o zagotavljanju takih storitev ne povrnejo, ne vodi do drugačnega sklepa. V Nemčiji je namreč veliko ponudnikov, ki imajo sklenjeno pogodbo o zagotavljanju storitev. Po drugi strani pa v drugih državah članicah takih ponudnikov, glede na informacije s katerimi razpolaga Komisija, sploh ni. Zato naj bi bilo za zavarovanca (oziroma osebo, odvisno od pomoči), načeloma nemogoče, da v drugi državi članici prejme storitve iz naslova zavarovanja oseb, odvisnih od pomoči v okviru sistema socialne varnosti, medtem ko je to v Nemčiji, čeravno ne pri vsakem ponudniku, mogoče.
   Nazadnje je pri določbah glede oskrbe s pripomočki podana (diskriminatorna) omejitev in sicer v tem, da se stroški najema (in uporabe) takih pripomočkov v drugi državi članici ne povrnejo tudi v primeru ko so v okviru pomoči ali postrežbe v Nemčiji, kriti.
   V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča svobodno opravljanje storitev iz člena 56 PDEU ne zahteva le odprave vsake diskriminacije ponudnikov storitev glede na njihovo državljanstvo ali sedež, temveč tudi odpravo vseh omejitev – tudi tistih, ki se brez razlikovanja uporabljajo za nacionalne ponudnike ali ponudnike iz drugih držav članic – kadar te lahko onemogočajo ali otežujejo dejavnosti ponudnika s sedežev v drugi državi članici in tam zakonito opravlja podobne storitve.
   Razlogi, ki jih navaja zvezna vlada za upravičitev teh določb in sicer varstvo javnega zdravja in finančno ravnovesje sistema zavarovanja oseb, odvisnih od pomoči, ne morejo upravičiti zadevnih omejitev svobode opravljanja storitev.
   Po eni strani, omejevalne določbe presegajo tisto kar je potrebno za zagotavljanje kakovosti zadevnih storitev ali varovanja zdravja. Tako je povračilo stroškov, nastalih v drugi državi članici, izključeno na splošno in neodvisno o kakršnegakoli preizkusa kakovosti. Tako se povračilo stroškov ne odobri tudi tedaj, ko je zagotovljena zadostna kakovost storitev pomoči in postrežbe in je tveganje za zdravje osebe, odvisne od pomoči, izključeno.
   Po drugi strani naj določbe nemškega prava, ki izključujejo povračilo stroškov, nastalih v drugih državah članicah, pri čemer bi bili ti v vsakem primeru bistveno nižji kot stroški, ki bi bili kriti v Nemčiji, ne bi bile nujne zaradi preprečitve resne nevarnosti za finančno ravnovesje sistema socialne varnosti. Stroški, nastali v zvezi s storitvami pomoči in postrežbe v tujini morajo biti namreč, zato da ni podana omejitev svobode opravljanja storitev, povrnjeni le do zneska, ki bi bil krit v Nemčiji.


title: Popravek obvestila v Uradnem listu v združenih zadevah T-130/05, T-160/05 in T-183/05  ( UL C 22, 28.1.2006, str. 26 )

text:
               25.2.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/47

         Popravek obvestila v Uradnem listu v združenih zadevah T-130/05, T-160/05 in T-183/05

      (
            „Uradni list Evropske unije“C 22, 28. januar 2006, str. 26
         )

   (2006/C 48/86)
   Obvestilo v UL v povezanih zadevah T-130/05, T-160/05 in T-183/05 je treba brati kot sledi:

         „Sklep Sodišča prve stopnje z dne 16. novembra 2005 — Albert-Bousquet in drugi proti Komisiji
         (Združene zadeve T-130/05, T-160/05 in T-183/05) (1)

         (2006/C 22/52)

            Jezik postopka: francoščina

         Predsednik četrtega senata je odredil izbris zadeve T-183/05.

      (1)  UL C 132, 28.5.2005.“


title: Združeni zadevi C-404/12 P in C-405/12 P: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 13. januarja 2015 – Svet Evropske unije, Evropska komisija/Stichting Natuur en Milieu, Pesticide Action Network Europe (Pritožba – Uredba (ES) št. 149/2008 – Uredba o določitvi mejnih vrednosti ostankov pesticidov – Zahteva za notranjo revizijo te uredbe, vložena na podlagi Uredbe (ES) št. 1367/2006 – Odločba Komisije o ugotovitvi nedopustnosti zahtev – Posamičen ukrep – Aarhuška konvencija – Veljavnost Uredbe (ES) št. 1367/2006 glede na to konvencijo)

text:
               2.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 73/3

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 13. januarja 2015 – Svet Evropske unije, Evropska komisija/Stichting Natuur en Milieu, Pesticide Action Network Europe
      (Združeni zadevi C-404/12 P in C-405/12 P) (1)

      (Pritožba - Uredba (ES) št. 149/2008 - Uredba o določitvi mejnih vrednosti ostankov pesticidov - Zahteva za notranjo revizijo te uredbe, vložena na podlagi Uredbe (ES) št. 1367/2006 - Odločba Komisije o ugotovitvi nedopustnosti zahtev - Posamičen ukrep - Aarhuška konvencija - Veljavnost Uredbe (ES) št. 1367/2006 glede na to konvencijo)
      (2015/C 073/03)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Stranke

         Pritožnici: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Moore in K. Michoel, agenta), Evropska komisija (zastopniki: J.-P. Keppenne, P. Oliver in S. Boelaert, agenti)

         Drugi stranki v postopku: Stichting Natuur en Milieu, Pesticide Action Network Europe (zastopnik: A. van den Biesen, odvetnik)

         Intervenientka v podporo pritožnicama: Češka republika (zastopnik: D. Hadroušek, agent)

         Izrek

                  1.

                  Nasprotna pritožba se zavrne.

                  2.

                  Sodba Splošnega sodišča Evropske unije Stichting Natuur en Milieu in Pesticide Action Network Europe/Komisija (T-338/08, EU:T:2012:300) se razveljavi.

                  3.

                  Ničnostna tožba, ki sta jo pred Splošnim sodiščem Evropske unije vložili ustanovi Stichting Natuur en Milieu in Pesticide Action Network Europe, se zavrne.

                  4.

                  Ustanovama Stichting Natuur en Milieu in Pesticide Action Network Europe se solidarno naloži plačilo stroškov v skladu s predlogi Sveta Evropske unije in Evropske komisije na prvi stopnji in v pritožbah.

                  5.

                  Češka republika nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 9, 12.1.2013.


title: Zadeva C-242/09: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 21. oktobra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Gerechtshof te Amsterdam – Nizozemska) – Albron Catering BV proti FNV Bondgenoten, Johnu Roestu (Socialna politika — Prenos podjetij — Direktiva 2001/23/ES — Ohranitev pravic delavcev — Koncern, v katerem so delavci zaposleni v družbi delodajalki in za stalno napoteni v operativno družbo — Prenos operativne družbe)

text:
               18.12.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 346/15

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 21. oktobra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Gerechtshof te Amsterdam – Nizozemska) – Albron Catering BV proti FNV Bondgenoten, Johnu Roestu
   (Zadeva C-242/09) (1)

   (Socialna politika - Prenos podjetij - Direktiva 2001/23/ES - Ohranitev pravic delavcev - Koncern, v katerem so delavci zaposleni v družbi „delodajalki“ in za stalno napoteni v „operativno“ družbo - Prenos operativne družbe)
   2010/C 346/25
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Gerechtshof te Amsterdam

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Albron Catering BV

      Toženi stranki: FNV Bondgenoten, John Roest

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Gerechtshof te Amsterdam - Razlaga člena 3(1) Direktive Sveta 2001/23/ES z dne 12. marca 2001 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov (UL L 82, str. 16) – Družba, ki deluje kot osrednja delodajalka celotnega osebja koncerna in napotuje člane osebja v različne operativne družbe v skladu z njihovimi potrebami – Prenos dejavnosti operativne družbe na podjetje izven koncerna – Opredelitev

      Izrek

   V primeru prenosa – v smislu Direktive Sveta 2001/23/ES z dne 12. marca 2001 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov – podjetja, ki je del koncerna, na podjetje, ki ni del koncerna, je mogoče kot „odsvojitelja“ v smislu člena 2(1)(a) navedene direktive šteti tudi podjetje v koncernu, v katerega so bili delavci za stalno napoteni, ne da bi bili z zadnjenavedenim podjetjem povezani s pogodbo o zaposlitvi, čeprav v tem koncernu obstaja podjetje, s katerim so bili zadevni delavci povezani s tako pogodbo o zaposlitvi.

      (1)  UL C 220, 12.09.2009, str. 21.


title: Zadeva T-14/07: Tožba, vložena 15. januarja 2007 — Zvezna republika Nemčija proti Komisiji

text:
               24.3.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 69/20

         Tožba, vložena 15. januarja 2007 — Zvezna republika Nemčija proti Komisiji
   (Zadeva T-14/07)
   (2007/C 69/46)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Zvezna republika Nemčija (zastopnika: M. Lumma, C. Schulze-Bahr, skupaj z C. von Donat, Rechtsanwalt)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2006) 5163 konč. z dne 3. novembra 2006 o omejitvi finančne udeležbe ESRR v operacionalnem programu dežele Nordrhein-Westfalen v okviru skupne pobude MSP (ESRR št. 94.02.10.029), odobrene z Odločbo Komisije št. C(95) 1427 z dne 11. julija 1995, v delu, v katerem omejitev presega znesek udeležbe, ki ni bila izkoriščena;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti se naložijo stroški postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Z izpodbijano odločbo je Komisija omejila udeležbo Evropskega sklada za regionalni razvoj (ESRR) v operacionalnem programu dežele Nordrhein-Westfalen v okviru skupne pobude MSP.
   V utemeljitev svoje tožbe tožeča stranka navaja, da naj bi izpodbijana določba kršila odločbo o odobritvi Komisije C(95) 1427 z dne 11. julija 1995.
   Poleg tega navaja kršitev člena 24(2) Uredbe 4253/88 (1), ker naj ne bi bile podane predpostavke za omejitev. V zvezi s tem zlasti zatrjuje, da odstopanja od indikativnega načrta financiranja ne predstavljajo bistvene spremembe programa.
   Tudi če bi bistvena sprememba programa obstajala, tožeča stranka navaja, da naj bi bilo podano predhodno soglasje Komisije v zvezi s fleksibilno uporabo indikativnih načrtov financiranja, podeljeno s „Smernicami za finančno poročilo o operacionalnih ukrepih (1994 — 1999) strukturnih skladov “[SEK (1999) 1316].
   Ob domnevi, da naj bi bile predpostavke za omejitev podane, tožeča stranka očita, da tožena stranka glede konkretnega programa ni uporabila diskrecije, ki jo je imela. Po navedbah tožeče stranke bi morala Komisija pretehtati, ali je omejitev udeležbe ESRR sorazmerna.

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 4253/88 z dne 19. decembra 1988 o določbah za izvajanje Uredbe (EGS) št. 2052/88 glede usklajevanja dejavnosti različnih strukturnih skladov med seboj in z dejavnostmi Evropske investicijske banke ter drugih obstoječih finančnih instrumentov (UL L 374, str. 1).


title: Zadeva C-82/17 P: Pritožba, ki so jo TestBio Tech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV, Sambucus eV vložili 14. februarja 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 15. decembra 2016 v zadevi T-177/13, TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV, Sambucus eV/Komisija

text:
               24.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/6

         Pritožba, ki so jo TestBio Tech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV, Sambucus eV vložili 14. februarja 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 15. decembra 2016 v zadevi T-177/13, TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV, Sambucus eV/Komisija
   (Zadeva C-82/17 P)
   (2017/C 129/08)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožniki: TestBio Tech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV, Sambucus eV (zastopnika: K. Smith, QC, J. Stevenson, barrister)

      Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska, European Food Safety Authority, Monsanto Europe, Monsanto Company

      Predlog

   Pritožniki Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               Razveljavi točki 1 in 2 izreka sodbe,

               —

               spremeni sodbo tako, da za nične razglasi sklepe Komisije, kot je bilo predlagano pri Splošnem sodišču, ali, podredno, vrne zadevo Splošnemu sodišču v ponovno celotno obravnavanje. Z odločitvijo o tem bo ugotovljeno, kateri pritožbeni razlogi so utemeljeni,

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov pritožnikov in

               —

               odredi druge ukrepe, za katere meni, da so potrebni.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožniki predlagajo Sodišču, naj razveljavi sodbo Splošnega sodišča Evropske unije z dne 15. decembra 2016, Testbiotech in drugi/Komisija (T-177/13, ECLI:EU:T:2016:736) (v nadaljevanju: sodba), ki je bila pritožnikom vročena 19. decembra 2016. V sodbi je Splošno sodišče zavrnilo tožbo pritožnikov, ki so predlagali razglasitev ničnosti treh vsebinsko enakih sklepov Evropske komisije, naslovljenih na pritožnike. V teh sklepih je bilo namreč ugotovljeno, da so njihovi ugovori glede Sklepa 2012/347 (1) o odobritvi dajanja na trg v skladu z Uredbo 1829/2003 (2) o gensko spremenjenih organizmih in krmi (v nadaljevanju: Uredba GSO), dani družbi Monsanto Europe SA za njeno gensko spremenjeno sojo „MON 87701 x MON 89788“ (v nadaljevanju: soja), niso bili ustrezno utemeljeni. V nadaljevanju bodo ti sklepi navedeni kot „sklepi Komisije“.
   Splošno sodišče je pri zavrnitvi pritožnikovih zahtevkov glede sklepov Komisije, če se povzame, napačno uporabilo pravo:

               a)

               ker je ugotovilo, da so nedopustni nekateri deli ničnostnih tožb pritožnikov z obrazložitvijo, da zahteve za ponovno obravnavo, vložene na podlagi člena 10 aarhuške uredbe (3), niso vključevale vseh natančnih podrobnosti ali pojasnil, ki so bile predložene v utemeljitev pritožbe pri Splošnem sodišču, ali/in da druge procesne predpostavke niso bile izpolnjene.

               b)

               ker je za nevladne organizacije (v nadaljevanju: NGO) uporabilo nepravilno in nemogoče dokazno breme, ko za okolje vložijo pravna sredstva na podlagi členov 10 in 12 aarhaške uredbe.

               c)

               ker ni štelo, da zaradi Smernic, ki jih je v skladu s svojimi zakonskimi obveznostmi sprejela EFSA, obstaja legitimno pričakovanje, da bodo upoštevane.

               d)

               ker je odločilo, da dvodelne presoje varnosti, ki jo Uredba GSO (in Smernice EFSA) zahteva, ni treba izvršiti. Namesto tega bi lahko za izpolnitev obveznosti iz Uredbe GSO bilo dovolj (in je bilo), da se izvrši zgolj prvi del, to je primerjava med gensko spremenjeno poljščino in referenčnimi proizvodi.

               e)

               ker se je oprlo na Uredbo (ES) št. 396/2005 (4) (v nadaljevanju: Uredba o pesticidih), ko je zavrnilo nekatere dele očitka pritožnikov, da morebitna strupenost soje ni bila ustrezno preverjena in da se po odobritvi ni spremljalo posledic v zvezi s sojo.

      (1)  Izvedbeni sklep Komisije z dne 28. junija 2012 o odobritvi dajanja na trg proizvodov, ki vsebujejo gensko spremenjeno sojo MON 87701 × MON 89788 (MON-877Ø1-2 × MON-89788-1), so iz nje sestavljeni ali proizvedeni, v skladu z Uredbo (ES) št. 1829/2003 Evropskega parlamenta in Sveta (UL 2012, L 171, str. . 13).

      (2)  Uredba (ES) št. 1829/2003 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. septembra 2003 o gensko spremenjenih živilih in krmi (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 32, str. 432).

      (3)  Uredba (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti (UL 2006, L 264, str. 13).

      (4)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 396/2005 z dne 23. februarja 2005 o mejnih vrednostih ostankov pesticidov v ali na hrani in krmi rastlinskega in živalskega izvora ter o spremembi Direktive Sveta 91/414/EGS (UL 2005, L 70, str. 1).


title: Zadeva C-410/06: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 28. junija 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki (Neizpolnitev obveznosti države – Direktiva 2002/15/ES – Urejanje delovnega časa oseb, ki opravljajo spremljevalne dejavnosti v cestnem prometu – Neprenos v predvidenem roku)

text:
               25.8.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 199/13

         Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 28. junija 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki
   (Zadeva C-410/06) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2002/15/ES - Urejanje delovnega časa oseb, ki opravljajo spremljevalne dejavnosti v cestnem prometu - Neprenos v predvidenem roku)
   (2007/C 199/21)
   Jezik postopka: portugalščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: N. Yerrell in G. Braga da Cruz, zastopnika)

      Tožena stranka: Portugalska republika (zastopnika: L. Fernandes in F. Ribeiro Lopes, zastopnika)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje določb, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2002/15/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2002 o urejanju delovnega časa oseb, ki opravljajo spremljevalne dejavnosti v cestnem prometu (UL L 80, str. 35), v predpisanem roku.
   Izrek

               1)

               Portugalska republika, s tem da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za prenos Direktive 2002/15/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2002 o urejanju delovnega časa oseb, ki opravljajo spremljevalne dejavnosti v cestnem prometu, v predpisanem roku, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2)

               Portugalski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 294, 2.12.2006.


title: Zadeva C-456/16 P: Pritožba, ki jo je Trefilerías Quijano, S.A. vložila 12. avgusta 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 2. junija 2016 v združenih zadevah od T-426/10 do T-429/16 in od T-438/12 do T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerías in drugi/Komisija

text:
               24.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 392/14

         Pritožba, ki jo je Trefilerías Quijano, S.A. vložila 12. avgusta 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 2. junija 2016 v združenih zadevah od T-426/10 do T-429/16 in od T-438/12 do T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerías in drugi/Komisija
   (Zadeva C-456/16 P)
   (2016/C 392/18)
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Pritožnica: Trefilerías Quijano, S.A. (zastopniki: F. González Díaz, A. Tresandi Blanco, V. Romero Algarra, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predloga

               —

               Sodba Splošnega sodišča z dne 2. junija 2016 v združenih zadevah od T-438/12 do T-441/12, in zlasti v zadevi T-439/12, Trefilerías Quijano/Evropska komisija, naj se razveljavi;

               —

               Evropski komisiji naj se naloži plačilo stroškov tega postopka in postopka pred Splošnim sodiščem.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo, ker je tožbeni razlog glede kršitve pravice pritožnice do obrambe razglasilo za nedopusten.

               2.

               Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo, ker je pri presoji druge vloge plačilne nezmožnosti in nazadnje pri presoji dopustnosti tožbe uporabilo napačen pravni standard.

               3.

               Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo pri presoji dokazov oziroma očitnega izkrivljenja dokazov in kršilo obveznost neomejenega sodnega nadzora in pravice do učinkovitega sodnega varstva ter obveznost obrazložitve.


title: Zadeva T-279/13: Tožba, vložena 24. maja 2013 – Ezz in drugi proti Svetu

text:
               20.7.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 207/51

         Tožba, vložena 24. maja 2013 – Ezz in drugi proti Svetu
   (Zadeva T-279/13)
   2013/C 207/83
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Ahmed Abdelaziz Ezz (Giza, Egipt), Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed Salama (Kairo, Egipt), Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin (London, Združeno kraljestvo), Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar (Giza, Egipt) (zastopniki: J. Lewis, Queen's Counsel, B. Kennelly, barrister, in J. Binns, solicitor)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predloga

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               Sklep Sveta 2013/144/SZVP z dne 21. marca 2013 o spremembi Sklepa 2011/172/SZVP o omejevalnih ukrepih proti nekaterim osebam in subjektom zaradi razmer v Egiptu (UL L 82, str. 54) in Uredbo Sveta (EU) št. 270/2011 z dne 21. marca 2011 o omejevalnih ukrepih zoper nekatere osebe in subjekte glede na razmere v Egiptu (UL L 76, str. 4), kakor se izvajata s sklepom Sveta z dne 21. marca 2013, razglasijo za nična v delu, v katerem se nanašata na tožeče stranke; in

               —

               Toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe na podlagi člena 263 PDEU navajajo šest tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na to, (a) da naj Sklep Sveta 2013/144/SVZP ne bi imel primerne pravne podlage, saj naj ne bi izpolnjeval zahteve iz člena 29 PEU, in (b)da naj se Uredba Sveta (EU) št. 270/2011 ne bi smela uporabljati, saj naj ne bi izpolnjevala zahtev iz svoje zatrjevane pravne podlage, člena 215(2) PDEU.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na to, da naj merilo za sprejetje omejevalnih ukrepov, kakor je določeno v členu 1 Sklepa Sveta 2011/172/SVZP in členu 2 Uredbe Sveta (EU) št. 270/2011, ne bi bilo izpolnjeno. Tožeče stranke trdijo tudi, da je utemeljitev tožene stranke glede sprejetja omejevalnih ukrepov proti tožečim strankam popolnoma nejasno, nespecifično, nepotrjeno, neupravičeno in nezadostno za utemeljitev uporabe takih ukrepov.

               3.

               Tretji tožbeni razlog se nanaša na to, da naj bi tožena stranka kršila pravico tožečih strank do obrambe in učinkovitega sodnega varstva, (a) saj naj omejevalni ukrepi ne bi določali nobenega postopka, po katerem bi se tožeče stranke obveščalo o dokazih, na katerih je temeljil sklep o zamrznitvi njihovih sredstev, in ki bi jim omogočal primerno predstavitev stališč o teh dokazih; (b) podana obrazložitev naj bi vsebovala splošno, nepotrjeno in nejasno trditev o sodnih postopkih; in (c) tožena stranka naj ne bi podala dovolj informacij, da bi tožeče stranke lahko učinkovito predstavile svoja stališča v odgovor, zaradi česar naj Sodišče ne bi moglo presoditi, ali sta bila odločitev in presoja Sveta utemeljeni in potrjeni s prepričljivimi dokazi.

               4.

               Četrti tožbeni razlog se nanaša na to, da naj tožena stranka tožečim strankam ne bi posredovala zadostne obrazložitve, ki bi utemeljevala njihovo vključitev v sporne ukrepe, kar naj bi bilo v nasprotju z njeno obveznostjo jasne navedbe dejanskih in specifičnih razlogov, iz katerih je sprejela odločitev, vključno s specifičnimi posamičnimi razlogi, iz katerih je ugotovila, da so tožeče stranke odgovorne za nezakonito prisvojitev egiptovskih javnih sredstev.

               5.

               Peti tožbeni razlog se nanaša na to, da naj bi tožena stranka neupravičeno in nesorazmerno kršila pravico tožečih strank do lastnine in ugleda.

               6.

               Šesti tožbeni razlog se nanaša na to, da naj bi vključitev tožene stranke na seznam oseb, proti katerim bodo uporabljali omejevalni ukrepi, temeljila na očitni napaki pri presoji.


title: Zadeva C-342/07: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 17. januarja 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki (Neizpolnitev obveznosti države – Direktiva 2002/91/ES – Energetska politika – Varčevanje energije – Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)

text:
               8.3.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 64/12

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 17. januarja 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki
   (Zadeva C-342/07) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2002/91/ES - Energetska politika - Varčevanje energije - Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)
   (2008/C 64/18)
   Jezik postopka: grščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. Patakia in M. B. Schima, zastopnika)

      Tožena stranka: Helenska republika (zastopnik: N. Dafniou, zastopnik)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje, v predpisanem roku, predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2002/91/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2002 o energetski učinkovitosti stavb (UL L 1, str. 65)
   Izrek

               1)

               Helenska republika, s tem da v predpisanem roku ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2002/91/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2002 o energetski učinkovitosti stavb, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2)

               Helenski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 211, 8.9.2007.


title: Zadeva T-63/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 15. decembra 2015 – Shoe Branding Europe/UUNT (Vzporedni črti na rokavu majice) (Znamka Skupnosti — Prijava znamke Skupnosti, ki je sestavljena iz dveh vzporednih črt na dolgih rokavih majice — Absolutni razlog za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               8.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/49

         Sodba Splošnega sodišča z dne 15. decembra 2015 – Shoe Branding Europe/UUNT (Vzporedni črti na rokavu majice)
   (Zadeva T-63/15) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Prijava znamke Skupnosti, ki je sestavljena iz dveh vzporednih črt na dolgih rokavih majice - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2016/C 048/55)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Shoe Branding Europe BVBA (Oudenaarde, Belgija) (zastopnik: J. Løje, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: sprva P. Geroulakos, nato D. Gája, agenta)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 3. decembra 2014 (zadeva R 2560/2013-5) v zvezi z zahtevo za registracijo znaka, ki je sestavljen iz dveh vzporednih črt na rokavih majice, kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi hoe Branding Europe BVBA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 107, 30.3.2015.


title: Zadeva C-430/05: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 5. julija 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Symvoulio tis Epikrateias – Grčija) – Ntionik Anonymi Eraireia Emporias H/Y, Logismikou kai Paroxis Ypiresion Michanografisis, Ioannis Michail Pikoulas proti Epitropi Kefalaiagoras (Direktiva 2001/34/ES – Člen 21 – Sprejetje vrednostnih papirjev v uradno kotacijo na borzo – Prospekt za kotacijo – Objava netočnih informacij – Odgovorne osebe – Člani upravnega odbora)

text:
               25.8.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 199/8

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 5. julija 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Symvoulio tis Epikrateias – Grčija) – Ntionik Anonymi Eraireia Emporias H/Y, Logismikou kai Paroxis Ypiresion Michanografisis, Ioannis Michail Pikoulas proti Epitropi Kefalaiagoras
   (Zadeva C-430/05) (1)

   (Direktiva 2001/34/ES - Člen 21 - Sprejetje vrednostnih papirjev v uradno kotacijo na borzo - Prospekt za kotacijo - Objava netočnih informacij - Odgovorne osebe - Člani upravnega odbora)
   (2007/C 199/13)
   Jezik postopka: grščina
   Predložitveno sodišče
   Symvoulio tis Epikrateias
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Ntionik Anonymi Eraireia Emporias H/Y, Logismikou kai Paroxis Ypiresion Michanografisis, Ioannis Michail Pikoulas

      Tožena stranka: Epitropi Kefalaiagoras
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Symvoulio tis Epikrateias – Razlaga člena 21 Direktive 2001/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. maja 2001 o sprejemu vrednostnih papirjev v uradno kotacijo na borzi in o informacijah, ki jih je treba objaviti v zvezi s temi vrednostnimi papirji (UL L 184, str. 1) – Objava prospekta za kotacijo, ki vsebuje netočne in zavajajoče informacije, ki bi lahko vlagatelje zavedle.
   Izrek
   Člen 21 Direktive 2001/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. maja 2001 o sprejemu vrednostnih papirjev v uradno kotacijo na borzi in o informacijah, ki jih je treba objaviti v zvezi s temi vrednostnimi papirji, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da nacionalni zakonodajalec uvede upravne sankcije v primeru, da so se informacije v prospektu, objavljenem zaradi sprejema prenosljivih vrednostnih papirjev v uradno kotacijo na borzi, izkazale za netočne in zavajajoče, ne samo proti osebam, ki so izrecno omenjene v tem prospektu kot odgovorne, ampak tudi proti izdajatelju navedenih vrednostnih papirjev, ter brez razlikovanja proti članom upravnega odbora ne glede na to, ali so bili slednji v prospektu o kotaciji imenovani kot odgovorni.

      (1)  UL C 60, 11.3.2006.


title: Zadeva T-297/10: Tožba, vložena 8. julija 2010 – DBV proti Komisiji

text:
               11.9.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 246/37

         Tožba, vložena 8. julija 2010 – DBV proti Komisiji
   (Zadeva T-297/10)
   ()
   2010/C 246/63
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: DBV Deutscher Brennstoffvertrieb Würzburg GmbH (Würzburg, Nemčija) (zastopnika: C. Rudolph in A. Günther, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga tožeče stranke

               —

               Razglasiti ničnost Uredbe Komisije (EU) št. 404/2010 z dne 10. maja 2010 o uvedbi začasne protidampinške dajatve na uvoz nekaterih aluminijastih platišč s poreklom iz Ljudske republike Kitajske;

               —

               toženi stranki naložiti plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka izpodbija Uredbo (EU) št. 404/2010 (1), s katero je Komisija uvedla začasno protidampinško dajatev na uvoz nekaterih aluminijastih platišč s poreklom iz Ljudske republike Kitajske.
   V utemeljitev svoje tožbe tožeča stranka navaja, prvič, kršitev bistvenih postopkovnih predpisov in pravice do obrambe, ker med postopkom pred izdajo izpodbijane uredbe ni bila obveščena ali ji ni bila dana možnost izjaviti se ter ji zato ni bilo omogočeno braniti se in predstaviti svoja stališča.
   Drugič, tožeča stranka očita nepopolno ugotovitev dejanskega stanja in zlorabo proste presoje. V povezavi s tem je navedeno, da je bil dejanski stan predstavljen in ugotovljen nepravilno. Tožeča stranka navaja, da na primer niso bili upoštevani menjalni tečaj dolarja, ki se je medtem zvišal, in povišane cene surove nafte. Dalje tožeča stranka glede zlorabe proste presoje, ki jo uveljavlja, navaja, da Komisija ni upoštevala načela sorazmernosti. Po mnenju tožeče stranke gre za zlorabo proste presoje in kršitev Uredbe (ES) št. 1225/2009 (2) v tem, da med preiskavo niso bili zbrani primerni podatki, da bi se ugotovile različne carinske dajatve.

      (1)  Uredba Komisije (EU) št. 404/2010 z dne 10. maja 2010 o uvedbi začasne protidampinške dajatve na uvoz nekaterih aluminijastih platišč s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (UL L 117, str. 64).

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL L 343, str. 51).


title: Zadeva C-501/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Berlin (Nemčija) 8. novembra 2012 – Thomas Specht proti Land Berlin

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/27

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Berlin (Nemčija) 8. novembra 2012 – Thomas Specht proti Land Berlin
   (Zadeva C-501/12)
   2013/C 26/53
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Verwaltungsgericht Berlin

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Thomas Specht

      Tožena stranka: Land Berlin

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba evropsko primarno in/ali sekundarno pravo, tukaj zlasti Direktivo 2000/78/ES (1), v smislu obsežne prepovedi neupravičene diskriminacije zaradi starosti razlagati tako, da zajema tudi nacionalne določbe o plačah deželnih uradnikov?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je treba to evropsko primarno in/ali sekundarno pravo razlagati tako, da nacionalni predpis, po katerem na višino osnovne plače uradnika ob sklenitvi uradniškega delovnega razmerja odločilno vpliva njegova starost in se v nadaljevanju povečuje zlasti glede na trajanje uradniškega delovnega razmerja, pomeni neposredno ali posredno diskriminacijo zaradi starosti?

               3.

               Če je tudi odgovor na drugo vprašanje pritrdilen, ali razlaga tega evropskega primarnega in/ali sekundarnega prava pomeni, da tak nacionalni predpis, s katerim je zakonodajalec želel nagraditi poklicne izkušnje, ni upravičen?

               4.

               Če je tudi odgovor na tretje vprašanje pritrdilen, ali razlaga evropskega primarnega in/ali sekundarnega prava, dokler niso uveljavljena nediskriminatorna pravila o plačah, dopušča drugačno pravno posledico, kot da se diskriminiranim osebam retroaktivno prizna plačilo v skladu z najvišjim plačnim razredom znotraj naziva?
               Ali pravna posledica kršitve prepovedi diskriminacije pri tem izhaja iz samega evropskega primarnega in/ali sekundarnega prava, tukaj zlasti iz Direktive 2000/78/ES, oziroma ali gre le za pravico, ki jo zadevne osebe lahko uveljavljajo na podlagi načela prava Unije o odgovornosti držav članic pri nepravilnem prenosu določb evropskega prava?

               5.

               Ali razlaga evropskega primarnega in/ali sekundarnega prava nasprotuje nacionalnemu ukrepu, po katerem je (naknadni) zahtevek za plačilo ali odškodninski zahtevek odvisen od tega, da so ga uradniki uveljavljali pravočasno?

               6.

               Če so odgovori na prvo, drugo in tretje vprašanje pritrdilni, ali iz razlage evropskega primarnega in/ali sekundarnega prava izhaja, da Überleitungsgesetz (prehodni zakon), s katerim so obstoječi uradniki v razred novega sistema razporejeni le na podlagi zneska svoje osnovne plače, ki jo do dne prehoda dobivajo po stari (diskriminatorni) plačni zakonodaji, in po katerem se nadaljnje napredovanje v višje razrede tako ne glede na absolutno obdobje izkušenj uradnika določi le na podlagi obdobij izkušenj, pridobljenih po začetku veljave Überleitungsgesetz, pomeni ohranjanje obstoječe diskriminacije zaradi starosti, ki traja, dokler v posameznem primeru ni dosežen najvišji plačilni razred?

               7.

               Če je tudi odgovor na šesto vprašanje pritrdilen, ali je razlaga evropskega primarnega in/ali sekundarnega prava v nasprotju z upravičenjem takega neomejenega trajnega različnega obravnavanja kot ciljem zakonodajalca, v skladu s katerim naj se s prehodnim zakonom ne bi ščitile (samo) pridobljene ugodnosti, ki obstajajo na dan prehoda, ampak (tudi) pričakovanje prihodkov za celotno življenjsko dobo v ustreznem plačilnem razredu, za katere je bilo predvideno, da se izplačajo po stari plačni zakonodaji?
               Ali je nadaljnjo diskriminacijo obstoječih uradnikov mogoče upravičiti s tem, da bi bila alternativna ureditev (posamično razvrščanje tudi obstoječih uradnikov na podlagi obdobij izkušenj) povezana s povečanimi upravnimi stroški?

               8.

               Če je odgovor glede upravičenja iz sedmega vprašanja nikalen, ali razlaga evropskega primarnega in/ali sekundarnega prava, dokler ni tudi za obstoječe uradnike uveljavljena nediskriminatorna plačna zakonodaja, dopušča drugačno pravno posledico, kot je retroaktivno in nadaljnje priznanje plačila obstoječim uradnikom v skladu z najvišjim plačilnim razredom znotraj naziva?
               Ali pravna posledica kršitve prepovedi diskriminacije pri tem izhaja iz samega evropskega primarnega in/ali sekundarnega prava, tukaj zlasti iz Direktive 2000/78/ES, oziroma ali gre le za pravico, ki jo zadevne osebe lahko uveljavljajo na podlagi načela prava Unije o odgovornosti držav članic pri nepravilnem prenosu določb evropskega prava?

      (1)  Direktiva Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu


title: Zadeva F-70/07: Tožba, vložena 23. julija 2007 – Marcuccio proti Komisiji

text:
               22.9.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/20

         Tožba, vložena 23. julija 2007 – Marcuccio proti Komisiji
   (Zadeva F-70/07)
   (2007/C 223/36)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (Zastopnik: G. Cipressa, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba (v nadaljevanju: sporna odločba), ki je sicer bila sprejeta, s katero je tožena stranka zavrnila zahtevek z dne 22. junija 2006, s katerim je tožeča stranka zahtevala, da ji Komisija povrne tisti del stroškov, ki jih je imela v zadevi Marcuccio proti Komisiji, T-176/04 (1) že pred Sodiščem prve stopnje Evropskih skupnosti, in ki so bili toženi stranki naloženi s sklepom z dne 6. marca 2006, naj se razglasi za nično;

               —

               odločba, ki je sicer bila sprejeta, s katero je bila zavrnjena pritožba tožeče stranke zoper sporno odločbo, naj se v potrebnem obsegu razglasi za nično;

               —

               toženi stranki naj se naloži, da tožeči stranki plača znesek v višini 6 347,67 eura, skupaj z zamudnimi obrestmi in revalorizacijo po skupni letni obrestni meri v višini 10 % z letno kapitalizacijo, od zahtevka z dne 22. junija 2006 do današnjega datuma, za povračilo premoženjske škode tožeče stranke zaradi sporne odločbe;

               —

               toženi stranki naj se naloži, da plača tožeči stranki znesek v višini 1 000 eurov za izgubo možnosti, ki bi jo lahko tožeča stranka izrabila, če bi lahko v obdobju, ko ji ni bil plačan znesek, z njim razpolagala;

               —

               toženi stranki naj se naloži, da plača tožeči stranki, pro bono et ex aequo, znesek v višini 3 000 eurov, oziroma tisti višji ali nižji znesek, ki ga bo Sodišče za uslužbence določilo za ustreznega, za povračilo nepremoženjske škode zaradi sporne odločbe;

               —

               toženi stranki naj se naloži, da plača tožeči stranki za vsak dan od današnjega datuma do dne, ko bo tožena stranka v celoti in brez vsakršne izjeme izvršila vsako odločbo v zvezi s sprejetjem zahteve z dne 22. junija 2006, znesek v višini 2 eura, oziroma tisti višji ali nižji znesek, ki ga bo Sodišče za uslužbence določilo za ustreznega, da se plača vsak prvi dan v mesecu v zvezi z zapadlimi pravicami preteklega meseca za škodo zaradi morebitne zamude pri izvršitvi odločbe v zvezi s sprejetjem;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka v utemeljitev svojih trditev navaja tri tožbene razloge: 1) očitno pomanjkljiva obrazložitev; 2) kršitev prava; 3) kršitev dolžnosti skrbnega ravnanja in dobrega upravljanja.

      (1)  UL C 121, 20.5.2006, str. 12. Zaradi dejanske napake se tožeča stranka sklicuje na zadevo T-176/03 namesto na zadevo T-176/04.


title: Zadeva T-199/08: Tožba, vložena 3. junija 2008 – Ziegler proti Komisiji

text:
               19.7.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 183/28

         Tožba, vložena 3. junija 2008 – Ziegler proti Komisiji
   (Zadeva T-199/08)
   (2008/C 183/53)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Ziegler SA (zastopnik: J.-L. Lodomez, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba Evropske komisije z dne 11. marca 2008 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 Pogodbe ES in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/38.543 – Mednarodna selitvena dejavnost), s katero je bila tožeči stranki naložena globa v višini 9 200 000,00 eurov, naj se razglasi za nično;

               —

               podredno, navedena globa naj se odpravi;

               —

               še bolj podredno, znesek te globe naj se znatno zniža;

               —

               in, v vsakem primeru naj se Evropski komisiji naloži plačilo vseh stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka s tožbo predlaga razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2008)926 konč. z dne 11. marca 2008 v zadevi COMP/38.543 – Mednarodna selitvena dejavnost, s katero je Komisija ugotovila, da so nekatera podjetja, med katerimi je tudi tožeča stranka, kršila člen 81(1) ES in člen 53(1) Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, s tem ko so določila cene za mednarodne selitvene storitve v Belgiji, si razdelila del tega trga in manipulirala s postopkom v fazi predložitve ponudb na javni razpis.
   Tožeča stranka za utemeljitev svojih predlogov navaja, da je Komisija storila očitno napako pri presoji in napačno uporabila pravo pri opredelitvi zadevnega trga in presoji velikosti trga ter tržnih deležev vseh zadevnih družb.
   Tožeča stranka se poleg tega sklicuje na tožbene razloge v zvezi s kršitvijo obveznosti obrazložitve, pravice do obrambe, pravice dostopa do spisa, pravice do poštenega sojenja in splošnega načela dobrega upravljanja.
   Tožeča stranka glede naložene globe in njenega zneska navaja:

               —

               Komisija naj ne bi dokazala, da so zadevna ravnanja znatno vplivala na trgovino med državami članicami;

               —

               znesek globe ni sorazmeren z dejanskim obsegom ravnanj in njihovim dejanskim vplivom na trg; in

               —

               Komisija je dalj časa vedela za prakso lažnih ponudb in jo dopuščala; ker Komisija ni ukrepala, naj bi tožeča stranka štela, da je ravnanje zakonito.

         Nazadnje, tožeča stranka meni, da naj Komisija kot olajševalno okoliščino ne bi upoštevala, da je tožeča stranka prenehala z usklajenim ravnanjem že pred časom in da so lažne ponudbe ustrezale zahtevam na trgu in ne omejevalnemu sporazumu ali usklajenemu ravnanju. Tožeča stranka se prav tako sklicuje na kršitev načela enakega obravnavanja.


title: Zadeva C-452/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Krefeld (Nemčija) 9. oktobra 2012 – NIPPONKOA Insurance Co (Europe) Ltd proti Inter-Zuid Transport BV

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/18

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Krefeld (Nemčija) 9. oktobra 2012 – NIPPONKOA Insurance Co (Europe) Ltd proti Inter-Zuid Transport BV
   (Zadeva C-452/12)
   2013/C 26/32
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Landgericht Krefeld

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: NIPPONKOA Insurance Co (Europe) Ltd

      Tožena stranka: Inter-Zuid Transport BV

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali člen 71 Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 (1) z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah nasprotuje izključno samostojni razlagi konvencije ali pa je treba pri uporabi takih konvencij upoštevati tudi cilje in načela te uredbe?

               2.

               Ali člen 71 Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah nasprotuje taki razlagi konvencije, da ugotovitvena tožba, o kateri je bilo odločeno v eni državi članici, ni ovira za naknadno vložitev dajatvene tožbe v drugi državi članici, če je v skladu s to konvencijo v zvezi s tem mogoča tudi razlaga v skladu s členom 27 Uredbe št. 44/2001?

      (1)  UL 2001 L 12, str. 1.


title: Zadeva C-314/14: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 17. februarja 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Korkein hallinto-oikeus – Finska) – Sanoma Media Finland Oy – Nelonen Media/Viestintävirasto (Predhodno odločanje — Direktiva 2010/13/EU — Člen 19(1) — Ločevanje med televizijskim oglaševanjem in programi — Deljen zaslon — Člen 23(1) in (2) — Omejitev časa predvajanja televizijskih oglaševalskih vložkov na 20 % posamezne ure — Napovedi sponzorstva — Druge navedbe sponzorja — ,Črne sekunde)

text:
               25.4.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 145/8

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 17. februarja 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Korkein hallinto-oikeus – Finska) – Sanoma Media Finland Oy – Nelonen Media/Viestintävirasto
   (Zadeva C-314/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Direktiva 2010/13/EU - Člen 19(1) - Ločevanje med televizijskim oglaševanjem in programi - Deljen zaslon - Člen 23(1) in (2) - Omejitev časa predvajanja televizijskih oglaševalskih vložkov na 20 % posamezne ure - Napovedi sponzorstva - Druge navedbe sponzorja - ,Črne sekunde))
   (2016/C 145/08)
   Jezik postopka: finščina

      Predložitveno sodišče

   Korkein hallinto-oikeus

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Sanoma Media Finland Oy – Nelonen Media

      Tožena stranka: Viestintävirasto

      Izrek

               1.

               Člen 19(1) Direktive 2010/13/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. marca 2010 o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju avdiovizualnih medijskih storitev (Direktiva o avdiovizualnih medijskih storitvah) je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni zakonodaji, kakršna je v postopku v glavni stvari, ki dopušča, da deljeni zaslon, ki v enem stolpcu prikazuje odjavno špico televizijskega programa, v drugem stolpcu pa se predstavljajo prihajajoči programi, s čimer se ločijo program, ki se zaključuje, in oglasni blok, ki mu sledi, ni nujno kombiniran ali zaključen z akustičnim ali optičnim signalom, če uporaba tega sredstva izpolnjuje obe zahtevi iz člena 19(1), prvi stavek, te direktive, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

               2.

               Člen 23(2) Direktive 2010/13 je treba razlagati tako, da je treba sponzorske znake, kakršni so v postopku v glavni stvari, ki se ne pojavljajo v sponzoriranem programu temveč v drugih programih, vključiti v najdaljši dopustni obseg oglaševanja v posamezni uri, ki je določen v členu 23(1) te direktive.

               3.

               Člen 23(1) Direktive 2010/13 je treba v primeru, da država članica ni izkoristila možnosti, da sprejme strožje pravilo, kot je določeno v tem členu, razlagati tako, da ne samo, da ne nasprotuje temu, da se „črne sekunde“, ki so umeščene med različne oglase znotraj televizijskega oglasnega bloka ali med ta blok in televizijski program, ki bloku sledi, vključijo v najdaljši dopustni obseg oglaševanja, ki je v tem členu določen na 20 % oglaševalskih vložkov v posamezni uri, temveč da se s tem členom taka vključitev tudi zahteva.

      (1)  UL C 292, 1.9.2014.


title: Zadeva T-840/14: Tožba, vložena 23. decembra 2014 – International Gaming Projects/UUNT – British Sky Broadcasting Group (Sky BONUS)

text:
               23.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 65/50

         Tožba, vložena 23. decembra 2014 – International Gaming Projects/UUNT – British Sky Broadcasting Group (Sky BONUS)
   (Zadeva T-840/14)
   (2015/C 065/67)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: International Gaming Projects Ltd (Valletta, Malta) (zastopnik: M. Garayalde Niño, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Združeno kraljestvo)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Imetnik sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Skupnosti, ki vsebuje besedni element „Sky BONUS“– Prijava št. 10 734 549

      Postopek pred UUNT: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba četrtega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 23. oktobra 2014 v zadevi R 2040/2013-4

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo delno razveljavi in odobri registracijo znamke Skupnosti „Sky BONUS“;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b), (4) in (5) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-695/15 PPU: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 17. marca 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Madžarska) – Shiraz Baig Mirza/Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal (Predhodno odločanje — Nujni postopek predhodnega odločanja — Uredba (EU) št. 604/2013 — Merila in mehanizmi za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito — Člen 3(3) — Pravica držav članic, da prosilca pošljejo v varno tretjo državo — Člen 18 — Obveznosti odgovorne države članice obravnavati prošnjo v primeru ponovnega sprejema prosilca — Direktiva 2013/32/EU — Skupni postopki za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite — Obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito)

text:
               2.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 156/21

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 17. marca 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Madžarska) – Shiraz Baig Mirza/Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal
   (Zadeva C-695/15 PPU) (1)

   ((Predhodno odločanje - Nujni postopek predhodnega odločanja - Uredba (EU) št. 604/2013 - Merila in mehanizmi za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito - Člen 3(3) - Pravica držav članic, da prosilca pošljejo v varno tretjo državo - Člen 18 - Obveznosti odgovorne države članice obravnavati prošnjo v primeru ponovnega sprejema prosilca - Direktiva 2013/32/EU - Skupni postopki za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite - Obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito))
   (2016/C 156/29)
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Shiraz Baig Mirza

      Tožena stranka: Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal

      Izrek

               1.

               Člen 3(3) Uredbe (EU) št. 604/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva je treba razlagati tako, da pravico prosilca za mednarodno zaščito poslati v varno tretjo državo lahko uresničuje tudi država članica, potem ko je v skladu s to uredbo in v okviru postopka ponovnega sprejema priznala, da je odgovorna za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo je vložil prosilec, ki je to državo članico zapustil, preden je bila sprejeta vsebinska odločitev o njegovi prvi prošnji za mednarodno zaščito.

               2.

               Člen 3(3) Uredbe št. 604/2013 je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da je prosilec za mednarodno zaščito poslan v varno tretjo državo, kadar država članica, ki je navedenega prosilca predala odgovorni državi članici, v postopku ponovnega sprejema ni bila obveščena niti o ureditvi zadnjenavedene države članice glede pošiljanja prosilcev v varne tretje države niti o praksi njenih pristojnih organov v zvezi s tem.

               3.

               Člen 18(2) Uredbe št. 604/2013 je treba razlagati tako, da ne zahteva, da je v primeru ponovnega sprejema prosilca za mednarodno zaščito obravnavanje njegove prošnje za mednarodno zaščito treba nadaljevati v fazi, v kateri je bilo prekinjeno.

      (1)  UL C 90, 7.3.2016.


title: Zadeva F-141/14: Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 15. decembra 2015 – Guittet/Komisija (Javni uslužbenci — Nekdanji uradnik — Socialna varnost — Prevzem stroškov zdravljenja — Zdravstvena kartoteka, ki jo vodi Komisija — Načelo dobrega upravljanja in dolžnost skrbnega ravnanja — Nepogodbena odgovornost Unije)

text:
               8.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/95

         Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 15. decembra 2015 – Guittet/Komisija
   (Zadeva F-141/14) (1)

   ((Javni uslužbenci - Nekdanji uradnik - Socialna varnost - Prevzem stroškov zdravljenja - Zdravstvena kartoteka, ki jo vodi Komisija - Načelo dobrega upravljanja in dolžnost skrbnega ravnanja - Nepogodbena odgovornost Unije))
   (2016/C 048/108)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Christian Guittet (Cannes, Francija) (zastopnika: L. Levi in A. Tymen, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva J. Currall in T. S. Bohr, agenta, C. Mélotte, odvetnik, nato T. S. Bohr, agent, C. Mélotte, odvetnik)

      Predmet

   Razglasitev ničnosti odločbe o zavrnitvi odškodninskega zahtevka zaradi nepravilnega ravnanja Komisije, ki je odgovorna za vodenje zdravstvene kartoteke tožeče stranke, ki se je hudo ponesrečila, in odškodninski zahtevek za zatrjevano premoženjsko in nepremoženjsko škodo.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               C. Guittet nosi svoje stroške in stroške Evropske komisije.

      (1)  UL C 89, 16.3.2015, str. 46.


title: Zadeva C-499/06: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 22. maja 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sąd Okręgowy w Koszalinie – Republika Poljska) – Halina Nerkowska proti Zakład Ubezpieczeń Społecznych (Invalidska pokojnina, odobrena civilnim žrtvam vojne ali represije – Pogoj prebivališča na nacionalnem ozemlju – Člen 18(1) ES)

text:
               5.7.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/7

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 22. maja 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sąd Okręgowy w Koszalinie – Republika Poljska) – Halina Nerkowska proti Zakład Ubezpieczeń Społecznych
   (Zadeva C-499/06) (1)

   (Invalidska pokojnina, odobrena civilnim žrtvam vojne ali represije - Pogoj prebivališča na nacionalnem ozemlju - Člen 18(1) ES)
   (2008/C 171/12)
   Jezik postopka: poljščina
   Predložitveno sodišče
   Sąd Okręgowy w Koszalinie
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Halina Nerkowska

      Tožena stranka: Zakład Ubezpieczeń Społecznych
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Sąd Okręgowy w Koszalinie – Razlaga člena 18 ES – Združljivost nacionalne določbe, ki izplačilo odobrene dajatve žrtvam vojne in njenih posledic pogojuje s prebivališčem na nacionalnem ozemlju.
   Izrek
   Člen 18(1) ES je treba razlagati tako, da nasprotuje zakonodaji države članice, na podlagi katere bi slednja na splošno in v vseh okoliščinah svojim državljanom zavrnila izplačilo dajatev, odobrenih civilnim žrtvam vojne ali represije, samo zato, ker v obdobju izplačevanja te dajatve ne prebivajo na ozemlju te države, ampak na ozemlju druge države članice.

      (1)  UL C 20, 27.1.2007.


title: Zadeva C-212/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach (Republika Poljska) 3. maja 2010 – Logstor ROR Polska Sp. z o.o. proti Dyrektor Izby Skarbowej w Katowicach

text:
               31.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach (Republika Poljska) 3. maja 2010 – Logstor ROR Polska Sp. z o.o. proti Dyrektor Izby Skarbowej w Katowicach
   (Zadeva C-212/10)
   ()
   2010/C 209/20
   Jezik postopka: poljščina

      Predložitveno sodišče

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Logstor ROR Polska Sp. z o.o.

      Tožena stranka: Dyrektor Izby Skarbowej w Katowicach

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je člen 4(2) Direktive Sveta z dne 17. julija 1969 o posrednih davkih na zbiranje kapitala (69/335/EGS) (1), ki je bil 17. junija 1985 spremenjen s členom 1(1) Direktive 85/303/EGS (2) z dne 10. junija 1985, pooblaščal državo članico, da 1. januarja 2007 ponovno uvede dajatev na kapital iz naslova posojila, ki ga najame kapitalska družba, če je posojilodajalec upravičen udeleženec pri dobičku družbe in če je država članica prej prenehala obračunavati ta davek z dnem pristopa, torej 1. maja 2004?

      (1)  Posebna izdaja v slovenščini: poglavje 9 zvezek 1 str. 11-15

      (2)  Direktiva Sveta o spremembi Direktive 69/335/EGS o posrednih davkih na zbiranje kapitala. (UL L 156, str. 23-24).


title: Zadeva T -77/05: Tožba Andrea Balduinija proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 19. februarja 2005

text:
               16.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 93/40

         Tožba Andrea Balduinija proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 19. februarja 2005
   (Zadeva T -77/05)
   (2005/C 93/73)
   Jezik postopka: italijanščina
   Andrea Balduini, ki ga zastopa Gabriele Balduini, avvocato, je dne 19. februarja 2005 vložil tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               1)

               razglasi za nično odločbo OPI 12.11.2004, ADMIN. B.2-PC/amd-D (2004)27617, sporočeno s priporočenim pismom s povratnico z dne 15.11.2004, prejeto dne 22.11.2004, in nato izloči dve vprašanji, t.j. št. 11 in št. 36 v preizkusu A (poznavanje področja) javnega natečaja EPSO/A/11/03, oziroma vsaj eno izmed njih;

               2)

               in posledično, po razglasitvi ničnosti odločbo natečajne komisije EPSO/A/11/03, sporočene tožeči stranki v obvestilu z dne 14.05.2004 EPSO/5000LM – EN, preveri in ugotovi, da ima tožeča stranka enega izmed 450 najboljših rezultatov in da se jo torej pripusti v nadaljnje faze natečaja EPSO/A/11/03;

               3)

               v vsakem primeru naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka v tej zadevi se je udeležila splošnega natečaja EPSO/A/11/03, ki je v prvi fazi predvideval, da se opravijo trije predizbirni testi.
   Z obvestilom z dne 14.5.2004 je komisija tožečo stranko obvestila, da skupni rezultat 44,726 točk, ki ga je dosegla na predizbirnih testih, ne zadošča za uvrstitev med 450 najboljših rezultatov, in da posledično ni pripuščena na nadaljnje preizkuse.
   S kasnejšimi obvestili je komisija vsem kandidatom podrobneje razložila, da so bili rezultati predizbirnih testov ugotovljeni šele po tem, ko je komisija sama razveljavila pet vprašanj s teh testov (št. 17 v testu A, št. 4 in 20 v testu B in št. 45 in 52 v testu C).
   Tako pritožba na komisijo kot ugovor na EPSO sta bila zavrnjena. Na teh dveh stopnjah je bila predlagana razveljavitev dodatnih dveh vprašanj v testu A (št. 11 in 36), ker sta bili napačni, nelogični in nerazumljivi, da bi tožeča stranka dosegla ustrezen rezultat in bila vključena med 450 najboljših kandidatov in pripuščena v nadaljnje faze natečaja. Obe sredstvi sta bili zavrnjeni.
   V utemeljitev svojih predlogov, tožeča stranka navaja kršitev načela enakega obravnavanja iz člena 5(3) Kadrovskih predpisov.


title: Zadeva C-310/06: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 18. julija 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Gerechtshof te Amsterdam – Nizozemska) – F.T.S. International BV proti Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West (Skupna carinska tarifa – Kombinirana nomenklatura – Uvrstitev – Piščančji kosi brez kosti, zamrznjeni in soljeni – Veljavnost Uredbe (ES) št. 1223/2002)

text:
               8.9.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/8

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 18. julija 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Gerechtshof te Amsterdam – Nizozemska) – F.T.S. International BV proti Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West
   (Zadeva C-310/06) (1)

   (Skupna carinska tarifa - Kombinirana nomenklatura - Uvrstitev - Piščančji kosi brez kosti, zamrznjeni in soljeni - Veljavnost Uredbe (ES) št. 1223/2002)
   (2007/C 211/14)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predložitveno sodišče
   Gerechtshof te Amsterdam
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: F.T.S. International BV

      Tožena stranka: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Gerechtshof te Amsterdam – Veljavnost Uredbe Komisije (ES) št. 1223/2002 z dne 8. julija 2002 o uvrstitvi določenega blaga v kombinirano nomenklaturo (UL L 179, str. 8) – Piščančji kosi brez kosti, zamrznjeni in soljeni.
   Izrek
   Uredba Komisije (ES) št. 1223/2002 z dne 8. julija 2002 o uvrstitvi določenega blaga v kombinirano nomenklaturo je neveljavna.

      (1)  UL C 224, 16.9.2006.


title: Zadeva F-38/15: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 7. marca 2016 – FJ/Parlament

text:
               18.4.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 136/50

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 7. marca 2016 – FJ/Parlament
   (Zadeva F-38/15) (1)

   (2016/C 136/73)
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik tretjega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 178, 1.6.2015, str. 6.


title: Zadeva C-22/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 22. januarja 2008 vložilo Sozialgericht Nürnberg (Nemčija) – Athanasios Vatsouras proti Arbeitsgemeinschaft (ARGE) Nürnberg 900

text:
               26.4.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 107/10

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 22. januarja 2008 vložilo Sozialgericht Nürnberg (Nemčija) – Athanasios Vatsouras proti Arbeitsgemeinschaft (ARGE) Nürnberg 900
   (Zadeva C-22/08)
   (2008/C 107/15)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Sozialgericht Nürnberg
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Athanasios Vatsouras

      Tožena stranka: Arbeitsgemeinschaft (ARGE) Nürnberg 900
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1)

               Ali je člen 24(2) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 (1) združljiv s členom 12 ES v povezavi s členom 39 ES?

               2)

               Ali v primeru, da je odgovor na vprašanje 1 nikalen, člen 12 ES v povezavi s členom 39 ES nasprotuje nacionalni ureditvi, ki državljane Unije izključuje od prejemanja socialne pomoči, če je prekoračeno najdaljše dovoljeno trajanje prebivanja iz člena 6 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 in pravice do prebivanja ni niti na podlagi drugih predpisov?

               3)

               Ali v primeru, da je odgovor na vprašanje 1 pritrdilen, člen 12 ES nasprotuje nacionalni ureditvi, ki državljane države članice EU izključuje celo od socialnih dajatev, ki so zagotovljene nezakonitim priseljencem?

      (1)  UL L 158, str. 77.


title: Zadeva F-17/15: Sodba Sodišča za uslužbence (sodnik posameznik) z dne 10. decembra 2015 – Jäger-Waldau/Komisija (Javni uslužbenci — Uradniki — Ocena — Ocenjevalno poročilo — Zahteva za spremembo — Zavrnitev)

text:
               8.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/96

         Sodba Sodišča za uslužbence (sodnik posameznik) z dne 10. decembra 2015 – Jäger-Waldau/Komisija
   (Zadeva F-17/15) (1)

   ((Javni uslužbenci - Uradniki - Ocena - Ocenjevalno poročilo - Zahteva za spremembo - Zavrnitev))
   (2016/C 048/109)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Arnulf Jäger-Waldau (Laveno, Italija) (zastopnik: D. Fouquet, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva J. Currall in G. Berscheid, agenta, nato G. Berscheid, agent)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe organa za imenovanja, da ne spremeni poročila o oceni tožeče stranke za leto 2013.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               A. Jäger-Waldau nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

      (1)  UL C 127, 20.4.2015, str. 40.


title: Zadeva C-336/13 P: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 12. februarja 2015 – Evropska komisija/IPK International – World Tourism Marketing Consultants GmbH (Pritožba — Odločba Komisije o naložitvi vračila finančne pomoči — Izvršitev sodbe Splošnega sodišča Evropske unije — Razlika med zamudnimi in kompenzacijskimi obresti — Izračun obresti)

text:
               13.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 118/3

         Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 12. februarja 2015 – Evropska komisija/IPK International – World Tourism Marketing Consultants GmbH
   (Zadeva C-336/13 P) (1)

   ((Pritožba - Odločba Komisije o naložitvi vračila finančne pomoči - Izvršitev sodbe Splošnega sodišča Evropske unije - Razlika med zamudnimi in kompenzacijskimi obresti - Izračun obresti))
   (2015/C 118/04)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: F. Dintilhac, G. Wilms in G. Zavvos, agenti)

      Druga stranka v postopku: IPK International – World Tourism Marketing Consultants GmbH (zastopnik: C. Pitschas, odvetnik)

      Izrek

               1.

               Sodba Splošnega sodišča Evropske unije IPK International/Komisija (T-671/11, EU:T:2011:185) se razveljavi v delu, kjer nalaga, da se zamudne obresti, ki jih Evropska komisija dolguje družbi IPK International – World Tourism Marketing Consultants GmbH, določijo od zneska glavne terjatve, povišanega za prej natekle obresti.

               2.

               Pritožba se v preostalem zavrne.

               3.

               Zamudne obresti, ki jih Evropska komisija dolguje družbi IPK International – World Tourism Marketing Consultants GmbH, je treba izračunati le od glavnice terjatve.

               4.

               Evropska komisija in družba IPK International – World Tourism Marketing Consultants GmbH nosita vsaka svoje stroške pritožbenega postopka.

      (1)  UL C 260, 7.9.2013.


title: Zadeva C-68/06: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Helenski republiki, vložena  6. februarja 2006

text:
               25.3.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 74/11

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Helenski republiki, vložena 6. februarja 2006
   (Zadeva C-68/06)
   (2006/C 74/21)
   Jezik postopka: grščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata Minás Konstantinidis, član pravne službe, in Florence Simonetti, nacionalna izvedenka, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, je 6. februarja 2006 na Sodišču Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Helenski republiki.
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da Helenska republika s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2001/42/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2001 o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje, oziroma v vsakem primeru s tem, da o sprejetju teh predpisov ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;

               2.

               Helenski republiki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos direktive v notranji pravni red se je iztekel 21. julija 2004.

      (1)  UL L 197, 21.7.2001, str. 30.


title: Zadeva T-457/14 P: Sodba Splošnega sodišča z dne 15. julija 2015 – Rouffaud proti ESZD (Pritožba — Javni uslužbenci — Pogodbeni uslužbenec za pomožne naloge — Sprememba pogodbe — Pravilo o skladnosti med tožbo in pritožbo — Člen 91(2) Kadrovskih predpisov)

text:
               14.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 302/52

         Sodba Splošnega sodišča z dne 15. julija 2015 – Rouffaud proti ESZD
   (Zadeva T-457/14 P) (1)

   ((Pritožba - Javni uslužbenci - Pogodbeni uslužbenec za pomožne naloge - Sprememba pogodbe - Pravilo o skladnosti med tožbo in pritožbo - Člen 91(2) Kadrovskih predpisov))
   (2015/C 302/67)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnik: Thierry Rouffaud (Bruselj, Belgija) (zastopniki: sprva M. de Abreu Caldas, D. de Abreu Caldas in J.-N. Louis, nato J.-N. Louis in N. de Montigny, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska služba za zunanje delovanje (ESZD) (zastopnika: S. Marquardt in M. Silva, zastopnika)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije (tretji senat) z dne 9. aprila 2014, Rouffaud/ESZD (F-59/13, RecFP, EU:F:2014:49), s katero se predlaga razveljavitev te sodbe.

      Izrek

               1.

               Sodba Sodišča za uslužbence Evropske unije (tretji senat) z dne 9. aprila 2014, Rouffaud/ESZD (F-59/13, RecFP, EU:F:2014:49) se razveljavi.

               2.

               Zadeva se vrne v odločanje Sodišču za uslužbence.

               3.

               Odločitev o stroških se pridrži.

      (1)  UL C 261, 11.8.2014.


title: Zadeva C-240/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 22. maja 2015 – Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni/Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT in drugi

text:
               14.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 302/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 22. maja 2015 – Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni/Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT in drugi
   (Zadeva C-240/15)
   (2015/C 302/17)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Consiglio di Stato

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnik: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

      Nasprotne stranke v pritožbenem postopku: Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Economia e delle Finanze

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali načeli nepristranskosti in neodvisnosti, ki ju je treba priznati nacionalnim regulativnim organom iz člena [3] Direktive 2002/21/ES (1), ter načelo osnovnega samofinanciranja iz člena 12 Direktive 2002/20/ES (2) tudi s finančnega in organizacijskega vidika nasprotujejo nacionalni zakonodaji (kakršna je upoštevna v tem postopku), v skladu s katero tudi za navedene organe na splošno veljajo določbe o javnih financah, zlasti posebne določbe o omejevanju in racionalizaciji javnofinančnih izdatkov?

      (1)  Direktiva 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 349).

      (2)  Direktiva 2002/20/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (direktiva o odobritvi) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 337).


title: Zadeva C-345/16: Sklep Sodišča (deseti senat) z dne 29. novembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal de première instance de Liège – Belgija) – Jean Jacob, Dominique Lennertz/État belge (Predhodno odločanje — Dejanski in pravni okvir spora o glavni stvari — Neobstoj zadostnih pojasnil — Očitna nedopustnost — Člen 53(2) — Člen 94 Poslovnika Sodišča)

text:
               20.3.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/3

         Sklep Sodišča (deseti senat) z dne 29. novembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal de première instance de Liège – Belgija) – Jean Jacob, Dominique Lennertz/État belge
   (Zadeva C-345/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Dejanski in pravni okvir spora o glavni stvari - Neobstoj zadostnih pojasnil - Očitna nedopustnost - Člen 53(2) - Člen 94 Poslovnika Sodišča))
   (2017/C 086/03)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal de première instance de Liège

      Stranke

      Tožeči stranki: Jean Jacob, Dominique Lennertz

      Tožena stranka: État belge

      Izrek

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo tribunal de première instance de Liège (Belgija) z odločbo z dne 9. junija 2016, je očitno nedopusten.

      (1)  UL C 326, 5.9.2016.


title: Zadeva C-263/08: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 15. oktobra 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Högsta domstolen – Švedska) – Djurgården-Lilla Värtans Miljöskyddsförening proti Stockholms kommun genom dess marknämnd (Direktiva 85/337/EGS — Udeležba javnosti pri odločanju v okoljskih zadevah — Pravica začeti revizijski postopek zoper odločbe o odobritvi projektov, ki bodo verjetno pomembno vplivali na okolje)

text:
               5.12.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/12

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 15. oktobra 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Högsta domstolen – Švedska) – Djurgården-Lilla Värtans Miljöskyddsförening proti Stockholms kommun genom dess marknämnd
   (Zadeva C-263/08) (1)

   (Direktiva 85/337/EGS - Udeležba javnosti pri odločanju v okoljskih zadevah - Pravica začeti revizijski postopek zoper odločbe o odobritvi projektov, ki bodo verjetno pomembno vplivali na okolje)
   2009/C 297/12
   Jezik postopka: švedščina

      Predložitveno sodišče

   Högsta domstolen

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Djurgården-Lilla Värtans Miljöskyddsförening

      Tožena stranka: Stockholms kommun genom dess marknämnd

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Högsta domstolen – Razlaga členov 1(2), 6(4) in 10a in Priloge II, točka 10, Direktive Sveta z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (UL L 175, str. 40), kot je bila spremenjena z Direktivo 2003/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. maja 2003 o sodelovanju javnosti pri sestavi nekaterih načrtov in programov v zvezi z okoljem in o spremembi direktiv Sveta 85/337/EGS in 96/61/ES glede sodelovanja javnosti in dostopa do sodišč (UL L 156, str. 17) – Majhno, neprofitno, lokalno ustanovljeno združenje, ki je sodelovalo pri predhodnem postopku za odobritev projekta, ki bo verjetno pomembno vplival na okolje – Nacionalna zakonodaja, ki neprofitnim združenjem omogoča vložitev tožbe zoper odločbe o odobritvi takih projekov pod pogojem, da imajo v statutu kot svoj namen določeno varstvo okolja, da svojo dejavnost izvajajo najmanj tri leta in da imajo vsaj 2 000 članov.

      Izrek

               1.

               Projekt, kot je ta v postopku v glavni stvari, za črpanje pronicajoče podtalnice iz tunela, ki varuje električne kable, in dovajanje vode v zemljo ali kamnine, da se nadomesti morebitno znižanje podtalnice, ter izgradnjo in vzdrževanje obratov za črpanje in dovajanje, spada pod točko 10(l) Priloge II k Direktivi Sveta 85/337/EGS z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2003/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. maja 2003, ne glede na končni namen podtalnice in zlasti ne glede na to, ali bo predmet nadaljnje uporabe.

               2.

               Člani zadevne javnosti v smislu členov 1(2) in 10a Direktive 85/337, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2003/35, morajo imeti možnost izpodbijanja odločbe, s katero je organ, ki je del sodne oblasti države članice, odločil o zahtevi za izdajo soglasja k posegu, ne glede na vlogo, ki so jo lahko imeli, ko so sodelovali v postopku pred tem organom, ki je obravnaval vprašanje soglasja k posegu, in mu predložili svoja stališča.

               3.

               Člen 10a Direktive 85/337, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2003/35, nasprotuje določbi nacionalnega prava, ki pravico do izpodbijanja odločitve o dejavnosti, ki spada na področje uporabe te direktive, kakor je bila spremenjena, pridržuje le združenjem za varstvo okolja, ki imajo vsaj 2 000 članov.

      (1)  UL C 209, 15.8.2008.


title: Zadeva C-517/14 P: Pritožba, ki jo je Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. vložila 17. novembra 2014 zoper sklep Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 3. septembra 2014 v zadevi T-112/11, Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V./Komisija

text:
               26.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/15

         Pritožba, ki jo je Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. vložila 17. novembra 2014 zoper sklep Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 3. septembra 2014 v zadevi T-112/11, Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V./Komisija
   (Zadeva C-517/14 P)
   (2015/C 026/20)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Pritožnica: Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. (zastopnika: M. Loschelder, V. Schoene, odvetnika)

      Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Kraljevina Nizozemska, Nederlandse Zuivelorganisatie

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj

               —

               izpodbijani sklep razveljavi in Uredbo Komisije (EU) št. 1121/2010 z dne 2. decembra 2010 o vpisu imena v register zaščitenih označb porekla in zaščitenih geografskih označb (Edam Holland (ZGO)) (1) razglasi za nično;

               —

               podredno, zadevo vrne v odločanje Splošnemu sodišču;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov pritožnice v tožbenem in pritožbenem postopku.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prvi pritožbeni razlog: Splošno sodišče meni, da pritožnica nima pravnega interesa, saj je v izpodbijani uredbi pojasnjeno, da je „edam“ generično ime. Zadevna formulacija v uredbi o vpisu imena v register pa naj bi bila zgolj tavtološka. V nasprotju z ugotovitvami Splošnega sodišča naj bi zato razglasitev ničnosti uredbe o vpisu imena v register članom zagotovila ugodnost, ki utemeljuje pravni interes. Iz istega razloga naj bi bila tožba dopustna. Zadevno pojasnilo naj bi namreč dovolile nizozemske tožeče stranke. Komisija naj bi tako ravnala napačno, ker vseeno ni sprejela tega pojasnila.

      Drugi pritožbeni razlog: Pritožnica je navedla, da so njeni člani v preteklosti na Nizozemsko dobavljali mleko, ki se je tam smelo predelati v sir Gouda ali Edam in se je tudi verjetno predelalo v ta sir. Splošno sodišče na podlagi tega ni sklepalo o obstoju pravnega interesa. Ta argumentacija naj bi bila nepravilna z vidika dejstev. Splošno sodišče naj bi s tem izkrivilo dejstva, ker naj bi bil argument pravilen. Poleg tega Splošno sodišče meni, da pritožnica svojega ugovora in tožbe ni vložila za „proizvajalce mleka“. Tudi to naj bi bilo izkrivljanje dejstev, ker naj bi bil ugovor vložen v imenu članov pritožnice, ki predelujejo mleko (mleko, prodano na Nizozemskem, naj bi bilo predelano mleko) in tržijo mleko ali sir.

      Tretji pritožbeni razlog: Splošno sodišče meni, da zavrnitev ugovora ne utemeljuje pravnega interesa pritožnice. Pravno gledano naj ugovora ne bi vložila tožeča stranka, temveč Zvezna republika Nemčija. To naj ne bi bilo v skladu s pravom, ki se uporabi, glede na Uredbo št. 510/2006 (2) in v nasprotju z ugotovitvami Splošnega sodišča naj to tega vprašanja za osnovno uredbo še ne bi obravnavalo. Med osnovno uredbo št. 510/2006 in njeno predhodnico, Uredbo (EGS) št. 2081/92 (3), naj bi obstajale razlike, ki jih Splošno sodišče ni preučilo in zaradi katerih med veljavnostjo osnovne uredbe vložniki ugovorov, kot je pritožnica, uveljavljajo lastne pravice do ugovora.

      Četrti pritožbeni razlog: Splošno sodišče je zavrnilo trditve pritožnice, da modra oznaka ZGO Unije nizozemskih proizvajalcem zagotavlja konkurenčno prednost v primerjavi s člani pritožnice. To naj ne bi držalo. Konkurenčna prednost naj bi obstajala in na njej naj bi temeljil pravni interes članov pritožnice za razglasitev ničnosti uredbe o vpisu v register.

      (1)  UL L 317, str. 14.

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 510/2006 z dne 20. marca 2006 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila (UL L 93, str. 12).

      (3)  Uredba Sveta (EGS) št. 2081/92 z dne 14. julija 1992 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 13, str. 4).


title: Zadeva C-502/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Berlin (Nemčija) 8. novembra 2012 – Jens Schombera proti Land Berlin

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/28

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Berlin (Nemčija) 8. novembra 2012 – Jens Schombera proti Land Berlin
   (Zadeva C-502/12)
   2013/C 26/54
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Verwaltungsgericht Berlin

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Jens Schombera

      Tožena stranka: Land Berlin

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba evropsko primarno in/ali sekundarno pravo, tukaj zlasti Direktivo 2000/78/ES (1), v smislu obsežne prepovedi neupravičene diskriminacije zaradi starosti razlagati tako, da zajema tudi nacionalne določbe o plačah deželnih uradnikov?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je treba to evropsko primarno in/ali sekundarno pravo razlagati tako, da nacionalni predpis, po katerem na višino osnovne plače uradnika ob sklenitvi uradniškega delovnega razmerja odločilno vpliva njegova starost in se v nadaljevanju povečuje zlasti glede na trajanje uradniškega delovnega razmerja, pomeni neposredno ali posredno diskriminacijo zaradi starosti?

               3.

               Če je tudi odgovor na drugo vprašanje pritrdilen, ali razlaga tega evropskega primarnega in/ali sekundarnega prava pomeni, da tak nacionalni predpis, s katerim je zakonodajalec želel nagraditi poklicne izkušnje, ni upravičen?

               4.

               Če je tudi odgovor na tretje vprašanje pritrdilen, ali razlaga evropskega primarnega in/ali sekundarnega prava, dokler niso uveljavljena nediskriminatorna pravila o plačah, dopušča drugačno pravno posledico, kot da se diskriminiranim osebam retroaktivno prizna plačilo v skladu z najvišjim plačnim razredom znotraj naziva?
               Ali pravna posledica kršitve prepovedi diskriminacije pri tem izhaja iz samega evropskega primarnega in/ali sekundarnega prava, tukaj zlasti iz Direktive 2000/78/ES, oziroma ali gre le za pravico, ki jo zadevne osebe lahko uveljavljajo na podlagi načela prava Unije o odgovornosti držav članic pri nepravilnem prenosu določb evropskega prava?

               5.

               Ali razlaga evropskega primarnega in/ali sekundarnega prava nasprotuje nacionalnemu ukrepu, po katerem je (naknadni) zahtevek za plačilo ali odškodninski zahtevek odvisen od tega, da so ga uradniki uveljavljali pravočasno?

      (1)  Direktiva Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL L 303, str. 16).


title: Zadeva F-145/12: Sklep Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 17. oktobra 2013 – Marcuccio proti Komisiji (Javni uslužbenci — Člen 34(1) in (6) Poslovnika — Tožba, vložena prek faksa v roku za vložitev tožbe, podaljšanem za deset dni zaradi oddaljenosti — Tožba, vložena po pošti v naslednjih desetih dneh — Neenakost med njima — Prepozna vložitev tožbe)

text:
               8.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 71/36

      Sklep Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 17. oktobra 2013 – Marcuccio proti Komisiji
      (Zadeva F-145/12)
      (Javni uslužbenci - Člen 34(1) in (6) Poslovnika - Tožba, vložena prek faksa v roku za vložitev tožbe, podaljšanem za deset dni zaradi oddaljenosti - Tožba, vložena po pošti v naslednjih desetih dneh - Neenakost med njima - Prepozna vložitev tožbe)
      (2014/C 71/71)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastopnik: G. Cipressa, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predmet

      Predlog za razglasitev ničnosti odločbe o zavrnitvi zahteve tožeče stranke za revalorizacijo njene invalidske pokojnine.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrže kot očitno nedopustna.

                  2.

                  L. Marcuccio nosi svoje stroške.


title: Zadeva T-47/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 15. julija 2015 – Akzo Nobel in drugi/Komisija (Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Evropski trgi toplotnih stabilizatorjev — Odločba o ugotovitvi dveh kršitev člena 81 ES in člena 53 Sporazuma EGP — Določanje cen, razdelitev trgov in izmenjevanje občutljivih poslovnih informacij — Trajanje kršitev — Zastaranje — Trajanje upravnega postopka — Razumni rok — Pravica do obrambe — Pripisljivost kršitev — Kršitve, ki so jih storili hčerinski družbi, partnerski podjem brez lastne pravne osebnosti in hčerinska družba — Izračun glob)

text:
               14.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 302/30

         Sodba Splošnega sodišča z dne 15. julija 2015 – Akzo Nobel in drugi/Komisija
   (Zadeva T-47/10) (1)

   ((Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Evropski trgi toplotnih stabilizatorjev - Odločba o ugotovitvi dveh kršitev člena 81 ES in člena 53 Sporazuma EGP - Določanje cen, razdelitev trgov in izmenjevanje občutljivih poslovnih informacij - Trajanje kršitev - Zastaranje - Trajanje upravnega postopka - Razumni rok - Pravica do obrambe - Pripisljivost kršitev - Kršitve, ki so jih storili hčerinski družbi, partnerski podjem brez lastne pravne osebnosti in hčerinska družba - Izračun glob))
   (2015/C 302/39)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Akzo Nobel NV (Amsterdam, Nizozemska); Akzo Nobel Chemicals GmbH (Düren, Nemčija); Akzo Nobel Chemicals BV (Amersfoort, Nizozemska), in Akcros Chemicals Ltd (Warwickshire, Združeno kraljestvo) (zastopniki: sprva C. Swaak in M. van der Woude, nato C. Swaak in R. Wesseling, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva F. Ronkes Agerbeek in J. Bourke, nato F. Ronkes Agerbeek in P. Van Nuffel, agenti, skupaj z J. Holmesom, barrister)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2009) 8682 final z dne 11. novembra 2009 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 ES in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/38.589 – Toplotni stabilizatorji) ali, podredno, predlog za zmanjšanje naloženih glob.

      Izrek

               1.

               Člen 2, točke 4, 6, 21 in 23, Odločbe Komisije C(2009) 8682 final z dne 11. novembra 2009 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 ES in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/38.589 – Toplotni stabilizatorji) se razglasi za ničen v delu, v katerem so bile naložene globe družbama Akzo Nobel Chemicals GmbH in Akzo Nobel Chemicals BV.

               2.

               Skupni znesek glob, ki so bile naložene v členu 2, točke od 1 do 7 in od 18 do 24, Odločbe C(2009) 8682 final, se zmanjša na 40  194 milijona EUR za družbo Akzo Nobel NV in na 1 1 8 81  980 milijona EUR za družbo Akcros Chemicals Ltd.

               3.

               V preostalem se tožba zavrne.

               4.

               Evropska komisija plača dve petini stroškov družb Akzo Nobel, Akzo Nobel Chemicals GmbH, Akzo Nobel Chemicals BV in Akcros Chemicals ter nosi tri petine svojih stroškov. Družbe Akzo Nobel, Akzo Nobel Chemicals GmbH, Akzo Nobel Chemicals BV in Akcros Chemicals nosijo tri petine svojih stroškov in plačajo dve petini stroškov Komisije.

      (1)  UL C 100, 17.4.2010.


title: Zadeva F-135/15: Sklep Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 12. aprila 2016 – Beiner/Komisija (Javni uslužbenci — Natečaj — Pogoji za pristop — Delovne izkušnje — Odločitev komisije, da tožeče stranke ne pripusti k natečaju — Očitna napaka pri presoji)

text:
               30.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 191/51

         Sklep Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 12. aprila 2016 – Beiner/Komisija
   (Zadeva F-135/15) (1)

   ((Javni uslužbenci - Natečaj - Pogoji za pristop - Delovne izkušnje - Odločitev komisije, da tožeče stranke ne pripusti k natečaju - Očitna napaka pri presoji))
   (2016/C 191/73)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Laurent Beiner (Knutange, Francija) (zastopnik: B. Sahki, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: G. Gattinara in F. Simonetti, agenta)

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot delno očitno nedopustna oziroma zavrne kot delno očitno neutemeljena.

               2.

               Laurent Beiner nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

      (1)  UL C 7, 11.1.2016, str. 37.


title: Zadeva T-154/06: Tožba, vložena  5. junija 2006  — Italijanska republika proti Komisiji

text:
               29.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/38

         Tožba, vložena 5. junija 2006 — Italijanska republika proti Komisiji
   (Zadeva T-154/06)
   (2006/C 178/69)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Italijanska republika (zastopnik: Paolo Gentili, Avvocato dello Stato)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               izpodbijana odločba naj se razglasi za nično;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Ta tožba je naravnana zoper odločbo Komisije C(2006) 1171 z dne 23. marca 2006 o zmanjšanju finančne pomoči, ki jo je Evropski socialni sklad (ESS) odobril z odločbo C(95) 2194 z dne 28. septembra 1995, kot je bila nazadnje spremenjena z Odločbo C(2000) 2862 z dne 26. januarja 2001, za operativni program v regiji Sicilija, ki je vključen v okvir Skupnosti podpore strukturnih pomoči v zvezi s ciljem št. 1 v Italiji za obdobje od leta 1994 do 1999. V tej odločbi je tožena stranka sklenila, da za približno 115 milijonov evrov zmanjša financiranje navedenega programa, ker naj nacionalna uprava ne bi posredovala zadostnih pojasnil o nekaterih vidikih zahtevka za dokončno plačilo.
   V utemeljitev svojih predlogov tožeča stranka uveljavlja:

               —

               Kršitev člena 24 Uredbe Sveta (EGS) št. 4253/88 z dne 19. decembra 1988 o določbah za izvajanje Uredbe (EGS) št. 2052/88 glede usklajevanja dejavnosti različnih strukturnih skladov med seboj in z dejavnostmi Evropske investicijske banke ter drugih obstoječih finančnih instrumentov (1), ker naj Komisija pomoči ne bi zmanjšala na podlagi „ustrezne preučitve primera“, kot predpisuje ta določba. Povzela naj bi namreč le sklepe notranjega nadzornega organa sicilske regionalne uprave, ki je izrazil dvome glede zakonitosti upravljanja nekaterih projektov.

               —

               Kršitev iste določbe zgoraj navedene uredbe, ker naj bi tožena stranka svojo odločbo oprla zgolj na dejstvo, da naj nacionalna uprava ne bi pravočasno obravnavala njene zahteve, da predloži stališča, in ni preverila, ali dejansko obstaja nezakonitost.

               —

               Kršitev členov 23 in 24 zgoraj navedene Uredbe št. 4253/88 ter člena 8 Uredbe Komisije (ES) št. 2064/97 z dne 15. oktobra 1997 o podrobnih pravilih za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 4253/88 glede finančnega nadzora držav članic pri aktivnostih, ki se sofinancirajo iz Strukturnih skladov (2). V tej zvezi tožeča stranka navaja, da naj bi Komisija v bistvu povzela sklepe, ki jih je nacionalni notranji nadzorni organ podal v izjavi v smislu člena 8 Uredbe št. 2064/97, čeprav naj bi ta izjava bila le okvirni povzetek. Komisija bi, nasprotno, morala opraviti neodvisno preiskavo.

               —

               Bistvene kršitve postopka, ker naj tožena stranka nacionalni upravi ne bi odobrila zadostnega roka za ustrezno preučitev dokumentacije in ker naj bi izpodbijana odločba temeljila zgolj na nekaterih dokumentih, ki jih je nacionalna uprava predložila v postopku, in naj bi prezrla najpomembnejše med njimi.

      (1)  UL L 374, 31.12.1988, str. 1.

      (2)  UL L 290, 23.10.1997, str. 1.