title: Zadeva T-313/22: Tožba, vložena 25. maja 2022 – Abramovich/Svet

text:
               11.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 266/32

      Tožba, vložena 25. maja 2022 – Abramovich/Svet
      (Zadeva T-313/22)
      (2022/C 266/40)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Roman Arkadyevich Abramovich (Nemchinovo, Rusija) (zastopniki: T. Bontinck, A. Guillerme in T. Payan, odvetniki)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije

         Predlog

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi za ničen Sklep Sveta (SZVP) 2022/429 (1) z dne 15. marca 2022 v delu, v katerem vključuje ime tožeče stranke v Prilogo k Sklepu Sveta 2014/145/SZVP z dne 17. marca 2014;

                  —

                  razglasi za nično Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2022/427 (2) z dne 15. marca 2022 v delu, v katerem vključuje ime tožeče stranke v Prilogo k Uredbi Sveta (EU) št. 2014/269 z dne 17. marca 2014;

                  —

                  Svetu naloži začasno plačilo 1 000 000 EUR v korist Dobrodelne fundacije za žrtve konflikta, ki se ustanavlja v okviru prodaje Chelsea FC, iz naslova nepremoženjske škode, ki naj bi nastala tožeči stranki;

                  —

                  Svetu naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev pravice do učinkovitega sodnega varstva in obveznost administracije do obrazložitve.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji glede razlogov Sveta.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti in načela enakega obravnavanja glede sprejetja omejevalnih ukrepov zoper tožečo stranko.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: kršitev temeljnih pravic in neupravičenega posega v temeljne pravice tožeče stranke, ki so zagotovljene z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah.

         (1)  Sklep Sveta (SZVP) 2022/429 z dne 15. marca 2022 o spremembi Sklepa 2014/145/SZVP o omejevalnih ukrepih v zvezi z ukrepi, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2022, L 87 I, str. 44).

         (2)  Izvedbena uredba Sveta (EU) 2022/427 z dne 15. marca 2022 o izvajanju Uredbe (EU) št. 269/2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2022, L 87 I, str. 1).


title: Zadeva C-85/21: Sklep Sodišča (deveti senat) z dne 15. marca 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landesverwaltungsgericht Steiermark – Avstrija) – WY/Steiermärkische Landesregierung (Predhodno odločanje – Člen 53(2) Poslovnika Sodišča – Državljanstvo Unije – Člena 20 in 21 PDEU – Področje uporabe – Samodejna izguba državljanstva države članice pred pristopom te države k Uniji – Očitna nepristojnost Sodišča)

text:
               11.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 266/7

      Sklep Sodišča (deveti senat) z dne 15. marca 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landesverwaltungsgericht Steiermark – Avstrija) – WY/Steiermärkische Landesregierung
      (Zadeva C-85/21) (1)

      (Predhodno odločanje - Člen 53(2) Poslovnika Sodišča - Državljanstvo Unije - Člena 20 in 21 PDEU - Področje uporabe - Samodejna izguba državljanstva države članice pred pristopom te države k Uniji - Očitna nepristojnost Sodišča)
      (2022/C 266/09)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: WY

         Tožena stranka: Steiermärkische Landesregierung

         Izrek

      Sodišče Evropske unije je očitno nepristojno za odgovor na vprašanje, ki ga je postavilo Landesverwaltungsgericht Steiermark (deželno upravno sodišče za Štajersko, Avstrija), s sklepom z dne 3. februarja 2021.

         (1)  UL C 148, 26.4.2021.


title: Zadeva C-724/21: Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 16. maja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Köln – Nemčija) – RV (Predhodno odločanje – Člen 99 Poslovnika Sodišča – Državljanstvo Unije – Člen 21 PDEU – Prosto gibanje in prebivanje na ozemlju držav članic – Kaznivost, ki se nanaša posebej na mednarodni protipravni odvzem mladoletnih oseb – Omejitev – Varstvo otroka – Sorazmernost)

text:
               11.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 266/8

      Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 16. maja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Köln – Nemčija) – RV
      (Zadeva C-724/21) (1)

      (Predhodno odločanje - Člen 99 Poslovnika Sodišča - Državljanstvo Unije - Člen 21 PDEU - Prosto gibanje in prebivanje na ozemlju držav članic - Kaznivost, ki se nanaša posebej na mednarodni protipravni odvzem mladoletnih oseb - Omejitev - Varstvo otroka - Sorazmernost)
      (2022/C 266/10)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landgericht Köln

         Stranki

         Obtoženka: RV

         ob udeležbi: Staatsanwaltschaft Köln

         Izrek

      Člen 21 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje zakonodaji države članice, v skladu s katero je za to, da eden od staršev rejniku, ki ima pravico določiti otrokovo stalno prebivališče, odvzame svojega otroka, da bi ga odpeljal v tujino, mogoče naložiti kazenske sankcije, tudi če ni bila uporabljena sila, resna grožnja ali preslepitev, medtem ko je v primeru, v katerem je otrok na ozemlju prve države članice, to dejanje kaznivo le, če je bila uporabljena sila, resna grožnja ali preslepitev.

         (1)  Datum vložitve: 30.11.2021


title: Zadeva C-211/22: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal da Relação de Lisboa (Portugalska) 17. marca 2022 — Super Bock Bebidas, S.A., AN, BQ/Autoridade da Concorrência

text:
               11.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 266/8

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal da Relação de Lisboa (Portugalska) 17. marca 2022 — Super Bock Bebidas, S.A., AN, BQ/Autoridade da Concorrência
      (Zadeva C-211/22)
      (2022/C 266/11)
      Jezik postopka: portugalščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal da Relação de Lisboa

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnice: Super Bock Bebidas, S.A., AN, BQ

         Nasprotna stranka: Autoridade da Concorrência

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali vertikalno določanje najnižjih cen samo po sebi pomeni kršitev zaradi cilja, ki ne zahteva predhodne analize zadostne škodljivosti sporazuma?

                  2.

                  Ali je treba za ugotovitev, da je podan „sporazum“ kot element kršitve zaradi (tihe) določitve najnižjih cen za distributerje, v konkretnem primeru zlasti z neposrednimi dokazi dokazati, da so distributerji v praksi uporabljali določene cene?

                  3.

                  Ali za to, da bi se štelo, da je bila storjena kršitev zaradi (tihe) določitve najnižjih cen za distributerje, zadostujejo ti elementi: (i) pošiljanje cenikov z najnižjimi cenami in distribucijskimi maržami; (ii) zahteva, da distributerji pošiljajo informacije o prodajnih cenah, ki jih uporabljajo; (iii) pritožbe distributerjev (kadar menijo, da cene za nadaljnjo prodajo, ki so jim bile določene, niso konkurenčne, ali kadar dokažejo, da jih konkurenčni distributerji ne upoštevajo); (iv) obstoj mehanizmov za spremljanje (povprečnih najnižjih) cen in (v) obstoj povračilnih ukrepov (ne da bi bila dokazana dejanska uporaba teh ukrepov)?

                  4.

                  Ali je treba glede na člen 101(1)(a) PDEU, člen 4(a) Uredbe št. 330/2010 (1), Smernice Evropske komisije o vertikalnih omejitvah in sodno prakso Unije, domnevati, da sporazum med dobaviteljem in njegovimi distributerji, s katerim se (vertikalno) določajo najnižje cene in drugi pogoji poslovanja, ki veljajo za nadaljnjo prodajo, pomeni zadostno škodljivost za konkurenco v smislu člena 101(3) PDEU brez poseganja v analizo morebitnih pozitivnih gospodarskih učinkov, ki izhajajo iz takega ravnanja?

                  5.

                  Ali je skladna s členom 101(1)(a) PDEU in sodno prakso Evropske unije sodna odločba, v kateri se šteje, da je podan objektivni znak „sporazum“ med dobaviteljem in distributerji, na podlagi:

                              (i)

                              pogojev poslovanja, ki jih dobavitelj redno, na splošno in nespremenljivo v obdobju, ko je trajalo to ravnanje, določa in od distributerjev zahteva, da jih upoštevajo pri nadaljnji prodaji proizvodov, ki jih kupijo od dobavitelja, zlasti cen, ki jih zaračunajo svojim strankam, predvsem v smislu najnižjih ali povprečnih najnižjih cen;

                              (ii)

                              ustnega ali pisnega (po elektronski pošti) obvestila o cenah za nadaljnjo prodajo;

                              (iii)

                              nezmožnosti distributerjev, da bi samostojno določali cene za nadaljnjo prodajo;

                              (iv)

                              običajne in razširjene prakse, pri kateri zaposleni pri dobavitelju (v telefonskem pogovoru ali osebno) prosijo distributerje, naj upoštevajo navedene cene;

                              (v)

                              splošnega upoštevanja cen za nadaljnjo prodajo, ki jih določi dobavitelj (razen občasnih nesoglasij), s strani distributerjev in preverjanja, ali je ravnanje distributerjev na trgu na splošno v skladu s pogoji, ki jih določi dobavitelj;

                              (vi)

                              dejstva, da distributerji, da ne bi kršili določenih pogojev, pogosto sami zahtevajo od dobavitelja, da navede cene za nadaljnjo prodajo;

                              (vii)

                              ugotovitve, da se distributerji pogosto pritožujejo nad cenami dobavitelja, namesto da bi preprosto uporabili druge cene;

                              (viii)

                              določitve (znižanih) distribucijskih marž s strani dobavitelja in domneve distributerjev, da so te marže ustrezna raven plačila za njihove posle;

                              (ix)

                              ugotovitve, da dobavitelj z uvedbo nizkih marž vsiljuje najnižjo ceno za nadaljnjo prodajo, ker bi bile sicer distribucijske marže negativne;

                              (x)

                              politike popustov, ki jih dobavitelj odobri distributerjem na podlagi cen za nadaljnjo prodajo, ki jih ti dejansko uporabljajo – pri čemer je najnižja cena, ki jo je predhodno določil dobavitelj, raven nadomestitve pri „sell out“;

                              (xi)

                              potrebe, da distributerji – v mnogih primerih zaradi negativne distribucijske marže – upoštevajo ravni cene za nadaljnjo prodajo, ki jih določi dobavitelj; praksa nižjih cen za nadaljnjo prodajo se izvaja le v zelo posebnih primerih in kadar distributerji prosijo dobavitelja za dodaten popust pri „sell out“;

                              (xii)

                              tega, da dobavitelj določi najvišje popuste, distributerji pa jih upoštevajo, za zadevne stranke, kar ima za posledico najnižjo ceno pri nadaljnji prodaji, ker bi bila sicer distribucijska marža negativna;

                              (xiii)

                              neposrednega stika dobavitelja s strankami distributerjev in določanje pogojev nadaljnje prodaje, ki so jim naknadno naloženi;

                              (xiv)

                              posredovanja dobavitelja na pobudo distributerjev v smislu, da je dobavitelj tisti, ki odloča o uporabi določenih komercialnih popustov ali se ponovno pogaja o komercialnih pogojih nadaljnje prodaje, in

                              (xv)

                              tega, da distributerji od dobavitelja zahtevajo, naj dovoli izvedbo določenega posla pod določenimi pogoji, da bi si zagotovili svojo distribucijsko maržo?

                  6.

                  Ali lahko na trgovino med državami članicami vpliva sporazum o določitvi najnižjih cen za nadaljnjo prodajo, kot je opisan zgoraj in ki zajema skoraj celotno nacionalno ozemlje?

         (1)  Uredba Komisije (EU) št. 330/2010 z dne 20. aprila 2010 o uporabi člena 101(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije za skupine vertikalnih sporazumov in usklajenih ravnanj (UL 2010, L 102, str. 1).


title: Zadeva C-213/22: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supremo Tribunal Administrativo (Portugalska) 22. marca 2022 – Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP / CS

text:
               11.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 266/10

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supremo Tribunal Administrativo (Portugalska) 22. marca 2022 – Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP / CS
      (Zadeva C-213/22)
      (2022/C 266/12)
      Jezik postopka: portugalščina

         Predložitveno sodišče

      Supremo Tribunal Administrativo

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP

         Nasprotna stranka: CS

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je mogoče terjati izplačilo stroškov za vzdrževanje in premij za izpad dohodka, ki jih določa člen 3(b) in (c) Uredbe št. 2080/92 (1) z dne 30. junija, če upravičenec dokaže, da […] pogoji za pogozdovanje, določeni z nacionalnim programom podpore, niso bili izpolnjeni iz razlogov, na katere ni mogel vplivati, ter da si je z vsemi močmi prizadeval za dosego rezultata?

                  2.

                  Ali je z določbami evropskega prava skladna ureditev, ki izhaja iz razlagalnega dela določbe člena 7(b) Orden Ministerial n.o 199/94 (ministrski odlok št. 199/94) v povezavi s členom 26 tega ministrskega odloka, v skladu s katerim upravičencu pripada delno izplačilo premij, če pride do škodljivih podnebnih razmer po ocenitvi uspešnosti (ki se opravi eno leto po ponovnem sajenju sadik), vendar pa v celoti izgubi pravico do prejemanja premij, če do enakih rezultatov, ki so posledica enakih škodljivih podnebnih razmer, pride prej kot v enem letu po ponovnem sajenju sadik?

                  3.

                  Ali je v nasprotju z načelom sorazmernosti, ki je splošno načelo Unije, kot je mogoče sklepati po nasprotnem razlogovanju iz sodbe József Lingurâr [C-315/16, točki 29 in 35] rešitev, ki je določena v členu 7(1)(b) ministrskega odloka št. 199/94, v skladu s katero upravičenec v celoti izgubi pravico do premij za vzdrževanje in za izpad dohodka, če se s ponovnim pogozdovanjem ne doseže stopnja gostote iz priloge C, brez možnosti za sorazmerno zmanjšanje izplačil premij, kadar do takega rezultata pride zaradi zunanjih dejavnikov, kot je podnebje?

         (1)  Uredba Sveta št. 2080/92 z dne 30. junija 1992 o uvedbi programa pomoči Skupnosti za gozdarske ukrepe v kmetijstvu (UL 1992, L 215, str. 96).


title: Zadeva C-219/22: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rayongericht Nessebar (Bolgarija) 28. marca 2022 – Kazenski postopek zoper QS

text:
               11.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 266/11

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rayongericht Nessebar (Bolgarija) 28. marca 2022 – Kazenski postopek zoper QS
      (Zadeva C-219/22)
      (2022/C 266/13)
      Jezik postopka: bolgarščina

         Predložitveno sodišče

      Rayongericht Nessebar

         Kazenski postopek zoper

      QS

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba člen 3(3) Okvirnega sklepa Sveta 2008/675/PNZ (1)
         z dne 24. julija 2008 o upoštevanju obsodb med državami članicami Evropske unije v novem kazenskem postopku razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, kot je ureditev iz člena 68(1) NK v povezavi s členom 8(2) NK, v skladu s katero lahko nacionalno sodišče, ki obravnava predlog za izvršitev kazni, ki jo je sodišče druge države članice izreklo s predhodno obsodilno odločbo, v ta namen med odrejanjem dejanske izvršitve spremeni način izvršitve zadnjenavedene kazni?

         (1)  UL 2008, L 220, str. 32.


title: Zadeva C-238/22: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Frankfurt am Main (Nemčija) 5. aprila 2022 – FW/LATAM Airlines Group SA

text:
               11.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 266/11

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Frankfurt am Main (Nemčija) 5. aprila 2022 – FW/LATAM Airlines Group SA
      (Zadeva C-238/22)
      (2022/C 266/14)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landgericht Frankfurt am Main

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: FW

         Tožena stranka: LATAM Airlines Group SA

         Vprašanji za predhodno odločanje:

                  1.

                  Ali je treba Uredbo (ES) št. 261/2004 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 razlagati tako, da mora potnik – kakor se zahteva s členom 3(2) oziroma 2(j) – tudi takrat ob določenem času oziroma najpozneje 45 minut pred objavljenim časom odhoda priti na okence za prijavo na let oziroma k izhodu za vkrcanje, da bi se lahko navedena uredba uporabila in da bi bila upravičena zavrnitev vkrcanja, za katero je v skladu s členom 4(3) v povezavi s členom 7 Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 mogoče zahtevati odškodnino, čeprav je dejanski letalski prevoznik že prej napovedal, da potniku ne bo dovolil vkrcanja?

                  2.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:
                  Ali je treba Uredbo (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 razlagati tako, da izključuje odškodninske zahtevke zaradi zavrnitve vkrcanja na podlagi členov 4 in 7 Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 ob smiselni uporabi člena 5(1)(c)(i) te uredbe, če je bil potnik o zavrnitvi vkrcanja obveščen vsaj dva tedna pred predvidenim odhodom?

         (1)  Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL 2004, L 46, str. 1).


title: Zadeva C-250/22: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione (Italija) 11. aprila 2022 – Fallimento Villa di Campo Srl / Agenzia delle Entrate

text:
               11.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 266/12

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione (Italija) 11. aprila 2022 – Fallimento Villa di Campo Srl / Agenzia delle Entrate
      (Zadeva C-250/22)
      (2022/C 266/15)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Corte suprema di cassazione

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Fallimento Villa di Campo Srl

         Tožena stranka: Agenzia delle Entrate

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali člen 5(8) Direktive 77/388/EGS (1) in člen 19 Direktive 2006/112/ES (2) nasprotujeta nacionalni določbi, kot je člen 20 uredbe predsednika republike št. 131 z dne 26. aprila 1986, spremenjen s členom 1(87)(a)(1) in (2) zakona št. 205 z dne 27. decembra 2017 in členom 1(1084) zakona št. 145 z dne 30. decembra 2018, ki določa, da mora Amministrazione finanziaria (davčna uprava) transakcijo med strankami opredeliti izključno na podlagi besedilnih elementov iz pogodbe in ne sme uporabiti nebesedilnih elementov (čeprav objektivno obstajajo in so dokazani), tako da nikakor ne more dokazati, da je gospodarska storitev, ki obsega prenos sredstev podjetja, ki je sama po sebi nedeljiva, dejansko umetno razdeljena na več storitev (več dobav blaga), zaradi katerih se posledično prizna odbitek DDV brez izpolnjevanja zahtev, določenih v pravu Unije?

         (1)  Šesta direktiva Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL 1977, L 145, str. 1).

         (2)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006, L 347, str. 1).


title: Zadeva C-255/22 P: Pritožba, ki jo je 8. aprila 2022 vložilo Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. zoper sodbo Splošnega sodišča z dne 2. februarja 2022 v zadevi T-616/18, Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo/Komisija

text:
               11.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 266/13

      Pritožba, ki jo je 8. aprila 2022 vložilo Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. zoper sodbo Splošnega sodišča z dne 2. februarja 2022 v zadevi T-616/18, Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo/Komisija
      (Zadeva C-255/22 P)
      (2022/C 266/16)
      Jezik postopka: poljščina

         Stranke

         Pritožnica: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. (zastopnika: K. Karasiewicz, radca prawny, T. Kaźmierczak, adwokat)

         Nasprotne stranke: Evropska komisija, Republika Litva, Republika Poljska, Gazprom PJSC, Gazprom export LLC, Overgas Inc.

         Predlogi

                  —

                  Sodba naj se v celoti razveljavi;

                  —

                  izpodbijani sklep Evropske Komisije naj se v celoti razglasi za ničen;

                  —

                  podredno, zadevo naj se vrne Splošnemu sodišču v ponovno odločanje v skladu s sodbo Sodišča;

                  —

                  Komisiji naj se naloži plačilo stroškov tega postopka in postopka pred Splošnim sodiščem.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

                  1.

                  Nepravilna uporaba prava v povezavi s kršitvami člena 9(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (1) (v nadaljevanju: Uredba 1/2003”) zaradi:

                              a)

                              napačne razlage tega člena v povezavi s točko 127 Obvestilo Komisije o dobrih praksah za izvajanje postopkov v zvezi s členoma 101 in 102 PDEU, kar je privedlo do napačne ugotovitve Splošnega sodišča, da Komisija ni storila očitne napake pri presoji ustreznosti zavez;

                              b)

                              nekaterih očitnih izkrivljanj dejanskega stanja, zaradi katerih je Splošno sodišče napačno uporabilo člen 9 Uredbe 1/2003 in zaradi tega napačno ugotovilo, da Komisija pri presoji ustreznosti zavez ni storila očitne napake;

                              c)

                              tega, ker Splošno sodišče ni upoštevalo dejstva, da bi morala Komisija v okviru polja proste presoje, ki ga ima pri presoji zapletenih ekonomskih in tehničnih vprašanj, delovati skladno in upoštevati določbe PDEU in temeljna načela pravne ureditve EU, saj njeno delovanje ne sme biti v nasprotju z določbami PDEU in temeljnimi načeli pravnega reda EU in tudi ne sme privesti do rezultata, ki bi bil v nasprotju s temi določbami in načeli.

                  2.

                  Nepravilna uporaba prava v povezavi s kršitvijo člena 194 PDEU zaradi napačne razlage tega člena, zaradi česar Splošno sodišče tega člena napačno ni uporabilo, s čimer je bil členu 9 Uredbe 1/2003 in členu 194 PDEU odvzet polni učinek.

                  3.

                  Nepravilna uporaba prava v povezavi s kršitvijo člena 9(1) Uredbe 1/2003, ker je Splošno sodišče pri presoji načina, na kakršen Komisija v okviru preizkusa ustreznosti zavez opravlja oceno zapletenih ekonomskih in tehničnih vprašanj, napačno razlagalo pojem „očitna napaka pri presoji“, zaradi česar je napačno menilo, da Komisija pri oceni ustreznosti zavez ni storila očitne napake pri presoji;

                  4.

                  Nepravilna uporaba prava v povezavi s kršitvijo člena 9(2) Uredbe 1/2003 zaradi napačne razlage tega člena, ker:

                              a)

                              je Splošno sodišče kot podlago za ponovni začetek postopka navedlo kršitev zaveze v besedilu, ki ne izhaja iz besedila izreka, to je pravno zavezujočega dela sklepa v zadevi AT.39816 – Dobava plina odjemalcem v srednji in vzhodni Evropi;

                              b)

                              je Splošno sodišče ponovni začetek postopka oprlo na okoliščine, ki niso bile podlaga za izdajo zgoraj navedenega sklepa in niso bile povezane z njenim predmetom, zaradi česar je Splošno sodišče napačno menilo, da Komisija ni storila očitne napake pri presoji ustreznosti zavez; pri tem PGNiG navaja, da so imele tako vse zgoraj navedene kršitve skupaj kot tudi vsaka od njih posamično odločilen vpliv na vsebino te sodbe, zaradi česar bi morala vsaka od teh kršitev zadostovati za razveljavitev sodbe.

         (1)  UL 2003, L 1, str. 1.


title: Zadeva T-93/21: Sodba Splošnega sodišča z dne 11. maja 2022 – Creaticon/EUIPO – Paul Hartmann (SK SKINTEGRA THE RARE MOLECULE) (Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija – Figurativna znamka Evropske unije SK SKINTEGRA THE RARE MOLECULE – Prejšnja nacionalna besedna znamka SKINTEGRITY – Relativni razlog za zavrnitev – Verjetnost zmede – Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001))

text:
               11.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 266/22

      Sodba Splošnega sodišča z dne 11. maja 2022 – Creaticon/EUIPO – Paul Hartmann (SK SKINTEGRA THE RARE MOLECULE)
      (Zadeva T-93/21) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija - Figurativna znamka Evropske unije SK SKINTEGRA THE RARE MOLECULE - Prejšnja nacionalna besedna znamka SKINTEGRITY - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001))
      (2022/C 266/25)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Creaticon d.o.o. (Zagreb, Hrvaška) (zastopnik: P. Krmpotić, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: R. Raponi in V. Ruzek, agenta)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Paul Hartmann AG (Heidenheim, Nemčija)

         Predmet

      Tožeča stranka s tožbo na podlagi 263 PDEU predlaga razveljavitev in ponovno oblikovanje odločbe petega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 2. decembra 2020 (zadeva R 847/2020-5).

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi Creaticon d.o.o. se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 138, 19.4.2021.


title: Zadeva T-261/21: Sodba Splošnega sodišča z dne 4. maja 2022 – Sturz/EUIPO – Clatronic International (STEAKER) (Znamka Evropske unije – Postopek za ugotovitev ničnosti – Besedna znamka Evropske unije STEAKER – Absolutni razlogi za zavrnitev – Opisnost – Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 7(1)(c) Uredbe (EU) 2017/1001) – Neobstoj razlikovalnega učinka – Člen 52(1)(a) Uredbe št. 207/2009 (postal člen 59(1)(a) Uredbe 2017/1001) – Pravica do izjave – Člen 94(1) Uredbe 2017/1001)

text:
               11.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 266/23

      Sodba Splošnega sodišča z dne 4. maja 2022 – Sturz/EUIPO – Clatronic International (STEAKER)
      (Zadeva T-261/21) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek za ugotovitev ničnosti - Besedna znamka Evropske unije STEAKER - Absolutni razlogi za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 7(1)(c) Uredbe (EU) 2017/1001) - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 52(1)(a) Uredbe št. 207/2009 (postal člen 59(1)(a) Uredbe 2017/1001) - Pravica do izjave - Člen 94(1) Uredbe 2017/1001)
      (2022/C 266/26)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Manfred Sturz (Schorndorf, Nemčija) (zastopnik: B. Bittner, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: M. Eberl in D. Hanf, agenta)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe pri EUIPO, intervenientka pred Splošnim sodiščem: Clatronic International GmbH (Kempen, Nemčija) (zastopnik: V. Herbort, odvetnik)

         Predmet

      Tožeča stranka s svojo tožbo, vloženo na podlagi člena 263 PDEU, predlaga razveljavitev odločbe drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 4. marca 2021 (zadeva R 214/2020-2) v zvezi z zahtevo za registracijo besednega znaka STEAKER kot znamke Evropske unije, v kateri je odbor za pritožbe ocenil, da je prijavljena znamka glede zadevnih proizvodov opisna.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Manfredu Sturzu se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 289, 19.7.2021.


title: Zadeva T-436/21: Sodba Splošnega sodišča z dne 27. aprila 2022 – Veen/Europol (Nepogodbena odgovornost – Sodelovanje policijskih organov in drugih organov pregona držav članic – Boj proti kriminalu – Posredovanje informacij s strani Europola državi članici – Domnevna nezakonita obdelava podatkov – Uredba (EU) 2016/794 – Člen 50(1) – Nepremoženjska škoda)

text:
               11.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 266/24

      Sodba Splošnega sodišča z dne 27. aprila 2022 – Veen/Europol
      (Zadeva T-436/21) (1)

      (Nepogodbena odgovornost - Sodelovanje policijskih organov in drugih organov pregona držav članic - Boj proti kriminalu - Posredovanje informacij s strani Europola državi članici - Domnevna nezakonita obdelava podatkov - Uredba (EU) 2016/794 - Člen 50(1) - Nepremoženjska škoda)
      (2022/C 266/27)
      Jezik postopka: slovaščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Leon Leonard Johan Veen (Oss, Nizozemska) (zastopnik: T. Lysina, odvetnik)

         Tožena stranka: Agencija Evropske unije za sodelovanje na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj (zastopniki: A. Nunzi, agent, skupaj z G. Ziegenhornom in M. Kottmannom, odvetnikoma)

         Predmet

      Tožeča stranka s tožbo na podlagi člena 268 PDEU zahteva povračilo škode, ki naj bi jo utrpela, ker je Agencija Evropske unije za sodelovanje na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj (Europol) nezakonito obdelovala osebne podatke.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Leonu Leonardu Johanu Veenu se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 431, 25.10.2021.


title: Zadeva T-619/21: Sodba Splošnega sodišča z dne 4. maja 2022 – PricewaterhouseCoopers Belastingadviseurs/EUIPO – Haufe-Lexware (TAXMARC) (Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Prijava besedne znamke Evropske unije TAXMARC – Prejšnja figurativna znamka Evropske unije TAXMAN – Prekinitev postopka – Člen 71(1) Delegirane uredbe (EU) 2018/625)

text:
               11.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 266/24

      Sodba Splošnega sodišča z dne 4. maja 2022 – PricewaterhouseCoopers Belastingadviseurs/EUIPO – Haufe-Lexware (TAXMARC)
      (Zadeva T-619/21) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Evropske unije TAXMARC - Prejšnja figurativna znamka Evropske unije TAXMAN - Prekinitev postopka - Člen 71(1) Delegirane uredbe (EU) 2018/625)
      (2022/C 266/28)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: PricewaterhouseCoopers Belastingadviseurs NV (Amsterdam, Nizozemska) (zastopnik: R. Stoop, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: J. Crespo Carrillo, agent)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe pri EUIPO, intervenientka pred Splošnim sodiščem: Haufe-Lexware GmbH & Co. KG (Fribourg-en-Brisgau, Nemčija) (zastopnik: N. Hebeis, odvetnik)

         Predmet

      Tožeča stranka s tožbo na podlagi člena 263 TFUE predlaga razveljavitev odločbe četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 21. julija 2021 (zadeva R 131/2021-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med njo in družbo Haufe-Lexware GmbH & Co. KG.

         Izrek

                  1.

                  Odločba četrtega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 21. julija 2021 (zadeva R 131/2021-4) se razveljavi.

                  2.

                  EUIPO nosi svoje stroške in stroške, ki so družbi PricewaterhouseCoopers Belastingadviseurs NV nastali v postopku pred Splošnim sodiščem.

                  3.

                  Družba Haufe-Lexware GmbH & Co. KG nosi svoje stroške v zvezi s postopkom pred Splošnim sodiščem.

         (1)  UL C 471, 22.11.2021.


title: Združene zadeve T-710/21, T-722/21 in T-723/21: Sodba Splošnega sodišča z dne 27. aprila 2022 – Roos in drugi/Parlament (Javno zdravje – Zahteva po predložitvi veljavnega digitalnega COVID potrdila Unije za dostop do prostorov Parlamenta – Pravna podlaga – Svoboda in neodvisnost poslancev – Obveznost zagotavljanja zdravja osebja v službi Unije – Parlamentarna imuniteta – Obdelava osebnih podatkov – Pravica do spoštovanja zasebnega življenja – Pravica do telesne celovitosti – Pravica do varnosti – Enako obravnavanje – Sorazmernost)

text:
               11.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 266/25

      Sodba Splošnega sodišča z dne 27. aprila 2022 – Roos in drugi/Parlament
      (Združene zadeve T-710/21, T-722/21 in T-723/21) (1)

      (Javno zdravje - Zahteva po predložitvi veljavnega digitalnega COVID potrdila Unije za dostop do prostorov Parlamenta - Pravna podlaga - Svoboda in neodvisnost poslancev - Obveznost zagotavljanja zdravja osebja v službi Unije - Parlamentarna imuniteta - Obdelava osebnih podatkov - Pravica do spoštovanja zasebnega življenja - Pravica do telesne celovitosti - Pravica do varnosti - Enako obravnavanje - Sorazmernost)
      (2022/C 266/29)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Tožeče stranke: Robert Roos in 17 drugih tožečih strank, katerih imena so navedena v prilogi k sodbi (zastopniki: P. de Bandt, M. Gherghinaru, L. Panepinto in V. Heinen, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropski parlament (zastopnika: S. Alves in A.-M. Dumbrăvan, agenta)

         Predmet

      Tožeče stranke, ki so vsi poslanci, izvoljeni v Evropski parlament za parlamentarno obdobje 2019–2024, s tožbami na podlagi člena 263 PDEU predlagajo razglasitev ničnosti sklepa predsedstva Parlamenta z dne 27. oktobra 2021 o izrednih pravilih glede zdravja in varnosti, ki veljajo za dostop do prostorov Evropskega parlamenta v njegovih treh krajih dela.

         Izrek

                  1.

                  Tožbe se zavrnejo.

                  2.

                  Robertu Roosu in drugim tožečim strankam, katerih imena so navedena v prilogi, se naloži plačilo stroškov, skupaj s stroški postopka za izdajo začasne odredbe.

         (1)  UL C 11, 10.1.2022.


title: Zadeva T-154/21: Sklep Splošnega sodišča z dne 6. aprila 2022 – Saure/Komisija (Ničnostna tožba – Dostop do dokumentov – Uredba (ES) št. 1049/2001 – Preuranjena potrdilna prošnja – Člen 7 Uredbe št. 1049/2001 – Neobstoj izpodbijanega akta – Izrecna zavrnitev dostopa – Prilagoditev tožbe – Očitna nedopustnost)

text:
               11.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 266/26

      Sklep Splošnega sodišča z dne 6. aprila 2022 – Saure/Komisija
      (Zadeva T-154/21) (1)

      (Ničnostna tožba - Dostop do dokumentov - Uredba (ES) št. 1049/2001 - Preuranjena potrdilna prošnja - Člen 7 Uredbe št. 1049/2001 - Neobstoj izpodbijanega akta - Izrecna zavrnitev dostopa - Prilagoditev tožbe - Očitna nedopustnost)
      (2022/C 266/30)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Hans-Wilhelm Saure (Berlin, Nemčija) (zastopnik: C. Partsch, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: A. Spina, K. Herrmann in G. Gattinara, agenti)

         Predmet

      Tožeča stranka s tožbo na podlagi člena 263 PDEU predlaga razglasitev ničnosti zatrjevane odločbe, s katero ji je bil zavrnjen dostop do več dokumentov, ki naj bi nastala implicitno 19. marca 2021, ker Evropska komisija ni odgovorila v roku, predpisanem za njegovo potrdilno prošnjo ter po prilagoditvi predlogov izrecne odločbe Komisije z dne 9. junija 2021, s katero ji je bil delno zavrnjen dostop do nekaterih dokumentov.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrže kot očitno nedopustna.

                  2.

                  Hans-Wilhelm Saure poleg svojih stroškov nosi tudi stroške, ki so nastali Evropski komisiji in se nanašajo na predlog za prilagoditev tožbe, Komisiji pa se naloži plačilo lastnih stroškov, ki se nanašajo na tožbo.

         (1)  UL C 189, 17.5.2021.


title: Zadeva T-282/21: Sklep Splošnega sodišča z dne 7. aprila 2022 – SS in ST/Frontex (Tožba zaradi nedelovanja – Pravica do azila – Poziv k ukrepanju – Stališče agencije Frontex – Nedopustnost)

text:
               11.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 266/26

      Sklep Splošnega sodišča z dne 7. aprila 2022 – SS in ST/Frontex
      (Zadeva T-282/21) (1)

      (Tožba zaradi nedelovanja - Pravica do azila - Poziv k ukrepanju - Stališče agencije Frontex - Nedopustnost)
      (2022/C 266/31)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeči stranki: SS, ST (zastopnika: M. Van den Broeck in L. Lambert, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska agencija za mejno in obalno stražo (zastopniki: H. Caniard, S. Drew in W. Szmidt, agenti, skupaj z B. Wägenbaur, odvetnico)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 265 PDEU za ugotovitev, da agencija Frontex nezakonito ni sprejela odločbe o prekinitvi ali prenehanju svojih dejavnosti v Egejskem morju na podlagi člena 46(4) Uredbe (EU) 2019/1896 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2019 o evropski mejni in obalni straži ter razveljavitvi uredb (EU) št. 1052/2013 in (EU) 2016/1624 (UL 2019, L 295, str. 1).

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrže kot nedopustna.

                  2.

                  SS, ST in Evropska agencija za mejno in obalno stražo (Frontex) nosijo svoje stroške.

         (1)  UL C 289, 19.7.2021.


title: Zadeva T-336/21: Sklep Splošnega sodišča z dne 7. aprila 2022 – Mendus/EUIPO (CENSOR.NET) (Znamka Evropske unije – Preklic izpodbijane odločbe – Prenehanje obstoja predmeta spora – Ustavitev postopka)

text:
               11.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 266/27

      Sklep Splošnega sodišča z dne 7. aprila 2022 – Mendus/EUIPO (CENSOR.NET)
      (Zadeva T-336/21) (1)

      (Znamka Evropske unije - Preklic izpodbijane odločbe - Prenehanje obstoja predmeta spora - Ustavitev postopka)
      (2022/C 266/32)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Iaroslav Mendus (Kijev, Ukrajina) (zastopnik: P. Kurcman, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: D. Walicka, agent)

         Predmet

      Tožeča stranka je 15. junija 2019 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložila zadevno tožbo za razveljavitev odločbe prvega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 16. aprila 2021 (zadeva R 1225/2020-1) v zvezi z zahtevo za registracijo besednega znaka CENSOR.NET kot znamke Evropske unije.

         Izrek

                  1.

                  Postopek s tožbo se ustavi.

                  2.

                  Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) se naloži, da poleg svojih stroškov nosi tudi stroške Iaroslava Mendusa.

         (1)  UL C 320, 9.8.2021.


title: Zadeva C-600/19: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 17. maja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Audiencia Provincial de Zaragoza – Španija) – MA / Ibercaja Banco, SA (Predhodno odločanje – Direktiva 93/13/EGS – Nepošteni pogoji v potrošniških pogodbah – Načelo enakovrednosti – Načelo učinkovitosti – Postopek izvršbe na s hipoteko zavarovani nepremičnini – Nepoštenost pogoja o določitvi nominalne obrestne mere zamudnih obresti in pogoja o predčasni zapadlosti iz kreditne pogodbe – Pravnomočnost in prekluzija – Izguba možnosti sklicevanja na nepoštenost pogodbenega pogoja pred sodiščem – Pristojnost nacionalnega sodišča za nadzor po uradni dolžnosti)

text:
               11.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 266/2

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 17. maja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Audiencia Provincial de Zaragoza – Španija) – MA / Ibercaja Banco, SA
      (Zadeva C-600/19) (1)

      (Predhodno odločanje - Direktiva 93/13/EGS - Nepošteni pogoji v potrošniških pogodbah - Načelo enakovrednosti - Načelo učinkovitosti - Postopek izvršbe na s hipoteko zavarovani nepremičnini - Nepoštenost pogoja o določitvi nominalne obrestne mere zamudnih obresti in pogoja o predčasni zapadlosti iz kreditne pogodbe - Pravnomočnost in prekluzija - Izguba možnosti sklicevanja na nepoštenost pogodbenega pogoja pred sodiščem - Pristojnost nacionalnega sodišča za nadzor po uradni dolžnosti)
      (2022/C 266/02)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Audiencia Provincial de Zaragoza

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: MA

         Tožena stranka: Ibercaja Banco, SA

         Ob udeležbi: PO

         Izrek

                  1.

                  Člen 6(1) in člen 7(1) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni zakonodaji, ki zaradi učinka pravnomočnosti in prekluzije ne omogoča niti, da bi sodišče po uradni dolžnosti preizkusilo nepoštenost pogodbenih pogojev v okviru postopka izvršbe na s hipoteko zavarovani nepremičnini, niti, da bi potrošnik po izteku roka za vložitev ugovora uveljavljal nepoštenost teh pogojev v tem postopku ali v poznejšem ugotovitvenem postopku, če je sodišče ob začetku postopka izvršbe na s hipoteko zavarovani nepremičnini že opravilo preizkus morebitne nepoštenosti navedenih pogojev po uradni dolžnosti, vendar v sodni odločbi o dovolitvi izvršbe na s hipoteko zavarovani nepremičnini ni obrazložitve, niti kratke, iz katere bi izhajal obstoj tega preizkusa, niti v tej odločbi ni navedeno, da presoje tega sodišča na podlagi navedenega preizkusa ni več mogoče izpodbijati, če se v navedenem roku ne vloži ugovor.

                  2.

                  Člen 6(1) in člen 7(1) Direktive 93/13 je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta nacionalni zakonodaji, na podlagi katere se nacionalnemu sodišču, ki odloča po uradni dolžnosti ali na predlog potrošnika, ne dovoli, da opravi preizkus morebitne nepoštenosti pogodbenih pogojev, kadar je bilo hipotekarno zavarovanje realizirano, s hipoteko zavarovana nepremičnina prodana in lastninska pravica na tej nepremičnini prenesena na tretjo osebo, če lahko potrošnik, čigar nepremičnina je bila predmet postopka izvršbe na s hipoteko zavarovani nepremičnini, v poznejših postopkih na podlagi te direktive uveljavlja pravico do odškodnine za finančne posledice, nastale zaradi uporabe nepoštenih pogojev.

         (1)  UL C 357, 21.10.2019.


title: Združeni zadevi C-693/19 in C-831/19: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 17. maja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Milano – Italija) – SPV Project 1503 Srl, Dobank SpA/YB (C-693/19), Banco di Desio e della Brianza SpA in drugi/YX, ZW (C-831/19) (Predhodno odločanje – Direktiva 93/13/EGS – Nepošteni pogoji v potrošniških pogodbah – Načelo enakovrednosti – Načelo učinkovitosti – Postopek izdaje plačilnega naloga in postopek izvršbe pri tretjih osebah – Pravnomočnost, ki implicitno zajema veljavnost pogojev izvršilnega naslova – Pooblastilo izvršilnega sodišča, da po uradni dolžnosti preizkusi morebitno nepoštenost pogoja)

text:
               11.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 266/3

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 17. maja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Milano – Italija) – SPV Project 1503 Srl, Dobank SpA/YB (C-693/19), Banco di Desio e della Brianza SpA in drugi/YX, ZW (C-831/19)
      (Združeni zadevi C-693/19 in C-831/19) (1)

      (Predhodno odločanje - Direktiva 93/13/EGS - Nepošteni pogoji v potrošniških pogodbah - Načelo enakovrednosti - Načelo učinkovitosti - Postopek izdaje plačilnega naloga in postopek izvršbe pri tretjih osebah - Pravnomočnost, ki implicitno zajema veljavnost pogojev izvršilnega naslova - Pooblastilo izvršilnega sodišča, da po uradni dolžnosti preizkusi morebitno nepoštenost pogoja)
      (2022/C 266/03)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunale di Milano

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: SPV Project 1503 Srl, SpA Dobank SpA (C-693/19), Banco di Desio e della Brianza SpA, Banca di Credito Cooperativo di Carugate e Inzago sc, Intesa Sanpaolo SpA, Banca Popolare di Sondrio s.c.p.a, Cerved Credit Management (C-831/19)

         Tožene stranke: YB (C-693/19), YX, ZW (C-831/19)

         Izrek

      Člen 6(1) in člen 7(1) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi, ki določa, da če dolžnik zoper plačilni nalog, ki ga je na predlog upnika izdalo sodišče, ni vložil ugovora, izvršilno sodišče pozneje ne more preveriti morebitne nepoštenosti pogojev pogodbe, ki so bili podlaga za ta nalog, ker pravnomočnost navedenega naloga implicitno zajema veljavnost teh pogojev in tako izključuje kakršno koli preučitev njihove veljavnosti. Okoliščina, da na dan, ko je nalog postal pravnomočen, dolžnik ni vedel, da ga je mogoče opredeliti kot „potrošnika“ v smislu te direktive, v zvezi s tem ni upoštevna.

         (1)  UL C 432, 23.12.2019

         UL C 36, 3.2.2020.


title: Zadeva C-725/19: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 17. maja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Judecătoria Sector 2 Bucureşti – Romunija) – IO/Impuls Leasing România IFN SA (Predhodno odločanje – Direktiva 93/13/EGS – Nepošteni pogoji v potrošniških pogodbah – Načelo enakovrednosti – Načelo učinkovitosti – Postopek izvršbe pogodbe o lizingu, ki je izvršilni naslov – Ugovor zoper izvršbo – Nacionalna ureditev, ki sodišču, ki odloča o tem ugovoru, ne dopušča, da bi opravilo preizkus nepoštenosti pogodbenih pogojev izvršilnega naslova – Pristojnost izvršilnega sodišča, da po uradni dolžnosti preveri morebitno nepoštenost pogodbenih pogojev – Obstoj tožbe občega prava, ki omogoča preizkus nepoštenosti navedenih pogojev – Zahteva po plačilu varščine za prekinitev postopka izvršbe)

text:
               11.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 266/4

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 17. maja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Judecătoria Sector 2 Bucureşti – Romunija) – IO/Impuls Leasing România IFN SA
      (Zadeva C-725/19) (1)

      (Predhodno odločanje - Direktiva 93/13/EGS - Nepošteni pogoji v potrošniških pogodbah - Načelo enakovrednosti - Načelo učinkovitosti - Postopek izvršbe pogodbe o lizingu, ki je izvršilni naslov - Ugovor zoper izvršbo - Nacionalna ureditev, ki sodišču, ki odloča o tem ugovoru, ne dopušča, da bi opravilo preizkus nepoštenosti pogodbenih pogojev izvršilnega naslova - Pristojnost izvršilnega sodišča, da po uradni dolžnosti preveri morebitno nepoštenost pogodbenih pogojev - Obstoj tožbe občega prava, ki omogoča preizkus nepoštenosti navedenih pogojev - Zahteva po plačilu varščine za prekinitev postopka izvršbe)
      (2022/C 266/04)
      Jezik postopka: romunščina

         Predložitveno sodišče

      Judecătoria Sector 2 Bucureşti

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: IO

         Tožena stranka: Impuls Leasing România IFN SA

         Izrek

      Člen 6(1) in člen 7(1) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni zakonodaji, s katero izvršilnemu sodišču, pri katerem je bil vložen ugovor zoper izvršbo, ni dovoljeno, da po uradni dolžnosti ali na predlog potrošnika preizkusi nepoštenost pogojev pogodbe, sklenjene med potrošnikom in prodajalcem ali ponudnikom, ki je izvršilni naslov, če lahko sodišče, ki je pristojno za vsebinsko odločanje, pri katerem je mogoče vložiti ločeno tožbo občega prava za preučitev morebitne nepoštenosti pogojev take pogodbe, postopek izvršbe do sprejetja meritorne odločitve prekine le proti plačilu varščine v višini, ki bi potrošnika lahko odvrnila od vložitve take tožbe in vztrajanja pri njej.

         (1)  UL C 54, 17.2.2020.


title: Zadeva C-869/19: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 17. maja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Supremo – Španija) – L/Unicaja Banco SA, nekdanji Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, SAU (Predhodno odločanje – Direktiva 93/13/EGS – Nepošteni pogoji v potrošniških pogodbah – Načelo enakovrednosti – Načelo učinkovitosti – Hipotekarna pogodba – Nepoštenost „pogoja o minimalni obrestni meri“ iz te pogodbe – Nacionalna pravila o sodnem pritožbenem postopku – Časovna omejitev učinkov ugotovitve ničnosti nepoštenega pogoja – Povračilo – Pristojnost nacionalnega pritožbenega sodišča za nadzor po uradni dolžnosti)

text:
               11.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 266/4

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 17. maja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Supremo – Španija) – L/Unicaja Banco SA, nekdanji Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, SAU
      (Zadeva C-869/19) (1)

      (Predhodno odločanje - Direktiva 93/13/EGS - Nepošteni pogoji v potrošniških pogodbah - Načelo enakovrednosti - Načelo učinkovitosti - Hipotekarna pogodba - Nepoštenost „pogoja o minimalni obrestni meri“ iz te pogodbe - Nacionalna pravila o sodnem pritožbenem postopku - Časovna omejitev učinkov ugotovitve ničnosti nepoštenega pogoja - Povračilo - Pristojnost nacionalnega pritožbenega sodišča za nadzor po uradni dolžnosti)
      (2022/C 266/05)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal Supremo

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: L

         Tožena stranka: Unicaja Banco SA, nekdanji Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SAU

         Izrek

      Člen 6(1) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah je treba razlagati tako, da nasprotuje uporabi načel nacionalnega sodnega postopka, na podlagi katerih nacionalno sodišče, ki odloča o pritožbi zoper sodbo, s katero je bilo vračilo zneskov, ki jih je potrošnik neupravičeno plačal na podlagi pogoja, ki je bil razglašen za nepoštenega, časovno omejeno, ne more po uradni dolžnosti preizkusiti razloga, ki se nanaša na kršitev te določbe, in naložiti popolnega vračila navedenih zneskov, če tega, da zadevni potrošnik ni izpodbijal te časovne omejitve, ni mogoče pripisati njegovi popolni pasivnosti.

         (1)  UL C 87, 16.3.2020.


title: Zadeva C-466/20: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 19. maja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – HEITEC AG / HEITECH Promotion GmbH, RW (Predhodno odločanje – Znamke – Direktiva 2008/95/ES – Člen 9 – Uredba (ES) št. 207/2009 – Členi 54, 110 in 111 – Prekluzija kot posledica privolitve – Pojem „privolitev“ – Prekinitev prekluzivnega roka – Opomin – Datum prekinitve prekluzivnega roka, če je vloženo pravno sredstvo – Učinki prekluzije – Zahtevki za odškodnino, predložitev informacij in uničenje blaga)

text:
               11.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 266/5

      Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 19. maja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – HEITEC AG / HEITECH Promotion GmbH, RW
      (Zadeva C-466/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Znamke - Direktiva 2008/95/ES - Člen 9 - Uredba (ES) št. 207/2009 - Členi 54, 110 in 111 - Prekluzija kot posledica privolitve - Pojem „privolitev“ - Prekinitev prekluzivnega roka - Opomin - Datum prekinitve prekluzivnega roka, če je vloženo pravno sredstvo - Učinki prekluzije - Zahtevki za odškodnino, predložitev informacij in uničenje blaga)
      (2022/C 266/06)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesgerichtshof

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: HEITEC AG

         Toženi stranki: HEITECH Promotion GmbH, RW

         Izrek

                  1.

                  Člen 9 Direktive 2008/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami ter člene 54, 110 in 111 Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti je treba razlagati tako, da z aktom, kot je opomin, s katerim imetnik prejšnje znamke ali druge prejšnje pravice nasprotuje uporabi poznejše znamke, ki pa ni nujen za dosego pravno zavezujoče rešitve, privolitev ne preneha in se zato prekluzivni rok iz teh določb ne prekine.

                  2.

                  Člen 9 Direktive 2008/95 ter člene 54, 110 in 111 Uredbe št. 207/2009 je treba razlagati tako, da ni mogoče šteti, da se s prekluzijo kot posledico privolitve iz teh določb preprečuje vložitev pravnega sredstva, s katerim imetnik prejšnje znamke ali druge prejšnje pravice predlaga ugotovitev ničnosti poznejše znamke ali nasprotuje njeni uporabi, če začetni procesni akt, ki je bil sicer vložen pred datumom poteka prekluzivnega roka, zaradi pomanjkanja skrbnosti tožeče stranke ni izpolnjeval zahtev za vročitev iz nacionalnega prava in so bile te nepravilnosti iz razlogov, ki jih je treba pripisati tožeči stranki, odpravljene šele po navedenem datumu.

                  3.

                  Člen 9 Direktive 2008/95 ter člene 54, 110 in 111 Uredbe št. 207/2009 je treba razlagati tako, da če imetnik prejšnje znamke ali druge prejšnje pravice v smislu teh določb zaradi prekluzije ne more zahtevati ugotovitve ničnosti poznejše znamke in prenehanja njene uporabe, mu ta prekluzija preprečuje tudi vlaganje dodatnih ali povezanih zahtevkov, ki se nanašajo, na primer, na odškodnino, predložitev informacij ali uničenje blaga.

         (1)  UL C 443, 21.12.2020.


title: Zadeva C-569/20: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 19. maja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Spetsializiran nakazatelen sad – Bolgarija) – kazenski postopek zoper IR (Predhodno odločanje – Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah – Direktiva (EU) 2016/343 – Člen 8 – Pravica biti navzoč na sojenju – Obvestitev o sojenju – Nemožnost najti obdolženo osebo kljub razumnim prizadevanjem pristojnih organov – Možnost sojenja in obsodbe v nenavzočnosti – Člen 9 – Pravica do novega sojenja ali do drugega pravnega sredstva, ki omogoča, da se ponovno vsebinsko odloči o zadevi)

text:
               11.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 266/6

      Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 19. maja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Spetsializiran nakazatelen sad – Bolgarija) – kazenski postopek zoper IR
      (Zadeva C-569/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah - Direktiva (EU) 2016/343 - Člen 8 - Pravica biti navzoč na sojenju - Obvestitev o sojenju - Nemožnost najti obdolženo osebo kljub razumnim prizadevanjem pristojnih organov - Možnost sojenja in obsodbe v nenavzočnosti - Člen 9 - Pravica do novega sojenja ali do drugega pravnega sredstva, ki omogoča, da se ponovno vsebinsko odloči o zadevi)
      (2022/C 266/07)
      Jezik postopka: bolgarščina

         Predložitveno sodišče

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Stranki v kazenskem postopku v glavni stvari

      IR,

         ob udeležbi: Spetsializirana prokuratura

         Izrek

      Člena 8 in 9 Direktive (EU) 2016/343 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 2016 o krepitvi nekaterih vidikov domneve nedolžnosti in krepitvi pravice biti navzoč na sojenju v kazenskem postopku je treba razlagati tako, da se obdolženi osebi, ki je pristojni nacionalni organi kljub razumnim prizadevanjem ne uspejo najti in ki ji ti organi zato niso uspeli posredovati informacij v zvezi s sojenjem zoper njo, lahko sodi in je po potrebi lahko obsojena v nenavzočnosti, vendar mora v tem primeru načeloma imeti možnost, da po seznanitvi s to obsodbo neposredno uveljavlja pravico iz te direktive do obnove postopka ali možnost enakovrednega pravnega sredstva, s katerim se doseže ponovna vsebinska obravnava zadeve v njeni navzočnosti. Kljub temu je navedeni osebi mogoče to pravico odreči, če iz natančnih in objektivnih indicev izhaja, da je prejela zadostne informacije, da bi vedela, da bo zoper njo potekalo sojenje, ter je z namernimi dejanji in zato, da bi se izognila roki pravice, organom onemogočila, da bi jo uradno obvestili o tem sojenju.

         (1)  UL C 28, 25.1.2021.


title: Zadeva C-33/21: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 19. maja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione – Italija) – Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL), Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) / Ryanair DAC (Predhodno odločanje – Delavci migranti – Socialna varnost – Zakonodaja, ki se uporablja – Uredba (EGS) št. 1408/71 – Člen 14, točka 2(a)(i) in (ii) – Uredba (ES) št. 883/2004 – Člen 11(5) – Člen 13(1)(a) in (b) – Pojem „domača baza“ – Letalsko osebje – Delavci, ki so zaposleni na ozemlju dveh ali več držav članic – Navezne okoliščine)

text:
               11.7.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 266/7

      Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 19. maja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione – Italija) – Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL), Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) / Ryanair DAC
      (Zadeva C-33/21) (1)

      (Predhodno odločanje - Delavci migranti - Socialna varnost - Zakonodaja, ki se uporablja - Uredba (EGS) št. 1408/71 - Člen 14, točka 2(a)(i) in (ii) - Uredba (ES) št. 883/2004 - Člen 11(5) - Člen 13(1)(a) in (b) - Pojem „domača baza“ - Letalsko osebje - Delavci, ki so zaposleni na ozemlju dveh ali več držav članic - Navezne okoliščine)
      (2022/C 266/08)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Corte suprema di cassazione

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL), Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

         Tožena stranka: Ryanair DAC

         Izrek

      Člen 14, točka 2(a)(i), Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, v različici, spremenjeni in posodobljeni z Uredbo Sveta (ES) št. 118/97 z dne 2. decembra 1996, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 631/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004, člen 13(1)(a) in člen 87(8) Uredbe (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 988/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009, nato pa z Uredbo (EU) št. 465/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2012, ter člen 11(5) Uredbe št. 883/2004, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 465/2012, je treba razlagati tako, da je zakonodaja s področja socialne varnosti, ki se uporablja za letalsko osebje letalske družbe s sedežem v državi članici, ki ni krito s potrdili E101 in ki 45 minut na dan delo opravlja v prostoru, namenjenem zbiranju posadke, imenovanem „crew room“, s katerim ta letalska družba razpolaga na ozemlju druge države članice, v kateri ima to letalsko osebje stalno prebivališče, ter ki preostali delovni čas preživi na krovih letal te letalske družbe, zakonodaja te zadnje države članice.

         (1)  UL C 110, 29.3.2021.


title: Zadeva C-91/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) 24. februarja 2020 – LW/Bundesrepublik Deutschland

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/5

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) 24. februarja 2020 – LW/Bundesrepublik Deutschland
      (Zadeva C-91/20)
      (2020/C 209/09)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka in vlagateljica revizije: LW

         Tožena stranka in nasprotna stranka v revizijskem postopku: Bundesrepublik Deutschland

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 3 Direktive 2011/95/EU (1) razlagati tako, da nasprotuje predpisu države članice, v skladu s katerim je mladoletnemu neporočenemu otroku osebe, ki ji je bil priznan status begunca, treba priznati iz tega izpeljan status begunca (tako imenovana zaščita za begunčeve družinske člane), tudi če ima ta otrok – prek enega od staršev – tudi državljanstvo druge države, ki ni begunčeva izvorna država in katere zaščito lahko izkoristi?

                  2.

                  Ali je treba člen 23(2) Direktive 2011/95/EU razlagati tako, da omejitev, v skladu s katero so družinski člani do ugodnosti iz členov od 24 do 35 te direktive upravičeni samo v obsegu, združljivem z osebnim pravnim statusom družinskega člana, preprečuje, da bi se mladoletnemu otroku v okoliščinah, opisanih v prvem vprašanju, priznal status begunca, ki bi se izpeljal iz statusa osebe, ki je že pridobila status begunca?

                  3.

                  Ali je za odgovor na prvo in drugo vprašanje pomembno, ali imajo otrok in njegovi starši možnost in se od njih lahko razumno pričakuje, da se naselijo v državi, katere državljana sta otrok in mati, katere zaščito lahko ta dva izkoristita in ki ni izvorna država begunca (očeta), ali pa zadostuje, da se enotnost družine na ozemlju Zvezne republike Nemčije) lahko ohrani na podlagi določb, s katerimi se ureja pravica do prebivanja?

         (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da so upravičeni do mednarodne zaščite, glede enotnega statusa beguncev ali oseb, upravičenih do subsidiarne zaščite, in glede vsebine te zaščite (UL 2011, L 337, str. 9).


title: Zadeva C-100/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 26. februarja 2020 – XY/Hauptzollamt B

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/7

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 26. februarja 2020 – XY/Hauptzollamt B
      (Zadeva C-100/20)
      (2020/C 209/11)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesfinanzhof

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka in vlagateljica revizije: XY

         Tožena stranka in nasprotna stranka v revizijskem postopku: Hauptzollamt B

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali se na podlagi pravice do povračila neupravičeno odmerjenega davka na električno energijo v skladu s pravom Unije plačajo obresti, če je nižji znesek davka na električno energijo temeljil na neobveznem znižanju davka v skladu s členom 17(1)(a) Direktive Sveta 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije (1) in je bil previsok davek odmerjen izključno zaradi tega, ker je bil v obravnavani zadevi napačno uporabljen nacionalni predpis, ki je bil sprejet za izvajanje člena 17(1)(a) Direktive 2003/96/ES?

         (1)  UL 2003, L 283, str. 51.


title: Zadeva C-121/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam (Nizozemska) 4. marca 2020 – VG/Minister van Buitenlandse Zaken

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/9

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam (Nizozemska) 4. marca 2020 – VG/Minister van Buitenlandse Zaken
      (Zadeva C-121/20)
      (2020/C 209/15)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: VG

         Tožena stranka: Minister van Buitenlandse Zaken

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je odgovor na vprašanja za predhodno odločanje v zadevah, ki sta pri Sodišču registrirani pod številkama C-225/19 in C-226/19, drugačen, če ni bilo razkrito oziroma ni poznano katera država je pri prejšnjih posvetovanjih v skladu s členom 22 Vizumskega zakonika (1) podala ugovore zoper izdajo vizuma prosilcu?

         (1)  Uredba (ES) št. 810/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o vizumskem zakoniku Skupnosti (Vizumski zakonik) (UL 2009, L 243, str. 1).


title: Zadeva C-154/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Nejvyšší správní soud (Češka republika) 31. marca 2020 – Kemwater ProChemie s. r. o./Odvolací finanční ředitelství

text:
               22.6.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/18

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Nejvyšší správní soud (Češka republika) 31. marca 2020 – Kemwater ProChemie s. r. o./Odvolací finanční ředitelství
      (Zadeva C-154/20)
      (2020/C 209/24)
      Jezik postopka: češčina

         Predložitveno sodišče

      Nejvyšší správní soud

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka in nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Kemwater ProChemie s. r. o.

         Tožena stranka in vlagateljica kasacijske pritožbe: Odvolací finanční ředitelství

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je položaj, v katerem je uveljavljanje pravice do odbitka vstopnega davka na dodano vrednost pogojeno s tem, da mora davčni zavezanec dokazati, da je storitev, ki jo je prejel v okviru obdavčljive transakcije, opravil drug konkretni davčni zavezanec, v skladu z Direktivo 2006/112/ES (1)?

                  2.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali se davčnemu zavezancu, če ne izpolni te obveznosti dokaza, lahko zavrne pravica do odbitka vstopnega davka, čeprav ni bilo dokazano, da je ta davčni zavezanec vedel ali bi lahko vedel, da z nakupom blaga ali storitev sodeluje pri davčni goljufiji?

         (1)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006, L 347, str. 1).


title: Združeni zadevi C-13/18 in C-126/18: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 23. aprila 2020 (predloga za sprejetje predhodne odločbe Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság, Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Madžarska) – Sole-Mizo Zrt. (C-13/18), Dalmandi Mezőgazdasági Zrt. (C-126/18)/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Predhodno odločanje – Obdavčenje – Davek na dodano vrednost (DDV) – Direktiva 2006/112/ES – Pravica do odbitka vstopnega davka – Vračilo presežka DDV – Prepozno vračilo – Izračun obresti – Podrobna pravila za priznanje obresti, dolgovanih zaradi nedostopnosti presežka odbitnega DDV, zadržanega v nasprotju s pravom Unije, in obresti, dolgovanih zaradi zamude davčne uprave pri plačilu dolgovanega zneska – Načeli učinkovitosti in enakovrednosti)

text:
               13.7.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/2

      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 23. aprila 2020 (predloga za sprejetje predhodne odločbe Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság, Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Madžarska) – Sole-Mizo Zrt. (C-13/18), Dalmandi Mezőgazdasági Zrt. (C-126/18)/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Združeni zadevi C-13/18 in C-126/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Obdavčenje - Davek na dodano vrednost (DDV) - Direktiva 2006/112/ES - Pravica do odbitka vstopnega davka - Vračilo presežka DDV - Prepozno vračilo - Izračun obresti - Podrobna pravila za priznanje obresti, dolgovanih zaradi nedostopnosti presežka odbitnega DDV, zadržanega v nasprotju s pravom Unije, in obresti, dolgovanih zaradi zamude davčne uprave pri plačilu dolgovanega zneska - Načeli učinkovitosti in enakovrednosti)
      (2020/C 230/02)
      Jezik postopka: madžarščina

         Predložitveni sodišči

      Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság, Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: Sole-Mizo Zrt. (C-13/18), Dalmandi Mezőgazdasági Zrt. (C-126/18)

         Tožena stranka: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Izrek

                  1.

                  Pravo Unije ter zlasti načeli učinkovitosti in davčne nevtralnosti je treba razlagati tako, da nasprotujejo praksi države članice, v skladu s katero se za izračun obresti na presežke odbitnega davka na dodano vrednost (DDV), ki jih je ta država članica v nasprotju s pravom Unije zadržala preko razumnega roka, uporablja obrestna mera, ki ustreza temeljni obrestni meri nacionalne centralne banke, kadar je, prvič, ta obrestna mera nižja od obrestne mere, ki bi jo moral davčni zavezanec, ki ni kreditna institucija, plačati za izposojo vsote, ki je enaka navedenemu znesku, in drugič, obresti na zadevne presežke DDV tečejo v danem davčnem obdobju, brez uporabe obresti, s katerimi bi se davčnemu zavezancu izravnal padec vrednosti denarja, nastal s potekom časa po tem davčnem obdobju do dejanskega plačila teh obresti.

                  2.

                  Pravo Unije ter zlasti načeli učinkovitosti in enakovrednosti je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo praksi države članice, v skladu s katero je za zahtevke za plačilo obresti na presežek odbitnega davka na dodano vrednost, zadržan zaradi uporabe nacionalne določbe, za katero je bilo razsojeno, da je v nasprotju s pravom Unije, določen petletni zastaralni rok.

                  3.

                  Pravo Unije in zlasti načelo učinkovitosti je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta praksi države članice, v skladu s katero se, prvič, plačilo zamudnih obresti, dolgovanih zato, ker davčna uprava v predpisanem roku ni poravnala terjatve iz naslova vračila presežka davka na dodano vrednost, zadržanega v nasprotju s pravom Unije, pogojuje z vložitvijo posebnega zahtevka, medtem ko se v drugih primerih take obresti priznajo po uradni dolžnosti, ter drugič, se te obresti uporabljajo od izteka roka 30 ali 45 dni, ki ga ima uprava za obravnavo takega zahtevka, in ne od datuma, ko je ta presežek nastal.

         (1)  UL C 142, 23.4.2018.

         UL C 221, 25.6.2018.


title: Zadeva C-480/18: Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 2. aprila 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Augstākā tiesa – Latvija) – postopek, ki ga je sprožila AS „PrivatBank“ (Predhodno odločanje – Plačilne storitve na notranjem trgu – Direktiva 2007/64/ES – Stvarno in osebno področje uporabe – Plačilne storitve, opravljene v valuti, ki ni euro ali valuta države članice izven euroobmočja – Plačilne storitve, ki jih opravlja kreditna institucija – Neizvršitev ali napačna izvršitev plačilnega naloga – Odgovornost – Postopek bonitetnega nadzora – Pritožbeni postopki – Postopki izvensodnih poravnav – Pristojni organi)

text:
               13.7.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/4

      Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 2. aprila 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Augstākā tiesa – Latvija) – postopek, ki ga je sprožila AS „PrivatBank“
      (Zadeva C-480/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Plačilne storitve na notranjem trgu - Direktiva 2007/64/ES - Stvarno in osebno področje uporabe - Plačilne storitve, opravljene v valuti, ki ni euro ali valuta države članice izven euroobmočja - Plačilne storitve, ki jih opravlja kreditna institucija - Neizvršitev ali napačna izvršitev plačilnega naloga - Odgovornost - Postopek bonitetnega nadzora - Pritožbeni postopki - Postopki izvensodnih poravnav - Pristojni organi)
      (2020/C 230/04)
      Jezik postopka: latvijščina

         Predložitveno sodišče

      Augstākā tiesa

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: AS „PrivatBank“

         Ob udeležbi: Finanšu un kapitāla tirgus komisija

         Izrek

                  1.

                  Člen 2(2) Direktive 2007/64/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o plačilnih storitvah na notranjem trgu in o spremembah direktiv 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES in 2006/48/ES ter o razveljavitvi Direktive 97/5/ES, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/111/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero je organ iz člena 82 te direktive pristojen za obravnavo pritožb in naložitev sankcij v primeru plačilnih storitev, izvedenih v valuti tretje države.

                  2.

                  Člena 20 in 21 Direktive 2007/64, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/111, se ratione personae ne uporabljata za kreditne institucije

                  3.

                  Člene od 80 do 82 Direktive 2007/64, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/111, je treba razlagati tako, da z njimi pristojni organ v smislu te določbe ni pooblaščen, da ob uporabi meril, določenih v členu 75 te direktive, rešuje spore med uporabniki in ponudniki plačilnih storitev, ki so nastali zaradi neizvršitve ali napačne izvršitve plačilne transakcije, in sicer kadar tak organ izvaja svojo pristojnost za obravnavanje pritožb uporabnikov plačilnih storitev in za naložitev sankcij ponudnikom plačilnih storitev v primeru kršitve upoštevnih določb. Te spore je treba rešiti v okviru izvensodnih poravnav iz člena 83 Direktive 2007/64, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/111, brez poseganja v pravico do pravnega sredstva pred sodiščem, določenega z nacionalnim postopkovnim pravom. Če se je nacionalni zakonodajalec odločil pristojnosti, ki na eni strani izhajajo iz navedenih členov od 80 do 82 in na drugi strani iz navedenega člena 83, koncentrirati pri enem organu, mora ta organ vsako od teh kategorij pristojnosti izvajati samostojno, in sicer izključno v okviru postopkov, ki se nanašajo na posamezno od teh kategorij.

                  4.

                  Nacionalni zakonodajalec lahko v skladu z načelom procesne avtonomije držav članic pooblasti pristojni organ v okviru pritožbenih postopkov in postopkov za sankcioniranje iz členov od 80 do 82 Direktive 2007/64, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/111, da upošteva arbitražno odločbo, s katero je bil rešen spor med uporabnikom in ponudnikom plačilnih storitev, na katere se nanašajo ti postopki, če dokazna vrednost, ki se prizna tej odločbi v okviru navedenih postopkov, ne more posegati v predmet in posebne cilje teh postopkov, v pravico zadevnih oseb do obrambe ali v samostojno izvajanje pooblastil in pristojnosti, podeljenih temu organu, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

         (1)  UL C 381, 22.10.2018.


title: Zadeva C-507/18: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 23. aprila 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione – Italija) – NH/Associazione Avvocatura per i diritti LGBTI – Rete Lenford (Predhodno odločanje – Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu – Direktiva 2000/78/ES – Člen 3(1)(a), člen 8(1) in člen 9(2) – Prepoved diskriminacije zaradi spolne usmerjenosti – Pogoji za dostop do zaposlitve ali dela – Pojem – Javne izjave, s katerimi se izključuje zaposlitev homoseksualnih oseb – Člen 11(1), člen 15(1) in člen 21(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – Varstvo pravic – Sankcije – Pravna oseba, ki zastopa kolektivni interes – Procesno upravičenje brez ukrepanja v imenu določenega tožnika ali ob neobstoju oškodovanca – Pravica do odškodnine)

text:
               13.7.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/5

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 23. aprila 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione – Italija) – NH/Associazione Avvocatura per i diritti LGBTI – Rete Lenford
      (Zadeva C-507/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu - Direktiva 2000/78/ES - Člen 3(1)(a), člen 8(1) in člen 9(2) - Prepoved diskriminacije zaradi spolne usmerjenosti - Pogoji za dostop do zaposlitve ali dela - Pojem - Javne izjave, s katerimi se izključuje zaposlitev homoseksualnih oseb - Člen 11(1), člen 15(1) in člen 21(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah - Varstvo pravic - Sankcije - Pravna oseba, ki zastopa kolektivni interes - Procesno upravičenje brez ukrepanja v imenu določenega tožnika ali ob neobstoju oškodovanca - Pravica do odškodnine)
      (2020/C 230/05)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Corte suprema di cassazione

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: NH

         Tožena stranka: Associazione Avvocatura per i diritti LGBTI – Rete Lenford

         Izrek

                  1.

                  Pojem „pogoj[i], pod katerimi je dostopna zaposlitev […] ali delo“, iz člena 3(1)(a) Direktive Sveta 2000/78 z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu je treba razlagati tako, da so s tem pojmom zajete izjave, ki jih oseba poda med avdiovizualno oddajo in v skladu s katerimi ta oseba v svojem podjetju nikoli ne bi zaposlila ali delala z osebami določene spolne usmerjenosti, čeprav ne poteka ali ni načrtovan noben postopek zaposlovanja, če povezava med temi izjavami in pogoji za dostop do zaposlitve ali dela v tem podjetju ni hipotetična.

                  2.

                  Direktivo 2000/78 je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero ima združenje odvetnikov, katerega statutarni cilj je obramba oseb z, med drugim, določeno spolno usmerjenostjo na sodišču ter spodbujanje kulture in spoštovanja pravic te kategorije oseb, zaradi tega cilja in ne glede na njegovo pridobitnost samodejno procesno upravičenje za sprožitev sodnega postopka, katerega namen je uveljavljanje spoštovanja obveznosti, ki izhajajo iz te direktive, in po potrebi pridobitev odškodnine, če nastanejo dejstva, ki lahko v smislu navedene direktive pomenijo diskriminacijo proti navedeni kategoriji oseb, in če oškodovanec ni določljiv.

         (1)  UL C 436, 3.12.2018.


title: Zadeva C-640/18: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 23. aprila 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour d'appel de Mons – Belgija) – Wagram Invest SA/État belge (Predhodno odločanje – Direktiva 78/660/EGS – Letni računovodski izkazi posameznih vrst družb – Načelo prikazovanja resnične in poštene slike – Nakup finančnega stalnega sredstva s strani delniške družbe – Knjiženje diskonta v zvezi z brezobrestnim dolgom z rokom vračila nad enim letom kot odhodka v poslovni izid in knjiženje nabavne cene stalnega sredstva med sredstva v bilanco stanja z odbitkom diskonta)

text:
               13.7.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/6

      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 23. aprila 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour d'appel de Mons – Belgija) – Wagram Invest SA/État belge
      (Zadeva C-640/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Direktiva 78/660/EGS - Letni računovodski izkazi posameznih vrst družb - Načelo prikazovanja resnične in poštene slike - Nakup finančnega stalnega sredstva s strani delniške družbe - Knjiženje diskonta v zvezi z brezobrestnim dolgom z rokom vračila nad enim letom kot odhodka v poslovni izid in knjiženje nabavne cene stalnega sredstva med sredstva v bilanco stanja z odbitkom diskonta)
      (2020/C 230/06)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Cour d'appel de Mons

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Wagram Invest SA

         Tožena stranka: État belge

         Izrek

      Kadar delniška družba opravi transakcijo nakupa finančnega stalnega sredstva pod pogoji dolgoročnega obročnega in brezobrestnega plačila cene, ki ustrezajo posojilnim pogojem, je treba načelo prikazovanja resnične in poštene slike iz člena 2(3) Direktive Sveta z dne 25. julija 1978 o letnih računovodskih izkazih posameznih vrst družb, ki temelji na členu [44(2)(g) Pogodbe ES] (78/660/EGS) razlagati tako, da ne nasprotuje uporabi metode knjiženja, v skladu s katero se diskont, ki se izračuna na podlagi tržne stopnje, v zvezi z brezobrestnim dolgom z rokom vračila nad enim letom, ki se nanaša na ta nakup, v izkaz poslovnega izida knjiži kot odhodek, pri čemer se nabavna cena za to stalno sredstvo v bilanco stanja knjiži med sredstva z odbitkom navedenega diskonta.

         (1)  UL C 4, 7.1.2019.


title: Zadeva C-670/18: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 2. aprila 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna – Italija) – CO/Comune di Gesturi (Predhodno odločanje – Socialna politika – Načelo enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu – Direktiva 2000/78/ES – Prepoved vsakršne diskriminacije na podlagi starosti – Javni poziv za prijavo interesa – Pogoji za sodelovanje – Izključitev upokojencev, ki so bili zaposleni v javnem in zasebnem sektorju)

text:
               13.7.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/6

      Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 2. aprila 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna – Italija) – CO/Comune di Gesturi
      (Zadeva C-670/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Socialna politika - Načelo enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu - Direktiva 2000/78/ES - Prepoved vsakršne diskriminacije na podlagi starosti - Javni poziv za prijavo interesa - Pogoji za sodelovanje - Izključitev upokojencev, ki so bili zaposleni v javnem in zasebnem sektorju)
      (2020/C 230/07)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: CO

         Tožena stranka: Comune di Gesturi

         Izrek

      Direktivo Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu, zlasti njen člen 2(2), člen 3(1) in člen 6(1), je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, ki javnim organom prepoveduje oddajo naročil za izvedbo študije in svetovanje upokojencem, če ta ureditev po eni strani uresničuje legitimen cilj zaposlovalne politike in politike trga dela in če so po drugi strani sredstva, ki se uporabljajo za uresničitev tega cilja, primerna in nujna. Predložitveno sodišče mora preveriti, ali je v postopku v glavni stvari res tako.

         (1)  UL C 25, 21.1.2019.


title: Zadeva C-710/18: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 23. aprila 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesarbeitsgericht – Nemčija) – WN/Land Niedersachsen (Predhodno odločanje – Prosto gibanje delavcev – Člen 45(1) PDEU – Osebni prejemki – Razvrstitev v plačne stopnje – Plačni sistem, ki ugodnost višje plače povezuje z delovno dobo, dopolnjeno pri istem delodajalcu – Omejitev upoštevanja upoštevne pretekle delovne dobe, dopolnjene pri delodajalcu v državi članici, ki ni matična država članica)

text:
               13.7.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/7

      Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 23. aprila 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesarbeitsgericht – Nemčija) – WN/Land Niedersachsen
      (Zadeva C-710/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Prosto gibanje delavcev - Člen 45(1) PDEU - Osebni prejemki - Razvrstitev v plačne stopnje - Plačni sistem, ki ugodnost višje plače povezuje z delovno dobo, dopolnjeno pri istem delodajalcu - Omejitev upoštevanja upoštevne pretekle delovne dobe, dopolnjene pri delodajalcu v državi članici, ki ni matična država članica)
      (2020/C 230/08)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesarbeitsgericht

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: WN

         Tožena stranka: Land Niedersachsen

         Izrek

      Člen 45(1) PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero se za določitev višine plače delavca, kot je učitelj šole teritorialne skupnosti, delovna doba, ki jo je navedeni delavec dopolnil pri delodajalcu, ki ni ta skupnost, v drugi državi članici, upošteva le v skupnem trajanju največ treh let, če je to delo enakovredno delu, ki ga mora ta delavec opravljati v okviru navedene dejavnosti šolskega učitelja.

         (1)  UL C 182, 27.5.2019.


title: Zadeva C-830/18: Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 2. aprila 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz – Nemčija) – Landkreis Südliche Weinstraße/PF in drugi (Predhodno odločanje – Prosto gibanje delavcev – Uredba (EU) št. 492/2011 – Otroci obmejnih delavcev – Socialne ugodnosti – Sistem povračila stroškov šolskega prevoza – Pogoj stalnega prebivališča v zvezni deželi – Izključitev otrok, ki se šolajo v tej zvezni deželi in ki stalno prebivajo v državi članici, ki ni tista država, v kateri je izobraževalna ustanova, ki jo obiskujejo – Izključitev državljanov, ki stalno prebivajo v drugih zveznih deželah)

text:
               13.7.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/8

      Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 2. aprila 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz – Nemčija) – Landkreis Südliche Weinstraße/PF in drugi
      (Zadeva C-830/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Prosto gibanje delavcev - Uredba (EU) št. 492/2011 - Otroci obmejnih delavcev - Socialne ugodnosti - Sistem povračila stroškov šolskega prevoza - Pogoj stalnega prebivališča v zvezni deželi - Izključitev otrok, ki se šolajo v tej zvezni deželi in ki stalno prebivajo v državi članici, ki ni tista država, v kateri je izobraževalna ustanova, ki jo obiskujejo - Izključitev državljanov, ki stalno prebivajo v drugih zveznih deželah)
      (2020/C 230/10)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Landkreis Südliche Weinstraße

         Tožene stranke: PF in drugi

         Ob udeležbi: Vertreter des öffentlichen Interesses

         Izrek

                  1.

                  Člen 7(2) Uredbe (EU) št. 492/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2011 o prostem gibanju delavcev v Uniji je treba razlagati tako, da nacionalna zakonodaja, ki kritje stroškov šolskega prevoza s strani zvezne dežele pogojuje s stalnim prebivališčem na njenem ozemlju, pomeni posredno diskriminacijo, ker lahko že po svoji naravi bolj vpliva na obmejne kot na domače delavce.

                  2.

                  Člen 7(2) Uredbe št. 492/2011 je treba razlagati tako, da praktične težave, povezane z učinkovito organizacijo šolskega prevoza v zvezni deželi, niso nujni razlog v splošnem interesu, s katerim bi bilo mogoče utemeljiti nacionalni ukrep, ki je opredeljen kot posredna diskriminacija.

         (1)  UL C 131, 8.4.2019.


title: Zadeva C-20/19: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 2. aprila 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberlandesgericht Wien – Avstrija) – kunsthaus muerz gmbh/Zürich Versicherungs AG („Predhodno odločanje – Svoboda opravljanja storitev – Življenjsko zavarovanje – Direktiva 2002/83/ES – Člena 35 in 36 – Pravica do odstopa in rok za odstop – Nepravilne informacije v zvezi z načinom uveljavljanja pravice do odstopa – Zahteve obličnosti v zvezi z odstopno izjavo – Prekluzija pravice do odstopa – Upoštevnost dejstva, da ima zavarovalec status, potrošnika“)

text:
               13.7.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/9

      Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 2. aprila 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberlandesgericht Wien – Avstrija) – kunsthaus muerz gmbh/Zürich Versicherungs AG
      (Zadeva C-20/19) (1)

      („Predhodno odločanje - Svoboda opravljanja storitev - Življenjsko zavarovanje - Direktiva 2002/83/ES - Člena 35 in 36 - Pravica do odstopa in rok za odstop - Nepravilne informacije v zvezi z načinom uveljavljanja pravice do odstopa - Zahteve obličnosti v zvezi z odstopno izjavo - Prekluzija pravice do odstopa - Upoštevnost dejstva, da ima zavarovalec status, potrošnika“)
      (2020/C 230/11)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Oberlandesgericht Wien

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: kunsthaus muerz gmbh

         Tožena stranka: Zürich Versicherungs AG

         Izrek

      Člena 35 in 36 Direktive 2002/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. novembra 2002 o življenjskem zavarovanju je treba razlagati tako, da se uporabljata tudi za zavarovalca, ki ni potrošnik, in da ne nasprotujeta nacionalni zakonodaji, v skladu s katero rok za uveljavljanje pravice do odstopa od pogodbe o življenjskem zavarovanju začne teči z dnem, ko je bila ta pogodba sklenjena, tudi če so bile v informaciji o načinu uveljavljanja te pravice do odstopa, ki jo je zavarovalnica posredovala zavarovalcu, navedene zahteve obličnosti, ki jih nacionalno pravo, ki se uporablja za to pogodbo, dejansko ne določa, če zaradi te informacije zavarovalcu ni odvzeta možnost uveljavljanja te pravice pod v bistvu enakimi pogoji, kot bi veljali, če bi bila ta informacija točna. Predložitveno sodišče mora v okviru celovite presoje, pri kateri upošteva zlasti nacionalni zakonodajni okvir in dejansko stanje v postopku v glavni stvari, vključno z dejstvom, ali ima zavarovalec status potrošnika, presoditi, ali je bila zavarovalcu zaradi napačne informacije, ki mu je bila posredovana, ta možnost odvzeta.

         (1)  UL C 155, 6.5.2019.


title: Zadeva C-28/19: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 23. aprila 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – Ryanair Ltd, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust, Ryanair Ltd, Ryanair DAC (Predhodno odločanje – Promet – Zračni prevozi – Uredba (ES) št. 1008/2008 – Člen 23(1) – Navedba končne cene, ki jo je treba plačati – Stroški spletne prijave potnikov – DDV – Provizije za nakupe, opravljene s kreditno kartico, ki ni tista, ki jo izbere letalski prevoznik – Neizogibne in predvidljive postavke končne cene, ki jo je treba plačati – Možnost doplačila – Pojem)

text:
               13.7.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/10

      Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 23. aprila 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – Ryanair Ltd, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust, Ryanair Ltd, Ryanair DAC
      (Zadeva C-28/19) (1)

      (Predhodno odločanje - Promet - Zračni prevozi - Uredba (ES) št. 1008/2008 - Člen 23(1) - Navedba končne cene, ki jo je treba plačati - Stroški spletne prijave potnikov - DDV - Provizije za nakupe, opravljene s kreditno kartico, ki ni tista, ki jo izbere letalski prevoznik - Neizogibne in predvidljive postavke končne cene, ki jo je treba plačati - Možnost doplačila - Pojem)
      (2020/C 230/12)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Consiglio di Stato

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: Ryanair Ltd, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust

         Tožene stranke: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust, Ryanair Ltd, Ryanair DAC

         Izrek

      Člen 23(1) Uredbe (ES) št. 1008/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. septembra 2008 o skupnih pravilih za opravljanje zračnih prevozov v Skupnosti je treba razlagati tako, da so stroški prijave potnikov, katerih plačilu se zaradi neobstoja alternativnega načina brezplačne prijave ni mogoče izogniti, obdavčitev cen notranjih letov z davkom na dodano vrednost (DDV) in provizije za nakupe, opravljene s kreditno kartico, ki ni tista, ki jo izbere letalski prevoznik, neizogibne in predvidljive postavke cene v smislu drugega stavka te določbe. Nasprotno pa je treba navedeno določbo razlagati tako, da stroški prijave potnikov, katerih plačilu se je mogoče izogniti z uporabo možnosti brezplačne prijave, in obdavčitev neobveznih doplačil za notranje lete z DDV pomenijo možnost doplačila v smislu četrtega stavka iste določbe.

         (1)  UL C 164, 13.5.2019.


title: Združeni zadevi C-101/19 in C-102/19: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 23. aprila 2020 (predloga za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht – Nemčija) – Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG/Bundesrepublik Deutschland (Predhodno odločanje – Zdravila za uporabo v humani medicini – Direktiva 2001/83/ES – Člena 62 in 69 – Navedbe na ovojnini in v navodilih za uporabo homeopatskih zdravil – Izčrpen seznam navedb ali možnost dodajanja koristnih informacij za bolnika v skladu s povzetkom glavnih značilnosti izdelka – Navedbe v zvezi z odmerjanjem homeopatskih zdravil)

text:
               13.7.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/10

      Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 23. aprila 2020 (predloga za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht – Nemčija) – Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG/Bundesrepublik Deutschland
      (Združeni zadevi C-101/19 in C-102/19) (1)

      (Predhodno odločanje - Zdravila za uporabo v humani medicini - Direktiva 2001/83/ES - Člena 62 in 69 - Navedbe na ovojnini in v navodilih za uporabo homeopatskih zdravil - Izčrpen seznam navedb ali možnost dodajanja koristnih informacij za bolnika v skladu s povzetkom glavnih značilnosti izdelka - Navedbe v zvezi z odmerjanjem homeopatskih zdravil)
      (2020/C 230/13)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG

         Tožena stranka: Bundesrepublik Deutschland

         Izrek

      Direktivo 2001/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2004/27/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004, je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da navodilo za uporabo iz člena 69 te direktive poleg informacij, ki so naštete v tej določbi, vsebuje tudi druge informacije, zlasti navodilo o odmerjanju homeopatskih zdravil, na katera se nanaša navedena določba.

         (1)  UL C 172, 20.5.2019.


title: Zadeva C-161/19: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 23. aprila 2020 – Evropska komisija/Republika Avstrija (Neizpolnitev obveznosti države – Direktiva 2009/147/ES – Ohranjanje prosto živečih ptic – Dovoljenja za spomladanski lov na samce ptičje vrste „gozdne sloke“ (Scolopax rusticola) v zvezni deželi Spodnji Avstriji (Avstrija) – Člen 7(4) in člen 9(1)(c) – Neobstoj „druge zadovoljive rešitve“ – Pojem „majhno število“)

text:
               13.7.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 230/11

      Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 23. aprila 2020 – Evropska komisija/Republika Avstrija
      (Zadeva C-161/19) (1)

      (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2009/147/ES - Ohranjanje prosto živečih ptic - Dovoljenja za spomladanski lov na samce ptičje vrste „gozdne sloke“ (Scolopax rusticola) v zvezni deželi Spodnji Avstriji (Avstrija) - Člen 7(4) in člen 9(1)(c) - Neobstoj „druge zadovoljive rešitve“ - Pojem „majhno število“)
      (2020/C 230/14)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: C. Hermes in M. Noll-Ehlers, agenta)

         Tožena stranka: Republika Avstrija (zastopnika: J. Schmoll, agent)

         Izrek

                  1.

                  Republika Avstrija s tem, da dovoljuje spomladanski lov na samce gozdne sloke (Scolopax rusticola) v zvezni deželi Spodnji Avstriji (Avstrija), ni izpolnila obveznosti iz člena 7(4) Direktive 2009/147/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. novembra 2009 o ohranjanju prosto živečih ptic.

                  2.

                  Republiki Avstriji se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 148, 29.4.2019.