title: Zadeva C-414/11: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 18. julija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Polymeles Protodikeio Athinon – Grčija) – Daiichi Sankyo Co. Ltd, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH proti DEMO Anonymos Viomichaniki kai Emporiki Etairia Farmakon (Skupna trgovinska politika — Člen 207 PDEU — Trgovinski vidiki pravic intelektualne lastnine — Sporazum o trgovinskih vidikih pravic intelektualne lastnine (TRIPS) — Člen 27 — Predmet, ki izpolnjuje pogoje za pridobitev patenta — Člen 70 — Varstvo obstoječe vsebine)

text:
               7.9.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 260/6

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 18. julija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Polymeles Protodikeio Athinon – Grčija) – Daiichi Sankyo Co. Ltd, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH proti DEMO Anonymos Viomichaniki kai Emporiki Etairia Farmakon
   (Zadeva C-414/11) (1)

   (Skupna trgovinska politika - Člen 207 PDEU - Trgovinski vidiki pravic intelektualne lastnine - Sporazum o trgovinskih vidikih pravic intelektualne lastnine (TRIPS) - Člen 27 - Predmet, ki izpolnjuje pogoje za pridobitev patenta - Člen 70 - Varstvo obstoječe vsebine)
   2013/C 260/09
   Jezik postopka: grščina

      Predložitveno sodišče

   Polymeles Protodikeio Athinon

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Daiichi Sankyo Co. Ltd, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH

      Tožena stranka: DEMO Anonymos Viomichaniki kai Emporiki Etairia Farmakon

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Polymeles Protodikeio Athinon – Razlaga členov 27 in 70 Sporazuma o trgovinskih vidikih pravic intelektualne lastnine (TRIPS), ki je priloga k „Sporazumu o ustanovitvi svetovne trgovinske organizacije“ (UL L 336, str. 214) – Razlikovanje med področji, ki spadajo v pravo Skupnosti in tistimi, za katera so pristojne države članice – Področje patentov – Kemični in farmacevtski proizvodi

      Izrek

               1.

               Člen 27 Sporazuma o trgovinskih vidikih pravic intelektualne lastnine, ki je priloga 1C k Sporazumu o ustanovitvi Svetovne trgovinske organizacije (WTO), podpisanemu v Marakešu 15. aprila 1994 in potrjenemu s Sklepom Sveta 94/800/ES z dne 22. decembra 1994 o sklenitvi sporazumov, doseženih v Urugvajskem krogu večstranskih pogajanj (1986–1994), v imenu Evropske skupnosti, v zvezi z zadevami, ki so v njeni pristojnosti, spada v skupno trgovinsko politiko.

               2.

               Člen 27 Sporazuma o trgovinskih vidikih pravic intelektualne lastnine je treba razlagati tako, da je lahko izum farmacevtskega izdelka, kot je kemična spojina učinkovine zdravila, če ni bila priznana izjema na podlagi odstavkov 2 in 3 tega člena, predmet patenta pod pogoji iz člena 27(1).

               3.

               Za patent, ki je pridobljen na podlagi prijave za podelitev patenta za postopek proizvodnje farmacevtskega izdelka in za farmacevtski izdelek kot tak, vendar pa je bil podeljen samo za postopek proizvodnje, zaradi pravil, določenih v členih 27 in 70 Sporazuma o trgovinskih vidikih pravic intelektualne lastnine, ni mogoče šteti, da od začetka veljavnosti tega sporazuma zajema izum navedenega farmacevtskega izdelka.

      (1)  UL C 298, 8.10.2011.


title: Zadeva T-391/12: Tožba, vložena 5. septembra 2012 – Lidl Stiftung proti UUNT – Unipapel Industria Comercio y Servicios (UNITED OFFICE)

text:
               17.11.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 355/31

         Tožba, vložena 5. septembra 2012 – Lidl Stiftung proti UUNT – Unipapel Industria Comercio y Servicios (UNITED OFFICE)
   (Zadeva T-391/12)
   2012/C 355/66
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Nemčija) (zastopnika: M. Wolter in S. Paul, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Unipapel Industria Comercio y Servicios, SL (Tres Cantos, Španija)

      Predloga

               —

               Razveljavi naj se odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 21. junija 2012 v zadevi R 745/2011-1; in

               —

               toženi stranki naj se naložijo stroški postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: figurativna znamka „UNITED OFFICE“ za proizvode iz razredov 9, 16 in 20 – prijava znamke Skupnosti št. 7454606

      Imetnik znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Obrazložitev zahteve za ugotovitev ničnosti: zahteva za ugotovitev ničnosti temelji na razlogih iz člena 53(1) Uredbe Sveta št. 207/2009 in na registraciji besedne znamke Skupnosti „UNIOFFICE“ za proizvode iz razreda 16

      Odločba oddelka za izbris: razveljavitev izpodbijane znamke za nekatere proizvode

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi:

               —

               kršitev člena 15(1) v povezavi s členom 42(2) in (3) Uredbe Sveta št. 207/2009 in pravila 22(3) in (4) Uredbe Komisije št. 2868/95

               —

               kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009.


title: Zadeva C-404/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Förvaltningsrätten i Malmö, migrationsdomstolen (Švedska) 6. julija 2017 – A/Migrationsverket

text:
               4.9.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 293/21

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Förvaltningsrätten i Malmö, migrationsdomstolen (Švedska) 6. julija 2017 – A/Migrationsverket
   (Zadeva C-404/17)
   (2017/C 293/26)
   Jezik postopka: švedščina

      Predložitveno sodišče

   Förvaltningsrätten i Malmö, migrationsdomstolen

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: A

      Tožena stranka: Migrationsverket

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba prošnjo z informacijami, ki jih je predložila tožeča stranka in se štejejo za zanesljive – in so zato podlaga za proučitev navedene prošnje –, vendar ne zadostujejo kot dokaz, da je potrebna mednarodna zaščita, ker glede na informacije o [izvorni] državi organi zagotavljajo sprejemljivo zaščito, šteti za očitno neutemeljeno v smislu člena 31(8) revidirane Direktive 2013/32 (1)?

      (1)  Direktiva 2013/32/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o skupnih postopkih za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite (UL L 180, str. 60).


title: Zadeva C-159/09: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 18. novembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal de commerce de Bourges – Francija) – Lidl SNC proti Vierzon Distribution SA (Direktivi 84/450/EGS in 97/55/ES — Pogoji za dovoljenost primerjalnega oglaševanja — Primerjava cen, ki se nanaša na izbor živilskih izdelkov, ki jih tržita konkurenčni verigi trgovin — Blago, ki zadovoljuje iste potrebe ali ima enak namen — Zavajajoč oglas — Primerjava preverljivih značilnosti)

text:
               15.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 13/9

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 18. novembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal de commerce de Bourges – Francija) – Lidl SNC proti Vierzon Distribution SA
   (Zadeva C-159/09) (1)

   (Direktivi 84/450/EGS in 97/55/ES - Pogoji za dovoljenost primerjalnega oglaševanja - Primerjava cen, ki se nanaša na izbor živilskih izdelkov, ki jih tržita konkurenčni verigi trgovin - Blago, ki zadovoljuje iste potrebe ali ima enak namen - Zavajajoč oglas - Primerjava preverljivih značilnosti)
   2011/C 13/13
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal de commerce de Bourges

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Lidl SNC

      Tožena stranka: Vierzon Distribution SA

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunal de commerce de Bourges – Razlaga člena 3a Direktive Sveta 84/450/EGS z dne 10. septembra 1984 o zavajajočem in primerjalnem oglaševanju (UL L 250, str. 17), kakor je bila spremenjena z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 97/55/ES z dne 6. oktobra 1997 (UL L 290, str. 18) – Pogoji za dovoljenost primerjalnega oglaševanja – Primerjava cen, ki jih uporablja konkurenčna veriga trgovin – Blago, ki zadovoljuje iste potrebe oziroma ima enak namen

      Izrek

   Točko (b) odstavka 1 člena 3a Direktive Sveta 84/450/EGS z dne 10. septembra 1984 o zavajajočem in primerjalnem oglaševanju, kakor je bila spremenjena z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 97/55/ES z dne 6. oktobra 1997, je treba razlagati tako, da zgolj okoliščina, da se živilski izdelki na ravni njihovega uživanja in zadovoljstva, ki ga dajejo potrošniku, razlikujejo glede na različne okoliščine in kraj njihove proizvodnje, njihove sestavine in identiteto proizvajalca, ne more izključiti, da bi primerjava takih izdelkov lahko izpolnjevala zahtevo, zapisano v navedeni določbi, da morajo v bistvu zadovoljiti iste potrebe oziroma imeti enak namen, se pravi, da so medsebojno zadostno zamenljivi.
   Točko (a) odstavka 1 člena 3a Direktive 84/450, kakor je bila spremenjena z Direktivo 97/55/ES, je treba razlagati tako, da je reklamni oglas, kot je ta v postopku v glavni stvari, lahko zavajajoč, zlasti:

               —

               če je ugotovljeno – glede na vse upoštevne okoliščine obravnavanega primera in zlasti glede na podatke ali izpustitev v tem oglasu – da se lahko precej potrošnikov, na katere je naslovljen, odloči za nakup v zmotnem prepričanju, da je izbor izdelkov, ki ga je sestavil oglaševalec, reprezentativen za splošno raven oglaševalčevih cen glede na splošno raven konkurentovih cen in da bodo zato več prihranili, kot obljublja navedeni oglas, če bodo redno nakupovali izdelke tekoče potrošnje pri oglaševalcu, kot pa če jih bodo nakupovali pri navedenem konkurentu, ali tudi v zmotnem prepričanju, da so vsi izdelki oglaševalca cenejši od izdelkov njegovega konkurenta, ali

               —

               če je ugotovljeno, da so bili za primerjavo, sestavljeno izključno z vidika cene, izbrani živilski izdelki, ki so v resnici tako objektivno drugačni, da znatno vplivajo na izbiro povprečnega potrošnika, ne da bi bile navedene razlike razvidne iz zadevnega oglasa.

         Točko (c) odstavka 1 člena 3a Direktive 84/450, kakor je bila spremenjena z Direktivo 97/55/ES, je treba razlagati tako, da pogoj preverljivosti, ki ga določa navedena določba, glede oglasa, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki primerja cene dveh izborov blaga, zahteva, da je zadevno blago mogoče prepoznati na podlagi podatkov, ki jih vsebuje navedeni oglas.

      (1)  UL C 180, 01.08.2009.


title: Sodba Sodišča z dne 28. januarja 2015 v zadevi E-11/14 – Nadzorni organ Efte proti Islandiji (Pogodbenica ni izpolnila svojih obveznosti – Neizvajanje – Direktiva 2011/7/EU o boju proti zamudam pri plačilih v trgovinskih poslih)

text:
               18.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 201/5

         SODBA SODIŠČA
   z dne 28. januarja 2015
   v zadevi E-11/14
   Nadzorni organ Efte proti Islandiji
   (Pogodbenica ni izpolnila svojih obveznosti – Neizvajanje – Direktiva 2011/7/EU o boju proti zamudam pri plačilih v trgovinskih poslih)
   (2015/C 201/05)
   V zadevi E-11/14, Nadzorni organ Efte proti Islandiji – katere predmet je ZAHTEVEK za ugotovitev, da Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz točke 2 Priloge XII k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2011/7/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o boju proti zamudam pri plačilih v trgovinskih poslih), kakor je bil navedenemu sporazumu prilagojen s Protokolom št. 1 k Sporazumu EGP, in/ali o sprejetju teh ukrepov ni uradno obvestila Nadzornega organa Efte, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 12 navedenega akta in člena 7 Sporazuma EGP – je Sodišče Efte v sestavi: predsednik Carl Baudenbacher ter sodnika Per Christiansen (sodnik poročevalec) in Páll Hreinsson, 28. januarja 2015 izdalo sodbo,
   katere izrek se glasi:

               1.

               Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz točke 2 Priloge XII k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2011/7/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o boju proti zamudam pri plačilih v trgovinskih poslih), kakor je bil navedenemu sporazumu prilagojen s Protokolom št. 1 k Sporazumu EGP, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 12 navedenega akta in člena 7 Sporazuma EGP.

               2.

               Islandiji se naloži plačilo stroškov postopka.


title: Združeni zadevi T-437/04 in 441/04: Sodba Sodišča prve stopnje z dne  22. februarja 2006  — Standertskjöld-Nordenstam in Heyraud proti Komisiji ( Uradniki —  Posebni način napredovanja  — Napredovalno obdobje 2003 — Nevpis na seznam najzaslužnejših uradnikov za napredovanje v naziv A3 — Kršitev člena 45 Kadrovskih predpisov in načela enakega obravnavanja )

text:
               22.4.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/12

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 22. februarja 2006 — Standertskjöld-Nordenstam in Heyraud proti Komisiji
   (Združeni zadevi T-437/04 in 441/04) (1)

   („Uradniki - ‚Posebni način napredovanja‘ - Napredovalno obdobje 2003 - Nevpis na seznam najzaslužnejših uradnikov za napredovanje v naziv A3 - Kršitev člena 45 Kadrovskih predpisov in načela enakega obravnavanja“)
   (2006/C 96/23)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeči stranki: Holger Standertskjöld-Nordenstam (Waterloo, Belgija) (zastopnik: T. Demaseure, avocat) in Jean-Claude Heyraud (Bruselj, Belgija) (zastopniki: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis in É. Marchal, avocats)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: J. Currall in G. Berscheid, zastopnika)
   Predmet zadeve
   Predlog za razglasitev ničnosti odločb Komisije, da se imeni tožečih strank ne vpišeta na seznam najzaslužnejših uradnikov za napredovanje v naziv A3 v letu 2003 na podlagi postopka, imenovanega „posebni način napredovanja“.
   Izrek sodbe

               1)

               Zadevi T-437/04 in T-441/04 se v namen sodbe združita.

               2)

               Odločbi Komisije, da se imeni tožečih strank ne vpišeta na seznam najzaslužnejših uradnikov za napredovanje v naziv A3 v letu 2003 na podlagi postopka, imenovanega „posebni način napredovanja“, sta nični.

               3)

               Komisiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 6, 8.1.2005.


title: Zadeva C-169/04: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne  4. maja 2006  (predlog za sprejetje predhodne odločbe VAT and Duties Tribunal, London — Združeno kraljestvo) — Abbey National plc (z Inscape Investment Fund kot pridruženo stranko) proti Commissioners of Customs & Excise (Šesta direktiva o DDV — Člen 13(B)(d), točka 6 — Upravljanje posebnih investicijskih skladov — Davčna oprostitev — Pojem  upravljanje  — Naloge depozitarja — Prenos upravnih nalog)

text:
               15.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 165/4

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 4. maja 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe VAT and Duties Tribunal, London — Združeno kraljestvo) — Abbey National plc (z Inscape Investment Fund kot pridruženo stranko) proti Commissioners of Customs & Excise
   (Zadeva C-169/04) (1)

   (Šesta direktiva o DDV - Člen 13(B)(d), točka 6 - Upravljanje posebnih investicijskih skladov - Davčna oprostitev - Pojem „upravljanje“ - Naloge depozitarja - Prenos upravnih nalog)
   (2006/C 165/07)
   Jezik postopka: angleščina
   Predložitveno sodišče
   VAT and Duties Tribunal, London
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Abbey National plc (z Inscape Investment Fund kot pridruženo stranko)

      Tožena stranka: Commissioners of Customs & Excise
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — VAT and Duties Tribunal, London — Razlaga člena 13(B)(d), točka 6, Direktive 77/388/EGS: Šesta direktiva Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih — Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1) — Oprostitev upravljanja posebnih investicijskih skladov- Obseg
   Izrek

               1)

               Pojem „upravljanje“ posebnih investicijskih skladov iz člena 13(B)(d), točka 6, Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih — Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero je samostojen pojem prava Skupnosti, katerega vsebine države članice ne morejo spremeniti.

               2)

               Člen 13(B)(d), točka 6, Šeste direktive 77/388 je treba razlagati tako, da storitve administrativnega upravljanja in računovodstva skladov, ki jih opravlja tretji upravljavec, spadajo pod pojem „upravljanje posebnih investicijskih skladov“ v smislu te določbe, če tvorijo posebno celoto, presojano celovito, in so specifične in nujne za upravljanje posebnih investicijskih skladov.
               Nasprotno v ta pojem niso vključene storitve depozitarja iz členov 7(1) in (3) in 14(1) in (3) Direktive 85/611/EGS z dne 20. decembra 1985 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o kolektivnih naložbenih podjemih za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP).

      (1)  UL C 146, 29.5.2004.


title: Zadeva C-457/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de première instance de Liège (Belgija) 23. novembra 2009 – Claude Chartry proti državi Belgiji

text:
               13.2.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 37/3

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de première instance de Liège (Belgija) 23. novembra 2009 – Claude Chartry proti državi Belgiji
   (Zadeva C-457/09)
   2010/C 37/05
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal de première instance de Liège

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Claude Chartry

      Tožena stranka: država Belgija

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali člen 6 Pogodbe o Evropski uniji, podpisane v Maastrichtu 7. februarja 1992, ki je začela veljati 1. novembra 1993, in člen 234 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti nasprotujeta temu, da nacionalni zakon, kot je zakon z dne 12. julija 2009 o spremembi člena 26 posebnega zakona z dne 6. januarja 1989 o arbitražnem sodišču, nacionalnemu sodišču, ki ugotovi, da drug nacionalni zakon, in sicer člen 49 okvirnega zakona z dne 9. julija 2004, jemlje davčnemu zavezancu pravico do učinkovitega sodnega varstva, zajamčeno s členom 6 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, ki je del prava Skupnosti, nalaga, da zadevo predhodno predloži Cour constitutionnelle, ne da bi lahko takoj zagotovilo, da se neposredno uporabi pravo Skupnosti v sporu, ki mu je predložen, in še naprej izvajalo nadzor skladnosti s Konvencijo, če je Cour constitutionnelle ugotovilo skladnost nacionalnega zakona s temeljnimi pravicami, zajamčenimi z naslovom II ustave?


title: Zadeva C-221/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State van België (Belgija) 11. maja 2012 – Belgacom NV proti Interkommunale voor Teledistributie van het Gewest Antwerpen (INTEGAN) in drugim

text:
               11.8.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 243/4

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State van België (Belgija) 11. maja 2012 – Belgacom NV proti Interkommunale voor Teledistributie van het Gewest Antwerpen (INTEGAN) in drugim
   (Zadeva C-221/12)
   2012/C 243/06
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Raad van State van België

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Belgacom NV

      Tožene stranke: Interkommunale voor Teledistributie van het Gewest Antwerpen (INTEGAN), Inter-Media, West-Vlaamse Energie- en Teledistributiemaatschappij (WVEM), Provinicale Brabantse Energiemaatschappij CVBA (PBE)

      Intervenientke: Telenet NV, Telenet Vlaanderen NV, Telenet Group Holding NV

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člena 49 PDEU in 56 PDEU razlagati tako, da se lahko podjetje s sedežem v Belgiji pred belgijskim sodiščem v zvezi s sporazumom, ki ne spada na področje veljavnosti ene od direktiv o javnih naročilih in s katerim belgijski organ prenaša pravice na drugo belgijsko podjetje, ne da bi prej izvedel javni razpis, sklicuje na temeljna pravila prava Unije, med drugim na zahtevo po preglednosti, ki izhaja iz zgoraj navedenih členov?

               2.

               Ali je mogoče prizadevanja za preprečitev kršitve obstoječega – samega po sebi nespornega in zelo posebnega – pogodbenega okvira med pravno osebo javnega prava in zasebnopravnim podjetjem, ki ni pod nadzorom te osebe, ali sklenitev transakcije ali poravnave za rešitev obstoječega spora o razlagi zgoraj navedenega pogodbenega okvira – pri čemer ta poravnava temelji na pravicah, ki so bile strankam priznane v skladu z začasno odločbo sodišča, ki odloča o zahtevi za izdajo začasne odredbe, in bi brez takšne poravnave lahko bila vrednost zadevne javne dejavnosti resno oškodovana in zmanjšana, potrošnikom pa medtem ne bi bile dostopne nekatere storitve – šteti za nujni razlog v splošnem interesu ali vsaj za upravičen objektivni razlog, ki pravnim osebam javnega prava daje pravico, da izjemoma ter z odstopanjem od načela enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije na podlagi državljanstva iz členov 49 PDEU in 56 PDEU ter iz njih izhajajoče zahteve po preglednosti ne izvedejo javnega razpisa in naročilo oddajo neposredno?

               3.

               Če je na drugo vprašanje mogoče odgovoriti pritrdilno, ali mora biti zgoraj navedena transakcija ali zgoraj navedena poravnava, zato da se temeljne svoboščine, ki jih zagotavlja pravo Unije, ne bi z njo omejile bolj, kot je potrebno za dosego zastavljenega cilja, omejena na to, kar je nujno potrebno za rešitev nastalega spora, ali pa lahko stranke glede na prihodnja razhajanja, ki so razumno in logično povezana s sporom, sklenejo širšo poravnavo, ki hkrati ščiti interese potrošnikov in poveča vrednost zadevne prenesene dejavnosti?


title: Zadeva T-25/12: Tožba, vložena 17. januarja 2012 – 3M Pumps proti UUNT – 3M (3M Pumps)

text:
               31.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 98/23

         Tožba, vložena 17. januarja 2012 – 3M Pumps proti UUNT – 3M (3M Pumps)
   (Zadeva T-25/12)
   2012/C 98/38
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: italijanščina

      Stranke

      Tožeča stranka: 3M Pumps Srl (Taglio di Po, Italija) (zastopnik: F. Misuraca, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: 3M Company (St. Paul, Združene države)

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 27. oktobra 2011 v zadevi R 2406/2010-1

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka z besednim elementom „3M Pumps“ za proizvode in storitve iz razredov 7, 16 in 38

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: 3M Company

      Navajana znamka ali znak: figurativna znamka z besednim elementom „3M“ za proizvode in storitve iz razredov 7, 16 in 38

      Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(a) in (b) ter (5) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-367/05: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 18. julija 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hof van Cassatie van België – Belgija) – Kazenski postopek zoper Normo Kraaijenbrink (Konvencija o izvajanju Schengenskega sporazuma – Člen 54 – Načelo ne bis in idem – Pojem ista dejanja – Različna dejanja – Kazenski pregon v dveh državah pogodbenicah – Dejanja, ki jih povezuje isti naklep za storitev kaznivega dejanja)

text:
               6.10.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 235/6

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 18. julija 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hof van Cassatie van België – Belgija) – Kazenski postopek zoper Normo Kraaijenbrink
   (Zadeva C-367/05) (1)

   (Konvencija o izvajanju Schengenskega sporazuma - Člen 54 - Načelo „ne bis in idem“ - Pojem „ista dejanja“ - Različna dejanja - Kazenski pregon v dveh državah pogodbenicah - Dejanja, ki jih povezuje isti naklep za storitev kaznivega dejanja)
   (2007/C 235/09)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predložitveno sodišče
   Hof van Cassatie van België
   Stranka v kazenskem postopku v glavni stvari
   Norma Kraaijenbrink
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Hof van Cassatie van België – Razlaga člena 54 Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma z dne 14. junija 1985 med vladami držav Gospodarske unije Beneluks, Zvezne Republike Nemčije in Francoske republike o postopni odpravi kontrol na skupnih mejah (UL 2000, L 239, str. 19) – Načelo „ne bis in idem“ – Različna dejanja, povezana z enotnim naklepom in s tem ustvarjajoča pravno gledano eno samo dejanje – Podobnost ali ne dejanj v smislu člena 54 – Odkritje, po obsodbi v državi, drugih dejstev storjenih v istem obdobju kot dejanja, ki so bila sankcionirana, in ki imajo s slednjim enoten naklep – Pravica do sankcioniranja komplementarnih dejanj v drugi državi – Upoštevanje sankcij, že izrečenih v prvi državi
   Izrek
   Člen 54 Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma z dne 14. junija 1985 med vladami držav Gospodarske unije Beneluks, Zvezne republike Nemčije in Francoske republike o postopni odpravi kontrol na skupnih mejah, podpisane 19. junija 1990 v Schengnu (Luksemburg), je treba razlagati tako, da:

               —

               je upoštevno merilo za uporabo omenjenega člena merilo istovetnosti dejanj v smislu obstoja celote med seboj neločljivo povezanih dejanj, ne glede na pravno kvalifikacijo teh dejanj ali pravno zavarovani interes;

               —

               se različna dejanja, ki zajemajo med drugim po eni strani hrambo denarnih zneskov, ki izvirajo iz trgovanja s prepovedanimi drogami, v državi pogodbenici in po drugi strani razpečevanje tako pridobljenega denarja po menjalnicah v drugi državi pogodbenici, ne morejo šteti kot „ista dejanja“ v smislu člena 54 Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma le zaradi tega, ker pristojni nacionalni organ ugotovi, da ta dejanja povezuje isti naklep za storitev kaznivega dejanja;

               —

               ta nacionalni organ mora presoditi, ali je stopnja istovetnosti in povezanosti med vsemi primerljivimi okoliščinami taka, da je mogoče glede na zgoraj navedeno upoštevno merilo ugotoviti, da gre za „ista dejanja“ v smislu člena 54 Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma.

      (1)  UL C 48, 25.2.2007.


title: Zadeva T-46/11: Tožba, vložena 24. januarja 2011 – Deutsche Lufthansa in drugi proti Komisiji

text:
               12.3.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 80/31

         Tožba, vložena 24. januarja 2011 – Deutsche Lufthansa in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-46/11)
   2011/C 80/56
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Deutsche Lufthansa AG (Köln, Nemčija), Lufthansa Cargo AG (Kelsterbach, Nemčija) in Swiss International Air Lines AG (Basel, Švica) (zastopniki: S. Völcker, F. Louis, E. Arsenidou in A. Israel, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga tožečih strank

               —

               členi od 1 do 4 izpodbijanega sklepa naj se razglasijo za nične;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije št. C(2010) 7694 konč. z dne 9. novembra 2010 v zadevi COMP/39.258 – Tovorni letalski promet v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP.
   V utemeljitev tožbe tožeče stranke navajajo štiri tožbene razloge:

               1.

               Prvi tožbeni razlog, da sta z izpodbijanim sklepom kršena člena 11(2) in 11(1) Sporazuma med ES in Švico, ker so v njem upoštevani stiki v Švici med konkurenti.

               2.

               Drugi tožbeni razlog, da je z izpodbijanim sklepom kršen člen 1(2) Uredbe št. 3975/87 (1), ker so v njem upoštevani stiki med konkurenti pred 1. majem 2004 zunaj ozemlja EGP, da bi se lahko ugotovilo:

                           —

                           kršitev člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP, v katero so bili vpleteni evropski prevozniki (vključno s tožečimi strankami) pred 1. majem 2004;

                           —

                           izvor enotne in trajajoče kršitve pred 1. majem 2004, da bi se lahko določil začetek kršitve s tem datumom.

               3.

               Tretji tožbeni razlog, da je z izpodbijanim sklepom kršen člen 101 PDEU, člen 53 Sporazuma EGP in člen 8 Sporazuma med ES in Švico, ker so bili stiki med konkurenti zunaj ozemlja EGP opredeljeni kot konstitutivni element iste enotne in trajajoče kršitve, s katero so zajeti stiki med konkurenti na ravni sedeža.

               4.

               Četrti tožbeni razlog, da je z izpodbijanim sklepom kršen člen 101 PDEU in člen 53 Sporazuma EGP, ker temelji na tem, da stiki med konkurenti zunaj EGP sami zase pomenijo kršitev člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP ne glede na to, ali so del iste enotne in trajajoče kršitve, s katero so zajeti stiki med konkurenti na ravni sedeža. Sporazumi in usklajena ravnanja glede tovora, namenjenega v EGP, ne omejujejo konkurence v EGP niti ne vplivajo na trgovino med državami članicami. Poleg tega je z intervencijo vlad na mnogih upoštevnih ozemljih preprečena uporaba člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP.

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 3975/87 z dne 14. decembra 1987 o postopku za uporabo pravil o konkurenci za podjetja v sektorju zračnega prevoza (UL L 374, str. 1).


title: Zadeva C-177/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Symvoulio tis Epikrateias (Grčija) 15. aprila 2011 – Syllogos Ellinon Poleodomon kai Chorotakton proti 1) Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias kai Dimosion Ergon, 2) Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon in 3) Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis

text:
               2.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 194/10

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Symvoulio tis Epikrateias (Grčija) 15. aprila 2011 – Syllogos Ellinon Poleodomon kai Chorotakton proti 1) Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias kai Dimosion Ergon, 2) Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon in 3) Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis
   (Zadeva C-177/11)
   2011/C 194/14
   Jezik postopka: grščina

      Predložitveno sodišče

   Symvoulio tis Epikrateias (Consiglio di Stato)

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Syllogos Ellinon Poleodomon kai Chorotakton (Grško združenje urbanistov in prostorskih načrtovalcev)

      Tožene stranke: 1) Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias kai Dimosion Ergon (minister za okolje, prostorsko načrtovanje in javna dela), 2) Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon kai (minister za gospodarstvo in finance), 3) Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis (minister za notranje zadeve, javno upravo in decentralizacijo)

      Vprašanje za predhodno odločanje

      „Ali je treba člen 3(2)(b) Direktive 2001/42/ES o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje (UL L 197, str. 30), ki določa, da se okoljska presoja izvede za vse načrte in programe, ‚pri katerih je bilo glede na možne vplive na območja ugotovljeno, da je zanje potrebna presoja skladno s členom 6 ali 7 Direktive 92/43/EGS‘, razlagati tako, da je obveznost izvedbe okoljske presoje pri določenem načrtu odvisna od tega, da so za ta načrt izpolnjeni pogoji za izvedbo okoljske presoje v skladu z Direktivo 92/43, in da se zato tudi v sami navedeni določbi Direktive 2001/42 tako kot v zgoraj navedenih določbah Direktive 92/43 predpostavlja, da bi načrt lahko znatno vplival na določeno posebno ohranitveno območje, pri čemer je ustrezna vsebinska presoja prepuščena državam članicam? Ali pa je treba člen 3(2)(b) Direktive 2001/42 razlagati tako, da obveznost izvedbe okoljske presoje v skladu s to določbo ni odvisna od tega, ali so izpolnjeni pogoji za izvedbo okoljske presoje v skladu z Direktivo 92/43, oziroma od presoje verjetnih znatnih vplivov na posebno ohranitveno območje, ampak da za nastanek obveznosti izvedbe te presoje zadostuje ugotovitev, da je določeni načrt kakor koli povezan z enim od območij iz Direktive 92/43 in ne nujno s posebnim ohranitvenim območjem?“


title: Zadeva F-21/14: Sklep Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 11. decembra 2014 – Iliopoulou/Europol (Javni uslužbenci — Uslužbenci Europola — Konvencija o Europolu — Kadrovski predpisi Europola — Sklep 2009/371/PNZ — Uporaba pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev za uslužbence Europola — Nepodaljšanje pogodbe o zaposlitvi za določen čas kot začasni uslužbenec — Zavrnitev odobritve pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas kot začasni uslužbenec)

text:
               2.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 34/49

         Sklep Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 11. decembra 2014 – Iliopoulou/Europol
   (Zadeva F-21/14) (1)

   ((Javni uslužbenci - Uslužbenci Europola - Konvencija o Europolu - Kadrovski predpisi Europola - Sklep 2009/371/PNZ - Uporaba pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev za uslužbence Europola - Nepodaljšanje pogodbe o zaposlitvi za določen čas kot začasni uslužbenec - Zavrnitev odobritve pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas kot začasni uslužbenec))
   (2015/C 034/59)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Hariklia Iliopoulou (Wassenaar, Nizozemska) (zastopniki: J.-J. Ghosez, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski policijski urad (zastopnika: J. Arnould in D. Neumann, agenta)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe o nepodaljšanju – za nedoločen čas – pogodbe tožeče stranke o zaposlitvi za določen čas in naložitev Europolu, naj ji plača razliko med zneskom plače, do katere bi bila lahko upravičena, če bi ostala na delovnem mestu, in nadomestili za brezposelnost ali katerimi koli drugimi nadomestnimi prejemki, ki jih je prejela.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Evropski policijski urad nosi svoje stroške in polovico stroškov H. Iliopoulou.

               3.

               H. Iliopoulou nosi polovico svojih stroškov.

      (1)  UL C 184, 16.6.2014, str. 42.


title: Zadeva T-130/10: Sklep Splošnega sodišča z dne 16. februarja 2011 – Lux Management proti UUNT – Zeis Excelsa (KULTE) (Znamka Skupnosti — Zahteva za ugotovitev ničnosti — Sporazum glede soobstoja znamk in umik zahteve za ugotovitev ničnosti — Ustavitev postopka)

text:
               9.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/13

         Sklep Splošnega sodišča z dne 16. februarja 2011 – Lux Management proti UUNT – Zeis Excelsa (KULTE)
   (Zadeva T-130/10) (1)

   (Znamka Skupnosti - Zahteva za ugotovitev ničnosti - Sporazum glede soobstoja znamk in umik zahteve za ugotovitev ničnosti - Ustavitev postopka)
   2011/C 113/26
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Lux Management Holding SA (Luxembourg, Luksemburg) (zastopnik: S. Mas, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: D. Botis, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT: Zeis Excelsa SpA (Montegranaro, Italija)

      Predmet

   Tožba, vložena zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 15. januarja 2010 (zadeva R 712/2008-4), ki se nanaša na postopek za ugotovitev ničnosti, ki poteka med družbama Zeis Excelsa SpA in Lux Management Holding SA

      Izrek

               1.

               Postopek se ustavi.

               2.

               Lux Management Holding SA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 134, 22.5.2010.


title: Zadeva C-353/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italija) 1. avgusta 2008 – A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite Srl in drugi proti Ministero della Salute in Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

text:
               6.12.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 313/11

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italija) 1. avgusta 2008 – A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite Srl in drugi proti Ministero della Salute in Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
   (Zadeva C-353/08)
   (2008/C 313/17)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predložitveno sodišče
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite Srl in drugi

      Toženi stranki: Ministero della Salute in Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1)

               Za členoma 2 in 3 (1), ki urejata razmerje med organi javne uprave države članice in farmacevtskimi podjetji – v smislu, da je določitev cene za zdravilo ali povišanje cene zdravila opravljeno na podlagi podatkov, ki jih slednji zagotovijo, vendar z odobritvijo pristojnih organov, torej na podlagi razgovora med samimi podjetji in organi, ki so pristojni za nadzor nad farmacevtskimi izdatki – je v členu 4(1) določena „zamrznitev cen vseh zdravil ali določenih vrst zdravil“, ki je mišljena kot splošni ukrep, ki je podvržen vsaj enemu letnemu pregledu, da se ugotovi, ali makroekonomske okoliščine države članice opravičujejo nadaljevanje zamrznitve.
               Ta določba daje pristojnim organom 90 dnevni rok za ukrepanje, po izteku katerega morajo objaviti morebitna povišanja ali znižanja cen.
               Sprašuje se, ali je treba to določbo v delu, kjer določa „morebitno znižanje cen“, razlagati tako, da je poleg splošnega ukrepa zamrznitve cen vseh ali določenih vrst zdravil dovoljen še drugi splošni ukrep glede možnosti znižanja cen vseh ali določenih vrst zdravil?

               2)

               Sprašuje se, ali se člen 4(1) – v delu, kjer pristojnim organom države članice v primeru zamrznitve cen nalaga, da vsaj enkrat letno opravijo pregled, da ugotovijo ali makroekonomske okoliščine upravičujejo nespremenjeno nadaljevanje zamrznitve – razlaga tako, da je mogoče ta ukrep, če je odgovor na prvo vprašanje, da je znižanje cen dovoljeno, uporabiti celo večkrat letno z več letnim ponavljanjem (od 2002 do 2010)?

               3)

               Ali je v smislu navedenega člena 4 – če ga beremo v povezavi z uvodnimi izjavami, ki so usmerjene h glavnemu cilju ukrepov za preverjanje cen zdravil, ki je„pospeševanje javnega zdravja z zagotavljanjem razpoložljivosti ustrezne preskrbe z zdravili po razumni ceni in preprečevanje odstopanj pri takšnih ukrepih, ki lahko ovirajo ali izkrivljajo promet z zdravili v Skupnosti“ – sprejetje ukrepov, ki se nanašajo na „ocenjeno“ in ne na „določeno“ ekonomsko vrednost izdatkov, v skladu s pravili Skupnosti (vprašanje se nanaša na oba primera)?

               4)

               Ali se morajo zahteve, povezane s spoštovanjem zgornjih mej farmacevtskih izdatkov, za določitev katerih je pristojna vsaka država članica, nanašati izključno na farmacevtske izdatke ali imajo države članice diskrecijsko pravico, da upoštevajo tudi podatke glede drugih zdravstvenih izdatkov?

      (1)  Direktiva Sveta 89/105/EGS z dne 21. decembra 1988 v zvezi s preglednostjo ukrepov, ki urejajo določanje cen zdravil za človeško uporabo in njihovo vključitev v področje nacionalnih sistemov zdravstvenega zavarovanja (UL L 40, str. 8)


title: Zadeva T-248/13: Tožba, vložena 6. novembra 2013 – FK proti Komisiji

text:
               11.1.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 9/24

         Tožba, vložena 6. novembra 2013 – FK proti Komisiji
   (Zadeva T-248/13)
   2014/C 9/39
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: FK (Damask, Sirija) (zastopnika: E. Grieves, Barrister, in J. Carey, Solicitor)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi za nična Uredbo Komisije (ES) št. 14/2007 z dne 10. januarja 2007 o štiriinsedemdeseti spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 881/2002 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte, povezane z Osamo bin Ladnom, mrežo Al-Kaida in talibani, in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 467/2001 (UL L 6, str. 6) v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, in Sklep Komisije z dne 6. marca 2013 o ohranitvi imena na seznamu;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: izpodbijani sklep ni bil sprejet nemudoma ali v razumnem roku.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: Komisija sama ni skrbno preučila, ali tožeča stranka izpolnjuje upoštevna merila. Natančneje, tožeča stranka trdi, da Komisija: (a) ni iskala in/ali pridobila dokazov, ki bi utemeljevali očitke; (b) ni zagotovila, da bi bila obrazložitev v enakem okviru kot razlogi, na katere se je oprl Odbor Združenih narodov za sankcije in ni iskala in/ali pridobila zadostne podatke o očitkih, da bi omogočila tožeči stranki, da se o njih učinkovito izreče; (c) ni ocenila, ali kak očitek temelji na elementih, pridobljenih z mučenjem; (d) ni iskala in/ali pridobila katerega koli upoštevnega razbremenilnega elementa.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: Komisija ni uporabila pravega dokaznega bremena in standarda.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: obrazložitev, na katero se je oprla Komisija, je pravno napačna, ker: (a) noben od očitkov ni utemeljen z dokazi, zaradi česar ni dokazala, da so očitki zadostno utemeljeni; (b) nekateri očitki niso dovolj natančni, da bi jih lahko tožeča stranka učinkovito izpodbijala; (c) nekateri očitki so tako zgodovinski in/ali nejasni, da jih ni mogoče razumno povezati z upoštevnimi merili; in (d) nekateri očitki niso v skladu z razbremenilnimi elementi.

               5.

               Peti tožbeni razlog: Komisija ni izvedla presoje sorazmernosti, pri čemer bi vzpostavila ravnotežje med temeljnimi pravicami tožeče stranke in dejanskim trenutnim tveganjem, ki naj bi ga predstavljala.


title: Zadeva C-511/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 27. oktobra 2010 – Finanzamt Hildesheim proti BLC Baumarkt GmbH & Co. KG

text:
               29.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/16

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 27. oktobra 2010 – Finanzamt Hildesheim proti BLC Baumarkt GmbH & Co. KG
   (Zadeva C-511/10)
   ()
   2011/C 30/25
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesfinanzhof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Finanzamt Hildesheim

      Tožena stranka: BLC Baumarkt GmbH & Co. KG

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člen 17(5), tretji pododstavek, Šeste direktive Sveta 77/388/EGS (1) z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih razlagati tako, da državo članico pooblašča, da za razdelitev vstopnega davka od izgradnje stavbe z mešano rabo primarno predpiše drugo razdelitveno merilo kot ključ po prometu?

      (1)  Šesta direktiva Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1).


|

Sodba Sodišča z dne 10. decembra 2010 v zadevi E-9/10 – Nadzorni organ Efte proti Kneževini Lihtenštajn (Neizpolnitev obveznosti s strani pogodbenice – Direktiva 2005/36/ES o priznavanju poklicnih kvalifikacij)

Uradni list C 148 , 19/05/2011 str. 0004 - 0004

		Sodba Sodiščaz dne 10. decembra 2010v zadevi E-9/10Nadzorni organ Efte proti Kneževini Lihtenštajn(Neizpolnitev obveznosti s strani pogodbenice – Direktiva 2005/36/ES o priznavanju poklicnih kvalifikacij)2011/C 148/04V zadevi E-9/10 – Nadzorni organ Efte proti Kneževini Lihtenštajn – ZAHTEVEK za izjavo, da Kneževina Lihtenštajn s tem, da v predpisanem roku ni sprejela ali Nadzornega organa Efte obvestila o sprejetju vseh potrebnih ukrepov za prenos akta, navedenega v točki 1 Priloge VII k Sporazumu EGP (Direktiva 2005/36/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1430/2007 z dne 5. decembra 2007 o spremembi prilog II in III k Direktivi Evropskega parlamenta in Sveta 2005/36/ES z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij in z Uredbo Komisije (ES) št. 755/2008 z dne 31. julija 2008 o spremembi Priloge II k Direktivi Evropskega Parlamenta in Sveta 2005/36/ES z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij), kakor je bil prilagojen Sporazumu EGP s Protokolom 1 k Sporazumu, ni izpolnila svojih obveznosti v skladu s členom 63(1) Direktive in členom 7 Sporazuma EGP, je Sodišče v sestavi: Carl Baudenbacher, predsednik, Thorgeir Örlygsson in Henrik Bull (poročevalec), sodnika, dne 10. decembra 2010 izdalo sodbo, katere izrek se glasi:Sodišče:1. ugotavlja, da Kneževina Lihtenštajn s tem, da v predpisanem roku ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za prenos akta, navedenega v točki 1 Priloge VII k Sporazumu EGP (Direktiva 2005/36/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1430/2007 z dne 5. decembra 2007 o spremembi prilog II in III k Direktivi Evropskega parlamenta in Sveta 2005/36/ES z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij in z Uredbo Komisije (ES) št. 755/2008 z dne 31. julija 2008 o spremembi Priloge II k Direktivi Evropskega Parlamenta in Sveta 2005/36/ES z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij), kakor je bil prilagojen Sporazumu EGP s Protokolom 1 k Sporazumu, ni izpolnila svojih obveznosti v skladu s členom 63(1) Direktive in členom 7 Sporazuma EGP.2. Kneževini Lihtenštajn naloži plačilo stroškov postopka.--------------------------------------------------


title: Zadeva F-30/08: Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 11. maja 2010 – Nanopoulos proti Komisiji (Javni uslužbenci — Uradniki — Pristojnost Sodišča za uslužbence — Dopustnost — Akt, ki posega v položaj — Nepogodbena odgovornost — Indiskretnosti v tisku — Načelo domneve nedolžnosti — Nepremoženjska škoda — Odločitev o začetku disciplinskega postopka — Napaka pri presoji — Obveznost nudenja pomoči — Člen 24 Kadrovskih predpisov)

text:
               31.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/52

         Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 11. maja 2010 – Nanopoulos proti Komisiji
   (Zadeva F-30/08) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Pristojnost Sodišča za uslužbence - Dopustnost - Akt, ki posega v položaj - Nepogodbena odgovornost - Indiskretnosti v tisku - Načelo domneve nedolžnosti - Nepremoženjska škoda - Odločitev o začetku disciplinskega postopka - Napaka pri presoji - Obveznost nudenja pomoči - Člen 24 Kadrovskih predpisov)
   2010/C 209/79
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Fotios Nanopoulos (Itzig, Luksemburg) (zastopniki: V. Christianos, D. Gouloussis in V. Vlassi, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva J. Currall in K. Herrmann, nato J. Currall in K. Herrmann, zasstopnika, skupaj z E. Bourtzalasom in I. Antypasom, odvetnika)

      Predmet

   Naložitev Komisiji, da tožeči stranki plača odškodnino zaradi kršitve njenih temeljnih pravic, zaradi česar je prišlo do posega v njeno čast in dobro ime.

      Izrek

               1.

               Evropski komisiji se naloži, da F. Nanopoulosu plača znesek v višini 90 000 EUR.

               2.

               V preostalem delu se tožba zavrne.

               3.

               Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 171, 5.7.2008, str. 50.


title: Zadeva F-36/12: Tožba, vložena 15. marca 2012 – ZZ proti EIB

text:
               23.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 184/23

         Tožba, vložena 15. marca 2012 – ZZ proti EIB
   (Zadeva F-36/12)
   2012/C 184/51
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: N. Thieltgen, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska investicijska banka

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe zaradi molka organa, s katero je bil zavrnjen odškodninski zahtevek tožeče stranke in vračilo škode, ki naj bi jo utrpela zaradi nepravilnega ravnanja tožene stranke.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               EIB naj se naloži, da povrne premoženjsko in nepremoženjsko škodo tožeče stranke, ki je posledica nezakonitosti nepravilnega ravnanja organov EIB, odškodnini naj bodo dodane zamudne obresti đ;

                           —

                           v zvezi s kršitvijo dolžnosti skrbnega ravnanja in varstva s strani EIB: 114 100 EUR;

                           —

                           v zvezi s kršitvijo člena 42 Uredbe: 10 000 EUR;

               —

               EIB naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva F-24/09: Tožba, vložena 16. marca 2009 — Wagner-Leclercq proti Svetu

text:
               16.5.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/47

         Tožba, vložena 16. marca 2009 — Wagner-Leclercq proti Svetu
   (Zadeva F-24/09)
   2009/C 113/101
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Inge Wagner-Leclercq (Edegem, Belgija) (zastopnika: S. Rodrigues, C. Bernard-Glanz, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe organa, pristojnega za imenovanja, objavljene v obvestilu zaposlenim (CP) št. 75/08, z dne 24. aprila 2008, ki vzpostavlja seznam uradnikov skupine AST (poklicna pot I-11), predlaganih za napredovanje v obdobju 2008.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba organa, pristojnega za imenovanja, ki je bila objavljena v obvestilu zaposlenim (CP) št. 75/08 z dne 24. aprila 2008, in ki vzpostavlja seznam uradnikov skupine AST (poklicna pot I-11), predlaganih za napredovanje v obdobju 2008, naj se razglasi za nično;

               —

               Odločba organa, pristojnega za imenovanja, s katero je bila zavrnjena pritožba, ki jo je vložila tožeča stranka, naj se, če je potrebno, razglasi za nično.

               —

               Svetu Evropske unije naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva T-166/08: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 30. septembra 2009 – Ivanov proti Komisiji ( Nepogodbena odgovornost — Strokovno-tehnični lokalni uslužbenci — Zavrnitev prijave — Pristojnost Sodišča prve stopnje — Pretek roka za vložitev ničnostne tožbe — Dovolj resna kršitev pravnega pravila, ki podeljuje pravice posameznikom — Akti Evropskega varuha človekovih pravic — Deloma nedopustna in deloma očitno neutemeljena tožba )

text:
               21.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/48

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 30. septembra 2009 – Ivanov proti Komisiji
   (Zadeva T-166/08) (1)

   („Nepogodbena odgovornost - Strokovno-tehnični lokalni uslužbenci - Zavrnitev prijave - Pristojnost Sodišča prve stopnje - Pretek roka za vložitev ničnostne tožbe - Dovolj resna kršitev pravnega pravila, ki podeljuje pravice posameznikom - Akti Evropskega varuha človekovih pravic - Deloma nedopustna in deloma očitno neutemeljena tožba“)
   2009/C 282/92
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Vladimir Ivanov (Boulogne-Billancourt, Francija) (zastopnik: F. Rollinger, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: J. Currall in B. Eggers, zastopnika)

      Predmet

   Tožba za povračilo domnevne škode, ki je nastala tožeči stranki zaradi odločbe Komisije, s katero je zavrnila njeno zaposlitev kot strokovno-tehničnega lokalnega uslužbenca v delegaciji Komisije v Sofiji (Bolgarija).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Vladimirju Ivanovu se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 183, 19.7.2008.


title: Zadeva C-9/14: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 18. junija 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Staatssecretaris van Financiën/D. G. Kieback (Predhodno odločanje — Prosto gibanje delavcev — Davčna zakonodaja — Davki na dobiček — Dohodki, prejeti na ozemlju države članice — Delavec nerezident — Obdavčitev v državi zaposlitve — Pogoji)

text:
               24.8.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/11

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 18. junija 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Staatssecretaris van Financiën/D. G. Kieback
   (Zadeva C-9/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Prosto gibanje delavcev - Davčna zakonodaja - Davki na dobiček - Dohodki, prejeti na ozemlju države članice - Delavec nerezident - Obdavčitev v državi zaposlitve - Pogoji))
   (2015/C 279/12)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Staatssecretaris van Financiën

      Tožena stranka: D. G. Kieback

      Izrek

   Člen 39(2) ES je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da država članica za namene obdavčitve dohodkov delavca nerezidenta, ki je v tej državi članici del zadevnega leta opravljal poklicno dejavnost, nato pa jo je odšel opravljat v drugo državo, zavrne dodelitev davčne ugodnosti temu delavcu ob upoštevanju njegovega osebnega in družinskega položaja, ker čeprav je v tej državi članici prejel vse ali skoraj vse dohodke v tem obdobju, pa ti ne predstavljajo glavnine njegovih obdavčljivih virov za tisto leto. Okoliščina, da je delavec odšel opravljat svojo poklicno dejavnost v tretjo državo in ne v drugo državo članico Evropske unije, ne vpliva na to razlago.

      (1)  UL C 102, 7.4.2014.


title: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 7. julija 2005 v zadevi C-364/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 84/360/EGS — Onesnaženje zraka — Industrijski obrati — Električne centrale)

text:
               3.9.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 217/9

      SODBA SODIŠČA

   (drugi senat)
   z dne 7. julija 2005
   v zadevi C-364/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 84/360/EGS - Onesnaženje zraka - Industrijski obrati - Električne centrale)
   (2005/C 217/17)
   Jezik postopka: grščina
   V zadevi C-364/03, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: G. Valero Jordana in M. Konstantinidis, z naslovom za vročanje v Luxembourgu) proti Helenski republiki (zastopnica: E. Skandalou), zaradi tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 226 ES, vložene dne 22. avgusta 2003, je Sodišče (drugi senat), v sestavi C. W. A. Timmermans, predsednik senata, R. Silva de Lapuerta, R. Schintgen (poročevalec), P. Kūris in G. Arestis, sodniki, generalni pravobranilec: A. Tizzano, sodni tajnik: L. Hewlett, glavna administratorka, dne 7. julija 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               S tem, ko Helenska republika ni opredelila ne politik ne strategij za postopno prilagajanje najboljšim razpoložljivim tehnologijam za enote parnih in plinskih turbin elektrarne družbe Dimosia Epicheirisi Ilektrismou (javno elektropodjetje), ki stoji v kraju Linoperamata na otoku Kreta, ni izpolnila obveznosti iz člena 13 Direktive Sveta 84/360/EGS z dne 28. junija 1984 o boju proti onesnaževanju zraka iz industrijskih obratov.

               2.

               Helenski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 251, 18.10.2003.


title: Zadeva C-5/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 7. januarja 2014 vložilo Finanzgericht Hamburg (Nemčija) – Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH proti Hauptzollamt Osnabrück

text:
               22.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 85/16

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 7. januarja 2014 vložilo Finanzgericht Hamburg (Nemčija) – Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH proti Hauptzollamt Osnabrück
   (Zadeva C-5/14)
   2014/C 85/29
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Finanzgericht Hamburg

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH

      Tožena stranka: Hauptzollamt Osnabrück

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je sodišče države članice na podlagi člena 267, drugi stavek v povezavi s prvim stavkom, točka b, Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) vprašanja, ki so mu bila v zvezi z zakonitostjo nacionalnega zakona postavljena o razlagi prava Unije, upravičeno predložiti Sodišču Evropske unije, tudi če sodišče ne le dvomi o usklajenosti zakona s pravom Unije, temveč je tudi prepričano, da je nacionalni zakon v nasprotju z nacionalno ustavo, in se je zato v vzporedni zadevi že obrnilo na ustavno sodišče, ki je po nacionalnem pravu edino pooblaščeno za odločanje o protiustavnosti zakonov, njegove odločitve pa še ni?
               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:

               2.

               Ali direktivi 2008/118/ES (1) in 2003/96/ES (2), sprejeti za uskladitev trošarin ter za energente in električno energijo v Uniji, nasprotujeta uvedbi nacionalnega davka, ki se bo pobiral za jedrska goriva, ki se uporabljajo pri komercialni proizvodnji električne energije? Ali je to odvisno od tega, ali je mogoče pričakovati, da se lahko nacionalni davek prevali na potrošnika prek cene električne energije, in kaj se po potrebi razume pod prevalitvijo?

               3.

               Ali se lahko podjetje proti davku, ki ga država članica za ustvarjanje prihodkov pobira na uporabo jedrskih goriv za komercialno proizvodnjo električne energije, brani z ugovorom, da pobiranje tega davka pomeni pomoč, ki je v skladu s členom 107 PDEU v nasprotju s pravom Unije?
               Če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen:
               Ali nemški zakon o obdavčitvi jedrskega goriva, po katerem se bo za ustvarjanje prihodkov davek pobiral le od podjetij, ki komercialno proizvajajo električno energijo z uporabo jedrskih goriv, pomeni ukrep državne pomoči v smislu člena 107 PDEU? Katere okoliščine so upoštevne pri preizkusu, ali so druga podjetja, pri katerih se davek ne pobira enako, v primerljivem dejanskem in pravnem položaju?

               4.

               Ali je pobiranje nemškega davka na jedrsko gorivo v nasprotju z določbami Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za atomsko energijo (Pogodba o ESAE)?

      (1)  Direktiva Sveta 2008/118/ES z dne 16. decembra 2008 o splošnem režimu za trošarino in o razveljavitvi Direktive 92/12/EGS (UL 2009, L 9, str. 12).

      (2)  Direktiva Sveta 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 405).


title: Zadeva T-706/16 P: Pritožba, ki jo je 3. oktobra 2016 vložil HB zoper sodbo, ki jo je 21. julija 2016 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F-125/15, HB/Komisija

text:
               5.12.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 454/30

      Pritožba, ki jo je 3. oktobra 2016 vložil HB zoper sodbo, ki jo je 21. julija 2016 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F-125/15, HB/Komisija
      (Zadeva T-706/16 P)
      (2016/C 454/52)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Pritožnica: HB (Schweich, Nemčija) (zastopnika: S. Orlandi in T. Martin, odvetnika)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija

         Predlogi

      Pritožnica Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi sodbo Sodišča za uslužbence v zadevi F-125/15, HB/Komisija, in odloči na podlagi novih določb;

                  —

                  odločbo o nenapredovanju pritožnice v napredovalnem obdobju 2014 razglasi za nično;

                  —

                  Komisiji naloži, naj pritožnici iz naslova nepremoženjske škode izplača znesek 15 000 EUR;

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov postopka na obeh stopnjah.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja tri pritožbene razloge, ki se nanašajo na to, da naj bi Sodišče za uslužbence večkrat napačno uporabilo pravo.
      Prvič, pritožnica meni, da je Sodišče za uslužbence napačno uporabilo pravo z ugotovitvijo, da je organ za imenovanja (OI) opravil dejansko primerjalno oceno uspešnosti, torej na objektivni in egalitarni podlagi, čeprav se je omejil s tem, da ni upošteval uspešnosti pritožnice v letu 2013, ker ni bila ocenjena v ocenjevalnem poročilu za leto 2013, ne da bi iskal vire primerljive informacij in podatke.
      Drugič, meni, da je Sodišče za uslužbence napačno uporabilo pravo z ugotovitvijo, da je mogoče odgovornost za neobstoj ocene v ocenjevalnem poročilu za leto 2013 pripisati pritožnici in da zato, ker ta tega ni izpodbijala v predpisanih rokih, OI ne more presojati njene uspešnosti v tem letu.
      Tretjič, pritožnica meni, da je Sodišče za uslužbence napačno uporabilo pravo z ugotovitvijo, da ni dokazala dejstev, na podlagi katerih bi bilo mogoče domnevati obstoj diskriminacije na podlagi spola, čeprav naj bi bilo njeno ocenjevalno poročilo povsem brez vsebinskih ocen, in to zgolj zaradi njenih dolgotrajnih odsotnosti, ki so temeljile na porodniških dopustih ter bolniških dopustih zaradi zapletov, povezanih z njeno nosečnostjo.


title: Zadeva C-516/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 15. novembra 2012 – CTP proti Regione Campania, Provincia di Napoli

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/34

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 15. novembra 2012 – CTP proti Regione Campania, Provincia di Napoli
   (Zadeva C-516/12)
   2013/C 26/63
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Consiglio di Stato

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: CTP - Compagnia Trasporti Pubblici SpA

      Toženi stranki: Regione Campania, Provincia di Napoli

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali se v skladu s členom 4 Uredbe (EGS) št. 1191/69 (1) pravica do nadomestila pridobi le, če po vložitvi ustrezne prošnje pristojni organi ne odločijo, da obveznost službe, ki za prevozno podjetje pomeni gospodarsko izgubo, preneha, ali pa se ta predpis uporablja le za tiste obveznosti službe, za katere je v tej uredbi določeno prenehanje in ni dovoljena ohranitev?

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 1191/69 z dne 26. junija 1969 o ukrepanju držav članic glede obveznosti javne službe v železniškem in cestnem prometu ter prometu po celinskih plovnih poteh, UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 1, str. 19.


title: Zadeva C-422/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Trier (Nemčija) 1. avgusta 2016 – Verband Sozialer Wettbewerb e.V./TofuTown.com GmbH

text:
               26.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 350/17

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Trier (Nemčija) 1. avgusta 2016 – Verband Sozialer Wettbewerb e.V./TofuTown.com GmbH
   (Zadeva C-422/16)
   (2016/C 350/22)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Landgericht Trier

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Verband Sozialer Wettbewerb e.V.

      Tožena stranka: TofuTown.com GmbH

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 78(2) Uredbe (EU) št. 1308/2013 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o vzpostavitvi skupne ureditve trgov kmetijskih proizvodov in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 922/72, (EGS) št. 234/79, (ES) št. 1037/2001 in (ES) št. 1234/2007 (v nadaljevanju: Uredba (EU) št. 1308/2013) razlagati tako, da opredelitvam, poimenovanjem in prodajnim oznakam v smislu Priloge VII
                     ni
                   treba izpolnjevati zahtev iz te priloge, če te opredelitve, poimenovanja in prodajne oznake dopolnjujejo pojasnjevalni oziroma opisni pristavki (kot na primer „tofu maslo“ za čisti rastlinski proizvod)?

               2.

               Ali je treba Prilogo VII, del III, točko 1, Uredbe (EU) št. 1308/2013 razlagati tako, da „mleko“ pomeni izključno običajni izloček mlečnih žlez, pridobljen z eno ali več molžami brez kakršnega koli dodajanja ali odvzemanja, ali pa se lahko pojem „mleko“ – s pristavkom pojasnjevalnih pojmov kot je na primer „sojino mleko“ – uporablja tudi za rastlinske (veganske) izdelke pri njihovem trženju?

               3.

               Ali je treba Prilogo VII, del III, točko 2 k členu 78 Uredbe (EU) št. 1308/2013 razlagati tako, da je poimenovanja, našteta pod točko 2.(a), kot so zlasti „sirotka“, „smetana“, „maslo“, „pinjenec“, „sir“, „jogurt“ ali pojem „smetana“ itd. mogoče uporabljati izključno za mlečne proizvode, ali pa v področje uporabe Priloge VII, del III, točka 2 Uredba (EU) št. 1308/2013 spadajo tudi čisti rastlinski/veganski proizvodi, ki niso pridobljeni iz (živalskega) mleka?

      (1)  UL L 347, str. 671.


title: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne  17. novembra 2005  v zadevi C-378/04: Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji (Neizpolnitev obveznosti države — Varstvo delavcev — Tveganja zaradi izpostavljenosti rakotvornim in mutagenim snovem — Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)

text:
               11.2.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 36/14

      SODBA SODIŠČA

   (šesti senat)
   z dne 17. novembra 2005
   v zadevi C-378/04: Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Varstvo delavcev - Tveganja zaradi izpostavljenosti rakotvornim in mutagenim snovem - Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)
   (2006/C 36/27)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi C-378/04, zaradi tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 226 ES, vložene 2. septembra 2004, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: D. Martin in V. Kreuschitz) proti Republiki Avstriji (zastopnica: C. Pesendorfer), je Sodišče, v sestavi A. Borg Barthet (poročevalec), ki opravlja položaj predsednika šestega senata, U. Lõhmus in A. Ó Caoimh, sodnika, generalni pravobranilec: F. G. Jacobs, sodni tajnik: R. Grass, dne 17. novembra 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Republika Avstrija s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Sveta 1999/38/ES z dne 29. aprila 1999, ki drugič spreminja Direktivo 90/394/EGS o varstvu delavcev pred tveganji zaradi izpostavljenosti rakotvornim snovem pri delu in jo razširja na mutagene snovi, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2.

               Republiki Avstriji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 262, 23.10.2004.


title: Zadeva T-194/04: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 8. novembra 2007 – Bavarian Lager proti Komisiji ( Dostop do dokumentov – Uredba (ES) št. 1049/2001 – Dokumenti v zvezi s postopkom zaradi neizpolnitve obveznosti – Odločba o zavrnitvi dostopa – Varstvo fizičnih oseb pri obdelavi osebnih podatkov – Uredba (ES) št. 45/2001 – Pojem zasebnosti )

text:
               22.12.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 315/33

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 8. novembra 2007 – Bavarian Lager proti Komisiji
   (Zadeva T-194/04) (1)

   („Dostop do dokumentov - Uredba (ES) št. 1049/2001 - Dokumenti v zvezi s postopkom zaradi neizpolnitve obveznosti - Odločba o zavrnitvi dostopa - Varstvo fizičnih oseb pri obdelavi osebnih podatkov - Uredba (ES) št. 45/2001 - Pojem zasebnosti“)
   (2007/C 315/62)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: The Bavarian Lager Co. Ltd (Clitheroe, Združeno kraljestvo) (zastopniki: sprva J. Pearson in C. Bright, nato J. Webber in M. Readings, solicitors)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: C. Docksey in P. Aalto, zastopnika)

      Intervenient na stani tožeče stranke: Evropski nadzornik za varstvo podatkov (ENVP) (Zastopnik: H. Hijmans, zastopnik)
   Predmet
   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije z dne 18. marca 2004, s katero je bila zavrnjena prošnja tožeče stranke za odobritev popolnega dostopa do zapisnika sestanka v okviru postopka zaradi neizpolnitve obveznosti in predloga za ugotovitev, da je Komisija napačno zaključila postopek, uveden proti Združenemu kraljestvu Velike Britanije in Severne Irske na podlagi člena 169 Pogodbe ES (postal člen 226 ES).
   Izrek

               1)

               Odločba Komisije z dne 18. marca 2004, s katero je bila zavrnjena prošnja tožeče stranke za odobritev dostopa do celotnega zapisnika sestanka z dne 11. oktobra 1996, ki vključuje vsa imena, se razglasi za nično.

               2)

               Komisiji se naloži plačilo stroškov, ki jih je imela The Bavarian Lager Co. Ltd.

               3)

               Evropski nadzornik za varstvo podatkov (ENVP) nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 201, 7.8.2004.


title: Zadeva T-11/06: Sodba Splošnega sodišča z dne 5. oktobra 2011 – Romana Tabacchi proti Komisiji (Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Italijanski trg nakupa in prve predelave surovega tobaka — Odločb,v kateri je ugotovljena kršitev člena 81 ES — Določitev cen in delitev trga — Udeležba pri kršitvi — Trajanje kršitve — Globe — Olajševalne okoliščine — Maksimalna višina 10 % prometa — Enako obravnavanje — Polna jurisdikcija)

text:
               19.11.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 340/15

         Sodba Splošnega sodišča z dne 5. oktobra 2011 – Romana Tabacchi proti Komisiji
   (Zadeva T-11/06) (1)

   (Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Italijanski trg nakupa in prve predelave surovega tobaka - Odločb,v kateri je ugotovljena kršitev člena 81 ES - Določitev cen in delitev trga - Udeležba pri kršitvi - Trajanje kršitve - Globe - Olajševalne okoliščine - Maksimalna višina 10 % prometa - Enako obravnavanje - Polna jurisdikcija)
   2011/C 340/27
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Romana Tabacchi Srl, prej Romana Tabacchi SpA (Rim, Italija) (zastopnika: M. Siragusa in G. C. Rizza, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva É. Gippini Fournier in F. Amato, nato É. Gippini Fournier in V. Di Bucci, in na koncu É. Gippini Fournier in L. Malferrari, zastopniki)

      Predmet

   Prvič, predlog za delno razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2005) 4012 konč. z dne 20. oktobra 2005 v zvezi s postopkom uporabe člena 81(1) (ES) (zadeva COMP/C.38.281/B.2 – surov tobak – Italija) in, drugič, predlog za zmanjšanje globe, naložene tožeči stranki.

      Izrek

               1.

               Člen 1(b) Odločbe Komisije C(2005) 4012 konč. z dne 20. oktobra 2005 v zvezi s postopkom uporabe člena 81(1) (ES) (Zadeva COMP/C.38.281/B.2 – surov tobak – Italija), se razglasi za ničnega v delu v katerem je Komisija v njem ugotovila, da je bila družba Romana Tabacchi Srl udeležena pri kršitvi po februarju 1999.

               2.

               Znesek globe, naložene družbi Romana Tabacchi, se določi na 1 milijon EUR.

               3.

               V preostalem delu se tožba zavrne.

               4.

               Komisija nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila družba Romana Tabacchi.

               5.

               V zadevi T-11/06 R Komisija nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila družba Romana Tabacchi.

      (1)  UL C 60, 11.3.2006.


title: Zadeva C-192/10: Sklep predsednika Sodišča z dne 19. oktobra 2010 – Evropska komisija proti Kraljevini Španiji

text:
               18.12.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 346/38

         Sklep predsednika Sodišča z dne 19. oktobra 2010 – Evropska komisija proti Kraljevini Španiji
   (Zadeva C-192/10) (1)

   ()
   2010/C 346/72
   Jezik postopka: španščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 195, 17.7.2010.


title: Zadeva C-286/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte d'appello di Roma (Italija) 24. julija 2009 – Luigi Ricci proti Instituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

text:
               26.9.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 233/9

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte d'appello di Roma (Italija) 24. julija 2009 – Luigi Ricci proti Instituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
   (Zadeva C-286/09)
   2009/C 233/14
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Corte d'appello di Roma

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Luigi Ricci

      Tožena stranka: Instituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člene 17 ES, 39 ES in 42 ES ter upoštevne določbe Uredbe št. 1408/71 razlagati tako, da se načelo seštevanja vseh zavarovalnih dob za pridobitev in ohranitev pravic do dajatev – načelo, ki je bilo uvedeno s sprejetjem Uredbe Sveta št. 1408/71 – uporabi v vseh primerih, v katerih je treba za priznanje pravice do določene dajatve uporabiti sistem seštevanja in določitve sorazmernega deleža, tako da se upoštevajo zavarovalne dobe, dopolnjene v skladu z zakonodajo vsake države članice, in zavarovalne dobe, dopolnjene v skladu s pokojninskim sistemom, ki velja za uslužbence institucij Skupnosti?


title: Zadeva C-122/05: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki, vložena dne 14. marca 2005

text:
               14.5.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 115/15

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki, vložena dne 14. marca 2005
   (Zadeva C-122/05)
   (2005/C 115/27)
   Jezik postopka: italijanščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata U. Wölker in D. Recchia, člana njene pravne službe, je dne 14. marca 2005 na Sodišču Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Italijanski republiki.
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               1)

               ugotovi, da Italijanska republika s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2003/87/ES (1) o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES (2), in v vsakem primeru s tem, da navedenih predpisov ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz člena 31(1) te direktive;

               2)

               Italijanski republiki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok, določen za uskladitev s to direktivo, je potekel dne 31. decembra 2003.

      (1)  UL L 275, 25.10.2003, str. 32.

      (2)  UL L 257, 10.10.1996, str. 26.


title: Zadeva C-502/15: Tožba, vložena 22. septembra 2015 – Evropska komisija/Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska

text:
               18.1.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 16/14

         Tožba, vložena 22. septembra 2015 – Evropska komisija/Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska
   (Zadeva C-502/15)
   (2016/C 016/17)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: K. Mifsud-Bonnici in E. Manhaeve, agenta)

      Tožena stranka: Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska

      Predloga tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Združeno kraljestvo, s tem da za Gowerton in Llanelli, Gibraltar in 11 aglomeracij ni pravilno uporabilo Direktive Sveta 91/271/EGS (1) o čiščenju komunalne odpadne vode, ni izpolnilo obveznosti iz členov 3, 4, 5 in 10 Direktive 91/271/EGS;

               —

               Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija s tožbo Sodišču predlaga, naj ugotovi, da Združeno kraljestvo v Gowertonu in Llanelliju, Gibraltarju in 11 aglomeracijah ni pravilno izvedlo Direktive Sveta 91/271/EGS o čiščenju komunalne odpadne vode.
   Komisija trdi, natančneje, da Združeno kraljestvo ni zagotovilo, da bi bile vode, zbrane v kombiniranem sistemu odpadne in meteorske vode, v Gowertonu in Llanelliju zbrane in odvedene za čiščenje v skladu z zahtevami iz členov 3, 4, 10 ter Priloge I(A) in Priloge I(B) Direktive Sveta 91/271/EGS.
   Dalje, Komisija meni, da Združeno kraljestvo, s tem da ni bodisi zagotovilo sekundarnega postopka čiščenja ali primerljivega postopka bodisi predložilo ustreznega dokaza o izpolnjevanju tovrstnih zahtev iz Direktive 91/271/EGS glede treh aglomeracij, pa tudi s tem, da za komunalne odpadne vode v Gibraltarju ni opravila nobenega čiščenja, ni izpolnilo obveznosti iz člena 4, Priloge I(B) in Priloge I(D) Direktive Sveta 91/271/EGS.
   Nazadnje, Komisija trdi, da Združeno kraljestvo, s tem da ni zagotovilo, da bi se komunalne odpadne vode, ki vstopajo v kombinirani kanalizacijski sistem iz osmih aglomeracij, obdelale v postopkih strožjega čiščenja, preden se jih izpusti na občutljiva območja, ni pravilno izpolnilo obveznosti iz člena 5, Priloge I(B) in Priloge I(D) Direktive Sveta 91/271/EGS.
   Rok za prenos Direktive je potekel 30. junija 1993.

      (1)  UL L 135, str. 40.


               22.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 347/35

         Tožba družbe Míla ehf. proti Nadzornemu organu Efte, vložena 21. junija 2016
   (Zadeva E-7/16)
   (2016/C 347/07)
   Družba Míla ehf., ki jo zastopata odvetnika Espen Bakken in Atle Erling Lunder iz odvetniške družbe Arntzen de Besche Advokatfirma AS, Bygdøy allé 2, 0204 Oslo, Norveška, je 21. junija 2016 pri Sodišču Efte vložila tožbo zoper Nadzorni organ Efte.
   Tožeča stranka Sodišču Efte predlaga, naj:

               1.

               razglasi ničnost členov 1 in 2 Odločbe Nadzornega organa Efte št. 061/16/COL;

               2.

               Nadzornemu organu naloži plačilo stroškov tega postopka.

      Pravna podlaga in dejansko stanje ter navedeni tožbeni razlogi:

               —

               Tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti Odločbe Nadzornega organa Efte št. 061/16/COL z dne 16. marca 2016.

               —

               Zaradi sodbe Sodišča Efte v zadevi E-1/13 je Nadzorni organ Efte začel formalni postopek preiskave, da bi proučil zakup, ki ga je agencija za obrambo pri islandskem ministrstvu za zunanje zadeve 1. februarja 2010 sklenila z družbo Og fjarskipti za namene uporabe in upravljanja optičnih vlaken. Preiskava je bila zaključena z Odločbo št. 061/16/COL, v kateri je Nadzorni organ Efte odločil, da zakup ne vključuje državne pomoči v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP.

               —

               Tožeča stranka trdi, da izpodbijana odločba temelji na napačni uporabi člena 61(1) Sporazuma EGP.


title: Zadeva T-109/16: Tožba, vložena 18. marca 2016 – Laboratoire de la mer/EUIPO – Boehringer Ingelheim Pharma (RESPIMER)

text:
               10.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 165/16

         Tožba, vložena 18. marca 2016 – Laboratoire de la mer/EUIPO – Boehringer Ingelheim Pharma (RESPIMER)
   (Zadeva T-109/16)
   (2016/C 165/18)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Laboratoire de la mer (Saint-Malo, Francija) (zastopnik: S. Szilvasi, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG (Ingelheim, Nemčija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Evropske unije „RESPIMER“ – zahteva za registracijo št. 11 228 004

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 21. januarja 2016 v zadevi R 3109/2014-5

      Tožbeni predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               dovoli registracijo znamke Evropske unije „RESPIMER“ iz prijave št. 11 228 004 za vse navedene proizvode iz razredov 3, 5 in 10;

               —

               naloži družbi Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG, naj tožeči stranki povrne vse stroške, ki so ji nastali pred oddelkom za ugovore pri EUIPO, pred petim odborom za pritožbe pri EUIPO in pred Splošnim sodiščem Evropske unije.

      Navajana tožbena razloga

               —

               Neupoštevanje odločbe francoskega nacionalnega urada za industrijsko lastnino z dne 4. aprila 2013 glede istih znamk s strani petega odbora za pritožbe, zaradi česar je njegova odločba z dne 21. januarja 2016 brez pravne podlage;

               —

               kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-236/13: Sklep Splošnega sodišča z dne 7. julija 2014 – CMC France proti Komisiji (Ničnostna tožba — Okolje — Direktiva 94/62/ES — Embalaža in odpadna embalaža — Direktiva 2013/2/UE — Zvitki, cevi in valji okrog katerih je navit upogljiv material — Neobstoj neposrednega nanašanja — Nedopustnost)

text:
               15.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 315/56

         Sklep Splošnega sodišča z dne 7. julija 2014 – CMC France proti Komisiji
   (Zadeva T-236/13) (1)

   ((Ničnostna tožba - Okolje - Direktiva 94/62/ES - Embalaža in odpadna embalaža - Direktiva 2013/2/UE - Zvitki, cevi in valji okrog katerih je navit upogljiv material - Neobstoj neposrednega nanašanja - Nedopustnost))
   2014/C 315/94
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: CMC France (Châtenois, Francija) (zastopnika: J.-M. Leprêtre in N. Chahid-Nouraï, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. Alcover San Pedro in J.-F. Brakeland, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Direktive Komisije 2013/2/EU z dne 7. februarja 2013 o spremembi Priloge I k Direktivi Evropskega parlamenta in Sveta 94/62/ES o embalaži in odpadni embalaži (UL L 37, str. 10) v delu, v katerem je Komisija zvitke, cevi in valje okrog katerih je navit upogljiv material, razen tistih, ki so del proizvodnih strojev in se ne uporabljajo za predstavitev proizvoda kot prodajne enote, navedla na seznamu primerov proizvodov, ki ponazarjajo uporabo meril s katerimi se opredeljuje „embalaža“.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2.

               Družba CMC France nosi svoje stroške in stroške Evropske komisije.

      (1)  UL C 171, 15.6.2013.


title: Zadeva C-202/08 P: Pritožba, ki jo je 16. maja 2008 vložila American Clothing Associates SA zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti senat), razglašeno 28. februarja 2008 v zadevi T-215/06, American Clothing Associates SA proti UUNT

text:
               15.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/20

         Pritožba, ki jo je 16. maja 2008 vložila American Clothing Associates SA zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti senat), razglašeno 28. februarja 2008 v zadevi T-215/06, American Clothing Associates SA proti UUNT
   (Zadeva C-202/08 P)
   (2008/C 209/29)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Pritožnica: American Clothing Associates SA (zastopniki: P. Maeyaert, N. Clarembeaux in C. De Keersmaeker, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Predlogi pritožnice:

               —

               sodba Sodišča prve stopnje naj se razveljavi v delu, v katerem je bilo razglašeno, da prvi odbor za pritožbe UUNT ni kršil člena 7(1)(h) Uredbe o znamki Skupnosti (1), s tem ko je sprejel odločbo z dne 4. maja 2006 (zadeva R 1463/2005-1), v kateri se sklicuje na registracijo prijavljene znamke za proizvode iz razreda 18 „Usnje in imitacije usnja, izdelki iz teh snovi, ki jih ne obsegajo drugi razredi; živalske kože; kovčki in potovalne torbe; dežniki, sončniki in sprehajalne palice; biči, konjska zaprega in sedlarski izdelki“ in 25 „Oblačila, obutev, pokrivala“,

               —

               UUNT naj se naloži plačilo stroškov.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožnica navaja en sam razlog v podporo svoji pritožbi, in sicer kršitev člena 7(1)(h) Uredbe o znamki Skupnosti in člena 6 ter (1)(a) Pariške konvencije o varstvu industrijske lastnine z dne 20. marca 1883, kot je bila revidirana in spremenjena (2). Ta razlog je v glavnem utemeljen s štirimi argumenti.
   Pritožnica s prvim argumentom očita, da se je v izpodbijani sodbi prezrlo pomembnost bistvene funkcije državnega simbola pri presoji obsega varstva simbola. Državni simbol dejansko zrcali simbole identitete in suverenosti države, zasnovane na podlagi umetniškega jezika in natančne znanosti v zvezi z grbi. Ne glede na vrsto je registracijo simbola kot znamke ali dela znamke torej mogoče zavrniti le, če lahko škoduje identiteti ali suverenosti države. Nasprotno, preprosta reprodukcija znaka, podobnega državnemu simbolu, ki nima heraldičnih značilnosti ali jih ima malo, kot dela znamke ne more vplivati na bistveno funkcijo tega simbola.
   Z drugim argumentom pritožnica očita Sodišču prve stopnje, da je prezrlo pomembnost heraldičnih značilnosti državnega simbola, s tem da je razsodilo, da je na podlagi istega heraldičnega opisa možnih več umetniških interpretacij istega simbola. Po mnenju pritožnice namen člena 6ter(1)(a) Pariške konvencije in pojma „posnemanje v heraldičnem pogledu“ dejansko ni varovati simbol kot tak, ampak točno določeno umetniško interpretacijo ali posebno grafično delo, ki izhaja iz izvajanja pravil o heraldični umetnosti in znanosti.
   Pritožnica s tretjim argumentom očita, da je Sodišče prve stopnje v izpodbijani sodbi prezrlo obseg pojma „heraldično posnemanje“ in s tem utemeljilo razumevanje uredbe o znamki Skupnosti in Pariške konvencije, ki podeljujeta zadevnim državam skoraj absolutni monopol nad znaki, ki nimajo heraldičnih značilnosti, ali te vsaj niso zelo izrazite, glede na njihovo registracijo ali uporabo kot dela znamke.
   Pritožnica s četrtim argumentom nazadnje Sodišču prve stopnje očita, da je določene okoliščine, ki so značilne za to zadevo, kot je na primer vrsta heraldičnih značilnosti, katere varstvo se uveljavlja, celotni vtis, ki ga znamka, ki vsebuje državni emblem ali njegov posnetek, vrsta varstva, ki ga nudi država porekla zadevnega simbola, ali pogoji uporabe zadevne znamke, takoj zavrnilo kot neupoštevne.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL L 11, 14.1.1994, str. 1).

      (2)  Recueil des traités des Nations unies, zvezek 828, št. 11847, str. 108.


title: Zadeva C-506/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Korkein hallinto-oikeus (Finska) 12. novembra 2014 – Yara Suomi Oy, Borealis Polymers Oy, Neste Oil Oyj, SSAB Europe Oy

text:
               2.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 34/9

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Korkein hallinto-oikeus (Finska) 12. novembra 2014 – Yara Suomi Oy, Borealis Polymers Oy, Neste Oil Oyj, SSAB Europe Oy
   (Zadeva C-506/14)
   (2015/C 034/09)
   Jezik postopka: finščina

      Predložitveno sodišče

   Korkein hallinto-oikeus

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Yara Suomi Oy, Borealis Polymers Oy, Neste Oil Oyj, SSAB Europe Oy

      Druga udeležena stranka: Työ- ja elinkeinoministeriö

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je Sklep Komisije 2013/448/EU (1) v delu, v katerem temelji na členu 10a(5) direktive o trgovanju z emisijami (2), neveljaven in predstavlja kršitev člena 23(3) te direktive, ker ni bil sprejet na podlagi regulativnega postopka s pregledom, ki je predpisan v členu 5a Sklepa Sveta 1999/468/ES (3) in v členu 12 Uredbe 182/2011/EUposebna izdaja v slovenščini: poglavje 01 zvezek 003 str. 124 (4)? Če je odgovor na to vprašanje pritrdilen, na ostala vprašanja ni treba odgovoriti.

               2.

               Ali predstavlja Sklep Komisije 2013/448/EU kršitev člena 10a(5)(a) direktive o trgovanju z emisijami v delu, v katerem Komisija pri določitvi zgornje meje za industrijo ni upoštevala:

                           (i)

                           dela preverjenih emisij iz obdobja od 2005 do 2007 pri dejavnostih in napravah, ki so bile za obdobje od 2008 do 2012 vključene v področje uporabe Direktive o trgovanju z emisijami, vendar zanje v obdobju od 2005 do 2007 preverjanje ni bilo obvezno in zato niso bile registrirane v sistemu CITL,

                           (ii)

                           novih dejavnosti, ki so bile vključene v področje uporabe Direktive o trgovanju z emisijami v obdobjih od 2008 do 2012 in od 2013 do 2020, v delu, v katerem v obdobju od 2005 do 2007 niso bile vključene v področje uporabe te direktive, izvajale pa so se v napravah, ki so bile že v letih od 2005 do 2007 vključene v področje uporabe direktive o trgovanju z emisijami,

                           (iii)

                           emisij iz naprav, ki so bile zaprte pred 30. junijem 2011, čeprav obstajajo v obdobju od 2005 do 2007 in deloma tudi v obdobju od 2008 do 2012 preverjene emisije teh naprav?

                     Če je odgovor na drugo vprašanje, točke od (i) do (iii), v nekaterih točkah pritrdilen, ali je Sklep Komisije 2013/448/EU glede uporabe medsektorskega korekcijskega faktorja neveljaven, tako da se ga ne sme uporabiti?

               3.

               Ali je Sklep Komisije 2013/448/EU neveljaven in predstavlja kršitev člena 10a(5) direktive o trgovanju z emisijami ter cilje te direktive zaradi tega, ker pri izračunu zgornje meje za industrijo v skladu s členom 10a(5)(a) in (b) direktive o trgovanju z emisijami ne upošteva emisij, ki nastajajo (i) pri proizvodnji električne energije iz odpadnih plinov v napravah iz Priloge I k direktivi o trgovanju z emisijami, ki niso „proizvajalci električne energije“, in (ii) pri proizvodnji toplote v napravah iz Priloge I k direktivi o trgovanju z emisijami, ki niso „proizvajalci električne energije“ in ki se jim na podlagi člena 10a, od (1) do (4), direktive o trgovanju z emisijami in Sklepa 2011/278/EU (5) lahko brezplačno dodelijo pravice?

               4.

               Ali je Sklep Komisije 2013/448/EU – sam zase ali v povezavi s členom 10a(5) direktive o trgovanju z emisijami – neveljaven in predstavlja kršitev člena 3(e) in (u) direktive o trgovanju z emisijami, ker pri izračunu zgornje meje za industrijo na podlagi člena 10a(5)(a) in (b) direktive o trgovanju z emisijami ne upošteva emisij, navedenih zgoraj v tretjem vprašanju?

               5.

               Ali predstavlja Sklep Komisije 2013/448/EU kršitev člena 10a(12) direktive o trgovanju z emisijami v delu, v katerem se medsektorski korekcijski faktor razširi na sektor, v katerem na podlagi opredelitve v Sklepu 2010/2/EU (6) obstaja visoko tveganje premestitve emisij CO2?

               6.

               Ali predstavlja Sklep 2011/278/EU kršitev člena 10a(1) direktive o trgovanju z emisijami v delu, v katerem naj bi ukrepi Komisije pri določanju referenčnih vrednosti upoštevali spodbude za energetsko učinkovite tehnologije, najučinkovitejše tehnologije, soproizvodnjo z visokim učinkom in učinkovito predelavo odpadnih plinov?

               7.

               Ali predstavlja Sklep 2011/278/EU kršitev člena 10a(2) direktive o trgovanju z emisijami v delu, v katerem naj bi načela za referenčne vrednosti temeljila na povprečnem učinku 10 % najučinkovitejših naprav v sektorju?

      (1)  Sklep Komisije z dne 5. septembra 2013 v zvezi z nacionalnimi izvedbenimi ukrepi za prehodno brezplačno dodeljevanje pravic do emisije toplogrednih plinov v skladu s členom 11(3) Direktive 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 240, str. 27).

      (2)  Direktiva 2003/87/ES evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 7, str. 631).

      (3)  Sklep Sveta z dne 28. junija 1999 o določitvi postopkov za uresničevanje Komisiji podeljenih izvedbenih pooblastil (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 124).

      (4)  Uredba (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o določitvi splošnih pravil in načel, na podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije (UL L 55, str. 13).

      (5)  Sklep Komisije z dne 27. aprila 2011 o določitvi prehodnih pravil za usklajeno brezplačno dodelitev pravic do emisije na ravni Unije v skladu s členom 10a Direktive 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 130, str. 1).

      (6)  Sklep Komisije z dne 24. decembra 2009 ki v skladu z Direktivo 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta določa seznam sektorjev in podsektorjev, ki naj bi bili izpostavljeni znatnemu tveganju selitvi emisij CO2 (notificirano pod številkoC(2009) 10251) (UL 2010 L 1, str. 10)


title: Zadeva C-402/12 P: Pritožba, ki jo je Evropski parlament vložil 24. avgusta 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 14. junija 2012 v zadevi Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht proti Komisiji (T-396/09)

text:
               12.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 9/26

         Pritožba, ki jo je Evropski parlament vložil 24. avgusta 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 14. junija 2012 v zadevi Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht proti Komisiji (T-396/09)
   (Zadeva C-402/12 P)
   2013/C 9/43
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranke

      Pritožnik: Evropski parlament (zastopnika: L. Visaggio in G. Corstens)

      Druge stranke v postopku: Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht, Evropska komisija, Kraljevina Nizozemska, Svet Evropske unije

      Predlogi

   Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 14. junija 2012 v zadevi T-396/09;

               —

               odloči o sporu in zavrne tožbo tožečih strank na prvi stopnji;

               —

               tožečim strankam na prvi stopnji naloži plačilo stroškov te pritožbe.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Po mnenju Parlamenta je Splošno sodišče kršilo pravo s tem, da je menilo, da lahko veljavnost Uredbe (ES) št. 1367/2006 (1) preveri na podlagi člena 9(3) Aarhuške konvencije (2), čeprav naj ta določba ne bi imela neposrednega pravnega učinka. Ta domneva Splošnega sodišča naj bi temeljila na v osnovi napačni razlagi ustaljene sodne prakse, ki se nanaša na možnost posameznika, da se s ciljem podvomiti v akt Evropske unije sklicuje na določbe mednarodne konvencije, ter na vrsti in obsegu mednarodnih obveznosti, ki naj bi obstajale v obravnavani zadevi.
   Konkretno povedano naj bi Splošno sodišče uporabilo sodno prakso iz sodb Fediol (3) in Nakajima (4), vendar naj ne bi upoštevalo, da je to sodno prakso – ki je bila do zdaj omejena na izredno malo zadev – mogoče uporabiti le izjemoma in pod zelo posebnimi pogoji. Splošno sodišče naj si v izpodbijani sodbi ne bi prizadevalo preveriti, ali so bili ti pogoji v obravnavanem primeru dejansko izpolnjeni, in naj ne bi upoštevalo izjemnosti navedene sodne prakse.

      (1)  Uredba (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti (UL L 264, str. 13).

      (2)  Aarhuška konvencija z dne 25. junija 1998 o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah, odobrena s Sklepom Sveta 2005/370/ES z dne 17. februarja 2005 (UL L 124, str. 1).

      (3)  Sodba Sodišča z dne 22. junija 1989 v zadevi Fediol proti Komisiji (70/87, Recueil, str. 1781).

      (4)  Sodba Sodišča z dne 7. maja 1991 v zadevi Nakajima proti Svetu (C-69/89, Recueil, str. I-2069).