title: Zadeva T-637/13: Tožba, vložena 27. novembra 2013 – Bimbo proti UUNT – Cafe' do Brasil (Caffè KIMBO)

text:
               22.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 52/37

         Tožba, vložena 27. novembra 2013 – Bimbo proti UUNT – Cafe' do Brasil (Caffè KIMBO)
   (Zadeva T-637/13)
   2014/C 52/72
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Bimbo, SA (Barcelona, Španija) (zastopnik: N. Fernández Fernández-Pacheco, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Cafe' do Brasil SpA (Melito di Napoli, Italija)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               odločbo četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 25. septembra 2013 v zadevi R 1434/2012-4 delno razveljavi;

               —

               drugi stranki, če bo vstopila v postopek, naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka v črni, rdeči, zlati, beli, svetlo nebeško modri, temno nebeško modri, rumeni in svetlo zeleni barvi, ki vsebuje besedna elementa „Caffè KIMBO“, za proizvode iz razredov 30, 32, in 43 – prijava znamke Skupnosti št. 4 273 884

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Navajana znamka ali znak: registracija št. 291 655 španske besedne znamke „BIMBO“ za proizvode iz razreda 30 in prejšnja znana španska in portugalska besedna znamka „BIMBO“

      Odločba oddelka za ugovore: delna ugoditev ugovoru

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1), (2) in (5) UZS


title: Zadeva C-104/16 P: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 21. decembra 2016 – Svet Evropske unije/Front populaire pour la libération de la saguia-el-hamra et du rio de oro (Front Polisario), Evropska komisija (Pritožba — Zunanji odnosi — Sporazum med Evropsko unijo in Kraljevino Maroko o vzajemnih ukrepih liberalizacije na področju kmetijstva in ribištva — Sklep o odobritvi sklenitve mednarodnega sporazuma — Ničnostna tožba — Dopustnost — Procesno upravičenje — Področje krajevne uporabe sporazuma — Razlaga sporazuma — Načelo samoodločbe — Načelo relativnega učinka pogodb)

text:
               20.2.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 53/19

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 21. decembra 2016 – Svet Evropske unije/Front populaire pour la libération de la saguia-el-hamra et du rio de oro (Front Polisario), Evropska komisija
   (Zadeva C-104/16 P) (1)

   ((Pritožba - Zunanji odnosi - Sporazum med Evropsko unijo in Kraljevino Maroko o vzajemnih ukrepih liberalizacije na področju kmetijstva in ribištva - Sklep o odobritvi sklenitve mednarodnega sporazuma - Ničnostna tožba - Dopustnost - Procesno upravičenje - Področje krajevne uporabe sporazuma - Razlaga sporazuma - Načelo samoodločbe - Načelo relativnega učinka pogodb))
   (2017/C 053/23)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožnik: Svet Evropske unije (zastopniki: H. Legal, A. de Elera-San Miguel Hurtado in A. Westerhof Löfflerová, agenti)

      Drugi stranki v postopku: Front populaire pour la libération de la saguia-el-hamra et du rio de oro (Front Polisario) (zastopnik: G. Devers, odvetnik), Evropska komisija (zastopniki: F. Castillo de la Torre, E. Paasivirta in B. Eggers, agenti)

      Intervenientke v podporo pritožnika: Kraljevina Belgija (zastopnika: C. Pochet in M. J.-C. Halleux, agenta), Zvezna republika Nemčija (zastopnik: T. Henze, agent), Kraljevina Španija (zastopnika: M. Sampol Pucurull in S. Centeno Huerta, agenta), Francoska republika (zastopniki: F. Alabrune, G. de Bergues, D. Colas, F. Fize in B. Fodda, agenti), Portugalska republika (zastopnika: L. Inez Fernandes in M. Figueiredo, agenta), Confédération marocaine de l’agriculture et du développement rural (Comader) (zastopniki: J.-F. Bellis, M. Struys, A. Bailleux, L. Eskenazi in R. Hicheri, odvetniki)

      Izrek

               1.

               Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 10. decembra 2015, Front Polisario/Svet (T-512/12, EU:T:2015:953), se razveljavi.

               2.

               Tožba, ki jo je vložila Front populaire pour la libération de la saguia-el-hamra et du rio de oro (Front Polisario), se zavrže kot nedopustna.

               3.

               Front populaire pour la libération de la saguia-el-hamra et du rio de oro (Front Polisario) nosi svoje stroške in stroške Sveta Evropske unije.

               4.

               Kraljevina Belgija, Zvezna republika Nemčija, Kraljevina Španija, Francoska republika, Portugalska republika, Evropska komisija in Confédération marocaine de l’agriculture et du développement rural (Comader) nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 111, 29.3.2016.


title: Zadeva T-184/11 P: Sodba Splošnega sodišča z dne 15. maja 2012 – Nijs proti Računskemu sodišču (Pritožba — Javni uslužbenci — Uradniki — Disciplinski predpisi — Disciplinski postopek — Odstavitev z delovnega mesta z obdržanjem pravice do starostne pokojnine — Člena 22a in 22b Kadrovskih predpisov — Zahteva po natančnosti pritožbe — Nov razlog — Učinkovito sodno varstvo — Člen 47 Listine o temeljnih pravicah — Neobstoj obveznosti preizkusa po uradni dolžnosti razloga, ki se nanaša na prekoračitev razumnega roka)

text:
               30.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 194/20

         Sodba Splošnega sodišča z dne 15. maja 2012 – Nijs proti Računskemu sodišču
   (Zadeva T-184/11 P) (1)

   (Pritožba - Javni uslužbenci - Uradniki - Disciplinski predpisi - Disciplinski postopek - Odstavitev z delovnega mesta z obdržanjem pravice do starostne pokojnine - Člena 22a in 22b Kadrovskih predpisov - Zahteva po natančnosti pritožbe - Nov razlog - Učinkovito sodno varstvo - Člen 47 Listine o temeljnih pravicah - Neobstoj obveznosti preizkusa po uradni dolžnosti razloga, ki se nanaša na prekoračitev razumnega roka)
   2012/C 194/32
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnik: Bart Nijs (Bereldange, Luksemburg) (zastopnika: F. Rollinger in P. F. Onimus, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Računsko sodišče Evropske unije (zastopniki: T. Kennedy, J. Vermer in K. Zavřelová, zastopniki)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije (drugi senat) z dne 13. januarja 2011 v zadevi Nijs proti Računskemu sodišču F-77/09, še neobjavljena v ZOdl.), ki se nanaša na razveljavitev te sodbe.

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Bart Nijs nosi svoje stroške in naloži se mu plačilo stroškov, ki jih je v tem postopku priglasilo Računsko sodišče Evropske unije.

      (1)  UL C 179, 18.6.2011.


title: Zadeva C-454/06: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 19. junija 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesvergabeamt – Avstrija) – pressetext Nachrichtenagentur GmbH proti (Zvezni) Republiki Avstriji, APA-OTS Originaltext-Service GmbH, APA AUSTRIA PRESSE AGENTUR registrierte Genossenschaft mit beschränkter Haftung (Javna naročila – Direktiva 92/50/EGS – Postopki za oddajo javnih naročil storitev – Pojem oddaja naročila )

text:
               15.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/8

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 19. junija 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesvergabeamt – Avstrija) – pressetext Nachrichtenagentur GmbH proti (Zvezni) Republiki Avstriji, APA-OTS Originaltext-Service GmbH, APA AUSTRIA PRESSE AGENTUR registrierte Genossenschaft mit beschränkter Haftung
   (Zadeva C-454/06) (1)

   (Javna naročila - Direktiva 92/50/EGS - Postopki za oddajo javnih naročil storitev - Pojem „oddaja naročila“)
   (2008/C 209/10)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Bundesvergabeamt
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: pressetext Nachrichtenagentur GmbH

      Tožene stranke: (Zvezna) Republika Avstrija, APA-OTS Originaltext-Service GmbH, APA AUSTRIA PRESSE AGENTUR registrierte Genossenschaft mit beschränkter Haftung
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Bundesvergabeamt – Razlaga člena 82 ES, člena 3(1), členov 8, 9 in 11(3)(b) Direktive 92/50/EGS Sveta z dne 18. junija 1992 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil storitev (UL L 209, 24.7.1992, str. 1), člena 1(3) in člena 2(1)(c) Direktive 89/665/EGS Sveta z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje (UL L 395, 30.12.1989, str. 33), ter splošnih načel prava Skupnosti – Pogodba o storitvah, ki jo je država za nedoločen čas sklenila s poročevalsko agencijo, ki velja za edino nacionalno poročevalsko agencijo, brez postopka za oddajo javnih naročil – Prenos, s soglasjem javnega naročnika, izvajanja različnih delov pogodbe na družbo, ki je v večinski lasti izvajalca ter druge spremembe pogodbe v zvezi s prepovedjo odpovedi s strani javnega naročnika, plačilom za opravljene storitve in popustom, odobrenim javnemu naročniku – Opredelitev teh zadnjih sprememb za novo oddajo, za katero je potrebna predhodna objava obvestila o naročilu.
   Izrek

               1)

               Izraz „oddaja“, uporabljen v členih 3(1), 8 in 9 Direktive Sveta 92/50/EGS z dne 18. junija 1992 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil storitev, je treba razlagati tako, da ne pokriva položaja, kot je položaj v postopku v glavni stvari, v katerem so storitve, ki jih naročniku zagotavlja prvotni izvajalec, prenesene na drugega izvajalca, ki je kapitalska družba, in katerih prvotni izvajalec je edini delničar, ki nadzira novega izvajalca in mu daje navodila, če je prvotni izvajalec še naprej odgovoren za spoštovanje pogodbenih obveznosti.

               2)

               Izraz „oddaja“, uporabljen v členih 3(1), 8 in 9 Direktive Sveta 92/50, je treba razlagati tako, da ne pokriva prilagoditve prvotne pogodbe spremenjenim zunanjim okoliščinam, kot so konverzija cen, prvotno izraženih v nacionalni valuti, v eure, minimalno znižanje teh cen zaradi njihove zaokrožitve ter sklicevanje na novi indeks cen, katerega nadomestitev s predhodno določenim indeksom je bila predvidena v prvotni pogodbi.

               3)

               Izraz „oddaja“, uporabljen v členih 3(1), 8 in 9 Direktive Sveta 92/50, je treba razlagati tako, da ne pokriva takega položaja, kot je položaj v postopku v glavni stvari, v katerem se naročnik med veljavnostjo naročila storitev z aneksom sporazume s ponudnikom, ki mu je bilo dodeljeno naročilo, sklenjeno z njim za nedoločen čas, o obnovitvi za tri leta klavzule o neodpovedi, ki je prenehala veljati, ko je bil sklenjen dogovor o novi klavzuli, in o določitvi večjih popustov od tistih, ki so bili prvotno določeni za nekatere cene, določene na podlagi količin na določenih področjih.

      (1)  UL C 326, 30.12.2006.


title: Zadeva T-61/13: Tožba, vložena 6. februarja 2013 – Melt Water proti UUNT (NUEVA)

text:
               13.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 108/29

         Tožba, vložena 6. februarja 2013 – Melt Water proti UUNT (NUEVA)
   (Zadeva T-61/13)
   2013/C 108/74
   Jezik postopka: litovščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Research and Production Company ‘Melt Water’ UAB (Klaipėda, Litva) (zastopnik: V. Viešiūnaitė, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 3. decembra 2012 v zadevi R 1794/2012-4 in pritožbo v zvezi z znamko NUEVA (prijava št. 010573541) šteje za vloženo;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka NUEVA za proizvode iz razreda 32 – prijava znamke Skupnosti št. 010573541

      Odločba preizkuševalca: zavrnitev prijave

      Odločba odbora za pritožbe: pritožba se šteje za nevloženo

      Navajani tožbeni razlogi: tožena stranka naj bi v izpodbijani odločbi z dne 3. decembra 2012 napačno odločila, da je treba pritožbo, ki jo je vložila tožeča stranka, šteti za nevloženo v skladu s členom 60 Uredbe št. 207/2009 (1) in pravilom 49(3) Uredbe št. 2868/95, (2) ker naj pristojbina za pritožbo ne bi bila plačana v določenem roku. Tožeča stranka ugovarja stališču tožene stranke, ki meni, da bi morala biti ta pristojbina plačana v roku dveh mesecev, določenim za vložitev pritožbe. Tožeča stranka navaja, da je tako iz odločbe preizkuševalca, da zavrne prijavo znamke, kot tudi iz uradnega prevoda člena 60 Uredbe št. 207/2009 v litovščino očitno, da mora biti pristojbina za pritožbo vezana na vložitev pisne izjave, v kateri so navedeni razlogi za pritožbo, in ne na vložitev pritožbe. Tožeča stranka je torej plačilo pristojbine za pritožbo upravičeno povezovala z rokom za vložitev pisne izjave, v kateri so navedeni razlogi za pritožbo, in je v tem roku tudi plačala pristojbino.
   Po mnenju tožeče stranke je treba litovski prevod Uredbe št. 207/2009 šteti za verodostojen in na njem mora temeljiti tudi odločitev o tem, ali je bila pristojbina, ki jo je tožeča stranka plačala toženi, prejeta v roku. Tožeča stranka tudi navaja, da je treba v primeru dvoumnosti verodostojnega besedila v jeziku določene države članice – v tem primeru besedilo v litovščini – in neskladnosti tega besedila z ostalimi jezikovnimi različicami, za to, da se zagotovi pravna varnost in natančnost, ta akt razlagati tako, da čim bolj ustreza interesom osebe, na katero se nanaša, zlasti če bi nasprotna razlaga utegnila povzročiti negativne posledice za to osebo.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).

      (2)  Uredba Komisije (ES) št. 2868/95 z dne 13. decembra 1995 za izvedbo Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 o znamki Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 189).


title: Zadeva T-326/05: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 9. julija 2007 – Rath proti UUNT – AstraZeneca (VIXACOR)

text:
               22.9.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/17

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 9. julija 2007 – Rath proti UUNT – AstraZeneca (VIXACOR)
   (Zadeva T-326/05) (1)

   (2007/C 223/30)

      Jezik postopka: nemščina

   Predsednik prvega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 281, 12.11.2005.


title: Zadeva T-13/10: Sklep Splošnega sodišča z dne 14. julija 2011 – Goutier proti UUNT – Rauch (ARANTAX) (Znamka Skupnosti — Ugovor — Umik ugovora — Ustavitev postopka)

text:
               24.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/19

         Sklep Splošnega sodišča z dne 14. julija 2011 – Goutier proti UUNT – Rauch (ARANTAX)
   (Zadeva T-13/10) (1)

   (Znamka Skupnosti - Ugovor - Umik ugovora - Ustavitev postopka)
   2011/C 282/37
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Klaus Goutier (Frankfurt na Majni, Nemčija) (zastopnik: E.E. Happe, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopniki: sprva B. Schmidt, nato B. Schmidt in R. Pethke, zastopniki)

      Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe UUNT, intervenientka pred Splošnim sodiščem: Norbert Rauch (Herzogenaurach, Nemčija) (zastopnika: A. Fottner in M. Müller, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 10. novembra 2009 (zadeva R 1796/2008-4) glede postopka z ugovorom med Norbertom Rauchom in Klausom Goutierjem.

      Izrek

               1.

               O tožbi ni več treba odločati.

               2.

               Tožeči stranki se naloži plačilo lastnih stroškov in stroškov, ki jih je priglasila tožena stranka. Intervenientki se naloži plačilo lastnih stroškov.

      (1)  UL C 80, 27.3.2010.


title: Združene zadeve od C-51/12 do C-54/12: Sklep predsednika Sodišča z dne 6. februarja 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Giudice di Pace di Revere – Italija) – Procura della Repubblica proti Xiaomie Zhu e.a. (C-51/12), Beregovoi Ion (C-52/12), Sun Hai Feng (C-53/12), Yang Liung Hong (C-54/12)

text:
               13.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 108/19

         Sklep predsednika Sodišča z dne 6. februarja 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Giudice di Pace di Revere – Italija) – Procura della Repubblica proti Xiaomie Zhu e.a. (C-51/12), Beregovoi Ion (C-52/12), Sun Hai Feng (C-53/12), Yang Liung Hong (C-54/12)
   (Združene zadeve od C-51/12 do C-54/12) (1)

   2013/C 108/45
   Jezik postopka: italijanščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadev.

      (1)  UL C 98, 31.3.2012.


title: Zadeva T-345/04: Tožba Italijanske republike proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 20. avgusta 2004

text:
               23.10.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 262/55

         Tožba Italijanske republike proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 20. avgusta 2004
   (Zadeva T-345/04)
   (2004/C 262/102)
   Jezik postopka: italijanščina
   Italijanska republika je dne 20. avgusta 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi memorandum z dne 17. junija št. D (2004) 4074 glede DOCUP Ob 2 – regija Lombardija 2000-2006 (št. CCI 2000 IT 16 2 DO 014) za ničnega – Potrditev vmesnega poročila o izdatkih in zahtevka za plačilo, prejetega z dne 17. junija 2004, s katerim je Evropska komisija – generalni direktorat regionalna politika – regionalno posredovanje v Franciji, Grčiji, Italiji, poslalo sledečo odločbo: „Komisija zato zahteva predložitev vmesnega poročila o izdatkih in zadevnega zahtevka za plačilo skupaj s sledečimi podatki glede vsakega ukrepa, ki določa shemo pomoči:

                           —

                           skupni znesek plačanih predplačil

                           —

                           znesek plačanih predplačil, ki so upravičeni do prispevka strukturnega sklada, kot določeno prej.

                     V primeru neposredovanja teh podatkov Komisija ne bo mogla izvršiti zahtevanega plačila glede ukrepov, ki se nanašajo na shemo pomoči DocUP Lombardija 2000-2006 Cilj 2“, skupaj z vsemi ostalimi povezanimi ali prejšnjimi akti;

               —

               razglasi memorandum z dne 14. julija 2004, št. JE/OA D (2004) 5446, glede DOCUP OB 2 – regija Friuli-Venezia-Giulia 2000-2006 (št. CCI 2000 IT 16 2 DO 013) za ničnega - Potrditev vmesnega poročila o izdatkih in zahtevka za plačilo, prejetega z dne 15. julija 2004, s katerim je Evropska komisija – generalni direktorat regionalna politika – regionalno posredovanje v Franciji, Grčiji, Italiji, poslalo sledečo odločbo: „Komisija zato zahteva predložitev vmesnega poročila o izdatkih in zadevnega zahtevka za plačilo skupaj s sledečimi podatki glede vsakega ukrepa, ki določa shemo pomoči:

                           —

                           skupni znesek plačanih predplačil

                           —

                           znesek plačanih predplačil, ki so upravičeni do prispevka strukturnega sklada, kot določeno prej.

                     V primeru neposredovanja teh podatkov Komisija ne bo mogla izvršiti zahtevanega plačila glede ukrepov, ki se nanašajo na shemo pomoči DocUP Friuli-Venezia-Giulia 2000-2006 Cilj 2“, skupaj z vsemi ostalimi povezanimi ali prejšnjimi akti;

               —

               naloži Komisiji Evropskih skupnosti plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Ta tožba je vložena proti memorandumoma Evropske komisije z dne 17. junija 20004 št. D (2004) 4074 (DOCUP Regija Lombardija) in z dne 14. julija 2004 št. JE/OA D (2004) 5446 (DOCUP Friuli Venezia Giulia), katera želita, v postopku za plačilo predplačila v okviru shem pomoči, naložiti pogoje, ki se ne zahtevajo z veljavno zakonodajo, z namenom neprimerno omejiti izdatke, ki so upravičeni do povračila z uporabo zadevnih strukturnih skladov.
   V utemeljitev svoje tožbe Italijanska republika navaja:

               —

               kršitev osnovnih proceduralnih zahtev zaradi napačne pravne podlage, odsotnosti obrazložitve razlogov in neupoštevanja postopka odločanja. Tožeča stranka v zvezi s tem poudarja, da sporni akti ne omenjajo pravne določbe, na podlagi katere so lahko sprejeti.

         Nadalje, tožeča stranka glede kršitve obveznosti obrazložitve tudi navaja, da sporna memoranduma nista bila sprejeta v skladu s pravilnim postopkom, kot ga določa poslovnik Komisije.

               —

               kršitev člena 32 osnovne uredbe (Uredba Sveta št. 1260/99) in Uredbe Komisije št. 448/04, ki plačilo predplačil pogojujeta le z dokazom, da je Država, ki je končni upravičenec, plačala relevantna denarna sredstva končnim prejemnikom naložbe.

               —

               kršitev pravil iz osnovne uredbe v zvezi z izdatki, ki so upravičeni do povračila. Po navedbah tožeče stranke zadevna uredba ne omogoča pristopa, ki ga je uporabila Komisija v trenutni zadevi, po katerem se morajo pravila v zvezi z izdatki, ki so upravičeni do povračila razlagati tako, da podvržejo upravičenost izdatkov do povračila dokazu, da je bilo financiranje dejansko porabljeno za izvedbo projekta, ki izpolnjuje namen za katerega je bila pomoč dodeljena.

               —

               kršitev pravil, ki urejajo finančni nadzor (člen 38 osnovne uredbe in izvedbenih določb), ki ne predpisujejo pogojev navedenih s strani Komisije.

               —

               kršitev načela sorazmernosti, upoštevajoč dejstvo, da Komisija zahteva dokazovanje preko tega, kar je zahtevano in potrebno.

               —

               kršitev Uredbe št. 448/04 zaradi kršitve načel enakosti in pravne varnosti ter protislovja v spornem memorandumu.

               —

               kršitev člena 9 Uredbe Komisije (ES) št. 438/2001 zaradi neupoštevanja tam predpisanih računovodskih pravil.

               —

               kršitev načela poenostavljenih postopkov.


title: Zadeva T-145/14: Tožba, vložena 3. marca 2014 – adidas proti UUNT – Shoe Branding Europe (vzporedni črti)

text:
               28.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/35

         Tožba, vložena 3. marca 2014 – adidas proti UUNT – Shoe Branding Europe (vzporedni črti)
   (Zadeva T-145/14)
   2014/C 129/42
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: adidas (Herzogenaurach, Nemčija) (zastopnika: V. von Bomhard in J. Fuhrmann, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Shoe Branding Europe BVBA (Oudenaarde, Belgija)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi Odločbo drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 28. novembra 2013 v zadevi R 1208/2012-2;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna znamka Skupnosti: znamka („druga vrsta znamke“) za obutev iz razreda 25 – prijava znamke Skupnosti št. 8 398 141

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Navajana znamka ali znak: prijava znamke Skupnosti št. 3 517 646, 3 517 612, 3 517 588, 3 517 661, 4 269 072, 6 081 889; prijava nemške znamke št. 944 624, 944 623, 39 950 559, 897 134; prijava mednarodne znamke št. 391 692 za proizvode iz razredov 18, 25 in 28; in neregistrirana znamka/znak, ki se uporablja v gospodarskem prometu v Nemčiji

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) in (4) Uredbe Sveta št. 207/2009.


               15.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 191/11

         Tožba Kneževine Lihtenštajn proti Nadzornemu organu Efte, vložena dne 21. maja 2010
   (Zadeva E-4/10)
   2010/C 191/09
   Kneževina Lihtenštajn, ki jo zastopa dr. Andrea Entner-Koch, zastopnica Kneževine Lihtenštajn, Enota za usklajevanje z EGP, Austrasse 79/Europark, FL-9490 Vaduz, je 21. maja 2010 pri Sodišču Efte vložila tožbo proti Nadzornemu organu Efte.
   Kneževina Lihtenštajn od Sodišča Efte zahteva, da:

               1.

               razveljavi Odločbo Nadzornega organa Efte št. 97/10/COL z dne 24. marca 2010 o obdavčenju lastnih zavarovalnic v Lihtenštajnu v skladu z lihtenštajnskim davčnim zakonom;

               2.

               ali razglasi za nična člena 3 in 4 Odločbe Nadzornega organa št. 97/10/COL z dne 24. marca 2010, kolikor odrejata vračilo pomoči iz člena 1 navedene odločbe,
               ter

               3.

               Nadzornemu organu Efte naloži plačilo stroškov postopka.

      Pravna podlaga in dejansko stanje ter tožbeni razlogi, navedeni v podporo:

               —

               Odločba Nadzornega organa Efte št. 97/10/COL z dne 24. marca 2010 določa, da so davčna pravila, ki veljajo za lastne (po)zavarovalnice v Lihtenštajnu, po členu 82(a) in členu 88(d)(3) lihtenštajnskega davčnega zakona pomenila državno pomoč v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP, saj so bile lastne (po)zavarovalnice obdavčene ugodneje kot „običajne zavarovalnice“. Nadzorni organ Efte je nadalje sklenil, da domnevna pomoč pomeni nezakonito pomoč, ki se je izterjevala od lastnih (po)zavarovalnic od 6. novembra 2001 dalje,

               —

               tožnik trdi, da zadevni davčni predpisi ne pomenijo državne pomoči v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP,

               —

               tožnik trdi, da je Nadzorni organ Efte:

                           —

                           z uporabo člena 61(1) Sporazuma EGP za obdavčitev lastnih zavarovalnic po lihtenštajnskem davčnem zakonu in z odreditvijo povračila domnevno nezakonite pomoči od lastnih (po)zavarovalnic od 6. novembra 2001 dalje storil napako,

                           —

                           napačno uporabil člen 61(1) Sporazuma EGP glede lastnih zavarovalnic ob upoštevanju njihove posebne narave in omejenega obsega dejavnosti,

                           —

                           izpodbijane odločbe ni ustrezno utemeljil, kakor to zahteva člen 16 Sporazuma o nadzornem organu in sodišču.


title: Zadeva C-177/10: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 8. septembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n o 12 de Sevilla – Španija) – Francisco Javier Rosado Santana proti Consejería de Justicia y Administración Pública de la Junta de Andalucía (Socialna politika — Direktiva 1999/70/ES — Okvirni sporazum o delu za določen čas, sklenjen med ETUC, UNICE in CEEP — Določba 4 — Uporaba okvirnega sporazuma na področju javnih uslužbencev — Načelo prepovedi diskriminacije)

text:
               22.10.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 311/11

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 8. septembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 12 de Sevilla – Španija) – Francisco Javier Rosado Santana proti Consejería de Justicia y Administración Pública de la Junta de Andalucía
   (Zadeva C-177/10) (1)

   (Socialna politika - Direktiva 1999/70/ES - Okvirni sporazum o delu za določen čas, sklenjen med ETUC, UNICE in CEEP - Določba 4 - Uporaba okvirnega sporazuma na področju javnih uslužbencev - Načelo prepovedi diskriminacije)
   2011/C 311/15
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 12 de Sevilla

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Francisco Javier Rosado Santana

      Toženi stranki: Consejería de Justicia y Administración Pública de la Junta de Andalucía

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne – Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 12 de Sevilla – Razlaga Direktive Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 368) – Priloga, določba 4, (načelo prepovedi diskriminacije) – Področje uporabe – Diskriminacija, za katero je ustavno sodišče razsodilo, da je dopustna – Obveznosti nacionalnega sodišča

      Izrek

               1.

               Direktivo Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP in okvirni sporazum o delu za določen čas, ki je v prilogi k tej direktivi, je treba razlagati tako, da se, prvič, uporabljata za pogodbe o zaposlitvi in delovna razmerja za določen čas, sklenjena med upravami in drugimi subjekti javnega sektorja, in, drugič, zahtevata izključitev vsakršnega različnega obravnavanja med redno zaposlenimi uradniki in primerljivimi nadomestnimi uradniki države članice, zgolj zato, ker so zadnji zaposleni za določen čas, razen če je različno obravnavanje utemeljeno z objektivnimi razlogi v smislu člena 4, točke 1, navedenega okvirnega sporazuma.

               2.

               Določbo 4 navedenega okvirnega sporazuma o delu za določen čas je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da obdobja zaposlitve, ki jih je nadomestni uradnik javne uprave dopolnil, niso upoštevana, tako da bi lahko ta, ki je v vmesnem času postal redno zaposleni uradnik, prek notranjega sistema sodeloval pri napredovanju, ki ga lahko zahtevajo le redno zaposleni uradniki, razen če je ta izključitev utemeljena z objektivnimi razlogi v smislu točke 1 te določbe. Zgolj dejstvo, da je nadomestni uradnik navedena obdobja zaposlitve dopolnil na podlagi pogodbe o zaposlitvi oziroma delovnega razmerja za določen čas, ni tak objektiven razlog.

               3.

               Primarno pravo Unije, Direktivo 1999/70 in navedeni okvirni sporazum o delu za določen čas je treba razlagati tako, da načeloma ne nasprotujejo nacionalnim predpisom, ki določajo, da je treba tožbo – ki jo uporabi redno zaposleni uradnik zoper odločbo, s katero je zavrnjena njegova prijava za natečaj, in ki temelji na dejstvu, da je bil ta postopek v nasprotju z določbo 4 navedenega sporazuma – vložiti v prekluzivnem roku dveh mesecev od dneva objave natečaja. Vendar takega roka ni mogoče uporabiti v zvezi z redno zaposlenim uradnikom, kandidatom v tem natečaju, ki je sodeloval pri preizkusih in čigar ime je na dokončnem seznamu oseb, ki so opravile ta natečaj, če je zaradi tega roka uveljavljanje pravic, ki jih priznava okvirni sporazum, nemogoče ali čezmerno oteženo. V takih okoliščinah lahko dvomesečni rok začne teči šele z vročitvijo odločbe o razveljavitvi njegovega sodelovanja na tem natečaju in imenovanja kot redno zaposlenega uradnika višje skupine.

      (1)  UL C 179, 3.7.2010.


title: Zadeva T-539/12: Tožba, vložena 12. decembra 2012 – Ziegler proti Komisiji

text:
               23.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 55/16

         Tožba, vložena 12. decembra 2012 – Ziegler proti Komisiji
   (Zadeva T-539/12)
   2013/C 55/29
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Ziegler SA (Bruselj, Belgija) (zastopniki: J. Bellis, M. Favart in A. Bailleux, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               to tožbo razglasi za dopustno in utemeljeno;

               —

               odloči, da je zaradi ravnanja Evropske komisije nastala nepogodbena odgovornost Evropske unije v razmerju do tožeče stranke;

               —

               Evropski uniji naloži, naj tožeči stranki plača znesek v višini 1 472 000 EUR, povečan za obresti za obdobje od 11. marca 2008 do popolnega poplačila, in znesek v višini 112 872,50 EUR na leto od 11. marca 2008, povečan za obresti do popolnega poplačila;

               —

               Evropski uniji naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Škoda, katere poplačilo tožeča stranka zahteva od Evropske unije, ima dva dela.
   Prvič, tožeča stranka meni, da je utrpela škodo, ker ji je bila naložena globa v višini 9 200 000 EUR, povečana za obresti, izračunane po 7,60 odstotni letni obrestni meri, z odločbo komisije z dne 11. marca 2008 v zadevi COMP/38.543 – Mednarodne selitvene storitve na podlagi kršitve, za katero je deloma odgovorna Unija. Škoda, ki naj bi jo utrpela tožeča stranka, naj bi nastala zaradi dveh nezakonitih ravnanj Evropske unije:

               —

               Po eni strani naj bi Unija s tem, da je povračilo stroškov selitve svojih uradnikov pogojevala s tem, da ti uradniki zberejo tri različne predračune za storitev selitve, in s tem, da ni opravila niti najmanjšega nadzora nad izpolnjevanjem te obveznosti, čeprav naj bi bila dobro seznanjena s kršitvami, ki naj bi v zvezi s tem potekale, vzpostavila pravni okvir, ki naj bi napeljeval na kršitev člena 101 PDEU, za katero so bila selitvena podjetja nato tudi kaznovana. S tem naj bi Unija kršila dolžnost skrbnega ravnanja in dolžnost dobrega upravljanja, ki je temeljna pravica tožeče stranke.

               —

               Po drugi strani naj bi uradniki Evropske unije s tem, da so tožečo stranko prosili, naj sestavlja lažne predračune, tožečo stranko kot agenti Evropske unije neposredno napeljevali k storitvi kršitve, za katero je bila kaznovana. Evropska unija naj bi torej prek svojih uradnikov prispevala k kršitvi člena 101 PDEU, za katero je nato naložila sankcijo, poleg tega pa naj bi kršila pravico tožeče stranke do poštenega sojenja.

         Drugič, tožeči stranki naj bi od sprejetja odločbe z dne 11. marca 2008 nastajala velika škoda v obliki izgubljenega dobička, ker naj bi glede na to, da praksa izdajanja lažnih predračunov ni prenehala, njena zavrnitev takih prošenj povzročila, da je bila izrinjena iz zadevnih trgov, tako da zdaj opravlja zelo malo selitvenih storitev za uradnike evropskih institucij. Škoda, ki naj bi jo utrpela tožeča stranka, naj bi nastala, ker Unija ni izpolnila dolžnosti skrbnega ravnanja.


title: Zadeva C-600/16 P: Pritožba, ki jo je družba National Iranian Tanker Company vložila 24. novembra 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 14. septembra 2016 v zadevi T-207/15, National Iranian Tanker Company/Svet Evropske unije

text:
               30.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/28

         Pritožba, ki jo je družba National Iranian Tanker Company vložila 24. novembra 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 14. septembra 2016 v zadevi T-207/15, National Iranian Tanker Company/Svet Evropske unije
   (Zadeva C-600/16 P)
   (2017/C 030/33)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnik: National Iranian Tanker Company (zastopniki: T. de la Mare QC, M. Lester QC, J. Pobjoy, barristers, R. Chandrasekera, S. Ashley, C. Murphy, solicitors)

      Druga stranka v postopku: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 14. septembra 2016 v zadevi National Iranian Tanker Company/Svet Evropske unije (zadeva T-207/15);

               —

               ugodi predlogom, ki jih je pritožnik navedel v postopku pred Splošnim sodiščem, zlasti tako da:

                           —

                           Sklep Sveta (SZVP) 2015/236 z dne 12. februarja 2015 (1) in Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2015/230 z dne 12. februarja 2015 (2) razglasi za nična v delu, v katerem veljata za tožečo stranko;

                           —

                           podredno, ugotovi, da se, prvič, člen 20(1)(c) Sklepa Sveta 2007/140/SZVP z dne 26. julija 2010 (3) (kakor je bil spremenjen) in, drugič, člen 23(2)(d) Uredbe Sveta (EU) št. 267/2012 z dne 23. marca 2012 (4) (kakor je bil spremenjen), ne uporabljata v delu, v katerem se nanašata na pritožnico, ker sta nezakonita, in

               —

               nasprotni stranki v postopku s pritožbo naloži plačilo stroškov pritožbe in postopka pred Splošnim sodiščem.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnik v utemeljitev pritožbe navaja štiri pritožbene razloge.

               1.

               V prvem pritožbenem razlogu navaja, da je Splošno sodišče napačno ugotovilo, da Sklep Sveta (SZVP) 2015/236 z dne 12. februarja 2015 in Izvedbena uredba Sveta (EU) 2015/230 z dne 12. februarja 2015 nista kršila načel res judicata, pravne varnosti, legitimnih pričakovanj in pravnomočnosti, ali pravice do učinkovitega pravnega sredstva na podlagi člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

               2.

               V drugem pritožbenem razlogu navaja, da je Splošno sodišče napačno ugotovilo, da so merila za vpis glede pritožnika izpolnjena.

               3.

               V tretjem pritožbenem razlogu navaja, da je Splošno sodišče napačno ugotovilo, da je bil poseg v temeljne pravice pritožnika sorazmeren.

               4.

               V četrtem pritožbenem razlogu navaja, da je Splošno sodišče storilo napako, ker je zavrnilo podredno trditev pritožnika, da bi široka razlaga merila za vpis povzročila nesorazmernost tega merila.

      (1)  Sklep Sveta (SZVP) 2015/236 z dne 12. februarja 2015 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 39, str. 18).

      (2)  Izvedbena uredba Sveta (EU) 2015/230 z dne 12. februarja 2015 o izvajanju Uredbe (EU) št. 267/2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 39, str. 3).

      (3)  Sklep Sveta z dne 26. julija 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Skupnega stališča 2007/140/SZVP (2010/413/SZVP) (UL L 195, str. 39).

      (4)  Uredba Sveta (EU) št. 267/2012 z dne 23. marca 2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 961/2010 (UL L 88, str. 1).


title: Sklep Sodišča (četrti senat) z dne 18. novembra 2004 v združenih zadevah C-261/03 in C-262/03 (predlog za sprejem predhodne odločbe Tribunale amministrativo regionale per l'Emilia-Romagna): Allevamenti Associati Srl proti Regione Emilia-Romagna in Latteria Sociale Moderna Soc. Coop. Arl proti Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo (AIMA) in drugi (Predlog za sprejem predhodne odločbe — Člen 104(3) Poslovnika — Mleko in mlečni proizvodi — Sistem dodatne dajatve — Obdelava in predelava s strani mlekarne ob izvrševanju podjemne pogodbe — Pojem „dobave“ in „neposredne prodaje“)

text:
               19.3.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 69/3

      SKLEP SODIŠČA

   (četrti senat)
   z dne 18. novembra 2004
   v združenih zadevah C-261/03 in C-262/03 (predlog za sprejem predhodne odločbe Tribunale amministrativo regionale per l'Emilia-Romagna): Allevamenti Associati Srl proti Regione Emilia-Romagna in Latteria Sociale Moderna Soc. Coop. Arl proti Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo (AIMA) in drugi (1)

   (Predlog za sprejem predhodne odločbe - Člen 104(3) Poslovnika - Mleko in mlečni proizvodi - Sistem dodatne dajatve - Obdelava in predelava s strani mlekarne ob izvrševanju podjemne pogodbe - Pojem „dobave“ in „neposredne prodaje“)
   (2005/C 69/06)
   Jezik postopka: italijanščina
   V združenih zadevah, C-261/03 in C-262/03, katerih predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, naslovljen na Sodišče z odločbama Tribunale amministrativo regionale per l'Emilia-Romagna (Italija) z dne 6. maja 2003, ki sta prispeli na Sodišče 17. junija 2003, v postopkih Allevamenti Associati Srl proti Regione Emilia-Romagna, v prisotnosti: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) in Latteria Sociale Moderna Soc. coop. arl (C-261/03), in Latteria Sociale Moderna soc. coop. arl proti Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo (AIMA), Servizio Provinciale Agricoltura di Reggio Emilia, Regione Emilia-Romagna, in Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), v prisotnosti Allevamenti Associati Srl (C-262/03), je Sodišče (četrti senat), v sestavi N. Colneric (poročevalka), v funkciji predsednice četrtega senata, J. N. Cunha Rodrigues in E. Juhász, sodnika, generalni pravobranilec: L.A. Geelhoed, sodni tajnik: María Múgica Arzamendi, glavna administratorka, dne 18. novembra 2004 razglasilo sklep, katerega izrek se glasi:
   Člene 1, 2 in 9(g) Uredbe Sveta (EGS) št. 3950/92 z dne 28. decembra 1992 o uvedbi dodatne dajatve na področju mleka in mlečnih proizvodov in člen 1 Uredbe Komisije (EGS) št. 536/93 z dne 9. marca 1993 o določitvi postopkov uporabe dodatne dajatve na področju mleka in mlečnih proizvodov je treba razlagati tako, da je treba, za določitev mlečnih kvot in za uporabo dodatne dajatve, dejstvo, da mlečnopridelovalno podjetje prepusti določene količine mleka tretjim, ne da pri tem preneslo lastništvo, ob izvrševanju podjemne pogodbe o odplačni obdelavi in predelavi tega mleka v sir, maslo in sirotko, šteti kot dobavo.

      (1)  UL C 200, 23.8.2003.


               10.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/3

         Imenovanje prvega generalnega pravobranilca
   (2007/C 269/05)
   Sodišče je na podlagi člena 10(1), tretji pododstavek, Poslovnika za obdobje enega leta, ki se izteče 6. oktobra 2008, imenovalo L. M. Poiares Madura za prvega generalnega pravobranilca.


title: Zadeva T-11/06: Tožba, vložena  19. januarja 2006  — Romana Tabacchi proti Komisiji

text:
               11.3.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 60/48

         Tožba, vložena 19. januarja 2006 — Romana Tabacchi proti Komisiji
   (Zadeva T-11/06)
   (2006/C 60/90)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Romana Tabacchi Spa (Rim, Italija) (Zastopnika: Mario Siragusa in G. Cesare Rizza, avvocati)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               bistveno zmanjšanje globe, naložene Romana Tabacchi.

               —

               naložitev Komisiji plačila stroškov tožeče stranke v tem postopku.

               —

               naložitev sprejetja vseh ostalih ukrepov, in tudi pripravljalnih dejanj, za katere Sodišče prve stopnje meni, da so potrebni.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Predmet te tožbe je delna razglasitev ničnosti Odločbe Komisije z dne 20. oktobra 2005, ki se nanaša na postopek po členu 81 ES (zadeva COMP/C — 38.281/B.2 — surov tobak — Italija), in se omejuje na del, ki zadeva določitev globe, naložene tožeči stranki, in ustrezno zmanjšanje zneska te globe.
   V tej odločbi je tožena stranka ugotovila, da je šest podjetij, ki v Italiji opravljajo dejavnosti v sektorju predelave surovega tobaka s sporazumi ali usklajenimi ravnanji, s katerimi so koordinirali svoje posamezne nakupne strategije in z organizacijo rednih izmenjav podatkov in vzajemnih posvetovanj od leta 1995 do začetka leta 2002, kršilo člen 81(1) Pogodbe ES. Predelovalna podjetja so se predvsem dogovorila o najvišji in povprečni dobavni ceni vrst surovega tobaka „Burley“, kot tudi o nabavnih količinah. Kartel se je v letu 1995 razširil na usklajevanje ponudb na javnih dražbah AIMA-Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo in v letu 1998 na ATI-Azienda Tabacchi Italiani S.p.A.
   Komisija je poleg tega ugotovila, da sta Associazione Professionale Trasformatori Tabacchi Italiani (APTI) in Unione Italiana Tabacco (UNITAB) v obdobju od februarja 1999 do novembra 2001 sprejemali odločitve v zvezi z individualnimi pogajalskimi izhodišči o cenah za posamezne stopnje kakovosti vsake vrste tobaka, ob upoštevanju sklenjenih sporazumov znotraj panoge.
   V podporo svojim predlogom tožeča stranka trdi,

               —

               da je podana kršitev načel enakega obravnavanja in sorazmernosti, in sicer ker Komisija pri določitvi osnove za globo ni upoštevala, da kartel ni imel nobenih ali le majhne konkretne učinke na trgu;

               —

               da je obrazložitev nelogična; in da je, glede na to, da osnovni znesek globe ni prilagojen specifični teži ciljnega podjetja, podana kršitev načela enakega obravnavanja. Na tej točki zatrjuje predvsem, da bi morala biti uporaba tržnega deleža celotnega zadnjega leta kršitve zmanjšana in prilagojena v vseh primerih, v katerih je bila udeležba podjetja pri ugotovljenem omejevalnem ravnanju predmet prekinitev;

               —

               da je določitev trajanja udeležbe tožeče stranke v kartelu dve leti in osem mesecev rezultat očitne napake v presoji;

               —

               da Komisija ni upoštevala dveh olajševalnih okoliščin: zgolj pasivne vloge, ki jo je tožeča stranka imela v kartelu, kot tudi pogostih sprememb ciljev sporazumov;

               —

               da je treba sporno globo, ki znaša skoraj dvakratnik družbenega premoženja tožeče stranke, opredeliti kot nepravično in nesorazmerno.


title: Zadeva F-6/13: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 18. aprila 2013 – Rosenbaum proti Komisiji

text:
               15.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/41

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 18. aprila 2013 – Rosenbaum proti Komisiji
   (Zadeva F-6/13) (1)

   2013/C 171/87
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik tretjega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 108, 13.4.2013, str. 39.


title: Zadeva C-331/11: Tožba, vložena 30. junija 2011 – Evropska komisija proti Slovaški

text:
               24.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/4

         Tožba, vložena 30. junija 2011 – Evropska komisija proti Slovaški
   (Zadeva C-331/11)
   2011/C 282/07
   Jezik postopka: slovaščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. Marghelis in A. Tokár, zastopnika)

      Tožena stranka: Slovaška republika

      Predloga tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Slovaška republika ni izpolnila obveznosti iz člena 14(a), (b) in (c) Direktive Sveta 1999/31/ES z dne 26. aprila 1999 o odlaganju odpadkov na odlagališčih (1) s tem, da je odobrila delovanje deponije odpadkov Žilina – Považský Chlmec brez načrta prilagoditve in ne da bi izdala končno odločbo o tem ali ta deponija lahko nadaljuje s svojim delovanjem na podlagi odobrenega načrta prilagoditve;

               —

               Slovaški republiki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Depinija odpadkov Žilina – Považský Chlmec obratuje ne da bi obstajal program za njeno prilagoditev in ne da bi bile odobrene morebitne prilagoditve na podlagi načrta prilagoditve. Zato Komisija predlaga, da se ugotovi, da Slovaška republika ni izpolnila obveznosti iz člena 14(a), (b) in (c) Direktive Sveta 1999/31/ES z dne 26. aprila 1999 o odlaganju odpadkov na odlagališčih s tem, da je odobrila delovanje deponije odpadkov Žilina – Považský Chlmec brez načrta prilagoditve in ne da bi izdala končno odločbo o tem ali ta deponija lahko nadaljuje s svojim delovanjem na podlagi odobrenega načrta prilagoditve.

      (1)  UL L 182, str. 1.


title: Zadeva F-135/06: Tožba, vložena 27. novembra 2006 — Lafleur-Tighe proti Komisiji

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 326/87

         Tožba, vložena 27. novembra 2006 — Lafleur-Tighe proti Komisiji
   (Zadeva F-135/06)
   (2006/C 326/176)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Virgine Lafleur-Tighe (Makati, Filipini) (zastopnika: S. Rodrigues in C. Bernard-Glanz, avocats)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasitev ničnosti odločbe organa, pristojnega za imenovanja (OPI), sprejete na podlagi pogodbe o zaposlitvi, podpisane 22. decembra 2005, o razvrstitvi tožeče stranke v naziv 13, plačilni razred 1, na dan, ko je bila zaposlena kot pogodbeni uslužbenec.

               —

               OPI naj se navedejo posledice razglasitve ničnosti izpodbijane odločbe in zlasti, naj upošteva delovne izkušnje tožeče stranke od leta 1993, ko je prejela diplomo „Bachelor“, ter jo prerazporedi v naziv 14, in sicer z retroaktivnim učinkom od 22. decembra 2005;

               —

               naložitev stroškov toženi stranki.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka najprej zatrjuje, da naj bi OPI s tem, da je od nje zahteval predložitev potrdila o enakovrednosti njene diplome „Bachelor“, ki naj bi bilo enako pravno zavezujoče kot sklep vlade francoske skupnosti v Belgiji v zvezi z njeno „diplôme de maîtrise“, kršil pooblastilo za odločanje po prostem preudarku.
   Drugič, tožeča stranka meni, da naj bi OPI kršil načelo enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije, ker ni upošteval potrdila o enakovrednosti navedene diplome, ki ga je izdala National Qualifications Authority of Ireland.


title: Zadeva T-529/08: Tožba, vložena 2. decembra 2008 – Diputación Foral de Álava proti Komisiji

text:
               7.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/47

         Tožba, vložena 2. decembra 2008 – Diputación Foral de Álava proti Komisiji
   (Zadeva T-529/08)
   (2009/C 32/90)
   Jezik postopka: španščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Territorio Histórico de Álava – Diputación Foral de Álava (zastopnika: I. Sáenz-Cortabarría Fernández in M. Morales Isasi, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasi naj se ničnost dokumenta, ki ga je izdal Generalni direktorat Evropske komisije za konkurenco D/53778 (COMP/H4/NM/ed D(2008) 247) z dne 2. oktobra 2008 v delu, v katerem nalaga, da se vračilo obresti, na katere se nanašata odločbi 2002/820/ES in 2002/892/ES z dne 11. julija 2001 (prekrškovni spis 2007/2215) izvrši tako, da se uporabi obrestne mere, izračunane na podlagi obrestnoobrestnega računa, in

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Namen tega postopka je izpodbijanje odločbe, v kateri je tožena stranka v postopku izvršitve odločb z dne 11. julija 2001, ki se nanašajo na shemo državnih pomoči Španije v korist podjetij v Álavi v obliki davčnega odbitka v višini 45 % naložb (Odločba 2002/820/ES) in shemo državnih pomoči, ki jo je Španija uporabila za nekatera novejša podjetja v Álavi (Odločba 2002/892/ES) (1) navedla, da se pri vračilu uporablja obrestne mere, izračunane na podlagi obrestnoobrestnega računa.
   Po mnenju tožeče stranke je navedena odločba jasna de facto sprememba navedenih odločb z dne 11. julija, ki pomeni očitno zlorabo pooblastil in ravnanje, ki je v nasprotju z načelom dobre uprave. Poudariti je treba, da je bila obrestna mera, izračunana na podlagi obrestnoobrestnega računa, prvič uporabljena v členu 11(2) Uredbe Komisije (ES) št. 794/2004 z dne 21. aprila 2004 o izvajanju Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL L 140, str. 1). Vendar se ta določba ratione temporis ne uporablja za odločbi z dne 11. julija 2001.
   Sprememba vsebine teh odločb glede vrste uporabljenih obresti, ki jo je izvedla Komisija, pomeni tudi kršitev načela enakega obravnavanja, ker so organi, pristojni za izvedbo odločb z dne 11. julija 2001, in zadevna podjetja drugače obravnavani kot pristojni organi držav članic (in podjetja), za katere veljajo zdajšnje odločbe o vračilu pomoči ali tiste, ki so veljale pred julijem 2001, in od katerih se ni zahtevala uporaba obrestnih mer, izračunanih na podlagi obrestnoobrestnega računa, v postopku vračila obresti.
   Nazadnje tožeča stranka zatrjuje, da Komisija z uporabo obrestnih mer, izračunanih na podlagi obrestnoobrestnega računa, določa sankcijo, ki ni predvidena v pravu Skupnosti.

      (1)  Obe odločbi sta bili izpodbijani pri Sodišču prve stopnje (zadevi Diputación Foral de Álava y Gobierno Vasco proti Komisiji (T-227/01) ter Diputación Foral y Gobierno Vasco proti Komisiji (T-230/01), še neodločeni).


title: Zadeva T-40/11: Tožba, vložena 24. januarja 2011 – Lan Airlines in Lan Cargo proti Komisiji

text:
               12.3.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 80/27

         Tožba, vložena 24. januarja 2011 – Lan Airlines in Lan Cargo proti Komisiji
   (Zadeva T-40/11)
   2011/C 80/52
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Lan Airlines SA in Lan Cargo SA (Santiago, Čile) (zastopnika: B. Hartnett, Barrister, in O. Geiss, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi tožečih strank

               —

               izpodbijani sklep naj se v delu, ki se nanaša na tožeči stranki, razglasi za ničen;

               —

               alternativno, globa, naložena tožečima strankama, naj se zmanjša; in

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   S to tožbo tožeči stranki na podlagi člena 263 PDEU predlagata razglasitev ničnosti Sklepa Komisije z dne 9. novembra 2010 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), člena 53 Sporazuma EGP in člena 8 Sporazuma med Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o letalskem prometu (zadeva COMP/39.258 – Tovorni letalski promet) v delu, ki se nanaša na tožeči stranki.
   V utemeljitev tožbe tožeči stranki navajata šest tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog, da Komisija ni dokazala v pravno zadostni meri, da sta tožeči stranki sodelovali pri enotni in trajajoči kršitvi, zaradi česar je napačno uporabila pravo in napačno ugotovila dejansko stanje pri uporabi člena 101 PDEU, ker:

                           —

                           Komisija ni dokazala, da je družba Lan Cargo vedela ali bi morala vedeti za obstoj skupnega protikonkurenčnega načrta;

                           —

                           Komisija ni dokazala, da je družba Lan Cargo s svojim ravnanjem nameravala prispevati k temu skupnemu protikonkurenčnemu načrtu; in

                           —

                           Komisija ni dokazala, da se je družba Lan Cargo zavedala kršitve v zvezi z varnostno takso ali s plačili provizij od dodatnih taks.

               2.

               Drugi tožbeni razlog, da je Komisija kršila pravico tožečih strank do obrambe:

                           —

                           Komisija je kršila pravico tožečih strank do obrambe, ker je upoštevala dokaze, na katere se ni sklicevala v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah;

                           —

                           Komisija je kršila pravico tožečih strank do obrambe, ker je upoštevala razlago dokazov, ki ni bila jasno izražena v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah;

                           —

                           Komisija je kršila pravico tožečih strank do obrambe, ker je v izpodbijanem sklepu navedla očitke, o katerih se tožeči stranki nista mogli izjaviti.

               3.

               Tretji tožbeni razlog, da je Komisija pri določitvi osnovnega zneska globe, ki jo je naložila tožečima strankama, kršila načela enakega obravnavanja, individualne odgovornosti in sorazmernosti, ker:

                           —

                           trajanje kršitve, kot ga je določila Komisija, ni ustrezalo niti seznanitvi z domnevnim skupnim protikonkurenčnim načrtom niti sodelovanju pri njem;

                           —

                           je Komisija napačno izračunala osnovni znesek;

                           —

                           izračun osnovnega elementa globe Komisije ni odražal omejenega sodelovanja tožečih strank pri domnevni kršitvi; in

                           —

                           izračun osnovnega elementa globe Komisije ni odražal dejstva, da domnevna kršitev ni zajemala celotne cene zadevnih storitev.

               4.

               Četrti tožbeni razlog, da je Komisija kršila načelo enakega obravnavanja in da ob prilagoditvi osnovnega zneska globe zaradi olajševalnih okoliščin ni podala obrazložitve, ker:

                           —

                           Komisija ni upoštevala zelo velikih razlik med stopnjo sodelovanja tožečih strank ter bistveno intenzivnejšim sodelovanjem drugih letalskih družb; in

                           —

                           Komisija ni objektivno upravičila enakega obravnavanja različnih letalskih družb kljub njihovim občutno različnim položajem.

               5.

               Peti tožbeni razlog, da Komisija ni obrazložila, zakaj v izpodbijan sklep ni vključila enajst naslovnikov obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, ugotovitve, da sta bili tožeči stranki vpleteni v enotno in trajajočo kršitev, in izračuna naložene globe, ker:

                           —

                           Komisija ni obrazložila, zakaj v izpodbijan sklep ni vključila enajst prevoznikov, ki so bili naslovniki obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah;

                           —

                           Komisija ni podala obrazložitve glede zahtevanih konstitutivnih elementov, ki jih Splošno sodišče potrebuje za ugotovitev, da sta bili tožeči stranki vpleteni v enotno in trajajočo kršitev; in

                           —

                           Komisija ni obrazložila, na čem temelji njen izračun globe, ki jo je v členu 5 izpodbijanega sklepa naložila tožečima strankama.

               6.

               Šesti tožbeni razlog, da je Komisija kršila pravico tožečih strank do poštenega sojenja, zaradi česar je kršila člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člen 6 Evropske konvencije o človekovih pravicah, ker:

                           —

                           tožeči stranki nista imeli priložnost zaslišati ali navzkrižno zaslišati prič;

                           —

                           se tožeči stranki nista imeli priložnost izjaviti o izračunu globe, ki jima je bila naložena;

                           —

                           je bila globa naložena po ustnem zaslišanju, ki ni bilo javno in ki se ga Komisija ni udeležila; in

                           —

                           je izpodbijan sklep sprejel upravni organ, pri čemer nobeno sodno telo nima polne pristojnosti za ponovno presojo vseh njegovih vidikov.


title: Zadeva T-404/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. julija 2014 – NIIT Insurance Technologies proti UUNT (SUBSCRIBE) (Znamka Skupnosti — Prijava besedne znamke Skupnosti SUBSCRIBE — Relativni razlog za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Enako obravnavanje — Člen 56 PDEU)

text:
               1.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 292/44

         Sodba Splošnega sodišča z dne 14. julija 2014 – NIIT Insurance Technologies proti UUNT (SUBSCRIBE)
   (Zadeva T-404/13) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Prijava besedne znamke Skupnosti SUBSCRIBE - Relativni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Enako obravnavanje - Člen 56 PDEU))
   2014/C 292/54
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: NIIT Insurance Technologies Ltd (London, Združeno kraljestvo) (zastopnik: M. Wirtz, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Schifko, zastopnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo R 1308/2012-5 petega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 4. junija 2013, ki se nanaša na predlog za prijavo besednega znaka SUBSCRIBE kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi NIIT Insurance Technologies Ltd se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 274, 21.9.2013.


title: Zadeva C-70/10: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 24. novembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour d'appel de Bruxelles – Belgija) – Scarlet Extended SA proti Société belge des auteurs compositeurs et éditeurs SCRL (SABAM) (Informacijska družba — Avtorska pravica — Internet — Programska oprema „peer-to-peer“ — Ponudniki internetnega dostopa — Vzpostavitev sistema za filtriranje elektronskih komunikacij z namenom preprečitve izmenjave datotek, ki pomeni kršitev avtorske pravice — Neobstoj splošne obveznosti nadzora informacij, ki se prenašajo)

text:
               28.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/6

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 24. novembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour d'appel de Bruxelles – Belgija) – Scarlet Extended SA proti Société belge des auteurs compositeurs et éditeurs SCRL (SABAM)
      (Zadeva C-70/10) (1)

      (Informacijska družba - Avtorska pravica - Internet - Programska oprema „peer-to-peer“ - Ponudniki internetnega dostopa - Vzpostavitev sistema za filtriranje elektronskih komunikacij z namenom preprečitve izmenjave datotek, ki pomeni kršitev avtorske pravice - Neobstoj splošne obveznosti nadzora informacij, ki se prenašajo)
      (2012/C 25/10)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Cour d'appel de Bruxelles

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Scarlet Extended SA

         Tožena stranka: Société belge des auteurs compositeurs et éditeurs SCRL (SABAM)

         ob udeležbi: Belgian Entertainment Association Video ASBL (BEA Video), Belgian Entertainment Association Music ASBL (BEA Music), Internet Service Provider Association ASBL (ISPA)

         Predmet

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Cour d'appel de Bruxelles – Razlaga Direktiv: – 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi (UL L 167, str. 10), – 2004/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine (UL L 157, str. 45), – 95/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov (UL L 281, str. 31), – 2000/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2000 o nekaterih pravnih vidikih storitev informacijske družbe, zlasti elektronskega poslovanja na notranjem trgu (Direktiva o elektronskem poslovanju) (UL L 178, str. 1), – 2002/58/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. julija 2002 o obdelavi osebnih podatkov in varstvu zasebnosti na področju elektronskih komunikacij (Direktiva o zasebnosti in elektronskih komunikacijah) (UL L 201, str. 37) – Obdelava podatkov, ki se prenašajo prek interneta – Vzpostavitev sistema filtriranja s strani operaterjev omrežja, in abstracto in preventivno, da bi se identificirali uporabniki, ki naj bi uporabljali datoteke, s katerimi se kršijo avtorske ali sorodne pravice – Uporaba načela sorazmernosti po uradni dolžnosti s strani nacionalnega sodišča – Evropska konvencija o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin – Pravica do spoštovanja zasebnega življenja – Pravica do svobode izražanja

         Izrek

      Direktive:

                  —

                  2000/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2000 o nekaterih pravnih vidikih storitev informacijske družbe, zlasti elektronskega poslovanja na notranjem trgu (Direktiva o elektronskem poslovanju);

                  —

                  2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi;

                  —

                  2004/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine;

                  —

                  95/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov in

                  —

                  2002/58/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. julija 2002 o obdelavi osebnih podatkov in varstvu zasebnosti na področju elektronskih komunikacij (Direktiva o zasebnosti in elektronskih komunikacijah),
                  razlagane skupaj in ob upoštevanju zahtev, ki izhajajo iz varstva temeljnih pravic, ki se uporabijo, je treba razlagati tako, da nasprotujejo temu, da se ponudniku internetnega dostopa odredi vzpostavitev sistema filtriranja

                  —

                  vseh elektronskih komunikacij, ki se prenašajo z njegovimi storitvami, zlasti z uporabo programske opreme „peer-to-peer“,

                  —

                  ki se uporabi brez razlikovanja za vse njegove stranke,

                  —

                  preventivno,

                  —

                  na njegove izključne stroške in

                  —

                  časovno neomejeno,
                  s katerim je mogoče v omrežju tega ponudnika ugotoviti pretok elektronskih datotek, ki vsebujejo glasbena, kinematografska ali avdiovizualna dela, o katerih tožeča stranka trdi, da ima v zvezi z njimi pravice, z namenom blokiranja prenosa datotek, katerih izmenjava pomeni kršitev avtorske pravice.

         (1)  UL C 113, 1.5.2010.


title: Zadeva T-118/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 7. februarja 2013 – Acron proti Svetu (Damping — Uvoz raztopin sečnine in amonijevega nitrata s poreklom, med drugim, iz Rusije — Zahteva za ponovno preiskavo iz naslova novega izvoznika — Normalna vrednost — Izvozna cena — Členi 1, 2 in 11(4) in (9) Uredbe (ES) št. 384/96 (postali členi 1, 2 in 11(4) in (9) Uredbe (ES) št. 1225/2009))

text:
               6.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 101/16

         Sodba Splošnega sodišča z dne 7. februarja 2013 – Acron proti Svetu
   (Zadeva T-118/10) (1)

   (Damping - Uvoz raztopin sečnine in amonijevega nitrata s poreklom, med drugim, iz Rusije - Zahteva za ponovno preiskavo iz naslova novega izvoznika - Normalna vrednost - Izvozna cena - Členi 1, 2 in 11(4) in (9) Uredbe (ES) št. 384/96 (postali členi 1, 2 in 11(4) in (9) Uredbe (ES) št. 1225/2009))
   2013/C 101/35
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Acron OAO (Veliky Novgorod, Rusija) (zastopnika: B. Evtimov in D. O’Keeffe, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopniki: J.-P. Hix in B. Driessen, zastopnika, skupaj z G. Berrischem, odvetnikom, in N. Chesaitesom, barrister)

      Intervenientki v podporo tožene stranke: Evropska komisija (zastopnika: H. van Vliet in C. Clyne, zastopnika) in Fertilizers Europe (Bruselj, Belgija) (zastopnik: B. O’Connor, solicitor)

      Predmet

   Tožba za razglasitev ničnosti Izvedbene Uredbe Sveta (EU) št. 1251/2009 z dne 18. decembra 2009 o spremembi Uredbe (ES) št. 1911/2006 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz raztopin sečnine in amonijevega nitrata s poreklom, med drugim, iz Rusije (UL L 338, str. 5).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Acron OAO nosi svoje stroške in stroške, ki sta jih priglasila Svet Evropske unije in Fertilizers Europe.

               3.

               Evropska komisija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 113, 1.5.2010.


title: Zadeva T-648/13: Tožba, vložena 3. decembra 2013 – IOIP Holdings proti UUNT (GLISTEN)

text:
               1.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 61/10

         Tožba, vložena 3. decembra 2013 – IOIP Holdings proti UUNT (GLISTEN)
   (Zadeva T-648/13)
   2014/C 61/16
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: IOIP Holdings LLC (Fort Wayne, Združene države Amerike) (zastopnika: H. Dhondt in S. Kinart, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               odločbo drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 11. septembra 2013 v zadevi R 1028/2013-2 razveljavi;

               —

               Uradu naloži, da prijavljeno znamko Skupnosti registrira;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „GLISTEN“ za proizvode iz razreda 3 ‒ prijava znamke Skupnosti št. 11 305 273

      Odločba preizkuševalca: zavrnitev prijave

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe št. 207/2009


title: Zadeva T-65/09 P: Pritožba, ki jo je 14. februarja 2009 vložil Enzo Reali zoper sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije z dne 11. decembra 2008 v zadevi Reali proti Komisiji, F-136/06

text:
               1.5.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 102/23

         Pritožba, ki jo je 14. februarja 2009 vložil Enzo Reali zoper sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije z dne 11. decembra 2008 v zadevi Reali proti Komisiji, F-136/06
   (Zadeva T-65/09 P)
   2009/C 102/37
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnik: Enzo Reali (Firence, Italija) (zastopnik: S. Pappas, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti

      Predlogi pritožnika:

               —

               izpodbijana sodba naj se razveljavi in izpodbijana odločba organa, pristojnega za imenovanja naj se razglasi za nično;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnik s to pritožbo predlaga razveljavitev sodbe Sodišča za uslužbence z dne 11. decembra 2008 v zadevi Reali proti Komisiji (F-136/06) (1), s katero je bila zavrnjena tožba pritožnika za razglasitev ničnosti odločbe organa, pooblaščenega za sklenitev pogodb, ki je tožečo stranko uvrstila v naziv in plačilni razred v trenutku nastopa službe pri Komisiji kot pogodbenega uslužbenca.
   Pritožnik v podporo svoje pritožbe navaja štiri pritožbene razloge.
   Prvič, trdi, da je Sodišče za uslužbence napačno uporabilo pravo s tem, da je odločilo, da je ugovor nezakonitosti iz tožbe na prvi stopnji, proti določenim Splošnim določbam za izvajanje („SDI“) nedopusten v primeru neuveljavljanja istega ugovora v pritožbi v predhodnem postopku. Pritožnik trdi, da bi moralo Sodišče za uslužbence po uradni dolžnosti obravnavati vprašanje nepristojnosti Komisije, na katero se nanašajo njegovi ugovori nezakonitosti. Podredno pritožnik zatrjuje, da tudi če Sodišče za uslužbence ni bilo zavezano, da obravnava to vprašanje po uradni dolžnosti, bi moralo navedeni ugovor dopustiti v obsegu, v katerem je bila zakonitost določenega merila za njegovo uvrstitev obravnavana že v prvotni pritožbi.
   Drugič, pritožnik trdi, da je Sodišče za uslužbence napačno uporabilo pravo pri presoji pritožnikovih diplom. Trdi, da mora biti ugotavljanje vrednosti diplome opravljeno v zvezi z nacionalno zakonodajo, v okviru katere je bila ta diploma pridobljena, saj takšno ugotavljanje spada v izključno pristojnost držav članic, in da je Sodišče za uslužbence samovoljno zmanjšalo obseg zadevne italijanske zakonodaje in jo izkrivilo.
   Tretjič, pritožnik trdi, da je Sodišče za uslužbence pri presoji vrednosti pritožnikovih diplom in njihovi primerjavi z diplomami oseb, ki so zaključile dodiplomsko stopnjo, kršilo načelo prepovedi diskriminacije.
   Četrtič, pritožnik navaja, da izpodbijana sodba vsebuje protisloven razlog, ker naj bi, po njegovem mnenju, Sodišče za uslužbence upoštevalo italijansko zakonodajo, obenem pa jo ne uporabilo za rešitev zadeve.

      (1)  Še neobjavljena v ZOdl.


title: Zadeva T-769/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 24. novembra 2016 – SeNaPro/EUIPO – Paltentaler Splitt & Marmorwerke (Dolokorn) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Evropske unije Dolokorn — Prejšnja besedna znamka Evropske unije DOLOPUR — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               16.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 14/32

         Sodba Splošnega sodišča z dne 24. novembra 2016 – SeNaPro/EUIPO – Paltentaler Splitt & Marmorwerke (Dolokorn)
   (Zadeva T-769/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Evropske unije Dolokorn - Prejšnja besedna znamka Evropske unije DOLOPUR - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2017/C 014/38)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: SeNaPro GmbH (Pommelsbrunn, Nemčija) (zastopnik: A. Schröder, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: E. Strittmatter in A. Folliard–Monguiral, agenta)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe pri EUIPO, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Paltentaler Splitt & Marmorwerke GmbH (Rottenmann, Avstrija) (zastopnik: C. Ofner, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 23. oktobra 2015 (zadeva R 2643/2014 1) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Paltentaler Splitt & Marmorwerke in SeNaPro.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi SeNaPro GmbH se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 78, 29.2.2016.


title: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 21. oktobra 2004 v zadevi C-477/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji (Neizpolnitev obveznosti države — Direktive 2001/12/ES, 2001/13/ES in 2001/14/ES — Železnice Skupnosti — Razvoj — Izdaja licenc prevoznikom v železniškem prometu — Dodeljevanje zmogljivosti, zaračunavanje uporabnin za uporabo infrastrukture in podeljevanje varnostnega spričevala — Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)

text:
               4.12.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 300/23

      SODBA SODIŠČA

   (šesti senat)
   z dne 21. oktobra 2004
   v zadevi C-477/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktive 2001/12/ES, 2001/13/ES in 2001/14/ES - Železnice Skupnosti - Razvoj - Izdaja licenc prevoznikom v železniškem prometu - Dodeljevanje zmogljivosti, zaračunavanje uporabnin za uporabo infrastrukture in podeljevanje varnostnega spričevala - Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)
   (2004/C 300/47)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi C-477/03, Komisija Evropskih skupnosti(zastopnika: C. Schmidt in W. Wils) proti Zvezni republiki Nemčiji (zastopnika: W.- D. Plessing in M. Lumma) katere predmet je tožba zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 226 ES z dne 17. novembra 2003, je Sodišče (šesti senat) v sestavi A. Borg Barthet, predsednik senata, J.-P. Puissochet in U. Lõhmus (poročevalec), sodnika, generalni pravobranilec: P. Léger, sodni tajnik: R. Grass, dne 21. oktobra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:

               1.

               S tem, da ni sprejela vseh zakonskih, podzakonskih in upravnih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivami 2001/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2001 spremembi Direktive Sveta 91/440/ES o razvoju železnic v Skupnosti, 2001/13/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2001 o spremembi Direktive Sveta 95/18/ES o izdaji licence prevoznikom v železniškem prometu, in 2001/14/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2001 o dodeljevanju železniških infrastrukturnih zmogljivosti, naložitvi uporabnin za uporabo železniške infrastrukture in podeljevanju varnostnega spričevala, Zvezna republika Nemčija ni izpolnila obveznosti iz teh direktiv.

               2.

               Zvezni republiki Nemčiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 21, 24.1.2004.


title: Zadeva F-106/06: Tožba, vložena 1. septembra 2006 — Erbežnik proti Evropskemu parlamentu

text:
               18.11.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 281/46

         Tožba, vložena 1. septembra 2006 — Erbežnik proti Evropskemu parlamentu
   (Zadeva F-106/06)
   (2006/C 281/83)
   Jezik postopka: slovenščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Anže Erbežnik (Luxembourg, Luksemburg) (zastopnik: P. Peče, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski parlament
   Predlogi tožeče stranke

               —

               odločba Generalnega sekretarja Evropskega parlamenta št. 110029 z dne 1. junija 2006 naj se razglasi za nično;

               —

               ugotovi naj se, da tožeča stranka od začetka dela kot pravnik lingvist v Evropskem parlamentu živi v zakoniti zunajzakonski skupnosti — ki je na podlagi primarnih in sekundarnih pravnih pravil Skupnosti priznana — z ga. H. (sedaj ga. Erbežnik) in da ima torej pravico, da mu Evropski parlament plača nadomestilo za nastanitev v celoti, kot je določeno za poročene pare in je izračunano na podlagi gospodinjskega dodatka;

               —

               podredno, določi naj se, da mora Evropski parlament v skladu z načelom sorazmernosti upoštevati spremembo družinskega statusa tožeče stranke (njeno poroko) in ji dodeliti celotni znesek nadomestila za nastanitev (za poročene uradnike) za dele nadomestila, ki so bili izplačani po njeni poroki avgusta 2005;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo zamudnih obresti;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Odkar ga je Evropski parlament zaposlil v Sloveniji septembra 2003 in še prej je A. Erbežnik živel v stabilni zunajzakonski skupnosti s svojo družico, ki je avgusta 2005 postala njegova žena. Tožeča stranka zatrjuje, da naj bi bila ta skupnost po slovenskem pravu zakonsko priznana.
   Tožeča stranka je od začetka dela v Evropskem parlamentu zaprosila za gospodinjski dodatek, ki je bil zavrnjen, ker so do tega dodatka na podlagi člena 1 Priloge VII h Kadrovskim predpisom upravičeni le poročeni pari in istospolne partnerske skupnosti. Maja 2005 je zaprosil za nadomestilo za nastanitev, ki je enako dvema osnovnima plačama v primeru uradnika, ki ima pravico do gospodinjskega dodatka, in eni mesečni plači v drugih primerih. Dodeljen mu je bil prvi del nadomestila za nastanitev (ki se izplača v treh delih, en del na leto), ki je določeno za samske. Po poroki je zaprosil za del nadomestila za nastanitev, ki je dodeljeno poročenim uslužbencem, ki pa mu je bil zavrnjen, ker je družinski status spremenil po poteku poskusne dobe.
   Tožeča stranka se v utemeljitev svoje tožbe sklicuje zlasti na naslednje tožbene razloge:

               —

               prvič, ničnost člena 1(2)(c) in člena 1(2)(d) Priloge VII h Kadrovskim predpisom in podredno, zmotna razlaga teh členov s strani uprave tožene stranke zaradi kršitev splošnih načel prava Skupnosti kot so prosto gibanje delavcev, državljanstvo Evropske unije in prosto gibanje oseb, prepoved diskriminacije in neenako obravnavanje ter nespoštovanje temeljnih človekovih pravic in načelo sorazmernosti;

               —

               drugič, napačna razlaga poteka poskusne dobe kot absolutno končnega datuma za nadomestilo za nastanitev medtem ko sama izplačila izvedejo v obdobju treh let.


title: Zadeva F-7/10: Tožba, vložena 19. januarja 2010 – Garcia Lledo in drugi proti UUNT

text:
               17.4.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 100/69

         Tožba, vložena 19. januarja 2010 – Garcia Lledo in drugi proti UUNT
   (Zadeva F-7/10)
   2010/C 100/101
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Inès Garcia Lledo (Alicante, Španija) in drugi (zastopniki: S. Orlandi, A. Coolen, H.-N. Louis, E. Marchal, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločb predsednika UUNT o tem, da prekine zaposlitev tožečih strank, ki so bili zaposleni kot začasni uslužbenci, in sicer ker niso izbrani udeleženci na splošnem natečaju.

      Predloga tožečih strank

               —

               Razglasitev ničnosti odločb UUNT z dne 12. marca 2009 o tem, da prekine zaposlitev tožečih strank, ki so bili zaposleni kot začasni uslužbenci;

               —

               Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-250/05: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 26. oktobra 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hessisches Finanzgericht, Kassel — Nemčija) — Turbon International GmbH, kot univerzalni pravni naslednik Kores Nordic Deutschland GmbH, proti Oberfinanzdirektion Koblenz (Skupna carinska tarifa — Tarifne številke — Uvrstitev črnilnih kartuš, ki so združljive s tiskalniki znamke Epson Stylus Color, v kombinirano nomenklaturo — Črnila (tarifna številka 3215) — Deli in pribor za stroje iz tarifne številke 8471 (tarifna številka 8473)

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 326/15

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 26. oktobra 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hessisches Finanzgericht, Kassel — Nemčija) — Turbon International GmbH, kot univerzalni pravni naslednik Kores Nordic Deutschland GmbH, proti Oberfinanzdirektion Koblenz
   (Zadeva C-250/05) (1)

   (Skupna carinska tarifa - Tarifne številke - Uvrstitev črnilnih kartuš, ki so združljive s tiskalniki znamke Epson Stylus Color, v kombinirano nomenklaturo - Črnila (tarifna številka 3215) - Deli in pribor za stroje iz tarifne številke 8471 (tarifna številka 8473)
   (2006/C 326/29)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Hessisches Finanzgericht, Kassel
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Turbon International GmbH, kot univerzalni pravni naslednik Kores Nordic Deutschland GmbH

      Tožena stranka: Oberfinanzdirektion Koblenz
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Hessisches Finanzgericht — Razlaga Uredbe Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 256, str. 1) — Številke 3215 90 80 (Tiskarska črnila barve, tuši in črnila za pisanje ali risanje in druga črnila) in številka 8473 (Deli in pribor za stroje iz tar. št. 8471, torej stroji za avtomatsko obdelavo podatkov in njihove enote) — Kaseta s črnilom.
   Izrek
   Prilogo I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1734/96 z dne 9. septembra 1996, je treba razlagati tako, da se črnilno kartušo brez integrirane tiskalne glave, ki sestoji iz plastičnega ohišja, pene, kovinske mrežice, tesnil, tesnilnega traku, etikete, črnila in ovojnine in ki se lahko, kolikor se nanaša tako na kartušo kot tudi na črnilo, uporabi izključno v tiskalniku, ki ima enake lastnosti kot brizgalni tiskalniki znamke Epson Stylus Color, uvrsti v tarifno podštevilko 3215 90 80 kombinirane nomenklature.

      (1)  UL C 217, 3.9.2005.


title: Zadeva T-96/07: Tožba, vložena 23. marca 2007 – Telecom Italia Media proti Komisiji

text:
               26.5.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 117/32

         Tožba, vložena 23. marca 2007 – Telecom Italia Media proti Komisiji
   (Zadeva T-96/07)
   (2007/C 117/52)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Telecom Italia Media S.p.A. (Rim, Italija) (zastopnika: prof. F. Bassan in S. Venturini, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               odločba Komisije C(2006) 6634 konč. z dne 24.1.2007 glede državne pomoči C 52/2005 (prej NN 88/2005, prej CP 101/2004), skupaj z vsemi predhodnimi, posledičnimi in povezanimi akti naj se razglasi za nično;

               —

               podredno, odločba Komisije C(2006) 6634 konč. naj se razglasi za nično v delu, v katerem nalaga državi Italiji, da zahteva vrnitev pomoči na način, določen v njej;

               —

               v vsakem primeru naj se Komisiji naloži plačilo stroškov. Z vsemi pravnimi posledicami.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   S to tožbo se izpodbija odločba Komisije glede državne pomoči, ki določa, da pomoč za nakup digitalnih dekoderjev, ki jo je uvedla italijanska vlada za leti 2004 in 2005, ni zakonita. Poudarjeno je bilo, da je bilo ugotovljeno z odločbo z enakim datumom, da je bila pomoč, določena za leto 2006 za nakup digitalnih dekoderjev z odprtim vmesnikom aplikacijskih programov API, zakonita v skladu s členom 87(c) Pogodbe ES.
   Po mnenju tožeče stranke naj bi bila razlika med zakonito pomočjo iz leta 2006 in nezakonito pomočjo iz leta 2004 in 2005 v tem, da slednja izrecno izključuje financiranje satelitskih TV dekoderjev, ki je izključeno po samem pravu, medtem ko je v povezavi s pomočjo iz leta 2006 izključeno le de facto, ko gre za dekoder, ki ga je izbrala „zaprta “monopolna platforma SKY.
   V podporo svojih navedb tožeča stranka navaja:

               —

                  Napačno presojo tožene stranke. Glede tega trdi, da:

                           —

                           je bil ukrep potreben za pospešitev prehoda na digitalno: zakonsko določen rok za switch off (2006) ni bil (niti ga ne bi mogli obravnavati kot takega) dokončen.

                           —

                           ukrep nikakor ni bil sprejet zato, da bi ga izdajatelji radijskih in televizijskih programov uporabili za vsak dogodek. Oddajniki namreč, zaradi določenih lastnosti zemeljskega digitalnega trga, niso imeli interesa za nakup dekoderja, ker:

                                       (i)

                                       niso vertikalno povezani s proizvajalci softwara ali dekoderjev;

                                       (ii)

                                       nimajo poslovnega modela, ki temelji na mesečni naročnini, kar omogoča pravočasno vračilo financiranja; in ker

                                       (iii)

                                       zemeljski dekoder lahko sprejema kartice različnih, konkurenčnih operaterjev.

                           —

                           ukrep ni bil diskriminatoren do satelitskih izdajateljev radijskih in televizijskih programov iz dveh razlogov. Prvič, ker ti izdajatelji radijskih in televizijskih programov delujejo na različnem trgu, ki ga je Komisija pomotoma opredelila kot enotni. Drugič, ker so bili ti izdajatelji radijskih in televizijskih programov že de facto izključeni, ker so že takrat imeli SKY – monopolno platformo za satelitsko TV v Italiji) – izbrano za lastniško platformo, ki uporablja zaprt standard in ki je zato v skladu s stališčem, ki ga je imela Komisija v odločbi o ukrepu 2006.

                           —

                           obdobje, ki se je upoštevalo za izračun učinkov ukrepa na trgu, ne more biti celotno obdobje 2004-2005, ker je TIMedia objavil in tržil ponudbo pay per view na zemeljskem digitalnem trgu 22. januarja 2005. Glede dies ad quem se lahko pomembnost nameni le dejstvu, da je bila s 1. septembrom 2005 odobrena pomoč potrošnikom le v all digital območjih ali regijah (Val D'Aosta e Sardegna), za katere je bilo določeno, da se mora prehodno obdobje končati prej. Pomoč je bila omejena tako na operativni kot na teritorialni ravni. TIMMedia je lahko vrnil pomoč, če ni ustvaril dodatnih dobičkov v upoštevnem obdobju. Stroški so namreč višji kot prihodek, kot je običajno v začetnem obdobju. Poleg tega Komisija zahteva količinsko opredelitev povračila, ki ga je treba določiti na podlagi dodatnih dobičkov, ki so jih ustvarili zunanji gledalci, ki jih je ukrep pritegnil na pay per view zemeljsko digitalno TV. Te dobičke je treba izračunati z množenjem povprečnega prihodka od uporabnikov z ocenjeno številko dodatnih uporabnikov. Dodatni dobički so se izračunali z odštetjem dodatnih stroškov od dodatnih prihodkov (ne od povprečnega prihodka). Prihodek, dobljen od dodatnega uporabnika, ki se redko nagiba k nakupu dogodkov pay per view, je nižji kot prihodek od povprečnega uporabnika.

               —

                  Kršitev in napačna uporaba členov 87(1) in 87(3)(c) Pogodbe ES, ker Komisija ni dokazala, da ukrep izkrivlja ali bi lahko izkrivljal konkurenco in zato gre za državno pomoč v smislu člena 87(1). Prav tako ni dokazala, kako je lahko mogoče, da se izjema, določena v členu 87(3), uporablja za proizvajalce dekoderjev, ne pa tudi za televizijske oddajne mreže, čeprav so slednje prav tako neposredno upravičenke, ki izkoriščajo te dekoderje.

               —

               Notranje neskladje in inkoherentna nelogičnost izpodbijane odločbe. Glede tega se poudarja, da Komisija meni, da je ukrep selektiven in se nanaša le na določene neposredne upravičence (izdajatelje televizijskih programov) in ne na ostale upravičence (proizvajalce dekoderjev).


title: Zadeva C-466/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Tribunale di Lecce z dne  6. decembra 2005  v kazenskem postopku proti Gianluci Damonteju

text:
               25.3.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 74/3

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Tribunale di Lecce z dne 6. decembra 2005 v kazenskem postopku proti Gianluci Damonteju
   (Zadeva C-466/05)
   (2006/C 74/07)
   Jezik postopka: italijanščina
   Tribunale di Lecce je s sklepom z dne 6. decembra 2005 v kazenskem postopku proti Gianluci Damonteju, ki ga je sodno tajništvo prejelo 27. decembra 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložilo predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Tribunale di Lecce predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjem vprašanju:

               „Ali je določba člena 4(4a) Zakona št. 401/89 — in njeni učinki na notranje pravo — nezdružljiva z načeli iz členov 43 in 49 Pogodbe EGS na področju ustanavljanja in svobode opravljanja čezmejnih storitev, in sicer tudi v luči nasprotovanja med razlagami v sodbah evropskega Sodišča (zlasti v sodbi Gambelli) in odločbo Suprema Corte di Cassazione a Sezioni Unite št. 23271/04; zlasti naj se v Italiji razjasni uporaba kazenske določbe, na kateri temelji obtožnica?“


title: Zadeva C-214/10: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 22. novembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landesarbeitsgericht Hamm – Nemčija) – KHS AG proti Winfried Schulte (Organizacija delovnega časa — Direktiva 2003/88/ES — Pravica do plačanega letnega dopusta — Ugasnitev pravice do plačanega letnega dopusta, ki zaradi bolezni ni bil izrabljen, po poteku roka, določenega v nacionalni zakonodaji)

text:
               28.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/8

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 22. novembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landesarbeitsgericht Hamm – Nemčija) – KHS AG proti Winfried Schulte
      (Zadeva C-214/10) (1)

      (Organizacija delovnega časa - Direktiva 2003/88/ES - Pravica do plačanega letnega dopusta - Ugasnitev pravice do plačanega letnega dopusta, ki zaradi bolezni ni bil izrabljen, po poteku roka, določenega v nacionalni zakonodaji)
      (2012/C 25/13)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landesarbeitsgericht Hamm

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: KHS AG

         Tožena stranka: Winfried Schulte

         Predmet

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Landesarbeitsgericht Hamm – Razlaga člena 7(1) Direktive 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa (UL L 299, str. 9) – Pravica do nadomestila za neizrabljen plačani letni dopust delavca, ki ni mogel izvrševati pravice do plačanega letnega dopusta zaradi odsotnosti z dela zaradi bolezni med referenčnim obdobjem in katerega nezmožnost za delo je trajala več let do konca njegovega delovnega razmerja – Kolektivna pogodba, ki dovoljuje izplačilo nadomestila za neizrabljen plačani letni dopust le ob koncu delovnega razmerja in določa, da pravica do plačanega letnega dopusta, ki ni bil izrabljen zaradi bolezni, ugasne po izteku petnajstmesečnega roka po referenčnem obdobju.

         Izrek

      Člen 7(1) Direktive 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalnim določbam ali praksi, kot so kolektivne pogodbe, s katerimi je kopičenje pravic delavca, ki je več zaporednih referenčnih obdobij nezmožen za delo, do plačanega letnega dopusta omejeno s petnajstmesečnim obdobjem prenosa, po poteku katerega pravica do takega dopusta ugasne.

         (1)  UL C 234, 28.8.2010.


title: Zadeva T-3/05: Tožba ReckittBenckiser N.V. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), vložena dne 4. januarja 2005

text:
               19.3.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 69/22

         Tožba ReckittBenckiser N.V. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), vložena dne 4. januarja 2005
   (Zadeva T-3/05)
   (2005/C 69/41)
   Jezik postopka: angleščina
   ReckittBenckiser N.V., s sedežem v Hoofddorpu (Nizozemska), ki ga zastopa G.S.P. Vos, lawyer, je dne 4. januarja 2005 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli).
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, da:

               —

               razveljavi odločbo Odbora za pritožbe UUNT;

               —

               dovoli registravijo znamke Skupnosti prijava št. 1 155 712;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov v skladu s členom 87(2) Poslovnika Sodišča prve stopnje.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe

               Zadevna znamka Skupnosti:

               Tridimenzionalna znamka bele in modre pravokotne tablete z ovalnim rdečim središčem za blago iz razreda 1 in 3 (kemični izdelki za industrijsko uporabo in sredstva za beljenje in druge substance za pranje in pomivanje posode…) - št. 1 156 595

               Odločba preizkuševalca:

               Zavrženje prijave

               Odločba Odbora za pritožbe:

               Zavrnitev pritožbe

               Tožbeni razlogi pred Sodiščem prve stopnje:

               Kršitev člena 7(1)(b)Uredbe Sveta (ES) št. 40/94


title: Zadeva T-172/05: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 10. oktobra 2006 — Armacell proti UUNT — nmc (ARMAFOAM) ( Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti ARMAFOAM — Prejšnja besedna znamka Skupnosti NOMAFOAM — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Podobnost med proizvodi in znaki — Trditev, ki se nanaša na podobnost med znamkama, prvič navedena pred Sodiščem prve stopnje )

text:
               16.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 310/16

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 10. oktobra 2006 — Armacell proti UUNT — nmc (ARMAFOAM)
   (Zadeva T-172/05) (1)

   („Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti ARMAFOAM - Prejšnja besedna znamka Skupnosti NOMAFOAM - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Podobnost med proizvodi in znaki - Trditev, ki se nanaša na podobnost med znamkama, prvič navedena pred Sodiščem prve stopnje“)
   (2006/C 310/32)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Armacell Enterprise GmbH (Münster, Nemčija) (zastopnik: O. Spuhler, avocat)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, zastopnik)

      Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe UUNT, intervenient pred Sodiščem prve stopnje: nmc SA (Raeren-Eynatten, Belgija) (zastopnika: P. Péters in T. de Haan, avocats)
   Predmet
   Tožba proti odločbi prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 23. februarja 2005 (zadeva R 552/2004-1), ki se nanaša na postopek z ugovorom med nmc SA in Armacell Enterprise GmbH.
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Armacell Enterprise GmbH se naloži plačilo svojih stroškov, kot tudi stroškov Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) in nmc SA.

      (1)  UL C 171, 9.7.2005.