title: Zadeva C-390/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Nejvyšší správní soud 22. julija 2011 – CS AGRO Ronov s.r.o. proti Ministerstvo zemědělství

text:
               22.10.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 311/18

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Nejvyšší správní soud 22. julija 2011 – CS AGRO Ronov s.r.o. proti Ministerstvo zemědělství
   (Zadeva C-390/11)
   2011/C 311/28
   Jezik postopka: češčina

      Predložitveno sodišče

   Nejvyšší správní soud

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: CS AGRO Ronov s.r.o.

      Tožena stranka: Ministerstvo zemědělství

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 4a(1) Uredbe Sveta (ES) št. 320/2006, kakor je bil vstavljen z Uredbo Sveta (ES) št. 1261/2007 (1), razlagati tako, da pomeni zaveza, da bo proizvajalec prenehal dobavljati določeno količino kvotne sladkorne pese podjetju za proizvodnjo sladkorja, s katerim je v prejšnjem tržnem letu sklenil dobavno pogodbo, enostransko izjavo tega proizvajalca, da ne bo dobavil sladkorne pese v tržnem letu 2008/2009, ali pa ta zaveza pomeni pisno prenehanje pogodbenega razmerja proizvajalca s podjetjem za proizvodnjo sladkorja glede dobav sladkorne pese za navedeno tržno leto?

               2.

               Ali lahko to, da pogodbena stranka ravna na podlagi neposredno veljavne določbe prava EU, povzroči neizvršljivost obveznosti te pogodbene stranke iz veljavne pogodbe zasebnega prava, če so zato drugi pogodbeni stranki priznana sredstva iz javnega proračuna?

      (1)  UL 2007, L 58, str. 42.


title: Zadeva C-348/14: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 9. julija 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Judecătoria Câmpulung – Romunija) – Maria Bucura/SC Bancpost SA (Predhodno odločanje — Varstvo potrošnikov — Direktiva 87/102/EGS — Člen 1(2)(a) — Potrošniški kredit — Pojem „potrošnik“ — Direktiva 93/13/EGS — Členi 2(b), od 3 do 5 in 6(1) — Nedovoljeni pogoji — Preizkus po uradni dolžnosti s strani nacionalnega sodišča — Določbe „v jasnem, razumljivem jeziku“ — Informacije, ki jih mora priskrbeti upnik)

text:
               7.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 294/15

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 9. julija 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Judecătoria Câmpulung – Romunija) – Maria Bucura/SC Bancpost SA
   (Zadeva C-348/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Varstvo potrošnikov - Direktiva 87/102/EGS - Člen 1(2)(a) - Potrošniški kredit - Pojem „potrošnik“ - Direktiva 93/13/EGS - Členi 2(b), od 3 do 5 in 6(1) - Nedovoljeni pogoji - Preizkus po uradni dolžnosti s strani nacionalnega sodišča - Določbe „v jasnem, razumljivem jeziku“ - Informacije, ki jih mora priskrbeti upnik))
   (2015/C 294/19)
   Jezik postopka: romunščina

      Predložitveno sodišče

   Judecătoria Câmpulung

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Maria Bucura

      Tožena stranka: SC Bancpost SA

      Intervenient: Vasile Ciobanu

      Izrek

               1.

               Člen 1(2)(a) Direktive Sveta z dne 22. decembra 1986 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic v zvezi s potrošniškimi krediti (87/102/EGS), kot je bila spremenjena z Direktivo 98/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 1998 in člen 2(b) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah je treba razlagati tako, da se fizična oseba, ki postane sodolžnik v okviru pogodbe, sklenjene s prodajalcem ali dobaviteljem, uvršča v koncept „potrošnika“ v smislu teh določb, saj oseba deluje z namenom, za katerega se lahko šteje, da ni povezan z njeno poslovno ali poklicno dejavnostjo.

               2.

               Člen 6(1) Direktive 93/13 je treba razlagati tako, da mora nacionalno sodišče po uradni dolžnosti presoditi nedovoljen značaj, v smislu te določbe, določb pogodbe, sklenjene med potrošnikom in prodajalcem ali dobaviteljem, ker to sodišče razpolaga s pravnimi in dejanskimi elementi, potrebnimi za to presojo.

               3.

               Člene od 3 do 5 Direktive 93/13 je treba razlagati tako, da mora nacionalno sodišče v okviru svoje presoje nedovoljenega značaja, v smislu člena 3(1) in (3) te direktive, določb pogodbe o potrošniškem kreditu upoštevati vse okoliščine, ki se nanašajo na sklenitev te pogodbe. V zvezi s tem mora preučiti ali je bil potrošnik v tej zadevi obveščen o vseh elementih, ki bi lahko vplivali na obseg njegove obveznosti, in na podlagi katerih lahko presodi predvsem skupne stroške njegovega kredita. Pri tej presoji ima na eni strani pomembno vlogo vprašanje ali so določbe v jasnem in razumljivem jeziku, tako da običajno obveščen in razumno pozoren potrošnik lahko presodi tak strošek in, na drugi strani, okoliščina, povezana z nenavedbo zadevnih informacij v pogodbi o potrošniškem kreditu, glede na naravo blaga in storitev, ki so predmet pogodbe, kot bistvenih, zlasti pa tistih iz člena 4 Direktive 87/102, kot je bila spremenjena.

      (1)  UL C 361, 13.10.2014.


title: Zadeva T-687/14: Tožba, vložena 22. septembra 2014 – Novomatic proti UUNT – Simba Toys (African SIMBA)

text:
               17.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 409/55

         Tožba, vložena 22. septembra 2014 – Novomatic proti UUNT – Simba Toys (African SIMBA)
   (Zadeva T-687/14)
   2014/C 409/75
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Novomatic AG (Gumpoldskirchen, Avstrija) (zastopnik: W. Mosing, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Simba Toys GmbH & Co. KG (Fürth, Nemčija)

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               odločbo četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 11. julija 2014 v zadevi R 2098/2013-4 razveljavi, tako da bo UUNT moral v celoti zavrniti ugovor zaradi neobstoja podobnosti znamk ali znakov in neobstoja verjetnosti zmede, ter dovoliti ustrezno registracijo prijave blagovne znamke Skupnosti „African SIMBA“ št. 009752271;

               —

               UUNT, in v primeru intervencije, vlagatelju ugovora, naloži plačilo lastnih stroškov in vračilo stroškov, ki jih je tožeča stranka priglasila v postopku z ugovorom pred Uradom za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) in v tem postopku.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: blagovna znamka, ki vsebuje besedni element „African SIMBA“ za blago iz razreda 28 – prijava znamke Skupnosti št. 9 752 271

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Navajana znamka ali znak: nacionalna figurativna znamka z besednim elementom „Simba“ in mednarodna registracija besedne znamke „SIMBA“ za blago iz razreda 28

      Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) in člena 75 Uredbe št. 207/2009


title: Zadeva F-5/14: Tožba, vložena 17. januarja 2014 – ZZ proti Komisiji

text:
               22.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 85/27

         Tožba, vložena 17. januarja 2014 – ZZ proti Komisiji
   (Zadeva F-5/14)
   2014/C 85/47
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: É. Boigelot, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe Komisije, da se tožečo stranko na podlagi člena 9(1)(h) priloge IX h Kadrovskim predpisom odstrani z delovnega mesta brez znižanja pokojnine zaradi interne preiskave, ki se je začela zaradi preiskave OLAF zoper podjetje, in odškodninski zahtevek za domnevno nastalo nepremoženjsko in premoženjsko škodo.

      Predlog tožeče stranke

               —

               razglasitev ničnosti odločbe, sprejete 16. oktobra 2013, ki jo je Varnostna služba Komisije vročila na domu tožeče stranke 18. oktobra 2013, ki jo je sprejel tripartitni organ za imenovanja v zadevi CMS 12/042 in v skladu s katero „se gospod ZZ odstrani z delovnega mesta na podlagi člena 9(1)(h) priloge IX h Kadrovskim predpisom brez znižanja pokojnine“ ter ki „začne veljati naslednji mesec po njenem podpisu“;

               —

               Komisiji naj se iz naslova nepremoženjske, zdravstvene, družinske, poklicne in premoženjske škode ter škode, povzročene karieri tožeče stranke, naloži plačilo zneska, ki je začasno ocenjen na en EUR od zneska, ki je ocenjen na 33 000 EUR, s pridržkom povečanja ali zmanjšanja med postopkom;

               —

               v vsakem primeru, naložitev plačila vseh stroškov toženi stranki v skladu s členom 87(1) Poslovnika Sodišča za uslužbence.


title: Zadeva C-175/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Ireland (Irska) 13. aprila 2011 – HID, BA v Refugee Applications Commissioner, Refugee Appeals Tribunal, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Ireland, Attorney General

text:
               9.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 204/14

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Ireland (Irska) 13. aprila 2011 – HID, BA v Refugee Applications Commissioner, Refugee Appeals Tribunal, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Ireland, Attorney General
   (Zadeva C-175/11)
   2011/C 204/26
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   High Court of Ireland

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: HID, BA

      Tožene stranke: Refugee Applications Commissioner, Refugee Appeals Tribunal, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Irska, Attorney General

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali določbe Direktive Sveta 2005/85/ES (1) z dne 1. decembra 2005 o minimalnih standardih glede postopkov za priznanje ali odvzem statusa begunca v državah članicah ali pa splošna pravna načela Evropske unije državi članici prepovedujejo sprejetje upravnih ukrepov, ki zahtevajo, da se vrsta prošenj za azil, opredeljenih na podlagi državljanstva ali države izvora prosilca za azil, preizkusi in se o njih odloči v skladu s pospešenim ali prednostnim postopkom?

               2.

               Ali je treba člen 39 zgoraj navedene direktive, če se razlaga v povezavi z uvodno izjavo 27 in členom 267 PDEU, razlagati tako, da je v nacionalnem pravu učinkovito pravno sredstvo, ki se zahteva v tej določbi, določeno, če je revizija ali pritožba v zvezi z odločbo o prošnjah na prvi stopnji na podlagi zakona dodeljena Tribunalu, ustanovljenim na podlagi zakona in je pristojen za sprejetje zavezujočih odločb – v korist prosilcev za azil – o pravnih in dejanskih vprašanjih, ki so upoštevna za prošnjo za azil, ne glede na obstoj upravne ali organizacijske ureditve, za katero velja nekaj ali pa vse značilnosti:

                           —

                           vladni minister obdrži preostanek diskrecijske pravice za razveljavitev zavrnilne odločbe o prošnji za azil;

                           —

                           med organi, pristojnimi za odločbo na prvi stopnji, in organi, ki odločajo o pritožbah, obstajajo organizacijske in upravne povezave;

                           —

                           minister imenuje člane Tribunala, ki sprejemajo odločitve, delajo za krajši delovni čas, in sicer za triletno obdobje, plačani pa so za vsak posamezen primer;

                           —

                           minister obdrži pooblastilo za dajanje takih navodil, kot so opredeljena v členih 12, 16(2B)(b) in 16(11) zgoraj navedenega zakona?

      (1)  UL L 326, str. 1.


title: Zadeva C-406/13: Tožba, vložena 17. julija 2013 – Evropska komisija proti Romuniji

text:
               7.9.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 260/39

         Tožba, vložena 17. julija 2013 – Evropska komisija proti Romuniji
   (Zadeva C-406/13)
   2013/C 260/69
   Jezik postopka: romunščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: P. Hetsch, O. Beynet in L. Nicolae, agenti)

      Tožena stranka: Romunija

      Predlogi tožeče stranke

   Komisija sodišču predlaga, naj:

               —

               Ugotovi, da Romunija s tem, da ni sprejela vseh zakonskih in drugih predpisov, potrebnih za prenos členov 3(3) in (4), 4(2), 8, 9, od (1) do (7), 10(2) in (5), 13(1) in (5), 14(4) in (5)(b), 16(1), 25(5), 36(9), tretji poodstavek, 41(1)(d), (g) in (q), (3)(b) in (d), (6)(a) in (c), (10) in (12), 42(1), 43(1), (4) in (8) ter 48 Direktive 2009/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 2003/55/ES (1) in točke 1 Priloge I k tej direktivi, oziroma da Komisije o tem nikakor ni obvestila, ni izpolnila obveznosti iz člena 54(1) navedene direktive.

               —

               Romuniji v skladu s členom 260(3) PDEU za kršitev obveznosti o obvestilu glede določb o prenosu Direktive 2009/73/ES naloži plačilo denarne kazni v znesku 30 228,48 EU za dan zamude od dneva razglasitve sodbe v tej zadevi.

               —

               Romuniji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Rok za prenos Direktive v nacionalni pravni red se je iztekel 3. marca 2011.

      (1)  UL L 211, str. 94.


title: Zadeva T-405/08: Sodba Splošnega sodišča z dne 7. junija 2013 – Spar Österreichische Warenhandels proti Komisiji ( „Konkurenca — Koncentracije — Trg izdelkov za široko potrošnjo — Odločba, s katero je koncentracija razglašena za združljivo z notranjim trgom — Obveznosti — Očitna napaka pri presoji — Pravica do izjave — Obveznost obrazložitve“ )

text:
               3.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 225/61

         Sodba Splošnega sodišča z dne 7. junija 2013 – Spar Österreichische Warenhandels proti Komisiji
   (Zadeva T-405/08) (1)

   (Konkurenca - Koncentracije - Trg izdelkov za široko potrošnjo - Odločba, s katero je koncentracija razglašena za združljivo z notranjim trgom - Obveznosti - Očitna napaka pri presoji - Pravica do izjave - Obveznost obrazložitve)
   2013/C 225/135
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Spar Österreichische Warenhandels AG (Salzbourg, Avstrija) (zastopniki: sprva A. H. Bischke, S. Brack in D. Bräunlich, nato A. H. Bischke in D. Bräunlich, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva S. Noë, N. von Lingen in O. Weber, nato S. Noë in N. von Lingen, zastopniki, skupaj z M. Buntscheck, odvetnik)

      Intervenientka v podporo toženi stranki: Billa AG (Wiener Neudorf, Avstrija) (zastopniki: H. Wollmann, G. Drauz in F. Urlesberger, odvetniki)

      Predmet

   Razglasitev ničnosti Odločbe Komisije z dne 23. junija 2008, s katero je bila ob predpostavki, da bodo upoštevane predlagane zaveze, koncentracija podjetja Billa, ki je podjetje nemškega koncerna REWE, v obliki prevzema izključnega nadzora v avstrijskem podjetju ADEG (Zadeva COMP/M.5047 – REWE/ADEG), razglašena za združljivo s Skupnim trgom in delovanjem Sporazuma EGP.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Spar Österreichische Warenhandels AG se naloži plačilo lastnih stroškov ter stroškov, ki sta jih priglasili Evropska komisija in družba Billa AG.

      (1)  UL C 6, 10.1.2009.


title: Zadeva C-548/08: Tožba, vložena 9. decembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Švedski

text:
               7.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/23

         Tožba, vložena 9. decembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Švedski
   (Zadeva C-548/08)
   (2009/C 32/41)
   Jezik postopka: švedščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: H. Stølvbæk in U. Jonsson, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Švedska
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da Kraljevina Švedska, s tem da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/36/ES z dne 7. septembra 2005 (1) o priznavanju poklicnih kvalifikacij, ali v vsakem primeru, s tem da o teh predpisih ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;

               —

               Kraljevini Švedski naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos Direktive se je iztekel 20. oktobra 2007.

      (1)  UL L 255, str. 22.


title: Zadeva F-40/12: Tožba, vložena 20. marca 2012 – ZZ proti EASA

text:
               23.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 184/24

         Tožba, vložena 20. marca 2012 – ZZ proti EASA
   (Zadeva F-40/12)
   2012/C 184/53
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: A. G. Schwend, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska agencija za varnost v letalstvu

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe, s katero se tožeči stranki odpove pogodba o zaposlitvi, in zahtevek za povračilo škode, ki naj bi jo tožeča stranka utrpela zaradi te odpovedi in zaradi domnevnega nadlegovanja.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasi naj se ničnost odločbe o odpovedi pogodbe o zaposlitvi z dne 24. maja 2011, z vsemi finančnimi posledicami, ki iz tega izhajajo;

               —

               EASA naj se naloži plačilo zneska 301 559,04 EUR iz naslova povračila premoženjske škode;

               —

               EASA naj se naloži plačilo zneska 50 000,00 EUR iz naslova povračila nepremoženjske škode;

               —

               EASA naj se naloži plačilo zneska 250,00 EUR na dan med 23. majem 2011 in dnevom, ko bo vročena odločba iz naslova povračila nepremoženjske škode, ki je nastala zaradi nadlegovanja;

               —

               EASA naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva T-511/08: Tožba, vložena 27. novembra 2008 – Unity OSG FZE proti Svetu in EUPOL Afghanistan

text:
               7.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/44

         Tožba, vložena 27. novembra 2008 – Unity OSG FZE proti Svetu in EUPOL Afghanistan
   (Zadeva T-511/08)
   (2009/C 32/86)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Unity OSG FZE (Dubaj, Združeni arabski emirati) (zastopnika: C. Bryant in J. McEwen, odvetnika)

      Toženi stranki: Svet Evropske unije in policijska misija Evropske unije v Afganistanu (EUPOL Afghanistan)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               odločba policijske misije Evropske unije v Afganistanu („EUPOL Afghanistan“), ki je bila tožeči stranki sporočena z dopisom z dne 23. novembra 2007 in (i) s katero je bila zavrnjena ponudba tožeče stranke v zvezi z naročilom za opravljanje storitev varnostnih služb in osebnega varovanja v Afganistanu ter (ii) s katero je bilo naročilo oddano drugemu ponudniku, naj se razglasi za nično;

               —

               toženima strankama naj se v skladu s členom 87 Poslovnika Sodišča prve stopnje naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka je 19. decembra 2007 s policijsko misijo Evropske unije v Afganistanu (1) (v nadaljevanju: EUPOL Afghanistan) sklenila pogodbo o zagotavljanju storitev varnostnih služb. EUPOL Afghanistan je septembra 2008 objavil razpis za opravljanje storitev varnostnih služb in osebnega varovanja, ki je bil objavljen (2) na spletnem mestu Evropske komisije v zvezi s programom „EuropeAid“in v skladu z določbami naslova V poglavja 1 finančne uredbe 1605/2002 (3) (v nadaljevanju: finančna uredba) ter podrobnimi pravili za izvajanje finančne uredbe, vsebovanimi v Uredbi Komisije 2342/2002 (4).
   Tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti odločbe EUPOL Afghanistan z dne 23. novembra 2008, s katero je bila tožeča stranka obveščena, da njena ponudba ni bila uspešna in da bo naročilo oddano Armor Group, iz teh razlogov:
   Prvič, tožeča stranka zatrjuje, da je tožena stranka kršila načeli enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije na podlagi člena 89(1) finančne uredbe.
   Drugič, tožeča stranka trdi, da so bili kršeni pogoji glede stikov med naročnikom in ponudniki v postopku za oddajo javnega naročila na podlagi člena 99 finančne uredbe ter členov 120(2)(d) in 148 podrobnih pravil za izvajanje.
   Tretjič, kršena naj bi bila zahteva iz člena 121 podrobnih pravil za izvajanje, na podlagi katere mora biti razpis objavljen najprej v Uradnem listu Evropske unije, preden se objavi drugje. Po mnenju tožeče stranke je bila ta zahteva kršena, ker je bil razpis objavljen najprej na spletnem mestu EuropAid, namesto v Uradnem listu.
   Četrtič, tožeča stranka trdi, da je bila kršena zahteva glede spoštovanja minimalnih rokov v pospešenem omejenem postopku, določenem v členu 142(1) finančne uredbe.
   Petič, tožeča stranka zatrjuje, da tožena stranka ni spoštovala zahteve iz člena 158a podrobnih pravil za izvajanje glede obdobja mirovanja med odločbo o oddaji naročila in podpisom pogodbe. Poleg tega tožeča stranka uveljavlja, da tožena stranka ni predložila zadostne obrazložitve v skladu s členom 253 ES.

      (1)  Ustanovljena 30. maja 2007 na podlagi Skupnega ukrepa Sveta 2007/369/SZVP (UL L 139, str. 33).

      (2)  Obvestilo je bilo objavljeno v prilogi k Uradnemu listu z dne 7. oktobra 2008, 2008/S 194-255613.

      (3)  UL L 248, str. 1.

      (4)  UL L 357, str. 1.


title: Zadeva T-86/06: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 16. julija 2009 – Studio Bichara in drugi proti Komisiji

text:
               26.9.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 233/21

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 16. julija 2009 – Studio Bichara in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-86/06) (1)

   2009/C 233/41

      Jezik postopka: italijanščina

   Predsednik prvega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 121, 20.5.2006.


title: Zadeva C-425/12: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 12. decembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto – Portugalska) – Portgás – Sociedade de Produção e Distribuição de Gás, SA proti Ministério da Agricultura, do Mar, do Ambiente e do Ordenamento do Território (Postopki oddaje javnih naročil v vodnem, energetskem, transportnem in telekomunikacijskem sektorju — Direktiva 93/38/EGS — Neprenos v nacionalno pravo — Možnost države, da se na to direktivo sklicuje proti subjektu, ki je koncesionar za opravljanje javne službe, če ta akt ni bil prenesen v nacionalno pravo)

text:
               22.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 52/17

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 12. decembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto – Portugalska) – Portgás – Sociedade de Produção e Distribuição de Gás, SA proti Ministério da Agricultura, do Mar, do Ambiente e do Ordenamento do Território
   (Zadeva C-425/12) (1)

   (Postopki oddaje javnih naročil v vodnem, energetskem, transportnem in telekomunikacijskem sektorju - Direktiva 93/38/EGS - Neprenos v nacionalno pravo - Možnost države, da se na to direktivo sklicuje proti subjektu, ki je koncesionar za opravljanje javne službe, če ta akt ni bil prenesen v nacionalno pravo)
   2014/C 52/28
   Jezik postopka: portugalščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Portgás - Sociedade de Produção e Distribuição de Gás, SA

      Tožena stranka: Ministério da Agricultura, do Mar, do Ambiente e do Ordenamento do Território

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto - Portugalska – Razlaga členov 2(1)(b), 4(1) in 14(1)(c)(i) Direktive Sveta 93/38/EGS z dne 14. junija 1993 o usklajevanju postopkov naročanja naročnikov v vodnem, energetskem, transportnem in telekomunikacijskem sektorju (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 2, str. 194), kakor je bila spremenjena z Direktivo 98/4/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 1998 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 3, str. 91) – Neposredni učinek – Možnost države, da se na navedeno direktivo sklicuje proti subjektu, ki je koncesionar za opravljanje javne službe, če ta akt ni bil prenesen v nacionalno pravo

      Izrek

   Člene 4(1), 14(1)(c)(i) in 15 Direktive Sveta 93/38/EGS z dne 14. junija 1993 o usklajevanju postopkov naročanja naročnikov v vodnem, energetskem, transportnem in telekomunikacijskem sektorju, kakor je bila spremenjena z Direktivo 98/4/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 1998, je treba razlagati tako, da jih ni mogoče uveljavljati proti zasebnemu podjetju samo zato, ker je to izključni koncesionar za opravljanje javne službe, ki spada na osebno področje uporabe te direktive, če navedena direktiva še ni bila prenesena v notranji pravni red zadevne države članice.
   Tako podjetje, ki mu je na podlagi akta javnega organa naloženo, da pod nadzorom tega organa opravlja javno službo, in ki ima za to posebne pristojnosti, ki presegajo pristojnosti iz običajnih pravil, ki se uporabljajo pri odnosih med posamezniki, je zavezano k spoštovanju določb Direktive 93/38, kakor je bila spremenjena z Direktivo 98/4, organi države članice pa lahko zato proti njemu uveljavljajo te določbe.

      (1)  UL C 389, 15.12.2012.


title: Izbris zadeve T-228/04

text:
               11.6.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 143/44

         Izbris zadeve T-228/04 (1)

   (2005/C 143/83)

      (Jezik postopka: nizozemščina)

   S sklepom z dne 11. aprila 2005 je predsednik tretjega senata Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti odločil o izbrisu zadeve pod opr. št. T-228/04: Kraljevina Nizozemska proti Komisiji Evropskih skupnosti.

      (1)  UL C 247, 12.10.2002.


title: Zadeva C-145/11: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 19. julija 2012 – Evropska komisija proti Francoski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2001/82/ES — Zdravila za uporabo v veterinarski medicini — Decentralizirani postopek za pridobitev dovoljenja za promet z zdravilom za uporabo v veterinarski medicini v več državah članicah — Generična zdravila, podobna že odobrenim referenčnim zdravilom — Zavrnitev validacije vloge s strani države članice — Sestava in oblika zdravila)

text:
               29.9.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 295/10

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 19. julija 2012 – Evropska komisija proti Francoski republiki
   (Zadeva C-145/11) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2001/82/ES - Zdravila za uporabo v veterinarski medicini - Decentralizirani postopek za pridobitev dovoljenja za promet z zdravilom za uporabo v veterinarski medicini v več državah članicah - Generična zdravila, podobna že odobrenim referenčnim zdravilom - Zavrnitev validacije vloge s strani države članice - Sestava in oblika zdravila)
   2012/C 295/16
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: M. Šimerdová, A. Marghelis in O. Beynet, zastopniki)

      Tožena stranka: Francoska republika (zastopniki: G. de Bergues, S. Menez in R. Loosli-Surrans, zastopniki)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 32 in 33 Direktive 2001/82/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v veterinarski medicini (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 27, str. 3) – Decentralizirani postopek za pridobitev dovoljenja za promet v več kot eni državi članici – Generična zdravila, podobna že odobrenim referenčnim zdravilom – Zavrnitev validacije s strani države članice, ki temelji na znanstvenih razlogih, povezanih s sestavo zdravila in izbiro farmacevtske oblike – Načelo vzajemnega priznavanja

      Izrek

               1.

               Francoska republika s tem, da je zavrnila validacijo dveh vlog za dovoljenje za promet z zdraviloma za uporabo v veterinarski medicini, CT-Line 15 % Premix in CT-Line 15 % Oral Powder, v okviru decentraliziranega postopka iz Direktive 2001/82/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v veterinarski medicini, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2004/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004, ni izpolnila obveznosti iz členov 32 in 33 te direktive.

               2.

               Francoski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 160, 28.5.2011.


title: Zadeva C-502/04: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) z dne 3. avgusta 2004 v upravnem sporu med Ergünom Torunom in Stadt Augsburg, intervenienta: 1. Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht, 2. Landesanwaltschaft Bayern

text:
               5.2.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 31/14

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) z dne 3. avgusta 2004 v upravnem sporu med Ergünom Torunom in Stadt Augsburg, intervenienta: 1. Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht, 2. Landesanwaltschaft Bayern
   (Zadeva C-502/04)
   (2005/C 31/28)
   Jezik postopka: nemščina
   Bundesverwaltungsgericht je s sklepom z dne 3. avgusta 2004 v upravnem sporu med Ergünom Torunom in Stadt Augsburg, intervenienta: 1. Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht, 2. Landesanwaltschaft Bayern, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 7. decembra 2004, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Bundesverwaltungsgericht predlaga Sodišču, da odloči o naslednjih vprašanjih:

               1.

               Ali izgubi polnoletni otrok v Zvezni republiki Nemčiji že več kot tri leta zakonito zaposlenega turškega delavca, ki je s pomočniškim izpitom zaključil poklicno izobraževanje za poklic industrijski mehanik, pravico do prebivanja, ki izhaja iz pravice po členu 7(2) Sklepa št. 1/80 Pridružitvenega sveta EGS – Turčija (v nadaljevanju: Sklep 1/80), da se lahko prijavi na vsako delovno mesto – razen v primerih iz člena 14 Sklepa 1/80 in pri zapustitvi države članice gostiteljice brez opravičenih razlogov za daljše časovno obdobje – tudi v primeru, če je bil

                           a)

                           obsojen na enotno kazen zapora treh let zaradi ropa in kaznivih dejanj, povezanih z mamili, kazen – tudi kasneje – ni bila spremenjena v pogojno obsodbo in je celotno kazen prestal z vštetjem časa, prestanega v priporu?

                           b)

                           zakonito zaposlen kot delavec v Zvezni republiki Nemčiji in je tako sam pridobil in kasneje spet izgubil pravico do prebivanja, ki izhaja iz pravice do dostopa do zaposlitve po členu 6(1), pododstavek 2 ali 3, Sklepa 1/80?
                           Je do takšne izgube prišlo zato, ker

                                       aa.

                                       ni sprejel zaposlitve – v tem primeru: po več kot enoletni brezposelnosti – ki mu jo je ponudil zavod za zaposlovanje?

                                       bb.

                                       je bil zaradi ropa in kaznivih dejanj, povezanih z mamili, obsojen na enotno kazen zapora treh let, ta kazen – tudi kasneje – ni bila spremenjena v pogojno obsodbo, je celotno kazen prestal z vštetjem časa, prestanega v priporu, in v tem času ni bil iskalec zaposlitve na zakonitem trgu dela, ampak je po enem mesecu po izpustitvi iz pripora ponovno našel zaposlitev, ne da bi imel pravico do prebivanja po nacionalnem pravu države?

               2.

               V primeru, da je odgovor na vprašanje 1 pritrdilen: ali izgubi turški državljan pravico do prebivanja, ki izhaja iz pravice do dostopa do zaposlitve po členu 6(1), pododstavek 2 ali 3, Sklepa 1/80, pod pogoji, navedenimi zgoraj v vprašanju 1 b)?


title: Zadeva C-147/13: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 5. maja 2015 – Kraljevina Španija/Svet Evropske unije (Ničnostna tožba — Izvajanje okrepljenega sodelovanja — Enotni patent — Uredba (EU) št. 1260/2012 — Določbe s področja prevajanja — Načelo prepovedi diskriminacije — Člen 291 PDEU — Prenos pooblastil na organe, ki niso organi Evropske unije — Člen 118, drugi odstavek, PDEU — Pravna podlaga — Načelo avtonomije prava Unije)

text:
               29.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/5

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 5. maja 2015 – Kraljevina Španija/Svet Evropske unije
   (Zadeva C-147/13) (1)

   ((Ničnostna tožba - Izvajanje okrepljenega sodelovanja - Enotni patent - Uredba (EU) št. 1260/2012 - Določbe s področja prevajanja - Načelo prepovedi diskriminacije - Člen 291 PDEU - Prenos pooblastil na organe, ki niso organi Evropske unije - Člen 118, drugi odstavek, PDEU - Pravna podlaga - Načelo avtonomije prava Unije))
   (2015/C 213/08)
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Kraljevina Španija (zastopnika: E. Chamizo Llatas in S. Centeno Huerta, zastopnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopniki: T. Middleton, F. Florindo Gijón, M. Balta in L. Grønfeldt, zastopniki)

      Intervenienti v podporo tožene stranke: Kraljevina Belgija (zastopniki: C. Pochet, J.-C. Halleux in T. Materne, zastopniki), Češka republika (zastopnika: M. Smolek in J. Vláčil, zastopnika), Kraljevina Danska (zastopnika: C. Thorning in M. Wolff, zastopnika), Zvezna republika Nemčija (zastopniki: T. Henze, M. Möller in J. Kemper, zastopniki), Francoska republika (zastopniki: G. de Bergues, F.-X. Bréchot, D. Colas in N. Rouam, zastopniki), Veliko vojvodstvo Luksemburg, Madžarska (zastopnika: M. Fehér in K. Szíjjártó, zastopnika), Kraljevina Nizozemska (zastopnika: M. Bulterman in J. Langer, zastopnika), Kraljevina Švedska (zastopnika: A. Falk in C. Meyer-Seitz, zastopnika), Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopniki: M. Holt, zastopnik, skupaj z J. Stratfordom, QC, in T. Mitchesonom, barrister), Evropskegi parlament (zastopniki: M. Gómez-Leal, U. Rösslein in M. Dean, zastopniki), Evropska komisija (zastopniki: I. Martínez del Peral, T. van Rijn, B. Smulders in F. Bulst, zastopniki)

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Kraljevini Španiji se poleg plačila lastnih stroškov naloži plačilo stroškov, ki jih je priglasil Svet Evropske unije.

               3.

               Kraljevina Belgija, Češka republika, Kraljevina Danska, Zvezna republika Nemčija, Francoska republika, Veliko vojvodstvo Luksemburg, Kraljevina Nizozemska, Kraljevina Švedska, Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska, Evropski parlament in Evropska komisija nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 171, 15.6.2013.


title: Zadeva T-431/04: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 16. januarja 2009 – Italija proti Komisiji

text:
               21.3.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 69/53

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 16. januarja 2009 – Italija proti Komisiji
   (Zadeva T-431/04) (1)

   (2009/C 69/116)

      Jezik postopka: italijanščina

   Predsednik sedmega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 314, 18.12.2004.


title: Zadeva T-465/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 15. julija 2015 – AGC Glass Europe in drugi/Komisija (Konkurenca — Upravni postopek — Evropski trg avtomobilskega stekla — Objava sklepa o ugotovitvi kršitve člena 81 ES — Zavrnitev predloga za zagotovitev zaupnega obravnavanja informacij, ki jih Komisija namerava objaviti — Obveznost obrazložitve — Zaupnost — Poslovna skrivnost — Program prizanesljivosti — Zaupanje v pravo — Enako obravnavanje)

text:
               14.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 302/43

         Sodba Splošnega sodišča z dne 15. julija 2015 – AGC Glass Europe in drugi/Komisija
   (Zadeva T-465/12) (1)

   ((Konkurenca - Upravni postopek - Evropski trg avtomobilskega stekla - Objava sklepa o ugotovitvi kršitve člena 81 ES - Zavrnitev predloga za zagotovitev zaupnega obravnavanja informacij, ki jih Komisija namerava objaviti - Obveznost obrazložitve - Zaupnost - Poslovna skrivnost - Program prizanesljivosti - Zaupanje v pravo - Enako obravnavanje))
   (2015/C 302/55)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: AGC Glass Europe (Bruselj, Belgija); AGC Automotive Europe SA (Fleurus, Belgija); AGC France SAS (Boussois, Francija); AGC Flat Glass Italia Srl (Cuneo, Italija); AGC Glass UK Ltd (Northampton, Združeno kraljestvo); AGC Glass Germany GmbH (Wegberg, Nemčija) (zastopniki: L. Garzaniti, J. Blockx, P. Niggemann, A. Burckett St Laurent, odvetniki, in S. Ryan, solicitor)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: M. Kellerbauer, G. Meessen in P. Van Nuffel, agenti)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2012)5719 final z dne 6. avgusta 2012 o zavrnitvi predloga za zaupno obravnavanje, ki so ga družbe AGC Glass Europe SA, AGC Automotive Europe SA, AGC France SAS, AGC Flat Glass Italia Srl, AGC Glass UK Ltd in AGC Glass Germany GmbH vložile na podlagi člena 8 Sklepa predsednika Komisije 2011/695/EU z dne 13. oktobra 2011 o funkciji in mandatu pooblaščenca za zaslišanje v nekaterih konkurenčnih postopkih (zadeva COMP/39.125 – Avtomobilsko steklo).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbam AGC Glass Europe SA, AGC Automotive Europe SA, AGC France SAS, AGC Flat Glass Italia Srl, AGC Glass UK Ltd in AGC Glass Germany GmbH se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 379, 8.12.2012.


title: Združene zadeve T-373/10, T-374/10, T-382/10 in T-402/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. septembra 2013 – Villeroy & Boch Austria in drugi proti Komisiji ( „Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Belgijski, nemški, francoski, italijanski, nizozemski in avstrijski trg kopalniške opreme — Sklep o ugotovitvi kršitve člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma o EGP — Usklajevanje zvišanja cen in izmenjava občutljivih poslovnih podatkov — Enotna kršitev — Pripis odgovornosti za kršitveno ravnanje — Dokaz — Globe — Smernice o načinu določanja zneska glob iz leta 2006 de 2006 — Prepoved retroaktivnosti — Razumen rok“ )

text:
               9.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 325/24

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. septembra 2013 – Villeroy & Boch Austria in drugi proti Komisiji
   (Združene zadeve T-373/10, T-374/10, T-382/10 in T-402/10) (1)

   (Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Belgijski, nemški, francoski, italijanski, nizozemski in avstrijski trg kopalniške opreme - Sklep o ugotovitvi kršitve člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma o EGP - Usklajevanje zvišanja cen in izmenjava občutljivih poslovnih podatkov - Enotna kršitev - Pripis odgovornosti za kršitveno ravnanje - Dokaz - Globe - Smernice o načinu določanja zneska glob iz leta 2006 de 2006 - Prepoved retroaktivnosti - Razumen rok)
   2013/C 325/40
   Jeziki postopka: nemščina, francoščina in nizozemščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Villeroy & Boch Austria GmbH (Mondsee, Avstrija) (zastopniki: A. Reidlinger, S. Dethof, M. Klusmann in K. Blau-Hansen, odvetniki) (zadeva T-373/10), Villeroy & Boch AG (Mettlach, Nemčija) (zastopnika: M. Klusmann, odvetnik, S. Thomas, profesor) (zadeva T-374/10), Villeroy et Boch SAS (Pariz, Francija) (zastopniki: J. Philippe, K. Blau-Hansen, odvetnika, in A. Villette, solicitor) (zadeva T-382/10) in Villeroy & Boch – Belgium (Bruselj, Belgija) (zastopniki: O. Brouwer, J. Blockx in N. Lorjé, odvetniki) (zadeva T 402/10)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: v zadevi T-373/10, sprva F. Castillo de la Torre, R. Sauer, F. Ronkes Agerbeek in A. Antoniadis, nato F. Castillo de la Torre, R. Sauer in F. Ronkes Agerbeek, zastopniki, skupaj z G. van der Walom in M. van Heezikom, odvetnikoma; v zadevi T-374/10, A. Antoniadis, R. Sauer in F. Ronkes Agerbeek; v zadevi T-382/10, F. Castillo de la Torre, F. Ronkes Agerbeek in N. von Lingen, zastopniki, skupaj z G. van der Walom in M. van Heezikom; in v zadevi T-402/10, F. Castillo de la Torre, F. Ronkes Agerbeek, skupaj z G. van der Walom in M. van Heezikom)

      Predmet

   Razglasitev delne ničnosti Sklepa Komisije C(2010) 4185 final z dne 23. junija 2010 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma o EGP (zadeva COMP/39.092 – Kopalniška oprema) v delu, v katerem se nanaša na tožeče stranke, in, podredno, znižanje zneska globe, ki jim je naložena.

      Izrek

               1.

               V zadevah T-373/10, T-382/10 in T-402/10 se tožbe zavrnejo.

               2.

               V zadevi T-374/10 se člen 1(7) Sklepa Komisije C(2010) 4185 final z dne 23. junija 2010 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma o EGP (zadeva COMP/39.092 – Kopalniška oprema) razglasi za ničnega v delu, v katerem je ugotovljeno, da je bila družba Villeroy & Boch AG pred 12. oktobrom 1994 udeležena v omejevalnem sporazumu v sektorju kopalniške opreme v Belgiji, Nemčiji, Franciji, Italiji, na Nizozemskem in v Avstriji.

               3.

               V zadevi T-374/10 se tožba v preostalem zavrne.

               4.

               Družbe Villeroy & Boch Austria GmbH, Villeroy et Boch SAS in Villeroy & Boch – Belgium nosijo svoje stroške in stroške, ki jih je Evropska komisija priglasila v zadevah T-373/10, T-382/10 in T-402/10.

               5.

               Družba Villeroy & Boch AG nosi sedem osmin svojih stroškov in sedem osmin stroškov, ki jih je Komisija priglasila v zadevi T-374/10.

               6.

               Komisija nosi osmino svojih stroškov in osmino stroškov, ki jih je družba Villeroy & Boch AG priglasila v zadevi T-374/10.

      (1)  UL C 301, 6.11.2010.


title: Zadeva T-465/09: Tožba, vložena 19. novembra 2009 – Jurašinović proti Svetu

text:
               30.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/59

         Tožba, vložena 19. novembra 2009 – Jurašinović proti Svetu
   (Zadeva T-465/09)
   2010/C 24/105
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Ivan Jurašinović (Angers, Francija) (zastopnik: M. Jarry, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Za nično naj se razglasi odločba z dne 22. septembra 2009, s katero je bil tožeči stranki odobren le delni dostop do naslednjih dokumentov: Poročila opazovalcev Evropske unije, ki so bili na Hrvaškem na območju Knina od 1. do 31. avgusta 1995;

               —

               Svetu EU – generalni sekretariat naj se naloži, da odobri elektronski dostop do vseh zahtevanih dokumentov;

               —

               Svetu EU naj se naloži, naj tožeči stranki plača znesek 2 000 EUR brez davkov, kar pomeni 2 392 EUR z davki za sodne stroške skupaj z obrestmi po obrestni meri ECB na dan vpisa tožbe v register.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   S to tožbo tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti odločbe z dne 22. septembra 2009, s katero ji je bil zavrnjen celovit dostop do poročil opazovalcev Evropske unije, ki so bili na Hrvaškem na območju Knina od 1. do 31. avgusta 1995.
   V utemeljitev tožbe tožeča stranka navaja tri tožbene razloge:

               —

               varstvo javnega interesa glede mednarodnih odnosov v skladu s členom 4(1) Uredbe (ES) št. 1049/2001 (1) ni bilo oslabljeno, ker:

                           —

                           za zadevne dokumente ni mogla veljati nobena posebna zaščita; in

                           —

                           tudi če bi za zahtevane dokumente lahko veljala posebna zaščita, člen 4(7) Uredbe št. 1049/2001 določa, da „izjeme, določene v odstavkih od 1 do 3, veljajo le za obdobje, ko je varstvo utemeljeno z vsebino dokumenta“. Polovica najdaljšega obdobja varstva, določenega v členu 4(7), je potekla, kar upravičuje dopustitev dostopa do zahtevanih dokumentov;

                           —

                           nazadnje – dokumenti, katerih razkritje je zahtevano, niso dokumenti občutljive narave v smislu člena 9 Uredbe št. 1049/2001;

               —

               varstvo javne varnosti v skladu s členom 4(1) Uredbe št. 1049/2001 ni bilo oslabljeno, ker:

                           —

                           okoliščina, da so se tretje osebe izražale v teh dokumentih na „zaupen način“, ni upoštevna, saj Uredba št. 1049/2001 institucijam ne dovoljuje zavrnitve dostopa do dokumentov zaradi varstva hipotetičnih „tretjih oseb“;

                           —

                           obrazložitev Sveta, ki se nanaša na „varstvo“ telesne celovitosti opazovalcev, prič in virov nanaša na varstvo zasebnih interesov teh oseb in ne na javno varnost; in

                           —

                           ima Svet vedno možnost, da – za uskladitev potrebe po zaupnosti glede določenih oseb z javnim interesom – omeji dostop javnosti do zahtevanih dokumentov, tako da v teh dokumentih prekrije poimenska sklicevanja, ki omogočajo identifikacijo „tretjih oseb“.

               —

               zahtevani dokumenti so bili že prej razkriti.

      (1)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL L 145, str. 43).


title: Združeni zadevi C-464/13 in C-465/13: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 11. marca 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesarbeitsgericht – Nemčija) – Europäische Schule München/Silvana Oberto (C-464/13), Barbara O’Leary (C-465/13) (Predhodno odločanje — Statut Evropskih šol — Pristojnost odbora Evropskih šol za pritožbe za odločanje o pogodbi o zaposlitvi za določen čas, sklenjeni med evropsko šolo in učiteljem, ki ga ni dodelila ali napotila država članica)

text:
               4.5.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 146/2

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 11. marca 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesarbeitsgericht – Nemčija) – Europäische Schule München/Silvana Oberto (C-464/13), Barbara O’Leary (C-465/13)
   (Združeni zadevi C-464/13 in C-465/13) (1)

   ((Predhodno odločanje - Statut Evropskih šol - Pristojnost odbora Evropskih šol za pritožbe za odločanje o pogodbi o zaposlitvi za določen čas, sklenjeni med evropsko šolo in učiteljem, ki ga ni dodelila ali napotila država članica))
   (2015/C 146/02)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesarbeitsgericht

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Europäische Schule München

      Toženi stranki: Silvana Oberto (C-464/13) in Barbara O’Leary (C-465/13)

      Izrek

               1.

               Člen 27(2), prvi pododstavek, prvi stavek, Konvencije o Statutu Evropskih šol, sklenjene v Luxembourgu 21. junija 1994 med državami članicami in Evropskimi skupnostmi, je treba razlagati tako, da učitelji s krajšim delovnim časom, zaposleni na evropski šoli, ki jih niso napotile države članice, spadajo med osebe, ki so zajete v tej določbi, drugače kot upravno in pomožno osebje, ki je iz te določbe izključeno.

               2.

               Člen 27(2), prvi pododstavek, prvi stavek, Konvencije o Statutu Evropskih šol je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da se dogovor o omejitvi trajanja delovnega razmerja iz pogodbe o zaposlitvi, sklenjene med šolo in učiteljem s krajšim delovnim časom, šteje za akt, ki učitelju s krajšim delovnim časom škoduje.

               3.

               Člen 27(2), prvi pododstavek, prvi stavek, Konvencije o Statutu Evropskih šol je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da akt, ki ga ravnatelj evropske šole sprejme pri izvajanju svojih pooblastil, načeloma spada v to določbo. Točke 1.3, 3.2 in 3.4 Pogojev za zaposlitev učiteljev s krajšim delovnim časom, zaposlenih med 1. septembrom 1994 in 31. avgustom 2011, je treba razlagati tako, da ima v sporu glede zakonitosti dogovora o omejitvi trajanja delovnega razmerja iz pogodbe o zaposlitvi, sklenjene med učiteljem s krajšim delovnim časom in tem ravnateljem, izključno pristojnost odbor Evropskih šol za pritožbe.

      (1)  UL C 336, 16.11.2013.


title: Zadeva F-6/07: Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 8. maja 2008 – Suvikas proti Svetu (Javni uslužbenci – Začasni uslužbenci – Procesno vprašanje – Zaupni dokumenti – Nezakonito pridobljeni dokumenti – Izločitev dokumentov – Zaposlitev – Prosto delovno mesto – Nezakonita zavrnitev prošnje za zaposlitev – Razglasitev ničnosti – Odškodninska tožba – Izguba možnosti za zaposlitev – Prosoja ex aequo et bono )

text:
               21.6.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 158/23

         Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 8. maja 2008 – Suvikas proti Svetu
   (Zadeva F-6/07)
   (Javni uslužbenci - Začasni uslužbenci - Procesno vprašanje - Zaupni dokumenti - Nezakonito pridobljeni dokumenti - Izločitev dokumentov - Zaposlitev - Prosto delovno mesto - Nezakonita zavrnitev prošnje za zaposlitev - Razglasitev ničnosti - Odškodninska tožba - Izguba možnosti za zaposlitev - Prosoja ex aequo et bono)
   (2008/C 158/39)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Risto Suvikas (Helsinki, Finska) (zastopnik: M.-A. Lucas, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Arpio Santacruz in I. Šulce, zastopnika)
   Predmet zadeve
   Razglasitev ničnosti odločbe Posvetovalnega izbirnega odbora, da se tožeče stranke ne vpiše na seznam najboljših izbranih kandidatov za prosto delovno mesto Sveta B/024, ter razglasitev ničnosti tega seznama in odločb Sveta, da za prosta delovna mesta izbere kandidate s seznama in da ne izbere tožeče stranke – Odškodninski zahtevek.
   Izrek sodbe

               1)

               Dokumente, ki jih je predložil R. Suvikas v prilogah A 14 do A 16 k tožbi, se izloči iz spisa v tej zadevi.

               2)

               Odločba organa, pristojnega za sklepanje pogodb, z dne 20. februarja 2006, da se na seznam najboljših kandidatov za izbor začasnih uslužbencev za Svet/B/024 ne vpiše R. Suvikasa, se razglasi za nično.

               3)

               Svetu Evropske unije se naloži, da plača R. Suvikasu odškodnino v višini 20 000 eurov za materialno škodo, ki jo je R. Suvikas utrpel.

               4)

               V preostalem delu se tožba zavrne.

               5)

               Svetu Evropske unije naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-128/14: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 28. aprila 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Staatssecretaris van Financiën/Het Oudeland Beheer BV (Predhodno odločanje — Obdavčenje — DDV — Obdavčljive transakcije — Uporaba blaga, pridobljenega „v okviru dejavnosti“, za namene dejavnosti — Obravnava kot dobava, opravljena za plačilo — Davčna osnov)

text:
               4.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 243/5

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 28. aprila 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Staatssecretaris van Financiën/Het Oudeland Beheer BV
   (Zadeva C-128/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Obdavčenje - DDV - Obdavčljive transakcije - Uporaba blaga, pridobljenega „v okviru dejavnosti“, za namene dejavnosti - Obravnava kot dobava, opravljena za plačilo - Davčna osnov))
   (2016/C 243/03)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Vložnik kasacijske pritožbe: Staatssecretaris van Financiën

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Het Oudeland Beheer BV

      Izrek

               1.

               Člen 11(A)(1)(b) Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS), kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 95/7/ES z dne 10. aprila 1995, je treba razlagati tako, da je mogoče vrednost stvarne pravice, ki svojemu imetniku omogoča uporabo nepremičnine, in stroške dokončanja gradnje poslovne stavbe, zgrajene na zadevnem zemljišču, vključiti v davčno osnovo za dobavo v smislu člena 5(7)(a) te direktive, kakor je bila spremenjena, če je davčni zavezanec že plačal davek na dodano vrednost za to vrednost in te stroške, vendar ga je tudi takoj in v celoti odbil.

               2.

               V položaju, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, v katerem je bilo zemljišče s stavbo v gradnji na njem pridobljeno z ustanovitvijo stvarne pravice, ki imetniku daje pravico do uporabe teh nepremičnin, je treba člen 11(A)(1)(b) Šeste direktive 77/388, kakor je bila spremenjena z Direktivo 95/7, razlagati tako, da vrednost te stvarne pravice, ki mora biti vključena v davčno osnovo za dobavo v smislu člena 5(7)(a) navedene direktive, ustreza vrednosti zneskov, ki jih je treba plačati vsako leto v času preostalega trajanja dednega zakupa, iz katerega izhaja ta stvarna pravica, in ki so popravljeni ali kapitalizirani po metodi, kakršna je bila uporabljena za določitev vrednosti ustanovitve dedne zakupne pravice.

      (1)  UL C 159, 26.5.2014.


title: Zadeva C-482/09: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 22. septembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Združeno kraljestvo) – Budějovický Budvar, národní podnik proti Anheuser-Busch, Inc. (Znamke — Direktiva 89/104/EGS — Člen 9(1) — Pojem dopustitev — Omejitev kot posledica dopustitve — Začetek teka roka za omejitev — Pogoji, potrebni za začetek teka roka za omejitev — Člen 4(1)(a) — Registracija dveh enakih znamk, ki označujeta enako blago — Funkcije znamke — Poštena sočasna uporaba)

text:
               12.11.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 331/3

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 22. septembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Združeno kraljestvo) – Budějovický Budvar, národní podnik proti Anheuser-Busch, Inc.
   (Zadeva C-482/09) (1)

   (Znamke - Direktiva 89/104/EGS - Člen 9(1) - Pojem „dopustitev“ - Omejitev kot posledica dopustitve - Začetek teka roka za omejitev - Pogoji, potrebni za začetek teka roka za omejitev - Člen 4(1)(a) - Registracija dveh enakih znamk, ki označujeta enako blago - Funkcije znamke - Poštena sočasna uporaba)
   2011/C 331/04
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Budějovický Budvar, národní podnik

      Tožena stranka: Anheuser-Busch, Inc.

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Razlaga členov 4(1)(a) in 9(1) Direktive 89/104/EGS: Prva Direktiva Sveta z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (UL L 40, str. 1) – Omejitev kot posledica dopustitve – Pojem „dopustitev“ – Pojem Skupnosti? – Možnost uporabe nacionalnega prava na tem področju, vključno s pravili v zvezi s pošteno sočasno uporabo dveh enakih znamk

      Izrek

               1.

               Dopustitev v smislu člena 9(1) Prve Direktive Sveta z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (89/104/EGS) je pojem prava Unije in ni mogoče šteti, da je imetnik prejšnje znamke dopustil dolgotrajno in splošno uveljavljeno pošteno uporabo s strani tretje osebe poznejše znamke, enake znamki imetnika, za katero je že dolgo vedel, če ni imel možnosti tej uporabi nasprotovati.

               2.

               Registracija prejšnje znamke v zadevni državi članici ni potreben pogoj za začetek teka roka za omejitev iz člena 9(1) Direktive 89/104. Pogoji, potrebni za začetek teka roka za omejitev kot posledico dopustitve, ki jih mora preveriti nacionalno sodišče, so, prvič, registracija poznejše znamke v zadevni državi članici, drugič, dejstvo, da je bila ta znamka registrirana v dobri veri, tretjič, uporaba poznejše znamke s strani njenega imetnika v državi članici, v kateri je bila registrirana, in, četrtič, imetnik prejšnje znamke mora vedeti za registracijo poznejše znamke in njeno uporabo po registraciji.

               3.

               Člen 4(1)(a) Direktive 89/104 je treba razlagati tako, da imetnik prejšnje znamke pri dolgotrajni pošteni sočasni uporabi dveh enakih znamk ne more doseči ugotovitve ničnosti poznejše znamke, ki označuje enako blago, če v okoliščinah, kot so te v postopku v glavni stvari, ta uporaba ne vpliva oziroma ne more vplivati na bistveno funkcijo znamke, ki je potrošniku jamčiti za poreklo blaga ali storitve.

      (1)  UL C 24, 30.1.2010.


title: Zadeva T-24/06: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 6. oktobra 2009 – MABB proti Komisiji ( Državne pomoči — Prizemna digitalna televizija — Pomoč, ki so jo odobrili nemški organi ponudnikom televizijskih programov, ki uporabljajo omrežje prizemne digitalne televizije (DVB-T) v regiji Berlin-Brandenburg — Odločba, s katero je pomoč razglašena za nezdružljivo s skupnim trgom in s katero je bilo odrejeno njeno vračilo — Ničnostna tožba — Pomanjkanje posamične zadevnosti — Nedopustnost )

text:
               21.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/39

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 6. oktobra 2009 – MABB proti Komisiji
   (Zadeva T-24/06) (1)

   („Državne pomoči - Prizemna digitalna televizija - Pomoč, ki so jo odobrili nemški organi ponudnikom televizijskih programov, ki uporabljajo omrežje prizemne digitalne televizije (DVB-T) v regiji Berlin-Brandenburg - Odločba, s katero je pomoč razglašena za nezdružljivo s skupnim trgom in s katero je bilo odrejeno njeno vračilo - Ničnostna tožba - Pomanjkanje posamične zadevnosti - Nedopustnost“)
   2009/C 282/73
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Medienanstalt Berlin-Brandenburg (MABB) (Berlin, Nemčija) (zastopniki: sprva M. Schütte, odvetnik in B. Immenkamp, solicitor, nato M. Schütte)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: H. van Vliet in K. Gross, zastopnika)

      Intervenient v podporo tožene stranke: Deutscher Kabelverband e.V. (Berlin, Nemčija) (zastopniki: K. Struckmann, C. Arhold in N. Wimmer, odvetniki)

      Predmet

   Tožba za razglasitev ničnosti odločbe Komisije 2006/513/ES z dne 9. novembra 2005 o državni pomoči Zvezne republike Nemčije za uvedbo digitalne prizemne televizije (DVB-T) v Berlin-Brandenburgu (UL 2006, L 200, str. 14).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne kot nedopustna.

               2.

               Medienanstalt Berlin-Brandenburg (MABB) se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 86, 8.4.2006.


title: Zadeva C-36/14: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 10. septembra 2015 – Evropska komisija/Republika Poljska (Neizpolnitev obveznosti države — Notranji trg z zemeljskim plinom — Direktiva 2009/73/ES — Državno posredovanje v obliki obveznosti uporabe cen za dobavo, ki jih odobri nacionalni organ — Časovno neomejen ukrep — Neobstoj obveznega nadzora v rednih intervalih glede nujnosti tega ukrepa in načinov njegove uporabe — Uporaba za neomejen krog odjemalcev brez razlikovanja med strankami ali različnimi položaji — Sorazmernost)

text:
               3.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 363/7

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 10. septembra 2015 – Evropska komisija/Republika Poljska
   (Zadeva C-36/14) (1)

   ((Neizpolnitev obveznosti države - Notranji trg z zemeljskim plinom - Direktiva 2009/73/ES - Državno posredovanje v obliki obveznosti uporabe cen za dobavo, ki jih odobri nacionalni organ - Časovno neomejen ukrep - Neobstoj obveznega nadzora v rednih intervalih glede nujnosti tega ukrepa in načinov njegove uporabe - Uporaba za neomejen krog odjemalcev brez razlikovanja med strankami ali različnimi položaji - Sorazmernost))
   (2015/C 363/08)
   Jezik postopka: poljščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: K. Herrmann in M. Patakia, agenta)

      Tožena stranka: Republika Poljska (zastopnik: B. Majczyna, agent)

      Izrek

               1.

               Republika Poljska z uporabo sistema državnega posredovanja v obliki časovno neomejene obveznosti za energetska podjetja, da za dobavo zemeljskega plina uporabljajo cene, ki jih odobri predsednik Urzad Regulacji Energetyki (regulativni organ na energetskem področju), pri čemer nacionalno pravo uprave v zvezi s to obveznostjo ne zavezuje k temu, da bi v rednih intervalih preverjala nujnost in način njene uporabe v plinskem sektorju glede na njegov razvoj, in se ta obveznost uporablja za neomejen krog odjemalcev ali strank brez razlikovanja med strankami ali glede na njihov položaj v okviru različnih kategorij strank, ni izpolnila obveznosti iz odstavka 1 člena 3 Direktive 2009/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 2003/55/ES v povezavi z odstavkom 2 tega člena.

               2.

               Republiki Poljski se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 85, 22.3.2014.


title: Zadeva T-156/11: Tožba, vložena 15. marca 2011 – Since Hardware (Guangzhou) proti Svetu

text:
               16.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 120/18

         Tožba, vložena 15. marca 2011 – Since Hardware (Guangzhou) proti Svetu
   (Zadeva T-156/11)
   2011/C 120/40
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Since Hardware (Guangzhou) Co., Ltd (Guangzhou, Ljudska republika Kitajska) (zastopnika: V. Akritidis in Y. Melin, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predloga tožeče stranke

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 1243/2010 z dne 20. decembra 2010 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz likalnih desk s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, ki jih proizvaja družba Since Hardware (Guangzhou) Co., Ltd. (1) za nično;

               —

               Svetu naloži plačilo vseh stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog v zvezi s tem, da naj se prvotna preiskava, začeta na podlagi člena 5 temeljne uredbe (2), ne bi smela nanašati na posamično družbo, temveč bi se morala nanašati na eno ali več držav in na vse tamkajšnje proizvajalce. V zvezi s tem tožeča stranka trdi:

                           —

                           da je izpodbijana uredba v nasprotju s členom 5 temeljne uredbe in zlasti njegovim odstavkom 9, v povezavi s členom 17 te uredbe in razlaganim v skladu s pravom STO, ker naj ta člen ne bi dovoljeval uvedbe novega protidampinškega postopka proti eni družbi;

                           —

                           da izpodbijana uredba krši člen 9 od (4) do (6) temeljne uredbe, razlagan v skladu s pravom STO, ker naj ta člen ne bi dovoljeval uvedbe protidampinških dajatev proti eni sami družbi, temveč naj bi zahteval uvedbo dajatev proti vsem družbam v eni ali več državah;

                           —

                           da izpodbijana uredba krši člen 9(3) temeljne uredbe, v skladu s katerim je lahko dajatev nič družbe, zajete s protidampinškim postopkom, predmet pregleda le v skladu s preiskavo za pregled, uvedeno na podlagi člena 11(3) temeljne uredbe; podredno, tožeča stranka trdi, da je Komisija de facto opravila pregled njene dajatve nič v nasprotju s členom 9(3) temeljne uredbe, razlaganim v skladu s poročilom pritožbenega organa STO.

               2.

               Drugi tožbeni razlog v zvezi s kršitvijo člena 3 temeljne uredbe in zlasti njegovih odstavkov 2, 3 in 5, ker naj bi bile protidamšinške dajatve naložene, ne da bi bilo dokazano, da je industriji Unije med obdobjem preiskave nastala škoda.

               3.

               Tretji tožbeni razlog v zvezi s kršitvijo prava Unije, ker je bilo odločeno, da se tožeči stranki ne prizna tržnogospodarska obravnava. Glede tega tožeča stranka trdi:

                           —

                           da je bila odločitev, da se ji ne prizna tržnogospodarska obravnava, sprejeta glede na to, da je bila Komisija seznanjena z učinkom take zavrnitve na damping tožeče stranke, v nasprotju s členom 2(7)(c), zadnja alinea, temeljne uredbe, kakor se razlaga s sodno prasko Splošnega sodišča;

                           —

                           dokazno breme, ki ga je Komisija naložila tožeči stranki, za dokaz, da deluje v tržnem gospodarstvu, je pretirano in je v nasprotju s splošnimi načeli prava Unije in zlasti načelom dobrega upravljanja.

      (1)  UL L 338, str. 22.

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL L 343, str. 51).


title: Zadeva C-501/06: Pritožba, ki jo je 11. decembra 2006 vložila GlaxoSmithKline Services Unlimited (GSK), nekdanja Glaxo Wellcome plc zoper sodbo Sodišča prve stopnje (četrti razširjeni senat), z dne 27. septembra 2006 v zadevi T-168/01, GlaxoSmithKline Services Unlimited proti Komisiji Evropskih skupnosti

text:
               24.2.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 42/11

         Pritožba, ki jo je 11. decembra 2006 vložila GlaxoSmithKline Services Unlimited (GSK), nekdanja Glaxo Wellcome plc zoper sodbo Sodišča prve stopnje (četrti razširjeni senat), z dne 27. septembra 2006 v zadevi T-168/01, GlaxoSmithKline Services Unlimited proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva C-501/06)
   (2007/C 42/18)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Pritožnica: GlaxoSmithKline Services Unlimited, nekdanja Glaxo Wellcome plc (zastopniki: I. Forrester QC, J. Venit, member of the New York Bar, S. Martínez Lage, abogado, A. Komninos, Δικηγόρος, A. Schulz, Rechtsanwalt)

      Druge stranke v postopku: Komisija Evropskih skupnosti, European Association of Euro Pharmaceutical Companies (EAEPC), Bundesverband der Arzneimittel-Importeure eV, Spain Pharma, SA, Asociación de exportadores españoles de productos farmacéuticos (Aseprofar)
   Predlogi pritožnice:

               —

               razveljavitev sodbe Sodišča prve stopnje, v delu, v katerem je bil zavrnjen predlog GSK za razglasitev ničnosti člena 1 izpodbijane odločbe, ali sprejetje drugih ustreznih pravičnih ukrepov.

               —

               naložitev plačila stroškov GSK.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožnica trdi, da je treba izpodbijano sodbo razveljaviti, v delu, v katerem je zavrnjen predlog GSK za razglasitev ničnosti člena 1 izpodbijane odločbe, na naslednji podlagi:

               —

               Sodišče prve stopnje je napačno ugotovilo, da splošni prodajni pogoji ustvarjajo znatne protikonkurenčne učinke in zato kršijo člen 81(1) ES, ker ni pravilno ocenilo njihovega pravnega in ekonomskega konteksta. Nadalje (i) cenovna konkurenca med distributerji, na katero se Sodišče prve stopnje sklicuje v svoji sodbi je sama posledica izkrivljanja trga in (ii) Sodišče prve stopnje se je sklicevalo na zatrjevano prednost, ki bi jo lahko imeli končni potrošniki v državah uvoza zaradi nastopanja španskih prodajalcev grosistov v konkurenci med distributerji.

               —

               Sodišče prve stopnje ni bilo pristojno za ugotavljanje dejstev glede možnega učinka na paciente in na tiste, ki so za zdravila plačali, ker za to ni podlage v izpodbijani odločbi Komisije.


title: Zadeva T-364/15: Tožba, vložena 4. julija 2015 – ADR Center/Komisija

text:
               14.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 302/63

         Tožba, vložena 4. julija 2015 – ADR Center/Komisija
   (Zadeva T-364/15)
   (2015/C 302/78)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ADR Center Srl (Rim, Italija) (zastopnik: L. Tantalo, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Sklep Komisije C (2015) 3117 final z dne 4. maja 2015 razglasi za ničen,

               —

               podredno, ugotovi, da so sprejemljivi vsi stroški, ki jih je Komisija štela za nedopustne,

               —

               toženi stranki in vsem intervenientom naloži plačilo stroškov tožeče stranke, nastalih v tem postopku, v znesku, ki naj ga pravično določi Splošno sodišče.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: izpodbijani sklep je treba razglasiti za ničen, ker Komisija ni pristojna za sprejetje naloga za izterjavo v pogodbenih zadevah.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: izpodbijani sklep je treba razglasiti za ničen, ker temelji na napačno ugotovljenem dejanskem stanju in na napačni presoji.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: izpodbijani sklep je treba razglasiti za ničen, ker je Komisija zlorabila svoja pooblastila.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: izpodbijani sklep je treba razglasiti za ničen, ker je Komisija kršila obveznost obrazložitve.


title: Zadeva T-3/16: Tožba, vložena 4. januarja 2016 – Allstate Insurance/UUNT (DRIVEWISE)

text:
               29.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 78/34

         Tožba, vložena 4. januarja 2016 – Allstate Insurance/UUNT (DRIVEWISE)
   (Zadeva T-3/16)
   (2016/C 078/46)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Allstate Insurance Company (Northfield, Združene države) (zastopnik: G. Würtenberger, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Skupnosti „DRIVEWISE“ – Prijava št. 13 455 019

      Izpodbijana odločba: Odločba drugega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 8. oktobra 2015 v zadevi R 956/2015-2

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo drugega odbora za pritožbe z dne 8. oktobra 2015 v zadevi R 956/2015-2 v zvezi s prijavo znamke Skupnosti št. 013 455 019 „DRIVEWISE“;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Navajana tožbena razloga

               —

               kršitev členov 7(1)(b), 7(1)(c) in 7(2) Uredbe št. 207/2009;

               —

               kršitev člena 75 Uredbe št. 207/2009.


title: Združeni zadevi C-244/11 in C-245/10: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 22. septembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht – Nemčija) – Mesopotamia Broadcast A/S METV (C-244/10), Roj TV A/S (C-245/10) proti Bundesrepublik Deutschland (Direktiva 89/552/EGS — Dejavnosti razširjanja televizijskih programskih vsebin — Možnost države članice, da na svojem ozemlju prepove dejavnost izdajatelja televizijskega programa s sedežem v drugi državi članici — Razlog neupoštevanja ideje razumevanja med narodi)

text:
               12.11.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 331/4

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 22. septembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht – Nemčija) – Mesopotamia Broadcast A/S METV (C-244/10), Roj TV A/S (C-245/10) proti Bundesrepublik Deutschland
   (Združeni zadevi C-244/11 in C-245/10) (1)

   (Direktiva 89/552/EGS - Dejavnosti razširjanja televizijskih programskih vsebin - Možnost države članice, da na svojem ozemlju prepove dejavnost izdajatelja televizijskega programa s sedežem v drugi državi članici - Razlog neupoštevanja ideje razumevanja med narodi)
   2011/C 331/06
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesverwaltungsgericht

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Mesopotamia Broadcast A/S METV (C-244/10), Roj TV A/S (C-245/10)

      Tožena stranka: Bundesrepublik Deutschland

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Bundesverwaltungsgericht – Razlaga členov 2a in 22a Direktive Sveta z dne 3. oktobra 1989 o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju dejavnosti razširjanja televizijskih programov (UL 1989, L 298, str. 23), kakor je bila spremenjena z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 97/36/ES z dne 30. junija 1997 (UL 1997, L 202, str. 60) – Prepoved dejavnosti zaradi neupoštevanja ideje razumevanja med narodi, ki jo organi države članice očitajo izdajatelju televizijskih programov druge države članice – Izključitev pristojnosti države članice, da na svojem ozemlju ne omogoča sprejemanja televizijskih oddaj iz drugih držav članic iz razlogov, ki spadajo na področja, ki so usklajena z Direktivo 89/552/EGS – Upoštevanje neupoštevanja ideje razumevanja med narodi kot razlog za prepoved, ki spada na področja, ki so usklajena s to direktiva.

      Izrek

   Člen 22a Direktive Sveta z dne 3. oktobra 1989 o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju dejavnosti razširjanja televizijskih programov (89/552/EGS), kakor je bila spremenjena z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 97/36/ES z dne 30. junija 1997, je treba razlagati tako, da je dejansko stanje, kot je to v postopku v glavni stvari, ki ga ureja nacionalno pravo, ki prepoveduje neupoštevanje ideje razumevanja med narodi, treba šteti za vključeno v pojem „spodbujanje k sovraštvu na podlagi rase, spola, veroizpovedi ali narodnosti“. Ta člen ne preprečuje, da država članica z uporabo splošne zakonodaje, kot je zakon o društvih (Gesetz zur Regelung des öffentlichen Vereinsrechts) z dne 5. avgusta 1964, kakor je bil spremenjen s členom 6 zakona z dne 21. decembra 2007, sprejme ukrepe zoper izdajatelja televizijskih programov, ki ima sedež v drugi državi članici, ker se z dejavnostmi in cilji tega izdajatelja krši prepoved neupoštevanja ideje razumevanja med narodi, če ti ukrepi ne preprečujejo – kar mora presoditi nacionalno sodišče – prenašanja v pravem pomenu besede na ozemlju države članice, ki sprejema televizijske programske vsebine, ki jih iz druge države članice predvaja navedeni izdajatelj.

      (1)  UL C 234, 28.8.2010.


title: Zadeva C-328/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul Sibiu (Romunija) 2. julija 2015 – Andreea Corina Târșia/Romunska država, Universitatea „Lucian Blaga“ Sibiu, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

text:
               30.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 191/2

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul Sibiu (Romunija) 2. julija 2015 – Andreea Corina Târșia/Romunska država, Universitatea „Lucian Blaga“ Sibiu, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării
   (Zadeva C-328/15)
   (2016/C 191/02)
   Jezik postopka: romunščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunalul Sibiu

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Andreea Corina Târșia

      Tožene stranke: Romunska država, Universitatea „Lucian Blaga“ Sibiu, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării
   Sodišče (šesti senat) je s sklepom z dne 14. aprila 2016 ugotovilo, da očitno ni pristojno za odločanje o predlogu za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul Sibiu (Romunija) z odločbo z dne 8. junija 2015.


               8.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/90

         Sodba Sodišča za uslužbence (sodnik posameznik) z dne 18. decembra 2015 – De Nicola/EIB
   (Zadeva F-55/13) (1)

   ((Javni uslužbenci - Osebje EIB - Ocena - Ocenjevalno poročilo za leto 2011 - Nezakonitost odločbe odbora za pritožbe - Ustavitev postopka))
   (2016/C 048/100)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburg) (zastopnik: L. Isola, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska investicijska banka (zastopniki: G. Nuvoli in F. Martin, agenta, A. Dal Ferro, odvetnik)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti poročila o presoji delovne uspešnosti tožeče stranke za leto 2011.

      Izrek

               1.

               Odločba odbora za pritožbe Evropske investicijske banke z dne 18. decembra 2012 se razglasi za nično.

               2.

               O predlogu za razglasitev ničnosti ocenjevalnega poročila za leto 2011 in vseh povezanih aktov, ki so bili sprejeti pred tem poročilom ali po njem, ni več treba odločiti.

               3.

               V preostalem se tožba zavrne.

               4.

               Evropska investicijska banka nosi lastne stroške in stroške, ki jih je priglasil C. De Nicola.

      (1)  UL C 226, 3.8.2013, str. 26.


title: Zadeva C-188/13: Tožba, vložena 12 aprila 2013 – Evropska komisija proti Republiki Sloveniji

text:
               1.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 156/25

         Tožba, vložena 12 aprila 2013 – Evropska komisija proti Republiki Sloveniji
   (Zadeva C-188/13)
   2013/C 156/41
   Jezik postopka: slovenščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnici: B. Rous in J. Hottiaux)

      Tožena stranka: Republika Slovenija

      Predlogi tožeče stranke

   Komisija predlaga Sodišču, naj:

               —

               Ugotovi, da Republika Slovenija ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 2 Direktive Komisije 2011/18/EU (1) z dne 1. marca 2011 o spremembi prilog II, V in VI k Direktivi 2008/57/ES Evropskega Parlamenta in Sveta o interoperabilnosti železniškega sistema v Skupnosti s tem, da ni sprejela zakonov ali predpisov, potrebnih za prenos te direktive oziroma, v vsakem primeru, teh ni sporočila Komisiji;

               —

               naloži Republiki Sloveniji plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Rok za prenos direktive se je iztekel 31. decembra 2011.

      (1)  UL L 57, str. 21.


title: Zadeva C-111/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 29. februarja 2012 – Ministero per i beni e le attività culturali in drugi proti Ordine degli Ingegneri di Verona e Provincia in drugim

text:
               26.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 151/17

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 29. februarja 2012 – Ministero per i beni e le attività culturali in drugi proti Ordine degli Ingegneri di Verona e Provincia in drugim
   (Zadeva C-111/12)
   2012/C 151/30
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Consiglio di Stato

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Ministero per i beni e le attività culturali, Ordini degli Ingegneri delle Province di Venezia, di Padova, di Treviso, di Vicenza, di Verona e Provincia, di Rovigo e di Belluno

      Tožene stranke: Ordine degli Ingegneri di Verona e Provincia, Consiglio Nazionale degli Ingegneri, Consiglio Nazionale degli Architetti, Pianificatori, Paesaggisti e Conservatori, Alessandro Mosconi, Comune di S. Martino Buon Albergo, Ordine degli Architetti Pianificatori Paesaggisti e Conservatori della Provincia di Verona, Istituzione di Ricovero e di Educazione di Venezia (IRE), Ordine degli Architetti di Venezia

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali Direktiva 85/384/EGS (1) v delu, v katerem prehodno dopušča (člena 10 in 11), da dejavnost na arhitekturnem področju opravljajo migranti, ki imajo posebej navedena dokazila o formalnih kvalifikacijah, nasprotuje zakonitosti upravne prakse v Italiji, ki temelji na členu 52(2), prvi del, kraljeve uredbe št. 2537 iz leta 1925 in ki izvajanje nekaterih posegov na objektih umetniškega pomena dovoljuje izključno kandidatom z nazivom „arhitekt“ oziroma kandidatom, ki dokažejo, da izpolnjujejo določene zahteve glede formalne izobrazbe, ki so povezane s posebnostmi področja kulturnih dobrin in ki so dodatne glede na zahteve, katerih izpolnjevanje na splošno zadošča za dostop do opravljanja dejavnosti na arhitekturnem področju v smislu navedene direktive?

               2.

               Natančneje, ali lahko taka praksa obsega tudi posebno preverjanje poklicne usposobljenosti strokovnjakov iz drugih držav članic (kot velja tudi za italijanske strokovnjake pri strokovnem izpitu za poklicni naziv arhitekt), čeprav imajo ti dokazila o formalnih kvalifikacijah za opravljanje dejavnosti s področja arhitekture, in sicer samo za dostop do poklicnih dejavnosti iz člena 52(2), prvi del, kraljeve uredbe št. 2357 iz leta 1925?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 1, str. 118.


title: Zadeva T-368/15: Tožba, vložena 10. julija 2015 – Alcimos Consulting/ECB

text:
               14.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 302/64

         Tožba, vložena 10. julija 2015 – Alcimos Consulting/ECB
   (Zadeva T-368/15)
   (2015/C 302/79)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Alcimos Consulting SMPC (Atene, Grčija) (zastopnik: F. Rodolaki, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska centralna banka

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               to tožbo razglasi za dopustno,

               —

               za nične razglasi odločbe, ki jih je 28. junija 2015 in 6. julija 2015 sprejel Svet Evropske centralne banke, podredno pa naj jih razveljavi, in

               —

               toženi stranki prisodi odškodnino v višini 1 EUR.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

               1.

               S prvim tožbenim razlogom zatrjuje, da je Evropska centralna banka (v nadaljevanju: ECB) kršila člen 14(4) Statuta Evropskega sistema centralnih bank (v nadaljevanju: ESCB), ker naj zavrnitev prošnje Banke Grčije, da poveča nujno likvidnostno pomoč grškim bankam, ne bi posegla v cilje in naloge ESCB.

               2.

               Z drugim tožbenim razlogom zatrjuje, da je ECB kršila člena 4 in 5 PEU, ker je s tem, da je zavrnila prošnjo Banke Grčije, ravnala ultra vires.

               3.

               S tretjim tožbenim razlogom navaja, da je ECB upoštevala politične razloge in zato kršila člen 130 PDEU, ki omejuje neodvisnost ECB.

               4.

               S četrtim tožbenim razlogom navaja, da izpodbijane odločbe ECB niso sorazmerne, ker je podpiranje nemotenega delovanja plačilnih sistemov, ki je določeno v členu 127(2) PDEU, ena od štirih temeljnih nalog, ki jih izvaja Evrosistem, pri čemer bi bila podelitev dodatne nujne likvidnostne pomoči grškim bankam z morebitnimi malenkostnimi vplivi na izvajanje enotne monetarne politike manj moteča za cilje ECB.


title: Mnenje 1/15: Mnenje Sodišča (veliki senat) z dne 26. julija 2017 – Evropski parlament (Mnenje, izdano na podlagi člena 218(11) PDEU — Osnutek sporazuma med Kanado in Evropsko unijo — Prenos podatkov iz evidence podatkov o letalskih potnikih iz Unije v Kanado — Ustrezne pravne podlage — Člen 16(2), člen 82(1), drugi pododstavek, točka (d), in člen 87(2)(a) PDEU — Združljivost s členoma 7 in 8 ter členom 52(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah)

text:
               18.9.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 309/3

         Mnenje Sodišča (veliki senat) z dne 26. julija 2017 – Evropski parlament
   (Mnenje 1/15) (1)

   ((Mnenje, izdano na podlagi člena 218(11) PDEU - Osnutek sporazuma med Kanado in Evropsko unijo - Prenos podatkov iz evidence podatkov o letalskih potnikih iz Unije v Kanado - Ustrezne pravne podlage - Člen 16(2), člen 82(1), drugi pododstavek, točka (d), in člen 87(2)(a) PDEU - Združljivost s členoma 7 in 8 ter členom 52(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah))
   (2017/C 309/03)
   Jezik postopka: vsi uradni jeziki

      Vlagatelj zahteve

   Evropski parlament (zastopniki: F. Drexler, A. Caiola in D. Moore, agenti)

      Izrek

               1.

               Sklep Sveta o sklenitvi Sporazuma med Kanado in Evropsko unijo o prenosu in obdelavi podatkov iz evidence podatkov o potnikih v imenu Unije mora temeljiti hkrati na členu 16(2) in členu 87(2)(a) PDEU.

               2.

               Sporazum med Kanado in Evropsko unijo o prenosu in obdelavi podatkov iz evidence podatkov o potnikih ni združljiv s členi 7, 8 in 21 ter členom 52(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah v delu, v katerem ne izključuje prenosa občutljivih podatkov iz Evropske unije v Kanado ter uporabe in hrambe teh podatkov.

               3.

               Sporazum med Kanado in Evropsko unijo o prenosu in obdelavi podatkov iz evidence podatkov o potnikih mora, da bi bil združljiv s členoma 7 in 8 ter členom 52(1) Listine o temeljnih pravicah:

                           (a)

                           jasno in natančno določati podatke iz evidence podatkov o potnikih, ki jih je treba prenesti iz Evropske unije v Kanado;

                           (b)

                           določati, da bodo modeli in merila, uporabljeni v okviru samodejne obdelave podatkov iz evidence podatkov o potnikih, specifični in zanesljivi ter nediskriminatorni; določati, da bodo uporabljene podatkovne baze omejene na tiste, ki jih Kanada uporablja v povezavi z bojem proti terorizmu in hudim mednarodnim kaznivim dejanjem;

                           (c)

                           razen v okviru preverjanj v zvezi s predhodno določenimi modeli in merili, na katerih temeljijo samodejne obdelave podatkov iz evidence podatkov o potnikih, za uporabo teh podatkov s strani kanadskega pristojnega organa med bivanjem letalskih potnikov v Kanadi in po njihovem odhodu iz te države ter za kakršno koli razkritje navedenih podatkov drugim organom določati materialne in postopkovne pogoje, ki temeljijo na objektivnih merilih; to uporabo in to razkritje, razen v ustrezno utemeljenih nujnih primerih, pogojevati s predhodnim nadzorom, ki ga opravi bodisi sodišče bodisi neodvisen upravni organ, katerega odločitev, s katero se uporaba dovoli, se sprejme na podlagi obrazloženega predloga teh organov zlasti v okviru postopkov preprečevanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj;

                           (d)

                           omejevati hrambo podatkov iz evidence podatkov o potnikih po odhodu letalskih potnikov na podatke o potnikih, glede katerih obstajajo objektivni elementi, na podlagi katerih je mogoče sklepati, da bi ti lahko pomenili tveganje z vidika boja proti terorizmu in hudim mednarodnim kaznivim dejanjem;

                           (e)

                           razkritje podatkov iz evidence podatkov o potnikih s strani kanadskega pristojnega organa javnim organom tretje države pogojevati s tem, da obstaja bodisi sporazum med Evropsko unijo in to tretjo državo, ki je enakovreden Sporazumu med Kanado in Evropsko unijo o prenosu in obdelavi podatkov iz evidence podatkov o potnikih, bodisi odločba Evropske komisije na podlagi člena 25(6) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov, ki zajema organe, ki se jim nameravajo razkriti podatki iz evidence podatkov o potnikih;

                           (f)

                           določati pravico do individualne obvestitve letalskih potnikov, če se med njihovim bivanjem v Kanadi ali po njihovem odhodu iz te države uporabijo podatki iz evidence podatkov o potnikih, ki se nanje nanašajo, in če kanadski pristojni organ te podatke razkrije drugim organom ali posameznikom, in

                           (g)

                           zagotavljati, da nadzor nad pravili iz Sporazuma med Kanado in Evropsko unijo o prenosu in obdelavi podatkov iz evidence podatkov o potnikih, ki se nanašajo na varstvo letalskih potnikov v zvezi z obdelavo podatkov iz evidence podatkov o potnikih, ki se nanje nanašajo, zagotavlja neodvisen nadzorni organ.

      (1)  UL C 138, 27.4.2015


title: Zadeva T-68/08: Sodba Splošnega sodišča z dne 17. februarja 2011 – FIFA proti Komisiji ( „Razširjanje televizijskih programov — Člen 3a Direktive 89/552/EGS — Ukrepi, ki jih je Združeno kraljestvo sprejelo v zvezi z dogodki velikega družbenega pomena za to državo članico — Svetovno prvenstvo v nogometu — Sklep, ki ukrepe razglaša za združljive s pravom Skupnosti — Obrazložitev — Člena 49 ES in 86 ES — Lastninska pravica“ )

text:
               2.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 103/20

         Sodba Splošnega sodišča z dne 17. februarja 2011 – FIFA proti Komisiji
   (Zadeva T-68/08) (1)

   (Razširjanje televizijskih programov - Člen 3a Direktive 89/552/EGS - Ukrepi, ki jih je Združeno kraljestvo sprejelo v zvezi z dogodki velikega družbenega pomena za to državo članico - Svetovno prvenstvo v nogometu - Sklep, ki ukrepe razglaša za združljive s pravom Skupnosti - Obrazložitev - Člena 49 ES in 86 ES - Lastninska pravica)
   2011/C 103/35
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Fédération internationale de football association (FIFA) (Zurich, Švica) (zastopniki: najprej E. Batchelor, F. Young, solicitors, A. Barav, D. Reymond, odvetnika, in F. Carlin, barrister, nato E. Batchelor, A. Barav, D. Reymond in F. Carlin)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: najprej F. Benyon, E. Montaguti in N. Yerrell, nato F. Benyon in E. Montaguti, zastopniki, skupaj z J. Flynnom, QC, in M. Lesterjem, barrister)

      Intervenientki v podporo tožene stranke: Kraljevina Belgija (zastopniki: C. Pochet, zastopnik, skupaj z J. Stuyckom in A. Joachimowiczom, odvetnika); in Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopniki: najprej S. Behzadi-Spencer in V. Jackson, nato S. Behzadi-Spencer in L. Seeboruth, zastopniki, naprej skupaj s T. de la Mare, nato z B. Kennelly, barristers)

      Predmet

   Predlog za razglasitev delne ničnosti Sklepa Komisije z dne 16. oktobra 2007 o združljivosti ukrepov, ki jih sprejme Združeno kraljestvo v skladu s členom 3a(1) Direktive Sveta 89/552/EGS o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju dejavnosti razširjanja televizijskih programov, s pravom Skupnosti (2007/730/ES) (UL L 295, str. 12).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Fédération internationale de football association (FIFA) poleg svojih stroškov nosi stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

               3.

               Kraljevina Belgija in Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska nosita svoje stroške.

      (1)  UL C 107, 26.4.2008.


title: Zadeva T-437/15: Tožba, vložena 4. avgusta 2015 – Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe in drugi/Komisija

text:
               5.10.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 328/22

         Tožba, vložena 4. avgusta 2015 – Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe in drugi/Komisija
   (Zadeva T-437/15)
   (2015/C 328/22)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe (Copertino, Italija), Azienda Agricola Cairo & Doutcher di Cairo Uzi & C. Ss (Copertino, Italija), Ss Agricola Cairo Vito & Strafella Maria Rosa (Copertino, Italija), Vivai Del Salento Di Castrignano' Carmelo Antonio (Sanarica, Italija), Società Agricola Castrignano' Vivai Srl (Muro Leccese, Italija), Piante In Di Cipressa Carmine (Copertino, Italija), D'Elia Simone (Leverano, Italija), De Laurenzis Giuseppe (Copertino, Italija), Verde Giuranna Di Giuranna Alessio Mauro (Parabita, Italija), Maiorano Maurizio (Copertino, Italija), Vivai Mazzotta Di Mazzotta Carmine (Copertino, Italija), Società Agricola Mello Vivai di Mello Antonio Snc (Veglie, Italija), Mello Alessandro (Leverano, Italija), Mello Lucio (Carmiano, Italija), Romano Alessio Luigi (Giurdignano, Italija), Sansone Antonio (Copertino, Italija), Vivai Tarantino Ss (Cavallino, Italija), Verdesca Paolo (Copertino, Italija), Verdesca Giuseppe (Copertino, Italija), Hobby Flora di Miggiano Luigi (Poggiardo, Italija), Mauro Stefano (Muro Leccese, Italija), Miggiano Emanuele (Montesano Salentino, Italija), Miggiano Garden Center Sas di Miggiano Gianluigi & C. (San Cassiano, Italija), Miggiano Claudio (Maglie, Italija), Vivai Piante Rizzo Carmelo (Lecce, Italija), Cairo Antonio (Nardo', Italija), Floricoltura Marti di Marti Sandro (Porto Cesareo, Italija), Azienda Agricola Mariani Fabrizio (Alliste, Italija), Giannotta Giuseppe (Leverano, Italija), Ligetta & Solida Srl (Alezio, Italija), Vivai Caputo Sas di Carbone R. & F. Ss (San Donaci, Italija), Perrone Cosimo (Leverano, Italija), Durante Giuseppina (Leverano, Italia), Società Agricola CO.VI.SER Srl (Arnesano, Italija), Miggiano Antonio (Sanarica, Italija), Castrignano' Antonio (Sanarica, Italija), Stincone Giorgio (Sanarica, Italija), Zecca Fabio (Leverano, Italija), Società Agricola Florsilva Srl (Copertino, Italija) (zastopnik: G. Manelli, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo razglasitev ničnosti Izvedbenega sklepa (EU) št. 2015/789, izdanega 18. maja 2015 in objavljenega v UL EU 21. maja 2015.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   V utemeljitev svoje tožbe tožeče stranke uveljavljajo tri tožbene razloge.

               1.

               Bistvena kršitev postopka, neobstoj obrazložitve, očitna nerazumnost in kršitev načela sorazmernosti
               Po navedbah tožečih strank:

                           —

                           Evropska komisija, čeprav je upoštevala niz študij, izvedenih na evropski ravni, ne objavlja rezultate teh študij in zato zavrača oceno primernosti uporabljenih ukrepov. Prav tako ne pojasnjuje, iz katerih razlogov je sprejela seznam več kot 180 zadevnih rastlin, ki jih kot takih, čeprav bi abstraktno gledano lahko bile gostiteljice Xylella fastidiosa, ni mogoče najti v pokrajini Lecce; prav tako ne pojasnjuje, zakaj je štela, da mora biti v Prilogi I določeno število sort, ki presega 180, v kateri so zajete tudi rastline, ki so občutljive na „neevropske“ izolate, ki jasno niso upoštevne za področje zadevnega ozemlja.

                           —

                           Evropska komisija ne pojasnjuje razlogov, zakaj je štela, da mora uporabiti nediskriminatorno prepoved premeščanja rastlin, navedenih v Prilogi I, in s tem vnaprej izključila možnost uporabe alternativnih ukrepov, ki lahko omejijo tveganje razširjanja.

                           —

                           Evropska komisija ne pojasnjuje, kateri pravni predpis Evropske unije bi utemeljil sprejetje izvedbenega sklepa; ne pojasnjuje razlogov, zakaj ima po njenem mnenju načelo subsidiarnosti prednost v primeru, ko država članica nima le pristojnosti, temveč jo je tudi že izvaja, in ne pojasnjuje razlogov, zakaj bi se moralo šteti, da je ukrep sorazmeren glede na želeni cilj, pri čemer manjka primerjava oziroma izrecno tehtanje interesov.

               2.

               Bistvena kršitev postopka z drugega vidika, neobstoj obrazložitve, očitna nerazumnost in kršitev načela sorazmernosti

                           —

                           Po mnenju tožečih strank na podlagi znanstvenih spoznanj ni mogoče razumeti, da zadevne rastline ne morejo biti predmet premeščanja, takoj ko so priznane po opravljeni ustrezni analizi znanstvene vrednosti, da jih ni napadel povzročitelj bolezni. Prav tako ni mogoče razumeti, zakaj rastline, ki je del svojega cikla rastla zunaj sistema screen housa, ni mogoče prenesti v druge sisteme, da se pravilno dopolni njen življenjski cikel, da bo pozneje namenjena trgovini.

               3.

               Kršitev člena 5(3) in (4) Pogodbe in pravnih pravil za njeno izvajanje, kršitev načela subsidiarnosti in kršitev načela sorazmernosti
               Tožeči stranki navajata:

                           —

                           Sklep Skupnosti ni zakonit zlasti v zvezi z določbo člena 6 (Ukrepi izkoreninjenja). Določba je nesmiselna in nesorazmerna, ker se uporablja za zdrave rastline ali tudi le rastline, za katere se sumi okužba v radiju 100 metrov od lokacije okužene rastline. Taka zahteva ne ustreza nobeni logiki na znanstveni osnovi, predvsem pa je nesorazmerna glede na cilj, ki mu sledi.

                           —

                           Sklep Skupnosti ni zakonit tudi v zvezi z določbo člena 9 „Premeščanje zadevnih rastlin znotraj Unije“, ker določa nediskriminatorno in neutemeljeno prepoved premeščanja ne glede na zdravstveno stanje rastline. To je vse še huje, če se sklepa, da je zadevna prepoved odrejena tako zunaj kot znotraj omejenega območja.

                           —

                           Izpodbijani sklep krši načeli sorazmernosti in subsidiarnosti.

                           —

                           Sklep Skupnosti je nezakonit zlasti v zvezi s členom 9(2)(d), (f) in (h), v katerem je z odstopanjem od odstavka 1 določen pas širine 200 metrov okoli lokacije pridelave in s katerim je predvidena serija obveznosti v tem pasu. To odstopanje je očitno neizvedljivo, ker bi se zaščitni pas koli lokacije pridelave lahko v vseh primerih, ko je ta pas v lasti tretjih oseb, izognil nadzoru drevesnic.