title: Zadeva T-295/05: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 5. septembra 2007 – Document Security Systems proti ECB (Monetarna unija – Izdajanje euro bankovcev – Domnevna uporaba patentiranega izuma za preprečevanje ponarejanja – Tožba zaradi kršitve evropskega patenta – Nepristojnost Sodišča prve stopnje – Nedopustnost – Odškodninska tožba)

text:
               10.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/48

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 5. septembra 2007 – Document Security Systems proti ECB
   (Zadeva T-295/05) (1)

   (Monetarna unija - Izdajanje euro bankovcev - Domnevna uporaba patentiranega izuma za preprečevanje ponarejanja - Tožba zaradi kršitve evropskega patenta - Nepristojnost Sodišča prve stopnje - Nedopustnost - Odškodninska tožba)
   (2007/C 269/85)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Document Security Systems, Inc. (Rochester, New York, Združene države) (zastopniki: L. Cohen, H. Sheraton, B. Uphoff, solicitors, in C. Stanbrook, QC)

      Tožena stranka: Evropska centralna banka (ECB) (zastopniki: C. Zilioli in P. Machado, zastopnika, skupaj z E. Garayar Gutiérrez in G. de Ulloa y Suelves, odvetnika)
   Predmet
   Tožba zaradi kršitve, s katero je predlagano naj se ugotovi, da je ECB kršila pravice iz evropskega patenta tožeče stranke in odškodninski zahtevek za škodo, ki naj bi nastala tožeči stranki zaradi te kršitve.
   Izrek

               1)

               Tožba zaradi kršitve se kot nedopustna zavrže.

               2)

               Odškodninska tožba se zavrne.

               3)

               Document Security Systems, Inc., nosi lastne stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska centralna banka.

      (1)  UL C 229, 17.9.2005.


title: Združeni zadevi F-1/14 in F-48/14: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 22. januarja 2015 — Kakol/Komisija (Javni uslužbenci — Natečaj — Javni natečaj EPSO/AD/177/10 — Pogoji za upravičenost — Nepripustitev k natečaju — Neobstoj obrazložitve — Dopustitev sodelovanja na podobnem predhodnem natečaju — Obveznost posebne obrazložitve — Ničnostna tožba — Odškodninski zahtevek)

text:
               16.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 89/45

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 22. januarja 2015 — Kakol/Komisija
   (Združeni zadevi F-1/14 in F-48/14) (1)

   ((Javni uslužbenci - Natečaj - Javni natečaj EPSO/AD/177/10 - Pogoji za upravičenost - Nepripustitev k natečaju - Neobstoj obrazložitve - Dopustitev sodelovanja na podobnem predhodnem natečaju - Obveznost posebne obrazložitve - Ničnostna tožba - Odškodninski zahtevek))
   (2015/C 089/54)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Danuta Kakol (Luxembourg, Luksemburg) (zastopnika: sprva F. Frabetti, odvetnik, nato R. Duta, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Currall in G. Gattinara, zastopnika)

      Predmet

      F-1/14: Predlog za razglasitev ničnosti odločbe EPSO o nepripustitvi tožeče stranke k ocenjevalnemu delu zaradi njene ravni izobrazbe, ki ne ustreza z diplomo potrjenemu zaključenemu univerzitetnemu študiju, ki traja vsaj tri leta in ki je v zvezi z naravo zahtevanih nalog, ali poklicnem izobraževanju, ki je v zvezi z naravo zahtevanih nalog in ki ima ustrezno raven.

      F-48/14: Predlog za razglasitev ničnosti odločbe z dne 14. februarja 2014, s katero je natečajna komisija, ki je bila ustanovljena v postopku izbora EU Careers EPSO/AD/177/10 – AUDIT2013, po ponovni preučitvi potrdila prvotno odločbo natečajne komisije z dne 3. oktobra 2013 o nepripustitvi tožeče stranke k fazi, ki poteka v ocenjevalnem centru, zaradi njene ravni izobrazbe, ki ne ustreza z diplomo potrjenemu zaključenemu univerzitetnemu študiju, ki traja vsaj tri leta in ki je v zvezi z naravo zahtevanih nalog, ali poklicnem izobraževanju, ki je v zvezi z naravo zahtevanih nalog in ki ima ustrezno raven, ter predlog za razglasitev ničnosti, če je to potrebno, prvotne odločbe natečajne komisije z dne 3. oktobra 2013.

      Izrek

               1.

               Zadeva F-1/14 je izbrisana iz vpisnika Sodišča za uslužbence.

               2.

               Odločba natečajne komisije natečaja EPSO/AD/177/10 z dne 14. februarja 2014 o nepripustitvi D. Kakol k natečaju EPSO/AD/177/10 se razglasi za nično.

               3.

               V preostalem se tožba v zadevi F-48/14 zavrne.

               4.

               V zadevi F-1/14 Evropska komisija nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila D. Kakol.

               5.

               V zadevi F-48/14 Evropska komisija nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila D. Kakol.

      (1)  UL C 52, 22.2.2014, str. 54 in UL C 235, 21.7.2015, str. 35.


title: Zadeva C-467/05: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 28. junija 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Milano – Italija) – Kazenski postopek proti Giovanniju Dell'Ortu (Policijsko in pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah – Okvirni sklep 2001/220/PNZ – Direktiva 2004/80/ES – Pojem žrtve v okviru kazenskega postopka – Pravna oseba – Vračilo premoženja, zaseženega med kazenskim postopkom)

text:
               25.8.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 199/9

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 28. junija 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Milano – Italija) – Kazenski postopek proti Giovanniju Dell'Ortu
   (Zadeva C-467/05) (1)

   (Policijsko in pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah - Okvirni sklep 2001/220/PNZ - Direktiva 2004/80/ES - Pojem „žrtve“ v okviru kazenskega postopka - Pravna oseba - Vračilo premoženja, zaseženega med kazenskim postopkom)
   (2007/C 199/14)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predložitveno sodišče
   Tribunale di Milano
   Stranki v postopku v glavni stvari
   Giovanni Dell'Orto

      ob udeležbi: Saipem SpA
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunale di Milano – Razlaga členov 2 in 9 Okvirnega sklepa Sveta z dne 15. marca 2001 o položaju žrtev v kazenskem postopku in člena 17 Direktive Sveta 2004/80/ES z dne 29. aprila 2004 o odškodnini žrtvam kaznivih dejanj (UL L 261, str. 15) – Pojem žrtve zajema „vsako drugo osebo, ki je bila s kaznivim dejanjem oškodovana“ – Pravica teh oseb do odškodnine.
   Izrek
   Okvirni sklep Sveta 2001/220/PNZ z dne 15. marca 2001 o položaju žrtev v kazenskem postopku je treba razlagati tako, da v kazenskem postopku in zlasti v postopku za izvršitev kazni, ki sledi dokončni kazenski sodbi, kot je postopek v glavni stvari, pojem „žrtve“ v smislu Okvirnega sklepa ne obsega pravnih oseb, ki so škodo utrpele kot neposredno posledico dejanj ali opustitev, ki kršijo kazensko zakonodajo države članice.

      (1)  UL C 74, 25.3.2006.


title: Zadeva C-459/04: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Kraljevini Švedski, vložena dne 29. oktobra 2004

text:
               19.2.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/12

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Kraljevini Švedski, vložena dne 29. oktobra 2004
   (Zadeva C-459/04)
   (2005/C 45/24)
   Jezik postopka: švedščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata H. Kreppel in J. Enegren, zastopnika, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, je dne 29. oktobra 2004 na Sodišče Evropskih skupnosti vložila tožbo.
   Komisija Sodišču predlaga, da:

               1)

               ugotovi, da Kraljevina Švedska s tem, da ni sprejela definicij sposobnosti in zmožnosti delavcev, ki jih določi delodajalec, da skrbijo za varovanje in preprečitev rizikov za varnost in zdravje ob uporabi člena 7(8) Direktive Sveta 89/391/EGS z dne 12. junija 1989 o uvajanju ukrepov za spodbujanje izboljšav varnosti in zdravja delavcev pri delu (1), ni izpolnila obveznosti iz prava Skupnosti,

               2)

               Kraljevini Švedski naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in predlogi tožeče stranke
   Člen 7(8) direktive ne predpisuje popolne harmonizacije v državah članicah definicije sposobnosti in zmožnosti delavcev, ki sodelujejo pri aktivnostih služb za varovanje in preprečitev, ampak pušča državam članicam skrb, da določijo potrebna znanja po tej določbi. Vendar pa morajo definicije v nacionalnem pravu postaviti minimalne pogoje, da se direktiva uporabi na zadovoljiv način.
   Nacionalno pravo mora vsaj predvideti objektivno metodo za ugotovitev, da se je zadevna oseba udeležila predpisanega izobraževanja in da dejansko ima zahtevane izkušnje in znanja.
   Nobena navodila ali smernice Arbeitsmiljöverket (Organ, pristojen za varnost in zdravje pri delu) ne omejujejo definicije sposobnosti in zmožnosti delavcev, ki sodelujejo pri aktivnostih varovanja in preprečitve poklicnih rizikov, potrebne za prenos člena 7(8).

      (1)  UL 183, 29.6.1989.


title: Zadeva F-147/15: Tožba, vložena 17. novembra 2015 – ZZ/Parlament

text:
               22.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 68/46

         Tožba, vložena 17. novembra 2015 – ZZ/Parlament
   (Zadeva F-147/15)
   (2016/C 068/59)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: M. Casado García-Hirschfeld, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski parlament

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe o prekinitvi pogodbe tožeče stranke.

      Predlog tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti izpodbijane odločbe z dne 24. februarja 2015;

               —

               po potrebi razglasitev ničnosti odločbe z dne 9. septembra 2015;

               —

               naložitev plačila stroškov Parlamentu.


title: Zadeva T-721/15: Tožba, vložena 9. decembra 2015 – BASF/UUNT – Evonik Industries (DINCH)

text:
               22.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 68/32

         Tožba, vložena 9. decembra 2015 – BASF/UUNT – Evonik Industries (DINCH)
   (Zadeva T-721/15)
   (2016/C 068/41)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: BASF SE (Ludwigshafen am Rhein, Nemčija) (zastopnika: A. Schulz in C. Onken, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Evonik Industries AG (Marl, Nemčija)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Imetnik sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Skupnosti „DINCH“ – Znamka Skupnosti št. 2 563 856

      Postopek pred UUNT: postopek za ugotovitev ničnosti

      Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 23. septembra 2015 v zadevi R 2080/2014-1

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka predlaga, naj

               —

               se izpodbijana odločba spremeni tako, da se zavrne pritožba druge stranke pred odborom za pritožbe;

               —

               podrejeno, razveljavi naj se izpodbijana odločba;

               —

               UUNT naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Navajana tožbena razloga

               —

               kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009;

               —

               kršitev člena 7(1)(c) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-412/16 P: Pritožba, ki jo je Ice Mountain Ibiza, S.L. vložila 27. julija 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 25. maja 2016 v zadevi T-5/15, Ice Mountain Ibiza/EUIPO – Marbella Atlantic Ocean Club (ocean beach club ibiza)

text:
               13.2.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/10

         Pritožba, ki jo je Ice Mountain Ibiza, S.L. vložila 27. julija 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 25. maja 2016 v zadevi T-5/15, Ice Mountain Ibiza/EUIPO – Marbella Atlantic Ocean Club (ocean beach club ibiza)
   (Zadeva C-412/16 P)
   (2017/C 046/13)
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Pritožnica: Ice Mountain Ibiza, S.L. (zastopnika: J. L. Gracia Albero in F. Miazzetto, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Predlogi

               —

               V celoti naj se RAZVELJAVI sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 25. maja 2016, Ice Mountain Ibiza, S.L./Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) (T-5/15, EU:T:2016:311);

               —

               izda naj se sodba, s katero se ugodi vsem predlogom pritožnice, podanim pred Splošnim sodiščem;

               —

               plačilo stroškov tega postopka naj se naloži Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino, vključno s stroški, ki so ji do zdaj nastali pred prvim odborom za pritožbe navedenega urada in pred Splošnim sodiščem Evropske unije.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožba temelji na napačni uporabi člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 (1) in zlasti na teh trditvah in razlogih.

               1.

                  V izpodbijani sodbi je bil napačno določen razlikovalni učinek elementa „OCEAN“.

               V sodbi so bila dokazna sredstva iz spisa izkrivljena in nelogično presojena.
               Poleg tega v sodbi ni bila uporabljena upoštevna sodna praksa na tem področju, in sicer sodna praksa Sodišča Evropske unije v sodbah v zadevah C-479/12 (2) (prestroga presoja predloženega dokaza glede na težavnost predmeta dokazovanja) in C-24/05 P (3) (neupoštevanje vtisa upoštevnega potrošnika).

               2.

                  V izpodbijani sodbi je opravljena napačna presoja prevladujočega učinka različnih elementov.

               Izkrivljanje dejstev. Neskladje argumentov, ki so v izpodbijani sodbi uporabljeni za utemeljevanje prevladujočega učinka besednih elementov.
               Neuporaba sodne prakse Sodišča Evropske unije v sodbah v zadevah C-251/95 (4) in C-342/97 (5) (v sodbi se je izhajalo iz povsem izkrivljenega upoštevnega potrošnika).
               Napačna uporaba sodne prakse Sodišča prve stopnje Evropske unije v sodbi v zadevi T-134/06 (6) (neskladna uporaba opredelitve pojma „prevladujoči učinek“).
               Neuporaba sodne prakse Splošnega sodišča Evropske unije v združenih zadevah T-83/11 in T-84/11 (7). V sodbi ni upoštevana sodna praksa, ki obstaja za primere, v katerih je neki trg zasičen.

               3.

                  V izpodbijani sodbi je opravljena napačna presoja podobnosti, ki naj bi obstajala med znamkami, pri čemer niso bile upoštevane okoliščine, upoštevne za to presojo.

               Neuporaba sodne prakse Sodišča Evropske unije v sodbi v zadevi C-251/95 v povezavi s sodbama Sodišča Evropske unije v zadevah C-361/04 P (8) in C-342/97 (9).

               4.

                  V izpodbijani sodbi je napačno ugotovljen obstoj verjetnosti zmede.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Evropske unije (UL 2009, L 78, 2009, str. 1)

      (2)  EU:C:2014:75

      (3)  EU:C:2006:421

      (4)  EU:C:1997:528

      (5)  EU:C:1999:323

      (6)  EU:T:2007:387

      (7)  EU:C:2012:592

      (8)  EU:C:2006:25

      (9)  EU:C:1999:323


title: Zadeva T-432/08: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. aprila 2013 – AKM proti Komisiji (Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Avtorske pravice v zvezi z javnim izvajanjem glasbenih del po spletu, po satelitu in s kabelsko retransmisijo — Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES — Razdelitev geografskega trga — Dvostranski sporazumi med nacionalnimi kolektivnimi organizacijami — Usklajeno ravnanje, ki izključuje možnost izdajanja večozemeljskih in večrepertoarnih dovoljenj — Dokaz — Domneva nedolžnosti)

text:
               1.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 156/35

         Sodba Splošnega sodišča z dne 12. aprila 2013 – AKM proti Komisiji
   (Zadeva T-432/08) (1)

   (Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Avtorske pravice v zvezi z javnim izvajanjem glasbenih del po spletu, po satelitu in s kabelsko retransmisijo - Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES - Razdelitev geografskega trga - Dvostranski sporazumi med nacionalnimi kolektivnimi organizacijami - Usklajeno ravnanje, ki izključuje možnost izdajanja večozemeljskih in večrepertoarnih dovoljenj - Dokaz - Domneva nedolžnosti)
   2013/C 156/61
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger reg. Gen. mbH (AKM) (Dunaj, Avstrija) (zastopnika: H. Wollmann in F. Urlesberger, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: F. Castillo de la Torre, A. Antoniadis in O. Weber, zastopniki)

      Intervenientka v podporo tožeče stranke: Republika Avstrija (zastopniki: G. Hesse, C. Pesendorfer, E. Riedl, M. Fruhmann in A. Posch, zastopniki)

      Predmet

   Predlog za delno razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2008) 3435 final z dne 16. julija 2008 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 ES in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/C2/38.698 – CISAC)

      Izrek

               1.

               Člen 3 Odločbe Komisije C(2008) 3435 final z dne 16. julija 2008 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 ES in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/C2/38.698 – CISAC) se razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na družbo Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger reg. Gen. mbH (v nadaljevanju: AKM).

               2.

               Člen 4 Odločbe Komisije C(2008) 3435 final se razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na člen 3 in družbo AKM.

               3.

               V preostalem se tožba zavrne.

               4.

               Komisija nosi svoje stroške in polovico stroškov, ki jih je priglasila družba AKM.

               5.

               Družba AKM nosi polovico svojih stroškov.

               6.

               Republika Avstrija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 327, 20.12.2008.


title: Zadeva T-336/03: Sodba Sodišča prve stopnje z dne  27. oktobra 2005  — Éditions Albert René proti UUNT ( Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prejšnja besedna znamka Skupnosti in nacionalna znamka OBELIX — Prijava besedne znamke Skupnosti MOBILIX — Člen 8(1)(b) in (2) Uredbe (ES) št. 40/94 )

text:
               24.12.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 330/19

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 27. oktobra 2005 — Éditions Albert René proti UUNT
   (Zadeva T-336/03) (1)

   („Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prejšnja besedna znamka Skupnosti in nacionalna znamka OBELIX - Prijava besedne znamke Skupnosti MOBILIX - Člen 8(1)(b) in (2) Uredbe (ES) št. 40/94“)
   (2005/C 330/46)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Les Éditions Albert René (Pariz, Francija) (zastopnik: J. Pagenberg, avocat)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnica: S. Laitinen, zastopnica)

      Druga stranka pred postopkom odbora za pritožbe UUNT, intervenient pred Sodiščem prve stopnje: Orange A/S (Kopenhagen, Danska) (zastopnik: J. Balling, avocat)
   Predmet zadeve
   Pritožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 14. julija 2003 (zadeva R 0559/2002-4) o postopku z ugovorom med Les Éditions Albert René in Orange A/S.
   Izrek sodbe

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Tožeči stranki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 85 z dne 3.4.2004


title: Zadeva C-182/14 P: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 19. marca 2015 – Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug/Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (Pritožba — Znamka Skupnosti — Uredba (ES) št. 207/2009 — Člen 8(1)(b) — Zahteva za registracijo besedne znamke Skupnosti MAGNEXT — Ugovor imetnika prejšnje nacionalne besedne znamke MAGNET 4 — Verjetnost zmede)

text:
               11.5.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/6

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 19. marca 2015 – Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug/Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-182/14 P) (1)

   ((Pritožba - Znamka Skupnosti - Uredba (ES) št. 207/2009 - Člen 8(1)(b) - Zahteva za registracijo besedne znamke Skupnosti MAGNEXT - Ugovor imetnika prejšnje nacionalne besedne znamke MAGNET 4 - Verjetnost zmede))
   (2015/C 155/07)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug (zastopnika: A. Nordemann in M. Maier, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: V. Melgar, agentka)

      Izrek

               1.

               Točka 4 izreka sodbe Splošnega sodišča Evropske unije Mega Brands/UUNT – Diset (MAGNEXT) (T-604/11 in T-292/12, EU:T:2014:56) se razveljavi.

               2.

               Zadeva se vrne v razsojanje Splošnemu sodišču Evropske unije.

               3.

               Odločitev o stroških se pridrži.

      (1)  UL C 223, 14.7.2014.


title: Zadeva T-162/11: Tožba, vložena 17. marca 2011 – Cofra proti UUNT – O2 (can do)

text:
               7.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/27

         Tožba, vložena 17. marca 2011 – Cofra proti UUNT – O2 (can do)
   (Zadeva T-162/11)
   2011/C 139/51
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Cofra Holding AG (Zug, Švica) (zastopnika: K.-U. Jonas in J. Bogatz, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: O2 Holdings Ltd (Slough, Združeno kraljestvo)

      Predloga

               —

               Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 10. januarja 2011 v zadevi R 242/2009-4 naj se razveljavi;

               —

               toženi stranki in, če je to primerno, drugi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: O2 Holdings Ltd

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „can do“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 16, 25, 35, 36, 38 in 43

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: besedna znamka „CANDA“ za proizvode iz razreda 25

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 15 in člena 42(2) Uredbe (ES) št. 207/2009 (1) ter pravila 22 Uredbe (ES) št. 2868/95 (2), saj odbor za pritožbe pri presoji dokaza o uporabi za ohranitev pravic določil preozka merila in ni dovolj upošteval posebnega distribucijskega položaja podjetja tožeče stranke. Dalje, kršitev člena 76(2) Uredbe (ES) št. 207/2009, saj odbor za pritožbe ni upošteval različnih dokumentov, predloženih kot dokaz o uporabi za ohranitev pravic nasprotne znamke. Nazadnje, kršitev člena 75, drugi stavek, Uredbe (ES) št. 207/2009, saj odbor za pritožbe tožeče stranke ni obvestil o tem, da predložene dokaze o uporabi šteje za nezadostne, in tožeči stranki ni dal možnosti predložiti nadaljnje dokaze v okviru ustnega postopka.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).

      (2)  Uredba Komisije (ES) št. 2868/95 z dne 13. decembra 1995 za izvedbo Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 o znamki Skupnosti (UL L 303, str. 1).


title: Zadeva C-246/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Das Oberste Patent- und Markensenat z dne 9. februarja 2005 v zadevi Armin Häupl proti Lidl Stiftung & Co KG

text:
               6.8.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 193/20

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Das Oberste Patent- und Markensenat z dne 9. februarja 2005 v zadevi Armin Häupl proti Lidl Stiftung & Co KG
   (Zadeva C-246/05)
   (2005/C 193/32)
   Jezik postopka: nemščina
   Das Oberste Patent- und Markensenatamt je s sklepom z dne 9. februarja 2005 v zadevi Armin Häupl proti Lidl Stiftung & Co KG, ki jo je sodno tajništvo prejelo dne 10. junija 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Das Oberste Patent- und Markensenat predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjih vprašanjih:

               1.

               Ali je treba člen 10(1) Direktive 89/104/EGS (1) razlagati tako, da „dan zaključka postopka registracije“ pomeni začetek trajanja varstva?

               2.

               Ali je treba člen 12(1) MarkenRL razlagati tako, da obstajajo upravičeni razlogi za neuporabo znamke, kadar se izvajanje strategije podjetja s strani imetnika znamke zaradi zunanjih razlogov zavleče, ali pa je imetnik znamke dolžan spremeniti svojo strategijo podjetja, da bi lahko pravočasno uporabil znamko?

      (1)  UL L 40, str. 1.


title: Zadeva C-124/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sodbe Gerechtshof 's-Gravenhage z dne 3. marca 2005 v zadevi Federatie Nederlandse Vakbeweging proti državi Nizozemski

text:
               25.6.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/2

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sodbe Gerechtshof 's-Gravenhage z dne 3. marca 2005 v zadevi Federatie Nederlandse Vakbeweging proti državi Nizozemski
   (Zadeva C-124/05)
   (2005/C 155/03)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Gerechtshof 's-Gravenhage (Nizozemska) je s sodbo z dne 3. marca 2005 v zadevi Federatie Nederlandse Vakbeweging proti državi Nizozemski, ki jo je sodno tajništvo prejelo dne 16. marca 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe o naslednjem vprašanju:
   Ali je s pravom Skupnosti in še posebej s členom 7(2) Direktive Sveta 93/104/ES (1) z dne 23. novembra 1993 združljiva zakonska določba države članice, ki nudi možnost pisnega dogovora v času trajanja pogodbe o zaposlitvi, da se delavcu, ki v enem letu ni izkoristil oz. ni popolnoma izkoristil svojega minimalnega letnega dopusta lahko v naslednjem letu zaradi tega zagotovi denarno nadomestilo?
   Vprašanje temelji na predpostavki, da nadomestilo ni bilo zagotovljeno na podlagi zahtevka delavca za minimalni dopust v tekočem letu ali v naslednjih letih.

      (1)  Direktiva 93/104/ES je bila nadomeščena z Direktivo 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa (UL L 299 z dne 18. novembra 2003, str. 9).


title: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 21. aprila 2005 v zadevi C-25/03 (predlog za sprejem predhodne odločbe Bundesfinanzhof): Finanzamt Bergisch Gladbach proti HE (Šesta direktiva o DDV — Gradnja stanovanjske hiše za zakonca, ki tvorita skupnost, ki sama ne opravlja gospodarske dejavnosti — Uporaba enega prostora za poklicne namene s strani enega od solastnikov — Davčni zavezanec — Pravica do odbitka davka — Način izvrševanja te pravice — Zahteve glede računa)

text:
               11.6.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 143/7

      SODBA SODIŠČA

   (drugi senat)
   z dne 21. aprila 2005
   v zadevi C-25/03 (predlog za sprejem predhodne odločbe Bundesfinanzhof): Finanzamt Bergisch Gladbach proti HE (1)

   (Šesta direktiva o DDV - Gradnja stanovanjske hiše za zakonca, ki tvorita skupnost, ki sama ne opravlja gospodarske dejavnosti - Uporaba enega prostora za poklicne namene s strani enega od solastnikov - Davčni zavezanec - Pravica do odbitka davka - Način izvrševanja te pravice - Zahteve glede računa)
   (2005/C 143/06)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi C-25/03, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, naslovljen na Sodišče s sklepom Bundesfinanzhof (Nemčija) z dne 29. avgusta 2002, ki je prispel na Sodišče dne 23. januarja 2003, v postopku Finanzamt Bergisch Gladbach proti HE, je Sodišče (drugi senat), v sestavi C. W. A. Timmermans, predsednik senata, R. Silva de Lapuerta, sodnica, R. Schintgen (poročevalec), G. Arestis in J. Klučka, sodniki, generalni pravobranilec: A. Tizzano, sodni tajnik: K. Sztranc, administratorka, dne 21. aprila 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:
   Šesto direktivo Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih — Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero tako v izvirni različici kot tudi v tisti iz Direktive Sveta 91/680/EGS z dne 16. decembra 1991 o dopolnitvi skupnega sistema davka na dodano vrednost in o spremembi Direktive 77/388/EGS zaradi odprave davčnih meja, Direktivo 77/388 je treba razlagati tako, da:

               —

               je oseba, ki kupi ali zgradi hišo z namenom, da bo v njej prebivala z družino, davčni zavezanec in je tako upravičena do odbitka davka po členu 17 Šeste direktive 77/388, kolikor enega od teh prostorov uporablja kot pisarno za opravljanje, četudi postranskih, gospodarskih dejavnosti v smislu člena 2 in 4 iste direktive in če ta del nepremičnine vpiše v premoženje svojega podjetja;

               —

               kadar skupnost na podlagi zakonske zveze, ki ni pravna oseba in sama ne opravlja gospodarske dejavnosti v smislu Šeste direktive 77/388, izvede naročilo osnovnih sredstev, je treba solastnika, ki tvorita navedeno skupnost, šteti za prejemnika iz te transkacije za namene te direktive;

               —

               kadar zakonca, ki zaradi poroke tvorita skupnost, kupita osnovno sredstvo, katerega del le eden izmed zakoncev solastnikov uporablja za poklicne namene, je slednji upravičen do odbitka celotnega vstopnega davka na dodano vrednost, ki se nanaša na del nepremičnine, ki ga uporablja za potrebe svojega podjetja, kolikor znesek odbitka ne presega deleža, ki ga ima davčni zavezanec v solastnini na tej nepremičnini;

               —

               člena 18(1)(a) in 22(3) Šeste direktive 77/388 ne zahtevata, da bi mora davčni zavezanec zato, da lahko uveljavlja pravice do odbitka v takšnih okoliščinah kot so te v glavni stvari, imeti račun izstavljen na svoje ime in v katerem bi bilo navedeno kakšen delež cene in davka na dodano vrednost ustreza njegovemu solastninskemu deležu. Račun izstavljen brez razlikovanja med zakoncema, ki tvorita skupnost, in brez navedbe te razdelitve za ta namen zadostuje.

      (1)  UL C 70, 22.3.2003.


title: Zadeva T-207/16 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 8. maja 2017 – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/Komisija (Začasna odredba — Javna naročila — Opozorilo o izključitvi — Opozorilo o preverjanju — Predlog za odlog izvršitve — Neobstoj nujnosti)

text:
               17.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 231/23

         Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 8. maja 2017 – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/Komisija
   (Zadeva T-207/16 R)
   ((Začasna odredba - Javna naročila - Opozorilo o izključitvi - Opozorilo o preverjanju - Predlog za odlog izvršitve - Neobstoj nujnosti))
   (2017/C 231/29)
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (Solun, Grčija) (zastopnik: V. Christianos, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: S. Delaude in A. Katsimerou, agenta)

      Predmet

   Predlog temelji na členih 278 in 279 PDEU in se nanaša na odlog izvršitve sklepa o splošni izključitvi tožeče stranke ter sklepa o uvrstitvi na seznam in sklepa o aktiviranju opozorila o izključitvi tožeče stranke v sistemu zgodnjega obveščanja ali v sistemu za zgodnje odkrivanje in izključitev.

      Izrek

               1.

               Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

               2.

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva T-344/17: Tožba, vložena 31. maja 2017 – Latam Airlines Group and Lan Cargo/Komisija

text:
               24.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 239/65

         Tožba, vložena 31. maja 2017 – Latam Airlines Group and Lan Cargo/Komisija
   (Zadeva T-344/17)
   (2017/C 239/77)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Latam Airlines Group SA (Santiago, Čile), Lan Cargo SA (Santiago) (zastopniki:: B. Hartnett, barrister, O. Geiss, odvetnik, in W. Sparks, solicitor)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

               —

               Sklep Komisije C(2017) 1742 final z dne 17. marca 2017 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU, člena 53 Sporazuma EGP in člena 8 Sporazuma med Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o zračnem prometu (Zadeva AT.39258 – Letalski prevoz tovora) razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožeči stranki;

               —

               in poleg tega ali pa podredno zmanjša globi naloženi tožečima strankama; in

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata sedem tožbenih razlogov.

               1.

               S prvim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je Komisija napačno ugotovila dejansko stanje in napačno uporabila pravo pri razlagi dokazov, navedenih zoper tožeči stranki, napačno uporabila člen 101 PDEU, člen 53 Sporazuma EGP in člen 8 Švicarskega sporazuma ter da ni navedla zadostne obrazložitve v zvezi s tem, da je tožečima strankama pripisala odgovornost za kršitve v zvezi z doplačilom za varnost in neplačevanjem provizij.

                           —

                           Tožeči stranki trdita, da je Komisija napačno ugotovila, da sta se zavedali protikonkurenčnega ravnanja v zvezi z doplačili za varnost in neplačevanjem provizij.

                           —

                           Dalje, tožeči stranki trdita, da ti vidiki ene in nenehne kršitve niso ločljivi od celote, zaradi česar je treba izpodbijani sklep razveljaviti.

               2.

               Z drugim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je Komisija napačno ugotovila dejansko stanje in napačno uporabila pravo pri razlagi dokazov, navedenih zoper tožeči stranki, napačno uporabila upoštevne določbe ter da ni podala zadostne obrazložitve v zvezi z ugotovitvijo, da sta tožeči stranki sodelovali pri kršitvi v zvezi z doplačilom za gorivo.

                           —

                           Tožeči stranki trdita, da Komisija ni izpolnila zahtevanega standarda v zvezi z dokazom, da sta sodelovali pri zatrjevani kršitvi v zvezi z doplačilom za gorivo.

                           —

                           Dalje, tožeči stranki trdita, da prejem sporočil za javnost ne pomeni, da sta bili seznanjeni z zatrjevanim kartelom.

                           —

                           Nazadnje, tožeči stranki trdita, da omejeni dokazi, vezani na njune stike s prevozniki, nikakor ne dokazujejo, da sta ravnali protikonkurenčno ali da sta vedeli za protikonkurenčno ravnanje drugih prevoznikov.

               3.

               S tretjim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je Komisija napačno ugotovila dejansko stanje in napačno uporabila pravo s tem, da je ugotovila, da sta tožeči stranki odgovorni za kršitev na progah, navedenih v členu 1(1),(3) in (4) izpodbijanega sklepa, in da ni navedla zadostne obrazložitve.

                           —

                           Tožeči stranki trdita, da ju je Komisija napačno vključila v ugotovitev odgovornosti v členu 1(1),(3) in (4) izpodbijanega sklepa, ker se je zastaralni rok iztekel.

                           —

                           Dalje, tožeči stranki trdita, da Komisija ni pristojna za ugotavljanje njune odgovornosti v zvezi s kršitvijo člena 101 PDEU na progah znotraj EGP pred 1. majem 2004 ali člena 53 sporazuma EGP pred 19. majem 2005.

                           —

                           Tožeči stranki trdita tudi, da Komisija ni pristojna za ugotavljanje njune odgovornosti za kršitve v zvezi s progami EU-Švica.

                           —

                           Nazadnje, tožeči stranki trdita, da zadevne ugotovitve kršijo načelo ne bis in idem.

               4.

               S četrtim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je Komisija napačno ugotovila dejansko stanje in napačno uporabila pravo s tem, da je ugotovila obstoj zatrjevanega kartela, in da ni navedla zadostne obrazložitve.

                           —

                           Tožeči stranki trdita, da za ugotovitev Komisije, da sta sodelovali pri zadevnem kartelu, ni zadostnih dokazov.

                           —

                           Dalje, tožeči stranki trdita, da ta ugotovitev temelji na nepravilni domnevi, da je kršitev obstajala na vseh progah.

                           —

                           Tožeči stranki trdita tudi, da ta ugotovitev presega pristojnost Komisije in povzroča dvom glede geografskega obsega zatrjevane kršitve.

                           —

                           Nazadnje, tožeči stranki trdita, da ta ugotovitev zajema razhajanja med obrazložitvijo in izrekom v zvezi s predmetom, ki tožečima strankama ne omogočajo razumevanja narave in obsega zatrjevane kršitve.

               5.

               S petim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je Komisija napačno ugotovila dejansko stanje in napačno uporabila pravo s tem, da je ugotovila, da zatrjevano ravnanje pomeni eno in nenehno kršitev, in da ni navedla zadostne obrazložitve.

                           —

                           Tožeči stranki trdita, da se z zadevnim ravnanjem ni sledilo enemu protikonkurenčnemu namenu.

                           —

                           Dalje, tožeči stranki trdita, da se zadevno ravnanje ni nanašalo na en proizvod ali na eno storitev.

                           —

                           Tožeči stranki trdita tudi, da se zadevno ravnanje ni nanašalo na enako podjetje.

                           —

                           Tožeči stranki trdita tudi, da narava zatrjevane kršitve ni bila enotna.

                           —

                           Tožeči stranki trdita tudi, da elementi zatrjevane kršitve niso bili obravnavani vzporedno.

                           —

                           Nazadnje, tožeči stranki trdita, da Komisija ni predložila zadostnih dokazov in da ni izvedla analize v zvezi z neplačevanjem provizije v skladu s členom 101(3) PDEU.

               6.

               S šestim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je Komisija kršila pravico do obrambe tožečih strank in da ni navedla zadostne obrazložitve.

                           —

                           Tožeči stranki trdita, da nista mogli odgovoriti na ugotovitev Komisije, da sta vedeli za kršitev, ki se nanaša na doplačilo za varnost in neplačevanje provizij.

                           —

                           Dalje, tožeči stranki trdita, da so bile v podporo ugotovitve Komisije, ki se nanaša na zatrjevani kartel, navedene nove trditve.

                           —

                           Tožeči stranki poleg tega trdita, da se Komisija opira na dokaz, ki je v zvezi z njima nedopusten.

                           —

                           Tožeči stranki trdita tudi, da je zaradi razhajanja med razlogi, navedenimi v izpodbijanem sklepu, in njegovim izrekom, obrazložitev neustrezna.

                           —

                           Nazadnje, tožeči stranki trdita, da nista mogli podati svojih stališč v zvezi z odločitvijo o izključitvi 13 prevoznikov in tremi vidiki kršitve, navedenimi v preiskavi, po obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah in da Komisija v zvezi s tem ni podla nobene obrazložitve.

               7.

               S sedmim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je Komisija napačno ugotovila dejansko stanje in napačno uporabila pravo pri izračunu globe, ki se naloži tožečima strankama, in da ni navedla zadostne obrazložitve.

                           —

                           Tožeči stranki navajata napačno nerazlikovanje med usklajevanjem končne cene in usklajevanjem v zvezi z omejenimi elementi cene.

                           —

                           Dalje, tožeči stranki trdita, da niso bili upoštevani omejen kombinirani tržni delež naslovnikov in regulatorne zahteve v industriji.

                           —

                           Tožeči stranki trdita tudi, da je Komisija njuno ravnanje obravnavala enako kot veliko resnejše ravnanje drugih naslovnikov, vključno z „osrednjo skupino“.

                           —

                           Nazadnje, tožeči stranki trdita, da ni bilo upoštevano, da je bila njuna udeležba pri kršitvi bolj omejena v primerjavi z udeležbo drugih naslovnikov, ki so bili tudi deležni zmanjšanja globe na podlagi olajševalnih okoliščin.


title: Zadeva T-484/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. novembra 2011 – McLoughney proti UUNT – Kern (Powerball) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti Powerball — prejšnja neregistrirana besedna znamka POWERBALL — Relativni razlogi za zavrnitev — Člen 8(3) in (4) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               7.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/13

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. novembra 2011 – McLoughney proti UUNT – Kern (Powerball)
   (Zadeva T-484/09) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti Powerball - prejšnja neregistrirana besedna znamka POWERBALL - Relativni razlogi za zavrnitev - Člen 8(3) in (4) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2012/C 6/20
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Rory McLoughney (Thurles, Irska) (zastopnik: J. Stratford Lysandrides, solicitor)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: S. Schäffner, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT: Ernst Kern (Zahling, Nemčija)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 30. septembra 2009 (zadeva R 1547/2006-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med Roryjem McLoughneyjem in Ernstom Kernom.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Roryju McLoughneyju se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 37, 13.2.2010.


title: Zadeva T-507/12 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 17. januarja 2013 – Slovenija proti Komisiji (Začasna odredba — Državne pomoči — Sklep, s katerim je bila pomoč razglašena za nezdružljivo z notranjim trgom in odrejena njena izterjava od upravičenca — Predlog za odlog izvršitve — Neobstoj nujnosti)

text:
               13.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 108/27

         Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 17. januarja 2013 – Slovenija proti Komisiji
   (Zadeva T-507/12 R)
   (Začasna odredba - Državne pomoči - Sklep, s katerim je bila pomoč razglašena za nezdružljivo z notranjim trgom in odrejena njena izterjava od upravičenca - Predlog za odlog izvršitve - Neobstoj nujnosti)
   2013/C 108/70
   Jezik postopka: slovenščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Republika Slovenija (zastopnici: V. Klemenc in A. Grum, zastopnici)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: É. Gippini Fournier, D. Kukovec in T. Maxian Rusche, zastopniki)

      Predmet

   Predlog za odlog izvršitve Sklepa Komisije C(2012) 6345 final z dne 19. septembra 2012 o ukrepih v korist podjetja Elan d.o.o. (SA.26379 (C 13/2010) (ex NN 17/2010))

      Izrek

               1.

               Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

               2.

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Združeni zadevi C-120/06 P in C-121/06 P: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 9. septembra 2008 – Fabbrica Italiana Accumulatori Motocarri Montecchio SpA (FIAMM), Fabbrica Italiana Accumulatori Motocarri Montecchio Technologies Inc (FIAMM Technologies) in Giorgio Fedon & Figli SpA, Fedon America, Inc., proti Svetu Evropske unije, Komisiji Evropskih skupnosti in Kraljevini Španiji (Pritožba – Priporočila in sklepi organa za reševanje sporov Svetovne trgovinske organizacije (STO) – Ugotovitev organa za reševanje sporov glede neskladnosti skupnostne ureditve uvoza banan s predpisi STO – Združene države Amerike vzpostavijo povračilne ukrepe v obliki dodatne carinske dajatve na uvoz nekaterih proizvodov iz različnih držav članic – Povračilni ukrepi, ki jih odobri STO – Neobstoj nepogodbene odgovornosti Skupnosti – Trajanje postopka pred Sodiščem prve stopnje – Razumni rok – Zahtevek za pravično odškodnino)

text:
               8.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 285/3

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 9. septembra 2008 – Fabbrica Italiana Accumulatori Motocarri Montecchio SpA (FIAMM), Fabbrica Italiana Accumulatori Motocarri Montecchio Technologies Inc (FIAMM Technologies) in Giorgio Fedon & Figli SpA, Fedon America, Inc., proti Svetu Evropske unije, Komisiji Evropskih skupnosti in Kraljevini Španiji
   (Združeni zadevi C-120/06 P in C-121/06 P) (1)

   (Pritožba - Priporočila in sklepi organa za reševanje sporov Svetovne trgovinske organizacije (STO) - Ugotovitev organa za reševanje sporov glede neskladnosti skupnostne ureditve uvoza banan s predpisi STO - Združene države Amerike vzpostavijo povračilne ukrepe v obliki dodatne carinske dajatve na uvoz nekaterih proizvodov iz različnih držav članic - Povračilni ukrepi, ki jih odobri STO - Neobstoj nepogodbene odgovornosti Skupnosti - Trajanje postopka pred Sodiščem prve stopnje - Razumni rok - Zahtevek za pravično odškodnino)
   (2008/C 285/04)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranke

      Tožeče stranke: Fabbrica Italiana Accumulatori Motocarri Montecchio SpA (FIAMM), Fabbrica Italiana Accumulatori Motocarri Montecchio Technologies Inc (FIAMM Technologies) in Giorgio Fedon & Figli SpA, Fedon America, Inc., (zastopniki: I. Van Bael, A. Cevese, F. Di Gianni in R. Antonini, odvetniki)

      Druge stranke v postopku: Svet Evropske unije (zastopniki: A. Vitro, S. Marquardt in A. De Gregorio Merino, zastopniki), Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: P. J. Kuijper, V. Di Bucci, C. Brown in E. Righini, zastopniki), Kraljevina Španija (zadeva C-120/06 P) (zastopnika: E. Braquehais Conesa in M. Muñoz Pérez, zastopnika)

      Intervenientka v podporo Svetu Evropske unije in Komisiji Evropskih skupnosti: Kraljevina Španija (zadeva C-121/06 P) (zastopnik: M. Muñoz Pérez, zastopnik)
   Predmet
   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (veliki senat) z dne 14. decembra 2005 v zadevi Fabbrica italiana accumulatori motocarri Montecchio SpA (FIAMM) in Fabbrica italiana accumulatori motocarri Montecchio Technologies, Inc (FIAMM Technologies) proti Svetu EU in Komisiji ES, T-69/00, s katero je Sodišče prve stopnje kot neutemeljeno zavrnilo odškodninsko tožbo za povrnitev škode, ki naj bi jo tožeči stranki utrpeli zaradi povračilnih ukrepov, ki so jih ameriški organi uporabili v zvezi z vrsto proizvodov Skupnosti, med katerimi so akumulatorji, ki jih izdelujeta in izvažata tožeči stranki, v okviru spora o evropski ureditvi uvoza banan.
   Izrek

               1)

               Glavni pritožbi se zavržeta.

               2)

               Nasprotni pritožbi se zavržeta.

               3)

               Družbe Fabbrica italiana accumulatori motocarri Montecchio SpA, Fabbrica italiana accumulatori motocarri Montecchio Technologies LLC, Giorgio Fedon & Figli SpA in Fedon America, Inc. plačajo stroške, ki sta jih priglasila Svet Evropske unije in Komisija Evropskih skupnosti.

               4)

               Kraljevina Španija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 108, 6.5.2006.


title: Zadeva T-292/07 R: Sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 13. septembra 2007 – Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung proti Komisiji ( Začasna odredba – Neobstoj postopka v glavni stvari – Nedopustnost )

text:
               24.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 283/28

         Sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 13. septembra 2007 – Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung proti Komisiji
   (Zadeva T-292/07 R)
   („Začasna odredba - Neobstoj postopka v glavni stvari - Nedopustnost“)
   (2007/C 283/52)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV (Berlin, Nemčija) (zastopnik: L. Bechtel, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predmet
   Predlog za odložitev izvršitve obvestil o dolgovanem znesku številke 3240905385, 3240905379, 3240905378 in 3240905393, ki jih je izdala Komisija v okviru pogodb JAI/DAP/2000/338-C, JAI/2001/DAP/161/C, JAI/2002/DAP/094-W in JAI/2003/DAP/080-W.
   Izrek

               1)

               Predlog ni dopusten.

               2)

               Tožeča stranka nosi svoje stroške.


title: Zadeva T-1/07: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 9. decembra 2009 – Apache Footwear in Apache II Footwear proti Svetu ( Damping — Uvoz čevljev, z zgornjim delom iz usnja, iz Kitajske in Vietnama — Status podjetja, ki deluje v tržnem gospodarstvu — Interes Skupnosti )

text:
               30.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/46

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 9. decembra 2009 – Apache Footwear in Apache II Footwear proti Svetu
   (Zadeva T-1/07) (1)

   („Damping - Uvoz čevljev, z zgornjim delom iz usnja, iz Kitajske in Vietnama - Status podjetja, ki deluje v tržnem gospodarstvu - Interes Skupnosti“)
   2010/C 24/80
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Apache Footwear Ltd (Pingsha, Kitajska); in Apache II Footwear Ltd (Qingxin) (Taiping Zhen, Kitajska) (zastopniki: najprej O. Prost in S. Ballschmiede, nato O. Prost in E. Berhelot, odvetniki)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: J.-P. Hix, zastopnik, skupaj z G. Berrisch, odvetnik)

      Intervenienti v podporo tožene stranke: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: H. van Vliet in T. Scharf, zastopnika); Confédération européenne de l'industrie de la chaussure (CEC) (Bruselj, Belgija) (zastopniki: najprej P. Vlaemminck, G. Zonnekeyn in S. Verhulst, nato P. Vlaemminck in A. Hubert, odvetniki); in BA.LA. di Lanciotti Vittorio & C. Sas (Monte Urano, Italija) ter šestnajst drugih intervenientov, katerih imena so navedena v prilogi k sodbi (zastopniki: P. Tabellini, G. Celona in C. Cavaliere, odvetniki)

      Predmet

   Tožba za delno razglasitev ničnosti Uredbe Sveta (ES) št. 1472/2006 z dne 5. oktobra 2006 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in o dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Vietnama (UL L 275, str. 1), v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Apache Footwear Ltd in Apache II Footwear Ltd (Qingxin) nosita lastne stroške in stroške Sveta Evropske unije.

      (1)  UL C 56, 10.3.2007.


title: Zadeva C-408/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel București (Romunija) 21. julija 2016 – Compania Națională de Autostrăzi și Drumuri Naționale din România SA/Ministerul Fondurilor Europene – Direcția generală managementul fondurilor externe

text:
               17.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 383/3

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel București (Romunija) 21. julija 2016 – Compania Națională de Autostrăzi și Drumuri Naționale din România SA/Ministerul Fondurilor Europene – Direcția generală managementul fondurilor externe
   (Zadeva C-408/16)
   (2016/C 383/04)
   Jezik postopka: romunščina

      Predložitveno sodišče

   Curtea de Apel București

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Compania Națională de Autostrăzi și Drumuri Naționale din România SA

      Nasprotna stranka: Ministerul Fondurilor Europene – Direcția generală managementul fondurilor externe, prin Ministerul Finanțelor Publice

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 15(c) Direktive 2004/18/ES (1) razlagati tako, da državi članici po pristopu k Evropski uniji v skladu s tem členom ni treba uporabiti obravnavane direktive, če je z Evropsko investicijsko banko sklenila pogodbo o financiranju, podpisano pred pristopom, na podlagi katere za javna naročila, ki bodo dodeljena, veljajo posebne zahteve, ki jih je določil financer, kakršne so te iz obravnavanega postopka, in ki so bolj omejevalne od zahtev navedene direktive?

               2.

               Ali je treba Direktivo 2004/18/ES razlagati tako, da nasprotuje temu, da v nacionalnem pravu obstaja zakonodajni akt, kakršen je O.U.G. (izredna uredba vlade) nr. 72/2007 (uredba-zakon št. 72/2007), ki določa uporabo določb iz Navodil Evropske investicijske banke za oddajo javnih naročil, ki odstopajo od določb zakonodajnega akta, s katerim je bila v nacionalno pravo prenesena navedena direktiva, v obravnavanem primeru O.U.G. nr. 34/2006 (uredba-zakon št. 34/2006), iz razlogov, kakršni so navedeni v spremnem dokumentu, da bi bila v skladu s pogodbo o financiranju, sklenjeno pred pristopom?

               3.

               Ali je mogoče pri razlagi členov 9(5) in 60(a) Uredbe (ES) št. 1083/2006 (2) za tako javno naročilo, za katero je bila pogodba sklenjena v skladu z Navodili Evropske investicijske banke za oddajo javnih naročil in z nacionalnim pravom, šteti, da je v skladu z zakonodajo Unije in da je zanj mogoče za nazaj dodeliti nepovrnljivo evropsko subvencijo?

               4.

               Če je odgovor na prejšnje vprašanje nikalen in je bilo tako javno naročilo ob preverjanju izpolnjevanja zahtev glede sposobnosti v okviru Programului operațional sectorial „Transport“ 2007–2013 (sektorski operativni program „Prevoz“ 2007–2013) vseeno razglašeno za skladno, ali taka domnevna kršitev predpisov prava Unije o javnih naročilih (določitev nekaterih meril za predizbor ponudnikov, podobnih merilom iz Navodil Evropske investicijske banke za oddajo javnih naročil, ki so bolj omejevalna od meril iz Direktive 2004/18/ES – podrobno navedenih v točkah od 12 do 14 tega predloga za sprejetje predhodne odločbe) pomeni „nepravilnost“ v smislu člena 2(7) Uredbe št. 1083/2006, ki določa obveznost obravnavane države članice, da izvede finančni popravek/odstotno zmanjšanje na podlagi člena 98(2) zgoraj navedene uredbe?

      (1)  Direktiva 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 7, str. 132).

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 1083/2006 z dne 11. julija 2006 o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu in Kohezijskem skladu in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1260/1999 (UL L 210, str. 25).


title: Zadeva T-225/02: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 22. novembra 2006 — Cámara de Comercio e Industria de Zaragoza proti Komisiji (Evropski socialni sklad — Uredba (EGS) št. 4253/88 — Ukinitev finančne pomoči — Ničnostna tožba — Neposredni vpliv — Nedopustnost)

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 331/40

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 22. novembra 2006 — Cámara de Comercio e Industria de Zaragoza proti Komisiji
   (Zadeva T-225/02) (1)

   (Evropski socialni sklad - Uredba (EGS) št. 4253/88 - Ukinitev finančne pomoči - Ničnostna tožba - Neposredni vpliv - Nedopustnost)
   (2006/C 331/89)
   Jezik postopka: španščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Cámara de Comercio e Industria de Zaragoza (Saragosa, Španija) (zastopniki: najprej A. Sánchez-Rubio García, nato A. Creus Carreras in B. Uriarte Valiente, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: L. Escobar Guererro in L. Flynn, zastopnika)
   Predmet
   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2000) 2621 z dne 29. decembra 2000 o ukinitvi finančne pomoči Evropskega socialnega sklada (ESS), ki je bila dodeljena na podlagi Odločbe C (91) 2852 z dne 19. decembra 1991 o sprejetju pobude Skupnosti „Euroform“ za Španijo (PO 913051ES8) in sredstvih ESS, ki so jih španski organi dodelili Cámara de Comercio e Industria de Zaragoza za projekt „Tricoin“ (sklic EUR-82), ki ga mora izvesti družba Copy Aragón de Zaragoza.
   Izrek

               1)

               Tožba se kot nedopustna zavrže.

               2)

               Cámara de Comercio e Industria de Zaragoza je dolžna plačati stroške.

      (1)  UL C 233, 28.9.2002.


title: Zadeva F-27/05: Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 28. junija 2006 — Le Maire proti Komisiji (Uradniki — Osebni prejemki — Zavrnitev izplačila dnevnih nadomestil)

text:
               12.8.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/32

         Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 28. junija 2006 — Le Maire proti Komisiji
   (Zadeva F-27/05) (1)

   (Uradniki - Osebni prejemki - Zavrnitev izplačila dnevnih nadomestil)
   (2006/C 190/59)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Viviane Le Maire (Bruselj, Belgija) (zastopnika: G. Bounéou in F. Frabetti, avocats)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: J. Curall, zastopnik)
   Predmet zadeve
   Razglasitev ničnosti odločbe Komisije Evropskih skupnosti, s katero se tožeči stranki zavrne pravica do dnevnih nadomestil, ki jih določa člen 10 Priloge VII h Kadrovskim predpisom uradnikov Evropskih skupnosti, po nastopu dela dne. 16. februarja 2004.
   Izrek sodbe

               1)

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2)

               Komisija Evropskih skupnosti nosi svoje stroške in polovico stroškov tožeče stranke.

      (1)  UL C 182 z dne 23.7.2005 (zadeva, najprej vpisana pri Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti pod številko T-191/05 in odstopljena Sodišču za uslužbence Evropske unije s sklepom z dne 15.12.2005).


title: Zadeva T-355/17: Tožba, vložena 2. junija 2017 – Daico International/EUIPO – American Franchise Marketing (RoB)

text:
               24.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 239/70

         Tožba, vložena 2. junija 2017 – Daico International/EUIPO – American Franchise Marketing (RoB)
   (Zadeva T-355/17)
   (2017/C 239/81)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Daico International BV (Amsterdam, Nizozemska) (zastopnik: M. Kassner, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: American Franchise Marketing Ltd (London, Združeno kraljestvo)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Imetnik sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Evropske unije „RoB“ – znamka Evropske unije št. 5 284 104

      Postopek pred EUIPO: postopek za ugotovitev ničnosti

      Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora EUIPO za pritožbe z dne 9. marca 2017 v zadevi R 1405/2016-2

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajana tožbena razloga

               —

               Kršitev člena 75(1) Uredbe št. 207/2009;

               —

               kršitev pravila 62(3) Uredbe Komisije (ES) št. 2868/95 z dne 13. decembra 1995 za izvedbo Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 o znamki Skupnosti.


title: Zadeva C-113/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovaška) 6. marca 2017 – QJ/Ministerstvo vnútra SR, Migračný úrad

text:
               29.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 168/23

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovaška) 6. marca 2017 – QJ/Ministerstvo vnútra SR, Migračný úrad
   (Zadeva C-113/17)
   (2017/C 168/30)
   Jezik postopka: slovaščina

      Predložitveno sodišče

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnik: QJ

      Nasprotna stranka: Ministerstvo vnútra SR, Migračný úrad

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 46(3) Direktive 2013/32/EU (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o skupnih postopkih za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite (prenovitev) (v nadaljevanju: direktiva o azilnem postopku), razlagati tako, da lahko nacionalno sodišče, ki presoja utemeljenost potrebe po mednarodni zaščiti prosilca, zaradi predhodnih ponavljajočih se razveljavitev odločbe o zavrnitvi, z vrnitvijo aktov upravnemu organu po ponavljajočem se pozitivnem izidu tožbe – za katero se s tem izkaže, da nima učinka – sámo odloči, da prosilcu dodeli navedeno zaščito, čeprav navedeni sodni organ na podlagi nacionalne zakonodaje nima tovrstne pristojnosti?

               2.

               Če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen, ali je takšna pristojnost podeljena tudi (vrhovnemu) pritožbenemu sodišču?

      (1)  UL 2013, L 180, str. 60.


title: Zadeva T-349/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 4. julija 2016 – Orange Business Belgium/Komisija (Javna naročila storitev — Postopek javnega razpisa — „Čezevropske telematske storitve med upravami — nova generacija (TESTA – ng)“ — Zavrnitev ponudbe ponudnika — Oddaja naročila — Preglednost — Enako obravnavanje — Prepoved diskriminacije — Obveznost obrazložitve)

text:
               22.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 305/24

         Sodba Splošnega sodišča z dne 4. julija 2016 – Orange Business Belgium/Komisija
   (Zadeva T-349/13) (1)

   ((Javna naročila storitev - Postopek javnega razpisa - „Čezevropske telematske storitve med upravami - nova generacija (TESTA – ng)“ - Zavrnitev ponudbe ponudnika - Oddaja naročila - Preglednost - Enako obravnavanje - Prepoved diskriminacije - Obveznost obrazložitve))
   (2016/C 305/32)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Orange Business Belgium SA (Bruselj, Belgija) (zastopnika: B. Schutyser in T. Villé, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki:: S. Delaude, S. Lejeune in F. Moro, agenta, skupaj s P. Wytinckom in B. Hoorelbekejem, odvetnikoma)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti sklepa Komisije z dne 19. aprila 2013, s katerim je bila zavrnjena ponudba, ki jo je predložila tožeča stranka v okviru omejenega postopka javnega razpisa DIGIT/R2/PR/2011/039 v zvezi s „Čezevropskimi telematskimi storitvami med upravami – nova generacija (TESTA-ng)“ in je bilo naročilo oddano drugemu ponudniku.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Orange Business Belgium SA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 252, 31.8.2013.


title: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 21. julija 2005 v zadevi C-349/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Združenemu kraljestvu Velike Britanije in Severne Irske (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 77/799/EGS — Medsebojna pomoč pristojnih organov — Področji DDV in trošarin — Nepopoln prenos — Ozemlje Gibraltarja)

text:
               3.9.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 217/9

      SODBA SODIŠČA

   (veliki senat)
   z dne 21. julija 2005
   v zadevi C-349/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Združenemu kraljestvu Velike Britanije in Severne Irske (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 77/799/EGS - Medsebojna pomoč pristojnih organov - Področji DDV in trošarin - Nepopoln prenos - Ozemlje Gibraltarja)
   (2005/C 217/16)
   Jezik postopka: angleščina
   V zadevi C-349/03, zaradi tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 226 ES, vložene dne 7. avgusta 2003, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: R. Lyal), ob intervenciji Kraljevine Španije (zastopnica N. Díaz Abad), proti Združenemu kraljestvu Velike Britanije in Severne Irske (zastopnika: K. Manji in R. Caudwell, skupaj z D. Wyatt, QC), je Sodišče (veliki senat) v sestavi V. Skouris, predsednik, P. Jann in A. Rosas, predsednika senata, R. Silva de Lapuerta, predsednica senata, A. Borg Barthet, predsednik senata, R. Schintgen, sodnik, N. Colneric (poročevalka), sodnica, S. von Bahr, J. N. Cunha Rodrigues, G. Arestis, M. Ilešič, J. Malenovský in J. Klučka, sodniki, generalni pravobranilec: A. Tizzano, sodni tajnik: R. Grass, dne 21. julija 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi, kot sledi:

               1)

               Združeno kraljestvo Velike Britanije in Severne Irske s tem, da na področjih davka na dodano vrednost in trošarin ni uporabilo Direktive Sveta 77/799/EGS z dne 19. decembra 1977 o medsebojni pomoči pristojnih organov držav članic na področju neposredne in posredne obdavčitve, kot je bila spremenjena z Direktivama Sveta 79/1070 z dne 6. decembra 1979 in 92/12/EGS z dne 25. februarja 1992 o splošnem režimu za trošarinske proizvode in o skladiščenju, gibanju in nadzoru takih proizvodov na ozemlju Gibraltarja, ni izpolnilo obveznosti iz Pogodbe ES.

               2)

               Združenemu kraljestvu Velike Britanije in Severne Irske se naloži plačilo stroškov.

               3)

               Kraljevina Španija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 239, 4.10.2003.


title: Zadeva C-330/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshofs (Nemčija) 2. junija 2017 – Verbraucherzentrale Baden-Württemberg e.V./Germanwings GmbH

text:
               4.9.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 293/16

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshofs (Nemčija) 2. junija 2017 – Verbraucherzentrale Baden-Württemberg e.V./Germanwings GmbH
   (Zadeva C-330/17)
   (2017/C 293/20)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesgerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Vlagateljica revizije: Verbraucherzentrale Baden-Württemberg e.V.

      Nasprotna stranka v revizijskem postopku: Germanwings GmbH

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali morajo biti letalske prevoznine za letalske prevoze v Skupnosti na podlagi člena 23(1), drugi in tretji stavek, Uredbe št. 1008/2008/ES (1), ki niso izražene v eurih, navedene v določeni valuti?

               2.

               Če je odgovor na vprašanje 1 pritrdilen:
               V kakšni lokalni valuti so lahko navedene cene iz člena 2, točka 18 in člena 23(1), drugi in tretji stavek, Uredbe št. 1008/2008/ES, če letalski prevoznik s sedežem v državi članici (tukaj Nemčiji) v razmerju do potrošnikov na spletu oglašuje in ponuja zračni prevoz s krajem odhoda leta v drugi državi članici (tukaj Združeno kraljestvo)?
               Ali je v tej zvezi pomembno, da se za ponudbo uporablja spletni naslov z nacionalno vrhnjo domeno države članice (tukaj: www.germanwings.de), iz katerega je razvidna država članica sedeža letalskega prevoznika, in da se potrošnik nahaja v tej državi članici?
               Ali je pomembno, da vsi ali pretežni del letalskih prevoznikov sporne cene prikazujejo v lokalni valuti, ki velja v kraju odhoda leta?

      (1)  Uredba (ES) št. 1008/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. septembra 2008 o skupnih pravilih za opravljanje zračnih prevozov v Skupnosti (UL L 293, str. 3).


title: Zadeva T-144/04: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 19. maja 2008 – TF1 proti Komisiji ( Ničnostna tožba – Odločba Komisije, s katero so bili nekateri ukrepi, ki jih je Francoska republika sprejela v korist France 2 in France 3, opredeljeni kot državne pomoči, združljive s skupnim trgom – Rok za pritožbo – Člen 44(1)(c) Poslovnika – Nedopustnost )

text:
               5.7.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/33

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 19. maja 2008 – TF1 proti Komisiji
   (Zadeva T-144/04) (1)

   („Ničnostna tožba - Odločba Komisije, s katero so bili nekateri ukrepi, ki jih je Francoska republika sprejela v korist France 2 in France 3, opredeljeni kot državne pomoči, združljive s skupnim trgom - Rok za pritožbo - Člen 44(1)(c) Poslovnika - Nedopustnost“)
   (2008/C 171/60)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Télévision française 1 SA (TF1) (Nanterre, Francija) (zastopnika: J.-P. Hordies in C. Smits, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: J. Buendía Sierra, N. Niejahr in C. Giolito, zastopniki)

      Intervenientka v podporo toženi stranki: Francoska republika (zastopnik: G. de Bergues, zastopnik)
   Predmet
   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2004/838/ES z dne 10. decembra 2003 o državnih pomočeh, ki jih Francija izvaja v korist France 2 in France 3 (UL L 361, 2004, str. 21).
   Izrek

               1.

               Tožba se zavrže.

               2.

               Télévision française 1 SA (TF1) se naloži plačilo lastnih stroškov in stroškov, ki jih je priglasila Komisija.

               3.

               Francoska republika nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 168, 26.6.2004.


title: Zadeva T-259/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 30. aprila 2015 – Francija/Komisija (EKUJS — „Jamstveni oddelek“ — EKJS in EKSPR — Odhodki, izključeni iz financiranja — Ukrepi podpore za razvoj podeželja — Območja z naravnimi omejitvami — Pavšalni finančni popravek — Odhodki Francije — Merilo obremenitve — Pregledi na kraju samem — Procesna jamstva)

text:
               13.7.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 228/10

         Sodba Splošnega sodišča z dne 30. aprila 2015 – Francija/Komisija
   (Zadeva T-259/13) (1)

   ((EKUJS - „Jamstveni oddelek“ - EKJS in EKSPR - Odhodki, izključeni iz financiranja - Ukrepi podpore za razvoj podeželja - Območja z naravnimi omejitvami - Pavšalni finančni popravek - Odhodki Francije - Merilo obremenitve - Pregledi na kraju samem - Procesna jamstva))
   (2015/C 228/11)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Francoska republika (zastopniki: E. Belliard, D. Colas, C. Candat in G. de Bergues, zastopniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: D. Bianchi in G. von Rintelen, zastopnika)

      Intervenient v podporo pritožnice: Kraljevina Španija (zastopniki: najprej N. Díaz Abad, nato A. Sampol Pucurull, abogados del Estado)

      Predmet

   Predlog za razglasitev delne ničnosti Izvedbenega sklepa Komisije 2013/123/EU z dne 26. februarja 2013 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije (UL L 67, str. 20).

      Izrek

               1.

               Izvedbeni sklep Komisije 2013/123/EU z dne 26. februarja 2013 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije se razglasi za ničnega v delu, v katerem je za Francosko republiko uporabljen finančni popravek v okviru ukrepov podpore za razvoj podeželja za ovce, glede katerih ni bila vložena prošnja za premije za ovce v finančnih letih 2008 in 2009.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Francoska republika nosi tri četrtine svojih stroškov in tri četrtine stroškov Evropske komisije.

               4.

               Evropska komisija nosi četrtino svojih stroškov in četrtino stroškov Francoske republike.

               5.

               Kraljevina Španija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 207, 20.7.2013.


title: Zadeva T-355/13: Tožba, vložena 4. julija 2013 – easyJet Airline proti Komisiji

text:
               7.9.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 260/44

         Tožba, vložena 4. julija 2013 – easyJet Airline proti Komisiji
   (Zadeva T-355/13)
   2013/C 260/79
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: easyJet Airline (London, Združeno kraljestvo) (zastopnika: M. J. Werner in R. Marian, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               za nično razglasi Odločbo Komisije C(2013) 2727 final z dne 3. maja 2013 v zadevi COMP/39.869 – easyJet/Schiphol; in

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v podporo tožbi podaja dva tožbena razloga.

               1.

               Tožeča stranka s prvim tožbenim razlogom zatrjuje, da je bilo v izpodbijani odločbi pravo nepravilno uporabljeno (nepravilna razlaga določb člena 13 Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 (1)), prav tako naj bi bila podana očitna napaka pri presoji (napačen sklep, da se nacionalni postopki na Nizozemskem štejejo, kot da je nacionalni pristojni organ presojal zadevo).

               2.

               Tožeča stranka z drugim tožbenim razlogom zatrjuje, da je bila z izpodbijano odločbo kršena bistvena procesna zahteva, in sicer naj bi ne bila podana ustrezna obrazložitev za njeno zavrnitev. Poleg tega Komisija ni opravila presoje vseh dejanskih in pravnih elementov, na katere jo je opozorila tožeča stranka.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205).


title: Zadeva C-490/16: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 26. julija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovenija) – A.S./Republika Slovenija (Predhodno odločanje — Uredba (EU) št. 604/2013 — Določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo je v eni od držav članic vložil državljan tretje države — Prihod izjemno velikega števila državljanov tretjih držav, ki želijo dobiti mednarodno zaščito — Organizacija prehoda meje s strani organov države članice zaradi tranzita v drugo državo članico — Dovoljen vstop na podlagi izjeme iz humanitarnih razlogov — Člen 13 — Nezakonit prehod zunanje meje — Rok dvanajstih mesecev od prehoda meje — Člen 27 — Pravno sredstvo — Obseg sodnega nadzora — Člen 29 — Rok šestih mesecev za izvedbo predaje — Računanje rokov — Vložitev pravnega sredstva — Odložilni učinek)

text:
               18.9.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 309/14

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 26. julija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovenija) – A.S./Republika Slovenija
   (Zadeva C-490/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Uredba (EU) št. 604/2013 - Določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo je v eni od držav članic vložil državljan tretje države - Prihod izjemno velikega števila državljanov tretjih držav, ki želijo dobiti mednarodno zaščito - Organizacija prehoda meje s strani organov države članice zaradi tranzita v drugo državo članico - Dovoljen vstop na podlagi izjeme iz humanitarnih razlogov - Člen 13 - Nezakonit prehod zunanje meje - Rok dvanajstih mesecev od prehoda meje - Člen 27 - Pravno sredstvo - Obseg sodnega nadzora - Člen 29 - Rok šestih mesecev za izvedbo predaje - Računanje rokov - Vložitev pravnega sredstva - Odložilni učinek))
   (2017/C 309/19)
   Jezik postopka: slovenščina

      Predložitveno sodišče

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: A.S.

      Tožena stranka: Republika Slovenija

      Izrek

               1.

               Člen 27(1) Uredbe (EU) št. 604/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva, v povezavi z uvodno izjavo 19 te uredbe, je treba razlagati tako, da se prosilec za mednarodno zaščito v okviru pravnega sredstva zoper odločitev o njegovi predaji lahko sklicuje na napačno uporabo merila o odgovornosti, ki se nanaša na nezakonit prehod meje države članice in ki je določeno v členu 13(1) navedene uredbe.

               2.

               Člen 13(1) Uredbe št. 604/2013 je treba razlagati tako, da je treba šteti, da je državljan tretje države – čigar vstop so organi prve države članice, ki so bili soočeni s prihodom izjemno velikega števila državljanov tretjih držav, ki so želeli prečkati to državo članico, da bi v drugi državi članici vložili prošnjo za mednarodno zaščito, tolerirali, ne da bi izpolnjeval pogoje za vstop, ki načeloma morajo biti izpolnjeni v tej prvi državi članici – „nezakonito prečkal“ mejo navedene prve države članice v smislu te določbe.

               3.

               Člen 13(1), drugi stavek, Uredbe št. 604/2013 v povezavi s členom 7(2) te uredbe je treba razlagati tako, da vložitev pravnega sredstva zoper odločitev o predaji ne vpliva na izračun roka iz navedenega člena 13(1).

         Člen 29(1) in (2) te uredbe je treba razlagati tako, da vložitev takega pravnega sredstva pomeni, da začne rok iz teh določb teči šele po sprejetju pravnomočne odločbe o tem pravnem sredstvu, tudi če se je sodišče, ki odloča o sporu, odločilo na Sodišče nasloviti predlog za sprejetje predhodne odločbe, če ima navedeno pravno sredstvo odložilni učinek v skladu s členom 27(3) navedene uredbe.

      (1)  UL C 419, 14.11.2016.


title: Zadeva C-198/12: Tožba, vložena 26. aprila 2012 – Evropska komisija proti Republiki Bolgariji

text:
               30.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 194/14

         Tožba, vložena 26. aprila 2012 – Evropska komisija proti Republiki Bolgariji
   (Zadeva C-198/12)
   2012/C 194/23
   Jezik postopka: bolgarščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: T. Scharf, O. Beynet, S. Petrova)

      Tožena stranka: Republika Bolgarija

      Predlog tožeče stranke

   Evropska komisija predlaga,

               1.

               naj se ugotovi, da Republika Bolgarija s tem, da ni dala na razpolago vsem udeležencem na trgu maksimalne zmogljivosti in zlasti storitev virtualnega transporta plina v obratni smeri ni izpolnila svojih obveznosti iz členov 14(1) v povezavi s členom 16(1) in (2)(b) Uredbe (ES) št. 715/2009 (1);

               2.

               naj se Republiki Bolgariji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   S to tožbo želi Komisija doseči ugotovitev, da je Republika Bolgarija kršila svoje obveznosti iz členov 14(1) v povezavi s členom 16(1) in (2)(b) Uredbe (ES) št. 715/2009 s katerimi sta nadomeščena člen 4(1) in člen 5(1) in (2) Uredbe (ES) št. 1775/2005.
   Obveznosti so naslednje:

               —

               Obveznost iz člena 14(1) v povezavi s členom 16(1) in (2) Uredbe (ES) št. 715/2009, da se vsem udeležencem na trgu da na razpolago maksimalna zmogljivost in zlasti storitve za virtualni transport plina v obratni smeri.
               Po mnenju bolgarskih organov je neizpolnitev zgoraj navedene obveznosti, da se da na razpolago maksimalna zmogljivost, posledica neobstoja fizične povezave med tranzitnim in nacionalnim sistemom Republike Bolgarije za transport plina in različna pravna ureditev za ta sistema.
               Kot nadaljnji razlog za neizpolnitev zgoraj navedene obveznosti bolgarski organi navajajo obstoj treh veljavnih meddržavnih sporazumov med Republiko Bolgarijo in ZSSR, ki so bili sklenjeni v letih 1986 in 1989.
               Komisija navaja, da mora Bolgarija, če pogodba z dne 27. aprila 1998, sklenjena med družbo OOO Gazprom in družbo Bulgartransgaz EAD predstavlja oviro za izpolnitev obveznosti dati na razpolago maksimalno zmogljivost, v skladu s členom 351(2) PDEU uporabiti vsa primerna sredstva za odpravo take morebitne nezdružljivosti z določbami prava Unije.

      (1)  Uredba (ES) št. 715/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o pogojih za dostop do prenosnih omrežij zemeljskega plina in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1775/2005 (UL 2009, L 211, str. 36).


title: Zadeva T-32/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 10. februarja 2012 – Verenigde Douaneagenten proti Komisiji ( „Carinska unija — Uvoz surovega trsnega sladkorja s poreklom iz Nizozemskih Antilov — Naknadna izterjava uvoznih dajatev — Zahtevek za povračilo uvoznih dajatev — Člen 220(2)(b) Uredbe (EGS) št. 2913/92 — Bistvena kršitev postopka“ )

text:
               24.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 89/21

         Sodba Splošnega sodišča z dne 10. februarja 2012 – Verenigde Douaneagenten proti Komisiji
   (Zadeva T-32/11) (1)

   (Carinska unija - Uvoz surovega trsnega sladkorja s poreklom iz Nizozemskih Antilov - Naknadna izterjava uvoznih dajatev - Zahtevek za povračilo uvoznih dajatev - Člen 220(2)(b) Uredbe (EGS) št. 2913/92 - Bistvena kršitev postopka)
   2012/C 89/34
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Verenigde Douaneagenten BV (Rotterdam, Nizozemska) (zastopnika: J. van der Meché in S. Moolenaar, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: L. Bouyon in B. Burggraaf, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2010) 6754 konč. z dne 1. oktobra 2010, s katero je ugotovljeno, prvič, da je upravičeno, da se naknadno upoštevajo uvozne dajatve, in drugič, da povračilo teh dajatev v posamičnem primeru ni utemeljeno (REC 02/09).

      Izrek

               1.

               Odločba Komisije C(2010) 6754 konč. z dne 1. oktobra 2010 se v delu, v katerem je ugotovljeno, da povračilo uvoznih dajatev v znesku 531 985,59 EUR na podlagi člena 239 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti ni utemeljeno, razglasi za nično.

               2.

               V preostalem delu se tožba zavrne.

               3.

               Vsaka stranka nosi lastne stroške.

      (1)  UL C 103, 2.4.2011.


title: Zadeva T-187/06: Tožba, vložena 18. julija 2006 — Schräder proti USRS (SUMCOL 01)

text:
               2.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 212/39

         Tožba, vložena 18. julija 2006 — Schräder proti USRS (SUMCOL 01)
   (Zadeva T-187/06)
   (2006/C 212/68)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Ralf Schräder (Lüdinghausen, Nemčija) (zastopniki: T. Leidereiter, W.-A. Schmidt, I. Memmler, Rechtsanwälte)

      Tožena stranka: Urad Skupnosti za rastlinske sorte
   Predlogi tožeče stranke

               —

               sklep odbora za pritožbe tožene stranke z dne 2. maja 2006 (zadeva 003/2004) se spremeni v tem smislu, da se ugodi pritožbi tožeče stranke zoper odločbo tožene stranke št. R 446 in na podlagi prijave za žlahtniteljsko pravico SUMCOL 01 (št. 2001/0905) podeli žlahtniteljsko pravico,

               —

               podredno, razveljavitev sklepa odbora za pritožbe tožene stranke z dne 2. maja 2006 (zadeva A003/2004), toženi stranki pa se naloži, da v skladu s sodbo ponovno odloči o prijavi za žlahtniteljsko pravico št. 2001/0905;

               —

               podredno, razveljavitev sklepa odbora za pritožbe tožene stranke z dne 2. maja 2006 (zadeva A003/2004).

               —

               toženi stranki se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna žlahtniteljska pravica v Skupnosti: SUMCOL 01 (prijava sorte št. 2001/0905).

      Odločba odbora:zavrnitev prijave.

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe.

      Tožbeni razlogi: Zlasti kršitev člena 62 v povezavi s členom 7 Uredbe (ES) št. 2100/94 (1) zaradi napačne presoje dejanskega stanja, po mnenju tožeče stranke se za prijavljeno sorto lahko zahteva varstvo, ker se dovolj razlikuje; kršitev člena 76 Uredbe št. 2100/94 zaradi nezadostne ugotovitve dejanskega stanja, kot tudi člena 75 te uredbe zaradi kršitve pravice do izjave.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 2100/94 z dne 27. julija 1994 o žlahtniteljskih pravicah v Skupnosti (UL L 227, str. 1).


title: Zadeva T-67/16: Sklep Splošnega sodišča z dne 21. decembra 2016 – fleur ami proti EUIPO – 8 seasons design (Luči)

text:
               20.2.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 53/47

         Sklep Splošnega sodišča z dne 21. decembra 2016 – fleur ami proti EUIPO – 8 seasons design (Luči)
   (Zadeva T-67/16) (1)

   (2017/C 053/57)
   Jezik postopka: nemščina
   Predsednik petega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 111, 29.3.2016.


title: Zadeva C-634/16 P: Pritožba, ki jo je Urad Evropske unije za intelektualno lastnino vložil 7. decembra 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 28. septembra 2016 v zadevi T-476/15, European Food SA/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino

text:
               20.3.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/7

         Pritožba, ki jo je Urad Evropske unije za intelektualno lastnino vložil 7. decembra 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 28. septembra 2016 v zadevi T-476/15, European Food SA/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino
   (Zadeva C-634/16 P)
   (2017/C 086/09)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnik: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnica: M. Rajh, agentka)

      Drugi stranki v postopku: European Food SA, Société des produits Nestlé SA

      Predloga

   Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano sodbo razveljavi,

               —

               družbi European Food naloži plačilo stroškov, ki so nastali Uradu.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Prvič, Splošno sodišče ni upoštevalo, da uredbi št. 207/2009 (1) in št. 2868/95 (2) določata dve vrsti rokov za predložitev v postopkih pred Uradom: roke, določene v sami zakonodaji, ki jih tako Urad ne more podaljšati, in roke, ki jih določi Urad v vsakem posameznem primeru za ustrezno organizacijo postopka in ki se lahko, če je to potrebno glede na posebne okoliščine primera, na zahtevo stranke podaljšajo. Ugotovitev Splošnega sodišča, da ni roka, ki bi se uporabil v postopkih za ugotovitev ničnosti na podlagi absolutnih razlogov, zato ni pravilna.
   Drugič, Splošno sodišče je napačno razlagalo pomen in učinek člena 76(2) Uredbe št. 207/2009. Ta člen se uporablja za vse vrste postopkov pred Uradom in za vse upoštevne roke, to je za (i) roke, določene neposredno v uredbah št. 207/2009 in št. 2868/95, ter za (ii) roke, ki jih določi EUIPO pri izvajanju svojih pristojnosti za organizacijo postopkov, ki potekajo pred njim.
   Tretjič, Splošno sodišče s tem, ko se je osredotočilo na tretji pododstavek pravila 50(1) Uredbe št. 2868/95, ni upoštevalo bistvenega pomena tega pravila, ki je vsebovano v prvem pododstavku, namreč da za odbor za pritožbe veljajo iste postopkovne določbe, kot veljajo za oddelek, ki je izdal odločbo, zoper katero je vložena pritožba. Prvi pododstavek ni omejen na postopke z ugovorom, temveč se uporablja za vse postopke, vključno s postopki za ugotovitev ničnosti.
   Četrtič, z izpodbijano sodbo je bil kršen člen 76(2) Uredbe št. 207/2009, ker (i) ta določba ni bila uporabljena za roke, ki jih je določil Urad, in (ii) je bila odboru za pritožbe odvzeta pristojnosti iz člena 76(2) Uredbe št. 207/2009, da presodi, ali je mogoče dokaz, ki je bil predložen prvič, mogoče opredeliti kot „nov“, in da, če to ni, uporabi diskrecijsko pravico glede dopustnosti tega dokaza.
   Nazadnje, z izpodbijano sodbo se s tem, ko se kateri koli stranki v postopkih ugotavljanja ničnosti priznava neomejena pravica do predložitve dokaza na kateri koli stopnji postopka pred Uradom, vključno s pritožbeno stopnjo, posega v ravnotežje med postopkovnimi pravicami strank. S tem se drugo stranko prikrajša za korak upravne presoje, kadar se predlagatelj namenoma odloči, da pred oddelkom za izbris ne predloži katerega koli – ali katerega koli upoštevnega – dejstva ali dokaza. Poleg tega se s tem, da se kateri koli stranki v postopkih ugotavljanja ničnosti prizna neomejena pravica do predložitve katerega koli dokaza na kateri koli stopnji postopka, krši tudi načeli ekonomičnosti postopka in dobrega upravljanja.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL 2009, L 78, str. 1).

      (2)  Uredba Komisije (ES) št. 2868/95 z dne 13. decembra 1995 za izvedbo Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 o znamki Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 189).


title: Zadeva C-326/09: Tožba, vložena 12. avgusta 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Poljski

text:
               19.12.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 312/10

         Tožba, vložena 12. avgusta 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Poljski
   (Zadeva C-326/09)
   2009/C 312/16
   Jezik postopka: poljščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisije Evropskih skupnosti (zastopnika: M. van Beek in M. Kaduczak, zastopnika)

      Tožena stranka: Republika Poljska

      Predloga tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da Republika Poljska s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Sveta 2004/113/ES z dne 13. decembra 2004 o izvajanju načela enakega obravnavanja moških in žensk pri dostopu do blaga in storitev ter oskrbi z njimi (1), in vsekakor s tem, da ni o sprejetju teh predpisov obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;

               —

               Republiki Poljski naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Rok za prenos Direktive 2004/113/ES v nacionalno zakonodajo se je iztekel 21. decembra 2007.

      (1)  UL 2004 L 373, str. 37.


title: Zadeva F-76/15: Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 28. aprila 2016 – FY/Svet (Javni uslužbenci — Socialna varnost — Skupni sistem zdravstvenega zavarovanja — Prevzem stroškov zdravljenja — Stopnja povračila — Priznanje hude bolezni — Merila — Člen 72 Kadrovskih predpisov in splošne izvedbene določbe za povračilo zdravstvenih stroškov)

text:
               20.6.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 222/37

         Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 28. aprila 2016 – FY/Svet
   (Zadeva F-76/15) (1)

   ((Javni uslužbenci - Socialna varnost - Skupni sistem zdravstvenega zavarovanja - Prevzem stroškov zdravljenja - Stopnja povračila - Priznanje hude bolezni - Merila - Člen 72 Kadrovskih predpisov in splošne izvedbene določbe za povračilo zdravstvenih stroškov))
   (2016/C 222/47)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: FY (zastopnika: J.-N. Louis in N. de Montigny, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bauer in M. Veiga, agenta)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe bruseljskega urada za poravnave, s katero je bila zavrnjena zahteva za podaljšanje priznanja bolezni, ki jo ima sin tožeče stranke, kot hude bolezni, in predlog za prevzem z njo povezanih stroškov zdravljenja v višini 100 %.

      Izrek

               1.

               Odločba z dne 8. aprila 2014, s katero je urad za poravnave iz skupnega sistema zdravstvenega zavarovanja, izpostava v Bruslju (Belgija), zavrnil zahtevo za podaljšanje priznanja bolezni, ki jo ima sin FY, kot hude bolezni, se razglasi za nično.

               2.

               Svet Evropske unije nosi svoje stroške in stroške FY.

      (1)  UL C 245, 27.7.2015, str. 51.


title: Zadeva F-145/06: Tožba, vložena 22. decembra 2006 — Pascual García proti Komisiji

text:
               10.3.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 56/42

         Tožba, vložena 22. decembra 2006 — Pascual García proti Komisiji
   (Zadeva F-145/06)
   (2007/C 56/79)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: César Pascual García (Madrid, Španija) (zastopnika: B. Cortese in C. Cortese, avocats)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               naj se razglasi za nično odločba generalnega direktorja JRC-Skupno raziskovalno središče Komisije Evropskih skupnosti z dne 7. aprila 2006, tožeči stranki sporočena 17. aprila 2006 v delu, v katerem se ni upoštevalo njene prijave za delovno mesto iz obvestila o prostem delovnem mestu COM/2005/2969 — B/3/B*11 — JRC.I.04 — IHCP — Ispra, in v katerem se je dodala opazka na čakalni seznam natečaja EPSO/B/23/04 (1), s čimer se je obvestilo službe Komisije, da tožeča stranka ne izpolnjuje pogojev za udeležbo na tem natečaju;

               —

               če je treba, naj se razglasi za nično odločba Organa, pristojnega za imenovanja (OPI) Komisije z dne 22. septembra 2006, tožeči stranki sporočena 13. novembra 2006 o zavrnitvi njegovega ugovora št. R/400/06;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   JRC ni zaposlil tožeče stranke, uspešnega kandidata javnega natečaja EPSO/B/23/04, ker je generalni direktor JRC menil, da ne izpolnjuje pogojev za udeležbo, ki se zahtevajo za ta natečaj.
   V svoji tožbi tožeča stranka navaja, da izpodbijana odločba: i) vsebuje zlorabo postopka v tem, da je natečajna komisija z njo neupravičeno prilagodila presojo njenih nazivov in izkušenj in to, ne da bi zadnja pri tem storila očitno napako pri presoji; ii) krši zakonski okvir, postavljen z objavo natečaja; iii) vsebuje očitno napako pri presoji in nima obrazložitve, ker je nelogična; iv) krši načelo varstva zaupanja v pravo.
   Podredno, po mnenju tožeče stranke se z izpodbijano odločbo krši načelo enakega obravnavanja. Če kršitev tega načela izhaja iz določb objave natečaja, potem bi bilo treba tega razglasiti za ničnega v smislu člena 241 ES.

      (1)  Obvestilo o javnem natečaju EPSO/B/23/04 za sestavo čakalnega seznama za zaposlitev laboratorijskega osebja (B 5/B 4) na tehničnem in raziskovalnem področju (UL C 81 A z dne 31. marca 2004, str. 17).


title: Zadeva T-124/07: Tožba, vložena 17. aprila 2007 – Siemens Transmission & Distribution in Nuova Magrini Galileo proti Komisiji

text:
               23.6.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 140/32

         Tožba, vložena 17. aprila 2007 – Siemens Transmission & Distribution in Nuova Magrini Galileo proti Komisiji
   (Zadeva T-124/07)
   (2007/C 140/54)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Tožeči stranki: Siemens Transmission & Distribution SA (Grenoble, Francija) in Nuova Magrini Galileo SpA (Bergamo, Italija) (zastopnika: H. Wollmann in F. Urlesberger, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožečih strank

               —

               naj se razglasi ničnost člena 1 izpodbijane odločbe v delu, v katerem se tožečima strankama za obdobje od 15. aprila 1988 do 13. decembra 2000, od 1. aprila 2002 do 9. oktobra 2002 in od 21. januar 2004 do 11. maja 2004 očita kršitev člena 81 ES in/ali člena 53 Sporazuma EGP;

               —

               naj se razglasi ničnost člena 2 izpodbijane odločbe v delu, ki zadeva tožeči stranki;

               —

               podredno, naj se zniža globa, ki je proti tožečima strankama določena v členu 2(l) odločbe, na znesek, ki za prvo tožečo stranko ne presega 2 750 000, za drugo pa ne 1 100 000 eurov.

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeči stranki nasprotujeta Odločbi Komisije C (2006) 6762 konč. z dne 24. januarja 2007 v zadevi COMP/F/38.899 – Plinsko izolirane stikalne naprave. V izpodbijani odločbi je bila tožečima strankama in drugim podjetjem naložena globa zaradi kršitve člena 81 ES in člena 53 Sporazuma EGP. Po mnenju Komisije naj bi bili tožeči stranki udeleženi v vrsti sporazumov in usklajenih ravnanj v sektorju „Plinsko izolirane stikalne naprave“.
   V utemeljitev tožbe tožeči stranki najprej zatrjujeta kršitev členov 81(1) ES, 23(2) in (3) Uredbe (ES) št. 1/2003 (1) ter člena 25 te uredbe. V zvezi s tem očitata, da naj bi globi, ki sta jima naloženi, presegali 10 % prihodka vsake od njiju v zadnjem poslovnem letu pred odločbo. Poleg tega naj Komisija pri določitvi globe ne bi upoštevala posamičnih razmerij tožečih strank. Nadalje tožeči stranki uveljavljata, da so določitev podjetij, s katerimi naj bi solidarno odgovarjali, in zneski glob, ki odpadejo na vsako od njih, neutemeljeni in nepravilni. Nadalje naj bi tožeča stranka precenila trajanje domnevne kršitve in spregledala, da je njen pretežni del že zastaral. Nazadnje tožeči stranki v okviru prvega tožbenega razloga navajata, da naj bi Komisija brez trdnega dokaza ugotovila, da naj bi bila do 13. decembra 2000 cilj oziroma posledica domnevne kršitve omejitev konkurence v Skupnosti.
   Dalje, tožeči stranki navajata, da je tožena stranka kršila bistvene določbe postopka. V zvezi s tem se očita kršitev pravice izjaviti se.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL L 1, str. 1).


title: Zadeva T-249/99: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 5. septembra 2006 — Jongste proti Komisiji

text:
               28.10.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 261/30

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 5. septembra 2006 — Jongste proti Komisiji
   (Zadeva T-249/99) (1)

   (2006/C 261/59)

      Jezik postopka: nizozemščina

   Predsednik drugega razširjenega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 6, 8.1.2000.