title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 14. septembra 2017.#Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements proti Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs.#Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo First-tier Tribunal (Tax Chamber).#Predhodno odločanje – Neposredni davki – Svoboda ustanavljanja – Svoboda opravljanja storitev – Prosti pretok kapitala – Trust – Trusteeji – Druge pravne osebe – Pojem – Davek na povečanje vrednosti premoženja v trustu zaradi prenosa kraja davčnega rezidentstva trusteejev v drugo državo članico – Določitev zneska obdavčitve v trenutku tega prenosa – Takojšnje plačilo davka – Upravičenost – Sorazmernost.#Zadeva C-646/15.

text:
         SODBA SODIŠČA (prvi senat)
      z dne 14. septembra 2017 (
            *1
         )
      „Predhodno odločanje – Neposredni davki – Svoboda ustanavljanja – Svoboda opravljanja storitev – Prosti pretok kapitala – Trust – Trusteeji – Druge pravne osebe – Pojem – Davek na povečanje vrednosti premoženja v trustu zaradi prenosa kraja davčnega rezidentstva trusteejev v drugo državo članico – Določitev zneska obdavčitve v trenutku tega prenosa – Takojšnje plačilo davka – Upravičenost – Sorazmernost“
      V zadevi C‑646/15,
      katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo First‑tier Tribunal (Tax Chamber) (sodišče prve stopnje, oddelek za davčne spore, Združeno kraljestvo) z odločbo z dne 30. novembra 2015, ki je na Sodišče prispela 3. decembra 2015, v postopku

         Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements

      proti

         Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs,

      SODIŠČE (prvi senat)
      v sestavi R. Silva de Lapuerta, predsednica senata, E. Regan, J.‑C. Bonichot, C. G. Fernlund (poročevalec) in S. Rodin, sodniki,
      generalna pravobranilka: J. Kokott,
      sodni tajnik: R. Schiano, administrator,
      na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 20. oktobra 2016,
      ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:

               –

               za Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements M. Lemos, barrister, in P. Baker, QC,

               –

               za vlado Združenega kraljestva M. Holt, D. Robertson in S. Simmons, agenti, skupaj z R. Hillom in J. Bremnerjem, barristers,

               –

               za avstrijsko vlado C. Pesendorfer, agentka,

               –

               za norveško vlado K. B. Moen, K. E. B. Kloster in J. T. Kaasin, agenti,

               –

               za Evropsko komisijo W. Roels in J. Samnadda, agenta,

               –

               za Nadzorni organ EFTA C. Zatschler, Ø. Bø in A. Steinarsdóttir, agenti,

         po predstavitvi sklepnih predlogov generalne pravobranilke na obravnavi 21. decembra 2016
      izreka naslednjo
      Sodbo

               1

               Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago členov 49, 54, 56 in 63 PDEU.

               2

               Ta predlog je bil vložen v okviru spora med Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements (v nadaljevanju: trusteeji trustov Panayi) in Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (v nadaljevanju: davčni organ) zaradi obdavčitve nerealiziranega povečanja vrednosti premoženja v trustu, kadar njegovi trusteeji prenesejo kraj rezidentstva v državo članico, ki ni matična država članica.

         Pravni okvir Združenega kraljestva
      Trusti

               3

               Iz spisa, predloženega Sodišču, je razvidno, da v common law državah izraz trust načeloma pomeni tristransko transakcijo, s katero ustanovitelj trusta premoženje prenese na trusteeja, da ga ta upravlja v skladu z ustanovitvenim aktom trusta v korist tretje osebe, upravičenca. Trusti, ustanovljeni v korist posamične osebe, se včasih imenujejo settlements.

               4

               Za trust je značilno, da se lastništvo premoženja, ki ga sestavlja, deli med pravno lastništvo in gospodarsko lastništvo, pri čemer prvo pripada trusteeju, drugo pa upravičencu.

               5

               Čeprav je trust pravno priznan in ima pravne učinke, pa nima lastne pravne osebnosti in mora delovati prek svojega trusteeja. Premoženje, ki sestavlja trust, tako ne postane premoženje trusteeja. Trustee mora to premoženje upravljati kot ločeno premoženje, ki se razlikuje od njegovega premoženja. Bistvena naloga trusteeja je spoštovanje pogojev in nalog, določenih v ustanovitvenem aktu trusta, ter prava na splošno.

         Obdavčitev kapitalskih dobičkov

               6

               Taxation of Chargeable Gains Act 1992 (zakon o obdavčitvi kapitalskih dobičkov iz leta 1992) v različici, ki se uporabi na datum dejanskega stanja v postopku v glavni stvari (v nadaljevanju: TCGA), v členu 2(1) določa, da se osebi naloži plačilo davka na kapitalski dobiček v zvezi z obdavčljivimi dobički, ki so ji nastali kadar koli v letu odmere, v katerem je bila stalna ali običajna rezidentka v Združenem kraljestvu.

               7

               V skladu s členom 69 TCGA je treba trusteeje obravnavati „kot enoten in stalen organ oseb“, ki se razlikuje od oseb, ki so lahko trusteeji v nekem obdobju. Ta člen določa tudi, da „je treba zadevni organ obravnavati, kot da je stalni ali običajni rezident Združenega kraljestva, razen če se splošno upravljanje skladov običajno izvaja zunaj Združenega kraljestva in trusteeji ali večina teh niso stalni ali običajni rezidenti Združenega kraljestva“.

               8

               Člen 80, od (1) do (4), TCGA določa:
               „Trusteeji, ki prenehajo biti rezidenti Združenega kraljestva
               1.   Ta člen se uporablja, kadar trusteeji trusta kadar koli (upoštevni datum) prenehajo biti stalni ali običajni rezidenti Združenega kraljestva.
               2.   Za namene tega zakona se šteje, da trusteeji

                        (a)

                        odsvojijo opredeljeno premoženje tik pred upoštevnim datumom in

                        (b)

                        to premoženje znova pridobijo

                  po tržni ceni na ta datum.
               3.   Razen če določbe spodnjih odstavkov 4 in 5 določajo drugače, je opredeljeno premoženje vse premoženje, ki sestavlja trust tik pred upoštevnim datumom […]
               4.   Če takoj po upoštevnem datumu,

                        (a)

                        trusteeji izvajajo poslovno dejavnost v Združenem kraljestvu prek hčerinske družbe ali podružnice ter

                        (b)

                        je premoženje v Združenem kraljestvu in se uporablja v poslovni dejavnosti ali za njo, ali se uporablja ali poseduje za hčerinsko družbo ali podružnico, premoženje iz točke (b) zgoraj ni opredeljeno premoženje.“

               9

               Iz predloga za sprejetje predhodne odločbe izhaja, da se v skladu s členom 87 TCGA povečanje vrednosti, ki ga realizirajo trusteeji, ki niso stalni ali običajni rezidenti Združenega kraljestva, pripiše upravičencem, če trusteeji izvedejo kapitalska plačila upravičencem. Ta člen določa, da se povečanje vrednosti, ki ga realizirajo trusteeji nerezidenti, obračuna tako, kot da bi bili ti trusteeji rezidenti Združenega kraljestva. Celotno povečanje vrednosti se potem pripiše upravičencem, ki od trusteejev prejmejo kapitalska plačila. Kapitalska plačila so opredeljena široko, da bi zajela večino dohodkov, prejetih od trusta. Upravičenec, ki je rezident Združenega kraljestva, mora plačati davek na kapitalski dobiček za dobiček, ki ustreza kapitalskim plačilom, ki so mu bila nakazana.

               10

               Poleg tega člen 91 TCGA določa zvišanje zneska davka, če obstaja zamik med realizacijo povečanja vrednosti s strani trusteejev in prejetjem kapitalskih plačil s strani upravičenca.

         Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje

               11

               Štiri truste, ki so predmet postopka v glavni stvari (v nadaljevanju: trusti Panayi), je leta 1992 ustanovil Panico Panayi, ciprski državljan, v korist svojih otrok in drugih družinskih članov. Na navedene truste je prenesel 40 % delnic družbe Cambos Entreprises Limited, ki je matična družba družb, ki jih je ustanovil.

               12

               Iz ustanovitvenih aktov navedenih trustov je razvidno, da niti P. Panayi niti ga. Panayi v času življenja P. Panayia nista upravičenca. Vendar P. Panayi kot skrbnik ohrani pristojnost, da imenuje nove ali dodatne trusteeje. Upravičenci teh trustov pa nimajo take pravice.

               13

               P. Panayi, njegova žena in njuni otroci so ob ustanovitvi trustov Panayi stalno prebivali v Združenem kraljestvu. Prvotna trusteeja trustov Panayi sta bila P. Panayi in KSL Trustees Limited, „trust company“ s sedežem v Združenem kraljestvu. Ga. Panayi je bila leta 2003 dodana kot dodatni trustee.

               14

               P. Panayi in ga. Panayi sta se na začetku leta 2004 odločila zapustiti Združeno kraljestvo in se za stalno vrniti na Ciper. Oba sta 19. avgusta 2004 pred selitvijo odstopila s funkcij trusteejev. P. Panayi je za njuno nadomestitev istega dne imenoval tri nove trusteeje, ki vsi prebivajo na Cipru. Družba KSL Trustees Limited s sedežem v Združenem kraljestvu pa je ohranila svojo funkcijo trusteeja do 14. decembra 2005. Tako 19. avgusta 2004 večina trusteejev trustov Panayi niso bili več rezidenti Združenega kraljestva.

               15

               Trusteeji trustov Panayi so 19. decembra 2005 prodali delnice, ki so jih imeli ti trusti, in kupnino od te prodaje ponovno investirali. Navedeni trusteeji so 31. januarja 2006 vložili napovedi kapitalskih dobičkov, ki so vključevale samooceno, za vsakega od trustov Panayi za davčno leto 2004/2005. V priloženem dopisu so bile davčnemu organu posredovane podrobnosti o spremembi trusteejev trustov Panayi in poznejši prodaji delnic, ki so jo izvedli ti trusteeji.

               16

               Ker te napovedi niso vključevale upoštevnih samoocen v zvezi z dolgom iz člena 80 TCGA, je organ začel preiskavo. Navedeni organ je septembra 2010 v zvezi s trusteeji sprejel odločbo o ponovni odmeri davka, ker je bil na podlagi te določbe dolgovan davek. Ta organ je tako menil, da je bil obdavčljivi dogodek v zvezi s tem davkom imenovanje novih trusteejev 19. avgusta 2004, ker na ta dan večina novih trusteejev trustov Panayi ni bila več rezident Združenega kraljestva in ker se je zato štelo, da je bila uprava trustov Panayi v davčnem letu 2004/2005 prenesena na Ciper. Zapadlost navedenega davka je bila torej določena na 31. januarja 2006.

               17

               Trusteeji trustov Panayi so vložili tožbo pri First‑tier Tribunal (Tax Chamber) (sodišče prve stopnje, oddelek za davčne spore, Združeno kraljestvo), s katero so izpodbijali združljivost obdavčitve ob izstopu in njene takojšnje izterjave, ki sta določena v členu 80 TCGA, s temeljnimi svoboščinami pretoka prava Unije.

               18

               Davčni organ meni, da se zaradi pravne narave trusta v pravu Anglije in Walesa v obravnavanem primeru ne uporabi nobena od svoboščin pretoka. Ta organ priznava, da bi, če bi se štelo, da je treba uporabiti eno od teh svoboščin, takojšnja izterjava davka ob izstopu a priori pomenila omejitev, ki pa bi bila upravičena in sorazmerna.

               19

               Predložitveno sodišče navaja, da bi, če bi trusteeji ostali rezidenti Združenega kraljestva, prodaja delnic, ki jih je imel trust, ki so jo izvedli 19. decembra 2005, pomenila obdavčljivi dogodek v zvezi z davkom na dobiček, ustvarjen s temi delnicami. Ta davek naj bi postal izterljiv 31. januarja 2007.

               20

               Predložitveno sodišče navaja, da Sodišču v zadevah, ki so se nanašale na obdavčitev ob izstopu, ni bilo treba obravnavati vprašanja, ali se trust, njegov ustanovitelj, trusteeji ali upravičenci lahko sklicujejo na eno do temeljnih svoboščin pretoka. Navedeno sodišče se ob predpostavki, da se ena od teh svoboščin uporabi, sprašuje, ali je omejitev mogoče upravičiti z nujnimi razlogi v splošnem interesu, ki se nanašajo na enakomerno razdelitev davčne pristojnosti med državami članicami, in glede na okoliščine primera, ali je ta omejitev sorazmerna.

               21

               V teh okoliščinah je First‑tier Tribunal (Tax Chamber) (sodišče prve stopnje, oddelek za davčne spore) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:

                        „1.

                        Ali je združljivo s svobodo ustanavljanja, prostim pretokom kapitala ali svobodo opravljanja storitev, da država članica sprejme in ohranja zakonodajo, kot je člen 80 TCGA, v skladu s katerim se obračuna davek na nerealizirano povečanje v vrednosti premoženja trusta, če trusteeji v nekem trenutku nimajo več stalnega ali običajnega prebivališča v tej državi članici?

                        2.

                        Ali je tak obračun davka ob predpostavki, da omejuje uresničevanje ustrezne svoboščine, utemeljen v skladu z uravnoteženo porazdelitvijo davčne pristojnosti in ali je sorazmeren, kadar zakonodaja trusteejem ne omogoča, da davčno dajatev odložijo ali plačajo v obrokih, niti ne upošteva morebitnega poznejšega zmanjšanja vrednosti premoženja trusta?

                  Zlasti se predložijo ta vprašanja:

                        3.

                        Ali gre za katero od temeljnih svoboščin, kadar država članica obdavči nerealizirani kapitalski dobiček zaradi povečanja vrednosti premoženja, ki ga imajo trusti v trenutku, ko večina trusteejev preneha imeti prebivališče ali običajno prebivališče v zadevni državi članici?

                        4.

                        Ali je omejevanje svoboščine zaradi obdavčitve ob izstopu upravičeno, da se zagotovi uravnotežena porazdelitev davčne pristojnosti, ko gre za okoliščine, v katerih je bilo mogoče, da bi bil davek na kapitalski dobiček še vedno naložen za realizirani dobiček, vendar le če bi v prihodnosti nastale posebne okoliščine?

                        5.

                        Ali naj se sorazmernost ugotavlja na podlagi dejanskega stanja posamezne zadeve? Zlasti, ali je omejitev zaradi take obdavčitve sorazmerna v okoliščinah, ko:

                                 (a)

                                 zakonodaja ne določa, da bi bilo plačilo davka mogoče odložiti ali davek plačati v obrokih oziroma da bi bilo treba upoštevati morebitno poznejše zmanjšanje vrednosti premoženja trusta po izstopu,

                                 (b)

                                 vendar je bilo v posebnih okoliščinah odmere davka, ki je predmet pritožbe, premoženje prodano, preden je bilo treba plačati davek, in se vrednost zadevnega premoženja med premestitvijo trusta in datumom prodaje ni zmanjšala?“

         Vprašanja za predhodno odločanje

               22

               Predložitveno sodišče z vprašanji, ki jih je treba obravnavati skupaj, v bistvu sprašuje, ali določbe Pogodbe DEU o pravici do ustanavljanja v okoliščinah, kakršne so te v postopku v glavni stvari – v katerih se trusteeji v skladu z nacionalnim pravom štejejo za enoten in stalen organ oseb, ki se razlikuje od oseb, ki so lahko trusteeji v nekem obdobju – nasprotujejo zakonodaji države članice, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, ki določa obdavčitev nerealizirane povečane vrednosti premoženja v trustu, kadar večina trusteejev prenese svoje rezidentstvo v drugo državo članico, pri čemer odlog plačila tako dolgovanega davka ni mogoč.

               23

               Za odgovor na postavljena vprašanja je treba najprej ugotoviti, ali trusti, kot so ti iz postopka v glavni stvari, spadajo na področje svobode ustanavljanja, in glede na okoliščine primera, ali se ta svoboda uporabi za položaj, kakršen je ta v glavni stvari.

         Uporaba svobode ustanavljanja za truste

               24

               Člen 49 PDEU določa prepoved omejitev glede pravice do ustanavljanja za državljane ene države članice na ozemlju druge države članice. V skladu s členom 54, prvi odstavek, PDEU se družbe ali podjetja, ustanovljena v skladu z zakonodajo posamezne države članice, ki imajo statutarni sedež, glavno upravo ali glavni kraj poslovanja v Uniji, v določbah PDEU o pravici do ustanavljanja obravnavajo enako kakor fizične osebe, ki so državljani držav članic.

               25

               V skladu s členom 54, drugi odstavek, PDEU družbe ali podjetja pomeni družbe ali podjetja, ustanovljena po civilnem ali gospodarskem pravu, vključno z zadrugami, in druge pravne osebe javnega ali zasebnega prava, razen neprofitnih.

               26

               V zvezi s tem je treba najprej ugotoviti, da svoboda ustanavljanja, ki je ena od temeljnih pravic Unije (sodba z dne 24. maja 2011, Komisija/Belgija, C‑47/08, EU:C:2011:334, točka 77 in navedena sodna praksa), prispeva k cilju uresničevanja notranjega trga (glej v tem smislu sodbo z dne 13. decembra 2005, SEVIC Systems, C‑411/03, EU:C:2005:762, točka 19) v zelo velikem obsegu.

               27

               Iz sodne prakse Sodišča tako izhaja, prvič, da se odstopanja od te svobode razlagajo ozko (glej v tem smislu sodbi z dne 21. junija 1974, Reyners, 2/74, EU:C:1974:68, točke od 43 do 55, in z dne 1. februarja 2017, Komisija/Madžarska, C‑392/15, EU:C:2017:73, točka 106 in navedena sodna praksa), drugič, da določbe Pogodbe v zvezi z navedeno svobodo, čeprav je njihov namen zagotoviti nacionalno obravnavo v državi članici gostiteljici, hkrati nasprotujejo temu, da bi matična država članica pri ustanavljanju v drugi državi članici ovirala svojega državljana ali družbo, ustanovljeno v skladu z njeno zakonodajo (sodbi z dne 27. septembra 1988, Daily Mail and General Trust, 81/87, EU:C:1988:456, točka 16, in z dne 21. maja 2015, Verder LabTec, C‑657/13, EU:C:2015:331, točka 33 in navedena sodna praksa), in tretjič, da je pojem ustanavljanja v smislu Pogodbe zelo širok in da državljanu Unije omogoča, da stalno in neprekinjeno sodeluje na gospodarskem področju države članice, ki ni njegova matična država, in ima od tega koristi, in da spodbuja ekonomsko in socialno prepletenost v Uniji (glej v tem smislu sodbo z dne 30. novembra 1995, Gebhard, C‑55/94, EU:C:1995:411, točka 25).

               28

               V obravnavanem primeru na eni strani ni sporno, da so trusti iz postopka v glavni stvari ustanovljeni na podlagi prava Združenega kraljestva, in na drugi, da se v skladu s tem pravom ne štejejo za družbe ali podjetja, ustanovljena po civilnem ali gospodarskem pravu, vključno z zadrugami. Zato je treba ugotoviti, ali so ti trusti lahko zajeti s pojmom „druge pravne osebe“ javnega ali zasebnega prava s profitnim namenom v smislu člena 54, drugi odstavek, PDEU.

               29

               V zvezi s tem, kot je generalni pravobranilec v bistvu navedel v točkah 33 in 34 sklepnih predlogov, ta pojem „druge pravne osebe“ zajema subjekt, ki ima na podlagi nacionalnega prava pravice in obveznosti, na podlagi katerih lahko kot tak deluje v zadevnem pravnem sistemu, ne glede na neobstoj posebne pravne oblike, in ki uresničuje profitni namen.

               30

               V obravnavanem primeru je iz spisa, predloženega Sodišču, razvidno, prvič, da je v skladu z zadevnim nacionalnim pravom premoženje, vloženo v trust, ločeno od zasebnega premoženja trusteejev ter da ga imajo ti pravico in obveznost upravljati ter z njim razpolagati v skladu s pogoji, določenimi v ustanovitvenem aktu trusta, in z nacionalnim pravom.

               31

               Drugič, kot je navedeno v točkah 7 in 8 te sodbe, se trusteeji v nacionalnem pravu v skladu s členom 69 TCGA na eni strani štejejo za enoten in stalen organ oseb, ki se razlikuje od oseb, ki so lahko trusteeji v nekem obdobju. Ta člen določa tudi, da se šteje, da je ta organ stalni ali običajni rezident Združenega kraljestva, razen če se splošno upravljanje trustov običajno izvaja zunaj Združenega kraljestva in če trusteeji ali večina teh niso stalni ali običajni rezidenti Združenega kraljestva. Na drugi strani se v skladu s členom 80 TCGA šteje – kadar trusteeji nekega trusta kadar koli prenehajo biti stalni ali običajni rezidenti Združenega kraljestva – da so tik pred tem datumom premoženje, ki sestavlja trust, odsvojili in ga nato takoj znova pridobili po tržni ceni.

               32

               Zadevna zakonodaja iz postopka v glavni stvari tako za namene svojih določb šteje, da so vsi trusteeji kot subjekt, in ne posamično, dolžni plačati dolgovani davek na nerealizirano povečanje vrednosti premoženja v trustu, kadar se šteje, da je trust prenesel svoj sedež uprave v državo članico, ki ni Združeno kraljestvo. Do takega prenosa pride, kadar rezidentstvo večine trusteejev v Združenem kraljestvu preneha. Dejavnost trusteejev v razmerju z lastništvom in upravljanjem premoženja trusta je torej neločljivo povezana s samim trustom in torej tvori neločljivo celoto z njim. V teh okoliščinah je treba tak trust šteti za subjekt, ki ima na podlagi nacionalnega prava pravice in obveznosti, na podlagi katerih lahko kot tak deluje v zadevnem pravnem sistemu.

               33

               Glede vprašanja, ali se s trusti iz postopka v glavni stvari uresničuje profitni namen, zadošča ugotoviti, da je iz spisa, predloženega Sodišču, razvidno, da namen teh trustov ni dobrodelen ali socialen in da so bili ustanovljeni, da bi upravičenci prejeli dobiček, ustvarjen s premoženjem navedenih trustov.

               34

               Iz navedenega izhaja, da se subjekt, kot je trust, ki ima na podlagi nacionalnega prava pravice in obveznosti, na podlagi katerih lahko kot tak deluje in učinkovito opravlja gospodarsko dejavnost, lahko sklicuje na svobodo ustanavljanja.

               35

               Postavlja se torej vprašanje, ali se ta svoboda ustanavljanja uporabi v položaju, kakršen je ta v postopku v postopku v glavni stvari, v katerem prenos kraja rezidentstva trusteejev v državo članico, ki ni Združeno kraljestvo, pomeni obdavčljivi dogodek za obdavčitev nerealiziranega povečanja vrednosti premoženja v trustu.

         Uporabljivost svobode ustanavljanja

               36

               Sodišče je že odločilo, da se družba, ki je ustanovljena po pravu ene države članice in ki prenese sedež dejanske uprave v drugo državo članico – ne da bi ta prenos sedeža vplival na njen status družbe v prvi državi članici – če prva država članica izpodbija zakonitost obdavčitve ob navedenem prenosu sedeža, lahko sklicuje na svobodo ustanavljanja (sodba z dne 29. novembra 2011, National Grid Indus, C‑371/10, EU:C:2011:785, točka 33).

               37

               V zadevi v glavni stvari je treba ugotoviti, prvič, da imajo trusteeji pravico in obveznost upravljati premoženje v trustu in ker je obdavčljivi dogodek za obdavčitev nerealiziranega povečanja vrednosti premoženja v trustu prenos kraja rezidentstva teh trusteejev zunaj Združenega kraljestva, ta prenos kraja rezidentstva ob upoštevanju nacionalnega prava pomeni tudi prenos sedeža uprave tega trusta.

               38

               Drugič, iz spisa, predloženega Sodišču, je razvidno, da prenos sedeža uprave, ki se obravnava v postopku v glavni stvari, ob upoštevanju zadevnega nacionalnega prava ni vplival na status trusta, ki ga imajo trusti iz postopka v glavni stvari.

               39

               V teh okoliščinah se sodna praksa Sodišča, ki se nanaša na obdavčitev nerealiziranega povečanja vrednosti premoženja družbe ob prenosu sedeža njene dejanske uprave v drugo državo članico, uporabi, tudi če neka država članica obdavči nerealizirano povečanje vrednosti premoženja v trustu zaradi prenosa sedeža uprave trusta v drugo državo članico. Iz tega sledi, da se svoboda ustanavljanja uporabi za položaj, kakršen je ta iz postopka v glavni stvari.

               40

               Zato je treba presoditi, ali zakonodaja države članice, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki za primer prenosa sedeža uprave trusta v drugo državo članico na eni strani določa obdavčitev nerealiziranega povečanja vrednosti premoženja v trustu ob tem prenosu in na drugi takojšnje plačilo davka, dolgovanega v zvezi s tem povečanjem premoženja, pomeni omejitev te svobode.

         Obstoj omejitve svobode ustanavljanja

               41

               Člen 49 PDEU v skladu z ustaljeno sodno prakso nalaga ukinitev omejitev svobode ustanavljanja. Ta svoboščina za družbe, ki so ustanovljene v skladu z zakonodajo države članice in ki imajo statutarni sedež, glavno upravo ali glavni kraj poslovanja v Uniji, zajema pravico, da svojo dejavnost opravljajo v drugih državah članicah prek odvisne družbe, podružnice ali agencije (sodba z dne 21. maja 2015, Verder LabTec, C‑657/13, EU:C:2015:331, točka 32 in navedena sodna praksa).

               42

               Kot je že bilo poudarjeno v točko 27 te sodbe, čeprav je v skladu z besedilom določb Pogodbe DEU v zvezi s svobodo ustanavljanja njihov namen zagotoviti nacionalno obravnavo v državi članici gostiteljici, te določbe hkrati nasprotujejo temu, da bi matična država članica pri ustanavljanju v drugi državi članici ovirala svojega državljana ali družbo, ustanovljeno v skladu z njeno zakonodajo.

               43

               Kot omejitve svobode ustanavljanja je treba obravnavati vse ukrepe, ki prepovedujejo, motijo ali zmanjšujejo privlačnost uresničevanja te svobode (sodba z dne 21. maja 2015, Verder LabTec, C‑657/13, EU:C:2015:331, točka 34 in navedena sodna praksa).

               44

               V obravnavanem primeru je iz spisa, predloženega Sodišču, razvidno, da zakonodaja iz postopka v glavni stvari zgolj v primeru prenosa sedeža uprave trusta v državo članico, ki ni Združeno kraljestvo, na eni strani določa obdavčitev nerealiziranega povečanja vrednosti premoženja v trustu ob tem prenosu in na drugi takojšnje plačilo davka, dolgovanega v zvezi s tem povečanjem premoženja. To pa ni tako, če gre za podoben prenos znotraj nacionalnega ozemlja.

               45

               Iz tega sledi, da, kot priznava vlada Združenega kraljestva, nerealizirano povečanje vrednosti iz postopka v glavni stvari v Združenem kraljestvu ne bi bilo obdavčeno, če bi bili novoimenovani trusteeji rezidenti te države članice.

               46

               Zato je treba ugotoviti, da zadevna zakonodaja iz postopka v glavni stvari različno obravnava truste, ki svoj sedež uprave ohranijo v Združenem kraljestvu, in truste, katerih sedež uprave je prenesen v drugo državo članico, ker je kraj rezidentstva njegovih novih trusteejev v tej drugi državi članici.

               47

               To različno obravnavanje lahko na eni strani odvrača trusteeje, ki so upravljavci trusta, da prenesejo sedež uprave trusta v drugo državo članico, in na drugi ustanovitelja trusta, da imenuje nove trusteeje nerezidente, če ustanovitveni akt trusta to dopušča. To različno obravnavanje zato pomeni omejitev svobode ustanavljanja.

               48

               Ta omejitev je dopustna, samo če se nanaša na položaje, ki niso objektivno primerljivi med seboj, ali če je upravičena z nujnimi razlogi v splošnem interesu, ki jih priznava pravo Unije. V tem zadnjem primeru mora biti omejitev tudi primerna za zagotovitev uresničitve cilja, ki mu sledi, in ne sme presegati tega, kar je potrebno za njegovo uresničitev (sodba z dne 17. decembra 2015, Timac Agro Deutschland, C‑388/14, EU:C:2015:829, točki 26 in 29 ter navedena sodna praksa).

               49

               Najprej, glede primerljivosti zadevnih položajev zadošča ugotoviti, da je ob upoštevanju zakonodaje države članice, s katero se obdavči povečanje vrednosti na njenem ozemlju, položaj trusta, ki svoj sedež uprave prenese v drugo državo članico, glede obdavčitve povečanja vrednosti premoženja trusta, ki je bilo ustvarjeno v prvi državi članici pred tem prenosom, primerljiv s položajem trusta, ki sedež uprave ohrani v prvi državi članici (glej v tem smislu sodbo z dne 29. novembra 2011, National Grid Indus, C‑371/10, EU:C:2011:785, točka 38).

               50

               Dalje, Združeno kraljestvo trdi, da je taka omejitev upravičena zaradi javnega interesa, povezanega z ohranitvijo enakomerne razdelitve davčne pristojnosti med državami članicami.

               51

               V teh okoliščinah je treba na eni strani spomniti, da je ohranitev porazdelitve davčne pristojnosti med državami članicami legitimen cilj, ki ga Sodišče priznava. Na drugi strani ob neobstoju ukrepov za poenotenje ali uskladitev na ravni Unije države članice ostanejo pristojne, da s sporazumom ali enostransko opredelijo merila za razdelitev davčne pristojnosti za odpravo dvojnega obdavčevanja (sodba z dne 21. maja 2015, Verder LabTec, C‑657/13, EU:C:2015:331, točka 42 in navedena sodna praksa).

               52

               V obravnavanem primeru iz sodne prakse Sodišča izhaja, da prenos sedeža uprave trusta iz ene države članice v drugo ne more pomeniti, da se mora matična država članica odpovedati svoji pravici do obdavčitve povečanja vrednosti, ki je nastalo v okviru njene davčne pristojnosti pred navedenim prenosom. Sodišče je v zvezi s tem presodilo, da država članica – v skladu z načelom davčne teritorialnosti, povezanim s časovnim dejavnikom, namreč davčnim rezidentstvom davčnega zavezanca na nacionalnem ozemlju v obdobju, ko je nastalo nerealizirano povečanje vrednosti – sme obdavčiti navedeno povečanje vrednosti, ko se navedeni davčni zavezanec preseli v tujino. Namen takega ukrepa je preprečiti položaje, ki bi lahko posegali v pravico matične države članice, da izvršuje svojo davčno pristojnost v zvezi z dejavnostmi, ki se opravljajo na njenem ozemlju, in je torej lahko utemeljen z razlogi, povezanimi z ohranitvijo razdelitve davčne pristojnosti med državami članicami (sodba z dne 29. novembra 2011, National Grid Indus, C‑371/10, EU:C:2011:785, točka 46 in navedena sodna praksa).

               53

               Vendar je Sodišče poudarilo, da se lahko na podlagi cilja ohranitve razdelitve davčne pristojnosti med državami članicami nacionalni ukrep upraviči, zgolj kadar je država članica, na katere ozemlju so nastali dohodki, dejansko ovirana pri izvrševanju njene davčne pristojnosti v zvezi z navedenimi dohodki (sodba z dne 23. januarja 2014, DMC, C‑164/12, EU:C:2014:20, točka 56).

               54

               V postopku v glavni stvari pa trusteeji trusta Panayi trdijo, da tudi v primeru neobstoja takojšnje obdavčitve zadevnega povečanja vrednosti ob prenosu sedeža uprave trustov iz postopka v glavni stvari Združenemu kraljestvu ni onemogočeno, da obdavči to povečanje vrednost premoženja trustov Panayi, ker se na podlagi člena 87 TCGA povečanje vrednosti, ki jo dosežejo trusteeji nerezidenti in ki se v obliki kapitalskih plačil nakaže upravičencem rezidentom, lahko obdavči tudi kot dobiček teh upravičencev.

               55

               Kot je generalna pravobranilka poudarila v točki 50 sklepnih predlogov, ni mogoče šteti, da nacionalna zakonodaja, kot je ta iz postopka v glavni stvari, v delu, v katerem davčno pristojnost zadevne države članice v celoti prepušča diskrecijski pravici trusteejev in upravičencev, zadošča za ohranitev davčne pristojnosti te države članice na področju povečanja vrednosti, ki se ustvari na njenem ozemlju.

               56

               Zato je treba ugotoviti, da je zakonodaja države članice, ki v položaju, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, določa obdavčitev nerealiziranega povečanja vrednosti premoženja trusta ob prenosu sedeža uprave tega trusta iz ene v drugo državo članico ne glede na to, da ta prva država članica ohrani potencialno davčno pristojnost v zvezi s tem povečanjem vrednosti, ustrezna za zagotovitev ohranitve razdelitve davčne pristojnosti med državami članicami, saj prva država članica po tem prenosu izgubi pristojnost za obdavčitev tega povečanja vrednosti.

               57

               Nazadnje, glede sorazmernosti zadevnega ukrepa iz sodne prakse Sodišča na eni strani izhaja, da je v skladu z načelom sorazmernosti, da matična država članica zaradi ohranitve izvrševanja svoje davčne pristojnosti odmeri znesek davka, ki ga je treba plačati na nerealizirano povečanje vrednosti, ki je nastalo na njenem ozemlju, ko je njena davčna pristojnost v zvezi s tem povečanjem vrednosti prenehala obstajati, v obravnavanem primeru ob prenosu sedeža uprave trusta v drugo državo članico (sodba z dne 29. novembra 2011, National Grid Indus, C‑371/10, EU:C:2011:785, točka 52). Na drugi strani je zakonodaja države članice, ki določa, da trust, ki prenese svoj sedež uprave v drugo državo članico, lahko izbere med takojšnjim plačilom davka na to povečanje vrednosti in poznejšim plačilom navedenega davka, h kateremu se po potrebi prištejejo obresti v skladu z veljavno nacionalno ureditvijo, ukrep, ki posega v svobodo ustanavljanja manj kot takojšnje plačilo dolgovanega davka (glej v tem smislu sodbo z dne 21. maja 2015, Verder LabTec, C‑657/13, EU:C:2015:331, točka 49 in navedena sodna praksa).

               58

               Dalje, v teh okoliščinah je treba poudariti, da odloženo plačilo ne more pomeniti obveznosti matične države članice, da upošteva morebitno zmanjšanje vrednosti, do katerega bi prišlo po prenosu sedeža uprave trusta v drugo državo članico (glej v tem smislu sodbo z dne 29. novembra 2011, National Grid Indus, C‑371/10, EU:C:2011:785, točka 61).

               59

               Vendar je iz spisa, predloženega Sodišču, razvidno, da zakonodaja iz postopka v glavni stvari določa zgolj takojšnje plačilo zadevnega davka. Iz tega sledi, da taka zakonodaja presega to, kar je nujno potrebno za uresničitev cilja ohranitve razdelitve davčne pristojnosti med državami članicami, in torej pomeni neupravičeno omejitev svobode ustanavljanja.

               60

               Te presoje ne more izpodbiti dejstvo, da je v okoliščinah zadeve iz postopka v glavni stvari do povečanja vrednosti prišlo po določitvi zneska davka, vendar preden je ta postal izterljiv, saj je nesorazmernost zakonodaje iz postopka v glavni stvari posledica tega, da ta zakonodaja davčnemu zavezancu ne omogoča možnosti odloga trenutka plačila dolgovanega davka.

               61

               Glede na vse zgornje preudarke je treba na postavljena vprašanja odgovoriti, da določbe Pogodbe DEU o pravici do ustanavljanja v okoliščinah, kakršne so te v postopku v glavni stvari – v katerih se trusteeji v skladu z nacionalnim pravom štejejo za enoten in stalen organ oseb, ki se razlikuje od oseb, ki so lahko trusteeji v nekem obdobju – nasprotujejo zakonodaji države članice, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, ki določa obdavčitev nerealiziranega povečanja vrednosti premoženja v trustu, kadar večina trusteejev prenese svoje rezidentstvo v drugo državo članico, pri čemer odlog plačila tako dolgovanega davka ni mogoč.

         Stroški

               62

               Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

               Iz teh razlogov je Sodišče (prvi senat) razsodilo:

                     Določbe Pogodbe DEU o pravici do ustanavljanja v okoliščinah, kakršne so te v postopku v glavni stvari – v katerih se trusteeji v skladu z nacionalnim pravom štejejo za enoten in stalen organ oseb, ki se razlikuje od oseb, ki so lahko trusteeji v nekem obdobju – nasprotujejo zakonodaji države članice, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, ki določa obdavčitev nerealiziranega povečanja vrednosti premoženja v trustu, kadar večina trusteejev prenese svoje rezidentstvo v drugo državo članico, pri čemer odlog plačila tako dolgovanega davka ni mogoč.

                     Podpisi

            (
            *1
         )	Jezik postopka: angleščina.


Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 25. junija 2014. # Ginny Maynard proti Evropski policijski urad (Europol). # Zadeva F-121/12.


Sodba Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 8. oktobra 2014. # Laboratoires Polive proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT). # Zadeva T-77/13.


Sodba Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 10. septembra 2015.#EE Ltd proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT).#Znamka Skupnosti – Prijava figurativne znamke Skupnosti, ki upodablja bele pike na modrem ozadju – Absolutni razlog za zavrnitev – Neobstoj razlikovalnega učinka – Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009.#Zadeva T-94/14.


title: Zadeva T-61/22: Tožba, vložena 31. januarja 2022 – OD/Eurojust

text:
               14.3.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 119/57

      Tožba, vložena 31. januarja 2022 – OD/Eurojust
      (Zadeva T-61/22)
      (2022/C 119/81)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: OD (zastopnica: N. de Montigny, odvetnica)

         Tožena stranka: Agencija Evropske unije za pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep z dne 17. junija 2021 razglasi za ničen;

                  —

                  po potrebi sklep z dne 21. oktobra 2021 razglasi za ničen v delu, v katerem vsebuje dopolnilno obrazložitev;

                  —

                  Agenciji naloži, naj tožeči stranki plača odškodnino v znesku 35 000 EUR ex aequo et bono za psihično, premoženjsko in nepremoženjsko škodo;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe zoper sklep o prerazporeditvi navaja štiri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev načela zaupnosti, ki velja za prošnjo za pomoč, in neobstoj videza nepristranskosti pri obravnavanju njenega spisa s strani Eurojusta.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: nepristojnost upravnega direktorja za sprejetje izpodbijanega sklepa, in sicer zaradi položaja konflikta interesov na njegovi strani, njegove pristranskosti do tožeče stranke oziroma vsaj zaradi neobstoja videza nepristranskosti, in kršitev pravil v zvezi z nadomestitvijo organa, pristojnega za sklepanje pogodb o zaposlitvi, v primeru nezmožnosti posredovanja.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: zloraba postopka in zloraba pooblastil s strani upravnega direktorja.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: prerazporeditev v domnevnem interesu službe je bila izvedena ob kršitvi dolžnost skrbnega ravnanja, ne da bi bila upoštevana niti interes uslužbenca niti interes službe ter ne da bi bili spoštovani pravica do izjave in potreba po obrazložitvi sklepa, ki posega v interese zadevnega uslužbenca.


title: Zadeva T-361/20: Sklep Splošnega sodišča z dne 21. decembra 2021 – El Corte Inglés/EUIPO – Europull (GREEN COAST)

text:
               14.3.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 119/58

      Sklep Splošnega sodišča z dne 21. decembra 2021 – El Corte Inglés/EUIPO – Europull (GREEN COAST)
      (Zadeva T-361/20) (1)

      (2022/C 119/82)
      Jezik postopka: angleščina
      Predsednik tretji senata je odredil izbris zadeve.

         (1)  UL C 255 z dne 3.8.2020.


title: Zadeva T-724/20: Sklep Splošnega sodišča z dne 21. decembra 2021 – Senseon Tech/EUIPO – Accuride International (SENSEON)

text:
               14.3.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 119/58

      Sklep Splošnega sodišča z dne 21. decembra 2021 – Senseon Tech/EUIPO – Accuride International (SENSEON)
      (Zadeva T-724/20) (1)

      (2022/C 119/83)
      Jezik postopka: angleščina
      Predsednica šestega senata je odredila izbris zadeve.

         (1)  UL C 44 du 8.2.2021.


title: Združene zadeve T-23/21, T-50/21 in T-51/21: Sklep Splošnega sodišča z dne 27. januarja 2022 – About You/EUIPO – Safe-1 Immobilieninvest (Y/O/U), (Y/O/U YOUR ORIGINAL U) in (/Y/O/U YOUR ORIGINAL U)

text:
               14.3.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 119/59

      Sklep Splošnega sodišča z dne 27. januarja 2022 – About You/EUIPO – Safe-1 Immobilieninvest (Y/O/U), (Y/O/U YOUR ORIGINAL U) in (/Y/O/U YOUR ORIGINAL U)
      (Združene zadeve T-23/21, T-50/21 in T-51/21) (1)

      (2022/C 119/84)
      Jezik postopka: angleščina
      Predsednik petega senata je odredil izbris zadev.

         (1)  UL C 79, 8.3.2021.


title: Zadeva T-380/21: Sklep Splošnega sodišča z dne 13. januarja 2022 – Flybe/Komisija

text:
               14.3.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 119/59

      Sklep Splošnega sodišča z dne 13. januarja 2022 – Flybe/Komisija
      (Zadeva T-380/21) (1)

      (2022/C 119/85)
      Jezik postopka: angleščina
      Predsednica šestega senata je odredila izbris zadeve.

         (1)  UL C 338 z dne 23.8.2021.


title: Zadeva T-488/21: Sklep Splošnega sodišča z dne 20. januarja 2022 – Tralux in drugi/Parlament

text:
               14.3.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 119/59

      Sklep Splošnega sodišča z dne 20. januarja 2022 – Tralux in drugi/Parlament
      (Zadeva T-488/21) (1)

      (2022/C 119/86)
      Jezik postopka: francoščina
      Predsednik petega senata je odredil izbris zadeve.

         (1)  UL C 422 z dne 18.10.2021.


title: Zadeva C-151/21: Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 13. decembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha – Španija) – Servicio de Salud de Castilla-La Mancha (SESCAM)/BF (Okvirni sporazum o delu za določen čas, sklenjen med ETUC, UNICE in CEEP – Določba 4 – Načelo nediskriminacije – Področje javnega zdravja – Izračun dodatka za delovno dobo – Nacionalna ureditev, na podlagi katere se za izračun dodatka za delovno dobo javnih uslužbencev, zaposlenih za nedoločen čas, zavrača upoštevanje obdobij, v katerih so začasno opravljali naloge v višji poklicni kategoriji)

text:
               14.3.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 119/14

      Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 13. decembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha – Španija) – Servicio de Salud de Castilla-La Mancha (SESCAM)/BF
      (Zadeva C-151/21) (1)

      (Okvirni sporazum o delu za določen čas, sklenjen med ETUC, UNICE in CEEP - Določba 4 - Načelo nediskriminacije - Področje javnega zdravja - Izračun dodatka za delovno dobo - Nacionalna ureditev, na podlagi katere se za izračun dodatka za delovno dobo javnih uslužbencev, zaposlenih za nedoločen čas, zavrača upoštevanje obdobij, v katerih so začasno opravljali naloge v višji poklicni kategoriji)
      (2022/C 119/18)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: Servicio de Salud de Castilla-La Mancha (SESCAM)

         Nasprotna stranka: BF

         Izrek

         Določbo 4 Okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sklenjenega 18. marca 1999, ki je v Prilogi k Direktivi Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, ki določa, da je delavec, zaposlen za nedoločen čas, ki začasno opravlja naloge v poklicni kategoriji, višji od tiste, ki ji pripada, upravičen do triletnega dodatka za delovno dobo, ki ustreza tistemu iz slednje poklicne kategorije, čeprav je delavec, zaposlen za določen čas, ki je v enakem položaju, upravičen do triletnega dodatka za delovno dobo, ki ustreza tistemu iz poklicne kategorije, v kateri je svoje naloge dejansko opravljal.

         (1)  Datum vložitve: 9. 3. 2021.


title: Zadeva C-226/21: Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 13. decembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n° 1 de Toledo – Španija) – KQ/Servicio de Salud de Castilla-La Mancha (SESCAM) (Okvirni sporazum o delu za določen čas, sklenjen med ETUC, UNICE in CEEP – Določba 4 – Načelo prepovedi diskriminacije – Pojem „pogoji zaposlitve“ – Izvzetost iz dežurstva zdravstvenih delavcev zaradi starosti, ki velja samo za delavce, zaposlene za nedoločen čas)

text:
               14.3.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 119/14

      Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 13. decembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 1 de Toledo – Španija) – KQ/Servicio de Salud de Castilla-La Mancha (SESCAM)
      (Zadeva C-226/21) (1)

      (Okvirni sporazum o delu za določen čas, sklenjen med ETUC, UNICE in CEEP - Določba 4 - Načelo prepovedi diskriminacije - Pojem „pogoji zaposlitve“ - Izvzetost iz dežurstva zdravstvenih delavcev zaradi starosti, ki velja samo za delavce, zaposlene za nedoločen čas)
      (2022/C 119/19)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 1 de Toledo

         Stranki

         Tožeča stranka: KQ

         Tožena stranka: Servicio de Salud de Castilla-La Mancha (SESCAM)

         Izrek

         Določbo 4, točka 1, Okvirnega sporazuma o delu za določen čas, ki je bil sklenjen 18. marca 1999 in ki je v Prilogi k Direktivi Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP, je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero je pravica do izvzetosti iz dežurstva podeljena delavcem, zaposlenim za nedoločen čas, ob izključitvi delavcev, zaposlenih za določen čas.

         (1)  Datum vložitve: 8.4.2021


title: Zadeva C-740/21: Sklep predsednika Sodišča z dne 5. januarja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Düsseldorf – Nemčija) – SN in drugi/Eurowings GmbH (Zračni prevoz – Plačilo odškodnine letalskim potnikom v primeru zavrnitve vkrcanja – Potnik, ki je pravočasno prišel na letališče – Let, ki ni bil izveden zaradi neobičajno dolgega trajanja postopka registracije – Pomanjkljivosti v organizaciji ali motnje na letališču)

text:
               14.3.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 119/15

      Sklep predsednika Sodišča z dne 5. januarja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Düsseldorf – Nemčija) – SN in drugi/Eurowings GmbH
      (Zadeva C-740/21) (1)

      (Zračni prevoz - Plačilo odškodnine letalskim potnikom v primeru zavrnitve vkrcanja - Potnik, ki je pravočasno prišel na letališče - Let, ki ni bil izveden zaradi neobičajno dolgega trajanja postopka registracije - Pomanjkljivosti v organizaciji ali motnje na letališču)
      (2022/C 119/20)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landgericht Düsseldorf

         Stranke

         Tožeče stranke: SN, DR, GI, katerega zakonska zastopnika sta SN in DR

         Tožena stranka: Eurowings GmbH

         Izrek

      Zadeva C-740/21 se izbriše iz vpisnika Sodišča.

         (1)  Datum vložitve: 1.12.2021


title: Zadeva C-169/21 P: Pritožba, ki jo je Sergio Spadafora vložil 15. marca 2021 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 10. februarja 2021 v zadevi T-130/19, Spadafora/Komisija

text:
               14.3.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 119/15

      Pritožba, ki jo je Sergio Spadafora vložil 15. marca 2021 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 10. februarja 2021 v zadevi T-130/19, Spadafora/Komisija
      (Zadeva C-169/21 P)
      (2022/C 119/21)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranke

         Pritožnik: Sergio Spadafora (zastopnik: G. Belotti, avvocato)

         Drugi stranki v postopku: Evropska komisija, CC
      Sodišče (deveti senat) je s sklepom z dne 25. januarja 2022 ugotovilo, da se pritožba zavrže, ker je deloma očitno nedopustna in zavrne, ker je deloma očitno neutemeljena, ter Sergiu Spadafori naložilo plačilo lastnih stroškov.


title: Zadeva C-514/21: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (Irska) 20. avgusta 2021 – LU/Minister for Justice and Equality

text:
               14.3.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 119/16

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (Irska) 20. avgusta 2021 – LU/Minister for Justice and Equality
      (Zadeva C-514/21)
      (2022/C 119/22)
      Jezik postopka: angleščina

         Predložitveno sodišče

      Court of Appeal

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnik: LU

         Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Minister for Justice and Equality

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                              (a)

                              Če se predaja zahtevane osebe zahteva zaradi prestajanja zaporne kazni, ki je bila sprva odložena, pozneje pa odrejena za izvršitev na podlagi obsodbe zahtevane osebe za novo kaznivo dejanje, in če je zadevni nalog za izvršitev izdalo sodišče, ki je zahtevano osebo obsodilo za navedeno novo kaznivo dejanje in ji izreklo kazen, ali so postopki, ki so privedli do navedene poznejše obsodbe in naloga za izvršitev, del „sojenja, ki se je zaključilo z odločbo“ za namene člena 4a(l) Okvirnega sklepa Sveta 2002/584/PNZ (1)?

                              (b)

                              Ali je za odgovor na vprašanje 1(a) zgoraj pomembno, ali je sodišče, ki je nalog za izvršitev izdalo, to storilo po samem pravu ali pa je imelo diskrecijsko pravico za izdajo takega naloga?

                  2.

                  Ali ima v okoliščinah iz vprašanja 1 zgoraj izvršitveni pravosodni organ pravico preveriti, ali so bili postopki, ki so privedli do poznejše obsodbe in naloga za izvršitev ter so potekali v nenavzočnosti zahtevane osebe, izvedeni v skladu s členom 6 Evropske konvencije o človekovih pravicah in temeljnih svoboščinah ter zlasti, ali je nenavzočnost zahtevane osebe vključevala kršitev pravic do obrambe in/ali pravice zahtevane osebe do poštenega sojenja?

                  3.

                              (a)

                              Ali ima v okoliščinah iz vprašanja 1 zgoraj, če je izvršitveni pravosodni organ prepričan, da postopki, ki so privedli do poznejše obsodbe in naloga za izvršitev, niso bili izvedeni skladu s členom 6 Evropske konvencije o človekovih pravicah in temeljnih svoboščinah ter zlasti, da je nenavzočnost zahtevane osebe vključevala kršitev pravic do obrambe in/ali pravice zahtevane osebe do poštenega sojenja, izvršitveni pravosodni organ pravico in/ali dolžnost, (a) da zavrne predajo zahtevane osebe, ker naj bi bila taka predaja v nasprotju s členom 6 Konvencije in/ali členom 47 in členom 48(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, in/ali (b) da od odreditvenega pravosodnega organa zahteva, naj kot pogoj za predajo zagotovi jamstvo, da bo zahtevana oseba po predaji upravičena do ponovnega sojenja ali pritožbe, pri čemer bo imela pravico sodelovati v postopku, ki omogoča ponovno vsebinsko presojo zadeve skupaj z novimi dokazi in ki lahko privede do spremembe prvotne odločitve v zvezi z obsodbo, ki je privedla do naloga za izvršitev?

                              (b)

                              Ali je v zvezi z vprašanjem 3(a) zgoraj upoštevno merilo, ali bi bila s predajo zahtevane osebe kršena bistvena vsebina njenih temeljnih pravic na podlagi člena 6 Konvencije in/ali člena 47 in člena 48(2) Listine, in ali v tem primeru dejstvo, da so bili postopki, ki so privedli do poznejše obsodbe in naloga za izvršitev, izvedeni v njeni nenavzočnosti, in da v primeru predaje zahtevana oseba ne bo imela pravice do ponovnega sojenja ali pritožbe, izvršitvenemu pravosodnemu organu zadostuje za sklepanje, da bi bila s predajo kršena bistvena vsebina navedenih pravic?

         (1)  2002/584/PNZ: Okvirni sklep sveta z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami – izjave nekaterih držav članic o sprejetju Okvirnega sklepa (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 34).


title: Zadeva C-515/21: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (Irska) 20. avgusta 2021 – PH/Minister for Justice and Equality

text:
               14.3.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 119/17

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (Irska) 20. avgusta 2021 – PH/Minister for Justice and Equality
      (Zadeva C-515/21)
      (2022/C 119/23)
      Jezik postopka: angleščina

         Predložitveno sodišče

      Court of Appeal

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnik: PH

         Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Minister for Justice and Equality

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Če se predaja zahtevane osebe zahteva zaradi prestajanja zaporne kazni, ki je bila sprva odložena, pozneje pa odrejena za izvršitev zaradi obsodbe zahtevane osebe za novo kaznivo dejanje, ali so v okoliščinah, v katerih je bil nalog za izvršitev obvezen zaradi navedene obsodbe, postopki, ki so pripeljali do navedene poznejše obsodbe, in/ali postopki, ki so pripeljali do izdaje naloga za izvršitev, del „sojenja, ki se je zaključilo z odločbo“ za namene člena 4a(l) Okvirnega sklepa Sveta 2002/584/PNZ (1)?

                  2.

                  Ali ima v okoliščinah iz vprašanja 1 zgoraj izvršitveni pravosodni organ pravico in/ali dolžnost preveriti, ali so bili postopki, ki so pripeljali do poznejše obsodbe, in/ali postopki, ki so pripeljali do naloga za izvršitev, pri čemer so vsi potekali v nenavzočnosti zahtevane osebe, izvedeni v skladu s členom 6 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter zlasti, ali je nenavzočnost zahtevane osebe v teh postopkih vključevala kršitev pravic do obrambe in/ali pravice zahtevane osebe do poštenega sojenja?

                  3.

                              (a)

                              Ali ima v okoliščinah iz vprašanja 1 zgoraj, če je izvršitveni pravosodni organ prepričan, da postopki, ki so pripeljali do poznejše obsodbe in naloga za izvršitev, niso bili izvedeni skladu s členom 6 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter zlasti, da je nenavzočnost zahtevane osebe vključevala kršitev pravic do obrambe in/ali pravice zahtevane osebe do poštenega sojenja, izvršitveni pravosodni organ pravico in/ali dolžnost, (a) da zavrne predajo zahtevane osebe, ker naj bi bila taka predaja v nasprotju s členom 6 Konvencije in/ali členom 47 in členom 48(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, in/ali (b) da od odreditvenega pravosodnega organa zahteva, naj kot pogoj za predajo zagotovi jamstvo, da bo zahtevana oseba po predaji upravičena do ponovnega sojenja ali pritožbe, pri čemer bo imela pravico sodelovati v postopku, ki omogoča ponovno vsebinsko presojo zadeve skupaj z novimi dokazi in ki lahko pripelje do razveljavitve prvotne odločitve v zvezi z obsodbo, ki je pripeljala do naloga za izvršitev?

                              (b)

                              Ali je za namene vprašanja 3(a) zgoraj upoštevno merilo, ali bi bila s predajo zahtevane osebe kršena bistvena vsebina njenih temeljnih pravic na podlagi člena 6 Konvencije in/ali člena 47 in člena 48(2) Listine, in ali v tem primeru dejstvo, da so bili postopki, ki so pripeljali do poznejše obsodbe in naloga za izvršitev, izvedeni v njeni nenavzočnosti, in da v primeru predaje zahtevana oseba ne bo imela pravice do ponovnega sojenja ali pritožbe, izvršitvenemu pravosodnemu organu zadostuje za sklepanje, da bi bila s predajo kršena bistvena vsebina navedenih pravic?

         (1)  2002/584/PNZ: Okvirni sklep sveta z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami – izjave nekaterih držav članic o sprejetju Okvirnega sklepa (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 34).


title: Zadeva C-518/21 P: Pritožba, ki so jo FT in drugi vložili 20. avgusta 2021 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 9. junija 2021 v zadevi T-699/19, FT in drugi/Komisija

text:
               14.3.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 119/18

      Pritožba, ki so jo FT in drugi vložili 20. avgusta 2021 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 9. junija 2021 v zadevi T-699/19, FT in drugi/Komisija
      (Zadeva C-518/21 P)
      (2022/C 119/24)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Pritožnice: FT, FU, FV, FY, FZ, GA, GB, GC, GD, GG, GE, GF, GH, GI, GJ, GK, GL, GM, GN, GO, GP, GQ, GR, GS, GT, GU (zastopnik: J.-N. Louis, avocat)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija
      Sodišče (sedmi senat) je s sklepom z dne 27. januarja 2022 pritožbo zavrnilo kot očitno nedopustno in strankam naložilo plačilo njihovih stroškov.


title: Zadeva C-713/21: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 25. novembra 2021 – A/Finanzamt X

text:
               14.3.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 119/18

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 25. novembra 2021 – A/Finanzamt X
      (Zadeva C-713/21)
      (2022/C 119/25)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesfinanzhof

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: A

         Tožena stranka: Finanzamt X

         Vprašanje za predhodno odločanje:

      Glede pomena člena 2(1)(c) Direktive Sveta 2006/112/ES (1), kakor ga je Sodišče Evropske unije razlagalo v sodbi z dne 10. novembra 2016, Baštová (2):
      Ali lastnik hleva za trening tekmovalnih konjev enotno storitev za lastnika konja, ki zajema uhlevitev, trening in sodelovanje konjev na turnirjih, opravlja za plačilo tudi, kadar lastnik konja to storitev plača z odstopom pravice do polovice nagrade, ki mu pripada ob uspešnem sodelovanju na turnirju?

         (1)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006, L 347, str. 1).

         (2)  C-432/15, EU:C:2016:855.


title: Zadeva C-741/21: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Saarbrücken (Nemčija) 1. decembra 2021 – GP/juris GmbH

text:
               14.3.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 119/19

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Saarbrücken (Nemčija) 1. decembra 2021 – GP/juris GmbH
      (Zadeva C-741/21)
      (2022/C 119/26)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landgericht Saarbrücken

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: GP

         Tožena stranka: juris GmbH

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba pojem nepremoženjske škode iz člena 82(1) Uredbe 2016/679 (1) glede na uvodno izjavo 85 in uvodno izjavo 146, tretji stavek, te uredbe razlagati tako, da zajema vsak poseg v zavarovani pravni položaj, ne glede na druge učinke in znatnost tega posega?

                  2.

                  Ali je odškodninska odgovornost v skladu s členom 82(3) Uredbe 2016/679 izključena zaradi tega, ker je kršitev prava posledica človeške napake v posameznem primeru, ki jo je storila oseba, ki ukrepa pod vodstvom, v smislu člena 29 Uredbe 2016/679?

                  3.

                  Ali se pri določitvi odškodnine za nepremoženjsko škodo sme oziroma je treba upoštevati merila za določitev, navedena zlasti v členu 83(2) in (5) Uredbe 2016/679?

                  4.

                  Ali je treba odškodnino določiti za vsako posamezno kršitev ali se več – vsaj več istovrstnih – kršitev kaznuje s skupno odškodnino, ki se ne ugotovi s seštevkom posameznih zneskov, ampak temelji na celoviti presoji?

         (1)  Uredba (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Direktive 95/46/ES (Splošna uredba o varstvu podatkov) (UL 2016, L 119, str. 1).


title: Zadeva C-746/21 P: Pritožba, ki jo je 2. decembra 2021 vložila Altice Group Lux Sàrl, nekdanja New Altice Europe BV, v likvidaciji, zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 22. septembra 2021 v zadevi T-425/18, Altice Europe/Komisija

text:
               14.3.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 119/19

      Pritožba, ki jo je 2. decembra 2021 vložila Altice Group Lux Sàrl, nekdanja New Altice Europe BV, v likvidaciji, zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 22. septembra 2021 v zadevi T-425/18, Altice Europe/Komisija
      (Zadeva C-746/21 P)
      (2022/C 119/27)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnica: Altice Group Lux Sàrl, nekdanja New Altice Europe BV, v likvidaciji (zastopnika: R. Allendesalazar Corcho, H. Brokelmann, abogados)

         Drugi stranki v postopku: Evropska komisija, Svet Evropske unije

         Predlogi

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  člene 1, 2, 3 in 4 Sklepa Komisije C(2018) 2418 final z dne 24. aprila 2018 o naložitvi glob zaradi izvedbe koncentracije v nasprotju s členom 4(1) in členom 7(1) Uredbe (ES) št. 139/2004 (1) (zadeva M. 7993-Altice/PT Portugal, člen 14(2) postopek) („izpodbijani sklep“) razglasi za nične;

                  —

                  podredno, uporabi svojo neomejeno sodno pristojnost tako, da znatno zniža globe, naložene v členu 3 in členu 4 izpodbijanega sklepa, kot je bil zadnjenavedeni spremenjen s sodbo Splošnega sodišča;

                  —

                  še bolj podredno, zadevo vrne Splošnemu sodišču v odločanje, pri čemer je to vezano na pravne vidike, ki so obravnavani v odločbi Sodišča;

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov pritožnice, v postopku s pritožbo in v postopku pri Splošnem sodišč.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prvi razlog: v izpodbijani sodbi se je napačno uporabilo pravo, ker je bil zavrnjen ugovor nezakonitosti, ki ga je navajala družba Altice
      V izpodbijani sodbi se je napačno uporabilo pravo in je prišlo do kršitve načela sorazmernosti ter prepovedi dvojnega kaznovanja, ki temelji na splošnih načelih, skupnih pravnim sistemom držav članic, ki urejajo kolizijo zakonov, ker je bil zavrnjen ugovor nezakonitosti, ki ga je navajala družba Altice (člen 277 PDEU), ki se nanaša na člen 14(2)(a) v povezavi s členom 4(1) Uredbe 139/2004 (Uredba o združitvah). Člen 4(1) Uredbe o združitvah ne vsebuje „obveznost priglasitve“, ki naj bi se razlikovala od „obveznosti mirovanja“ iz člena 7(1) Uredbe o združitvah, ker kršitev člena 4(1) nujno zahteva „izvedbo“ koncentracije. Člen 4(1) in prvi del člena 7(1) se uporabljata za enako ravnanje in sledita enakemu pravnemu interesu. Možnost kumulativne naložitve dveh glob pod točkama (a) in (b) člena 14(2) Uredbe o združitvah je tako v nasprotju z navedenimi splošnimi načeli prava Unije.
      Drugi razlog: v izpodbijani sodbi se je napačno uporabilo pravo, ker se je zavrnilo, da sta bili z izpodbijanim sklepom, s katerim sta bili kumulativno naloženi dve globi za enako ravnanje, kršeni načeli sorazmernosti in prepovedi dvojnega kaznovanja
      Sodna praksa Sodišča zahteva, da kadar načelo ne bis in idem ne izključuje naložitve dveh glob podjetju v enem sklepu zaradi enakih dejanj, „se mora organ vseeno prepričati, da sta globi sorazmerni z naravo kršitve“. Izpodbijana sodba ni v skladu s to zahtevo. Le ena globa, naložena v skladu s členom 14(2)(b) Uredbe o združitvah zaradi kršitve člena 7(1) Uredbe o združitvah, je lahko v skladu z zahtevo sorazmernosti. Druga globa, naložena v skladu s členom 14(2)(a) Uredbe o združitvah je po sami opredelitvi čezmerna in zato nesorazmerna ter tudi v nasprotju s prepovedjo dvojnega kaznovanja, ki temelji na splošnih načelih, skupnih pravnim sistemom držav članic, ki urejajo kolizijo zakonov.
      Tretji razlog: v izpodbijani sodbi se je napačno uporabilo pravo pri razlagi pojma „izvedba“ iz členov 4(1) in 7(1) Uredbe o združitvah
      Z ugotovitvijo, da „možnost izvajanja odločujočega vpliva“ že privede do izvedbe koncentracije, se je v izpodbijani sodbi napačno uporabilo pravo, ker sta bila v njej pomešana pojma „koncentracija“ in „izvedba“ ter temelji na nepravilni razlagi sodbe z dne 31. maja 2018 v zadevi C-633/16, Ernst & Young, v kateri je pojasnjeno, da transakcije, ki niso nujne za dosego take spremembe nadzora, ne spadajo pod člen 7(1) Uredbe o združitvah, ker niso funkcionalno povezane z njeno izvedbo.
      Četrti razlog: v izpodbijani sodbi se je napačno uporabilo pravo pri razlagi pojma „pravica veta“ v smislu členov 3(2), 4(1) in 7(1) Uredbe o združitvah ali podredno, z njo je izkrivljena pogodba o nakupu delnic z razlago, da so z njo zagotovljene „pravice veta“
      Pod predpostavko – kar tukaj ni tako – da zgolj „možnost izvrševanja odločujočega vpliva“ privede do „izvedbe“ koncentracije, člen 3(2) Uredbe o združitvah zahteva trajno spremembo nadzora, ki je posledica sredstev, s katerimi se podeljujejo „pravice veta na strateške poslovne odločitve“, tj. „pooblastilo za preprečitev“ strateškega ravnanja podjetja. V izpodbijani sodbi se je napačno uporabilo pravo z razširitvijo pojma „pravice veta“ na položaje, ki ne dajejo pooblastila za preprečitev strateških odločitev. Podredno, v izpodbijani sodbi je bila izkrivljena pogodba o nakupu delnic, ker se njeni predhodni sporazumi razlagajo tako, da družbi Altice dajejo „pravice veta“.
      Peti razlog: Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da izmenjava informacij privede do „izvedbe“ koncentracije v smislu členov 4(1) in 7(1) Uredbe o združitvah
      V izpodbijani sodbi se je napačno uporabilo pravo s tem, da je bilo ugotovljeno, da izmenjava informacij v okviru koncentracije spada pod člena 4(1) in 7(1) Uredbe o združitvah, medtem ko člen 101 PDEU in Uredba (ES) 1/2003 (2) predpostavljata naknadni mehanizem. To ni v skladu s sodbo v zadevi C-633/16 in bi zmanjšalo obseg Uredbe (ES) 1/2003. V izpodbijani sodbi je izkrivljen tudi izpodbijani sklep, ker se z njim razlaga, da se z izmenjavami informacij kot takimi ni kršilo členov 4(1) in 7(1) Uredbe o združitvah, pač pa da so te zgolj „prispevale“ k dokazovanju kršitve.
      Šesti razlog: Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je zavrnilo ugovore nezakonitosti, ki jih je navajala družba Altice in ugovore o nesorazmernosti glob
      V izpodbijani sodbi se je napačno uporabilo pravo z ugotovitvijo, da je družba Altice ravnala malomarno. Dalje, višina glob, ki izhajajo iz izpodbijane sodbe, ni le neustrezna, pač pa čezmerna do točke, da je nesorazmerna. Splošno sodišče je zato napačno uporabilo pravo s tem, da ni znatno znižalo zneska glob pri izvajanju svoje neomejene sodne pristojnosti.

         (1)  Uredba Sveta (ES) št. 139/2004 z dne 20. januarja 2004 o nadzoru koncentracij podjetij (Uredba ES o združitvah) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 3, str. 40).

         (2)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205).


title: Zadeva C-766/21 P: Pritožba, ki jo je 8. decembra 2021 vložil Evropski parlament zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 29. septembra 2021 v zadevi T-384/19, Parlament/Axa Assurances Luxembourg SA in drugi

text:
               14.3.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 119/21

      Pritožba, ki jo je 8. decembra 2021 vložil Evropski parlament zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 29. septembra 2021 v zadevi T-384/19, Parlament/Axa Assurances Luxembourg SA in drugi
      (Zadeva C-766/21 P)
      (2022/C 119/28)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Pritožnik: Evropski parlament (zastopnika: E. Paladini in B. Schäfer, agenta)

         Druge stranke v postopku: Axa Assurances Luxembourg SA, Bâloise Assurances Luxembourg SA, La Luxembourgeoise SA, Nationale-Nederlanden Schadeverzekering Maatschappij NV

         Predlog

                  —

                  Razveljavitev druge in četrte točke izreka izpodbijane sodbe;

                  —

                  vrnitev zadeve v razsojanje Splošnemu sodišču;

                  —

                  odločitev o stroških, razen tistih, na katere se nanaša tretja točka izreka izpodbijane sodbe, naj se pridrži.

            Podredno,

                  —

                  razveljavitev druge in četrte točke izreka izpodbijane sodbe;

                  —

                  ugodi naj se predlogom Evropskega parlamenta, podanim v postopku na prvi stopnji v zvezi z Axa Assurances Luxembourg SA, Bâloise Assurances Luxembourg SA in La Luxembourgeoise SA.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Evropski parlament v utemeljitev pritožbe navaja tri pritožbene razloge.
      Prvi pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava, ki se kaže v kršitvi načel razlage evropskega prava. Parlament meni, da Splošno sodišče zlasti ni upoštevalo pravila razlage, da naj se upošteva cilj pogodbe in kontekst, v katerem se pojavijo ti pojmi, natančneje pojem „poplava“. Podredno, Parlament meni, da je Splošno sodišče izkrivilo izključitveno klavzulo, ki se nanaša na poplavo.
      Drugi pritožbeni razlog se nanaša na napako v zvezi z razlago izpodbijane sodbe, ki je po mnenju Parlamenta v obrazložitvi Splošnega sodišča v zvezi z razlago pojma „poplava“ protislovna.
      Tretjič, Parlament meni, da izpodbijana sodba vsebuje več izkrivljanj dejstev in dokazov: Splošno sodišče naj bi izkrivilo položaj Parlamenta v zvezi z razlago pojma „poplava“, položaj gradbišča je očitno napačno ocenilo v trenutku nastanka škode, prav tako pa je izkrivilo ugotovitve izvedencev v zvezi z razlogi za škodo.


title: Zadeva C-778/21 P: Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 14. decembra 2021 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti razširjeni senat) z dne 29. septembra 2021 v zadevi T-344/19, Front Polisario/Svet

text:
               14.3.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 119/22

      Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 14. decembra 2021 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti razširjeni senat) z dne 29. septembra 2021 v zadevi T-344/19, Front Polisario/Svet
      (Zadeva C-778/21 P)
      (2022/C 119/29)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: A. Bouquet, F. Castillo de la Torre, A. Stobiecka-Kuik, agenti)

         Druge stranke v postopku: Front populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et du Rio de oro (Front Polisario), Svet Evropske unije, Kraljevina Španija, Francoska republika, Chambre des pêches maritimes de la Méditerranée, Chambre des pêches maritimes de l’Atlantique Nord, Chambre des pêches maritimes de l’Atlantique Centre, Chambre des pêches maritimes de l’Atlantique Sud

         Predlogi

                  —

                  Točki 1 in 2 izreka izpodbijane sodbe naj se razveljavita;

                  —

                  posledično naj se tožba, ki jo je Front Polisario vložila na prvi stopnji, zavrne, oziroma, če Sodišče meni, da stanje postopka ne dovoljuje odločitve, naj se zadeva vrne v odločanje Splošnemu sodišču;

                  —

                  Front Polisario naj se naloži plačilo vseh stroškov na obeh stopnjah.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

                  —

                  Prvi pritožbeni razlog: napačna uporaba prava, ki se nanaša na nesposobnost Front Polisario biti stranka v postopku;

                  —

                  Drugi pritožbeni razlog: napačna uporaba prava, ki se nanaša na neobstoj neposrednega nanašanja na Front Polisario;

                  —

                  Tretji pritožbeni razlog: napačna uporaba prava, ki se nanaša na neobstoj posamičnega nanašanja na Front Polisario;

                  —

                  Četrti pritožbeni razlog: napačna uporaba prava glede obsega sodnega nadzora, proste presoje institucij in nujnosti upoštevanja očitne napake; glede neobstoja zahteve po privolitvi ljudstva Zahodne Sahare; glede dejstva, da je uporabljen pojem privolitve preozek in teoretičen, da se posvetovanje, na podlagi katerega je bilo pridobljeno ugodno mnenje, šteje za nezadostno in da je presoja prednosti zavrnjena; glede opredelitve Front Polisario kot subjekta, ki naj bi bil pristojen za predložitev take privolitve, ob upoštevanju njegovega statusa in njegove omejene reprezentativnosti;

                  —

                  Peti pritožbeni razlog: napačna uporaba prava glede možnosti sklicevanja na mednarodno običajno pravo pri preizkusu veljavnosti akta Unije.


title: Zadeva C-779/21 P: Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 14. decembra 2021 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti razširjeni senat) z dne 29. septembra 2021 v zadevi T-279/19, Front Polisario/Svet

text:
               14.3.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 119/23

      Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 14. decembra 2021 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti razširjeni senat) z dne 29. septembra 2021 v zadevi T-279/19, Front Polisario/Svet
      (Zadeva C-779/21 P)
      (2022/C 119/30)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: A. Bouquet, F. Castillo de la Torre, F. Clotuche-Duvieusart, B. Eggers, agenti)

         Druge stranke v postopku: Front populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et du Rio de oro (Front Polisario), Svet Evropske unije, Francoska republika, Confédération marocaine de l’agriculture et du développement rural (Comader)

         Predlogi

                  —

                  izpodbijana sodba naj se razveljavi;

                  —

                  posledično naj se tožba, ki jo je Front Polisario vložila na prvi stopnji, zavrne, oziroma, če Sodišče meni, da stanje postopka ne dovoljuje odločitve, naj se zadeva vrne v odločanje Splošnemu sodišču;

                  —

                  Front Polisario naj se naloži plačilo vseh stroškov na obeh stopnjah.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

                  —

                  Prvi pritožbeni razlog: napačna uporaba prava, ki se nanaša na nesposobnost Front Polisario biti stranka v postopku;

                  —

                  Drugi pritožbeni razlog: napačna uporaba prava, ki se nanaša na neobstoj neposrednega nanašanja na Front Polisario;

                  —

                  Tretji pritožbeni razlog: napačna uporaba prava, ki se nanaša na neobstoj posamičnega nanašanja na Front Polisario;

                  —

                  Četrti pritožbeni razlog: napačna uporaba prava glede obsega sodnega nadzora, proste presoje institucij in nujnosti upoštevanja očitne napake; glede neobstoja zahteve po privolitvi ljudstva Zahodne Sahare; glede dejstva, da je uporabljen pojem privolitve preozek in teoretičen, da se posvetovanje, na podlagi katerega je bilo pridobljeno ugodno mnenje, šteje za nezadostno in da je presoja prednosti zavrnjena; glede opredelitve Front Polisario kot subjekta, ki naj bi bil pristojen za predložitev take privolitve, ob upoštevanju njegovega statusa in njegove omejene reprezentativnosti;

                  —

                  Peti pritožbeni razlog: napačna uporaba prava glede možnosti sklicevanja na mednarodno običajno pravo pri preizkusu veljavnosti akta Unije.


title: Zadeva C-798/21 P: Pritožba, ki jo je 16. decembra 2021 vložil Svet Evropske unije zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti razširjeni senat) z dne 29. septembra 2021 v združenih zadevah T-344/19 in T-356/19, Front Polisario/Svet

text:
               14.3.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 119/23

      Pritožba, ki jo je 16. decembra 2021 vložil Svet Evropske unije zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti razširjeni senat) z dne 29. septembra 2021 v združenih zadevah T-344/19 in T-356/19, Front Polisario/Svet
      (Zadeva C-798/21 P)
      (2022/C 119/31)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Pritožnik: Svet Evropske unije (zastopnika: F. Naert, V. Piessevaux, agenta)

         Druge stranke v postopku: Front populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et du Rio de oro (Front Polisario), Kraljevina Španija, Francoska republika, Evropska komisija, Chambre des pêches maritimes de la Méditerranée, Chambre des pêches maritimes de l’Atlantique Nord, Chambre des pêches maritimes de l’Atlantique Centre, Chambre des pêches maritimes de l’Atlantique Sud

         Predlogi

                  —

                  Izpodbijana sodba naj se razveljavi v delu, v katerem je Sklep 2019/441 (1) razglašen za ničen;

                  —

                  dokončno naj se odloči o vprašanjih, ki so predmet pritožbe, tožba, ki jo je Front Polisario vložila v zadevi T-344/19, pa naj se zavrne;

                  —

                  Front Polisario naj se naloži plačilo stroškov v zvezi s pritožbo in zadevo T-344/19;

                  —

                  podredno: učinki Sklepa 2019/441 naj se ohranijo za obdobje dvanajstih mesecev od datuma razglasitve sodbe, ki bo izdana.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prvi pritožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 263, četrti odstavek, PDEU in je usmerjen v del izpodbijane sodbe, v katerem je odločeno, da ima Front Polisario sposobnost biti stranka v postopku pred sodiščem Unije.
      Drugi pritožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 263, četrti odstavek, PDEU in na kršitev verodostojnosti dokumentov ter je usmerjen v del izpodbijane sodbe, v katerem je odločeno, da se sporni sklep nanaša na Front Polisario neposredno in posamično.
      Tretji pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava v zvezi z možnostjo sklicevanja na standarde mednarodnega prava in je usmerjen v del izpodbijane sodbe, v katerem je odločeno, da se Front Polisario lahko sklicuje na načelo samoodločbe in načelo relativnega učinka pogodb.
      Četrti pritožbeni razlog se nanaša na napačno razlago in uporabo splošnega načela relativnega učinka pogodb in pravice do samoodločbe, kršitev verodostojnosti dokumentov, izkrivljanje trditev Sveta in kršitev člena 36 v povezavi s členom 53, prvi odstavek, Statuta Sodišča. Usmerjen je v del izpodbijane sodbe, v katerem je odločeno, da ljudstvo Zahodne Sahare ni privolilo v sporazume, na katere se nanaša Sklep 2019/441.

         (1)  Sklep Sveta (EU) 2019/441 z dne 4. marca 2019 o sklenitvi Sporazuma o partnerstvu o trajnostnem ribištvu med Evropsko unijo in Kraljevino Maroko, njegovega Protokola o izvajanju ter izmenjave pisem, ki je priložena Sporazumu (UL 2019, L 77, str. 4).


title: Zadeva C-799/21 P: Pritožba, ki jo je 16. decembra 2021 vložil Svet Evropske unije zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti razširjeni senat) z dne 29. septembra 2021 v zadevi T-279/19, Front Polisario/Svet

text:
               14.3.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 119/24

      Pritožba, ki jo je 16. decembra 2021 vložil Svet Evropske unije zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti razširjeni senat) z dne 29. septembra 2021 v zadevi T-279/19, Front Polisario/Svet
      (Zadeva C-799/21 P)
      (2022/C 119/32)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Pritožnik: Svet Evropske unije (zastopnika: F. Naert, V. Piessevaux, agenta)

         Druge stranke v postopku: Front populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et du Rio de oro (Front Polisario), Francoska republika, Evropska komisija, Confédération marocaine de l’agriculture et du développement rural (Comader)

         Predlogi

                  —

                  Izpodbijana sodba naj se razveljavi;

                  —

                  dokončno naj se odloči o vprašanjih, ki so predmet pritožbe, tožba, ki jo je vložila Front Polisario, pa naj se zavrne;

                  —

                  Front Polisario naj se naloži plačilo stroškov v zvezi s pritožbo in zadevo T-279/19;

                  —

                  podredno: učinki Sklepa 2019/217 (1) naj se ohranijo za obdobje dvanajstih mesecev od datuma razglasitve sodbe, ki bo izdana.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prvi pritožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 263, četrti odstavek, PDEU in je usmerjen v del izpodbijane sodbe, v katerem je odločeno, da ima Front Polisario sposobnost biti stranka v postopku pred sodiščem Unije.
      Drugi pritožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 263, četrti odstavek, PDEU in na kršitev verodostojnosti dokumentov ter je usmerjen v del izpodbijane sodbe, v katerem je odločeno, da se sporni sklep nanaša na Front Polisario neposredno in posamično.
      Tretji pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava v zvezi z možnostjo sklicevanja na standarde mednarodnega prava in je usmerjen v del izpodbijane sodbe, v katerem je odločeno, da se Front Polisario lahko sklicuje na načelo samoodločbe in načelo relativnega učinka pogodb.
      Četrti pritožbeni razlog se nanaša na napačno razlago in uporabo splošnega načela relativnega učinka pogodb in pravice do samoodločbe, kršitev verodostojnosti dokumentov, izkrivljanje trditev Sveta in kršitev člena 36 v povezavi s členom 53, prvi odstavek, Statuta Sodišča. Usmerjen je v del izpodbijane sodbe, v katerem je odločeno, da ljudstvo Zahodne Sahare ni privolilo v sporazume, na katere se nanaša Sklep 2019/217.

         (1)  Sklep Sveta (EU) 2019/217 z dne 28. januarja 2019 o sklenitvi sporazuma v obliki izmenjave pisem med Evropsko unijo in Kraljevino Maroko o spremembi protokolov št. 1 in št. 4 k Evro-mediteranskemu pridružitvenemu sporazumu med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani ter Kraljevino Maroko na drugi strani (UL 2019, L 34, str. 1).


title: Zadeva C-822/21: Tožba, vložena 30. decembra 2021 — Republika Latvija/Kraljevina Švedska

text:
               14.3.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 119/25

      Tožba, vložena 30. decembra 2021 — Republika Latvija/Kraljevina Švedska
      (Zadeva C-822/21)
      (2022/C 119/33)
      Jezik postopka: švedščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Republika Latvija (zastopniki: K. Pommere, J. Davidoviča in I. Romanovska)

         Tožena stranka: Kraljevina Švedska

         Predlogi

      Republika Latvija Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Ugotovi, da Kraljevina Švedska ni izpolnila obveznosti, ki jih ima v skladu s:

                              —

                              členom 14(3) Direktive 2014/49/ES (1), ker je Kraljevina Švedska s tem, da v latvijski sistem jamstva za vloge (SJV) ni želela prenesti prispevkov, ki jih je vplačala latvijska podružnica družbe Nordea Bank AB, izračunanih za prispevno obdobje v skladu s členom 14(3) Direktive 2014/49/ES, ravnala v nasprotju s ciljem Direktive 2014/49/ES in ni zagotovila polnega učinka določb navedene direktive;

                              —

                              členom 4(3) PEU, ker Kraljevina Švedska s tem, da v latvijski SJV ni želela prenesti prispevkov, ki jih je vplačala latvijska podružnica družbe Nordea Bank AB, izračunanih za prispevno obdobje v skladu s členom 14(3) Direktive 2014/49/ES, negativno vpliva na povezovanje enotnega trga in tako spodkopava medsebojno zaupanje med državami članicami, ki je predpogoj za čezmejno povezovanje.

            Če Sodišče ugotovi, da Kraljevina Švedska ni izpolnila obveznosti, ki jih ima v skladu s členom 14(3) Direktive 2014/49/ES in členom 4(3) PEU:

                  —

                  naj Kraljevini Švedski naloži obveznost odprave kršitve, tako da v latvijski SJV prenese celotni znesek prispevkov, ki jih je vplačala latvijska podružnica družbe Nordea Bank AB, izračunanih za prispevno obdobje v skladu s členom 14(3) Direktive 2014/49/ES.

                  —

                  Če se člen 14(3) Direktive 2014/49/EU lahko razlaga ozko, naj ugotovi, da je v skladu s ciljem Direktive 2014/49/EU in obveznostjo švedskega SJV, da v latvijski SJV prenese prispevke, ki jih je vplačala podružnica družbe Nordea Bank AB.

                  —

                  Kraljevini Švedski naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tožbene razloge, ki temeljijo na očitkih v zvezi s kršitvijo člena 14(3) Direktive 2014/49/EU in Pogodbe EU (načelo lojalnega sodelovanja).

                  1.

                  Kraljevina Švedska je s tem, da v latvijski SJV ni želela prenesti prispevkov, ki jih je vplačala latvijska podružnica družbe Nordea Bank AB, izračunanih za prispevno obdobje v skladu s členom 14(3) Direktive 2014/49/ES, ravnala v nasprotju s ciljem Direktive 2014/49/ES.

                  2.

                  Kraljevina Švedska s tem, da v latvijski SJV ni želela prenesti prispevkov, ki jih je vplačala latvijska podružnica družbe Nordea Bank AB, izračunanih za prispevno obdobje v skladu s členom 14(3) Direktive 2014/49/ES, negativno vpliva na povezovanje enotnega trga in tako spodkopava medsebojno zaupanje med državami članicami, ki je predpogoj za čezmejno povezovanje. Kraljevina Švedska tako krši člen 4(3) PEU.

                  3.

                  Republika Latvija trdi, da je kraljevina Švedska s tem, da ni želela prenesti vplačanih prispevkov in s tem, da je svojo zavrnitev formalno utemeljila na datumu, na katerega so prispevki bili dejansko vplačani, kršila Direktivo 2014/49/EU, s čimer se spodkopava doseganje ciljev Evropske unije in Latvijo prikrajša za pravico do prejema prispevkov, s katerimi se ji nadomesti tveganje, povezano s kritimi vlogami kreditne institucije, ki so prenesene na njeno odgovornost, s čimer se krši načelo lojalnega sodelovanja, zagotovljeno v členu 4(3) PEU in cilje Direktive 2014/49/EU.

         (1)  Direktiva 2014/49/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. aprila 2014 o sistemih jamstva za vloge (UL 2014, L 173, str. 149).


title: Zadeva C-832/21: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberlandesgericht Düsseldorf (Nemčija) 27. decembra 2021 – Beverage City & Lifestyle GmbH in drugi/Advance Magazine Publishers, Inc.

text:
               14.3.2022

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 119/26

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberlandesgericht Düsseldorf (Nemčija) 27. decembra 2021 – Beverage City & Lifestyle GmbH in drugi/Advance Magazine Publishers, Inc.
      (Zadeva C-832/21)
      (2022/C 119/34)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožene stranke in pritožniki: Beverage City & Lifestyle GmbH, MJ, Beverage City Polska Sp.z.o.o., FE

         Tožeča stranka in nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Advance Magazine Publishers, Inc.

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Oberlandesgericht Düsseldorf (višje deželno sodišče v Düsseldorfu) Sodišču Evropske unije glede razlage člena 122 Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2017 o blagovni znamki Evropske unije (1) (v nadaljevanju: Uredba o znamki EU) v povezavi s členom 8, točka 1, Uredbe (EU) 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (2) (v nadaljevanju: Uredba št. 1215/2012) predlaga to vprašanje za predhodno odločanje:
      Ali so tožbeni zahtevki „tako tesno povezani“, da jih je smotrno obravnavati in o njih odločati skupaj, da bi se s tem izognili tveganju nezdružljivosti sodnih odločb, v smislu člena 8, točka 1, Uredbe št. 1215/12, če je povezanost pri tožbi zaradi kršitve pravic iz znamke EU v tem, da je tožena stranka, ki ima sedež oziroma prebivališče v eni državi članici (tu: Poljska), blago, ki krši znamko EU, dobavila toženi stranki s sedežem v drugi državi članici (tu: Nemčija), katere zakoniti zastopnik, ki se mu s tožbo prav tako očita kršitev, je „oporna tožena stranka“, če so stranke med seboj povezane zgolj prek dobavnega razmerja in poleg tega niti s pravnega niti z dejanskega vidika ne obstaja nobena druga povezava?

         (1)  Uredba (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2017 o blagovni znamki Evropske unije (UL 2017, L 154, str. 1).

         (2)  Uredba (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL 2012, L 351, str. 1).


title: Zadeva C-337/19 P: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 16. septembra 2021 – Evropska komisija/Kraljevina Belgija, Magnetrol International, Irska (Pritožba – Državne pomoči – Shema pomoči, ki jo je izvajala Kraljevina Belgija – Oprostitev presežnega dobička – Vnaprejšnje davčno stališče (tax ruling) – Ustaljena upravna praksa – Uredba (EU) 2015/1589 – Člen 1(d) – Pojem „shema pomoči“ – Pojem „akt“ – Pojem „nadaljnji izvedbeni ukrepi“ – Opredelitev upravičencev „na splošen in abstrakten način“ – Nasprotna pritožba – Dopustnost – Davčna avtonomija držav članic)

text:
               22.11.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 471/3

      Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 16. septembra 2021 – Evropska komisija/Kraljevina Belgija, Magnetrol International, Irska
      (Zadeva C-337/19 P) (1)

      (Pritožba - Državne pomoči - Shema pomoči, ki jo je izvajala Kraljevina Belgija - Oprostitev presežnega dobička - Vnaprejšnje davčno stališče (tax ruling) - Ustaljena upravna praksa - Uredba (EU) 2015/1589 - Člen 1(d) - Pojem „shema pomoči“ - Pojem „akt“ - Pojem „nadaljnji izvedbeni ukrepi“ - Opredelitev upravičencev „na splošen in abstrakten način“ - Nasprotna pritožba - Dopustnost - Davčna avtonomija držav članic)
      (2021/C 471/03)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnik: Evropska komisija (zastopnika: P.-J. Loewenthal in F. Tomat, agentsa

         Druge stranke v postopku: Kraljevina Belgija (zastopniki: J.-C. Halleux, C. Pochet in M. Jacobs, agenti, skupaj z M. Segura in M. Clayton, avocates), Magnetrol International, (zastopnika: H. Gilliams in L. Goossens, advocaten), Irska

         Intervenientke v podporo drugih strank v postopku: Soudal NV, Esko-Graphics BVBA (zastopnik: H. Viaene, avocat), Flir Systems Trading Belgium BVBA (zastopnika: T. Verstraeten in C. Docclo, avocats, ter N. Reypens, advocaat), Anheuser-Busch InBev SA/NV, Ampar BVBA, Atlas Copco Airpower NV, Atlas Copco AB (zastopniki: A. von Bonin, Rechtsanwalt, W. O. Brouwer in A. Pliego Selie, advocaten, ter A. Haelterman, avocat), Wabco Europe BVBA (zastopniki: E. Righini in L. Villani, avvocati, S. Völcker, Rechtsanwalt, ter A. Papadimitriou, avocat), Celio International NV (zastopnika: H. Gilliams in L. Goossens, advocaten)

         Izrek

                  1.

                  Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 14. februarja 2019, Belgija in Magnetrol International/Komisija (T-131/16 in T-263/16, EU:T:2019:91), se razveljavi.

                  2.

                  Prvi in drugi tožbeni razlog v zadevi T-131/16 ter prvi tožbeni razlog in prvi del tretjega tožbenega razloga v zadevi T-263/16 se zavrnejo.

                  3.

                  Zadeva se vrne v razsojanje Splošnemu sodišču Evropske unije, da to odloči o tretjem, četrtem in petem tožbenem razlogu v zadevi T-131/16 ter drugem tožbenem razlogu, drugem in tretjem delu tretjega tožbenega razloga in četrtem tožbenem razlogu v zadevi T-263/16.

                  4.

                  Odločitev o stroških se pridrži.

         (1)  UL C 213, 24.6.2019.


title: Zadeva C-410/19: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 16. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supreme Court of the United Kingdom – Združeno kraljestvo) – The Software Incubator Ltd/Computer Associates (UK) Ltd (Predhodno odločanje – Samozaposleni trgovski zastopniki – Direktiva 86/653/ES – Člen 1(2) – Pojem „trgovski zastopnik“ – Elektronska dobava računalniške programske opreme strankam – Podelitev licence za uporabo za nedoločen čas – Pojma „prodaja“ in „izdelki“)

text:
               22.11.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 471/4

      Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 16. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supreme Court of the United Kingdom – Združeno kraljestvo) – The Software Incubator Ltd/Computer Associates (UK) Ltd
      (Zadeva C-410/19) (1)

      (Predhodno odločanje - Samozaposleni trgovski zastopniki - Direktiva 86/653/ES - Člen 1(2) - Pojem „trgovski zastopnik“ - Elektronska dobava računalniške programske opreme strankam - Podelitev licence za uporabo za nedoločen čas - Pojma „prodaja“ in „izdelki“)
      (2021/C 471/04)
      Jezik postopka: angleščina

         Predložitveno sodišče

      Supreme Court of the United Kingdom

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: The Software Incubator Ltd

         Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Computer Associates (UK) Ltd

         Izrek

      Pojem „prodaja izdelkov“ iz člena 1(2) Direktive Sveta z dne 18. decembra 1986 o usklajevanju zakonodaje držav članic o samozaposlenih trgovskih zastopnikih (86/653/EGS) je treba razlagati tako, da lahko zajema to, da se za plačilo cene stranki elektronsko dobavi računalniška programska oprema, kadar se hkrati s to dobavo podeli licenca za uporabo te programske opreme za nedoločen čas.

         (1)  UL C 255, 29.7.2019.


title: Zadeva C-21/20: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 16. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Administrativen sad Sofia-grad – Bolgarščina) – Balgarska natsionalna televizia/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ – Sofia pri Tsentralno upravlenie na NAP (Predhodno odločanje – Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) – Direktiva 2006/112/ES – Področje uporabe – Člen 2(1)(c) – Opravljanje storitev za plačilo – Izključitev avdiovizualnih medijskih storitev, ponujenih televizijskim gledalcem, ki so financirane s subvencijo iz državnega proračuna in za katere gledalci ne plačujejo nadomestila – Člen 168 – Pravica do odbitka – Davčni zavezanec, ki opravlja hkrati obdavčljive transakcije in transakcije, ki ne spadajo na področje uporabe DDV)

text:
               22.11.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 471/5

      Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 16. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Administrativen sad Sofia-grad – Bolgarščina) – Balgarska natsionalna televizia/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ – Sofia pri Tsentralno upravlenie na NAP
      (Zadeva C-21/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) - Direktiva 2006/112/ES - Področje uporabe - Člen 2(1)(c) - Opravljanje storitev za plačilo - Izključitev avdiovizualnih medijskih storitev, ponujenih televizijskim gledalcem, ki so financirane s subvencijo iz državnega proračuna in za katere gledalci ne plačujejo nadomestila - Člen 168 - Pravica do odbitka - Davčni zavezanec, ki opravlja hkrati obdavčljive transakcije in transakcije, ki ne spadajo na področje uporabe DDV)
      (2021/C 471/06)
      Jezik postopka: bolgarščina

         Predložitveno sodišče

      Administrativen sad Sofia-grad

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Balgarska natsionalna televizia

         Tožena stranka: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ – Sofia pri Tsentralno upravlenie na NAP

         Izrek

                  1.

                  Člen 2(1)(c) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da dejavnost nacionalnega javnega ponudnika televizije, pri kateri gre za zagotavljanje avdiovizualnih medijskih storitev televizijskim gledalcem, ki jo država financira s subvencijami in za katero televizijski gledalci ne plačujejo prispevka za televizijsko razširjanje, ne pomeni opravljanja storitev za plačilo v smislu te določbe.

                  2.

                  Člen 168 Direktive 2006/112 je treba razlagati tako, da sme nacionalni javni ponudnik televizije odbiti vstopni davek na dodano vrednost (DDV) za nakupe blaga in storitev, ki se uporabljajo za njegove dejavnosti, pri katerih ima pravico do odbitka, in da ne sme odbiti vstopnega DDV za nakupe blaga in storitev, ki se uporabljajo za njegove dejavnosti, ki ne spadajo na področje uporabe DDV. Države članice morajo ob upoštevanju cilja in sistematike te direktive ter ob spoštovanju načela sorazmernosti določiti metode in merila za razdelitev zneskov vstopnega DDV med obdavčljive transakcije in transakcije, ki ne spadajo na področje uporabe DDV.

         (1)  UL C 95, 23.3.2020.