title: Zadeva C-196/11 P: Pritožba, ki jo je 27. aprila 2011 vložila Formula One Licensing BV zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 17. februarja 2011 v zadevi T-10/09: Formula One Licensing BV proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) in Global Sports Media Ltd

text:
               18.6.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 179/13

         Pritožba, ki jo je 27. aprila 2011 vložila Formula One Licensing BV zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 17. februarja 2011 v zadevi T-10/09: Formula One Licensing BV proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) in Global Sports Media Ltd
   (Zadeva C-196/11 P)
   2011/C 179/25
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Formula One Licensing BV (zastopnici: K. Sandberg, B. Klingberg, odvetnici)

      Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Global Sports Media Ltd

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano sodbo;

               —

               ugodi tožbi pritožnice za razveljavitev odločbe prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 16. oktobra 2008 v zadevi R 7/2008-1 oziroma, podredno, zadevo vrne Splošnemu sodišču v ponovno odločanje; in

               —

               UUNT in intervenientki naloži plačilo lastnih stroškov in stroškov pritožnice na prvi stopnji in v pritožbi.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica navaja kršitev prava Unije zlasti zaradi napačne uporabe člena 8(1)(b) Uredbe št. 40/94 (1) (zdaj Uredba št. 207/09) in člena 8(5) Uredbe št. 40/94, kar utemeljuje s temi argumenti:

               1.

               Splošno sodišče naj bi kršilo člen 8(1)(b) Uredbe št. 40/94 s teh vidikov:

                           1.1

                           Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo pri spresoji razlikovalnega učinka znaka „F 1“. Prvič, Splošno soodišče naj bi kršilo pravilo ustaljene sodne prakse, da je treba razlikovalni učinek znamke presojati glede na konkretno blago in storitve, označene z znamko. Drugič, ugotovitve naj bi temeljile na izkrivljanju dejstev. Tretjič, Splošno sodišče naj ne bi uporabilo pravila ustaljene sodne prakse, da lahko znamka pridobi razlikovalni učinek tudi na podlagi svoje uporabe kot del druge registrirane znamke. Četrtič, zaradi ugotovitev Splošnega sodišča v zvezi s tem naj bi se uporabila nedopustna de facto razglasitev ničnosti registriranih znamk pritožnice „F 1“ v običajni podobi.

                           1.2

                           Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo pri presoji verjetnosti zmede v smislu člena 8(1)(b) Uredbe št. 40/94 tako glede na znamk, navedenih v postopku z ugovorom, „F 1“v običajni podobi kot glede logotipa „F 1 Formula 1“. Prvič, upoštevne stopnje enakosti oziroma podobnosti proizvodov in storitev naj ne bi upoštevalo, čeprav je ugotovilo upoštevno stopnjo podobnosti znakov. Drugič, osredotočilo naj bi se na razlikovalni element izraza „F 1“, pri tem pa izključilo druge upoštevne dejavnike, potrjene z ustaljeno sodno prakso. Tretjič, podobnosti znakov naj ne bi presojalo v skladu s stopnjo podobnosti med njimi.

               2.

               Splošno sodišče naj bi kršilo člen 8(5) Uredbe št. 40/94 s teh vidikov:

                           2.1

                           Splošno sodišče naj bi napačno izključilo ugled znamk pritožnice „F 1“ v običajni podobi.

                           2.2

                           Splošno sodišče naj bi poleg tega napačno uporabilo pravo pri presoji podobnosti znakov glede na znamko, navedeno v postopku z ugovorom, in sicer logotip „F1 Formula 1“, saj je napačno predpostavljalo, da je izraz „F 1“ brez razlikovalnega učinka.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL L 11, str. 1).


title: Zadeva F-39/08: Tožba, vložena 31. marca 2008 – Lebedef proti Komisiji

text:
               21.6.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 158/27

         Tožba, vložena 31. marca 2008 – Lebedef proti Komisiji
   (Zadeva F-39/08)
   (2008/C 158/49)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luksemburg) (zastopnik: F. Frabetti, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predmet in opis spora
   Razglasitev ničnosti več odločb o odbitku 32 dni dopusta tožeči stranki za leto 2007.
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Za nične naj se razglasijo odločbe z dne 29.5.2007, 20.6.2007, 28.6.2007, 6.7.2007 in odločbi z dne 26.7.2007 in odločba z dne 2.8.2007 o odbitku 32 dni dopusta tožeči stranki za leto 2007.

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva T-50/06: Tožba, vložena  17. februarja 2006  — Irska proti Komisiji

text:
               8.4.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/40

         Tožba, vložena 17. februarja 2006 — Irska proti Komisiji
   (Zadeva T-50/06)
   (2006/C 86/79)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Irska (zastopnika: D. O'Hagan, zastopnik, P. McGarry, Barrister)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba Komisije K[2005] 4436 konč. z dne 7. decembra naj se v skladu s členom 230 Pogodbe v celoti ali deloma razglasi za nično, v delu ki se nanaša na oprostitev trošarin za mineralna olja, ki se uporabljajo kot gorivo pri proizvodnji alumnijevega oksida v pokrajini Shannon, ki jo je uvedla Irska;

               —

               naj Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Leta 1970 je bila ustanoviteljem iz Aughinisha dana zaveza glede oprostitve carin na kurilno olje, ki se uporablja pri proizvodnji alumnijevega oksida v takrat predlaganem obratu v Shannonu, na Irskem. Leta 1983 je obrat v Aughinishu začel delovati in irski organi so obvestili Komisijo, da nameravajo izpolniti obveznosti v zvezi z oprostitvijo trošarine. Tožeča stranka navaja, da je bila oprostitev odobrena z naknadnimi odločbami Sveta (1). Leta 2000 je Komisija poleg tega zastavila vprašanje glede državnih pomoči, ki je pripeljalo do začetka uradne preiskave in nazadnje sprejetja izpodbijane odločbe.
   V podporo svoji tožbi tožeča stranka trdi, da je Komisija napačno uporabila pravo pri sklepanju, da je zadevna pomoč nova pomoč, in ne obstoječe pomoči.
   Po mnenju tožeče stranke, četudi bi pomoč pomenila novo pomoč in bi se moralo o njenem izvajanju obvestiti v letu 1983, se Komisija strinja, da je bila ta pomoč sporočena v tem času. Ker Komisija v časovnih obdobjih, ki jih je sama opredelila, ni sprejela nobene odločbe, je zadevna pomoč postala obstoječa pomoč. Podredno je Komisija pomoč obravnavala kot veljavno pomoč v celotnem obdobju, kar potrjuje njena nedvoumna izjava iz leta 1992.
   Poleg tega je, v skladu s členom 15 v povezavi s členom 1(b)(iv) Uredbe 659/1999 (2), ker je pomoč obstajala več kot deset let in je zastaralni rok, ki je določen v uredbi, potekel, pomoč postala veljavna pomoč in je pri postopkih, ki jih je začela Komisija v zvezi z nadzorom, podana kršitev.
   V zvezi z njenim prvim tožbenim razlogom, tožeča stranka prav tako trdi, da je bila pomoč predmet pravno zavezujočih obveznosti, ki so za irske organe veljale pred pristopom leta 1973. Po mnenju tožeče stranke naj bi bila pomoč že zaradi tega veljavna pomoč.
   Tožeča stranka z dodatnim tožbenim razlogom trdi, da odločba krši načelo pravne varnosti, kolikor nasprotuje soglasni odločbi Sveta, sprejeti na podlagi predloga Komisije. Odločba je prav tako v neposrednem nasprotju z določbo člena 8(5) Direktive 92/81/EGS (3) o uskladitvi trošarinskih struktur za mineralna olja, ki od Komisije zahteva, da Svetu v soglasno potrditev predloži predloge, za katere meni, da izkrivljajo konkurenco ali so nezdružljivi z notranjim trgom.
   Poleg tega naj bi Komisija, vsaj v kolikor zadeva prejemnika pomoči, kršila načelo upravičenih pričakovanj v okoliščinah, ker je Svet izrecno odobril odstopanje do 31. decembra 2006.
   Nazadnje naj bi Komisija kršila temeljno pravno pravilo in s svojim ravnanjem zlorabila pooblastila, vključno z zamudo pri sprejemanju izpodbijane odločbe, zlasti ob upoštevanju dejstva, da je bila o pomoči obveščena prvič leta 1983. Poleg tega Komisija ni upoštevala postopkov iz Direktive 92/81/EGS, in je javno izjavljala o združljivosti zadevne sheme pomoči. Tako naj bi bilo Komisiji z njenim ravnanjem v vseh okoliščinah onemogočeno zahtevati povrnitev pomoči.

      (1)  92/510/EEC: Odločba Sveta z dne 19. oktobra 1992, ki državam članicam dovoljuje, da še naprej za določena mineralna olja za posebne namene, uporabljajo obstoječe znižane stopnje trošarine ali oprostitve trošarine, v skladu s postopkom iz člena 8 (4) Direktive 92/81/EEC (UL L 316, str. 16) in drugih prihodnjih odločb.

      (2)  Uredba Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL L 83, str. 1).

      (3)  Direktiva Sveta 92/81/EGS z dne 19. oktobra 1992 o uskladitvi trošarinskih struktur za mineralna olja (UL L 316, str. 12).


title: Sklep Sodišča z dne 31. marca 2016 v zadevi E-4/15 – Icelandic Financial Services Association proti Nadzornemu organu Efte (Tožba za razglasitev ničnosti odločbe Nadzornega organa Efte – Državna pomoč – Dopustnost – Locus standi – Status združenja)

text:
               2.2.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 33/6

         SKLEP SODIŠČA
   z dne 31. marca 2016
   v zadevi E-4/15
   Icelandic Financial Services Association proti Nadzornemu organu Efte
   (Tožba za razglasitev ničnosti odločbe Nadzornega organa Efte – Državna pomoč – Dopustnost – Locus standi – Status združenja)
   (2017/C 33/05)
   V zadevi E-4/15, Icelandic Financial Services Association proti Nadzornemu organu Efte – katere predmet je ZAHTEVEK za razglasitev ničnosti odločbe Nadzornega organa Efte št. 298/14/COL z dne 16. julija 2014, objavljene v UL C 400, 13.11.2014, str. 13, in Dopolnilu EGP št. 66, 13.11.2014, str. 1 (v nadaljnjem besedilu: izpodbijana odločba), s katero se je zaključil postopek v zadevi obstoječe državne pomoči islandskemu Stanovanjskemu finančnemu skladu (Íbúðalánasjóður) – je Sodišče Efte v sestavi: predsednik in sodnik poročevalec Carl Baudenbacher ter sodnika Per Christiansen in Páll Hreinsson, 31. marca 2016 izdalo sklep, katerega izrek se glasi:

               1.

               Zahtevek se zavrže kot nedopusten.

               2.

               Icelandic Financial Services Association nosi svoje stroške in stroške, ki so nastali Nadzornemu organu Efte.

               3.

               Vlada Islandije nosi svoje stroške.


title: Zadeva T-344/07: Tožba, vložena 10. septembra 2007 – O2 (Germany) proti UUNT (Homezone)

text:
               10.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/60

         Tožba, vložena 10. septembra 2007 – O2 (Germany) proti UUNT (Homezone)
   (Zadeva T-344/07)
   (2007/C 269/108)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: O2 (Germany) GmbH & Co. OHG (München, Nemčija) (zastopnika: A. Fottner in M. Müller, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               naj se razveljavi odločba četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 5. julija 2007 v zadevi R 1583/2006-4 v delu, v katerem je z njo zavrnjena pritožba;

               —

               UUNT naj se naloži plačilo stroškov tega postopka in postopka pred UUNT.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka „Homezone“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 38 in 42 (prijava št. 4 677 506).

      Odločba preizkuševalca: Delna zavrnitev prijave.

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe.

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 7(1)(b) in (c) ter člena 7(3) Uredbe (ES) št. 40/94 (1).

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL 1994, L 11, str. 1).


title: Zadeva F-29/10: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 21. decembra 2010 – Lorenzo proti Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru

text:
               12.2.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/16

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 21. decembra 2010 – Lorenzo proti Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru
   (Zadeva F-29/10) (1)

   2011/C 46/30
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik prvega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 179, 3.7.2010, str. 59.


title: Zadeva C-265/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Social n o 2 de Terrassa (Španija) 15. maja 2013 – Emiliano Torralbo Marcos proti Korota S.A., Fondo de Garantía Salarial

text:
               20.7.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 207/29

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa (Španija) 15. maja 2013 – Emiliano Torralbo Marcos proti Korota S.A., Fondo de Garantía Salarial
   (Zadeva C-265/13)
   2013/C 207/47
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Emiliano Torralbo Marcos

      Toženi stranki: Korota S.A., Fondo de Garantía Salarial

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali so členi 1, 2(f), 3(1), 4(2)(a), 4(3), 5(3), 6, 7, 8(1) in 8(2) Ley 10/2012, de 20 de noviembre, por la que se regulan determinadas tasas en el ámbito de la Administración de justicia y del Instituto Nacional de Toxicología y Ciencias Forenses v nasprotju s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, (1) ker nacionalnemu sodišču ne dopuščajo: (a) spremembe sodnih taks ali presoje razlogov sorazmernosti (kar zadeva utemeljitev države pri določitvi teh taks in njihove višine kot ovire za dostop do učinkovitega sodnega varstva) za oprostitev njihovega plačila; (b) da bi upoštevalo načelo učinkovitosti uporabe določb prava Unije; (c) da bi upoštevalo pomen postopka za stranke glede na okoliščine, pri čemer je ta taksa predpogoj za dopustnost vložene pritožbe?

               2.

               Ali so členi 1, 2(f), 3(1), 4(2)(a), 4(3), 5(3), 6, 7, 8(1) in 8(2) Ley 10/2012, de 20 de noviembre, por la que se regulan determinadas tasas en el ámbito de la Administración de justicia y del Instituto Nacional de Toxicología y Ciencias Forenses v nasprotju s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, kadar se uporabijo za posebni postopek, kot je postopek na področju socialnih zadev, ki je področje, na katerem se običajno uporablja pravo Unije kot temeljni element uravnoteženega ekonomskega in socialnega razvoja v Skupnosti?

               3.

               Ali lahko v smislu prejšnjih vprašanj sodišče, kakršno je predložitveno sodišče, zavrne uporabo predpisa, kakršen je sporni predpis, ki nacionalnemu sodišču ne dopušča: (a) spremembe sodnih taks ali presoje razlogov sorazmernosti (kar zadeva utemeljitev države pri določitvi teh taks in njihove višine kot ovire za dostop do učinkovitega sodnega varstva) za oprostitev njihovega plačila; (b) da bi upošteval načelo učinkovitosti uporabe določb prava Unije; (c) da bi upoštevalo pomen postopka za stranke glede na okoliščine, pri čemer je ta taksa predpogoj za dopustnost vložene pritožbe?

      (1)  UL C 83, 30.3.2010, str. 389.


title: Zadeva T-118/12: Tožba, vložena 14. marca 2012 – ANKO proti Komisiji

text:
               12.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 138/19

         Tožba, vložena 14. marca 2012 – ANKO proti Komisiji
   (Zadeva T-118/12)
   2012/C 138/36
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ANKO Anonimos Etairia Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atene, Grčija) (zastopnik: B. Christianos, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da pomeni odločitev Komisije, da ne bo plačala finančne pomoči, odobrene tožeči stranki na podlagi pogodbe „PERceptive Spaces promoting iNdependent Aging (PERSONA)“ v višini 6 752,74 EUR, neizpolnitev njenih pogodbenih obveznosti;

               —

               Komisiji naloži, naj tožeči stranki plača 6 752,74 EUR za stroške, ki so tej nastali v četrtem referenčnem obdobju projekta PERSONA, skupaj z obrestmi, določenimi s klavzulo II.28, odstavek 7, priloge II k glavni pogodbi, in to od dneva vročitve te tožbe;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov, ki jih je priglasila tožeča stranka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Ta tožba se nanaša na obveznost Komisije, ki izhaja iz pogodbe št. 045459 v zvezi z izvedbo projekta „PERceptive Spaces promoting iNdependent Aging (PERSONA)“ v smislu člena 272 PDEU.
   Natančneje, tožeča stranka meni, da čeprav je sama v celoti in pravilno izpolnila svoje pogodbene obveznosti, je Komisija neupravičeno ustavila izplačilo v korist družbe ANKO, pri čemer je kršila zgoraj navedeno pogodbo in načelo dobre vere. Zato družba ANKO meni, da ji mora Komisija plačati 6 752,74 EUR skupaj z obrestmi, določenimi s klavzulo II.28, odstavek 7, priloge k klavni pogodbi.


title: Zadeva C-315/05: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 23. novembra 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Giudice di pace di Monselice — Italija) — Lidl Italia Srl proti Comune di Arcole (VR) (Direktiva 2000/13/ES — Označevanje živil, ki se dostavijo končnemu potrošniku — Obseg obveznosti iz členov 2, 3 in 12 — Obvezna navedba deleža alkohola za nekatere alkoholne pijače — Alkoholna pijača, proizvedena v državi članici, ki ni država sedeža distributerja — Amaro alle erbe — Nižji dejanski delež alkohola od deleža, navedenega na oznaki — Prekoračitev dovoljenega odstopanja — Upravna globa — Odgovornost distributerja)

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 331/14

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 23. novembra 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Giudice di pace di Monselice — Italija) — Lidl Italia Srl proti Comune di Arcole (VR)
   (Zadeva C-315/05) (1)

   (Direktiva 2000/13/ES - Označevanje živil, ki se dostavijo končnemu potrošniku - Obseg obveznosti iz členov 2, 3 in 12 - Obvezna navedba deleža alkohola za nekatere alkoholne pijače - Alkoholna pijača, proizvedena v državi članici, ki ni država sedeža distributerja - „Amaro alle erbe“ - Nižji dejanski delež alkohola od deleža, navedenega na oznaki - Prekoračitev dovoljenega odstopanja - Upravna globa - Odgovornost distributerja)
   (2006/C 331/23)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predložitveno sodišče
   Giudice di pace di Monselice
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Lidl Italia Srl

      Tožena stranka: Comune di Arcole (VR)
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Giudice di pace di Monselice — Razlaga Direktive 2000/13/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. marca 2000 o približevanju zakonodaje držav članic o označevanju, predstavljanju in oglaševanju živil (UL L 109, str. 29) — Obseg obveznosti iz členov 2, 3 in 12 Direktive — Alkoholne pijače, proizvedene in pakirane v drugi državi članici, z nižjo vsebnostjo alkohola, kot je označena na etiketi — „Amaro alle erbe“.
   Izrek
   Člene 2, 3 in 12 Direktive 2000/13/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. marca 2000 o približevanju zakonodaje držav članic o označevanju, predstavljanju in oglaševanju živil je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo ureditvi države članice, kot je ureditev v postopku v glavni stvari, ki določa, da je subjekt s sedežem v tej državi članici — distributer alkoholne pijače, ki se dostavi v smislu člena 1 navedene direktive in ki jo proizvaja subjekt s sedežem v drugi državi članici — lahko odgovoren za kršitev navedene ureditve, ki jo je ugotovil upravni organ in izhaja iz tega, da proizvajalec na oznaki navedenega proizvoda ni točno navedel deleža alkohola, in da ga je posledično mogoče kaznovati z upravno globo, čeprav je kot distributer omejen zgolj na trženje tega proizvoda, kot mu ga je dostavil proizvajalec.

      (1)  UL C 281, 12.11.2005.


title: Zadeva C-560/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Nejvyšší soud České republiky (Češka republika) 4. novembra 2016 – Michael Dědouch in drugi/Jihočeská plynárenská, a.s., E.ON Czech Holding AG

text:
               23.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/12

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Nejvyšší soud České republiky (Češka republika) 4. novembra 2016 – Michael Dědouch in drugi/Jihočeská plynárenská, a.s., E.ON Czech Holding AG
   (Zadeva C-560/16)
   (2017/C 022/17)
   Jezik postopka: češčina

      Predložitveno sodišče

   Nejvyšší soud České republiky

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Michael Dědouch, MUDr. Petr Streitberg, Pavel Suda

      Toženi stranki: Jihočeská plynárenská, a.s., E.ON Czech Holding AG

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 22(2) Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 (1) z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (v nadaljevanju: Uredba Bruselj I) razlagati tako, da zajema tudi postopek za preizkus primernosti odpravnine, ki jo mora večinski delničar kot protivrednost za udeležbene vrednostne papirje zagotoviti prejšnjim lastnikom udeležbenih vrednostnih papirjev, ki so bili nanj preneseni na podlagi odločitve, sprejete na skupščini delničarjev delniške družbe, o obveznem prenosu drugih udeležbenih vrednostnih papirjev na navedenega večinskega delničarja (kar se sicer imenuje squeeze out„iztis“), pri čemer je v sklepu, sprejetem na skupščini delničarjev delniške družbe, določen znesek primerne odpravnine in pri čemer obstaja odločba sodišča, s katero je bila dodeljena pravica do drugačnega zneska odpravnine, ki je za večinskega delničarja in družbo zavezujoča v zvezi s podlago dodeljene pravice ter velja tudi v zvezi z drugimi lastniki udeležbenih vrednostnih papirjev?

               2.

               Če je odgovor na prejšnje vprašanje negativen, ali je treba člen 5(1)(a) Uredbe Bruselj I razlagati tako, da zajema tudi postopek za preizkus primernosti odpravnine, opisan v prejšnjem vprašanju?

               3.

               Če je odgovor na obe prejšnji vprašanji negativen, ali je treba člen 5(3) Uredbe Bruselj I razlagati tako, da zajema tudi postopek za preizkus odpravnine, opisan v prvem vprašanju?

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 42).


title: Zadeva T-207/07: Tožba, vložena 7. junija 2007 – Eurallumina proti Komisiji

text:
               4.8.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 183/36

         Tožba, vložena 7. junija 2007 – Eurallumina proti Komisiji
   (Zadeva T-207/07)
   (2007/C 183/71)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Eurallumina SpA (Portoscuso, Italija) (zastopniki: L. Martin Alegi, R. Denton in E. Cormack, Solicitors)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Bodisi:

                           —

                           naj se izpodbijana odločba v celoti razglasi za nično; ali

                           —

                           naj se ugotovi, da je zadevna oprostitev, odobrena z Odločbo Sveta 2001/224/EGS, zakonita do 31. decembra 2006 in naj se kakršnekoli vsote, ki se jim je odpovedala italijanska republika, ne štejejo za nezakonito državno pomoč, ali se vsaj naj ne izterjajo; ali

                           —

                           naj se izpodbijana odločba v celoti razglasi za nično in se ugotovi, da je zadevna oprostitev, odobrena z Odločbo Sveta 2001/224/EGS, zakonita do 31. decembra 2006 in da naj se kakršnekoli vsote, ki se jim je odpovedala Italijanska republika, ne štejejo kot nezakonita državna pomoč, ali vsaj, da naj se ne izterjajo; ali

                           —

                           naj se odredi izterjava največ 3 eurov za vsako tono.

               —

               Bodisi:

                           —

                           naj se členi 1, 4, 5 in 6 izpodbijane odločbe, v delu, v katerem se nanaša na Eurallumino, razglasijo za nične; ali

                           —

                           naj se ugotovi, da je zadevna oprostitev, odobrena z Odločbo Sveta 2001/224/EGS zakonita do 31. decembra 2006 in da naj se kakršnekoli vsote, ki se jim je odpovedala Italijanska republika, ne štejejo za nezakonito državno pomoč, ali vsaj, da naj se ne izterjajo; ali

                           —

                           naj se členi 1, 4, 5 in 6 izpodbijane odločbe, v delu, v katerem se nanašajo na Eurallumino, razglasijo za nične in odredi, da je zadevna oprostitev, odobrena z Odločbo Sveta 2001/224/EGS zakonita do 31. decembra 2006 in da naj se kakršnekoli vsote, ki se jim je odpovedala Italijanska republika, ne štejejo za nezakonito državno pomoč, ali vsaj, da naj se ne izterjajo;

                           —

                           naj se odredi izterjava največ 3 eurov za vsako tono.

                           —

                           podredno, naj se člena 5 in 6 izpodbijane odločbe, v delu, v katerem se nanaša na Eurallumino, spremenita tako, da v skladu z zadevno oprostitvijo do 31. decembra 2006, ni treba izterjati kakršnekoli vsote, ki se jim je odpovedala Italijanska republika; in

                           —

                           naj se Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka predlaga, naj se za nično razglasi Odločba Komisije C(2007) 286 konč. z dne 7. februarja 2007, s katero je Komisija ugotovila, da so oprostitve trošarine, ki so jih dodelile Francija, Irska in Italija v zvezi z težkimi kurilnimi olji, ki se uporabljajo pri proizvodnji aluminija, od 1. januarja 2004 dalje državna pomoč v smislu člena 87(1) ES, in da določen del te pomoči ni bil združljiv s Skupnim trgom.
   Tožeča stranka v podporo svoji tožbi navaja, da nadaljevana oprostitev trošarine na mineralna olja, ki se uporabljajo kot gorivo pri proizvodnji aluminija v Sardiniji tudi po nastopu veljave Direktive Sveta 2003/96/ES (1) z 1. januarjem 2004, ni državna pomoč, saj člen 18(1) Direktive in njena Priloga II izrecno določata, da ta oprostitev, ki je bila odobrena z Odločbo Sveta 2001/224/ES (2), velja do 31. decembra 2006. Tožeča stranka zato meni, da Direktiva 2003/96/ES izrecno obnavlja veljavnost posebne oprostitve trošarine, ki je bila dodeljena tožeči stranki, do 31. decembra 2006.
   Tožeča stranka poleg tega navaja, da čeprav je z Odločbo Sveta 2001/224/ES odobrena oprostitev na prvi pogled selektiven ukrep, je ta upravičena glede na „splošno naravo in logiko“ pravnih določb Skupnosti in italijanskega davčnega sistema, in kot takšna ni državna pomoč.
   Tožeča stranka dalje trdi, da četudi bi se oprostitev, ki je bila odobrena z Odločbo Sveta 2001/224/ES štela kot državna pomoč, bi bila izvzeta iz prepovedi v členu 87(1) ES v okviru pravil o pomočeh za varstvo okolja (3).
   Končno, tožeča stranka trdi, da je Komisija kršila načela legitimnih pričakovanj, pravne varnosti, domneve veljavnosti, lex specialis, polni učinek in dobrega upravljanja, s tem ko je ugotovila, da je uporaba oprostitve trošarine na mineralna olja za proizvodnjo aluminija, med drugim v Sardiniji, državna pomoč, ki je izterljiva od 1. januarja 2004, saj je tožeča stranka imela pravico pričakovati, da bo z Odločbo Sveta 2001/224/ES odobrena oprostitev do 31. decembra 2006 pravno veljaven akt Skupnosti, in da kakršenkoli ukrep italijanskih organov in tožeče stranke pri izvrševanju in zaupanju na to odločbo, ne bi vodil do nezakonitih posledic.

      (1)  Direktiva Sveta 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije (UL L 283, str. 51).

      (2)  Odločba Sveta z dne 12. marca 2001 o nižjih trošarinskih stopnjah in oprostitvah plačila trošarine za nekatera mineralna olja, če so uporabljena v posebne namene (UL L 84, str. 23).

      (3)  Smernice Skupnosti o državni pomoči za varstvo okolja (UL C 37, str. 3), zlasti točka 51(1)(a) in (b).


title: Zadeva C-175/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht München (Nemčija) 13. aprila 2012 – Sandler AG proti Hauptzollamt Regensburg

text:
               30.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 194/10

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht München (Nemčija) 13. aprila 2012 – Sandler AG proti Hauptzollamt Regensburg
   (Zadeva C-175/12)
   2012/C 194/17
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Finanzgericht München

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Sandler AG

      Tožena stranka: Hauptzollamt Regensburg

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je člen 889(1), prvi pododstavek, druga alinea, UICZ (1) treba razlagati tako, da je z njim urejen le primer zahtevka za povračilo, v katerem je bilo blago ob uporabi stopnje uvozne dajatve za tretje države najprej sproščeno v prosti promet, pozneje pa se je izkazalo, da je v trenutku sprejema carinske deklaracije pravzaprav veljala znižana uvozna dajatev ali stopnja nič (tu preferencialna stopnja uvozne dajatve), ki pa je ob vložitvi zahtevka za povračilo že prenehala veljati, s to posledico, da prenehanja veljavnosti časovno omejene preferencialne ureditve ob vložitvi zahtevka za povračilo proti upravičencu ni mogoče uveljavljati, če je bila pri sprostitvi odobrena preferencialna stopnja uvozne dajatve in preferencial zavrne šele uprava pri naknadni izterjavi ter za osnovo uporabi stopnjo uvozne dajatve za tretje države?

               2.

               Ali je treba člen 16(1)(b) oziroma člen 32 Protokola 1 k Prilogi V k Sporazumu iz Cotonouja (2) razlagati tako, da lahko carinski organi uvozne države, če izvozna država potrdilo o gibanju blaga EUR.1 opremi z drugim žigom kot vzorcem žiga, ki ga je sporočila Komisiji, to odstopanje v dvomu obravnavajo kot tehnično pomanjkljivost v smislu člena 16(1)(b) Protokola 1 k Prilogi V k Sporazumu iz Cotonouja in potrdilo o gibanju blaga EUR.1 zato brez sodelovanja carinskih organov izvozne države razglasijo za nično in neveljavno?

               3.

               Če je treba na drugo vprašanje odgovoriti pritrdilno:

                           (a)

                           Ali je treba člen 16(1)(b) Protokola 1 k Prilogi V k Sporazumu iz Cotonouja uporabiti tudi v primeru, če tehnična pomanjkljivost ni odkrita neposredno ob uvozu, temveč šele med naknadnim preverjanjem, ki ga opravi carinski organ?

                           (b)

                           Ali je mogoče člen 16(4) in (5) Protokola 1 k Prilogi V k Sporazumu iz Cotonouja razlagati tako, da se tehnična pomanjkljivost šteje za odpravljeno, če v naknadno izdanem potrdilu o gibanju blaga EUR.1 v polju „Opombe“ sicer ni bila dobesedno vnesena ena od zaznamb iz člena 16(4) Protokola 1 k Sporazumu iz Cotonouja, ampak taka, iz katere je v končni fazi razvidno, da je bilo dokazilo o preferencialu izdano naknadno?

               4.

               Če je treba na drugo vprašanje odgovoriti nikalno:
               Ali je treba člen 236(1) CZ (3) razlagati tako, da uvozne dajatve niso bile zakonsko dolgovane in da so bile zato neupravičeno naknadno izterjane v skladu s členom 220(1) CZ, če carinski organi uvozne države prvotno uporabljena potrdila o gibanju blaga EUR.1 ne bi smeli razglasiti za nična in neveljavna brez sodelovanja carinskih organov izvozne države?

               5.

               Ali je tudi v primeru, če je bilo naknadno izdano potrdilo o gibanju blaga EUR.1 iz člena 16 Protokola 1 k Prilogi V k Sporazumu iz Cotonouja predloženo naknadno, povračilo naknadno izterjanih in plačanih uvoznih dajatev zaradi člena 889 UICZ mogoče le, če preferencialna stopnja uvozne dajatve ob vložitvi zahtevka za povračilo še velja?

      (1)  Uredba Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 6, str. 3), kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 214/2007 z dne 28. februarja 2007 o spremembi Uredbe (EGS) št. 2454/93 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL L 62, str. 6).

      (2)  2000/483/ES: Sporazum o partnerstvu med članicami skupine afriških, karibskih in pacifiških držav na eni strani ter Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na drugi, podpisan v Cotonouju dne 23. junija 2000 (UL, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 11, zvezek 35, str. 3).

      (3)  Uredba Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 4, str. 307).


title: Zadeva T-73/14: Sklep Splošnega sodišča z dne 12. maja 2015 – Red Bull/UUNT – Automobili Lamborghini (Prikaz dveh bikov) (Znamka Skupnosti — Zahteva za razveljavitev — Razveljavitev registracije — Ustavitev postopka)

text:
               6.7.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 221/17

         Sklep Splošnega sodišča z dne 12. maja 2015 – Red Bull/UUNT – Automobili Lamborghini (Prikaz dveh bikov)
   (Zadeva T-73/14) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Zahteva za razveljavitev - Razveljavitev registracije - Ustavitev postopka))
   (2015/C 221/23)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Avstrija) (zastopniki: najprej A. Renck, V. von Bomhard in J. Fuhrmann, odvetniki, in I. Fowler, solicitor, nato A. Renck in I. Fowler)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: D. Walicka, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe pri UUNT, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Automobili Lamborghini SpA (Sant'Agata Bolognese, Italija) (zastopnik: M. Hartmann, odvetnik)

      Predmet

   Tožba, vložena zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 14. Novembra 2013 (zadeva R 1263/2012-1) v zvezi s postopkom za razglasitev ničnosti med družbama Automobili Lamborghini SpA in Red Bull GmbH.

      Izrek

               1.

               Postopek se ustavi.

               2.

               Tožeča stranka in intervenientka nosita svoje stroške in vsaka polovico stroškov tožene stranke.

      (1)  UL C 102, 7.4.2014.


title: Zadeva C-59/06 P: Pritožba Luigija Marcuccia zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (peti senat) z dne  24. novembra 2005  v zadevi Luigi Marcuccio proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-236/02, vložena  3. februarja 2006

text:
               22.4.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/4

         Pritožba Luigija Marcuccia zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (peti senat) z dne 24. novembra 2005 v zadevi Luigi Marcuccio proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-236/02, vložena 3. februarja 2006
   (Zadeva C-59/06 P)
   (2006/C 96/06)
   Jezik postopka: italijanščina
   Luigi Marcuccio, ki ga zastopa L. Garofalo, avvocato, je 3. februarja 2006 na Sodišču Evropskih skupnosti vložil pritožbo zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (peti senat) z dne 24. novembra 2005 v zadevi Luigi Marcuccio proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-236/02.
   Pritožnik Sodišču predlaga, naj:
   izpodbijano sodbo razveljavi in ugodi predlogom tožeče stranke.
   Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka zatrjuje, da so v sodbi Sodišča prve stopnje podane naslednje napake:

               1.

               izkrivljanje in napačna presoja dejanskega stanja in trditev tožeče stranke v njenih pisanjih, iz česar sledi tudi vsebinska netočnost ugotovitev Sodišča prve stopnje;

               2.

               neodločitev o več bistvenih točkah obravnavane zadeve;

               3.

               bistvene kršitve postopka, ki nepopravljivo škodijo interesom tožeče stranke;

               4.

               absolutno pomanjkanje obrazložitve v več odločilnih točkah obravnavane zadeve zaradi, med drugim, neizvedbe poizvedb in dejstva, da so tako primarni kot izvedeni razlogi v obrazložitvi nejasni, protislovni, nezadostni, neutemeljeni, tavtološki, samovoljni, samoumevni in nelogični;

               5.

               napačna in zmotna razlaga in uporaba člena 26(2) Kadrovskih predpisov za uradnike Evropskih skupnosti;

               6.

               napačna in zmotna razlaga in uporaba pojma pravice do obrambe ter neutemeljeno in nelogično neupoštevanje zadevne sodne prakse;

               7.

               napačna in zmotna razlaga in uporaba pojma obrazložitve ter neutemeljeno in nelogično neupoštevanje zadevne sodne prakse;

               8.

               napačna in zmotna razlaga in uporaba pojma protislovne obrazložitve;

               9.

               napačna in zmotna razlaga in uporaba pojma izpodbojnosti pripravljalnega akta;

               10.

               napačna in zmotna razlaga in uporaba pojma mnenje;

               11.

               napačna in zmotna razlaga in uporaba pojma spremembe že izdane odločbe.


title: Zadeva T-532/15 P: Sodba Splošnega sodišča z dne 1. decembra 2016 – Z/Sodišče Evropske unije (Pritožba — Javni uslužbenci — Uradniki — Ocenjevalno poročilo — Nepristranskost Sodišča za uslužbence — Predlog za izločitev članov sestave — Pravica do obrambe — Pravica do učinkovitega sodnega varstva)

text:
               23.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/26

         Sodba Splošnega sodišča z dne 1. decembra 2016 – Z/Sodišče Evropske unije
   (Zadeva T-532/15 P) (1)

   ((Pritožba - Javni uslužbenci - Uradniki - Ocenjevalno poročilo - Nepristranskost Sodišča za uslužbence - Predlog za izločitev članov sestave - Pravica do obrambe - Pravica do učinkovitega sodnega varstva))
   (2017/C 022/33)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnik: Z (Luxembourg, Luksemburg) (zastopnik: F. Rollinger, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Sodišče Evropske unije (zastopniki: sprva A. Placco, nato J. Inghelram in Á. Almendros Manzano, agenti)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije (drugi senat) z dne 30. junija 2015, Z/Sodišče (F-64/13, EU:F:2015:72), s katero se predlaga razveljavitev te sodbe.

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Z se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 16, 18.1.2016.


title: Zadeva C-399/08 P: Pritožba, ki jo je 15. septembra 2008 (Fax: 12. septembra 2008 ) vložila Komisija Evropskih skupnosti zoper sodbo Sodišča prve stopnje (tretji razširjeni senat) z dne 1. julija 2008 v zadevi T-266/02, Deutsche Post AG, ob intervenciji Zvezne republike Nemčije, proti Komisiji Evropskih skupnosti, ob intervenciji Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste e.V. (BIEK) in UPS Europe NV/SA

text:
               22.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/18

         Pritožba, ki jo je 15. septembra 2008 (Fax: 12. septembra 2008) vložila Komisija Evropskih skupnosti zoper sodbo Sodišča prve stopnje (tretji razširjeni senat) z dne 1. julija 2008 v zadevi T-266/02, Deutsche Post AG, ob intervenciji Zvezne republike Nemčije, proti Komisiji Evropskih skupnosti, ob intervenciji Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste e.V. (BIEK) in UPS Europe NV/SA
   (Zadeva C-399/08 P)
   (2008/C 301/33)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Pritožnica: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: V. Kreuschitz, J. Flett, B. Martenczuk, zastopniki)

      Druge stranke v postopku: Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste eV, UPS Europe NV/SA, Deutsche Post AG, Zvezna republika Nemčija
   Predlogi pritožnice:

               —

               Izpodbijana sodba naj se v celoti razveljavi.

               —

               V skladu s členom 61 Statuta Sodišča naj se ugotovi, da tožeča stranka ni dokazala, da se z Odločbo krši člen 87(1) ES, in tožba naj se v skladu s tem zavrne. Komisija podredno predlaga, naj se zadeva vrne v razsojanje Sodišču prve stopnje.

               —

               Tožeči stranki naj se naloži plačilo stroškov.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Nasprotna stranka v pritožbenem postopku je Deutsche Post AG (DPAG), veliko podjetje, ki svojo dejavnost opravlja na področju poštnih storitev na mednarodni ravni ter naj bi prejelo znatna kompenzacijska plačila iz državnih sredstev. V posebni odločbi v skladu s členom 82 ES iz leta 2002, ki se naj ne bi izpodbijala, naj bi Komisija ugotovila, da je DPAG s cenami, ki niso pokrivale stroškov, zlorabila svoj prevladujoč položaj na trgu poštnih paketov. Ker naj bi DPAG v zadevnem obdobju vsepovsod imela le izgube, naj bi se ta agresivna politika lahko financirala le s sredstvi, ki naj bi jih to podjetje prejelo kot kompenzacijsko plačilo.
   Pri tej pritožbi gre v glavnem za vprašanje, katero analitsko metodo je glede na posebne okoliščine tega primera Komisija smela uporabiti, da bi ugotovila obstoj nezakonite pomoči DPAG.
   Po mnenju Sodišča prve stopnje bi bilo treba uporabiti metodo, v skladu s katero je treba preveriti vse stroške in prihodke podjetja v zadevnem obdobju, povezane z obveznostmi javne službe, da bi se ugotovilo, ali je podjetje od države prejelo previsoko kompenzacijsko plačilo. V primeru obstoja takšne previsoke kompenzacije naj bi se lahko na podlagi tega sklepalo, da so se ta sredstva uporabila tudi za financiranje nepoštene politike cen na sosednjem trgu poštnih paketov od vrat do vrat.
   V skladu z metodo, ki se je uporabila v Odločbi, se ocenijo deficiti, ki so zaradi nepoštene politike cen nastali na sosednjem trgu, nato pa se ugotovi, ali so se ti deficiti nadomestili z državnimi sredstvi ali ne. Če bi se ugotovilo takšno nadomestilo in če ne bi bilo nobenega drugega finančnega vira (v obliki lastnih sredstev podjetja), bi se na podlagi tega zaključilo, da so se za financiranje napoštene politike cen na sosednjem trgu poštnih paketov od vrat do vrat uporabila državna sredstva.
   Komisija meni, da je metoda, ki se je uporabila v njeni Odločbi, pravilna. Z njeno pomočjo naj bi bilo mogoče na podlagi logičnega sklepanja, ki obsega tudi domnevo, da mora denar končno od nekod priti, sklepati na obstoj nesorazmerne državne pomoči. V izpodbijani sodbi se naj ne bi postavilo pod vprašaj niti logičnega sklepanja niti dejstev, na katerih to temelji. Kljub temu naj bi Sodišče prve stopnje brez obrazložitve izhajalo iz stališča, da pride v poštev le prva metoda.
   Komisija uveljavlja te pritožbene razloge: kršitev člena 87(1) in člena 86(2) ES, saj sta se ti določbi v izpodbijani sodbi napačno razlagali v smislu, da izključujeta metodo, ki se sicer v izpodbijani sodbi ni kritizirala in ki naj bi omogočala, da se na podlagi logične in trdne argumentacije sklepa na obstoj državne pomoči, ki je nezdružljiva s skupnim trgom. Komisija se poleg tega sklicuje na nepristojnost Sodišča prve stopnje in na kršitev člena 230 ES, saj naj bi Sodišče prve stopnje prekoračilo pristojnost in pooblastilo za nadzor, predvideno s členom 230 ES, ter na člen 36 Statuta Sodišča, saj Sodišče prve stopnje ni obrazložilo, zakaj naj bi bila metoda, ki se je uporabila v Odločbi, nezakonita.


title: Zadeva C-57/12: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 11. julija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour constitutionnelle – Belgija) – Fédération des maisons de repos privées de Belgique (Femarbel) ASBL proti Commission communautaire commune de Bruxelles-Capitale (Direktiva 2006/123/ES — Področje uporabe ratione materiae — Zdravstvene storitve — Socialne storitve — Centri za dnevno in nočno oskrbo, ki nudijo pomoč in oskrbo starejšim osebam)

text:
               31.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 252/12

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 11. julija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour constitutionnelle – Belgija) – Fédération des maisons de repos privées de Belgique (Femarbel) ASBL proti Commission communautaire commune de Bruxelles-Capitale
   (Zadeva C-57/12) (1)

   (Direktiva 2006/123/ES - Področje uporabe ratione materiae - Zdravstvene storitve - Socialne storitve - Centri za dnevno in nočno oskrbo, ki nudijo pomoč in oskrbo starejšim osebam)
   2013/C 252/19
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour constitutionnelle

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Fédération des maisons de repos privées de Belgique (Femarbel) ASBL

      Tožena stranka: Commission communautaire commune de Bruxelles-Capitale

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Cour constitutionnelle – Razlaga člena 2(2)(f) in (j) Direktive 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu (UL L 376, str. 36) – Področje uporabe ratione materiae – Zdravstvene storitve – Socialne storitve – Vključitev centrov za dnevno oskrbo, ki ponujajo pomoč in oskrbo, ki sta primerni glede na izgubo samostojnosti starejših oseb –Vključitev centrov za nočno oskrbo, ki nudijo pomoč in zdravstveno oskrbo, ki ju starejšim osebam ne morejo stalno zagotavljati njihovi bližnji

      Izrek

               1.

               Člen 2(2)(f) Direktive 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu je treba razlagati tako, da izključitev zdravstvenih storitev s področja uporabe te direktive zajema vse dejavnosti, namenjene ocenitvi, ohranitvi ali izboljšanju zdravstvenega stanja bolnikov, če te storitve opravljajo zdravstveni delavci, ki so kot taki priznani z zakonodajo zadevne države članice, in to ne glede na organizacijo, način financiranja in javen ali zaseben značaj ustanove, v kateri se oskrba zagotavlja. Nacionalno sodišče mora preveriti, ali so centri za dnevno oskrbo in centri za nočno oskrbo glede na naravo dejavnosti, ki jih opravljajo zdravstveni delavci v navedenih centrih, in glede na to, ali te storitve predstavljajo glavni del storitev, ki jih ponujajo ti centri, izključeni s področja uporabe navedene direktive.

               2.

               Člen 2(2)(j) Direktive 2006/123 je treba razlagati tako, da se izključitev socialnih storitev s področja uporabe navedene direktive nanaša na vse dejavnosti, povezane zlasti s pomočjo in asistenco starejšim osebam, če te dejavnosti zagotavlja zasebni ponudnik storitev, ki ga je država pooblastila z aktom, ki jasno in pregledno prenaša dejansko obveznost zagotavljanja takih storitev ob spoštovanju določenih posebnih pogojev. Nacionalno sodišče mora preveriti, ali so centri za dnevno oskrbo in centri za nočno oskrbo glede na naravo dejavnosti pomoči in asistence starejšim osebam, ki se zagotavlja v teh centrih kot glavna dejavnost, in glede na status, ki ga imajo v skladu z zadevno belgijsko zakonodajo, izključeni s področja uporabe navedene direktive.

      (1)  UL C 118, 21.4.2012.


title: Zadeva T-112/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 15. decembra 2016 – Mondelez UK Holdings & Services/EUIPO – Société des produits Nestlé (Oblika čokoladne tablice) (Znamka Evropske unije — Postopek za ugotovitev ničnosti — Tridimenzionalna znamka — Oblika čokoladne tablice — Absolutni razlog za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Razlikovalni učinek, pridobljen z uporabo — Člen 7(1)(b) in (3) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Člen 52(1) in (2) Uredbe št. 207/2009)

text:
               6.2.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/23

         Sodba Splošnega sodišča z dne 15. decembra 2016 – Mondelez UK Holdings & Services/EUIPO – Société des produits Nestlé (Oblika čokoladne tablice)
   (Zadeva T-112/13) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek za ugotovitev ničnosti - Tridimenzionalna znamka - Oblika čokoladne tablice - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Razlikovalni učinek, pridobljen z uporabo - Člen 7(1)(b) in (3) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Člen 52(1) in (2) Uredbe št. 207/2009))
   (2017/C 038/30)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Mondelez UK Holdings & Services Ltd, nekdanja Cadbury Holdings Ltd (Uxbridge, Združeno kraljestvo) (zastopniki: T. Mitcheson, QC, P. Walsh, J. Blum, S. Dunstan, solicitors, in D. Byrne, barrister)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: A. Folliard Monguiral, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe pri EUIPO, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švica) (zastopniki: sprva G. Vos, M. Bakker in J. van den Berg, odvetniki, nato G. Vos, S. Malynicz, QC, T. Scourfield in T. Reid, solicitors)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora pri EUIPO z dne 11. decembra 2012 (zadeva R 513/2011-2) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med družbama Cadbury Holdings in Société des produits Nestlé.

      Izrek

               1.

               Odločba drugega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 11. decembra 2012 (zadeva R 513/2011-2) se razveljavi.

               2.

               EUIPO nosi svoje stroške in stroške družbe Mondelez UK Holdings & Services Ltd.

               3.

               Družba Société des produits Nestlé SA nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 123, 27.4.2013.


title: Zadeva T-71/12: Sklep Splošnega sodišča z dne 17. junija 2013 – Meskarian proti Svetu (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi zoper Iran zaradi preprečevanja širjenja jedrskega orožja — Zamrznitev sredstev — Umik s seznama zadevnih oseb — Ustavitev postopka)

text:
               3.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 225/80

         Sklep Splošnega sodišča z dne 17. junija 2013 – Meskarian proti Svetu
   (Zadeva T-71/12) (1)

   (Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi zoper Iran zaradi preprečevanja širjenja jedrskega orožja - Zamrznitev sredstev - Umik s seznama zadevnih oseb - Ustavitev postopka)
   2013/C 225/177
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Mohammed Reza Meskarian (London, Združeno kraljestvo) (zastopniki: S. Zaiwalla, P. Reddy in F. Zaiwalla, solicitors, D. Wyatt, QC, in R. Blakeley, barrister)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: B. Driessen in I. Rodios, zastopnika)

      Predmet

   Prvič, predlog za razglasitev ničnosti točke 13 iz razpredelnice A v Prilogi k Sklepu Sveta 2011/783/SZVP z dne 1. decembra 2011 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (JO L 319, p. 71), točke 13 iz razpredelnice A v Prilogi k Izvedbeni uredbi Sveta (EU) št. 1245/2011 z dne 1. decembra 2011 o izvajanju Uredbe (EU) št. 961/2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (JO L 319, p. 11) in Uredbe Sveta (EU) št. 267/2012 z dne 23. marca 2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 961/2010 (UL L 88, str. 1), v delu v katerem se ti akti nanašajo na tožečo stranko in, drugič, predlog za ugotovitev neuporabe člena 20(1)(b) Sklepa Sveta 2010/413/SZVP z dne 26. julija 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Skupnega stališča 2007/140/SZVP, (JO L 195, p. 39) in člena 16(2) Uredbe Sveta (EU) št. 961/2010 z dne 25. oktobra 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 423/2007, (JO L 281, p. 1) za tožečo stranko.

      Izrek

               1.

               Postopek s tožbo se ustavi.

               2.

               Svetu Evropske unije se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 109, 14.4.2012.


title: Zadeva C-584/14: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 7. septembra 2016 – Evropska komisija/Helenska republika (Neizpolnitev obveznosti države — Okolje — Direktiva 2006/12/ES — Direktiva 91/689/EGS — Direktiva 1999/31/ES — Ravnanje z odpadki — Sodba Sodišča, s katero je bila ugotovljena neizpolnitev obveznosti — Neizvršitev — Člen 260(2) PDEU — Denarne sankcije — Denarna kazen — Pavšalni znesek)

text:
               31.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 402/4

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 7. septembra 2016 – Evropska komisija/Helenska republika
   (Zadeva C-584/14) (1)

   ((Neizpolnitev obveznosti države - Okolje - Direktiva 2006/12/ES - Direktiva 91/689/EGS - Direktiva 1999/31/ES - Ravnanje z odpadki - Sodba Sodišča, s katero je bila ugotovljena neizpolnitev obveznosti - Neizvršitev - Člen 260(2) PDEU - Denarne sankcije - Denarna kazen - Pavšalni znesek))
   (2016/C 402/05)
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: M. Patakia, E. Sanfrutos Cano in D. Loma-Osorio Lerena, agenti)

      Tožena stranka: Helenska republika (zastopnica: E. Skandalou, agentka)

      Izrek

               1.

               Helenska republika s tem, da ni sprejela vseh ukrepov, potrebnih za izvršitev sodbe z dne 10. septembra 2009, Komisija/Grčija (C-286/08, neobjavljena, EU:C:2009:543), ni izpolnila obveznosti iz člena 260(1) PDEU.

               2.

               Helenski republiki se naloži, da Evropski komisiji na račun „viri lastnih sredstev Evropske unije“ plača denarno kazen 30 000 EUR za vsak dan zamude pri izvedbi ukrepov, potrebnih za izvršitev sodbe z dne 10. septembra 2009, Komisija/Grčija (C-286/08, neobjavljena, EU:C:2009:543), od dneva razglasitve te sodbe do dneva, ko bo sodba z dne 10. septembra 2009, Komisija/Grčija (C-286/08, neobjavljena, EU:C:2009:543), v celoti izvršena. Ta znesek je razdeljen na tri dele, ki ustrezajo trem očitkom Evropske komisije, in sicer, del za prvi očitek znaša 10 % celotnega zneska denarne kazni, to je 3 000 EUR, del za drugi očitek znaša 45 % tega zneska, to je 13 500 EUR, enako kot del za tretji očitek, ki pa se bo, kar zadeva učinkovito ravnanje s tako imenovanimi „historičnimi odpadki“, zmanjševal na šest mesecev v sorazmerju s količino teh odpadkov, s katerimi se bo skladno ravnalo, pri čemer to zmanjšanje ne sme preseči 50 % zneska denarne kazni, ki ustreza temu očitku, kar je 6 750 EUR.

               3.

               Helenski republiki se naloži, naj Evropski komisiji na račun „viri lastnih sredstev Evropske unije“ plača pavšalni znesek 10 milijonov EUR.

               4.

               Helenski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 81, 9.3.2015.


title: Zadeva C-484/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Općinski sud u Novom Zagrebu (Hrvaška) 11. septembra 2015 – Ibrica Zulfikarpašić/Slaven Gajer

text:
               23.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 389/20

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Općinski sud u Novom Zagrebu (Hrvaška) 11. septembra 2015 – Ibrica Zulfikarpašić/Slaven Gajer
   (Zadeva C-484/15)
   (2015/C 389/21)
   Jezik postopka: hrvaščina

      Predložitveno sodišče

   Općinski sud u Novom Zagrebu, stalna služba u Samoboru

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Ibrica Zulfikarpašić

      Tožena stranka: Slaven Gajer

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali so določbe zakona o izvršbi, ki se nanašajo na evropski nalog za izvršbo, v skladu z Uredbo (ES) št. 805/2004, (1) oziroma ali v Republiki Hrvaški izraz „sodišče“ v izvršilnem postopku za izdajo odločbe o izvršbi na podlagi verodostojne listine zajema tudi notarje in ali lahko notarji s potrdili o evropskem nalogu za izvršbo opremljajo pravnomočne in izvršljive odločbe o izvršbi na podlagi verodostojne listine, ki so jih izdali, ko zoper navedeno odločbo ni bilo ugovora, če pa ne morejo, ali lahko sodišče izda potrdilo o evropskem nalogu za izvršbo za odločbo o izvršbi na podlagi verodostojne listine, ki jo je izdal notar, če ta odločba po vsebini zajema nesporni zahtevek, in kateri obrazec mora uporabiti?

      (1)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 805/2004 z dne 21. aprila 2004 o uvedbi evropskega naloga za izvršbo nespornih zahtevkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 7, str. 38).


title: Združene zadeve od C-105/12 do C-107/12: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 22. oktobra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Staat der Nederlanden proti Essent NV in drugim (Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Prosti pretok kapitala — Člen 63 PDEU — Lastninskopravna ureditev — Člen 345 PDEU — Upravljavci omrežij za distribucijo električne energije ali plina — Prepoved privatizacije — Prepoved povezav s podjetji, ki proizvajajo, dobavljajo ali tržijo električno energijo ali plin — Prepoved opravljanja dejavnosti, ki bi lahko posegale v upravljanje omrežja)

text:
               14.12.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 367/8

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 22. oktobra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Staat der Nederlanden proti Essent NV in drugim
   (Združene zadeve od C-105/12 do C-107/12) (1)

   (Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Prosti pretok kapitala - Člen 63 PDEU - Lastninskopravna ureditev - Člen 345 PDEU - Upravljavci omrežij za distribucijo električne energije ali plina - Prepoved privatizacije - Prepoved povezav s podjetji, ki proizvajajo, dobavljajo ali tržijo električno energijo ali plin - Prepoved opravljanja dejavnosti, ki bi lahko posegale v upravljanje omrežja)
   2013/C 367/12
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Vlagateljica kasacijske pritožbe: Staat der Nederlanden

      Nasprotne stranke v postopku s kasacijsko pritožbo: Essent NV (C-105/12), Essent Nederland BV (C-105/12); Eneco Holding NV (C-106/12) in Delta NV (C-107/12)

      Predmet

   Predlogi za sprejetje predhodne odločbe – Hoge Raad der Nederlanden – Razlaga členov 63 in 345 PDEU – Omejitve prostega pretoka kapitala – Lastninskopravna ureditev – Pojem – Nacionalna zakonodaja, ki določa absolutno prepoved privatizacije upravljalcev energetskih distribucijskih omrežij

      Izrek

               1.

               Člen 345 PDEU je treba razlagati tako, da je z njim zajeta ureditev o prepovedi privatizacije, kakršna je predmet postopka v glavni stvari, v skladu s katero morajo biti deleži v upravljavcu omrežja za distribucijo električne energije ali plina, ki deluje na nizozemskem ozemlju, v neposredni ali posredni lasti subjektov znotraj državne sfere, ki so določeni v nacionalni zakonodaji. Vendar pa posledica te razlage ni, da se za nacionalne določbe, kakršne so predmet postopka v glavni stvari – ki prepovedujejo privatizacijo upravljavcev omrežij za distribucijo električne energije ali plina, in prepovedujejo tudi, na eni strani, lastninske ali nadzorne povezave med družbami, ki so del skupine, katere del je upravljavec omrežja za distribucijo električne energije ali plina, ki deluje na nizozemskem ozemlju, in družbami, ki so del skupine, katere del je podjetje, ki proizvaja, dobavlja ali trži električno energijo ali plin na istem ozemlju, na drugi strani pa, da ta upravljavec in skupina, katere del je, opravljata posle ali dejavnosti, ki bi lahko posegale v interes upravljanja zadevnega omrežja – člen 63 PDEU ne uporablja.

               2.

               V zvezi z ureditvijo prepovedi privatizacije iz postopka v glavni stvari, ki je zajeta s členom 345 PDEU, se cilji, na podlagi katerih zakonodajalec izbere lastninskopravno ureditev, lahko upoštevajo kot nujni razlogi v splošnem interesu, da se upraviči omejevanje prostega pretoka kapitala. V zvezi z drugima prepovedma je s cilji onemogočenja navzkrižnega subvencioniranja v širšem smislu, vključno z izmenjavo strateških informacij, zagotovitve preglednosti trgov električne energije in plina ter preprečevanja izkrivljanja konkurence kot z nujnimi razlogi v splošnem interesu mogoče upravičiti omejitve prostega pretoka kapitala, ki so posledica nacionalnih določb, kakršne so te iz postopka v glavni stvari.

      (1)  UL C 151, 26.5.2012.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 15. septembra 2005 v zadevi C-495/03 (predlog za sprejem predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden): Intermodal Transports BV proti Staatssecretaris van Financiën (Skupna carinska tarifa — Tarifne številke — Uvrstitev v kombinirano nomenklaturo — Tarifna številka 8709 — Traktor „Magnum ET120 Terminal Tractor“ — Člen 234 ES — Dolžnost nacionalnega sodišča, da predloži vprašanje za predhodno odločanje — Pogoji — Zavezujoča tarifna informacija, ki so jo carinski organi druge države članice izdali za podobno vozilo nekomu tretjemu)

text:
               29.10.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 271/5

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 15. septembra 2005
   v zadevi C-495/03 (predlog za sprejem predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden): Intermodal Transports BV proti Staatssecretaris van Financiën (1)

   (Skupna carinska tarifa - Tarifne številke - Uvrstitev v kombinirano nomenklaturo - Tarifna številka 8709 - Traktor „Magnum ET120 Terminal Tractor“ - Člen 234 ES - Dolžnost nacionalnega sodišča, da predloži vprašanje za predhodno odločanje - Pogoji - Zavezujoča tarifna informacija, ki so jo carinski organi druge države članice izdali za podobno vozilo nekomu tretjemu)
   (2005/C 271/09)
   Jezik postopka: nizozemščina
   V zadevi C-495/03, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, naslovljen na Sodišče z odločbo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) z dne 21. novembra 2003, ki je prispel na Sodišče dne 24. novembra 2003, v postopku med Intermodal Transports BV in Staatssecretaris van Financiën, je Sodišče (prvi senat), v sestavi P. Jann, predsednik senata, K. Lenaerts, K. Schiemann (poročevalec), E. Juhász in M. Ilešič, sodniki, generalna pravobranilka: C. Stix-Hackl, sodni tajnik: R. Grass, dne 15. septembra 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1)

               Člen 234 ES je treba, kadar je v okviru spora o uvrstitvi določenega blaga v tarifno številko, o katerem odloča nacionalno sodišče, predložena ZTI, ki so jo carinski organi neke države članice izdali nekomu tretjemu, ki ni stranka postopka, in se nanaša na podobno blago, in kadar zadevno sodišče meni, da je uvrstitev v tarifno številko v zadevni ZTI napačna, razlagati tako, da ti okoliščini:

                           —

                           kadar gre za sodišče, zoper odločitev katerega v notranjem pravu obstaja pravno sredstvo, ne moreta imeti za posledico, da bi bilo to sodišče dolžno Sodišču predložiti vprašanja o razlagi prava;

                           —

                           kadar gre za sodišče, zoper odločitev katerega v notranjem pravu ni pravnega sredstva, sami po sebi ne bi smeli imeti avtomatično za posledico, da bi bilo to sodišče dolžno Sodišču predložiti vprašanja o razlagi prava.

                     Sodišče, zoper odločitve katerega v notranjem pravu ni pravnega sredstva, je, kadar se pred njim postavi vprašanje o pravu Skupnosti, vsekakor dolžno Sodišču predložiti vprašanje, razen če se ugotovi, da zadevno vprašanje ni upoštevno, da je bila obravnavana določba Skupnosti že predmet razlage Sodišča ali da se pravilna uporaba prava Skupnosti kaže tako očitno, da o njej ni nobenega razumnega dvoma; ali gre za tak primer, je treba presoditi ob upoštevanju značilnosti, ki so lastne pravu Skupnosti, posebnih težav pri njegovi razlagi in tveganjih razhajanj v sodni praksi v Skupnosti; v zvezi s tem, obstoj zgoraj obravnavane ZTI mora zadevno sodišče pripeljati do tega, da je zlasti pozorno pri svoji presoji morebitnega neobstoja razumnega dvoma o pravilnosti uporabe Kombinirane nomenklature iz Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 256, str. 1), spremenjene z Uredbo Komisije (ES) št. 2261/98 z dne 26. oktobra 1998, zlasti ob upoštevanju treh zgoraj navedenih elementov za presojo.

               2)

               Tarifno številko 8709 Kombinirane nomenklature je treba razlagati tako, da ne velja za vozilo, ki ima dizelski motor z močjo 132 kW pri 2 500 obratih/minuto, avtomatski menjalnik s štirimi prestavami za vožnjo naprej in eno za vzvratno vožnjo ter zaprto kabino in dvižni podest, ki omogoča dvigovanje za 60 cm, ima nosilnost 32 000 kg, majhen obračalni radij in je namenjeno za premikanje polpriklopnikov na terenu in v industrijskih zgradbah. Tako vozilo zato ni ne samovozni delovni voziček, ki se uporablja za prevoz blaga, niti traktorski voziček, ki se uporablja na železniških postajah v smislu zadevne tarifne številke.

      (1)  UL C 21, 24.1.2004.


title: Zadeva C-173/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italija) 2. aprila 2010 – Fabrizio Cariulo proti Ministero dell’Interno

text:
               19.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/32

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italija) 2. aprila 2010 – Fabrizio Cariulo proti Ministero dell’Interno
      (Zadeva C-173/10)
      (2010/C 161/47)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Fabrizio Cariulo

         Tožena stranka: Ministero dell'Interno

         Vprašanja za predhodno odločanje

      Ali je s členoma 43 ES in 49 ES združljiva nacionalna zakonodaja (uvedena z Bersanijevo uredbo-zakonom št. 223 z dne 4.7.2006, spremenjeno v zakon št. 248 z dne 4.8.2006), to je „nacionalna ureditev […], ki med drugim določa:

                  (a)

                  obstoj splošne usmeritve, ki ščiti imetnike koncesij, podeljenih v predhodnem obdobju na podlagi postopka, ki je nezakonito izključil nekatere gospodarske subjekte iz sodelovanja;

                  (b)

                  obstoj določb, ki dejansko zagotavljajo ohranjanje tržnih položajev (na primer prepoved odpiranja novih prodajnih mest v bližini obstoječih prodajnih mest, ki velja za nove koncesionarje);

                  (c)

                  okoliščine odvzema koncesije v primeru, ko koncesionar neposredno ali posredno opravlja čezmejne igralniške dejavnosti, primerljive s tistimi, ki so predmet koncesije?“


title: Zadeva C-273/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Haarlem (Nizozemska) 16. julija 2009 – Premis Medical BV proti Inspectueur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, kantoor Rotterdam Laan op Zuid

text:
               7.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 267/27

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Haarlem (Nizozemska) 16. julija 2009 – Premis Medical BV proti Inspectueur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, kantoor Rotterdam Laan op Zuid
   (Zadeva C-273/09)
   2009/C 267/49
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Rechtbank Haarlem

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Premis Medical BV

      Tožena stranka: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, kantoor Rotterdam Laan op Zuid

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je Uredba Komisije (ES) št. 729/2004 (1) z dne 15. aprila 2004 o uvrstitvi določenega blaga v kombinirano nomenklaturo (UL L 113, str. 5), s popravkom v UL L 173 z dne 7. maja 2004, str. 9, veljavna v smislu, da je priloga k popravku veljavna priloga? Če je odgovor pritrdilen:

               2.

               Ali je Uredba Komisije (ES) št. 729/2004 z dne 15. aprila 2004 o uvrstitvi določenega blaga v kombinirano nomenklaturo (UL L 113, str. 5), s popravkom v UL L 173 z dne 7. maja 2004, str. 9, neveljavna, ker je Komisija v tej uredbi omejila področje uporabe tarifne številke 9021? Če je ta uredba veljavna:

               3.

               Ali je Uredba Komisije (ES) št. 729/2004 z dne 15. aprila 2004 o uvrstitvi določenega blaga v kombinirano nomenklaturo (UL L 113, str. 5), s popravkom v UL L 173 z dne 7. maja 2004, str. 9, neveljavna, ker Komisija ni pravilno uvrstila hojce v KN?

      (1)  Uredba Komisije (ES) št. 729/2004 z dne 15. aprila 2004 o uvrstitvi določenega blaga v kombinirano nomenklaturo (UL L 113, str. 5).


title: Zadeva C-303/13 P: Sodba Sodišča (Veliki senat) z dne 6. oktobra 2015 – Evropska komisija/Jørgen Andersen, Kraljevina Danska, Danske Statsbaner SV (DSB) (Pritožba — Konkurenca — Državne pomoči — Pomoči, ki so jih danski organi dodelili javnemu podjetju Danske Statsbaner (DSB) — Pogodbe o izvajanju javne službe za storitev železniškega potniškega prevoza med Köbenhavnom (Danska) in Ystadom (Švedska) — Sklep, s katerim je bila pomoč razglašena za pogojno združljivo z notranjim trgom — Časovna veljavnost pravil materialnega prava)

text:
               23.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 389/2

         Sodba Sodišča (Veliki senat) z dne 6. oktobra 2015 – Evropska komisija/Jørgen Andersen, Kraljevina Danska, Danske Statsbaner SV (DSB)
   (Zadeva C-303/13 P) (1)

   ((Pritožba - Konkurenca - Državne pomoči - Pomoči, ki so jih danski organi dodelili javnemu podjetju Danske Statsbaner (DSB) - Pogodbe o izvajanju javne službe za storitev železniškega potniškega prevoza med Köbenhavnom (Danska) in Ystadom (Švedska) - Sklep, s katerim je bila pomoč razglašena za pogojno združljivo z notranjim trgom - Časovna veljavnost pravil materialnega prava))
   (2015/C 389/02)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Evropska komisija (zastopnika: L. Armati in T. Maxian Rusche, agenta)

      Druge stranke v postopku: Jørgen Andersen (zastopniki: J. Rivas Andrés, G. van de Walle de Ghelcke in M. Nissen, odvetniki), Kraljevina Danska (zastopniki: C. Thorning in V. Pasternak Jørgensen, agenta, skupaj z R. Holdgaardom, odvetnik), Danske Statsbaner SV (DSB) (zastopnik: M. Honoré, odvetnik)

      Intervenientka v podporo Jørgena Andersena: Dansk Tog (zastopniki: G. van de Walle de Ghelcke, J. Rivas Andrés in M. Nissen, odvetniki)

      Izrek

               1.

               Sodba Splošnega sodišča Evropske unije Andersen/Komisija (T-92/11, EU:T:2013:143) se razveljavi v delu, v katerem je bil z njo glede pomoči, izplačanih od 3. decembra 2009 na podlagi druge pogodbe o izvajanju javne službe prevoza, sklenjene za leta od 2005 do 2014, člen 1, drugi odstavek, Sklepa Komisije z dne 24. februarja 2010 o pogodbah o izvajanju javne službe prevoza, ki sta jih sklenila dansko ministrstvo za promet in družba Danske Statsbaner (Državna pomoč C 41/08 (ex NN 35/08)) (2011/3/EU) razglašen za ničen.

               2.

               V preostalem se pritožba zavrne.

               3.

               Nasprotni pritožbi se zavrneta.

               4.

               Zadeva se vrne Splošnemu sodišču Evropske unije, da razsodi, glede na tri tožbene razloge in ob upoštevanju člena 8(3) Uredbe (ES) št. 1370/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007 o javnih storitvah železniškega in cestnega potniškega prevoza ter o razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 1191/69 in št. 1107/70, o zakonitosti sklepa 2011/3 v delu, v katerem je ta razglasil, da so bile pomoči, izplačane od 3. decembra 2009 na podlagi druge pogodbe o izvajanju javne službe prevoza, sklenjene za leta od 2005 do 2014, združljive z notranjim trgom.

               5.

               Odločitev o stroških se pridrži.

      (1)  UL C 252, 31.8.2013.


title: Zadeva T-194/07: Tožba, vložena 4. junija 2007 – Češka republika proti Komisiji

text:
               25.8.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 199/38

         Tožba, vložena 4. junija 2007 – Češka republika proti Komisiji
   (Zadeva T-194/07)
   (2007/C 199/74)
   Jezik postopka: češčina
   Stranki

      Tožeča stranka: Češka republika (zastopnik: T. Boček, zastopnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga:

               —

               izpodbijana odločba naj se razglasi za nično;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka zahteva razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2007) 1294 konč. z dne 26. marca 2007 o nacionalnem načrtu razdelitve pravic do emisije toplogrednih plinov, ki jih je Češka republika sporočila v skladu z Direktivo 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta (1). Iz izpodbijane odločbe izhaja, da nekateri elementi nacionalnega načrta za razdelitev pravic Češke republike, niso v skladu s Prilogo III Direktive 2003/87/ES.
   Tožeča stranka trdi, da je Komisija kršila člen 9(3) Direktive 2003/87/ES, načelo pravne varnosti in načelo legitimnih pričakovanj, s tem ko izpodbijane odločbe ni objavila v roku določenem v členu 9(3) Direktive 2003/87/ES.
   Poleg tega tožeča stranka navaja, da je Komisija prekoračila svoja pooblastila in posledično kršila člen 9(3), v povezavi s členoma 9(1) in 11(2) Direktive 2003/87/ES, s tem da je v izpodbijani odločbi uporabila lastno metodo za določanje največje količine pravic do emisije in na podlagi te metode, na zavezujoč način določila skupno količino pravic do emisije toplogrednih plinov, ki jih Češka republika sme dodeliti.
   Četudi bi bila Komisija upravičena uporabiti lastno metodo za ugotavljanje, da nacionalni načrt razdelitve pravic ustreza zahtevam Direktive 2003/87/ES, je kršila člen 9(3) te direktive, s tem da (i) uporabljena metoda ni ne transparentna, ne objektivna, in da (ii) tako dobljena količina pravic do emisije ne ustreza merilom iz Priloge III Direktive 2003/87/ES.
   Končno, tožeča stranka trdi, da je Komisija kršila člen 9(3) Direktive 2003/87/ES, ker ni primerno obrazložila svoje odločitve.

      (1)  Direktiva 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES (UL L 275, str. 32).


title: Zadeva T-207/14: Sklep Splošnega sodišča z dne 27. januarja 2015 – Aluwerk Hettstedt/ECHA

text:
               20.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 127/39

         Sklep Splošnega sodišča z dne 27. januarja 2015 – Aluwerk Hettstedt/ECHA
   (Zadeva T-207/14) (1)

   (2015/C 127/53)
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik šestega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 202, 30.6.2014.


title: Zadeva C-275/06: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Mercantil n o  5 de Madrid (Španija) 26. junija 2006 — Productores de Música de España proti Telefónica de España SAU

text:
               2.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 212/19

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Mercantil no 5 de Madrid (Španija) 26. junija 2006 — Productores de Música de España proti Telefónica de España SAU
   (Zadeva C-275/06)
   (2006/C 212/33)
   Jezik postopka: španščina
   Predložitveno sodišče
   Juzgado de lo Mercantil no 5 de Madrid
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Productores de Música de España (Promusicae)

      Tožena stranka: Telefónica de España SAU
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali pravo Skupnosti in konkretno člen 15(2) in člen 18 Direktive 2000/31/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2000 o nekaterih pravnih vidikih storitev informacijske družbe, zlasti elektronskega poslovanja na notranjem trgu, člen 8(1) in (2) Direktive 2001/29/ES (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi, člen 8 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/48/ES (3) z dne 29. aprila 2004 o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine ter člen 17(2) in člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah omogočajo državam članicam, da v okviru kazenske preiskave ali zaradi zahtev po ohranjanju javne varnosti in nacionalne obrambe, in torej ob izključitvi civilnih postopkov, omejijo obveznost operaterjev elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev, ponudnikov dostopa do telekomunikacijskega omrežja in ponudnikov storitev za hrambo podatkov, da shranijo in dajo na razpolago podatke o povezavi in prometu, ki so nastali s komunikacijami, vzpostavljenimi med opravljanjem storitve informacijske družbe?

      (1)  UL L 178, str. 1.

      (2)  UL L 167, str. 10.

      (3)  UL L 157, str. 45.


title: Zadeva C-331/06: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 3. aprila 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank Amsterdam – Nizozemska) – K. D. Chuck proti Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Pokojninsko zavarovanje – Delavec državljan države članice – Prispevki za socialno varnost – Različne dobe – Različne države članice – Izračun zavarovalnih dob – Zahtevek za pokojnino – Stalno prebivališče v tretji državi)

text:
               24.5.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 128/8

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 3. aprila 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank Amsterdam – Nizozemska) – K. D. Chuck proti Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank
   (Zadeva C-331/06) (1)

   (Pokojninsko zavarovanje - Delavec državljan države članice - Prispevki za socialno varnost - Različne dobe - Različne države članice - Izračun zavarovalnih dob - Zahtevek za pokojnino - Stalno prebivališče v tretji državi)
   (2008/C 128/12)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predložitveno sodišče
   Rechtbank Amsterdam
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: K. D. Chuck

      Tožena stranka: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Rechtbank Amsterdam – Razlaga člena 48 Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (UL L 149, str. 2) – Pokojninsko zavarovanje – Izračun zavarovalnih dob državljana države članice, ki je delal v dveh drugih državah članicah – Kraj prebivanja v tretji državi v trenutku upokojitve.
   Izrek
   Člen 48(2) Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, v različici, kot je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo (ES) št. 631/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004, pristojni instituciji zadnje države članice, v kateri je stalno prebival delavec državljan države članice, nalaga, da za izračun starostne pokojnine tega delavca, ki v času vložitve zahtevka za dodelitev te pokojnine prebiva v tretji državi, upošteva dobe, v katerih je delal v drugi državi članici pod istimi pogoji, kot če bi delavec še vedno stalno prebival na območju Skupnosti.

      (1)  UL C 281, 18.11.2006.


title: Zadeva C-534/09: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 2. decembra 2010 – Evropska komisija proti Helenski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2008/1/ES — Preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja — Pogoji za odobritev obstoječih obratov)

text:
               29.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/9

         Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 2. decembra 2010 – Evropska komisija proti Helenski republiki
   (Zadeva C-534/09) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2008/1/ES - Preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja - Pogoji za odobritev obstoječih obratov)
   2011/C 30/14
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: M. Patakia in A. Alcover San Pedro)

      Tožena stranka: Helenska republika (zastopnik: E. Skandalou)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev člena 5(1) Direktive 2008/1/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. januarja 2008 o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja (UL L 24, str. 8) – Pogoji za odobritev obstoječih obratov – Obveznost zagotoviti, da ti obrati delujejo v skladu z zahtevami Direktive

      Izrek

               1.

               Helenska republika s tem, da ni sprejela potrebnih ukrepov, da bi nacionalni organi z dovoljenji, izdanimi v skladu s členoma 6 in 8 Direktive 2008/1/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. januarja 2008 o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja (Kodificirana različica), ali, kadar je to primerno, tako da na novo preučijo pogoje in jih po potrebi posodobijo, poskrbeli, da obstoječi obrati delujejo v skladu z zahtevami iz členov 3, 7, 9, 10, 13, 14(a) in (b) ter 15(2) te direktive najpozneje 30. oktobra 2007, kar pa ne vpliva na posebno zakonodajo Skupnosti, ni izpolnila obveznosti iz člena 5(1) navedene direktive.

               2.

               Helenski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 37, 13.2.2010.


title: Zadeva T-567/15: Tožba, vložena 25. septembra 2015 – Monster Energy/UUNT – Mad Catz Interactive (Črn kvadrat s štirimi belimi črtami)

text:
               16.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 381/55

         Tožba, vložena 25. septembra 2015 – Monster Energy/UUNT – Mad Catz Interactive (Črn kvadrat s štirimi belimi črtami)
   (Zadeva T-567/15)
   (2015/C 381/65)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Monster Energy Company (Corona, Združene države) (zastopnik: P. Brownlow, Solicitor)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Mad Catz Interactive, Inc. (San Diego, Združene države)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Prijavitelj sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Skupnosti (črn kvadrat s štirimi belimi črtami) – Prijava št. 1 1 3 90  853

      Postopek pred UUNT: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba petega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 1. julija 2015 v zadevi R 2368/2014-5

      Tožbeni predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo odbora za pritožbe z dne 4. maja 2015 v zadevi R 2368/2014-5;

               —

               razveljavi odločbo oddelka za ugovore z dne 1. julija 2015 iz postopka z ugovorom št. B2182320;

               —

               zavrne nasprotujočo znamko glede razreda 25;

               —

               UUNT naloži plačilo svojih stroškov in stroškov Monster Energy Company.

      Navajana tožbena razloga

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009;

               —

               kršitev člena 8(5) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-251/15 P: Pritožba, ki jo je Emsibeth SpA vložila 26. maja 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 26. marca 2015 v zadevi T-596/13, Emsibeth/Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

text:
               21.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 311/16

         Pritožba, ki jo je Emsibeth SpA vložila 26. maja 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 26. marca 2015 v zadevi T-596/13, Emsibeth/Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-251/15 P)
   (2015/C 311/21)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Pritožnica: Emsibeth SpA (zastopnik: A. Arpaia, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano sodbo (sodbo Splošnega sodišča Evropske unije z dne 26. marca 2015 v zadevi T-596/13);

               —

               v zadevi meritorno odloči;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov, vključno s tistimi, ki so nastali na prvi stopnji.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica se sklicuje na kršitev oziroma napačno uporabo člena 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (1). Natančneje, ni mogoče sprejeti meril, s katerimi je Splošno sodišče v sodbi presodilo koncepte (i) upoštevne javnosti, enakosti ali podobnosti (ii) proizvodov in (iii) znamk ter (iv) obstoja verjetnosti zmede glede dveh znamk.

               (i)

               Izpodbijana sodba ni koherentna v delu, v katerem je povprečnemu potrošniku – ki je opredeljen kot upoštevna javnost – sicer pripisana značilnost „dobro obveščenega in previdnega opazovalca“, pri konkretni presoji njegove dejanske sposobnosti razlikovanja med očitno različnima znamkama pa je dojet kot subjekt, ki je površen in popolnoma nesposoben samostojnih presoj nizke ravni težavnosti.

               (ii)

               Izpodbijana sodba je v očitnem nasprotju s sodno prakso Skupnosti, v skladu s katero je treba pri presoji podobnosti blaga upoštevati vse relevantne dejavnike, ki se nanašajo na to blago, med katerimi so narava, namen, uporaba, dejstvo, ali gre za konkurenčne ali dopolnjujoče se proizvode, in distribucijske kanale proizvodov. Splošno sodišče v resnici ni upoštevalo nobenega od teh dejavnikov in je svojo presojo omejilo zgolj na ugotovitev, da so proizvodi za barvanje in razbarvanje las „vključeni“ v kozmetiko in da je treba te proizvode zato šteti za enake.

               (iii)

               V izpodbijani sodbi je napaka, in sicer v delu, v katerem pri koliziji besedne in sestavljene znamke ni bil namenjen zadosten poudarek figurativnim elementom druge znamke, ki v prvi niso prisotni in na podlagi katerih se ta dva znaka lahko razlikujeta, pri čemer je bila presoja omejena na kolizijo v besednih delih.
               Poleg tega je v izpodbijani sodbi iz kolizije neupravičeno izključena prva beseda prejšnje znamke (Mc) in ni upoštevano, da je ta predpona, kadar ji sledi ime, glede na njeno razširjeno uporabo na splošno znana kot priimek škotskega izvora, zato ga celotna upoštevna javnost, ne samo njen anglosaški del, izgovarja v angleškem jeziku.

               (iv)

               V izpodbijani sodbi je napaka v delu, v katerem je kljub obstoju številnih razlik med dvema znamkama, ki se primerjata, ugotovljeno, da je podana verjetnost zmede.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).


title: Zadeva T-473/08: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 17. novembra 2009 – Apollo Group proti UUNT (THINKING AHEAD) ( Znamka Skupnosti — Prijava besedne znamke Skupnosti THINKING AHEAD — Absolutni razlog za zavrnitev — Odsotnost razlikovalnega učinka — Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (sedaj člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009) )

text:
               16.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 11/26

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 17. novembra 2009 – Apollo Group proti UUNT (THINKING AHEAD)
   (Zadeva T-473/08) (1)

   („Znamka Skupnosti - Prijava besedne znamke Skupnosti THINKING AHEAD - Absolutni razlog za zavrnitev - Odsotnost razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (sedaj člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)“)
   2010/C 11/51
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Apollo Group, Inc. (Phoenix, Arizona, Združene države) (zastopnika: A Link in A. Jaeger-Lenz, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: J. Crespo Carrillo, zastopnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 14. avgusta 2008 (zadeva R 728/2008-2) ki se nanaša na zahtevo za registracijo besednega znaka THINKING AHEAD kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Apollo Group, Inc. se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 6, 10.1.2009.


title: Zadeva T-456/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. novembra 2013 – ICdA in drugi proti Komisiji (REACH — Prehodni ukrepi glede omejitev, ki se uporabljajo za proizvodnjo, dajanje na trg ter uporabo kadmija in njegovih spojin — Priloga XVII k Uredbi (ES) št. 1907/2006 — Omejitev uporabe pigmentov s kadmijem v plastičnih materialih — Očitna napaka pri presoji — Analiza tveganj)

text:
               21.12.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 377/12

         Sodba Splošnega sodišča z dne 14. novembra 2013 – ICdA in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-456/11) (1)

   (REACH - Prehodni ukrepi glede omejitev, ki se uporabljajo za proizvodnjo, dajanje na trg ter uporabo kadmija in njegovih spojin - Priloga XVII k Uredbi (ES) št. 1907/2006 - Omejitev uporabe pigmentov s kadmijem v plastičnih materialih - Očitna napaka pri presoji - Analiza tveganj)
   2013/C 377/28
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: International Cadmium Association (ICdA) (Bruselj, Belgija), Rockwood Pigments (UK) Ltd (Stoke-on-Trent, Združeno kraljestvo), in James M Brown Ltd (Stoke-on-Trent) (zastopnika: sprva K. Van Maldegem in R. Cana, odvetnika, nato R. Cana)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva P. Oliver in E. Manhaeve, zastopnika, skupaj s K. Sawyerjem, barrister, nato P. Oliver in E. Manhaeve)

      Predmet

   Predlog za razglasitev delne ničnosti Uredbe Komisije (EU) št. 494/2011 z dne 20. maja 2011 o spremembi Uredbe (ES) št. 1907/2006 Evropskega parlamenta in Sveta o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH) glede priloge XVII (kadmij) (UL L 134, str. 2) v delu, v katerem omejuje uporabo pigmentov s kadmijem v drugih plastičnih materialih, kot so tisti, v katerih je bila ta uporaba omejena pred sprejetjem Uredbe št. 494/2011.

      Izrek

               1.

               Uredba Komisije (EU) št. 494/2011 z dne 20. maja 2011 o spremembi Uredbe (ES) št. 1907/2006 Evropskega parlamenta in Sveta o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH) glede priloge XVII (kadmij) se razglasi za nično v delu, v katerem omejuje uporabo oranžnega kadmijevega sulfoselenida (št. CAS 1256 57-4), rdečega kadmijevega sulfoselenida (št. CAS 58339-34-7) in kadmijevega cinkovega sulfida (št. CAS 8048-07-5) v zmeseh in izdelkih, ki so proizvedeni iz sintetičnih organskih polimerov, ki niso tisti, za katere je bila ta uporaba omejena pred sprejetjem Uredbe št. 494/2011.

               2.

               V preostalem se tožba zavrže.

               3.

               Evropska komisija nosi 90 % svojih stroškov in 90 % stroškov, ki so jih priglasile International Cadmium Association (ICdA), Rockwood Pigments (UK) Ltd in James M Brown Ltd.

               4.

               ICdA, Rockwood Pigments (UK) Ltd in James M Brown Ltd nosijo 10 % svojih stroškov in 10 % stroškov, ki jih je priglasila Komisija.

      (1)  UL C 298, 8.10.2011.


title: Zadeva T-105/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. decembra 2014 – Ludwig Schokolade/UUNT – Immergut (TrinkFix) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti TrinkFix — Prejšnja nacionalna besedna znamka in prejšnja besedna znamka Skupnosti Drinkfit — Relativni razlogi za zavrnitev — Verjetnost zmede — Podobnost znakov — Podobnost proizvodov in storitev — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Resna uporaba prejšnje znamke — Člen 42(2) in (3) Uredbe št. 207/2009)

text:
               9.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/46

         Sodba Splošnega sodišča z dne 12. decembra 2014 – Ludwig Schokolade/UUNT – Immergut (TrinkFix)
   (Zadeva T-105/13) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti TrinkFix - Prejšnja nacionalna besedna znamka in prejšnja besedna znamka Skupnosti Drinkfit - Relativni razlogi za zavrnitev - Verjetnost zmede - Podobnost znakov - Podobnost proizvodov in storitev - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Resna uporaba prejšnje znamke - Člen 42(2) in (3) Uredbe št. 207/2009))
   (2015/C 046/57)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Ludwig Schokolade GmbH & Co. KG (Bergisch Gladbach, Nemčija) (zastopnika: S. Fischer in A. Brodkorb, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Pohlmann, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Immergut GmbH & Co. KG (Elsdorf, Nemčija) (zastopniki: G. Schoenen, V. Töbelmann in S. Frenz, odvetniki)

      Predmet

   Tožba, vložena zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 13. decembra 2012 (zadeva R 34/2012 1), ki se nanaša na postopek z ugovorom med Immergut GmbH & Co. KG in Ludwig Schokolade GmbH & Co. KG.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Ludwig Schokolade GmbH & Co. KG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 108, 13.4.2013.


title: Zadeva C-517/06: Tožba, vložena 20. decembra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji

text:
               24.2.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 42/14

         Tožba, vložena 20. decembra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji
   (Zadeva C-517/06)
   (2007/C 42/24)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: G. Braun in E. Montaguti)

      Tožena stranka: Republika Avstrija
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da Republika Avstrija s tem, da v predpisanem roku v zveznih deželah Štajerski in Solnograški ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za prenos Direktive 2003/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. novembra 2003 o ponovni uporabi informacij javnega sektorja (1), oziroma, ker jih ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;

               —

               Republiki Avstriji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos direktive se je iztekel 1. julija 2005.

      (1)  UL L 345, str. 90.


title: Zadeva T-117/04: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 27. septembra 2006 — Werkgroep Commerciële Jachthavens Zuidelijke Randmeren in drugi proti Komisiji ( Državne pomoči — Pomoči, ki so jih nizozemski organi dodelili turističnim pristaniščem brez pridobitnega namena — Ničnostna tožba — Dopustnost )

text:
               2.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 294/43

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 27. septembra 2006 — Werkgroep Commerciële Jachthavens Zuidelijke Randmeren in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-117/04) (1)

   („Državne pomoči - Pomoči, ki so jih nizozemski organi dodelili turističnim pristaniščem brez pridobitnega namena - Ničnostna tožba - Dopustnost“)
   (2006/C 294/91)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Stranke

      Tožeče stranke: Vereniging Werkgroep Commerciële Jachthavens Zuidelijke Randmeren (Zeewolde, Nizozemska); Jachthaven Zijl Zeewolde BV (Zeewolde); Maatschappij tot exploitatie van onroerende goederen Wolderwijd II BV (Zeewolde); Jachthaven Strand-Horst BV (Ermelo, Nizozemska); Recreatiegebied Erkemederstrand vof (Zeewolde); Jachthaven- en Campingbedrijf Nieuwboer BV (Bunschoten-Spakenburg, Nizozemska, in Jachthaven Naarden BV (Naarden, Nizozemska) (Zastopniki: T. Ottervanger, A. Bijleveld in A. van den Oord, avocats)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (Zastopniki: H. van Vliet, A. Bouquet in A. Nijenhuis, zastopniki)

      Intervenientka v podporo toženi stranki: Kraljevina Nizozemska (Zastopnika: H. Sevenster in M. de Grave, zastopnika)
   Predmet
   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije 2004/114/ES z dne 29. oktobra 2003 o državni pomoči Nizozemske, namenjeni turističnim pristaniščem brez pridobitnega namena na Nizozemskem (UL 2004, L 34, str. 63).
   Izrek

               1)

               Tožba se kot nedopustna zavrže.

               2)

               Tožeče stranke nosijo svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Komisija. Kraljevina Nizozemska nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 118, 30.4.2004.


title: Zadeva C-15/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) 22. januarja 2007 — 01081 Telecom AG proti Zvezni republiki Nemčiji

text:
               24.3.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 69/7

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) 22. januarja 2007 — 01081 Telecom AG proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Zadeva C-15/07)
   (2007/C 69/13)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Bundesverwaltungsgericht (Nemčija).
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: 01081 Telecom AG.

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija.
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali je s členom 27, prvi stavek, Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES (1) z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) in členom 7 Direktive 2002/19/ES (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o dostopu do elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajočih naprav ter o njihovem medomrežnem povezovanju (Direktiva o dostopu) združljivo, če je treba v skladu z nacionalnim pravom začasno ohraniti v tem pravu prej predvideno zakonsko obveznost, da se je treba pri izračunu cen za medomrežno povezovanje ravnati po stroških učinkovitega zagotavljanja storitev, čeprav to s pravom Skupnosti ni določeno?

      (1)  UL L 108, str. 33.

      (2)  UL L 108, str. 7.