title: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 12. maja 2005. # Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki. # Državne pomoči - Obveznost povračila - Absolutna nemožnost izvršitve - Neobstoj. # Zadeva C-415/03.

text:
      Zadeva C-415/03
      Komisija Evropskih skupnosti
      proti
      Helenski republiki
      „Državne pomoči – Obveznost povračila – Absolutna nezmožnost izvršitve – Neobstoj“
      Sklepni predlogi generalnega pravobranilca L. A. Geelhoeda, predstavljeni 1. februarja 2005
      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 12. maja 2005
      Povzetek sodbe
      1.     Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Nespoštovanje obveznosti izterjave dodeljenih pomoči – Razlogi obrambe – Absolutna
            nezmožnost izvršitve – Merila za presojo – Težave pri izvršitvi – Obveznost Komisije in države članice, da sodelujeta pri
            iskanju rešitve v skladu s Pogodbo
      (člena 10 ES in 88(2) ES)
      2.     Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Nespoštovanje odločbe Komisije glede državne pomoči – Razlogi obrambe – Izpodbijanje
            zakonitosti odločbe – Nedopustnost
      3.     Pomoči, ki jih dodelijo države – Odločba Komisije, s katero je ugotovljena nezdružljivost pomoči s skupnim trgom in naložena
            njena izterjava – Možnost Komisije, da nacionalnim organom pusti nalogo natančnega izračuna zneska, ki ga je treba vrniti

      1.     Edini razlog, na katerega se država članica lahko sklicuje v obrambi zoper tožbo zaradi neizpolnitve obveznosti, ki jo Komisija
         vloži na podlagi člena 88(2) ES, je absolutna nemožnost pravilne izvršitve odločbe, ki odreja izterjavo zadevne pomoči.

      V zvezi z odločbo Komisije glede državne pomoči pogoj absolutne nemožnosti izvršitve ni izpolnjen, če tožena vlada Komisijo
         zgolj obvesti o pravnih, političnih ali dejanskih težavah, ki so povezane z izvršitvijo odločbe, ne da bi proti zadevnim podjetjem
         dejansko ukrepala z namenom izterjave pomoči in ne da bi Komisiji predlagala nadomestne rešitve za izvršitev te odločbe, ki
         bi omogočale premostitev teh težav. Če se pri izvršitvi sreča le z vrsto notranjih težav, morata Komisija in država članica
         po načelu, ki državam članicam in institucijam Skupnosti nalaga vzajemne obveznosti lojalnega sodelovanja, določene predvsem
         v členu 10 ES, v dobri veri sodelovati, da bi premagali težave, medtem ko v celoti spoštujeta določbe Pogodbe in predvsem
         določbe o državnih pomočeh.

      (Glej točke 35, 42 in 43.)
      2.     V okviru tožbe, katere predmet je neizvršitev odločbe o državnih pomočeh, ki je država članica, na katero je naslovljena,
         ni izpodbijala pred Sodiščem, slednja ne more izpodbijati zakonitosti take odločbe.

      (Glej točko 38.)
      3.     Nobena določba prava Skupnosti od Komisije, ko odreja povračilo pomoči, razglašene za nezdružljivo s skupnim trgom, ne zahteva,
         da določi natančen znesek pomoči, ki jo je treba vrniti. Dovolj je namreč, da so v odločbi Komisije podatki, ki njenemu naslovniku
         dopuščajo, da sam in brez pretiranih težav določi ta znesek. Komisija torej lahko upravičeno ugotovi le obveznost povrnitve
         predmetne pomoči, nacionalnim organom pa prepusti skrb, da izračunajo natančne zneske, ki jih je treba povrniti. Poleg tega
         je, ker je izrek odločbe o državnih pomočeh neločljivo povezan z njeno obrazložitvijo, tako da jo je treba razlagati, če je
         potrebno, ob upoštevanju razlogov, ki so vodili do njenega sprejetja, o višini zneskov, ki jih je treba povrniti na podlagi
         odločbe Komisije, mogoče sklepati iz povezanih točk njene obrazložitve.

      (Glej točke od 39 od 41.)
SODBA SODIŠČA (drugi senat)
      z dne 12. maja 2005(*)

      „Državne pomoči – Obveznost povračila – Absolutna nezmožnost izvršitve – Neobstoj“
      V zadevi C-415/03,
      zaradi tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 88(2) ES, vložene 25. septembra 2003,
      Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata D. Triantafyllou in J. Buendía Sierra, zastopnika, z naslovom za vročanje v Luxembourgu,

      tožeča stranka,
      proti
      Helenski republiki, ki jo zastopajo A. Samoni-Rantou, P. Mylonopoulos, F. Spathopoulos in P. Anestis, zastopniki, z naslovom za vročanje v Luxembourgu,

      tožena stranka,
      SODIŠČE (drugi senat),
      v sestavi C. W. A. Timmermans, predsednik senata, R. Silva de Lapuerta (poročevalka), sodnica, R. Schintgen, G. Arestis in
         J. Klučka, sodniki,

      generalni pravobranilec: L. A. Geelhoed,
      sodna tajnica: M. Ferreira, glavna administratorka,
      na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 8. decembra 2004,
      po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 1. februarja 2005
      izreka naslednjo
      Sodbo
      1       Komisija Evropskih skupnosti s svojo tožbo predlaga Sodišču, naj odloči, da Helenska republika, s tem da v predpisanem roku
         ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za povračilo pomoči, za katere je Komisija ugotovila, da so nezakonite in nezdružljive
         s skupnim trgom – razen tistih, ki se nanašajo na prispevke za nacionalni državni organ socialne varnosti (v nadaljevanju:
         IKA) – v skladu s členom 3 Odločbe Komisije 2003/372/ES z dne 11. decembra 2002 o pomoči, ki jo je Grčija dodelila družbi
         Olympic Airways (UL 2003, L 132, str. 1), oziroma s tem, da je v vsakem primeru ni obvestila o ukrepih, sprejetih v skladu
         s členom 4 te odločbe, ni izpolnila obveznosti iz členov 3 in 4 navedene odločbe, kot tudi iz Pogodbe ES.

       Dejansko stanje
      2       Komisija je leta 1996 zoper Helensko republiko začela postopek iz člena 93(2) Pogodbe ES (po spremembi člen 88(2) ES), ki
         je privedel do sprejetja odločbe Komisije 1999/332/ES z dne 14. avgusta 1998 o državnih pomočeh, ki jih je Grčija odobrila
         družbi Olympic Airways (UL 1999, L 128, str. 1, v nadaljevanju: odločba o odobritvi), odločbe, ki se nanaša na zavarovanja,
         znižanje in preoblikovanje dolgov v lastniški kapital, odobrene v letu 1994, kot tudi na druga zavarovanja in kapitalske vložke
         v skupni višini 40,8 milijarde GRD, ki jih je treba plačati v treh delih, po 19, 14 in 7,8 milijarde GRD. Dodelitev teh pomoči
         je bila povezana z načrtom za prestrukturiranje, ki je bil popravljen za obdobje od leta 1998 do 2002, in podrejena posebnim
         pogojem.

      3       Na podlagi novih prijav v zvezi z dodelitvijo pomoči družbi Olympic Airways je Komisija s sklepom z dne 6. marca 2002 začela
         postopek iz člena 88(2) ES z obrazložitvijo, da načrt za prestrukturiranje te družbe ni bil izveden in da določeni pogoji
         iz odločbe o odobritvi niso bili izpolnjeni. S to odločbo je Komisija zahtevala, da ji Helenska republika predloži podatke
         v skladu s členom 10 Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 88
         Pogodbe ES (UL L 83, str. 1).

      4       Komisija je 9. avgusta 2002 na Helensko republiko naslovila novo odredbo za predložitev predhodno zahtevanih podatkov, s katero
         je zahtevala predvsem predložitev bilance stanja in zneskov v zvezi z obratovalnimi stroški, plačanimi državi. Komisija je
         menila, da so odgovori grških organov pomanjkljivi.

      5       Komisija je 11. decembra 2002 potrdila Odločbo 2003/372, ki temelji predvsem na ugotovitvah, da večina ciljev načrta za prestrukturiranje
         družbe Olympic Airways ni bila dosežena, da pogoji iz odločbe o odobritvi niso bili v celoti izpolnjeni in da je bil način
         izvršitve te odločbe neustrezen. Dalje se sklicuje še na obstoj nove pomoči za tekoče poslovanje, ki je v bistvu v tem, da
         je Grčija dopuščala neplačevanje oziroma odloge plačil prispevkov za socialno zavarovanje za mesece od oktobra do decembra
         2001, davka na dodano vrednost (v nadaljevanju: DDV) na goriva in rezervne dele, najemnin, dolgovanih letališčem za leta od
         1998 do 2001, letaliških pristojbin in dajatve, imenovane „spatosimo“, obračunane potnikom ob odhodu z grških letališč.

      6       Izrek Odločbe 2003/372 se glasi:
      „Člen 1
      Pomoč za prestrukturiranje, ki jo je Grčija dodelila družbi Olympic Airways v obliki:
      a)      zavarovanj posojil, ki so bila družbi odobrena do 7. oktobra 1994 na podlagi člena 6 grškega zakona št. 96/75 z dne 26. junija
         1975;

      b)      novih zavarovanj posojil v višini 378 milijonov USD za posojila, dogovorjena pred 31. marcem 2001 za nakup novih letal in
         za investicije, potrebne za selitev družbe Olympic Airways na novo letališče Spata;

      c)      odpusta dolga [družbe Olympic Airways] v višini 427 milijard grških drahem;
      d)      preoblikovanja dolga v lastniški kapital družbe v višini 64 milijard grških drahem;
      e)      kapitalskega vložka 54 milijard grških drahem, zmanjšanega na 40,8 milijarde grških drahem, v treh delih po 19, 14 in 7,8
         milijarde grških drahem v letih 1995, 1998 in 1999

      ni združljiva s skupnim trgom v smislu člena 87(1) Pogodbe, ker niso več izpolnjeni naslednji pogoji, pod katerimi je bila
         odobrena prvotna pomoč:

      a)      učinkovita izvedba načrta za prestrukturiranje, da bi bila dosežena dolgoročna sposobnost preživetja družbe;
      b)      spoštovanje 24 posebnih obveznosti, povezanih z odobritvijo pomoči, in
      c)      redni nadzor izvedbe pomoči za prestrukturiranje.
      Člen 2
      Državna pomoč, ki jo je Grčija odobrila v obliki dopuščanja stalnega neplačevanja prispevkov za socialno varnost, DDV na gorivo
         in rezervne dele, ki ga dolguje družba Olympic Aviation, najemnin, dolgovanih različnim letališčem, letaliških pristojbin,
         dolgovanih letališču Spata in drugim letališčem, dajatve, imenovane ‚spatosimo‘, ni združljiva s skupnim trgom.

      Člen 3
      1.      Grčija sprejme ukrepe, potrebne za izterjavo pomoči v višini 14 milijard grških drahem (41 milijonov evrov) od družbe, upravičene
         do pomoči iz člena 1, ki ni združljiva s Pogodbo, kot tudi pomoči iz člena 2, ki ji je bila nezakonito dodeljena.

      2.      Izterjava pomoči se izvede nemudoma in v skladu s postopki nacionalne zakonodaje, če dopuščajo takojšnjo in učinkovito izvršitev
         odločbe. Zneski, ki jih je treba izterjati, vključujejo obresti, dolgovane od dodelitve pomoči do dneva njenega dejanskega
         povračila. Obresti bodo izračunane na podlagi referenčne stopnje, ki se uporablja za izračun neto ekvivalenta subvencij za
         regionalne pomoči.

      Člen 4
      Grčija v dveh mesecih od vročitve te odločbe obvesti Komisijo o ukrepih, ki jih je sprejela na njeni podlagi.
      […]“
      7       Grška vlada je 11. februarja 2003 obvestila Komisijo, da je neodvisnemu izvedencu naročila, naj preveri, ali je imela družba
         Olympic Airways neporavnane dolgove do države in ali je bila deležna prednostnega obravnavanja. Na podlagi tako pridobljenih
         podatkov je ta vlada izjavila, da ne bo izvršila členov 3 in 4 Odločbe 2003/372.

      8       Komisija je 6. marca 2003 to vlado obvestila, da bi morala ravnati v skladu z Odločbo 2003/372. Komisija je 12. maja 2003
         nanjo naslovila obvestilo z dodatnimi pojasnili o količinskih opredelitvah novih pomoči in zahtevala podrobne podatke o izvedbi
         povračila 41 milijonov evrov, kar je drugi del kapitalskega vložka, kot tudi dokazila o plačilu dolgov iz člena 2 navedene
         odločbe s strani družbe Olympic Airways.

      9       Grški organi so odgovorili z dopisom z dne 26. junija 2003. Glede povrnitve zneska 41 milijonov evrov so na eni strani navedli,
         da nameravajo izdati odločbo o izterjavi te pomoči še pred koncem meseca avgusta 2003, in na drugi strani, da bodo pravni
         učinki Odločbe 2003/372 in postopek za njeno sprejetje, ki ga spremlja Komisija, „preučeni“. Poleg tega so zatrdili, da bo
         družba Olympic Airways grškim letališčem poravnala svoj dolg v višini 2,46 milijona evrov iz naslova dolgovane najemnine.

      10     Glede dolga IKI v skupni višini 27,4 milijona evrov, so se ti organi sklicevali na sporazum, sklenjen med družbo Olympic Airways
         in to organizacijo, ter na plačilo 5,28 milijona evrov v korist slednje, tako da ne bi več smelo biti vprašanja o „dopuščanju
         dolga“ v korist te družbe.

      11     Glede dolga 33,9 milijona evrov iz naslova letaliških pristojbin, dolgovanih letališču Spata, so grški organi zatrdili, da
         zaradi načina upravljanja tega letališča niso bili pristojni. Vendar so se sklicevali na plačilo 4,83 milijona evrov na podlagi
         sporazuma, ki je bil sklenjen za ta namen, in predložili dokazilo, da je družba Olympic Airways ta znesek plačala. Sicer pa
         naj bi se ta sporazum nanašal na poplačilo dolga v dvanajstih četrtletnih obrokih. Navedli so, da naj bi bil celoten znesek
         dolga povrnjen aprila 2005.

      12     Glede dolga v višini 61 milijonov evrov, ki ustreza dajatvi „spatosimo“, so grški organi zatrjevali, da je bilo plačilo 22,8
         milijona evrov izvedeno na podlagi sporazumov, sklenjenih v tej zvezi. Za ta znesek in za druga plačila so predložili dokazila.
         Glede dolga 28,9 milijona evrov do ministrstev in javnih institucij so ti organi uveljavljali, da ni jasnih navedb o obveznostih
         povrnitve, ker ni bilo konkretnih podatkov o letalskih vozovnicah, izdanih v korist zaposlenih pri teh ministrstvih.

      13     Ker Komisija ni bila zadovoljna s pojasnili Helenske republike, je vložila to tožbo.
       Tožba
       Trditve strank
      14     Glede drugega dela kapitalskega vložka v višini 41 milijonov evrov, ki je bil odobren leta 1998, Komisija navaja, da grški
         organi tega zneska niso izterjali od družbe Olympic Airways.

      15     Komisija navaja, da se grški organi niso sklicevali na absolutno nemožnost izvršitve Odločbe 2003/372. Izdali naj bi le nalog
         za plačilo, ga vročili in podali izjavo, da je bil zoper te ukrepe vložen ugovor skupaj s predlogom za odlog izvršbe, kar
         pomeni, da povračila ni bilo.

      16     Komisija ugotavlja, da so sprejeti ukrepi kljub izdaji Odločbe 2003/372 poleg prehoda zaposlenih dopustili tudi prenos najdonosnejših
         sredstev družbe Olympic Airways, brez protiplačila in prostih dolgov, na novo družbo z imenom „Olympic Airlines“, ne da bi
         bilo mogoče dolgove nekdanje družbe izterjati od te nove družbe. Za slednjo, na katero niso bile prenesene obveznosti družbe
         Olympic Airways, naj bi tako veljal poseben sistem varstva glede na na upnike družbe Olympic Airways.

      17     Po mnenju Komisije so grški organi s tem prenosom preprečili izterjavo pomoči, saj so družbi Olympic Airways ostale pretežno
         obveznosti (pasive), ne da bi imela na voljo premoženje, s katerim bi lahko te dolgove poravnala.

      18     V zvezi z dolgovanimi letališkimi pristojbinami Komisija navaja, da časovni načrt, predviden za njihovo plačilo, pomeni novo
         finančno olajšavo in neodobren odlog izvršitve Odločbe 2003/372. Dodaja, da ni bil upoštevan niti časovni načrt. Dejansko
         naj bi se prvo plačilo izvedlo s petmesečno zamudo in naj bi pomenilo le del predvidenega zneska. Znesek, nakazan junija 2003,
         naj tudi ne bi ustrezal štirim četrtletnim obrokom, načrtovanim do aprila 2003.

      19     Komisija meni, da ji ni bil predložen noben podatek o plačilu DDV na gorivo in rezervne dele.
      20     Glede dajatve „spatosimo“ Komisija zatrjuje, da odobritev finančne olajšave, ki se razširja na dodatna štiri leta za njeno
         plačilo, družbi Olympic Airways prinaša novo finančno ugodnost in presega meje izvršitve Odločbe 2003/372 v rokih, ki jih
         le-ta določa.

      21     Komisija poudarja, da razen redkih izjem v zvezi z določenimi zneski pretežni del pomoči, ki jih je treba povrniti, ostaja
         v posesti upravičene družbe. Absolutne nemožnosti izvršitve Odločbe 2003/372 tudi ni mogoče upravičiti z morebitnimi pravnimi
         težavami, kot so tiste, ki se nanašajo na vpis dolgov v ustrezni proračun, oziroma na zahteve zakonika o državnih prihodkih.

      22     Na koncu Komisija zavrača navedbe o dopuščanju, ki naj bi ga izkazal tržni investitor ob stalnem neplačevanju predmetnih zneskov.
         Dejansko naj bi bilo z uporabo tega merila in ob upoštevanju večkratnih plačil pomoči v zadnjih desetih letih v Odločbi 2003/372
         pravilno ugotovljeno, da zasebni upnik ne bi dopuščal tovrstnega vztrajnega neplačevanja predmetnih dolgov.

      23     Grška vlada uvodoma meni, da so navedbe, ki jih Komisija izpostavlja v zvezi s prehodom zaposlenih in prenosom najdonosnejših
         sredstev družbe Olympic Airways na novo družbo Olympic Airlines, v okviru tega postopka nedopustne, saj je Komisija s sklepom
         z dne 16. marca 2004 uvedla postopek preiskave o tej isti transakciji.

      24     Grška vlada glede dolga 41 milijonov evrov družbe Olympic Airways državi ocenjuje, da se je uskladila s členom 3 Odločbe 2003/372.
         Dejansko naj bi pristojna davčna uprava v skladu s to odločbo izdala akt o ugotovitvi tega dolga, povečanega za obresti. Ta
         akt naj bi bil izvršilni naslov, potreben za izterjavo dolgovanega zneska, tako da naj bi grški organi izpolnili zahteve iz
         te odločbe, saj so uporabili vsa sredstva, ki so v nacionalnem pravnem redu na voljo za izterjavo tega zneska.

      25     Glede drugih finančnih intervencij grška vlada navaja, da Odločba 2003/372 natančneje ne določa, ali v njej navedeni zneski
         pomenijo dokončne zneske državne pomoči, ki jo je treba povrniti, in da ta odločba v zvezi s storitvami oziroma finančnimi
         olajšavami izrecno in jasno ne določa niti predmetnih zneskov.

      26     Grška vlada poudarja, da se mora izterjava zneskov, ki jih Komisija šteje za državne pomoči družbi Olympic Airways, izvršiti
         ob uporabi nacionalnih določb o postopku za izterjavo javnih prihodkov. V skladu s temi določbami naj bi izterjava državinih
         terjatev od posameznikov in podjetij zahtevala, da se dolgovani zneski predhodno natančno ugotovijo.

      27     Navedena vlada navaja, da člen 2 Odločbe 2003/372 ne določa višine zneskov, ki ustrezajo novim državnim pomočem, nakazanim
         družbi Olympic Airways, in so bile opisane kot nezdružljive s skupnim trgom. Podrobnosti v zvezi s temi zneski naj bi se pojavljale
         le v obrazložitvi odločbe, nejasno in nepopolno, a vendarle brez pojasnila, ali so ti zneski dokončni znesek državne pomoči,
         ki ga je treba izterjati.

      28     Po mnenju grške vlade različni zneski, ki so navedeni v bilancah stanja družbe Olympic Airways kot njeni dolgovi in obremenitve,
         v nobenem primeru niso zajeti s pojmom pomoči. Iz tega naj bi sledilo, da opredelitev državne pomoči v primerih zapadlih in
         neizterjanih dolgov zahteva oceno konkretnega zneska koristi, ki izhaja iz morebitnega dopuščanja neplačevanja.

      29     Po mnenju navedene vlade so najemnine, dolgovane grškim letališčem, predmet ugotovitvenega postopka davčne uprave, da bi se
         lahko začel postopek izterjave. DDV na rezervne dele in gorivo, skupaj s povečanji in globami, bi bilo treba plačati v okviru
         odločbe o odmeri tega davka za leto 2003.

      30     Glede pristojbin, dolgovanih letališču Spata, grška vlada zatrjuje, da ni bila pristojna za odreditev izterjave predmetne
         vsote od družbe Olympic Airways. Letališče Spata naj bi bilo namreč ustanovljeno kot družba zasebnega prava, in čeprav država
         nadzoruje 55 % njenega kapitala, naj bi zanjo veljal pravni okvir, opredeljen v njenih ustanovnih aktih in v sporazumu o razvoju
         tega letališča. Skladno s tem pravnim okvirom naj bi bila uprava te družbe edina odgovorna za odločanje o poravnavi dolgovanih
         pristojbin in sklenitvi sporazumov o poravnavi dolgov.

      31     Glede dajatve, imenovane „spatosimo“, se grška vlada sklicuje na vrsto plačil in na sporazum o poravnavi dolgov.
       Presoja Sodišča
      32     Kar zadeva obveznost izterjave zneska 41 milijonov evrov od upravičene družbe iz člena 3(1) Odločbe 2003/372 in upoštevaje
         pridržke Helenske republike v zvezi z dopustnostjo trditev Komisije, v skladu s katerimi naj bi prehod zaposlenih skupaj s
         prenosom najdonosnejših sredstev družbe Olympic Airways na novo družbo Olympic Airlines otežil izterjavo nakazanih pomoči,
         je treba poudariti, da dejstvo – kot je pravilno opozoril generalni pravobranilec v točkah 27 in 28 sklepnih predlogov –,
         da je ta transakcija, kar zadeva njeno naravo državne pomoči, predmet druge preiskave, ne vpliva na vprašanje, ali taka transakcija
         ovira izterjavo prej izplačanih pomoči. Pravzaprav gre pri tem sporu zgolj za ugotovitev, ali ta prenos ovira izvršitev te
         odločbe.

      33     V tej zvezi je treba ugotoviti, da se je – kot izhaja iz podatkov, ki jih je predložila Komisija in jim grška vlada ni oporekala
         – predmetni prenos nanašal na vsa sredstva, prosta vseh dolgov, družbe Olympic Airways, na novo družbo Olympic Airlines. Pomembno
         je dodati, da je bila ta transkacija zasnovana tako, da bi se na podlagi nacionalnega prava onemogočila izterjava dolgov nekdanje
         družbe Olympic Airways od nove družbe Olympic Airlines.

      34     V teh okoliščinah je ta transkacija ovirala dejansko izvršitev Odločbe 2003/372 in izterjavo pomoči, s katero je Grčija podpirala
         gospodarsko dejavnosto te družbe. Zato je bil cilj navedene odločbe, da se v sektorju civilnega letalstva vzpostavi neizkrivljen
         konkurenčni položaj, resno ogrožen.

      35     Treba je dodati, da sprejeti ukrepi grških organov, namreč izdaja odločbe o izterjavi dolga družbe Olympic Airways v višini
         41 milijonov evrov, niso imeli nobenega konkretnega učinka na dejansko povračilo tega zneska. Poleg tega grška vlada ni posredovala
         nikakršnega pojasnila, ki bi izkazalo obstoj morebitne absolutne nemožnosti izterjave tega dolga. V skladu z ustaljeno sodno
         prakso je edini razlog, na katerega se država članica lahko sklicuje v obrambi zoper tožbo zaradi neizpolnitve obveznosti,
         ki jo Komisija vloži na podlagi člena 88(2) ES, absolutna nemožnost pravilne izvršitve odločbe, ki odreja izterjavo (glej
         zlasti sodbi z dne 29. januarja 1998 v zadevi Komisija proti Italiji, C-280/95, Recueil, str. I-259, točka 13, in z dne 3.
         julija 2001 v zadevi Komisija proti Belgiji, C‑378/98, Recueil, str. I-5107, točka 30).

      36     V teh okoliščinah je treba ugotoviti, da Helenska republika ni izpolnila obveznosti, da izterja znesek iz člena 3(1) Odločbe
         2003/372.

      37     Glede obveznosti izterjave drugih zneskov pomoči, razglašene za nezdružljivo s skupnim trgom, ki jo določa člen 2 Odločbe
         2003/372, je treba najprej poudariti, da so bile različne skupine obravnavanih finančnih storitev kot tudi njihove tehnične
         značilnosti podrobneje opisane v točkah od 206 do 208 obrazložitve odločbe. Gre zlasti za letališke pristojbine, obveznosti
         plačila iz naslova DDV, pogodbene obveznosti plačila najemnin, dolgovanih letališčem, in dajatev, katerih neplačevanje ali
         odlog plačila so dopuščali grški organi.

      38     Kar zadeva trditve Helenske republike, da ni bilo finančne ugodnosti zaradi dopuščanja, ki bi ga izkazal tržni investitor
         ob stalnem neplačevanju nekaterih zneskov, je treba ugotoviti, da le-ta postavljajo pod vprašaj zakonitost Odločbe 2003/372.
         V okviru te tožbe, katere predmet je neizvršitev odločbe o državnih pomočeh, ki je država članica, na katero je naslovljena,
         ni izpodbijala pred Sodiščem, ni mogoče prerekati zakonitosti take odločbe (glej zlasti sodbi z dne 27. junija 2000 v zadevi
         Komisija proti Portugalski, C-404/97, Recueil, str. I‑4897, točka 34, in z dne 22. marca 2001 v zadevi Komisija proti Franciji,
         C‑261/99, Recueil, str. I‑2537, točka 18). Posledično v okviru te tožbe v opredelitev stalnega neplačevanja različnih dolgov
         družbe Olympic Airways kot državno pomoč iz Odločbe 2003/372 v okviru te tožbe ni mogoče dvomiti.

      39     V zvezi s trditvami Helenske republike, da Odločbe 2003/372 glede različnih skupin finančnih dajatev iz člena 2 ne bi mogla
         izvršiti, zato ker v njej ni natančnih podatkov o zneskih za povrnitev, je treba opozoriti, da v skladu s sodno prakso Sodišča
         nobena določba prava Skupnosti od Komisije, ko odreja povračilo pomoči, razglašene za nezdružljivo s skupnim trgom, ne zahteva,
         da določi natančen znesek pomoči, ki jo je treba vrniti. Pravzaprav je dovolj, da so v odločbi Komisije podatki, ki njenemu
         naslovniku dopuščajo, da sam in brez pretiranih težav določi ta znesek (glej zlasti sodbo z dne 12. oktobra 2000 v zadevi
         Španija proti Komisiji, C-480/98, Recueil, str. I-8717, točka 25).

      40     Komisija je torej lahko upravičeno ugotovila le obveznost povrnitve predmetne pomoči, nacionalnim organom pa prepustila skrb,
         da izračunajo natančne zneske, ki jih je treba povrniti.

      41     Treba je dodati, da je v skladu s sodno prakso Sodišča, po kateri je izrek odločbe o državnih pomočeh neločljivo povezan z
         njeno obrazložitvijo, tako da jo je treba razlagati, če je potrebno, ob upoštevanju razlogov, ki so vodili do njenega sprejetja
         (glej zlasti sodbo z dne 15. maja 1997 v zadevi TWD proti Komisiji, C‑355/95 P, Recueil, str. I-2549, točka 21), o višini
         zneskov, ki jih je treba povrniti na podlagi Odločbe 2003/372, mogoče sklepati iz besedila člena 2 v povezavi s točkami od
         206 do 208 njene obrazložitve.

      42     V zvezi s trditvami Helenske republike, da naj bi izvršitev Odločbe 2003/372 naletela na vrsto težav notranje narave, je treba
         opozoriti, da morata v takem položaju Komisija in država članica po načelu, ki državam članicam in institucijam Skupnosti
         nalaga vzajemne obveznosti lojalnega sodelovanja, določene predvsem v členu 10 ES, v dobri veri sodelovati, da bi premagali
         težave, medtem ko v celoti spoštujeta določbe Pogodbe in predvsem določbe o državnih pomočeh (glej sodbo z dne 4. aprila 1995
         v zadevi Komisija proti Italiji, C-348/93, Recueil, str. I-673, točka 17, in zgoraj navedeno sodbo Komisija proti Franciji,
         točka 24). V tej zadevi pa ni šlo za tak primer.

      43     Pomembno je dodati, da se Helenska republika ni sklicevala niti na absolutno nemožnost skrbne izvršitve obveznosti, ki jih
         ima na podlagi členov 2 in 3 Odločbe 2003/372. Iz ustaljene sodne prakse Sodišča izhaja, da pogoj absolutne nemožnosti izvršitve
         ni izpolnjen, če tožena vlada Komisijo zgolj obvesti o pravnih, političnih ali dejanskih težavah, ki so povezane z izvršitvijo
         odločbe, ne da bi proti zadevnim podjetjem dejansko ukrepala z namenom izterjave pomoči in ne da bi Komisiji predlagala nadomestne
         rešitve za izvršitev te odločbe, ki bi omogočale premostitev teh težav (glej zlasti sodbi z dne 2. februarja 1989 v zadevi
         Komisija proti Nemčiji, 94/87, Recueil, str. 175, točka 10, in z dne 2. julija 2002 v zadevi Komisija proti Španiji, C-499/99,
         Recueil, str. I-6031, točka 25).

      44     Poleg tega iz trditev Helenske republike o prizadevanju nacionalnih organov za izterjavo pomoči, navedenih v členih 2 in 3(1)
         Odločbe 2003/372, izhaja, da so se ti organi omejili na vrsto postopkovnih in upravnih ukrepov, na delne dogovore o poravnavi
         dolgov in na kompenzacijske transakcije. Teh pobud, ki so bile tudi sicer bodisi prepozne bodisi nepopolne ali pa brez prisilne
         moči in ki v nobenem primeru niso vodile do dejanske izterjave zneskov, ki jih dolguje družba Olympic Airways, ni mogoče šteti
         za skladne z obveznostmi držav članic na področju izterjave državnih pomoči.

      45     Iz vsega zgoraj navedenega izhaja, da je tožba Komisije utemeljena.
      46     Posledično je treba ugotoviti, da Helenska republika, s tem da v predpisanem roku ni sprejela vseh ukrepov, potrebnih za izterjavo
         pomoči, ki so bile razglašene za nezakonite oziroma nezdružljive s skupnim trgom – razen tistih, ki se nanašajo na prispevke
         za IKO –, v skladu s členom 3 Odločbe 2003/372/ES ni izpolnila obveznosti iz navedenega člena 3.

       Stroški
      47     V skladu s členom 69(2) Poslovnika se neuspeli stranki naloži plačilo stroškov, če so bili ti priglašeni. Komisija je predlagala,
         naj se Helenski republiki naloži plačilo stroškov, in ker ta s svojimi predlogi ni uspela, se ji naloži plačilo stroškov.

      Iz teh razlogov je Sodišče (drugi senat) razsodilo:
      1)      Helenska republika, s tem da v predpisanem roku ni sprejela vseh ukrepov, potrebnih za izterjavo pomoči, ki so bile razglašene
            za nezakonite oziroma nezdružljive s skupnim trgom – razen tistih, ki se nanašajo na prispevke za IKO – v skladu s členom
            3 Odločbe Komisije 2003/372/ES z dne 11. decembra 2002 o pomoči, ki jo je Grčija dodelila družbi Olympic Airways, ni izpolnila
            obveznosti iz navedenega člena 3.
      2)      Helenski republiki se naloži plačilo stroškov.
      Podpisi
      * Jezik postopka: grščina.


Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 26. novembra 1998. # Oscar Bronner GmbH & Co. KG proti Mediaprint Zeitungs- und Zeitschriftenverlag GmbH & Co. KG, Mediaprint Zeitungsvertriebsgesellschaft mbH & Co. KG in Mediaprint Anzeigengesellschaft mbH & Co. KG. # Predlog za sprejetje predhodne odločbe: Oberlandesgericht Wien - Avstrija. # Zloraba prevladujočega položaja. # Zadeva C-7/97.


title: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 25. februarja 2016.#G.E. Security BV proti Staatssecretaris van Financiën.#Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden.#Predhodno odločanje – Uredba (EGS) št. 2658/87 – Skupna carinska tarifa – Kombinirana nomenklatura – Uvrstitev blaga – Tarifne številke 8517, 8521, 8531 in 8543 – Blago ,videomultiplexer‘.#Zadeva C-143/15.

text:
         SODBA SODIŠČA (deseti senat)
      z dne 25. februarja 2016 (
            *1
         )
      „Predhodno odločanje — Uredba (EGS) št. 2658/87 — Skupna carinska tarifa — Kombinirana nomenklatura — Uvrstitev blaga — Tarifne številke 8517, 8521, 8531 in 8543 — Blago ‚videomultiplexer‘“
      V zadevi C‑143/15,
      katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (nizozemsko vrhovno sodišče) z odločbo z dne 13. marca 2015, ki je prispela na Sodišče 26. marca 2015, v postopku

         G. E. Security BV

      proti

         Staatssecretaris van Financiën

      SODIŠČE (deseti senat),
      v sestavi F. Biltgen (poročevalec), predsednik senata, A. Borg Barthet in E. Levits, sodnika,
      generalni pravobranilec: M. Szpunar,
      sodni tajnik: A. Calot Escobar,
      na podlagi pisnega postopka,
      ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:

               —

               za G. E. Security BV C. Bouwmeester in M. van de Leur, belastingadviseurs,

               —

               za nizozemsko vlado M. Bulterman in M. Gijzen, agentki,

               —

               za Evropsko komisijo A. Caeiros in R. Troosters, agenta,

         na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalnega pravobranilca, da bo v zadevi razsojeno brez sklepnih predlogov,
      izreka naslednjo

         Sodbo

               1

               Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago tarifnih številk 8517, 8521, 8531 in 8543 kombinirane nomenklature (v nadaljevanju: KN) iz Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 2, str. 382), kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1214/2007 z dne 20. septembra 2007 (UL L 286, str. 1, v nadaljevanju: Uredba št. 2658/87).

               2

               Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo G. E. Security BV (v nadaljevanju: G. E. Security) in Staatssecretaris van Financiën (državni sekretar za finance) glede tarifne uvrstitve blaga „videomultiplexer“ v KN.

         Pravni okvir

         Mednarodno pravo

               3

               Svet za carinsko sodelovanje, ki je postal Svetovna carinska organizacija (SCO), je bil vzpostavljen s konvencijo o ustanovitvi navedenega sveta, sklenjeno 15. decembra 1950 v Bruslju. Harmonizirani sistem poimenovanj in šifrskih oznak blaga (v nadaljevanju: HS) je pripravila SCO in je bil vzpostavljen z Mednarodno konvencijo o harmoniziranem sistemu poimenovanj in šifrskih oznak blaga, sklenjeno v Bruslju 14. junija 1983, ki je bila skupaj s Protokolom o spremembah z dne 24. junija 1986 v imenu Evropske gospodarske skupnosti potrjena s Sklepom Sveta 87/369/EGS z dne 7. aprila 1987 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 2, str. 288). V zadnjem členu te konvencije je navedeno, da je bila ta konvencija pripravljena v angleškem in francoskem jeziku, pri čemer sta obe besedili verodostojni.

               4

               Na podlagi člena 3(1) navedene konvencije se vsaka pogodbena stranka, med katerimi je tudi Evropska unija, zavezuje, da bosta njeni tarifna in statistična nomenklatura v skladu s HS, da bo brez dodajanja ali spreminjanja uporabljala vse njene tarifne številke in podštevilke s pripadajočimi oznakami in da bo sledila načinu oštevilčenja HS. Vsaka pogodbena stranka se prav tako zavezuje, da bo uporabljala splošna pravila za razlago HS in vse opombe k oddelkom, poglavjem in tarifnim podštevilkam HS in da ne bo spreminjala obsega zadnjenavedenih.

               5

               V pojasnjevalni opombi HS k opombi 4 k oddelku XVI HS, ki je enaka kot opomba 4 k oddelku XVI KN, je navedeno, da besedilo „katerih namen je, da skupaj prispevajo k jasno opredeljeni funkciji“ vključuje le stroje (vključno s kombinacijo več strojev), ki so potrebni za doseganje posebne funkcije celote kot funkcionalne enote, in izključuje stroje ali naprave, ki imajo pomožno funkcijo in ne prispevajo k funkciji te celote.

               6

               V okviru naslova „Funkcionalne enote“ je v pojasnjevalni opombi HS k opombi 4 k oddelku XVI navedeno:
               „Ta opomba se uporablja, kadar je stroj (vključno s kombinacijo več strojev) sestavljen iz več komponent, katerih namen je, da skupaj prispevajo k jasno opredeljeni funkciji iz posamezne tarifne številke poglavja 84 ali, bolj pogosto, poglavja 85. Če so, ker je to primerno, te komponente, na primer, ločene ali med seboj povezane s cevmi (za zrak, stisnjen plin, olje ipd.), transmisijskimi napravami, električnimi kabli ali drugimi napravami, se vse komponente štejejo za celoto in uvrščajo pod tisto tarifno številko, ki ustreza funkciji celote.
               V smislu te opombe besedilo katerih namen je, da skupaj prispevajo k jasno opredeljeni funkciji vključuje le stroje (vključno s kombinacijo več strojev), ki so potrebni za doseganje posebne funkcije celote kot funkcionalne enote, in izključuje stroje ali naprave, ki imajo pomožno funkcijo in ne prispevajo k funkciji te celote.
               Take funkcionalne enote v smislu te opombe so npr.
               […]

                        (13)

                        Alarmni aparati proti tatvini, ki so sestavljeni npr. iz infrardeče žarnice, foto celice in zvonca ipd. (tarifna številka 85.31).

                  Opozoriti je treba, da za sestavne dele, ki ne izpolnjujejo pogojev iz opombe 4 k oddelku XVI, velja posebna ureditev. Tak je predvsem primer sistemov za videonadzor zaprtega kroga, sestavljen iz spremenljivega števila televizijskih kamer in videomonitorjev, ki so s koaksialnimi kabli povezani z nadzornim sistemom, preklopnikov in avdio/sprejemnih plošč in morebiti strojev za avtomatsko obdelavo podatkov (za shranjevanje podatkov) in/ali magnetoskopov (za snemanje slik).“

               7

               V pojasnjevalni opombi k HS, ki se nanaša na tarifno številko 8521 HS, je navedeno:
               „A. – Naprave in kombinirane naprave za snemanje in reproduciranje slike in zvoka
               Ko so te naprave priključene na televizijsko kamero ali na televizijski sprejemnik, snemajo na nosilec električne impulze (analogni signali) ali analogne signale, spremenjene v digitalni kod (ali celo kombinacijo teh signalov), ki predstavlja slike in zvok, ki jih sprejme televizijska kamera ali televizijski sprejemnik. Praviloma se slike ali zvok shranijo na isti nosilec. Snemanje se lahko opravi magnetno ali optično, nosilec za snemanje pa so praviloma plošče ali kasete.
               Pod to tarifno številko spadajo tudi naprave, ki digitalne kode video slik in zvokov praviloma snemajo na magnetni disk tako, da digitalno kodo prenesejo s stroja za avtomatsko obdelavo podatkov (npr. digitalni video rekorderji).
               Pri magnetnem snemanju na kaseto se slika in zvok posnameta na različni sledi, pri magnetnem zapisu na disk pa se isti podatki posnamejo kot vrsta magnetnih kod ali točk na spiralno sled, ki je vtisnjena na disku.
               Pri optičnem snemanju se digitalni podatki, ki predstavljajo sliko in zvok, z laserjem zapišejo na disk.
               Aparati za snemanje slike, ki signal prejemajo preko televizijskega sprejemnika, vključujejo tudi krmilni sistem, ki omogoča izbiro želenega signala (ali kanala) med frekvenčnimi pasovi signalov, ki jih oddaja televizijski oddajnik.
               Če se naprave uporabljajo za reprodukcijo, spremenijo zapise v video signale. Pošljejo jih oddajni postaji ali televizijskemu sprejemniku.
               […]“

               8

               V pojasnjevalni opombi k HS, ki se nanaša na tarifno številko 8531, je navedeno:
               „Z izjemo aparatov iz tarifnih številk 85.12 in 85.30 spadajo pod to tarifno številko vsi električni aparati za zvočno signalizacijo (zvonci, brenčala in drugi aparati za zvočno signalizacijo) ali za vizualno signalizacijo (aparati za signalizacijo z lučmi, loputami, številkami itd.), ki se upravljajo ročno, kot so zvonci za vstop v stanovanje, ali avtomatsko, kot npr. alarmni aparati proti tatvini.
               […]
               Sem zlasti spadajo:
               […]

                        E)

                        Alarmni aparati proti tatvini. Ti aparati so sestavljeni iz detektorja in opozorilne enote (brenčalo, zvonec, svetilka), ki jo detektor avtomatično sproži. Obstaja več vrst takih aparatov, med katerimi lahko omenimo:

                                 1.

                                 Opozorilne enote, ki delujejo na električni kontakt, pri katerih se alarm sproži, ko se odprejo vrata, zaradi dotika ali pretrganja tankih žičk, ki so nevidno vgrajene na stopnicah, zaradi pritiska na nekatere lamele parketa ipd.

                                 2.

                                 Opozorilne naprave na kapacitivnost, ki se uporabljajo zlasti za sefe. Te opozorilne naprave delujejo kot kondenzator; spremembe kapacitivnosti, ki jo povzroči bližanje vlomilca se odrazi na ustreznem vezju, kar sproži alarm.

                                 3.

                                 Fotoelektrične opozorilne naprave, pri katerih je snop (ponavadi infrardečih) žarkov usmerjen na fotoelektrično celico; če se ta snop prekine, pride v vezju fotoelektrične celice do spremembe napetosti, ki sproži opozorilno enoto.

                  […]“

               9

               V pojasnjevalni opombi k HS, ki se nanaša na tarifno številko 8543, je navedeno:
               „Če niso izključeni z opombami k tem oddelku ali k tem poglavju, ta tarifna številka zajema vse stroje in električne aparate, ki niso navedeni ali vključeni v druge tarifne številke tega poglavja in niso zajeti v nobeni drugi tarifni številki iz kakega drugega poglavja (zlasti iz poglavij 84 in 90).
               Za stroje in aparate v smislu te tarifne številke se štejejo električne naprave s posebnimi funkcijami. Določbe pojasnjevalne opombe k tarifni številki 84.79, ki se nanašajo na stroje in aparate, ki imajo posebne funkcije, se uporabljajo mutatis mutandis tudi za stroje in aparate iz te tarifne številke.
               To so večinoma sklopi nedeljivih električnih naprav (luči, transformatorji, kondenzatorji, indukcijske tuljave, upori ipd.) ki svojo funkcijo opravljajo izključno z uporabo elektrike. Kljub temu pa zajema električne naprave, ki vsebujejo mehanske naprave, pod pogojem, da imajo te v primerjavi z električnimi deli stroja ali aparata le postransko vlogo.
               […]“

         Pravo Unije

      Uredba št. 2658/87

               10

               Carinska uvrstitev blaga, ki je uvoženo v Unijo, je urejena s KN, ki povzema tarifne številke in podštevilke HS.

               11

               Člen 2 Uredbe št. 2658/87 določa:
               „Integrirano tarifo Evropskih skupnosti, v nadaljnjem besedilu ‚Taric‘, ki izpolnjuje zahteve Skupne carinske tarife, zunanjetrgovinske statistike, trgovinske, kmetijske in drugih politik Skupnosti v zvezi z uvozom ali izvozom blaga, določi Komisija.
               Integrirana tarifa temelji na Kombinirani nomenklaturi in vključuje:
               […]

                        (d)

                        stopnje carine ter drugih uvoznih in izvoznih dajatev, vključno oprostitve uvoznih dajatev in preferencialne tarifne stopnje, ki se uporabljajo za uvoz ali izvoz določenega blaga;

                  […]“

               12

               Na podlagi člena 12(1) Uredbe št. 2658/87 Komisija vsako leto z uredbo objavi celotno različico kombinirane nomenklature, skupaj s pripadajočimi stopnjami dajatve v skladu s členom 1 te uredbe, kakor izhaja iz ukrepov, ki jih sprejme Svet Evropske unije ali Komisija. Navedena uredba se začne uporabljati 1. januarja naslednje leto.

               13

               KN v prvem delu, oddelek I, pododdelek A, vsebuje splošna pravila za razlago te nomenklature, ki so enaka kot splošna pravila za razlago HS. Ta pododdelek določa:
               „Blago se v [KN] uvršča po naslednjih načelih:

                        1.

                        Naslovi oddelkov, poglavij in podpoglavij so podani zato, da se je laže znajti pri uvrščanju; zaradi pravnih razlogov uvrščanje poteka po poimenovanjih tarifnih številk in opombah k ustreznim oddelkom ali poglavjem […]

                  […]“

               14

               Drugi del KN z naslovom „Seznam carin“ vsebuje oddelek XVI, naslovljen „Stroji in mehanske naprave; elektrotehniška oprema; njihovi deli; aparati za snemanje in reprodukcijo zvoka, aparati za snemanje in reprodukcijo televizijske slike in zvoka, deli in pribor za te proizvode“.

               15

               Opomba 2 k oddelku XVI KN določa:
               „Deli strojev (razen izdelkov iz opombe 1 k temu oddelku, opombe 1 k Poglavju 84, opombe 1 k Poglavju 85 in delov izdelkov iz tar. št. 8484, 8544, 8545, 8546 in 8547) se uvrščajo po teh pravilih:

                        (a)

                        deli izdelkov [deli, ki so izdelki,] iz katere koli tarifne številke Poglavja 84 ali 85 (razen tar. št. 8409, 8431, 8448, 8466, 8473, 8487, 8503, 8522, 8529, 8538 in 8548) se uvrščajo pod svoje ustrezne tarifne številke [ne glede na to za kateri stroj so namenjeni];

                        (b)

                        drugi deli, ki so uporabni samo ali pretežno s posebno vrsto strojev ali z več vrstami strojev, ki se uvrščajo pod isto tarifno številko (vključno s stroji, ki se uvrščajo pod tar. št. 8479 ali 8543), se uvrščajo skupaj s takimi stroji ali pod tar. št. 8409, 8431, 8448, 8466, 8473, 8503, 8522, 8529 ali 8538. Če se ti deli oziroma izdelki lahko uporabljajo z izdelki iz tar. št. 8517 in z izdelki iz tar. št. 8525 do 8528, se uvrščajo pod tar. št. 8517;

                        (c)

                        vsi drugi deli se uvrščajo pod eno izmed naslednjih tar. št. 8409, 8431, 8448, 8466, 8473, 8503, 8522, 8529 ali 8538 ali, če to ni mogoče, pod tar. št. 8487 ali 8548.“

               16

               Opomba 3 k oddelku XVI KN določa:
               „Če ni drugače določeno, se kombinirani stroji, ki so sestavljeni iz dveh ali več strojev tako, da tvorijo integralno celoto, in drugi stroji, zasnovani za opravljanje dveh ali več dopolnilnih ali alternativnih funkcij, uvrščajo tako, kot da bi imeli samo tisto komponento ali kot da bi predstavljali samo tisti stroj, ki opravlja glavno funkcijo.“

               17

               V opombi 4 k temu oddelku je navedeno:
               „Kadar je stroj (vključno s kombinacijo več strojev) sestavljen iz več komponent (ločenih ali med seboj povezanih s cevmi, transmisijskimi napravami, električnimi kabli ali drugimi napravami), katerih namen je, da skupaj prispevajo k jasno opredeljeni funkciji iz posamezne tarifne številke poglavja 84 ali 85, se vse komponente štejejo za celoto in uvrščajo pod tisto tarifno številko, ki ustreza funkciji celote.“

               18

               V oddelku XVI KN je poglavje 85, naslovljeno „Električni stroji in oprema ter njihovi deli; aparati za snemanje ali reprodukcijo slike in zvoka ter deli in pribor za te izdelke“.

               19

               V tarifni številki 8517, ki spada v to poglavje, je navedeno:
               „Telefonski aparati za žično telefonijo, vključno telefonski aparati za mobilno telefonijo in druga brezžična omrežja; drugi aparati za prenos ali sprejem glasu, slike ali drugih podatkov, vključno aparati za komunikacijo v žičnem ali brezžičnem omrežju (kot npr. lokalno ali prostrano omrežje), razen sprejemnikov in oddajnikov iz tarifnih številk 8443, 8525, 8527 ali 8528.“

               20

               V tarifni številki 8521 je navedeno:
               ,,8521 Aparati za snemanje ali reprodukcijo slike in zvoka, ki imajo vgrajen videotuner (TV – sprejemno enoto) ali ne:
               8521 10 – Z magnetnim trakom:
               8521 10 20 – – z magnetnim trakom širine do vključno 1,3 cm, ki lahko snemajo ali predvajajo pri hitrosti traku do vključno 50 mm/s
               8521 10 95 – – drugi
               8521 90 00 – Drugi“.

               21

               V tarifni številki 8531 je navedeno:
               „8531 Električni aparati za zvočno ali vizualno signalizacijo (npr.: zvonci, sirene, indikatorske plošče, alarmni aparati proti tatvini ali požaru), razen tistih iz tarifnih številk 8512 ali 8530:
               8531 10 – Alarmni aparati proti tatvini ali požaru in podobni aparati:
               8531 10 30 – – namenjeni za zgradbe
               8531 10 95 – – drugi
               […]
               8531 90 – Deli:
               8531 90 20 – – aparatov iz tar. podštevilk 8531 20 in 8531 80 20
               8531 90 85 – – drugi.“

               22

               Tarifna številka 8543 KN vključuje električne stroje in naprave s posebnimi funkcijami, ki niso navedeni in ne zajeti drugje v poglavju 85 KN.

         Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje

               23

               Družba G. E. Security, ki je specializirana za prodajo visokotehnoloških varnostnih sistemov, je razvila varnostni sistem „videomultiplexer“.

               24

               Družba G. E. Security na svoji spletni strani „videomultiplexer“ predstavlja kot „napravo za digitalno snemanje slike“.

               25

               „Videomultiplexer“ se prodaja izključno podjetjem, ki so specializirana za prodajo varnostnih naprav in nadzornih sistemov in ki pri kupcu namestijo celotno napravo ali sistem.

               26

               „Videomultiplexer“ se uporablja v okviru sistema ali naprave za varovanje in nadzor zgradb. Bolj natančno, je element sistema za videonadzor zaprtega kroga, na kateri so priključene zunanje kamere in/ali zunanji senzorji, kot so detektorji gibanja ali javljalniki požara.

               27

               „Videomultiplexer“ ima tri različne funkcije.

               28

               Na prvem mestu, „videomultiplexer“ ima funkcijo snemanja in reproduciranja slike in zvoka, tako da lahko, prvič, sprejema signale, ki prihajajo iz senzorjev, ter slike in zvok, ki prihajajo iz kamer, ter predvaja zvok in slike na zaslonih.

               29

               V ta namen ima „videomultiplexer“ video- in avdiovhode, na katere je mogoče hkrati priključiti največ 16 kamer. Z „videomultiplexerjem“ je mogoče priključene kamere vklapljati, izklapljati in upravljati na daljavo. Tako je mogoče povečati ali zmanjšati določene dele slik, ki so jih posnele kamere, ali te kamere blokirati, tako da se snemanje omeji na posamezne dni in ure v tednu in/ali na nekatere dele zgradbe ali zemljišča. Prav tako je mogoče zanemariti premike domačih živali, ki se nahajajo v zgradbi.

               30

               „Videomultiplexer“ ima tudi videoizhode, na katere je mogoče priključiti enega ali več zaslonov, na katerih je mogoče sočasno prikazovati slike iz več kamer, ter avdioizhod za priključitev na ojačevalnik ali zunanji zvočnik. Po drugi strani pa „videomultiplexer“ ne more sprejemati televizijskih signalov.

               31

               Poleg tega je z „videomultiplexerjem“ mogoče na trdi disk shraniti analogne in digitalne slike ter zvoke, ki prihajajo iz kamer in/ali signale, ki prihajajo iz senzorjev. Posnetki so zaščiteni, s čimer se preprečuje, da bi se posnetki pomotoma izbrisali ali spremenili. Shranjeni so v posebnem formatu, tako da jih je mogoče reproducirati samo z „videomultiplexerjem“ ali posebno programsko opremo.

               32

               Na drugem mestu, „videomultiplexer“ ima funkcijo alarma. S tem namenom ima vgrajen alarm, ki ga je mogoče nastaviti tako, da na podlagi zaznanih gibanj in/ali zvokov in/ali signalov „videomultiplexer“ sproži napravo, ki daje zvočne ali svetlobne signale in/ali pošlje opozorilni signal v obliki e-sporočila enemu ali več uporabnikom, priključenim na sistem (npr. policiji, gasilcem, lastniku zgradbe ali varnostnemu podjetju).

               33

               Na tretjem mestu, „videomultiplexer“ ima funkcijo prenosa in sprejema podatkov prek omrežja. S tem namenom je opremljen z napravami, ki mu omogočajo pošiljanje elektronske pošte uporabnikom sistema in/ali priklop na internet, na digitalna omrežja ali na napravo za avtomatično obdelavo podatkov.

               34

               Družba G. E. Security je 14. oktobra 2008 pristojnega carinskega inšpektorja (v nadaljevanju: inšpektor) zaprosila, naj ji izda zavezujočo tarifno informacijo za tri „videomultiplexerje“. Predlagala je, naj se uvrstijo pod podštevilko 8543 70 90 KN ali pod podštevilko 8531 10 30 KN, za kateri je veljala stopnja carinske dajatve v višini 3,7 % oziroma 2,2 %.

               35

               Z dopisom z dne 27. novembra 2008 je inšpektor tri „videomultiplexerje“ uvrstil med „aparate za snemanje ali reprodukcijo slike in zvoka“ iz podštevilke 8521 90 00 KN, za katero je veljala stopnja carinske dajatve v višini 13,9 %.

               36

               Družba G. E. Security je zoper to odločbo o tarifni uvrstitvi vložila ugovor, ki ga je inšpektor zavrnil. Nato je zoper to zavrnilno odločbo vložila tožbo na Rechtbank te Haarlem (sodišče v Haarlemu), ki je tožbi ugodilo in tri „videomultiplexerje“ uvrstilo med alarmne naprave za zgradbe iz podštevilke 8531 10 30 KN.

               37

               Inšpektor je zoper to sodbo vložil pritožbo na Gerechtshof te Amsterdam (pritožbeno sodišče v Amsterdamu).

               38

               To sodišče je presodilo, da bi bilo sicer mogoče „videomultiplexer“, glede na njegove objektivne značilnosti in lastnosti, šteti za del alarmnega sistema, ki se uvršča pod podštevilko 8531 KN, vendar pa ga je treba na podlagi opombe 2(a) k oddelku XVI KN uvrstiti pod podštevilko 8521 90 00 KN.

               39

               Družba G. E. Security je zoper sodbo Gerechtshof Amsterdam (pritožbeno sodišče v Amsterdamu) vložila kasacijsko pritožbo na predložitveno sodišče.

               40

               V teh okoliščinah je Hoge Raad der Nederlanden (vrhovno sodišče Nizozemske) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
               „Ali je treba tarifne številke 8517, 8521, 8531 in 8543 KN razlagati tako, da je treba pod eno od teh številk uvrstiti izdelek, kot je ‚videomultiplexer‘, ki je bil razvit, da bi bil sestavni del sistema, ki lahko analizira slike in zvoke priključenih kamer in alarmnih senzorjev in na željo posname, shrani, obdela in reproducira na priključenem zaslonu slike in zvoke in/ali na podlagi ustreznih slik ali zvokov pošlje opozorilni signal v obliki e-sporočila enemu nanj priključenemu uporabniku ali več in/ali lahko sproži aparate, ki dajejo zvočne ali svetlobne signale?“

         Vprašanje za predhodno odločanje

               41

               Najprej je treba spomniti, da je vloga Sodišča, kadar mu je predložen predlog za sprejetje predhodne odločbe glede tarifne uvrstitve, bolj to, da nacionalnemu sodišču pojasni merila, ki mu bodo omogočila zadevno blago pravilno uvrstiti v KN, kot pa da bi Sodišče samo opravilo uvrstitev, zlasti zato, ker ni nujno, da ima za to na voljo vse potrebne podatke. Treba je ugotoviti, da je nacionalno sodišče vsekakor v boljšem položaju za izvedbo uvrstitve (glej sodbo v zadevi Lukoyl Neftohim Burgas, C‑330/13, EU:C:2014:1757, točka 27).

               42

               Predložitveno sodišče bo torej moralo proizvode iz postopka v glavni stvari uvrstiti glede na vsebino odgovora, ki ga bo Sodišče podalo na vprašanje, ki mu je bilo zastavljeno.

               43

               Za koristen odgovor predložitvenemu sodišču je treba najprej poudariti, da, prvič, kot izhaja iz točke 13 te sodbe, splošna pravila za razlago KN določajo, da uvrščanje blaga poteka po poimenovanjih tarifnih številk in opombah k oddelkom ali poglavjem, pri čemer so naslovi oddelkov, poglavij ali podpoglavij podani le v pomoč pri uvrščanju.

               44

               Drugič, v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča je treba zaradi pravne varnosti in lažjega nadzora odločilno merilo za tarifno uvrstitev blaga na splošno poiskati v njegovih objektivnih značilnostih in lastnostih, kot so opredeljene z besedilom tarifne številke KN in opombami k oddelku ali poglavju (glej sodbo Lukoyl Neftohim Burgas, C‑330/13, EU:C:2014:1757, točka 34 in navedena sodna praksa).

               45

               V zvezi s pojasnjevalnimi opombami HS je treba dodati, da so kljub temu, da niso zavezujoče, pomembno sredstvo za enotno uporabo skupne carinske tarife in same po sebi zagotavljajo veljavne elemente za njeno razlago (glej v tem smislu sodbi Kloosterboer Services, C‑173/08, EU:C:2009:382, točka 25, in Agroferm, C‑568/11, EU:C:2013:407, točka 28). Enako velja za pojasnjevalne opombe h KN (glej v tem smislu sodbi Develop Dr. Eisbein, C‑35/93, EU:C:1994:252, točka 21, in British Sky Broadcasting Group in Pace, C‑288/09 in C‑289/09, EU:C:2011:248, točka 92).

               46

               Predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, pod katero tarifno številko KN, 8517, 8521, 8531 ali 8543, je treba uvrstiti blago, kakršno je blago v postopku v glavni stvari, imenovano videomultiplexer.

               47

               V zvezi s tem iz besedila tarifnih številk 8517, 8521, 8531 in 8543 KN in pripadajočih pojasnjevalnih opomb izhaja, da je za uvrstitev blaga pod eno od teh tarifnih številk odločilna njegova funkcija.

               48

               Te tarifne številke namreč natančno opisujejo funkcijo, ki jo ima blago, ki vanje spada. Tako tarifna številka 8517 KN med drugim vključuje „druge aparate za prenos ali sprejem glasu, slike ali drugih podatkov, vključno [z] aparati za komunikacijo v žičnem ali brezžičnem omrežju“. Tarifna številka 8521 KN zajema „aparate za snemanje ali reprodukcijo slike in zvoka, ki imajo vgrajen videotuner (TV – sprejemno enoto) ali ne“. Tarifna številka 8531 KN zajema „električni aparati za zvočno ali vizualno signalizacijo (npr.: zvonci, sirene, indikatorske plošče, alarmni aparati proti tatvini ali požaru)“. Tarifna številka 8543 KN zajema „električne stroje in aparate s posebnimi funkcijami, ki niso navedeni in ne zajeti na drugem mestu v [poglavju 85 KN]“.

               49

               V tem primeru ni sporno, da ima „videomultiplexer“ tri različne funkcije.

               50

               Iz opisa predložitvenega sodišča, ki je povzeto v točkah od 28 do 31 te sodbe, namreč izhaja, da ima „videomultiplexer“ funkcijo snemanja in reproduciranja slike in zvoka, kar ustreza besedilu tarifne številke 8521 KN.

               51

               „Videomultiplexer“ ima, kot je opisano v točki 32 te sodbe, tudi funkcijo alarmne naprave, kar ustreza besedilu tarifne številke 8531 KN.

               52

               „Videomultiplexer“ ima poleg tega, kot je opisano v točki 33 te sodbe, tudi funkcijo prenosa in sprejema podatkov prek omrežja, kar ustreza besedilu tarifne številke 8517 KN.

               53

               Vendar pa je v opombi 3 k oddelku XVI KN, v kateri spadajo tarifne številke 8517, 8521 in 8531 KN, navedeno, da se „stroji, zasnovani za opravljanje dveh ali več dopolnilnih ali alternativnih funkcij, uvrščajo tako, kot da bi imeli samo tisto komponento ali kot da bi predstavljali samo tisti stroj, ki opravlja glavno funkcijo“.

               54

               V tej zadevi iz točk 24 oziroma 25 te sodbe izhaja, prvič, da družba G. E. Security na svoji internetni strani „videomultiplexer“ predstavlja kot „napravo za digitalno snemanje slike“, in drugič, da se „videomultiplexer“ prodaja izključno podjetjem, ki so specializirana za prodajo varnostnih naprav in nadzornih sistemov.

               55

               Iz teh elementov in iz opisa „videomultiplexerja“, ki ga je podalo predložitveno sodišče in je povzet v točkah od 24 do 33 te sodbe, izhaja, da je glavna funkcija „videomultiplexerja“, glede na njegove objektivne značilnosti in lastnosti ter namen, snemanje in reproduciranje slike in zvoka v okviru varnostnega in nadzornega sistema.

               56

               Kot navajata nizozemska vlada in Komisija, so druge funkcije „videomultiplexerja“, to je funkcija alarmne in mrežne naprave, le pomožni funkciji, ki sta namenjeni boljšemu delovanju sistema, v kateri je „videomultiplexer“ vključen.

               57

               Iz tega izhaja, da je treba KN razlagati tako, da je treba blago, kakršno je „videomultiplexer“ v postopku v glavni stvari, uvrstiti pod tarifno številko 8521 KN, če ne bo predložitveno sodišče na podlagi vseh dejstev, ki jih ima na voljo, presodilo drugače.

               58

               Te ugotovitve ni mogoče izpodbiti s sklicevanjem na opombi 2 in 4 k oddelku XVI KN.

               59

               Iz sodne prakse Sodišča namreč izhaja, da se opomba 2 k oddelku XVI KN uporablja le za tarifno uvrstitev „delov strojev“ (glej sodbo Data I/O, C‑297/13, EU:C:2014:331, točka 34).

               60

               Ker pojem „del“ v smislu te opombe v tej opombi ni opredeljen, je dalo Sodišče v interesu skladne in enotne uporabe skupne carinske tarife temu pojmu enotno opredelitev, ki je skupna vsem poglavjem KN (glej v tem smislu sodbi HARK, C‑450/12, EU:C:2013:824, točka 37, in Rohm Semiconductor, C‑666/13, EU:C:2014:2388, točka 44).

               61

               Iz sodne prakse Sodišča, ki se je razvila v zvezi s tarifno številko 8473 KN, in iz opombe 2(b) k oddelku XVI KN izhaja, da pojem „del“ pomeni, da mora obstajati celota, za delovanje katere je ta del nujno potreben (glej v tem smislu sodbo Rohm Semiconductor, C‑666/13, EU:C:2014:2388, točka 45 in navedena sodna praksa).

               62

               Za to, da bi izdelek opredelili kot „del“, tako ne zadostuje, da se dokaže, da stroja brez tega izdelka ni mogoče uporabljati za potrebe, za katere je namenjen. Poleg tega je treba dokazati, da je mehansko in elektronsko delovanje zadevnega stroja odvisno od navedenega izdelka (glej sodbo Rohm Semiconductor, C‑666/13, EU:C:2014:2388, točka 46 in navedena sodna praksa).

               63

               V tem primeru se „videomultiplexer“, kot izhaja iz točke 26 te sodbe, uporablja v sklopu naprav za varovanje in nadzor zgradb in je, bolj natančno, del sistema za videonadzor zaprtega kroga.

               64

               Kot pa poudarjata nizozemska vlada in Komisija, lahko tak sistem deluje tudi brez „videomultiplexerja“. Naprave za odkrivanje, ki se uporabljajo v sklopu tega sistema, lahko namreč svojo funkcijo opravljajo tudi brez „videomultiplexerja“. Poleg tega mehansko in elektronsko delovanje teh naprav ni odvisno od „videomultiplexerja“.

               65

               Zato „videomultiplexer“ ni mogoče šteti za „del stroja“ v smislu opombe 2 k oddelku XVI KN. Za uvrstitev tega blaga v KN torej ta opomba ni upoštevna.

               66

               V zvezi z opombo 4 k oddelku XVI KN je treba opozoriti, da se ta opomba, kot je v njej navedeno, uporablja le za „stroj[e] (vključno s kombinacijo več strojev), sestavljen[e] iz več [ločenih] komponent […], katerih namen je, da skupaj prispevajo k jasno opredeljeni funkciji“.

               67

               V pojasnjevalni opombi HS k opombi 4 k oddelku XVI HS, ki je enaka kot opomba 4 k oddelku XVI KN, je navedeno, da besedilo „katerih namen je, da skupaj prispevajo k jasno opredeljeni funkciji“ vključuje le stroje (vključno s kombinacijo več strojev), ki so potrebni za doseganje posebne funkcije celote kot funkcionalne enote, in izključuje stroje ali naprave, ki imajo pomožno funkcijo in ne prispevajo k funkciji te celote.

               68

               Iz te pojasnjevalne opombe izhaja, da sistemi za videonadzor zaprtega kroga, sestavljeni iz spremenljivega števila televizijskih kamer in videomonitorjev, ki so s koaksialnimi kabli povezani z nadzornim sistemom, preklopnikov in avdio/sprejemnih plošč in morebiti strojev za avtomatsko obdelavo podatkov (za shranjevanje podatkov) in/ali magnetoskopov (za snemanje slik), ne izpolnjujejo pogojev iz opombe 4 k oddelku XVI HS in zato tudi ne pogojev iz identične opombe h KN.

               69

               V točkah 26 in 63 te sodbe pa je bilo že ugotovljeno, da je „videomultiplexer“ del takega sistema za videonadzor zaprtega kroga. Opomba 4 k oddelku XVI KN torej za uvrstitev takega blaga v KN ni upoštevna.

               70

               Nazadnje je treba zavrniti argument družbe G. E. Security, da je treba „videomultiplexer“ uvrstiti pod tarifno številko 8534 KN.

               71

               Iz besedila te tarifne številke namreč izhaja, da ta številka zajema „električne stroje in aparate s posebnimi funkcijami, ki niso navedeni in ne zajeti drugje v [poglavju 85 KN]“. Tako je mogoče neki proizvod pod to tarifno številko uvrstiti le, če ga ni mogoče uvrstiti pod nobeno drugo tarifno številko iz poglavja 85. Kot pa izhaja iz točke 57 te sodbe, to v postopku v glavni stvari ni tako.

               72

               Glede na zgoraj navedeno je treba na vprašanje, ki ga je postavilo predložitveno sodišče, odgovoriti, da je treba KN razlagati tako, da je treba blago, kakršno je „videomultiplexer“ v postopku v glavni stvari, uvrstiti pod tarifno številko 8521 KN, če ne bo predložitveno sodišče na podlagi vseh dejstev, ki jih ima na voljo, presodilo drugače.

         Stroški

               73

               Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

               Iz teh razlogov je Sodišče (deseti senat) razsodilo:

                     Kombinirano nomenklaturo iz Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1214/2007 z dne 20. septembra 2007, je treba razlagati tako, da je treba blago, kakršno je „videomultiplexer“ v postopku v glavni stvari, uvrstiti pod tarifno številko 8521 te nomenklature, če ne bo predložitveno sodišče na podlagi vseh dejstev, ki jih ima na voljo, presodilo drugače.

                     Podpisi

            (
            *1
         )   Jezik postopka: nizozemščina.


title: Sodba Sodišča prve stopnje (prvi senat) z dne 12. novembra 2008.#Evropaïki Dynamiki - Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE proti Komisiji Evropskih skupnosti.#Javna naročila storitev - Javni razpis za storitve za vodenje sistema registrov, vzpostavljenega na podlagi Direktive 2003/87/ES - Zavrnitev ponudbe ponudnika - Odločba o oddaji drugemu ponudniku - Očitna napaka pri presoji - Obveznost obrazložitve - Odškodninski zahtevek.#Zadeva T-406/06.

text:
      Sodba Sodišča prve stopnje (prvi senat) z dne 12. novembra 2008 – Evropaïki Dynamiki proti Komisiji
      (Zadeva T-406/06)
      „Javna naročila storitev – Javni razpis za storitve za vodenje sistema registrov, vzpostavljenega na podlagi Direktive 2003/87/ES – Zavrnitev ponudbe ponudnika – Odločba o oddaji drugemu ponudniku – Očitna napaka pri presoji – Obveznost obrazložitve – Odškodninski zahtevek“
      1.                     Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Obseg – Odločba o zavrnitvi ponudbe, izdana v okviru oddaje javnega naročila
            storitev (člen 253 ES; Uredba Sveta št. 1605/2002, člen 100(2); Uredba Komisije št. 2342/2002, člen 149(2) in (3), tretji
            pododstavek) (Glej točke od 47 do 50, 99, 100, 106, 107, 110 in 111.)
      2.                     Javna naročila Evropskih skupnosti – Oddaja javnega naročila na podlagi razpisa – Diskrecijska pravica institucij – Sodni
            nadzor – Meje (Glej točko 64.)
      3.                     Javna naročila Evropskih skupnosti – Postopek za oddajo javnega naročila – Obveznost spoštovati načeli enakega obravnavanja
            ponudnikov in preglednosti za zagotovitev neizkrivljenega konkurenčnega sistema (Uredba Sveta št. 1605/2002, člen 89(1)) (Glej
            točke od 82 do 86.)
      Predmet

               Prvič, predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 19. oktobra 2006 o zavrnitvi ponudbe, ki jo je tožeča stranka
                  vložila v okviru javnega razpisa za storitve za vodenje sistema registrov, vzpostavljenega na podlagi Direktive 2003/87/ES
                  Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih
                  plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES (UL L 275, str. 32), neodvisno evidenco transakcij Skupnosti (CITL)
                  in tehnično vzdrževanje ter uporabniško podporo (UL 2006, S 102), ter odločbe o oddaji javnega naročila drugemu ponudniku
                  in, drugič, odškodninski zahtevek.

            Izrek

                  1)

                  	Tožba se zavrne.

                  2)

                  	Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE nosi svoje stroške in stroške Komisije.


Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 19. maja 1983. # Constantin Verros proti Evropskemu parlamentu. # Uradnik. # Zadeva 306/81.


Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 13. junija 2012. # Hans Davids proti Evropski komisiji. # Javni uslužbenci. # Zadeva F-105/11.