title: Zadeva C-754/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Madžarska) 3. decembra 2018 – Ryanair Designated Activity Company/Országos Rendőr-főkapitányság

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/18

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Madžarska) 3. decembra 2018 – Ryanair Designated Activity Company/Országos Rendőr-főkapitányság
      (Zadeva C-754/18)
      (2019/C 131/24)
      Jezik postopka: madžarščina

         Predložitveno sodišče

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Ryanair Designated Activity Company

         Tožena stranka: Országos Rendőr-főkapitányság

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 5(2) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EGS (1) v zvezi s pravico vstopa razlagati tako, da za namene navedene direktive tako posest veljavnega dovoljenja za prebivanje iz člena 10 te direktive kot tudi posest dovoljenja za stalno prebivanje, ki je omenjeno v členu 20, izvzemata družinskega člana iz zahteve po vizumu ob vstopu na ozemlje države članice?

                  2.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje za predhodno odločanje pritrdilen, ali je treba člen 5 Direktive 2004/38 in njegov odstavek 2 razlagati enako, če je oseba, ki je družinski član državljana Unije in ki ni državljan druge države članice, pridobila pravico do stalnega prebivanja v Združenem kraljestvu in je ta država izdala dovoljenje za stalno prebivanje? Povedano drugače, ali dovoljenje za stalno prebivanje iz člena 20 te direktive, ki ga izda Združeno kraljestvo, izvzame osebo, ki ga ima, iz zahteve po vizumu ne glede na to, da v navedeni državi ne velja niti Uredba Sveta (ES) št. 539/2001 z dne 15. marca 2001 o seznamu tretjih držav, katerih državljani morajo pri prehodu zunanjih meja imeti vizume, in držav, katerih državljani so oproščeni te zahteve, omenjena v členu 5(2) Direktive 2004/38, niti Uredba (EU) 2016/399 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 2016 o Zakoniku Unije o pravilih, ki urejajo gibanje oseb prek meja (Zakonik o schengenskih mejah)?

                  3.

                  Če je odgovor na prvo in drugo vprašanje za predhodno odločanje pritrdilen, ali je treba že to, da ima oseba dovoljenje za prebivanje, izdano v skladu s členom 20 Direktive 2004/38, šteti za zadosten dokaz, da je imetnik dovoljenja družinski član državljana Unije in da lahko, ne da bi bilo treba to kakor koli dodatno dokazovati ali potrjevati, kot družinski član vstopi na ozemlje druge države članice in je izvzet iz vizumske obveznosti na podlagi člena 5(2) navedene direktive?

                  4.

                  Če bi Sodišče na tretje vprašanje za predhodno odločanje odgovorilo nikalno, ali je treba člen 26(1)(b) in (2) Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma razlagati tako, da mora letalski prevoznik poleg potnih listin preveriti tudi, ali je potnik, ki namerava potovati z dovoljenjem za stalno prebivanje iz člena 20 Direktive 2004/38, dejansko in v resnici družinski član državljana Unije ob vstopu?

                  5.

                  Če bi Sodišče na četrto vprašanje za predhodno odločanje odgovorilo pritrdilno:

                              i.

                              Ali mora letalski prevoznik, če ne more ugotoviti, ali je potnik, ki namerava potovati z dovoljenjem za stalno prebivanje iz člena 20 Direktive 2004/38, dejansko družinski član državljana Unije ob vstopu, zavrniti vkrcanje na letalo in tej osebi zavrniti prevoz v drugo državo članico?

                              ii.

                              Ali se lahko, če letalski prevoznik ne preveri te okoliščine in ne zavrne prevoza potniku, ki ne more dokazati svojega statusa družinskega člana – ki pa ima dovoljenje za stalno prebivanje – temu prevozniku iz tega razloga naloži globa na podlagi člena 26(2) Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma?

         (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 5, str. 46.


title: Zadeva C-9/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul București (Romunija) 3. januarja 2019 – SC Mitliv Exim SRL/Agenția Națională de Administrare Fiscală, Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/22

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul București (Romunija) 3. januarja 2019 – SC Mitliv Exim SRL/Agenția Națională de Administrare Fiscală, Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
      (Zadeva C-9/19)
      (2019/C 131/28)
      Jezik postopka: romunščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunalul București

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: SC Mitliv Exim SRL

         Toženi stranki: Agenția Națională de Administrare Fiscală, Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali določbe člena 2 in člena 273 Direktive Sveta 2006/[1]12 z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1), člena 50 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člena 325 PDEU v zvezi z okoliščinami, kakršne so v postopku v glavni stvari, nasprotujejo nacionalni zakonodaji, kakršna je obravnavana v postopku v glavni stvari, ki omogoča nastanek vseh naslednjih položajev:

                              —

                              plačilo zneska za škodo zaradi kaznivega dejanja, ugotovljeno v predkazenskem postopku iz drugega naslova kot davčna terjatev;

                              —

                              izvedba nadaljnjega davčnega pregleda, ki je bil opravljen vzporedno s kazenskim postopkom, v katerem je bil obdolženi zavezanec obravnavan zaradi kaznivega dejanja davčne utaje, in s katerim so bile zoper njega ugotovljene dodatne davčne obveznosti glede obdobja in zneska, ki je bil že dan na razpolago državnim organom med predkazenskim postopkom, pri čemer pa je bila odločitev o upravni pritožbi, vloženi zoper sprejete sklepe ob pregledu, prekinjena do zaključka kazenskega postopka;

                              —

                              zaključek kazenskega postopka na prvi stopnji z obtožbo obdolženca, med drugim tudi na plačilo celotnega zneska iz naslova solidarnosti, za katerega je bilo med predkazenskim postopkom ugotovljeno, da ga dolgujejo vsi obdolženci, čeprav je obravnavanega zavezanca bremenil samo del tega zneska, ki ga je ta že plačal, in v kolikšni meri so vsa ta dejstva skupaj pretirana zoper obravnavanega zavezanca?

                  2.

                  Ali je v okoliščinah, kakršne so v postopku v glavni stvari, tudi z namenom zagotoviti cilj pobiranja finančnih obveznosti, dolgovanih državi, in za boj proti goljufijam, ravnanje državnih organov, in sicer to, da z davčnega vidika ne upoštevajo plačila, ki je bilo izvedeno pred pravnomočnostjo upravnih in kazenskih sankcij, skladno z načeli prava Unije na splošno in posebej z načelom prepovedi ponovnega sojenja o isti stvari, ob upoštevanju, da je bil s plačilom pokrit en del ugotovljene davčne obveznosti?

                  3.

                  Ali je treba glede na odgovor na prvo in drugo vprašanje zgoraj pravo Evropske unije razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, v skladu s katero se izterjave davka, ki je v nasprotju s pravom Unije, ne šteje za enakovredno […] primeru, ko je zavezanec med predkazenskim postopkom povrnil škodo povezano s kaznivim dejanjem, da bi mu bilo priznano zmanjšanje kazni za polovico, ob neobstoju davčne terjatve organov, ki so pristojni za njeno objavo, ali pravnomočne sodbe, ki bi jo izreklo kazensko sodišče, če so mu davčni organi ob davčnem pregledu odredili dodatne davčne obveznosti glede obdobja in glede zneska, ki je bil že dan na razpolago državnim organom, davek pa je bil prejet neutemeljeno od trenutka plačila do določitve davčnega bremena na podlagi davčne terjatve ali pravnomočne kazenske sodbe?

         (1)  UL L 347, 2006, str. 1.


title: Zadeva C-32/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Obersten Gerichtshofs (Avstrija) 18. januarja 2019 – AT/Pensionsversicherungsanstalt

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/23

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Obersten Gerichtshofs (Avstrija) 18. januarja 2019 – AT/Pensionsversicherungsanstalt
      (Zadeva C-32/19)
      (2019/C 131/29)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Oberster Gerichtshof

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka in revidentka: AT

         Tožena stranka in nasprotna stranka v postopku z revizijo: Pensionsversicherungsanstalt

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 17(1)(a) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES (1) z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EGS (Direktiva o državljanstvu Unije ali Direktiva o prostem gibanju, v nadaljevanju: Direktiva o državljanstvu Unije), razlagati tako, da so delavci, ki so v času, ko so prenehali z delom, dosegli starost, ki je v državi zaposlitve zakonsko določena za upravičenost do starostne pokojnine, za to, da bi pridobili pravico do stalnega prebivališča pred iztekom dobe petih let, morali nazadnje delati v državi zaposlitve najmanj zadnjih 12 mesecev in v njej prebivati nepretrgoma več kot tri leta?

                  2.

                  Če je odgovor na vprašanje 1 nikalen:
                  Ali imajo delavci v skladu s prvim primerom iz člena 17(1)(a) Direktive o državljanstvu Unije pravico do stalnega prebivališča, če začnejo v drugi državi članici delati v času, v katerem je mogoče predvideti, da bodo lahko svoje delo, preden bodo dosegli zakonsko upokojitveno starost, opravljali le sorazmerno kratek čas in bodo vsekakor zaradi nizkih dohodkov po prenehanju z delom odvisni od sistema socialne pomoči države članice gostiteljice?

         (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 5, str. 46.


title: Zadeva C-47/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Hamburg (Nemčija) 25. januarja 2019 – HA/Finanzamt Hamburg-Barmbek-Uhlenhorst

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/24

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Hamburg (Nemčija) 25. januarja 2019 – HA/Finanzamt Hamburg-Barmbek-Uhlenhorst
      (Zadeva C-47/19)
      (2019/C 131/30)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Finanzgericht Hamburg

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: HA

         Tožena stranka: Finanzamt Hamburg-Barmbek-Uhlenhorst

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali pojem šolskega ali univerzitetnega izobraževanja iz člena 132(1)(i) in (j) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1) (Direktiva o skupnem sistemu davka na dodano vrednost) zajema tudi pouk deskanja in jadranja? Ali zadostuje, če se tak pouk ponuja na vsaj eni šoli ali univerzi države članice?

                  2.

                  Ali je za opredelitev kot šolsko ali univerzitetno izobraževanje v smislu člena 132(1)(i) in (j) Direktive o skupnem sistemu davka na dodano vrednost treba, da je pouk ocenjen, ali zadostuje, da tečaj deskanja ali jadranja poteka v okviru dejavnosti šole ali univerze, na primer razrednega izleta?

                  3.

                  Ali lahko priznanje šole deskanja in jadranja kot organizacije s podobnim namenom v smislu člena 132(1)(i) Direktive o skupnem sistemu davka na dodano vrednost temelji na določbah zakonodaje o šolah ali univerzah, v skladu s katerimi so tudi zunanji tečaji deskanja ali jadranja del pouka športne vzgoje ali univerzitetnega izobraževanja učiteljev športne vzgoje z oceno ali drugim izkazom uspeha, in/ali splošnem interesu za športne dejavnosti? Ali je pogoj za tako priznanje, da šola ali univerza neposredno ali posredno prevzameta stroške tečajev?

                  4.

                  Ali tečaji deskanja ali jadranja v okviru razrednega izleta pomenijo opravljanje storitev, ki je tesno povezano z varstvom otrok in mladine v smislu člena 132(1)(h) Direktive o skupnem sistemu davka na dodano vrednost; če je odgovor pritrdilen, ali je pogoj za to, da varstvo traja določeno obdobje?

                  5.

                  Ali besedna zveza „poučevanje, ki ga učitelji opravljajo zasebno in se nanaša na šolsko ali univerzitetno izobraževanje“ iz člena 132(1)(j) Direktive o skupnem sistemu davka na dodano vrednost določa, da poučuje davčni zavezanec osebno?

         (1)  UL 2006, L 347, str. 1.


title: Zadeva C-77/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Združeno kraljestvo) 1. februarja 2019 – Kaplan International colleges UK Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/25

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Združeno kraljestvo) 1. februarja 2019 – Kaplan International colleges UK Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
      (Zadeva C-77/19)
      (2019/C 131/31)
      Jezik postopka: angleščina

         Predložitveno sodišče

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: Kaplan International colleges UK Ltd

         Nasprotna stranka v postopku s pritožbo: The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Kakšna je ozemeljska veljavnost oprostitve iz člena 132(1)(f) Direktive Sveta 2006/112/ES (1)? In sicer, (i) ali se nanaša tudi na CSG, ki ima sedež v državi članici, ki ni ena od držav članic članov CSG? In če je tako, (ii) ali se nanaša tudi na CSG, ki ima sedež zunaj Evropske unije?

                  2.

                  Če je oprostitev CSG načeloma na voljo subjektu, ki ima sedež v državi članici, ki ni ista država članica, v kateri je eden ali več članov CSG, in prav tako na voljo CSG s sedežem zunaj Evropske unije, kako bi bilo treba uporabiti merilo, da ne sme biti verjetno, da bi oprostitev povzročila izkrivljanje konkurence? Zlasti:

                              a)

                              Ali se uporabi za potencialno izkrivljanje, ki vpliva na druge prejemnike podobnih storitev, ki niso člani CSG, ali pa se uporabi samo za potencialno izkrivljanje, ki vpliva na potencialne alternativne ponudnike storitev članom CSG?

                              b)

                              Če se uporabi za druge prejemnike, ali sploh obstaja resnična verjetnost izkrivljanja, če drugi prejemniki, ki niso člani CSG lahko bodisi prosijo, da se pridružijo zadevni CSG, ali pa ustanovijo svojo CSG za podobne storitve, ali pa pridobijo enakovredne prihranke iz naslova DDV z drugimi metodami (kot je ustanovitev podružnice v zadevni državi članici ali tretji državi)[?]

                              c)

                              Če se uporabi samo za druge ponudnike, ali je treba to, kako resnična je verjetnost izkrivljanja, presojati tako, da se ugotovi, ali je CSG prepričana, da bo še naprej opravljala storitve za svoje člane ne glede na to, ali je oprostitev DDV na voljo – in torej presojati glede na dostop do alternativnih ponudnikov na nacionalnem trgu, na katerem imajo sedež člani CSG? Če je tako, ali je pomembno, da je CSG prepričana, da bo še naprej opravljala storitve za svoje člane, ker so del iste skupine družb[?]

                              d)

                              Ali bi bilo treba potencialno izkrivljanje presojati na nacionalni ravni v zvezi z alternativnimi ponudniki v tretji državi, v kateri ima sedež CSG?

                              e)

                              Ali je dokazno breme v zvezi z dokazovanjem verjetnosti izkrivljanja na davčnem organu v Uniji, ki izvaja Direktivo o DDV?

                              f)

                              Ali mora davčni organ v Uniji naročiti posebno izvedensko oceno trga v tretji državi, kjer ima CSG sedež?

                              g)

                              Ali je mogoče obstoj resnične verjetnosti izkrivljanja dokazati z opredelitvijo komercialnega trga v tretji državi?

                  3.

                  Ali je mogoče oprostitev CSG uporabiti v okoliščinah te zadeve, kjer so člani CSG med seboj ekonomsko, finančno ali organizacijsko povezani?

                  4.

                  Ali je mogoče oprostitev CSG uporabiti v okoliščinah, v katerih so člani oblikovali skupino za DDV, ki je edini davčni zavezanec? Ali bi bil odgovor drugačen, če družba KIC, ki je članica predstavnica skupine za DDV, za katero so (v skladu z nacionalnim pravom) storitve opravljene, ni članica CSG? Če bi bil odgovor drugačen, ali je ta razlika odpravljena s tem, da nacionalno pravo določa, da ima član predstavnik značilnosti in status članov CSG za namene uporabe oprostitve CSG?

         (1)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006, L 347, str. 1)


title: Zadeva C-79/19 P: Pritožba, ki jo je Republika Litva vložila 1. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 22. novembra 2018 v zadevi T-508/15, Republika Litva/Evropska komisija

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/26

      Pritožba, ki jo je Republika Litva vložila 1. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 22. novembra 2018 v zadevi T-508/15, Republika Litva/Evropska komisija
      (Zadeva C-79/19 P)
      (2019/C 131/32)
      Jezik postopka: litovščina

         Stranki

         Pritožnica: Republika Litva (zastopnik: R. Krasuckaitė)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija

         Predlogi

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi sodbo Splošnega sodišča v zadevi T-508/15 (1) (v nadaljevanju: izpodbijana sodba) v delu, v katerem je Splošno sodišče s to sodbo zavrnilo tožbo za razglasitev ničnosti Izvedbenega sklepa Evropske komisije (EU) 2015/1119 z dne 22. junija 2015;

                  —

                  razglasi ničnost Izvedbenega sklepa Evropske komisije (EU) 2015/1119 z dne 22. junija 2015 (2) ali zadevo vrne Splošnemu sodišču v ponovno odločanje;

                  —

                  Evropski komisiji naloži plačilo stroškov.

         Pritožbena razloga in bistvene trditve

      Republika Litva v utemeljitev predloga za razveljavitev sodbe Splošnega sodišča v zadevi T-508/15 navaja ta razloga:

                  (1)

                  Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je v točki 83 izpodbijane sodbe ugotovilo, da se odstopanje iz člena 33m(1) Uredbe št. 1257/1999 (3) nanaša zgolj na starost oseb, ki prenašajo kmetijo, ker se ta določba očitno nanaša na mlečne kvote kot dokaz tržne kmetijske proizvodnje.

                  (2)

                  Splošno sodišče je v točkah od 74 do 79 izpodbijane sodbe izkrivilo dejstva s tem, da je ugotovilo, da vlada Republike Litve ni dokazala, da je mlečna kvota pomenila, da je pritožnica opravljala tržno kmetijsko proizvodnjo, kar v bistvu ni ustrezalo dokumentaciji zadeve, ki mu je bila predložena.

         (1)  Sodba Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 22. novembra 2018, Republika Litva/Evropska komisija, T-508/15 (EU:T:2018:828).

         (2)  (UL 2015 L 182, str. 39).

         (3)  Uredba Sveta (ES) št. 1257/1999 z dne 17. maja 1999 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) ter o spremembi in razveljavitvi določenih uredb (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 25, str. 391).


title: Zadeva C-100/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo cour d'appel de Bruxelles (Belgija) 8. februarja 2019 – Viasat UK Ltd, Viasat Inc./Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/27

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo cour d'appel de Bruxelles (Belgija) 8. februarja 2019 – Viasat UK Ltd, Viasat Inc./Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)
      (Zadeva C-100/19)
      (2019/C 131/33)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Cour d'appel de Bruxelles

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnici: Viasat UK Ltd, Viasat Inc.

         Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)

         Prostovoljni stranski intervenientki: Inmarsat Ventures Ltd c.o., Eutelsat SA

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 4(1)(c)(ii), člen 7(1) in člen 8(1) Odločbe 626/2008/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. junija 2008 o izbiri in odobritvi sistemov, ki zagotavljajo mobilne satelitske storitve (MSS) (1), razlagati tako, da če je dokazano, da obratovalec, izbran v skladu z naslovom II zadnjenavedene odločbe, do končnega datuma iz člena 4(1)(c)(ii) te določbe ni zagotovil mobilnih satelitskih storitev prek mobilnega satelitskega sistema, mu morajo pristojni organi držav članic iz člena 8(1) te odločbe zavrniti odobritev za namestitev dopolnilnih talnih komponent, ker ni upošteval obveze, sprejete v svoji prijavi?

                  2.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali je treba te določbe razlagati tako, da lahko pristojni organi držav članic iz člena 8(1) te odločbe v istih okoliščinah temu obratovalcu zavrnejo odobritev za namestitev dopolnilnih talnih komponent, ker na dan 13. junija 2016 ni upošteval obveze glede pokritosti?

         (1)  UL L 172, 2008, str. 15.


title: Zadeva C-107/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Obvodní soud pro Prahu 9 (Češka republika) 12. februarja 2019 – XR/Dopravní podnik hl. m. Prahy, akciová společnost

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/28

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Obvodní soud pro Prahu 9 (Češka republika) 12. februarja 2019 – XR/Dopravní podnik hl. m. Prahy, akciová společnost
      (Zadeva C-107/19)
      (2019/C 131/34)
      Jezik postopka: češčina

         Predložitveno sodišče

      Obvodní soud pro Prahu 9

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: XR

         Tožena stranka: Dopravní podnik hl. m. Prahy, akciová společnost

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba odmor, ko mora biti delavec svojemu delodajalcu na voljo v dveh minutah, če gre za nujni poziv, šteti za „delovni čas“ v smislu člena 2 Direktive 2003/88/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa?

                  2.

                  Ali na presojo zgornjega vprašanja vpliva dejstvo, da je taka prekinitev [odmora] v primeru nujnega poziva samo slučajna in nepredvidljiva oziroma, odvisno od primera, kako pogosto do take prekinitve pride?

                  3.

                  Ali lahko sodišče prve stopnje, ki odloča po tem, ko je višje sodišče razveljavilo njegovo sodbo in mu jo vrnilo v ponovno razsojanje, ne upošteva pravnega mnenja, ki ga je izrazilo višje sodišče in ki je zavezujoče za sodišče prve stopnje, če je to mnenje v nasprotju s pravom Unije?

         (1)  UL 2003 L 299, str. 9


title: Zadeva C-119/19 P: Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 14. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti razširjeni senat) z dne 4. decembra 2018 v zadevi T-518/16, Carreras Sequeros in drugi/Komisija

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/29

      Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 14. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti razširjeni senat) z dne 4. decembra 2018 v zadevi T-518/16, Carreras Sequeros in drugi/Komisija
      (Zadeva C-119/19 P)
      (2019/C 131/35)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: T. S. Bohr, G. Gattinara, L. Vernier, agenti)

         Druge stranke v postopku: Francisco Carreras Sequeros, Mariola de las Heras Ojeda, Olivier Maes, Gabrio Marinozzi, Giacomo Miserocchi, Marc Thieme Groen, Evropski parlament, Svet Evropske unije

         Predlog

                  —

                  Sodba z dne 4. decembra 2018, Carreras Sequeros in drugi/Komisija, T-518/16, naj se razveljavi;

                  —

                  zadeva naj se vrne Splošnemu sodišču, da to odloči o drugem, tretjem in četrtem tožbenem razlogu, ki so bili navedeni na prvi sotpnji;

                  —

                  odločitev o stroških naj se pridrži.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Komisija navaja dva pritožbena razloga.

                  1.

                  V okviru prvega pritožbenega razloga se Komisija sklicuje na napačno uporabo prava pri razlagi člena 31(2) Listine Evropske unije o temlejnih pravicah (v nadaljevanju: Listina).
                  Prvi del prvega pritožbenega razloga se nanaša na napačno uporabo prava pri razlagi vsebine člena 31(2) Listine. Vsebina pravice osebe do plačanega letnega dopusta, ki jo zagotavlja člen 31(2), je pojasnjena v členu 7 Direktive 2003/88 (1). Zato je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je upoštevalo druge določbe Direktive 2003/88, kot sta člena 14 in 23, in s tem, da je štelo, da se uporabljata za zakonodajalca Kadrovskih predpisov.
                  V okviru drugega dela prvega pritožbenega razloga se Komisija sklicuje na napačno uporabo prava pri razlagi člena 31(2) Listine, ker je Splošno sodišče ugotovilo, da znižanje iz člen 6 Priloge X h Kadrovskim predpisom ni združljivo z domnevnim načelom, v skladu s katerim se spodbuja izboljšanje življenjskih in delovnih razmer. Tako načelo nima nobene pravne podlage.
                  Tretji del prvega pritožbenega razloga se nanaša, podredno, na napačno uporabo prava pri razlagi drugih določb Kadrovskih predpisov, ki tvorijo sobesedilo člena 6 Priloge X h Kadrovskim predpisom. Splošno sodišče je druge določbe Kadrovskih predpisov neupravičeno izključilo iz svoje presoje zgolj zato, ker so že obstajale pred uvedbo spremembe člena 6 Priloge X h Kadrovskim predpisom. Zakonodajalec ima pri izbiri ukrepov za spremembo ali ohranitev široko diskrecijsko pravico.

                  2.

                  Komisija se v okviru drugega pritožbenega razloga sklicuje na napačno uporabo prava pri razlagi člena 52(1) Listine. Splošno sodišče ni upoštevalo sodne prakse, v skladu s katero ima zakonodajalec široko diskrecijsko pravico pri spremembi Kadrovskih predpisov in v skladu s katero je kršitev načela sorazmernosti mogoče ugotoviti le, če je zakonodajalec očitno prestopil meje te diskrecijske pravice.

         (1)  Direktiva 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 381).


title: Zadeva C-122/19 P: Pritožba, ki jo je Hamas vložil 14. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi razširjeni senat) z dne 14. decembra 2018 v zadevi T-400/10 RENV, Hamas/Svet

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/30

      Pritožba, ki jo je Hamas vložil 14. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi razširjeni senat) z dne 14. decembra 2018 v zadevi T-400/10 RENV, Hamas/Svet
      (Zadeva C-122/19 P)
      (2019/C 131/36)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Pritožnik: Hamas (zastopnik: L. Glock, odvetnik)

         Druge stranke v postopku: Svet Evropske unije, Francoska republika, Evropska komisija

         Predlog

                  —

                  Sodba z dne 14. decembra 2018, Hamas/Svet, T-400/10 RENV, naj se razveljavi v delu, v katerem se z njo zavrača predlog za ugotovitev ničnosti teh aktov:

                              —

                              Sklep Sveta 2011/430/SZVP z dne 18. julija 2011 (UL 2011, L 188, str. 47) o posodobitvi seznama oseb, skupin in organizacij, za katere se uporabljajo členi 2, 3 in 4 Skupnega stališča 2001/931/SZVP o uporabi posebnih ukrepov za boj proti terorizmu, sklepi Sveta 2011/872/SZVP z dne 22. decembra 2011 (UL 2011, L 343, str. 54), 2012/333/SZVP z dne 25. junija 2012 (UL 2012, L 165, str. 72), 2012/765/SZVP z dne 10. decembra 2012 (UL 2012, L 337, str. 50), 2013/395/SZVP z dne 25. julija 2013 (UL 2013, L 201, str. 57), 2014/72/SZVP z dne 10. februarja 2014 (UL 2014, L 40, str. 56), in 2014/483/SZVP z dne 22. julija 2014 (UL 2014, L 217, str. 35) s katerim se posodablja in po potrebi spreminjam seznam oseb, skupin in organizacij za katere se uporabljajo členi 2, 3 in 4 Skupnega stališča 2001/931/SZVP o uporabi posebnih ukrepov za boj proti terorizmu in razveljavljajo sklepi 2011/430, 2011/872, 2012/333, 2012/765, 2013/395 oziroma 2014/72,
                              in

                              —

                              izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 687/2011 z dne 18. julija 2011 (UL 2011, L 188, str. 2), št. 1375/2011 z dne 22. decembra 2011 (UL 2011, L 343, str. 10), št. 542/2012 z dne 25. junija 2012 (UL 2012, L 165, str. 12), št. 1169/2012 z dne 10. decembra 2012 (UL 2012, L 337, str. 2), št. 714/2013 z dne 25. julija 2013 (UL 2013, L 201, str. 10), št. 125/2014 z dne 10. februarja 2014 (UL 2014, L 40, str. 9), in št. 790/2014 z dne 22. julija 2014 (UL 2014, L 217, str. 1), o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu, s katerimi so razveljavljene izvedbene uredbe (EU) št. 83/2011, 687/2011, 1375/2011, 542/2012, 1169/2012, 714/2013 oziroma 125/2014,
                              v delu, v katerem se ti akti nanašajo na Hamas vključno s Hamas-Izz al-Din al-Qassem.

                  —

                  Dokončno odloči o vprašanjih, ki so predmet te pritožbe;

                  —

                  Svetu naloži plačilo vseh stroškov v zadevah T-400/10, T-400/10 RENV, C-79/15 P in v tej zadevi.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

                  1.

                  Prvi pritožbeni razlog se nanaša na kršitev načel v zvezi z razdelitvijo dokaznega bremena glede resničnosti dejstev:

                              —

                              Splošno sodišče je kršilo načela glede razdelitve dokaznega bremena, ki so opredeljena v sodbi Svet/Hamas, C-79/15 P, in je Hamasu naložilo zelo težko, celo nemogoče, dokazno breme;

                              —

                              podredno, Splošno sodišče je kršilo načela glede razdelitve dokaznega bremena s presojo, da Hamas ni konkretno in podrobno izpodbijal dejstev, ki jih je ugotovil Svet;

                              —

                              Splošno sodišče ni izpolnilo svoje obveznosti, da pravno zadostno odgovori na vse argumente, ki jih tožeče stranka navaja glede možnosti, da se ji pripišejo teroristična dejanja.

                  2.

                  Drugi pritožbeni razlog se nanaša na kršitev pravice do učinkovitega sodnega nadzora:

                              —

                              Splošno sodišče pritožniku ni zagotovilo pravice do učinkovitega sodnega nadzora s tem, da ni ugotovilo, da Svet ni dokazal resničnosti dejstev iz njegove obrazložitve;

                              —

                              Splošno sodišče je še nadalje kršilo pravico do učinkovitega sodnega nadzora, čeprav je ukrep procesnega vodstva potrdil, da sporni akti niso temeljili na dovolj trdni dejanski podlagi;

                              —

                              Splošno sodišče je na škodo pritožnika zavrnilo tožbeni razlog napake Sveta v zvezi z resničnostjo dejstev po neuravnoteženem postopku.

                  3.

                  Tretji pritožbeni razlog se nanaša na to, da je Splošno sodišče kršilo člen 1(4) skupnega stališča s tem, da je presodilo, da je bila britanska odločba, na katero se je skliceval Svet, obsodba:

                              —

                              Opredelitev obsodbe, ki jo podaja Splošno sodišče, ni skladna z merili, določenimi v Skupnem stališču 2001/931, in obveznosti obrazložitve aktov odvzame ves pomen;

                              —

                              Splošno sodišče je izhajajoč iz te napačne opredelitve tudi onemogočilo sodni nadzor nad kvalifikacijo dejstev iz nacionalnih odločb.

                  4.

                  Četrti pritožbeni razlog: Splošno sodišče je tožbeni razlog, da Svet ni dovolj upošteval razvoj situacije zaradi poteka časa, lahko zavrnil le s kršitvijo člena 61, drugi odstavek, Statuta Sodišča, z nezakonito nadomestitvijo razlogov in z opiranjem na napačno premiso.

                  5.

                  Peti pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo pri razlagi člena 296 PDEU s tem, da je razsodilo, da so dejstva, ki jih je avtonomno ugotovil Svet, in njihova kvalifikacija podana dovolj natančno in konkretno v obrazložitvi, tako da jih tožeča stranka lahko izpodbija in jih sodišče lahko preizkusi.


title: Zadeva C-126/19 P: Pritožba, ki jo je Svet Evropske unije vložil 15. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti razširjeni senat) z dne 4. decembra 2018 v zadevi T-518/16, Carreras Sequeros in drugi/Komisija

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/31

      Pritožba, ki jo je Svet Evropske unije vložil 15. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti razširjeni senat) z dne 4. decembra 2018 v zadevi T-518/16, Carreras Sequeros in drugi/Komisija
      (Zadeva C-126/19 P)
      (2019/C 131/37)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Pritožnik: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bauer, R. Meyer, agenta)

         Druge stranke v postopku: Francisco Carreras Sequeros, Mariola de las Heras Ojeda, Olivier Maes, Gabrio Marinozzi, Giacomo Miserocchi, Marc Thieme Groen, Evropska komisija, Evropski parlament

         Predlog

      Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  pritožbi ugodi;

                  —

                  zadevo obravnava in tožbo zavrne kot neutemeljeno;

                  —

                  tožečim strankam naloži plačilo stroškov, ki jih je Svet imel v okviru tega postopka.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

                  1.

                  Prvi pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava s strani Splošnega sodišča glede njegove pristojnosti. Razdeljen je na dva dela.

                              —

                              Prvi del se nanaša na predmet tožbe. Svet trdi, da je Splošno sodišče s tem, da je v izreku sodbe „odločbe o zmanjšanju števila dni letnega dopusta [tožečih strank] za leto 2014“ razglasilo za nične, Komisiji implicitno naložilo, da za izvršitev sodbe ponovno določi število dni dopusta, do katerega so bile tožeče stranke upravičene pred spremembo statuta. S tem in ker ni popravilo predmeta tožbe, je Splošno sodišče prekoračilo svojo pristojnost. Če pa tak popravek ni bil mogoč, bi bilo treba tožbo razglasiti za nedopustno.

                              —

                              Z drugim Svet delom trdi, da je Splošno sodišče s tem, da je dopustilo, da tožeče stranke z ugovorom izpodbijajo zakonitost celotne ureditve letnega dopusta iz člena 6 Priloge X h Kadrovskim predpisom, zlasti ureditve, ki se uporablja od leta 2016, in ne le določbe, ki jo je Komisija izvedla v odločbi o določitvi letnega dopusta tožečih strank za leto 2014, kršilo obseg svoje pristojnosti v nasprotju z ustaljeno sodno prakso, v skladu s katero mora biti obseg ugovora nezakonitosti omejen na to, kar je nujno potrebno za rešitev spora, med izpodbijano posamično odločbo in splošnim aktom, na katerega se nanaša ugovor, pa mora obstajati neposredna pravna vez.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava s strani Splošnega sodišča pri ugotovitvi, da zmanjšanje števila dni letnega dopusta, ki je bilo opravljeno z novim členom 6 Priloge X h Kadrovskim predpisom, vpliva na pravico tožečih strank do letnega dopusta.
                  Na prvem mestu je Splošno sodišče s tem, da je presodilo, da se je na direktivo (v obravnavanem primeru Direktivo 2003/88 (1)) v nekaterih primerih mogoče sklicevati proti institucijam, kršilo ustaljeno sodno prakso, v skladu s katero so direktive naslovljene na države članice, ne pa na institucije ali organe Unije, in se zato za določbe direktive ne more šteti, da se z njimi nalagajo obveznosti institucijam v njihovih razmerjih z njihovim osebjem.
                  Na drugem mestu je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker je presodilo, da naj bi bil zakonodajalec zavezan z vsebino Direktive 2003/88, ki je bila navedena v pojasnilih predsedstva k členu 31(2) Listine o temeljnih pravicah.
                  Na tretjem mestu je Splošno sodišče kršilo obseg člena 31(2) Listine o temeljnih pravicah, ker cilj tega člena v nasprotju s tem, kar je razsodilo Splošno sodišče, ni izboljšanje življenjskih in delovnih razmer, ampak zagotovitev ustrezne ravni varstva vseh delavcev v Uniji.
                  Na tretjem mestu je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker je presodilo, da se s členom 6 Priloge X h Kadrovskim predpisom krši pravica do letnega dopusta iz člena 31(2) Listine o temeljnih pravicah, saj so uradniki, napoteni v tretjo državo, upravičeni do skupnega števila dni dopusta, ki krepko presega najmanjše trajanje 20 dni, določeno z Direktivo 2003/88.

                  3.

                  Tretji pritožbeni razlog, naveden podredno, se nanaša na napačno uporabo prava glede upravičenosti domnevne kršitve pravice do dopusta. Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo, ker je presodilo, da utemeljitev izpodbijanega ukrepa ni pomenila ciljev javnega interesa, in ker ni preučilo, ali omejitev pravice do dopusta glede na cilj, ki se mu sledi, ne pomeni nesorazmernega in nedopustnega posega, ki škoduje bistvu tako zagotovljene pravice.

         (1)  Direktiva 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 381).


title: Zadeva C-132/19 P: Pritožba, ki jo je Groupe Canal + vložila 15. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 12. decembra 2018 v zadevi T-873/16, Groupe Canal +/Komisija

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/33

      Pritožba, ki jo je Groupe Canal + vložila 15. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 12. decembra 2018 v zadevi T-873/16, Groupe Canal +/Komisija
      (Zadeva C-132/19 P)
      (2019/C 131/38)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Pritožnica: Groupe Canal + (zastopniki: P. Wilhelm, P. Gassenbach, O. de Juvigny, odvetniki)

         Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Francoska republika, Union des producteurs de cinéma (UPC), C More Entertainment AB, European Film Agency Directors - EFAD's, Evropska potrošniška organizacija (BEUC)

         Predlog

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sodbo Splošnega sodišča z dne 12. decembra 2018 v zadevi T-873/16 razveljavi v delu, v katerem je bila zavrnjena tožba, ki jo je skupina Groupe Canal + vložila za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije z dne 26. julija 2016 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP (Zadeva AT.40023 – Čezmejni dostop do plačljive televizije), in v katerem je bilo pritožnici naloženo plačilo stroškov;

                  —

                  Sklep Komisije z dne 26. julija 2016 v navedeni zadevi AT.40023 razglasi za ničen;

                  —

                  Evropski komisiji naloži plačilo vseh stroškov.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Skupina GCP s prvim pritožbenim razlogom trdi, da Splošno sodišče ni moglo zavrniti obstoja zlorabe pooblastil, ki ga je Komisija storila s tem, da je z zavezami dosegla konec geografskega blokiranja, čeprav Uredba (EU) št. 2018/302 (1) izrecno določa, da za avdiovizualne vsebine lahko veljajo geografske omejitve.
      Skupina GCP z drugim pritožbenim razlogom zatrjuje, da je Splošno sodišče kršilo postopek in načelo kontradiktornosti, ker stranke na obravnavi niso razpravljale o nobeni od trditev glede uporabe člena 101(3) PDEU. Splošno sodišče zato ni spoštovalo pravice skupine GCP do obrambe.
      S tretjim pritožbenim razlogom Skupina GCP trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo v zvezi z obveznostjo obrazložitve, ker ni odgovorilo na tožbeni razlog, da Komisija ni upoštevala francoskega gospodarskega in pravnega okvira spornih klavzul. Sodba temelji na napačni predpostavki in ne upošteva posebnega gospodarskega in pravnega okvira kinematografskega sektorja ter je v nasprotju s sodno prakso Sodišča, ki je izrecno razsodilo, da so lahko sporne klavzule v kinematografskem sektorju povsem veljavne.
      Skupina GCP s četrtim pritožbenim razlogom trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo v zvezi z razlago člena 9 Uredbe št. 1/2003 (2) in točke 128 Obvestila Komisije o dobrih praksah za izvajanje postopkov v zvezi s členoma 101 in 102 PDEU, zaradi česar je kršilo načeli sorazmernosti in spoštovanja pravic tretjih oseb. Skrbi glede konkurence, ki jih je v predhodni oceni izrazila Komisija, so se namreč nanašale zgolj na ozemlje Združenega kraljestva in Irske, glede Francije pa konkurenčni položaj sploh ni bil preučen. Poleg tega je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker je na eni strani štelo, da sklep Komisije ne pomeni posega v pogodbeno svobodo skupine GCP, in na drugi, da ne posega v možnost skupine GCP, da sproži postopek pri nacionalnem sodišču, da bi dosegla ugotovitev združljivosti klavzul s členom 101(1) PDEU, čeprav iz sodne prakse Sodišča izhaja, da nacionalno sodišče ne sme spregledati sklepa, sprejetega na podlagi člena 9 Uredbe (EU) št. 1/2003, in priložene predhodne ocene.

         (1)  Uredba (EU) 2018/302 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. februarja 2018 o naslovitvi neupravičenega geografskega blokiranja in drugih oblik diskriminacije na podlagi državljanstva, kraja prebivališča ali kraja sedeža strank na notranjem trgu ter o spremembi uredb (ES) št. 2006/2004 in (EU) 2017/2394 ter Direktive 2009/22/ES (UL L 601, str. 1).

         (2)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205, in popravek v UL 2015, L 100, str. 81).


title: Zadeva C-160/19 P: Pritožba, ki jo je Comune di Milano vložila 22. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji razširjeni senat) z dne 13. decembra 2018 v zadevi T-167/13, Comune di Milano/Evropska komisija

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/34

      Pritožba, ki jo je Comune di Milano vložila 22. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji razširjeni senat) z dne 13. decembra 2018 v zadevi T-167/13, Comune di Milano/Evropska komisija
      (Zadeva C-160/19 P)
      (2019/C 131/39)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranki

         Pritožnica: Comune di Milano (zastopniki: A. Mandarano, E. Barbagiovanni, S. Grassani, avvocati)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija

         Predlog

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 13. decembra 2018, T-167/13, Comune di Milano/Komisija;

                  —

                  razglasi ničnost sklepa Komisije (EU) 2015/1225 z dne 19. decembra 2012 o kapitalskih vložkih SEA SpA v družbo SEA Handling SpA (zadeva SA.21420 (C 14/10) (ex NN 25/10));

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški v zvezi s postopkom za izdajo začasne odredbe v zadevi T-167/13 R.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Splošno sodišče je z izpodbijano sodbo zavrnilo ničnostno tožbo, ki jo je vložila Comune zoper zgoraj navedeni sklep Komisije.
      Comune di Milano v podporo svoje pritožbe navaja štiri pritožbene razloge, s katerimi trdi, da je Splošno sodišče kršilo člen 107 PDEU in da v tej zadevi ni ukrepov, ki bi jih bilo mogoče opredeliti kot državne pomoči.
      Comune di Milano s prvim pritožbenim razlogom izpodbija, da naj bi bila pri domnevnih ukrepih pomoči uporabljena „državna sredstva“, in, po drugi strani navaja, da „test“ pripisljivosti, ki ga je izdelalo Splošno sodišče, ni združljivo z načeli iz sodne prakse Skupnosti.
      Z drugim pritožbenim razlogom Comune di Milano uveljavlja, da je Splošno sodišče z dveh vidikov kršilo načela za dokazovanje pripisljivosti, namreč z neenakim obravnavanjem glede dokaza in neobstojem dokaza v „diakroničnem smislu“.
      Comune di Milano s tretjim pritožbenim razlogom zatrjuje, da je Splošno sodišče izkrivilo dejstva in dokaze pri presoji indicev, ki jih je Komisija predložila v podporo domnevni pripisljivosti Comune di Milano.
      S četrtim pritožbenim razlogom Comune di Milano z več vidikov izpodbija celotno presojo Splošnega sodišča v zvezi z uporabo merila zasebnega vlagatelja, ki deluje v tržnem gospodarstvu (tako imenovani MEIP), s strani Komisije in ugotovitvami iz sodbe.


title: Zadeva C-167/19 P: Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 22. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 12. decembra 2018 v zadevi T-683/15, Freistaat Bayern/Evropska komisija

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/35

      Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 22. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 12. decembra 2018 v zadevi T-683/15, Freistaat Bayern/Evropska komisija
      (Zadeva C-167/19 P)
      (2019/C 131/40)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: K. Herrmann, T. Maxian Rusche, P. Němečková, agenti)

         Druga stranka v postopku: Freistaat Bayern

         Predlog

      Komisija predlaga, naj se:

                  —

                  izpodbijana sodba razveljavi;

                  —

                  prvi tožbeni razlog iz tožbe pred Splošnim sodiščem razglasi za neutemeljenega;

                  —

                  zadeva vrne Splošnemu sodišču, da preuči druge tožbene razloge;

                  —

                  tožeči stranki v postopku na prvi stopnji naloži stroške tega postopka ter pritožbenega postopka oziroma, podredno, v primeru vrnitve zadeve Splošnemu sodišču v ponovno odločanje, pridrži odločitev v zvezi s stroški postopka na prvi stopnji in pritožbenim postopkom.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

         Prvi pritožbeni razlog:

      Splošno sodišče je v točkah od 60 do 67 izpodbijane sodbe pri opredelitvi zahtev, ki morajo veljati za vsebino sklepa o začetku postopka, napačno razlagalo in uporabilo člen 108(2) PDEU in člen 6(1) Uredbe št. 659/1999 (1) ter iz njiju izhajajočo sodno prakso Sodišča Unije: vir financiranja pomoči je v sklepu o začetku postopka določen le izjemoma in v posebnih okoliščinah.

         Drugi pritožbeni razlog:

      Splošno sodišče je v točkah od 53 do 58 in 62 izpodbijane sodbe napačno razlagalo sklep o začetku postopka in pri tem ni podalo obrazložitve ter ni odgovorilo na trditve Komisije; dejansko naj bi sklep o začetku postopka vključeval proračunsko financiranje.

         Tretji pritožbeni razlog:

      Splošno sodišče je v točkah 70 in 71 izpodbijane sodbe napačno razlagalo člen 263, drugi odstavek, PDEU in iz njega izhajajočo sodno prakso Sodišča Unije, s tem, da je izhajalo iz dejstva, da gre pri pravicah do sodelovanja tretjih strank za bistveno postopkovno zahtevo v smislu člena 263, drugi odstavek, PDEU.

         Četrti pritožbeni razlog

      Splošno sodišče je v točkah od 72 do 75 izpodbijane sodbe napačno razlagalo pravico do sodelovanja iz člena 108(2) in (3) PDEU ter člena 6(1) Uredbe št. 659/1999, vključno s sodno prakso sodišča Unije o posledicah kršitve pravice do sodelovanja, s tem, da je ugotovilo, da bi lahko odgovor zainteresiranih strank na vprašanje, ali proračunsko financiranje pomeni državno pomoč, spremenil izid postopka. V tem okviru je Splošno sodišče napačno razlagalo tudi pojem državnega sredstva iz člena 107(1) PDEU in pojma obstoječe pomoči iz člena 108(1) PDEU ter izkrivilo dejstva ugotovljena v izpodbijanem sklepu, ki so mu bila predložena, in ni obravnavalo trditev, ki jih je Komisija predložila Splošnemu sodišču.

         (1)  Uredba Sveta (ES) 659/1999 dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 8, zvezek 1, str. 339).


title: Zadeva C-171/19 P: Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 22. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 12. decembra 2018 v združenih zadevah T-722/15, T-723/15 in T-724/15, Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns e.V. in drugi/Evropska komisija

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/36

      Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 22. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 12. decembra 2018 v združenih zadevah T-722/15, T-723/15 in T-724/15, Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns e.V. in drugi/Evropska komisija
      (Zadeva C-171/19 P)
      (2019/C 131/41)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranke

         Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: K. Herrmann, T. Maxian Rusche, P. Němečková, agenti)

         Druge stranke v postopku: Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns e.V., Genossenschaftsverband Bayern e.V., Verband der Bayerischen Privaten Milchwirtschaft e.V.

         Predlog

      Komisija Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi izpodbijano sodbo;

                  —

                  prvi tožbeni razlog pred Splošnim sodiščem razglasi za neutemeljen;

                  —

                  glede drugih tožbenih razlogov zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču;

                  —

                  tožečim strankam postopka na prvi stopnji naloži plačilo stroškov prvostopenjskega postopka in pritožbenega postopka, oziroma, podredno, če bo zadeva vrnjena v razsojanje Splošnemu sodišču, pridrži odločitev o stroških prvostopenjskega postopka in pritožbenega postopka do izreka sodbe.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

         Prvi pritožbeni razlog:

      Splošno sodišče naj bi v točkah od 56 do 64 izpodbijane sodbe, pri opredelitvi zahtev, ki jih mora izpolnjevati vsebina sklepa o začetku postopka, napačno uporabilo pravo pri razlagi in uporabi člena 108(2) PDEU, člena 6(1) Uredbe št. 659/1999 (1) ter s tem povezane sodne prakse Evropske unije: vir financiranja pomoči je v sklepu o začetku postopka naveden le izjemoma in v posebnih okoliščinah.

         Drugi pritožbeni razlog:

      Splošno sodišče naj bi v točkah od 47 do 53 in 56 izpodbijane sodbe napačno razlagalo sklep o začetku postopka in s tem ni podalo zadostne obrazložitve in ni odgovorilo na trditve Komisije; sklep o začetku postopka dejansko zajema metodo financiranja iz proračunskih sredstev.

         Tretji pritožbeni razlog:

      Splošno sodišče naj bi v točkah od 66 do 68 izpodbijane sodbe napačno uporabilo pravo v zvezi z razlago člena 263, drugi odstavek, PDEU in sodne prakse Evropske unije, s tem da je ugotovilo, da pravice tretjih do sodelovanja pomenijo bistveno postopkovno zahtevo v smislu člena 263, drugi odstavek, PDEU.

         Četrti pritožbeni razlog

      Splošno sodišče naj bi v točkah od 70 do 72 izpodbijane sodbe napačno razlagalo pravico do sodelovanja v smislu člena 108(2) in (3) PDEU ter člena 6(1) Uredbe št. 659/1999 skupaj s sodno prakso sodišč Unije v zvezi s posledicami kršitve pravice do sodelovanja, s tem da je ugotovilo, da bi izjava zainteresiranih strank v zvezi z vprašanjem ali proračunska sredstva pomenijo državna sredstva, lahko spremenila rezultat postopka. Splošno sodišče je v zvezi s tem tudi napačno razlagalo pojem državnih sredstev iz člena 107(1) PDEU, izkrivilo dejstva, ki so bila ugotovljena v izpodbijanem sklepu in ki so bila predstavljena pred njim, in ni preučilo trditev, ki jih je Komisija navedla pred Splošnim sodiščem.

         (1)  Uredba Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 339).


title: Zadeva T-292/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. februarja 2019 – Vakakis kai Synergates/Komisija (Nepogodbena odgovornost — Javna naročila storitev — Postopek za oddajo javnega naročila — Konflikt interesov — Dolžnost skrbnega ravnanja — Izguba priložnosti — Odškodnina)

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/38

      Sodba Splošnega sodišča z dne 12. februarja 2019 – Vakakis kai Synergates/Komisija
      (Zadeva T-292/15) (1)

      (Nepogodbena odgovornost - Javna naročila storitev - Postopek za oddajo javnega naročila - Konflikt interesov - Dolžnost skrbnega ravnanja - Izguba priložnosti - Odškodnina)
      (2019/C 131/42)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Vakakis kai Synergates – Symvouloi gia Agrotiki Anaptixi AE Meleton, nekdanja Vakakis International – Symvouloi gia Agrotiki Anaptixi AE (Atene, Grčija) (zastopniki: B. O’Connor, solicitor, S. Gubel in E. Bertolotto, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: F. Erlbacher, E. Georgieva in L. Baumgart, agenti)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 268 PDEU za nadomestitev škode, ki naj bi tožeči stranki nastala zaradi nepravilnosti, ki naj bi jih Komisija storila v okviru javnega razpisa „Krepitev sistema za varnost živil v Albaniji“ (EuropeAid/129820/C/SER/AL).

         Izrek

                  1.

                  Znesek odškodnine, ki jo Evropska komisija dolguje družbi Vakakis kai Synergates – Symvouloi gia Agrotiki Anaptixi AE Meleton na podlagi sodbe z dne 28. februarja 2018, Vakakis kai Synergates/Komisija (T-292/15), znaša 234 353 EUR, povečan za zamudne obresti od 28. februarja 2018 do popolnega plačila po obrestni meri, ki jo določi Evropska centralna banka (ECB) za operacije glavnega refinanciranja, povečani za dve odstotni točki.

                  2.

                  Komisiji se naloži plačilo stroškov, nastalih na podlagi postopka, v katerem je bila izdana sodba z dne 28. februarja 2018, Vakakis kai Synergates/Komisija (T-292/15).

                  3.

                  Vsaka stranka nosi svoje stroške, kar zadeva postopek po izdani sodbi z dne 28. februarja 2018, Vakakis kai Synergates/Komisija (T-292/15).

         (1)  UL C 294, 7.9.2015.


title: Zadeva T-679/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 26. februarja 2019 – Athletic Club/Komisija (Državne pomoči — Pomoč, ki so jo španski organi dodelili nekaterim profesionalnim nogometnim klubom — Preferenčna davčna stopnja za dohodke, ki se uporabi za klube, ki se lahko sklicujejo na status nepridobitne organizacije — Sklep, s katerim je pomoč razglašena za nezdružljivo z notranjim trgom — Ničnostna tožba — Pravni interes — Dopustnost — Poddržavni ukrep — Selektivnost — Izkrivljanje konkurence — Vpliv na trgovino med državami članicami — Sprememba obstoječe pomoči — Obveznost obrazložitve)

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/40

      Sodba Splošnega sodišča z dne 26. februarja 2019 – Athletic Club/Komisija
      (Zadeva T-679/16) (1)

      (Državne pomoči - Pomoč, ki so jo španski organi dodelili nekaterim profesionalnim nogometnim klubom - Preferenčna davčna stopnja za dohodke, ki se uporabi za klube, ki se lahko sklicujejo na status nepridobitne organizacije - Sklep, s katerim je pomoč razglašena za nezdružljivo z notranjim trgom - Ničnostna tožba - Pravni interes - Dopustnost - Poddržavni ukrep - Selektivnost - Izkrivljanje konkurence - Vpliv na trgovino med državami članicami - Sprememba obstoječe pomoči - Obveznost obrazložitve)
      (2019/C 131/44)
      Jezik postopka: španščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Athletic Club (Bilbao, Španija) (zastopnika: E. Lucas Murillo de la Cueva in J.M. Luís Carrasco, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: G. Luengo, B. Stromsky in P. Němečková, agenti)

         Predmet

      S predlogom, ki temelji na členu 263 PDEU, se želi razglasiti ničnosti členov 1, 4 in 5 Sklepa Komisije (EU) 2016/2391 z dne 4. julija 2016 o državni pomoči SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), ki jo je Španija odobrila nekaterim nogometnim klubom (UL 2016, L 357, str. 1), v delu, ki se nanaša na tožečo stranko.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Athletic Club se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 419, 14.11.2016.


title: Zadeva T-903/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. februarja 2019 – RE/Komisija (Osebni podatki — Varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov — Pravica do dostopa do teh podatkov — Uredba (ES) št. 45/2001 — Zavrnitev dostopa — Ničnostna tožba — Elektronsko sporočilo, ki se nanaša na predhodno delno zavrnitev dostopa brez ponovne preučitve — Pojem izpodbojnega akta v smislu člena 263 PDEU — Pojem izključno potrditvenega akta — Uporaba na področju dostopa do osebnih podatkov — Nova in bistvena dejstva — Pravni interes — Dopustnost — Obveznost obrazložitve)

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/40

      Sodba Splošnega sodišča z dne 14. februarja 2019 – RE/Komisija
      (Zadeva T-903/16) (1)

      (Osebni podatki - Varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov - Pravica do dostopa do teh podatkov - Uredba (ES) št. 45/2001 - Zavrnitev dostopa - Ničnostna tožba - Elektronsko sporočilo, ki se nanaša na predhodno delno zavrnitev dostopa brez ponovne preučitve - Pojem izpodbojnega akta v smislu člena 263 PDEU - Pojem izključno potrditvenega akta - Uporaba na področju dostopa do osebnih podatkov - Nova in bistvena dejstva - Pravni interes - Dopustnost - Obveznost obrazložitve)
      (2019/C 131/45)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: RE (zastopnik: S. Pappas, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: H. Kranenborg in D. Nardi, agenta)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti dopisa direktorja Direktorata za varnost Generalnega direktorata Komisije za človeške vire in varnost z dne 12. oktobra 2016 v delu, v katerem je bila z njim zavrnjena zahteva tožeče stranke za dostop do nekaterih njenih osebnih podatkov.

         Izrek

                  1.

                     Dopis direktorja Direktorata za varnost Generalnega direktorata Evropske komisije za človeške vire in varnost z dne 12. oktobra 2016 v delu, v katerem je bila z njim zavrnjena zahteva osebe RE z dne 21. septembra 2016 za dostop do nekaterih njenih osebnih podatkov, se razglasi za ničen.

                  2.

                     Komisiji se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 53, 20.2.2017.


title: Zadeva T-91/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. februarja 2019 – L/Parlament (Javni uslužbenci — Akreditirani parlamentarni pomočniki — Bolniški dopust — Bolniški dopust izven kraja zaposlitve — Neodobrena odsotnost — Člen 60 Kadrovskih predpisov — Dolžnost skrbnega ravnanja — Načelo dobrega upravljanja)

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/41

      Sodba Splošnega sodišča z dne 14. februarja 2019 – L/Parlament
      (Zadeva T-91/17) (1)

      (Javni uslužbenci - Akreditirani parlamentarni pomočniki - Bolniški dopust - Bolniški dopust izven kraja zaposlitve - Neodobrena odsotnost - Člen 60 Kadrovskih predpisov - Dolžnost skrbnega ravnanja - Načelo dobrega upravljanja)
      (2019/C 131/46)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: L (zastopnik: I. Coutant Peyre, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropski parlament (zastopnika: M. Windisch in Í. Ní Riagáin Düro, agenta)

         Predmet

      Predlog temelji na členu 270 PDEU in se nanaša na razglasitev ničnosti odločbe Evropskega parlamenta z dne 31. avgusta 2016 o nekaterih neodobrenih odsotnostih tožeče stranke.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Osebi L se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 32, 29.1.2018.


title: Zadeva T-366/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. februarja 2019 – Poljska/Komisija (ESPR — Zavrnitev potrditve finančnega prispevka za velik projekt — Člen 41(1) Uredbe (ES) št. 1083/2006 — Ocena skladnosti velikega projekta s prednostnimi nalogami operativnega programa — Člen 41(2) Uredbe št. 1083/2006 — Prekoračitev roka)

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/42

      Sodba Splošnega sodišča z dne 14. februarja 2019 – Poljska/Komisija
      (Zadeva T-366/17) (1)

      (ESPR - Zavrnitev potrditve finančnega prispevka za velik projekt - Člen 41(1) Uredbe (ES) št. 1083/2006 - Ocena skladnosti velikega projekta s prednostnimi nalogami operativnega programa - Člen 41(2) Uredbe št. 1083/2006 - Prekoračitev roka)
      (2019/C 131/47)
      Jezik postopka: poljščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Republika Poljska (zastopnik: B. Majczyna, agent)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: B.-R. Killmann, A. Kyratsou et M. Siekierzyńska, agenti)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 za razglasitev ničnosti Sklepa Komsiije C(2017) 1904 final z dne 23. marca 2017 o zavrnitvi finančne pomoči iz Evropskega sklada za regionalni razvoj (ESPR) Republiki Poljski za velik projekt „Zagon proizvodnje nove generacije dizelskih motorjev s strani Volkswagen Motor Polska“, ki je del prednstne osi IV operativnega programa „Inovativno gospodarstvo“.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Republiki Poljski se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 249, 31.7.2017.


title: Zadeva T-34/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. februarja 2019 – Giove Gas/EUIPO – Primagaz (KALON AL CENTRO DELLA FAMIGLIA) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Evropske unije KALON AL CENTRO DELLA FAMIGLIA — Prejšnja besedna znamka Evropske unije CALOON — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/42

      Sodba Splošnega sodišča z dne 14. februarja 2019 – Giove Gas/EUIPO – Primagaz (KALON AL CENTRO DELLA FAMIGLIA)
      (Zadeva T-34/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije KALON AL CENTRO DELLA FAMIGLIA - Prejšnja besedna znamka Evropske unije CALOON - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)
      (2019/C 131/48)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Giove Gas Srl (Tarquinia, Italija) (zastopnika: A. Bergonzini in F. Dinelli, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika J. Crespo Carrillo in H. O'Neill, agenta)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe pri EUIPO, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Compagnie des gaz de pétrole Primagaz (Pariz, Francija) (zastopnik: D. Régnier, odvetnik)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 27. novembra 2017 (zadeva R 1271/2017-2), v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Compagnie des gaz de pétrole Primagaz in Giove Gas.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Giove Gas Srl se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 182, 28.5.2018.


title: Zadeva T-63/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. februarja 2019 – Torro Entertainment/EUIPO – Grupo Osborne (TORRO Grande MEAT IN STYLE) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Evropske unije TORRO Grande MEAT IN STYLE — Prejšnje besedne znamke Evropske unije TORO — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 — Obveznost obrazložitve — Člen 94(1), prvi stavek, Uredbe 2017/1001 — Dolžnost skrbnega ravnanja — Člen 95(1) Uredbe 2017/1001)

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/43

      Sodba Splošnega sodišča z dne 14. februarja 2019 – Torro Entertainment/EUIPO – Grupo Osborne (TORRO Grande MEAT IN STYLE)
      (Zadeva T-63/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije TORRO Grande MEAT IN STYLE - Prejšnje besedne znamke Evropske unije TORO - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 - Obveznost obrazložitve - Člen 94(1), prvi stavek, Uredbe 2017/1001 - Dolžnost skrbnega ravnanja - Člen 95(1) Uredbe 2017/1001)
      (2019/C 131/49)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Torro Entertainment (Plovdiv, Bolgarija) (zastopnik: A. Kostov, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: J. Crespo Carrillo in D. Walicka, agenta)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe EUIPO: Grupo Osborne, SA (El Puerto de Santa María, Španija)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 20. decembra 2017 (zadeva R 1776/2017-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Grupo Osborne in Torro Entertainment.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Družbi Torro Entertainment Ltd se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 134, 16.4.2018.


title: Zadeva T-123/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. februarja 2019 – Bayer Intellectual Property/EUIPO (upodobitev srca) (Znamka Evropske unije — Prijava figurativne znamke Evropske unije, ki upodablja srce — Absolutni razlog za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Člen 7(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/44

      Sodba Splošnega sodišča z dne 14. februarja 2019 – Bayer Intellectual Property/EUIPO (upodobitev srca)
      (Zadeva T-123/18) (1)

      (Znamka Evropske unije - Prijava figurativne znamke Evropske unije, ki upodablja srce - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001)
      (2019/C 131/50)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Bayer Intellectual Property GmbH (Bonheim am Rhein, Nemčija) (zastopnika: V. von Bomhard in J. Fuhrmann, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopniki: A. Graul, S. Hanne in D. Walicka, agenti)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo prvega odbora EUIPO za pritožbe z dne 7. decembra 2017 (zadeva R 145/2017-1) v zvezi z zahtevo za registracijo figurativnega znaka, ki upodablja srce, kot znamke Evropske unije.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Družba Bayer Intellectual Property GmbH nosi stroške.

         (1)  UL C 142, 23.4.2018.


title: Zadeva T-524/16 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 15. februarja 2019 – Aresu/Komisija (Izdaja začasne odredbe — Javni uslužbenci — Uradniki — Sprememba Kadrovskih predpisov z dne 1. januarja 2014 — Znižano število dni letnega dopusta — Nadomestitev potovalnega časa z dopustom za obisk doma — Predlog za izdajo začasne odredbe — Neobstoj nujnosti)

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/45

      Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 15. februarja 2019 – Aresu/Komisija
      (Zadeva T-524/16 R)
      (Izdaja začasne odredbe - Javni uslužbenci - Uradniki - Sprememba Kadrovskih predpisov z dne 1. januarja 2014 - Znižano število dni letnega dopusta - Nadomestitev potovalnega časa z dopustom za obisk doma - Predlog za izdajo začasne odredbe - Neobstoj nujnosti)
      (2019/C 131/52)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Antonio Aresu (Bruselj, Belgija) (zastopnik: M. Velardo, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: G. Gattinara in F. Simonetti, agenta)

         Intervenienti v podporo tožene stranke: Evropski parlament (zastopnika: E. Taneva in M. Ecker, agenta) in Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bauer in R. Meyer, agenta)

         Predmet

      Predlog na podlagi členov 278 in 279 PDEU za, prvič, zadržanje izvršitve odločbe o znižanju števila dni dodatnega dopusta, do katerega je upravičena tožeča stranka, s pet na dva in pol na podlagi člena 7 Priloge V h Kadrovskim predpisom za uradnike Evropske unije, kako so bili spremenjeni z Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta (EU, Euratom) št. 1023/2013 z dne 22. oktobra 2013 (UL 2013, L 287, str. 15), in drugič, sprejetje začasnih ukrepov, s katerimi bi se tožeči stranki omogočilo, da je še naprej – začasno – upravičena do enakega števila dodatnega dopusta, kot je bila iz naslova potovalnega časa upravičena pred 1. januarjem 2014, in sicer retroaktivno od 1. januarja 2014 do izdaje odločbe v zadevi v glavni stvari ali do upokojitve tožeče stranke, če do nje pride pred razglasitvijo odločbe.

         Izrek

                  1.

                     Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

                  2.

                     Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva T-768/17: Sklep Splošnega sodišča z dne 14. februarja 2019 – Comprojecto-Projectos e Construções in drugi/ECB (Tožba zaradi nedelovanja, ničnostna tožba in odškodninska tožba — Ekonomska in monetarna politika — Nadzor nad kreditnimi institucijami — Nezakonita dejanja, ki naj bi jih storile nekatere portugalske kreditne institucije — Implicitna zavrnitev poziva k delovanju, naslovljenega na ECB — Očitna delna nedopustnost — Očitna delna nepristojnost — Tožba, ki je delno očitno neutemeljena)

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/46

      Sklep Splošnega sodišča z dne 14. februarja 2019 – Comprojecto-Projectos e Construções in drugi/ECB
      (Zadeva T-768/17) (1)

      (Tožba zaradi nedelovanja, ničnostna tožba in odškodninska tožba - Ekonomska in monetarna politika - Nadzor nad kreditnimi institucijami - Nezakonita dejanja, ki naj bi jih storile nekatere portugalske kreditne institucije - Implicitna zavrnitev poziva k delovanju, naslovljenega na ECB - Očitna delna nedopustnost - Očitna delna nepristojnost - Tožba, ki je delno očitno neutemeljena)
      (2019/C 131/53)
      Jezik postopka: portugalščina

         Stranke

         Tožeče stranke: Comprojecto-Projectos e Construções, Lda (Lizbona, Portugalska), Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo (Lizbona), Julião Maria Gomes de Azevedo (Lizbona), Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo (Lizbona) (zastopnik: M. Ribeiro, odvetnica)

         Tožena stranka: Evropska centralna banka (zastopnika: C. Hernández Saseta in P. Ferreira Jorge, agenta)

         Predmet

      Prvič, predlog temelji na členu 265 PDEU in se nanaša na ugotovitev, da ECB nezakonito ni ukrepala zoper portugalsko kreditno institucijo v okviru preprečevanja uporabe finančnega sistema za pranje denarja, drugič, predlog temelji na členu 263 PDEU in se nanaša na razglasitev ničnosti odločbe ECB o neukrepanju ter tretjič, predlog temelji na členu 268 PDEU in se nanaša na pridobitev odškodnine za škodo, ki naj bi nastala tožečim strankam zaradi tega neukrepanja.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Comprojecto-Projectos e Construções, Lda, M. Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo in Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 52, 12.2.2018.


title: Zadeva T-817/17: Sklep Splošnega sodišča z dne 8. februarja 2019 – Schokker/EASA (Javni uslužbenci — Pogodbeni uslužbenci — EASA - Zaposlovanje — Izbirni postopek- Vpis tožeče stranke na rezervni seznam — Umik ponudbe za delo, naslovljene na tožečo stranko — Odgovornost — Neobstoj nezakonitega ravnanja EASA — Tožba, ki je očitno brez pravne podlage)

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/47

      Sklep Splošnega sodišča z dne 8. februarja 2019 – Schokker/EASA
      (Zadeva T-817/17) (1)

      (Javni uslužbenci - Pogodbeni uslužbenci - EASA - Zaposlovanje - Izbirni postopek- Vpis tožeče stranke na rezervni seznam - Umik ponudbe za delo, naslovljene na tožečo stranko - Odgovornost - Neobstoj nezakonitega ravnanja EASA - Tožba, ki je očitno brez pravne podlage)
      (2019/C 131/54)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Boudewijn Schokker (Hoofddorp, Nizozemska) (zastopnika: S. Orlandi in T. Martin, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska agencija za varnost v letalstvu (zastopniki: S. Rostren in F. Pavesi, agentki, skupaj z D. Waelbroeckom in A. Duron, odvetnikoma)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 270 PDEU na povračilo škode, ki naj bi tožeči stranki nastala zaradi nepravilnega ravnanja EASA med izbirnim postopkom za zaposlitev pogodbenega uslužbenca.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Boudewijn Schokker nosi stroške postopka.

         (1)  UL C 63, 19.2.2018.


title: Zadeva T-125/18: Sklep Splošnega sodišča z dne 14. februarja 2019 – Associazione GranoSalus/Komisija (Ničnostna tožba — Fitofarmacevtska sredstva — Aktivna snov „glifosat“ — Obnovitev vključitve v Prilogo k Uredbi (EU) št. 540/2011 — Neobstoj posamičnega nanašanja — Predpis, ki zajema izvedbene ukrepe — Nedopustnost)

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/48

      Sklep Splošnega sodišča z dne 14. februarja 2019 – Associazione GranoSalus/Komisija
      (Zadeva T-125/18) (1)

      (Ničnostna tožba - Fitofarmacevtska sredstva - Aktivna snov „glifosat“ - Obnovitev vključitve v Prilogo k Uredbi (EU) št. 540/2011 - Neobstoj posamičnega nanašanja - Predpis, ki zajema izvedbene ukrepe - Nedopustnost)
      (2019/C 131/55)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Associazione Nazionale GranoSalus – Liberi Cerealicoltori & Consumatori (Associazione GranoSalus) (Foggia, Italija) (zastopnik: G. Dalfino, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: F. Castillo de la Torre, D. Bianchi, G. Koleva in I. Naglis, agenti)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2017/2324 z dne 12. decembra 2017 o podaljšanju odobritve aktivne snovi glifosat v skladu z Uredbo (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet ter o spremembi Priloge k Izvedbeni uredbi Komisije (EU) št. 540/2011 (UL 2017, L 333, str. 10).

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrže kot nedopustna.

                  2.

                     Postopek s predlogi za intervencijo Helm AG, Monsanto Europe NV/SA, Monsanto Company, Nufarm GmbH & Co. KG, Nufarm, Albaugh Europe Sàrl, Albaugh UK Ltd, Albaugh TKI d.o.o. in Barclay Chemicals Manufacturing Ltd se ustavi.

                  3.

                     Associazione Nazionale GranoSalus – Liberi Cerealicoltori & Consumatori (Associazione GranoSalus) nosi svoje stroške in stroške Evropske komisije.

                  4.

                     Helm, Monsanto Europe, Monsanto, Nufarm GmbH & Co. KG, Nufarm, Albaugh Europe, Albaugh UK, Albaugh TKI in Barclay Chemicals Manufacturing nosijo svoje stroške, povezane s predlogi za intervencijo.

         (1)  UL C 152, 30.4.2018.


title: Zadeva T-258/18: Sklep Splošnega sodišča z dne 14. februarja 2019 – Brunke/Komisija (Tožba zaradi nedelovanja — Rok za vložitev tožbe — Začetek — Neobstoj poziva k ukrepanju — Drug poziv k ukrepanju — Očitna nedopustnost — Ugotovitveni zahtevek — Predlog za izdajo odredb — Očitna nepristojnost)

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/50

      Sklep Splošnega sodišča z dne 14. februarja 2019 – Brunke/Komisija
      (Zadeva T-258/18) (1)

      (Tožba zaradi nedelovanja - Rok za vložitev tožbe - Začetek - Neobstoj poziva k ukrepanju - Drug poziv k ukrepanju - Očitna nedopustnost - Ugotovitveni zahtevek - Predlog za izdajo odredb - Očitna nepristojnost)
      (2019/C 131/58)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Lothar Brunke (Berlin, Nemčija) (zastopnik: A. Schniebel, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: G. Braun in H. Støvlbæk, agenta)

         Predmet

      Primarno, predlog za „ugotovitev diskriminatornega učinka“Direktive 2005/36/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij (UL 2005, L 255, str. 22) in podredno, prvič, predlog, ki je v bistvu usmerjen na izdajo odredbe proti Komisije, in drugič, predlog na podlagi člena 265 PDEU za ugotovitev, da je Komisija nezakonito opustila odločanje na podlagi dopisov tožeče stranke z dne 6. junija in 27. decembra 2017.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrže deloma zaradi očitne nepristojnosti Splošnega sodišča za odločanje o njej in deloma kot očitno nedopustna.

                  2.

                     Postopek v zvezi s predlogoma Sveta Evropske unije in Evropskega parlamenta za intervencijo se ustavi.

                  3.

                     Lothar Brunke nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

                  4.

                     Svet nosi svoje stroške v zvezi s svojim predlogom za intervencijo.

                  5.

                     Evropski parlament nosi svoje stroške v zvezi s svojim predlogom za intervencijo.

         (1)  UL C 276, 6.8.2018.


title: Zadeva T-376/18: Sklep Splošnega sodišča z dne 8. februarja 2019 – Front Polisario/Svet (Ničnostna tožba — Mednarodni sporazumi — Sporazum med Evropsko unijo in Marokom o partnerstvu v ribiškem sektorju — Sklep o pooblastilu za začetek pogajanj med Unijo in Marokom o spremembi sporazuma o partnerstvu — Neobstoj neposrednega nanašanja — Nedopustnost)

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/50

      Sklep Splošnega sodišča z dne 8. februarja 2019 – Front Polisario/Svet
      (Zadeva T-376/18) (1)

      (Ničnostna tožba - Mednarodni sporazumi - Sporazum med Evropsko unijo in Marokom o partnerstvu v ribiškem sektorju - Sklep o pooblastilu za začetek pogajanj med Unijo in Marokom o spremembi sporazuma o partnerstvu - Neobstoj neposrednega nanašanja - Nedopustnost)
      (2019/C 131/59)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Front populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et du Rio de oro (Front Polisario) (zastopnik: G. Devers, odvetnik)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: A. de Elera-San Miguel Hurtado in F. Naert, agenta)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti sklepa Sveta z dne 16. aprila 2018 o pooblastitvi Komisije, da v imenu Evropske unije začne pogajanja za spremembo Sporazuma o partnerstvu v ribiškem sektorju in sklenitev protokola, s katerim se ta sporazum izvaja.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrže kot nedopustna.

                  2.

                     Postopek v zvezi s predlogoma za intervencijo Francoske republike in Evropske komisije se ustavi.

                  3.

                     Front populaire pour la libération de la Saguia-el-Hamra et du Rio de Oro (Front Polisario) poleg svojih stroškov nosi tudi stroške Sveta Evropske unije.

                  4.

                     Komisija in Francoska republika nosita vsaka svoje straške v zvezi s predlogoma za intervencijo.

         (1)  UL C 319, 10.9.2018.


title: Zadeva T-429/18 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 13. februarja 2019 – BRF in SHB Comercio e Industria de Alimentos/Komisija (Začasna odredba — Javno zdravje — Izvedbena uredba (EU) 2018/700 — Sprememba seznamov obratov tretjih držav, iz katerih je dovoljen uvoz navedenih proizvodov živalskega izvora, glede določenih obratov iz Brazilije — Neobstoj nujnosti — Tehtanje interesov)

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/51

      Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 13. februarja 2019 – BRF in SHB Comercio e Industria de Alimentos/Komisija
      (Zadeva T-429/18 R)
      (Začasna odredba - Javno zdravje - Izvedbena uredba (EU) 2018/700 - Sprememba seznamov obratov tretjih držav, iz katerih je dovoljen uvoz navedenih proizvodov živalskega izvora, glede določenih obratov iz Brazilije - Neobstoj nujnosti - Tehtanje interesov)
      (2019/C 131/60)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeči stranki: BRF SA (Itajaí, Brazilija), SHB Comercio e Industria de Alimentos SA (Itajaí) (zastopnika: D. Arts in G. van Thuyne, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: X. Lewis, B. Eggers in B. Hofstötter, agenti)

         Predmet

      Predlog, ki temelji na členih 278 in 279 PDEU in se nanaša na, primarno, odlog izvajanja Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2018/700 z dne 8. maja 2018 o spremembi seznamov obratov tretjih držav, iz katerih je dovoljen uvoz navedenih proizvodov živalskega izvora, glede določenih obratov iz Brazilije (UL 2018, L 118, str. 1), bodisi dokler ni dokončno odločeno o tožbi, ki sta jo tožeči stranki vložili na podlagi člena 263 PDEU, bodisi do datuma, ki ga določi predsednik Splošnega sodišča, in podredno, odlog uporabe navedene uredbe v delu, v katerem se nanaša na obrate tožečih strank, ki so navedeni na seznamu obratov, ki imajo dovoljenja za uvoz mesa perutnine in lagomorfov iz Brazilije (oddelek II), na seznamu obratov, ki imajo dovoljenja za uvoz mletega mesa, mesnih pripravkov in mehansko izkoščenega mesa iz Brazilije (oddelek V), ki so povzročili največ dve obvestili prek sistema hitrega obveščanja za živila in krmo med 1. marcem 2017 in 19. aprilom 2018, in na seznamu obratov, ki imajo dovoljenja za uvoz mesnih proizvodov iz Brazilije (oddelek VI), ali odreditev kakršnega koli drugega ali dopolnilnega ukrepa, ki bi se predsedniku Splošnega sodišča zdel potreben ali ustrezen.

         Izrek

                  1.

                     Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

                  2.

                     Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva T-511/18: Tožba, vložena 4. februarja 2019 – XH/Komisija

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/52

      Tožba, vložena 4. februarja 2019 – XH/Komisija
      (Zadeva T-511/18)
      (2019/C 131/61)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: XH (zastopnik: E. Auleytner, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep z dne 13. novembra 2017 (IA št. 25-2017) o nevključitvi imena tožeče stranke na seznam uradnikov, ki so napredovali leta 2017, razglasi za ničen;

                  —

                  sklep, ki ga je organ za imenovanja sprejel 7. junija 2018 v odgovor na pritožbo tožeče stranke, razglasi za ničen;

                  —

                  odredi, da mora tožena stranka tožeči stranki plačati odškodnino v višini 20 000 EUR za nepremoženjsko škodo in 45 000 EUR za premoženjsko škodo;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

                  1.

                  V okviru prvega tožbenega razloga tožeča stranka izpodbija vsebino kariernih ocenjevalnih poročil kot podlago za sporno ocenjevalno obdobje in se sklicuje na nepravilnost obravnavanega zaprtega postopka napredovanja, nemožnost in nezakonitost a posteriori regularizacije po koncu napredovalnega obdobja.

                              —

                              Tožeča stranka navaja, da ni bilo mogoče dokazati, da bi bilo vrednostne presoje mogoče izvesti drugače, če izredno vmesno poročilo ne bi bilo upoštevano v različnih fazah postopka napredovanja.

                              —

                              Tožeča stranka se sklicuje na napačno uporabo prava in nepravilnost spornega postopka napredovanja: kršitev določb Sklepa Komisije C(2013) 89 68 final z dne 16. decembra 2013 o splošnih določbah za izvajanje člena 45 Kadrovskih predpisov, kršitev člena 45(1) Kadrovskih predpisov ob upoštevanju člena 7 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in neobstoj dejanske primerjave uspešnosti.

                              —

                              Tožeča stranka se poleg tega sklicuje na očitno napako pri presoji v okviru uporabe meril za napredovanje, določenih v členu 45 Kadrovskih predpisov, ob upoštevanju člena 7 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

                  2.

                  Tožeča stranka se v okviru drugega tožbenega razloga sklicuje na vpliv nepravilnosti na sporno napredovalno obdobje ob upoštevanju spisa o napredovanju tožeče stranke in njenih kariernih ocenjevalnih poročil. Ta nepravilnost naj bi pripeljala do izključitve napredovanja, ki bi ga bilo mogoče pričakovati, če bi bila pravilna primerjava uspešnosti ustrezno izvedena.


title: Zadeva T-65/19: Tožba, vložena 5. februarja 2019 – AI/ECDC

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/53

      Tožba, vložena 5. februarja 2019 – AI/ECDC
      (Zadeva T-65/19)
      (2019/C 131/62)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: AI (zastopnika: L. Levi in A. Champetier, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni (ECDC)

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  za nično razglasi odločbo ECDC z dne 18. maja 2018, s katero je bila zavrnjena prošnja tožeče stranke za pomoč z dne 20. junija 2017,

                  —

                  za nično razglasi odločbo ECDC z dne 20. junija 2018, s katero je bila zavrnjena zahteva tožeče stranke z dne 30. maja 2018 za dostop do poročila o preiskavi;

                  —

                  po potrebi za nično razglasi odločbo ECDC z dne 26. oktobra 2018, s katero je bila zavrnjena pritožba tožeče stranke z dne 2. julija 2018;

                  —

                  ECDC v zvezi z nepremoženjsko škodo, ki naj bi jo utrpela tožeča stranka, naloži plačilo finančnega nadomestila, ocenjenega ex aequo et bono na 40 000 EUR.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe v zvezi z izpodbijano odločbo z dne 18. maja 2018 navaja tri tožbene razloge in en tožbeni razlog v zvezi z izpodbijano odločbo z dne 20. junija 2018.

                  1.

                  S prvim tožbenim razlogom, ki zadeva izpodbijano odločbo z dne 18. maja 2018, se zatrjuje kršitev pravice do izjave.

                  2.

                  Z drugim tožbenim razlogom, ki zadeva izpodbijano odločbo z dne 18. maja 2018, se zatrjuje kršitev obveznosti obrazložitve.

                  3.

                  S tretjim tožbenim razlogom, ki zadeva izpodbijano odločbo z dne 18. maja 2018, se zatrjuje očitna napaka pri presoji in pri ugotovitvi dejanskega stanja kršitev člena 86 Kadrovskih predpisov.

                  4.

                  S tožbenim razlogom, ki zadeva izpodbijano odločbo z dne 20. junija 2018, se zatrjuje kršitev člena 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člena 13 Uredbe št. 45/2001. (1)

         (1)  Uredba (ES) št. 45/2001 evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 26, str. 102).


title: Zadeva T-77/19: Tožba, vložena 9. februarja 2019 – Alcar Aktiebolag/EUIPO - Alcar Holding (alcar.se)

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/54

      Tožba, vložena 9. februarja 2019 – Alcar Aktiebolag/EUIPO - Alcar Holding (alcar.se)
      (Zadeva T-77/19)
      (2019/C 131/63)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Alcar Aktiebolag (Bromma, Švedska) (zastopnik: M. Ateva, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Alcar Holding GmbH (Dunaj, Avstrija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

         Zadevna sporna znamka: prijava figurativne in besedne znamke Evropske unije alcar.se v beli in modri barvi – Zahteva za registracijo št. 15 508 583

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: Odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 14. novembra 2018 v zadevi R 378/2018-1

         Tožbeni predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  prekine postopek dokler se ne zaključi postopek razveljavitve v zvezi z znamko družbe Alcar Holding GmbH in dokler ni ugotovljen dejanski obseg varstva znamke družbe Alcar Holding GmbH;

                  —

                  odločbo odbora za pritožbe v celoti razveljavi;

                  —

                  v celoti potrdi odločbo oddelka za ugovore;

                  —

                  družbi Alcar Holding GmbH naloži, da plača stroške, ki jih je tožeča stranka imela v postopku pred oddelkom za ugovore, odborom za pritožbe in Splošnim sodiščem.

         Navajana tožbena razloga

                  —

                  Odbor za pritožbe je napačno razširil obseg varstva znamke družbe Alcar Holding GmbH;

                  —

                  Odbor za pritožbe je storil napako pri presoji verjetnosti zmede med znamkami.


title: Zadeva T-79/19: Tožba, vložena 12. februarja 2019 – Lantmännen in Lantmännen Agroetanol/Komisija

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/55

      Tožba, vložena 12. februarja 2019 – Lantmännen in Lantmännen Agroetanol/Komisija
      (Zadeva T-79/19)
      (2019/C 131/64)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeči stranki: Lantmännen ek för (Stockholm, Švedska), Lantmännen Agroetanol AB (Norrköping, Švedska) (zastopniki: S. Perván Lindeborg, A. Johansson, odvetnika, in R. Bachour, Solicitor)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  člen 1 Sklepa Komisije C(2019) 743 final z dne 28. januarja 2019 o ugovoru zoper razkritje, ki ga je tožeča stranka vložila v skladu s členom 8 Sklepa predsednika Evropske komisije 2011/695/EU z dne 13. oktobra 2011 o funkciji in mandatu pooblaščenca za zaslišanje v nekaterih postopkih o konkurenci (UL 2011 L 275, str. 29) (zadeva AT.40054 – referenčni pokazatelji za etanol) razglasi za ničen; in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata pet razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: izpodbijani sklep krši pravna pravila, ki urejajo postopek poravnave.
                  Tožeči stranki navajata, da pravni instrumenti, ki urejajo postopek poravnave, nasprotujejo razkritju zadevnih dokumentov. Zlasti bi bilo treba člene 10a, 15(1)b in 16a(2) Uredbe Komisije (ES) št. 773/2004 z dne 7. aprila 2004, (1) skupaj razlagati kot da omejujejo razkritje dokumentov v zvezi s pogovori o poravnavi na vlogo za poravnavo, dostop do katere je možen samo pod strogimi pogoji.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: izpodbijani sklep krši načelo varstva legitimnih pričakovanj.
                  Tožeči stranki navajata, da je tožena stranka z svojo ustaljeno prakso izključevanja delovnih dokumentov, ki so bili predloženi v okviru pogovorov o poravnavi, iz dostopa drugih strank do spisa in s specifičnimi tozadevnimi zagotovili v okviru pogovorov o poravnavi pri tožečih strankah ustvarila legitimna pričakovanja v zvezi z zaupno obravnavo zadevnih dokumentov.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: izpodbijani sklep krši načeli enakega obravnavanja in enakosti orožij.
                  Tožeči stranki navajata, da je tožena stranka s tem, da je drugim strankam razkrila dokumente v zvezi s pogovori tožečih strank o poravnavi s toženo stranko, kršila načelo enakega obravnavanja, saj je stranke, ki so sklenile poravnavo, postavila v slabši položaj kot stranke, ki so odstopile od pogovorov o poravnavi. Neupravičena razširitev dostopa strank, ki niso del poravnave, do spisa, naj bi ravno tako kršila načelo enakosti orožij s tem, da jim daje prednost v nujno antagonističnem odnosu med osumljenimi sostorilci kršitve kar zadeva bodoče odškodninske zahtevke.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: izpodbijani sklep krši načelo dobrega upravljanja
                  Tožeči stranki navajata, da bo izpodbijani sklep z odobritvijo razkritja spornih informacij toženi stranki omogočal sprejetje popolnoma nedosledne politike v okviru katere sta tožeči stranki predmet znatno neugodnejšega obravnavanja kot naslovniki vseh prejšnjih odločb tožene stranke. Zato je za izpodbijani sklep treba šteti, da krši pravico tožečih strank, da institucije Evropske unije kot je tožene stranka, njune zadeve obravnavajo „nepristransko, pravično in v razumnem roku“ in tako krši člen 41(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

                  5.

                  Peti, podredni, tožbeni razlog: nepravilna pravna kvalifikacija v obrazložitvi.
                  Tožeči stranki s petim tožbenim razlogom, ki je podreden glede na druge tožbene razloge, navajata, da bi bilo treba, tudi če bi se Sodišče v končni fazi strinjalo s toženo stranko, da je sporne dokumente treba razriti drugim podjetjem, izpodbijani sklep še vedno razglasiti za ničen zaradi napak v obrazložitvi.
                  Tožena stranka je za dostop do spornih dokumentov uporabila točko 35 obvestila o poravnavi. Točka 35 se nanaša le na vloge za poravnavo, ne pa na „dokumente o poravnavi“ kar je pojem, uporabljen v izpodbijanem sklepu. Da bi bila obrazložitev notranje dosledna, bi bilo treba izpodbijani sklep ponovno pripraviti tako, da se te dokumente opredli za del vloge za poravnavo.

         (1)  Uredba Komisije (ES) št. 773/2004 z dne 7. aprila 2004 v zvezi z vodenjem postopkov Komisije v skladu s členoma 81 in 82 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 3, str. 81).


title: Zadeva T-101/19: Tožba, vložena 18. februarja 2019 – Rezon/EUIPO (imot.bg)

text:
               8.4.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/56

      Tožba, vložena 18. februarja 2019 – Rezon/EUIPO (imot.bg)
      (Zadeva T-101/19)
      (2019/C 131/65)
      Jezik postopka: bolgarščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Rezon OOD (Sofia, Bolgarija) (zastopnica: Yordanova-Harizanova, odvetnica)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Zadevna sporna znamka: prijava figurativne znamke Skupnosti imot.bg – Prijava št. 17 203 316

         Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 9. novembra 2018 v zadevi R 999/2018-2

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka predlaga, naj Splošno sodišče:

                  —

                  razveljavi izpodbijano odločbo in odredi registracijo sporne znamke;

                  —

                  EUIPO naloži stroške tega postopka in stroške postopka pred odborom za pritožbe.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  kršitev člena 7(1)(b) Uredbe (ES) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev člena 7(1)(c) Uredbe (ES) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev člena 7(3) Uredbe (ES) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.