title: Zadeva C-518/06: Tožba, vložena 20. decembra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki

text:
               24.2.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 42/15

         Tožba, vložena 20. decembra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki
   (Zadeva C-518/06)
   (2007/C 42/25)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: E. Traversa in N. Yerrell, zastopnika)

      Tožena stranka: Italijanska republika
   Predlogi:

               1)

               Ugotovi naj se, da Italijanska republika,

                           —

                           s sprejemanjem in ohranjanjem zakonodaje, v skladu s katero je treba premije za zavarovanje odgovornosti voznika proti tretjim osebam izračunavati na podlagi določenih parametrov;

                           —

                           z vezanjem premij za zavarovanje odgovornosti voznika proti tretjim osebam na retroaktivni nadzor,

                     ni izpolnila obveznosti svobodnega trženja zavarovalnih proizvodov, ki izhaja iz določb o prostih cenah iz členov 6, 29 in 39 Direktive Sveta 92/49/EGS (1) z dne 18. junija 1992 o uskladitvi zakonov in drugih predpisov o neposrednem zavarovanju, ki je drugačno od življenjskega zavarovanja in ki spreminja direktivi 73/239/EGS in 88/357/EGS (tretja direktiva o premoženjskem zavarovanju) (v nadaljevanju: Direktiva 92/49);

                           —

                           s pregledovanjem načinov, s katerimi zavarovalnice z osrednjim sedežem v drugi državi članici, ki pa delujejo v Italiji na podlagi svobode ustanavljanja ali svobode opravljanja storitev, izračunavajo svoje zavarovalne premije;

                           —

                           z nalaganjem sankcij v primeru kršitev italijanskih predpisov, ki se nanašajo na način izračuna zavarovalnih premij tudi glede zavarovalnic z osrednjim sedežem v drugi državi članici, ki pa delujejo v Italiji na podlagi svobode ustanavljanja ali svobode opravljanja storitev,

                     ni izpolnila obveznosti iz določb iz člena 9 Direktive 92/49;

                           —

                           z ohranitvijo obveznosti sklepanja zavarovanja odgovornosti voznika za vse zavarovalnice, vključno z zavarovalnicami z osrednjim sedežem v drugi državi članici, ki pa delujejo v Italiji na podlagi svobode ustanavljanja in svobode opravljanja storitev,

                     ni izpolnila obveznosti iz členov 43 in 49 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti.

               2)

               Italijanski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Obveznost zavarovalnic, da v skladu z „lastnimi tehničnimi bazami, dovolj velikimi in razširjenimi na najmanj pet let“ določijo neto premije in te uskladijo z določenim tržnim povprečjem, kot tudi to, da v primeru kršitve navedenih obveznosti, podredijo premije retroaktivnemu nadzoru s posledično možnostjo uporabe posebej velikih sankcij s strani italijanskih nadzornih organov, predstavljajo kršitev načela prostih cen, določenega v Direktivi 92/49. Italijanski predpisi namreč učinkujejo tako, da tvorijo sistem kontroliranih premij in tako preprečujejo zavarovalnicam, da prosto tržijo svoje storitve na način, za katerega menijo, da je primeren, ter da prosto določijo svoje cene in s tem ovirajo vzpostavitev enotnega trga na področju zavarovanja.
   Država Italija ne more uveljavljati splošnega interesa, ki je podlaga za sprejetje nacionalnih določb, za to, da se opraviči odstop od načela prostih cen podjetij, določenega z določbami prava Skupnosti, saj ne gre za eno izmed izjem, ki jih izrecno določa Direktiva 92/49 v členih 29(2) in 39(3).
   Dejanski nadzor, ki ga nad načinom, na katerega zavarovalnice, ki delujejo v Italiji na podlagi svobode ustanavljanja in svobode opravljanja storitev, izračunavajo svoje zavarovalne premije, izvajajo italijanski nadzorni organ oziroma nadzorni organ države članice gostiteljice, kot tudi naložitev sankcij s strani istega italijanskega nadzornega organa v primeru kršitve italijanskih predpisov, predstavlja kršitev razdelitve pristojnosti med matično državo članico (namreč: osrednjega sedeža zavarovalnice) in državo članico gostiteljico, določeno s členom 9 Direktive 92/49.
   Obveznost sklepanja, naložena vsem agencijam, ki se ukvarjajo s panogo zavarovanja avtomobilske odgovornosti, ne glede na to, kje je njihov sedež in v odnosu do vseh kategorij zavarovancev in vseh italijanskih regij, kot tudi možnost uporabe sankcij s strani italijanskega nadzornega organa v primeru kršitve navedene obveznosti, pomeni omejitev temeljne svobode ustanavljanja, ki jo kot tako prepoveduje člen 43, in poleg tega predstavlja omejitev svobodnega opravljanja storitev, neskladno s členom 49 Pogodbe ES. Obveznost sklepanja obveznega zavarovanja odgovornosti voznika proti tretjim, določenega v italijanskih predpisih, predstavlja resno oviro pri izvajanju dejavnosti zavarovalnic v Italiji, saj navedena obveznost odvrača zavarovalnice s sedežem v drugih državah članicah od ustanavljanja oz. izvajanja storitev v Italiji in ovira dostop na italijanski trg.
   Obveznost sklepanja glede na zasledovani cilj predstavlja neupravičeno in nesorazmerno oviro. Kajti „pojem javnega reda se lahko uporabi le v primeru dejanske in dovolj resne nevarnosti za temeljni interes družbe“ in „ugovor javnega reda, tako kot vsako drugo izjemo od temeljnega načela pogodbe, je treba razlagati na omejevalen način“ sodba v zadevi C-348/96 z dne 19. januarja 1999Kazenski postopek proti Donatelli Calfa, C-348/96, Recueil, str. I-11, točki 21 in 23).
   Poleg tega se ta omejitev zdi neprimerna za zasledovanje cilja, zaradi katerega je bila sprejeta, v kolikor taka razširjena obveznost sklepanja onemogoča oblikovanje in dejavnost specializiranih zavarovalniških sektorjev, ki bi lahko, zlasti s pridobljeno specializacijo, primerneje in učinkoviteje zadovoljili zahteve potrošnikov.
   Končno gre ta omejitev preko tega, kar je potrebno za dosego cilja vzdrževanja javnega reda in varstva potrošnikov, tako z geografskega vidika, v kolikor problemi, ki se nanašajo na javni red, po mnenju samih italijanskih organov le „posebna geografska področja“ nacionalnega ozemlja, kot tudi z vidika vsebine, saj so zavarovalnice, ki delujejo v Italiji, dolžne zavarovati kateregakoli lastnika ali voznika motornih vozil, ne glede na tveganje, ki ga tak lastnik ali voznik predstavlja z vidika odgovornosti za škodo proti tretjim osebam.

      (1)  UL L 228, str. 1.


title: Zadeva T-322/07: Tožba, vložena 27. avgusta 2007 – Kenitex Química, S.A. proti UUNT – Chemicals International (Kenitex TINTAS A qualidade da cor)

text:
               10.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/51

         Tožba, vložena 27. avgusta 2007 – Kenitex Química, S.A. proti UUNT – Chemicals International (Kenitex TINTAS A qualidade da cor)
   (Zadeva T-322/07)
   (2007/C 269/92)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: portugalščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Kenitex Química, S.A. (Manique, Estoril, Portugalska) (zastopnik: M. Pardete Reis, odvetnica)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Chemicals International Establishment
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razveljavi naj se odločba četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 19. junija 2007, vročena tožeči stranki po faksu 25. junija 2007 v postopku zaradi razveljavitve št. 879 C 001553742 (register znamk Skupnosti št. 1553742), ki ji ustreza pritožba št. R 330/2006-4, in posledično razglasi veljavnost znamke Skupnosti št. 1553742 „Kenitex TINTAS A qualidade da cor“, prijavljene 13. marca 2000 in registrirane 22. maja 2001.

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   22. maja 2001 je bila na predlog tožeče stranke za proizvode iz razredov 1, 2 in 19 Nicejske klasifikacije (kemični proizvodi za industrijo, umetne smole, barve, firneži, laki, razredčila, naravne smole, kovine za slikarje; nekovinski gradbeni materiali, asfaltni tlak, prekrivala, varovalne ograje za ceste, gradbeno steklo) registrirana figurativna znamka Skupnosti „Kenitex TINTAS A qualidade da cor“.
   Chemicals International Establishment je predlagala ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti, ker obstajajo že registrirane nacionalne figurativne znamke „Kenitex“ za proizvode iz razreda 2 (dekorativni premazi) na Portugalskem, „Kenitex“ za proizvode iz razredov 2 in 19 (večbarvna prekrivala za zgradbe) v Franciji in „Kenitex“ za proizvode iz razredov 1, 2, 17 in 19 (nevnetljivi in nepremočljivi proizvodi, premazi in prekrivala) v državah Beneluksa.
   Oddelek za izbris je ugodil predlogu za ugotovitev ničnosti in odbor za pritožbe je zavrnil pritožbo, ki jo je tožeča stranka vložila zoper to odločbo, ker je obstajala verjetnost zmede glede na podobnost proizvodov in znakov.
   Tožeča stranka zatrjuje kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 40/94 (1), ker ne obstaja verjetnost zmede glede teh dveh znakov in ker znak tožeče stranke ustreza imenu njene družbe (firmi) in imenu ustanove, registrirane na Portugalskem pri Instituto Nacional de Propiedade Industrial (INPI).

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL L 11, str. 1).


title: Zadeva C-178/13: Sklep predsednika Sodišča z dne 22. novembra 2013 – Evropska komisija proti Republiki Finski

text:
               7.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 102/29

         Sklep predsednika Sodišča z dne 22. novembra 2013 – Evropska komisija proti Republiki Finski
   (Zadeva C-178/13) (1)

   2014/C 102/44
   Jezik postopka: finščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 156, 1.6.2013.


title: Zadeva C-191/07 P: Pritožba, ki jo je vložil Jean Yves Sellier zoper sklep Sodišča prve stopnje (četrti senat) z dne 15. januarja 2007 v zadevi T-276/06, Sellier proti Komisiji

text:
               8.3.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 64/15

         Pritožba, ki jo je vložil Jean Yves Sellier zoper sklep Sodišča prve stopnje (četrti senat) z dne 15. januarja 2007 v zadevi T-276/06, Sellier proti Komisiji
   (Zadeva C-191/07 P)
   (2008/C 64/23)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Pritožnica: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: J. Y. Leeman, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti
   Sodišče (šesti senat) je s sklepom z dne 18. septembra 2007 pritožbo zavrglo in sklenilo, da J. Y. Sellier nosi svoje stroške.


title: Zadeva C-346/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Gerechtshof 's Gravenhage (Nizozemska) 28. avgusta 2009 – Staat der Nederlanden proti Denkavit Nederland BV in drugim

text:
               21.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/25

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Gerechtshof 's Gravenhage (Nizozemska) 28. avgusta 2009 – Staat der Nederlanden proti Denkavit Nederland BV in drugim
   (Zadeva C-346/09)
   2009/C 282/44
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Gerechtshof 's-Gravenhage

      Stranke v postopku v glavni stvari

               Tožeča stranka

               :

               Staat der Nederlanden

               Tožene stranke

               :

                           Denkavit Nederland BV,

                           Cehave Landbouwbelang Voeder BV,

                           Arie Blok BV,

                           Internationale Handelsmaatschappij „Demeter“ BV

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba pravo Skupnosti, zlasti Direktivo 90/425/EGS (1), Odločbo 94/381/ES (2) in Odločbo 2000/766/ES (3) razlagati tako, da nasprotuje nacionalni prepovedi, kot je člen 2 Začasne ureditve, s katero sta zaradi varstva pred BSE prepovedani proizvodnja in trgovina s predelanimi živalskimi beljakovinami za krmljenje rejnih živali, če je taka nacionalna prepoved

               —

               začela veljati že 15. decembra 2000 (torej pred Odločbo 2000/766/ES) in

               —

               je začasno (vse do sprejetja Odločbe [2001/9/ES] (4) z dne 29. decembra 2000) veljala tudi za ribjo moko in dikalcijev fosfat?

      (1)  Direktiva Sveta 90/425/EGS z dne 26. junija 1990 o veterinarskih in zootehničnih pregledih, ki se zaradi vzpostavitve notranjega trga izvajajo v trgovini znotraj Skupnosti z nekaterimi živimi živalmi in proizvodi (UL L 224, str. 29).

      (2)  Odločba Komisije 94/381/ES z dne 27. junija 1994 o nekaterih ukrepih zaščite glede goveje spongiformne encefalopatije in krmljenja s krmili, pridobljenimi iz sesalcev (UL L 172, str. 23).

      (3)  Odločba Sveta 2000/766/ES z dne 4. decembra 2000 o določenih varstvenih ukrepih glede transmisivnih spongiformnih encefalopatij in uporabe živalskih beljakovin v prehrani živali (UL L 306, str. 32).

      (4)  Odločba Komisije 2001/9/ES z dne 29. decembra 2000 o ukrepih za nadzor, ki so potrebni za izvajanje Odločbe Sveta 2000/766/ES o določenih varstvenih ukrepih glede transmisivnih spongiformnih encefalopatij in uporabe živalskih beljakovin v prehrani živali (UL 2001, L 2, str. 32).


title: Zadeva T-516/17: Tožba, vložena 4. avgusta 2017 – Imasa, Ingeniería y Proyectos/Komisija in SRB

text:
               23.10.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/20

         Tožba, vložena 4. avgusta 2017 – Imasa, Ingeniería y Proyectos/Komisija in SRB
   (Zadeva T-516/17)
   (2017/C 357/26)
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Imasa, Ingeniería y Proyectos, S.A. (Oviedo, Španija) (zastopniki: B. Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruiz de la Torre Esporrín in B. Fernández García, odvetniki)

      Toženi stranki: Evropska komisija in Enotni odbor za reševanje

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj razglasi ničnost teh aktov:

               —

               Sklep (SRB/EES/2017/08) Enotnega odbora za reševanje z njegove izvršilne seje z dne 7. junija 2017 s katerim se potrjuje shema za reševanje za Banco Popular Español, S. A. in

               —

               Sklep Komisije (EU) 2017/1246 z dne 7. junija 2017 o odobritvi sheme za reševanje za Banco Popular Español, S. A.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so podobni kot v zadevah Mutualidad de la Abogacía in Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Enotni odbor za reševanje (T-478/17), Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno in SFL/Enotni odbor za reševanje (T-481/17), Comercial Vascongada Recalde/Komisija in Enotni odbor za reševanje (T-482/17), García Suárez in drugi/Komisija in Enotni odbor za reševanje (T-483/17), Fidesban in drugi/Enotni odbor za reševanje (T-484/17), Sáchez del Valle in Calatrava Real State 2015/Komisija in Enotni odbor za reševanje (T-497/17) ter Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija in Enotni odbor za reševanje (T-498/17).


title: Zadeva C-214/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel București (Romunija) 23. aprila 2013 – Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Alexandria proti Georgeju Ciocoiuju

text:
               29.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 189/8

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel București (Romunija) 23. aprila 2013 – Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Alexandria proti Georgeju Ciocoiuju
   (Zadeva C-214/13)
   2013/C 189/16
   Jezik postopka: romunščina

      Predložitveno sodišče

   Curtea de Apel București

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Alexandria

      Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: George Ciocoiu

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali člen 110 PDEU nasprotuje temu, da država članica naloži dajatev za onesnaževalne emisije za rabljeno motorno vozilo iz drugih držav članic Evropske unije ob prvi registraciji tega vozila v zadevni državi članici, kadar sta pobiranje in plačilo te dajatve, čeprav je ta določena v normativnem aktu in se za rabljena motorna vozila na domačem trgu, ki imajo podobno starost, podobne tehnične lastnosti in podobno število prevoženih kilometrov, plača ob prvem prenosu lastninske pravice, pozneje začasno odpravljena na podlagi normativnega akta z zakonsko močjo?


title: Zadeva T-435/10: Sklep Splošnega sodišča z dne 31. avgusta 2011 – IEM proti Komisiji ( Ničnostna tožba — Četrti okvirni program za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti — Zahtevek za povrnitev predplačil, izplačanih na podlagi pogodbe o financiranju raziskave — Arbitražna klavzula — Dopis, s katerim je bilo sporočeno, da je izdan plačilni nalog — Opomin — Akti, ki jih ni mogoče ločiti od pogodbe — Nedopustnost )

text:
               29.10.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/21

         Sklep Splošnega sodišča z dne 31. avgusta 2011 – IEM proti Komisiji
   (Zadeva T-435/10) (1)

   (Ničnostna tožba - Četrti okvirni program za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti - Zahtevek za povrnitev predplačil, izplačanih na podlagi pogodbe o financiranju raziskave - Arbitražna klavzula - Dopis, s katerim je bilo sporočeno, da je izdan plačilni nalog - Opomin - Akti, ki jih ni mogoče ločiti od pogodbe - Nedopustnost)
   2011/C 319/45
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: IEM – Erga – Erevnes – Meletes perivallontos kai chorotaxias AE (Atene, Grčija) (zastopnik: N. Sofokleous, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: D. Triantafyllou in A. Sauka, zastopnika)

      Predmet

   Razglasitev ničnosti, prvič, dopisa Komisije z dne 7. maja 2010, s katerim je bilo sporočeno, da je bil izdan plačilni nalog za povrnitev zneska 105 416,47 EUR, ki ustreza predplačilom, ki jih je tožeči stranki izplačala družba Parthénon AE Oikodomikon – Technikon – Touristikon – Viomichanikon – Emporikon kai Exagogikon Ergasion na podlagi pogodbe FAIR CT98 9544, sklenjene v okviru četrtega okvirnega programa za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti, in, drugič, dopisa Komisije z dne 14. julija 2010, s katerim je bila tožeča stranka opozorjena na neplačan glavni znesek, zahtevan s plačilnim nalogom št. 3241004968.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2.

               IEM – Erga – Erevnes – Meletes perivallontos kai chorotaxias AE se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 346, 18.12.2010.


title: Zadeva C-73/06: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 28. junija 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Köln – Nemčija) – Planzer Luxembourg Sàrl proti Bundeszentralamt für Steuern (Šesta direktiva o DDV – Člen 17(3) in (4) – Vračilo DDV – Osma direktiva o DDV – Vračilo DDV davčnim zavezancem, katerih sedež ni v državi – Člena 3(b) in 9, drugi odstavek – Priloga B – Potrdilo o statusu davčnega zavezanca – Pravni pomen – Trinajsta direktiva o DDV – Vračilo DDV davčnim zavezancem, ki nimajo sedeža na ozemlju Skupnosti – Člen 1, točka 1 – Pojem sedeža gospodarske dejavnosti)

text:
               25.8.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 199/10

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 28. junija 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Köln – Nemčija) – Planzer Luxembourg Sàrl proti Bundeszentralamt für Steuern
   (Zadeva C-73/06) (1)

   (Šesta direktiva o DDV - Člen 17(3) in (4) - Vračilo DDV - Osma direktiva o DDV - Vračilo DDV davčnim zavezancem, katerih sedež ni v državi - Člena 3(b) in 9, drugi odstavek - Priloga B - Potrdilo o statusu davčnega zavezanca - Pravni pomen - Trinajsta direktiva o DDV - Vračilo DDV davčnim zavezancem, ki nimajo sedeža na ozemlju Skupnosti - Člen 1, točka 1 - Pojem sedeža gospodarske dejavnosti)
   (2007/C 199/16)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Finanzgericht Köln
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Planzer Luxembourg Sàrl

      Tožena stranka: Bundeszentralamt für Steuern
   Predmet
   Predlog za sprejem predhodne odločbe – Finanzgericht Köln – Razlaga člena 3(b) in Priloge B Osme direktive Sveta 79/1072/EGS z dne 6. decembra 1979 o uskladitvi zakonov držav članic o prometnih davkih – postopki za vračilo davka na dodano vrednost davčnim zavezancem, katerih sedež ni na ozemlju države (UL L 331, str. 11) in člena 1, točka 1, Trinajste direktive Sveta 86/560/EGS z dne 17. novembra 1986 o usklajevanju zakonodaje članic glede prometnih davkov – Postopki vračila davka na dodano vrednost davčnim zavezancem, ki nimajo stalnega prebivališča ali sedeža na ozemlju Skupnosti (UL L 326, 21. november 1986, str. 40) – Vračilo DDV zavezancu s sedežem na ozemlju druge države članice, ki je hčerinsko podjetje družbe s sedežem v tretji državi – Zahtevana merila za podjetja, da se šteje kot da ima sedež znotraj države – Pojem „poslovanja“ in „stalnega sedeža, iz katerega so opravljene poslovne transakcije“
   Izrek

               1)

               Člena 3(b) in 9, drugi odstavek, Osme direktive Sveta 79/1072/EGS z dne 6. decembra 1979 o uskladitvi zakonov držav članic o prometnih davkih – postopki za vračilo davka na dodano vrednost davčnim zavezancem, katerih sedež ni na ozemlju države je treba razlagati tako, da se na podlagi potrdila, skladnega z obrazcem iz Priloge B k tej direktivi, ne domneva le, da je zadevna oseba davčni zavezanec za DDV v državi članici davčne uprave, ki mu ga je izdala, ampak tudi, da ima sedež v tej državi članici.
               Vendar te določbe ne zahtevajo, da je davčni upravi države članice vračila, ki bi dvomila glede gospodarske stvarnosti sedeža, katerega naslov je naveden v tem potrdilu, prepovedano, da se o tej stvarnosti prepriča tako, da uporabi upravne ukrepe, ki jih v ta namen določa ureditev Skupnosti na področju davka na dodano vrednost.

               2)

               Člen 1, točka 1, Trinajste direktive Sveta 86/560/EGS z dne 17. novembra 1986 o usklajevanju zakonodaje držav članic glede prometnih davkov – Postopki vračila davka na dodano vrednost davčnim zavezancem, ki nimajo stalnega prebivališča ali sedeža na ozemlju Skupnosti, je treba razlagati tako, da „sedež gospodarske dejavnosti“ pomeni kraj, kjer se sprejemajo bistvene odločitve glede splošnega vodenja te družbe ali kjer se izvajajo naloge glavne uprave te družbe.

      (1)  UL C 201, 7.8.2004.


title: Zadeva C-342/05: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 14. junija 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Finski (Neizpolnitev obveznosti države – Direktiva 92/43/EGS – Ohranjanje naravnih habitatov – Prostoživeče živalske in rastlinske vrste – Lov na volkove)

text:
               4.8.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 183/5

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 14. junija 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Finski
   (Zadeva C-342/05) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 92/43/EGS - Ohranjanje naravnih habitatov - Prostoživeče živalske in rastlinske vrste - Lov na volkove)
   (2007/C 183/08)
   Jezik postopka: finščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. van Beek in I. Koskinen, zastopnika)

      Tožena stranka: Republika Finska (zastopnik: E. Bygglin, zastopnik)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 12(1) in 16(1) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL L 206, str. 7) – Lov na volkove
   Izrek

               1)

               Republika Finska, s tem ko je dovolila preventivni lov na volkove, ne da bi se ugotovilo, da se z lovom na volkove lahko prepreči resno škodo v skladu s členom 16(1)(b) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst, ni izpolnila svojih obveznosti iz členov 12(1) in 16(1)(b) te direktive.

               2)

               V preostalem se tožba zavrne.

               3)

               Komisija Evropskih skupnosti in Republika Finska nosita svoje stroške.

      (1)  UL C 281, 12.11.2005.


title: Zadeva T-457/12: Sklep Splošnega sodišča z dne 24. oktobra 2013 – Stromberg Menswear proti UUNT – Leketoy Stormberg Inter (STORMBERG) (Znamka Skupnosti — Besedna znamka Skupnosti STORMBERG — Pritožba zoper zahtevo za konverzijo znamke Skupnosti v prijave nacionalnih znamk — Nedopustnost pritožbe pri odboru za pritožbe — Tožba, ki je očitno brez pravne podlage)

text:
               14.12.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 367/28

         Sklep Splošnega sodišča z dne 24. oktobra 2013 – Stromberg Menswear proti UUNT – Leketoy Stormberg Inter (STORMBERG)
   (Zadeva T-457/12) (1)

   (Znamka Skupnosti - Besedna znamka Skupnosti STORMBERG - Pritožba zoper zahtevo za konverzijo znamke Skupnosti v prijave nacionalnih znamk - Nedopustnost pritožbe pri odboru za pritožbe - Tožba, ki je očitno brez pravne podlage)
   2013/C 367/51
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Stromberg Menswear Ltd (Leeds, Združeno kraljestvo) (zastopnika: A. Tsoutsanis, odvetnik, in C. Tulley, solicitor)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: J. Crespo Carrillo, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Leketoy Stormberg Inter AS (Kristiansand S, Norveška) (zastopnika: sprva T. Mølsgaard, nato J. Løje, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 3. avgusta 2012 (zadeva R 428/2012-4) v zvezi z zahtevo za konverzijo znamke Skupnosti v prijave nacionalnih znamk, ki jo je vložila družba Leketoy Stormberg Inter AS.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Stromberg Menswear Ltd se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 63, 2.3.2013.


title: Zadeva T-188/15: Tožba, vložena 17. aprila 2015 – Compagnia Trasporti Pubblici in drugi/Komisija

text:
               15.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 198/42

         Tožba, vložena 17. aprila 2015 – Compagnia Trasporti Pubblici in drugi/Komisija
   (Zadeva T-188/15)
   (2015/C 198/57)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Compagnia Trasporti Pubblici SpA (Arzano, Italija); Atap – Azienda Trasporti Automobilistici Pubblici delle Province di Biella e Vercelli SpA (Biella, Italija); Actv SpA (Benetke, Italija); Ferrovie Appulo Lucane Srl (Bari, Italija); Asstra Associazione Trasporti (Rim, Italija) in Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) (Rim) (zastopnik: M. Malena, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlog

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj za nične razglasi tiste točke in dele izpodbijane odločbe, ki so predmet tožbe.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so enaki tistim, ki se navajajo v zadevi T-187/15, Compagnia Trasporti Pubblici in drugi/Komisija.


title: Zadeva T-450/12: Tožba, vložena 11. oktobra 2012 – Anagnostakis proti Komisiji

text:
               22.12.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 399/24

         Tožba, vložena 11. oktobra 2012 – Anagnostakis proti Komisiji
   (Zadeva T-450/12)
   2012/C 399/47
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Alexios Anagnostakis (Atene, Grčija) (zastopnik: A. Anagnostakis, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               naj sklep Evropske komisije z dne 6. septembra 2012 o zavrnitvi vloge za registracijo državljanske pobude „Milijon podpisov za solidarno Evropo“, razglasi za ničen;

               —

               naj Komisiji odredi, naj v skladu z zakonom registrira zgoraj navedeno pobudo in sprejme dodatne ukrepe, določene z zakonom, in

               —

               naj Evropski komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitvi tožbe navaja štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog temelji na členu 122 PDEU.

                           —

                           Po mnenju tožeče stranke Evropska komisija neutemeljeno zatrjuje, da ni pristojna za predložitev predloga za sprejetje pravnega akta v zvezi s predlagano pobudo za sprejetje „načela stiske“. V skladu s členom 122(1) PDEU (prej člen 100 PES) Komisija predlaga (in Svet odloči), v duhu solidarnosti med državami članicami, o ukrepih, ki ustrezajo gospodarskim razmeram. Vključitev načela stiske v Pogodbi o Evropski uniji pomeni tovrstni ukrep, tako kot sprejetje ukrepov in politik v tej smeri.

               2.

               Drugi tožbeni razlog temelji na členu 136(1) PDEU.

                           —

                           Tožeča stranka navaja, da Komisija v svojem sklepu ne more utemeljeno zatrjevati, da je lahko člen 136(1) PDEU pravna podlaga le, če se ukrepi nanašajo na okrepitev proračunske discipline in se nanjo omejujejo. V skladu z odstavkom 1(b) tega člena se lahko predlagani ukrepi nanašajo tudi na določitev smernic ekonomske politike zadevnih držav. Načelo stiske spada med take smernice pri izvajanju navedene politike.

               3.

               Tretji tožbeni razlog temelji na členu 136(1) PDEU.

                           —

                           Tožeča stranka navaja, da Komisija v svojem sklepu ne more utemeljeno šteti, da člen 136(1) PDEU ne daje pristojnosti Evropski uniji, da namesto držav članic izvršuje njihovo proračunsko suverenost in naloge, povezane s prejemki in odhodki države. Svet lahko v skladu s postopkom iz členov od 121 do 126 PDEU odloči o ukrepih za države članice, katerih valuta je euro, kar je jasno razvidno iz člena 136(1) PDEU. Ta člen ne določa nobene omejitve pri uporabi ukrepov zaradi domnevne proračunske suverenosti držav članic.

               4.

               Četrti tožbeni razlog temelji na členu 222 PDEU.

                           —

                           Tožeča stranka trdi, da sklep Komisije neposredno krši solidarnostno klavzulo iz člena 222 PDEU.


title: Zadeva T-647/15: Tožba, vložena 13. novembra 2015 – Boros/Parlament

text:
               8.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/61

         Tožba, vložena 13. novembra 2015 – Boros/Parlament
   (Zadeva T-647/15)
   (2016/C 048/69)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Crina Boros (London, Združeno kraljestvo) (zastopnica: N. Pirc Musar, odvetnica)

      Tožena stranka: Evropski parlament

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               odločbo Evropskega parlamenta A(2015)8554 C z dne 16. septembra 2015 o zavrnitvi potrdilne prošnje tožeče stranke za dostop do nekaterih dokumentov glede informacij o potnih stroških, dnevnicah, nadomestilih za splošne stroške in stroških osebja poslancev Evropskega parlamenta razglasi za nično;

               —

               Parlamentu v skladu s členoma 134 in 140 Poslovnika Splošnega sodišča naloži plačilo stroškov tožeče stranke, vključno s stroški morebitnih intervenientov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 4(1)(b) Uredbe št. 1049/2001 (1) v povezavi s členom 8(b) Uredbe št. 45/2001 (2), ker zaprošeni osebni podatki niso varovani z zakonodajo Skupnosti.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 4(1)(b) Uredbe št. 1049/2001 v povezavi s členom 8(b) Uredbe št. 45/2001, ker je bil dostop do zahtevanih informacij zavrnjen, čeprav so bili pogoji za razkritje izpolnjeni.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev splošne obveznosti na podlagi členov 2 in 4 Uredbe št. 1049/2001 v povezavi z njenim členom 6(3), da je treba preveriti vsak posamezen dokument.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 4(6) Uredbe št. 1049/2001, ker zavrnitev delnega dostopa do zaprošenih dokumentov ni bila upravičena.

               5.

               Peti tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve iz členov 7(1) in 8(1) Uredbe št. 1049/2001, ker Parlament ni obravnaval vseh argumentov tožeče stranke.

      (1)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331).

      (2)  Uredba (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 26, str. 102).


title: Zadeva T-257/09: Tožba, vložena 2. julija 2009 — AECOPS proti Komisiji

text:
               12.9.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 220/34

         Tožba, vložena 2. julija 2009 — AECOPS proti Komisiji
   (Zadeva T-257/09)
   2009/C 220/72
   Jezik postopka: portugalščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Associação de Empresas de Construção, Obras Públicas e Serviços (Aecops) (Lizbona, Portugalska) (zastopnika: J. L. da Cruz Vilaça in L. Pinto Monteiro, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

      Predloga tožeče stranke

               —

               Odločba Komisije Evropskih skupnosti v zvezi s spisom 89 0979 P3 z dne 22. junija 2005 s katero je za 426 070 eskudov zmanjšana pomoč, dodeljena z Odločbo C(89)0570 z dne 22. marca 1989, in se zahteva vračilo zneska 1 591 128 eskudov naj se razglasi za nično;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Kršitev pravice do predhodnega zaslišanja: tožeči stranki ni bila dana možnost predstaviti stališča pred sprejetjem dokončne odločbe o znižanju finančne pomoči, kar pomeni nespoštovanje bistvenih pravil postopka, kršitev katerih mora imeti za posledico razglasitev ničnosti ta odločbe.
   Kršitev načela pravne varnosti zaradi zastaranja postopka in ker se je rok za sprejetje določbe že iztekel.
   Kršitev obveznosti obrazložitve: v izpodbijani določbi niso niti na kratko navedeni razlogi za znižanje pomoči.


title: Zadeva C-276/10: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 22. decembra 2010 – Evropska komisija proti Češki republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Okolje — Direktiva 2006/118/ES — Varstvo podzemne vode pred onesnaževanjem in poslabšanjem — Neprenos v predpisanem roku)

text:
               26.2.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/12

         Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 22. decembra 2010 – Evropska komisija proti Češki republiki
   (Zadeva C-276/10) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Okolje - Direktiva 2006/118/ES - Varstvo podzemne vode pred onesnaževanjem in poslabšanjem - Neprenos v predpisanem roku)
   2011/C 63/21
   Jezik postopka: češčina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: S. Pardo Quintillán in L. Jelínek, zastopnika)

      Tožena stranka: Češka republika (zastopnika: M. Smolek in J. Jirkalová, zastopnika)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje ali nesporočitev določb, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2006/118/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o varstvu podzemne vode pred onesnaževanjem in poslabšanjem (UL L 372, str. 19), v predpisanem roku

      Izrek

               1.

               Češka republika s tem, da v predpisanem roku ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2006/118/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o varstvu podzemne vode pred onesnaževanjem in poslabšanjem, ni izpolnila obveznosti iz člena 12 te direktive.

               2.

               Češki republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 209, 31.7.2010.


title: Zadeva T-769/15: Tožba, vložena 29. decembra 2015 – SeNaPro/UUNT – Paltentaler Splitt & Marmorwerke (Dolokorn)

text:
               29.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 78/30

         Tožba, vložena 29. decembra 2015 – SeNaPro/UUNT – Paltentaler Splitt & Marmorwerke (Dolokorn)
   (Zadeva T-769/15)
   (2016/C 078/41)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: SeNaPro GmbH (Pommelsbrunn, Nemčija) (zastopnik: A. Schröder, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Paltentaler Splitt & Marmorwerke GmbH (Rottenmann, Avstrija)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Skupnosti „Dolokorn“ – Prijava št. 11 877 181

      Postopek pred UUNT: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba prvega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 23. oktobra 2015 v zadevi R 2643/2014-1

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               UUNT naloži plačilo lastnih stroškov stroškov ter stroškov družbe SeNaPro GmbH.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev členov 75 in 76(1) in (2) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-18/05: Tožba IMI plc, IMI Kynoch Ltd. in Yorkshire Copper Tube proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 19. januarja 2005

text:
               19.3.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 69/25

         Tožba IMI plc, IMI Kynoch Ltd. in Yorkshire Copper Tube proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 19. januarja 2005
   (Zadeva T-18/05)
   (2005/C 69/45)
   Jezik postopka: angleščina
   IMI plc, s sedežem v Birminghamu (Združeno kraljestvo), IMI Kynoch Ltd., s sedežem v Birminghamu (Združeno kraljestvo) in Yorkshire Copper Tube, s sedežem v Liverpoolu (Združeno kraljestvo), ki jih zastopata M. Struys and D. Arts, lawyers, so dne 19. januarja 2005 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložili tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeče stranke Sodišču prve stopnje predlagajo, naj:

               —

               razglasi za ničen člen 1, kolikor se nanaša na družbe, navedene v členu 1 (h), (i) in (j) in razglasi za ničen člen 2 (f) odločbe Komisije z dne 3. septembra 2004 in spremenjene s pisnim postopkom dne 20. oktobra 2004 v zadevi KOMP/E-1/38.069-bakrene inštalacijske cevi;

               —

               podredno, zniža globe, naložene tožečim strankam;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe:
   V izpodbijani odločbi je Komisija ugotovila, da so številna podjetja v sektorju bakrenih inštalacij kršila člen 81(1) ES in člen 53(1) EGP. Kršitev se je ločeno izrazila trikrat: z dogovori med tako imenovanimi SANCO proizvajalci, dogovori med tako imenovanimi WICU in Cuprotherm proizvajalci in dogovori med širšo skupino proizvajalcev bakrenih inštalacijskih cevi. V skladu z odločbo, tožeče stranke zanje niso vedele ali ne bi mogle razumno predvideti SANCO dogovorov ter WICU in Cuprotherm dogovorov.
   V podporo svoji tožbi tožeče stranke navajajo kršitev načela nediskriminacije. Po mnenju tožečih strank je Komisija, zaradi načina, na katerega je vodila preiskavo, nekaterim podjetjem dala prednost. Tožeče stranke navajajo, da so bile zadnje družbe, ki so prejele zahtevo za podatek in so bile zato tudi zadnje, ki so prosile za popust, na podlagi česar je bila globa znižana le za 10 %.
   Tožeče stranke nadalje navajajo, da je Komisija zmotno ugotovila, da SANCO dogovori niso bili občutno tesnejši od dogovorov v širši skupini. Navajajo tudi, da odsotnost razlikovanja v višini glob med udeleženci SANCO dogovorov in udeleženci širše skupine proizvajalcev krši načelo nediskriminacije in načelo, po katerem je odgovornost za kršitev konkurenčnega prava osebne narave.
   Tožeče stranke tudi nasprotujejo sklepu, naložiti enako globo tožečim strankam in proizvajalcem, ki so sodelovali v širšem dogovoru in v WICU in Cuprotherm dogovorih. Tožeče stranke navajajo, da ta sklep krši načelo nediskriminacije, načelo, po katerem je odgovornost za kršitev konkurenčnega prava osebne narave in da odločba na tem mestu ni dovolj obrazložena.
   Tožeče stranke nadalje trdijo, da je Komisija kršilo načelo nediskriminacije in storila očitno napako s tem, ko je ugotovila, da so tožeče stranke brez prekinitve sodelovale v dogovorih, medtem ko nepretrganost ni bila ugotovljena za nobena druga zadevna podjetja. Tožeče stranke menijo, da je njihov položaj istoveten položaju tistih drugih podjetij. Glede tega tožeče stranke navajajo tudi kršitev njihovih pravic do obrambe, in sicer zato, ker se je Komisija v odločbi oprla na elemente, ki niso bili upoštevani v izjavi o ugovorih.
   Nazadnje tožeče stranke navajajo kršitev načela sorazmernosti glede določitve glob.


title: Zadeva C-297/08: Tožba, vložena 3. julija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki

text:
               30.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/35

         Tožba, vložena 3. julija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki
   (Zadeva C-297/08)
   (2008/C 223/55)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: C. Zadra, D. Recchia in J.-B. Laignelot, zastopniki)

      Tožena stranka: Italijanska Republika
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               ugotovi naj se, da Italijanska republika, s tem da glede dežele Campania ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za zagotovitev take predelave ali odstranjevanja odpadkov, ki ne ogroža zdravja ljudi in ne škoduje okolju in zlasti ker ni vzpostavila celovitega in primernega omrežja obratov za odstranjevanje, ni izpolnila obveznosti iz členov 4 in 5 Direktive 2006/12/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2006 o odpadkih;

               —

               Italijanski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Komisija poskuša s tožbo doseči ugotovitev neizpolnitve obveznosti Italijanske republike, ker ta v deželi Campania ni vzpostavila celovitega in primernega omrežja obratov, ki bi lahko omogočili samozadostnost pri odstranjevanju odpadkov, ob upoštevanju merila bližine. Kot priznavajo tudi same italijanske oblasti v uradnih sporočilih, iz očitane neizpolnitve izhaja nevarnost za zdravje ljudi in škoda za okolje ter zato neizpolnitev pomeni kršitev členov 4 in 5 Direktive 2006/12/ES.

      (1)  UL L 114, str. 9.


title: Zadeva C-586/13: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 18. junija 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Pesti Központi Kerületi Bíróság – Madžarska) – Martin Meat kft/Géza Simonfay, Ulrich Salburg (Predhodno odločanje — Svoboda opravljanja storitev — Direktiva 96/71/ES — Člen 1(3)(a) in (c) — Napotitev delavcev — Zagotavljanje dela delavcev — Akt o pristopu iz leta 2003 — Poglavje 1(2) in (13) Priloge X — Prehodni ukrepi — Dostop madžarskih državljanov do trga dela držav članic, ki so ob pristopu Republike Madžarske že bile članice Evropske unije — Zahteva po delovnem dovoljenju za zagotavljanje dela delavcev — Neobčutljivi sektorji)

text:
               24.8.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/7

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 18. junija 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Pesti Központi Kerületi Bíróság – Madžarska) – Martin Meat kft/Géza Simonfay, Ulrich Salburg
   (Zadeva C-586/13) (1)

   ((Predhodno odločanje - Svoboda opravljanja storitev - Direktiva 96/71/ES - Člen 1(3)(a) in (c) - Napotitev delavcev - Zagotavljanje dela delavcev - Akt o pristopu iz leta 2003 - Poglavje 1(2) in (13) Priloge X - Prehodni ukrepi - Dostop madžarskih državljanov do trga dela držav članic, ki so ob pristopu Republike Madžarske že bile članice Evropske unije - Zahteva po delovnem dovoljenju za zagotavljanje dela delavcev - Neobčutljivi sektorji))
   (2015/C 279/08)
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Pesti Központi Kerületi Bíróság

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Martin Meat kft

      Toženi stranki: Géza Simonfay, Ulrich Salburg

      Izrek

               1.

               Poglavje 1(2) in (13) Priloge X k Aktu o pogojih pristopa Češke republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Madžarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije, Slovaške republike in prilagoditvah pogodb, na katerih temelji Evropska unija je treba razlagati tako, da lahko Republika Avstrija na podlagi poglavja 1(2) te priloge omeji zagotavljanje dela delavcev na njenem ozemlju, čeprav se to zagotavljanje dela delavcev ne nanaša na občutljiv sektor v smislu poglavja 1(13) te priloge.

               2.

               V primeru pogodbenega razmerja, kot je v zadevi v glavni stvari, je treba pri ugotavljanju, ali je treba to pogodbeno razmerje opredeliti kot zagotavljanje dela delavcev v smislu člena 1(3)(c) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 96/71/ES z dne 16. decembra 1996 o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev, upoštevati vse okoliščine, ki kažejo na to, ali je bila napotitev delavca v državo članico gostiteljico predmet storitve, na katero se nanaša to pogodbeno razmerje. Načeloma sta indica, ki kažeta na to, da taka napotitev ni predmet zadevnega opravljanja storitev, zlasti dejstvo, da ponudnik storitve odgovarja za posledice nepravilnega izvajanja pogodbeno določene storitve, in okoliščina, da lahko ta ponudnik prosto določa število delavcev, ki jih je po njegovi presoji treba napotiti v državo članico gostiteljico. Nasprotno pa na podlagi okoliščine, da podjetje, ki je naročnik te storitve, nadzira skladnost te storitve z navedeno pogodbo ali da lahko daje delavcem, ki so zaposleni pri navedenem ponudniku storitev, splošna navodila, ni mogoče sklepati, da gre za zagotavljanje dela delavcev.

      (1)  UL C 71, 8.3.2014.


title: Zadeva T-697/15: Sklep Splošnega sodišča z dne 25. maja 2016 – Bergbräu/EUIPO – Vilser Privatbrauerei (VILSER BERGBRÄU)

text:
               1.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/41

         Sklep Splošnega sodišča z dne 25. maja 2016 – Bergbräu/EUIPO – Vilser Privatbrauerei (VILSER BERGBRÄU)
   (Zadeva T-697/15) (1)

   (2016/C 279/57)
   Jezik postopka: nemščina
   Predsednica drugega senata je odredila izbris zadeve.

      (1)  UL C 78, 29.2.2016.


title: Zadeva C-44/06: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 8. marca 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht des Landes Brandenburg — Nemčija) — Gerlach und Co. mbH proti Hauptzollamt Frankfurt na Odri (Carinska unija — Skupnostni tranzit — Dokazilo o pravilnosti tranzitne operacije ali o kraju kršitve — Rok treh mesecev — Dodelitev roka po sprejetju odločbe o izterjavi uvoznih dajatev)

text:
               28.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 95/11

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 8. marca 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht des Landes Brandenburg — Nemčija) — Gerlach und Co. mbH proti Hauptzollamt Frankfurt na Odri
   (Zadeva C-44/06) (1)

   (Carinska unija - Skupnostni tranzit - Dokazilo o pravilnosti tranzitne operacije ali o kraju kršitve - Rok treh mesecev - Dodelitev roka po sprejetju odločbe o izterjavi uvoznih dajatev)
   (2007/C 95/18)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Finanzgericht des Landes Brandenburg
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Gerlach und Co. mbH

      Tožena stranka: Hauptzollamt Frankfurt na Odri
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Razlaga člena 11a(2) Uredbe Komisije (EGS) št. 1062/87 z dne 27. marca 1987 o določbah za izvedbo tranzitnega postopka in o ukrepih za njegovo poenostavitev (UL L 107, str. 1), kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (EGS) št. 1429/90 z dne 29. maja 1990 (UL L 137, str. 21) — Kršitev ali nepravilnost, storjena med zunanjim skupnostnim tranzitom (T1) — Določitev roka za predložitev dokaza o kraju nepravilnosti ali kršitvi po odločbi o izterjavi uvoznih dajatev v okviru pritožbenega postopka.
   Izrek
   Člen 11a(2) Uredbe Komisije (EGS) št. 1062/87 z dne 27. marca 1987 o določbah za izvedbo tranzitnega postopka in o ukrepih za njegovo poenostavitev, kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (EGS) št. 1429/90 z dne 29. maja 1990, je treba razlagati tako, da država članica, ki ji pripada urad odhoda, po sprejetju odločbe o izterjavi uvoznih dajatev med pritožbenim postopkom, ki se je začel zoper to odločbo, glavnemu zavezancu ne more odobriti trimesečnega roka za predložitev dokazila o pravilnosti tranzitne operacije ali o kraju, kjer je bila kršitev ali nepravilnost dejansko storjena.

      (1)  UL C 86, 8.4.2006.


title: Zadeva C-154/06: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 26. oktobra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Finski (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2003/108/ES — Odpadna električna in elektronska oprema — Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 326/21

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 26. oktobra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Finski
   (Zadeva C-154/06) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2003/108/ES - Odpadna električna in elektronska oprema - Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)
   (2006/C 326/41)
   Jezik postopka: švedščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. Konstantinidis in Nyberg, zastopnika)

      Tožena stranka: Republika Finska (zastopnik: E. Bygglin, zastopnik)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države — Nezagotovitev prenosa Direktive 2003/108/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. decembra 2003 o spremembi Direktive 2002/96/ES o odpadni električni in elektronski opremi (OEEO) (UL L 345, str. 106) v avtonomni pokrajini Åland v predpisanem roku.
   Izrek

               1)

               Ker za Ålandske otoke ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2003/108/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. decembra 2003 o spremembi Direktive 2002/96/ES o odpadni električni in elektronski opremi (OEEO), Republika Finska ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2)

               Republiki Finski se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 131, 3.6.2006.


title: Zadeva F-36/09: Tožba, vložena 2. aprila 2009 — Armitage-Wilson proti Europolu

text:
               18.7.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 167/26

         Tožba, vložena 2. aprila 2009 — Armitage-Wilson proti Europolu
   (Zadeva F-36/09)
   2009/C 167/50
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Kate Armitage-Wilson (Haag, Nizozemska) (zastopnik: W. J. Dammingh)

      Tožena stranka: Evropski policijski urad (Europol)

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe z dne 12. junija 2008, s katero je bilo tožeči stranki sporočeno, da ji ni mogoče ponuditi stalnega delovnega mesta, in odločbe z dne 7. januarja 2009 o zavrnitvi pritožbe, ki je bila vložena zoper prvo odločbo.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti odločbe z dne 12. junija 2008, s katero je tožena stranka tožeči stranki sporočila, da ji ne more ponuditi stalnega delovnega mesta, in odločba, ki je bila na podlagi pritožbe izdana 7. januarja 2009, s katero so bili očitki, ki jih je tožeča stranka uveljavljala zoper odločbo z dne 12. junija 2008, razglašeni za neutemeljene;

               —

               Europolu naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva F-122/11: Sklep Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 23. novembra 2012 – Vacarescu proti Komisiji (Javni uslužbenci — Prepoznost — Očitna nedopustnost)

text:
               16.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/31

         Sklep Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 23. novembra 2012 – Vacarescu proti Komisiji
   (Zadeva F-122/11)
   (Javni uslužbenci - Prepoznost - Očitna nedopustnost)
   2013/C 46/62
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Dragos-Lucian Vacarescu (Bruselj, Belgija) (zastopnik: R.-C. Radu, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet

   Javni uslužbenci – Predlog za razglasitev ničnosti Komisijine odločbe, da se tožeči stranki ne dodeli dnevnic, do katerih naj bi bila upravičena na podlagi člena 10(2), drugi pododstavek, Priloge VII h Kadrovskim predpisom.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               D.-L. Vacarescuju se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva F-49/08: Tožba, vložena 19. maja 2008 – Giannini proti Komisiji

text:
               19.7.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 183/33

         Tožba, vložena 19. maja 2008 – Giannini proti Komisiji
   (Zadeva F-49/08)
   (2008/C 183/67)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Massimo Giannini (Bruselj, Belgija) (zastopnika: L. Levi in C. Ronzi, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predmet in opis spora
   Na eni strani, razglasitev ničnosti odločbe o odpovedi delovnega razmerja tožeče stranke in naložitev toženi stranki plačila vseh finančnih prejemkov, povezanih z nadaljevanjem pogodbe, ter razglasitev ničnosti več odločb, s katerimi so bile tožeči stranki zavrnjeni finančni prejemki. Na drugi strani, odškodninski zahtevek glede premoženjske in nepremoženjske škode, ki je nastala tožeči stranki.
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Za nično naj se razglasi odločba o odpovedi delovnega razmerja tožeče stranke, ki je bila vročena 10. julija 2007;

               —

               če je to potrebno, naj se za nično razglasi odločba o zavrnitvi pritožbe, ki je bila vročena 5. februarja 2008;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo vseh finančnih prejemkov, povezanih s trajanjem pogodbe tožeče stranke (med drugim osnovne plače, zmanjšane za plačana nadomestila za brezposelnost, dodatkov, nadomestil in povračil, izračunanih za obdobje treh let trajanja pogodbe, ter potnih stroškov za pot iz kraja zaposlitve v matični kraj), skupaj z zamudnimi obrestmi, ki tečejo od trenutka, ko je zapadlo plačilo vsakega izmed teh prejemkov, do popolnega plačila in ki se izračunajo na podlagi stopnje, ki jo je Evropska centralna banka določila za operacije glavnega refinanciranja v zadevnem obdobju, povišane za tri odstotne točke;

               —

               v vsakem primeru naj se za nični razglasita odločbi z dne 27. julija 2007 in 20. septembra 2007, s katerima je bilo odločeno, da se od plačila tožeče stranke za avgust 2007 odtegne 5 218,22 eurov, kar ustreza delu potnih stroškov za pot iz kraja zaposlitve v matični kraj tožeče stranke, in, posledično, naj se povrne ta znesek v višini 5 218,22 eurov skupaj z zamudnimi obrestmi, ki tečejo od 15. avgusta 2007 do popolnega plačila in ki se izračunajo na podlagi stopnje, ki jo je Evropska centralna banka določila za operacije glavnega refinanciranja v zadevnem obdobju, povišane za tri odstotne točke;

               —

               v vsakem primeru naj se za nično razglasi odločba z dne 28. avgusta 2007, s katero je bilo odločeno, da se omeji nadomestilo za nastanitev na eno tretjino zneska, prejetega v novembru 2006, in da se terja vračilo drugih dveh tretjin, to je 4 278,50 eurov, pri plačilu za februar 2006, in, posledično, naj se naloži vračilo tega zneska v višini 4 278,50 eurov skupaj z zamudnimi obrestmi, ki tečejo od 15. februarja 2008 do popolnega plačila in ki se izračunajo na podlagi stopnje, ki jo je Evropska centralna banka določila za operacije glavnega refinanciranja v zadevnem obdobju, povišane za tri odstotne točke;

               —

               naloži naj se plačilo odškodnine za nastalo premoženjsko in nepremoženjsko škodo, ki je začasno ocenjena na 200 000 eurov;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva T-337/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 29. septembra 2016 – Bach Flower Remedies/EUIPO – Durapharma (RESCUE) (Znamka Evropske unije — Postopek za ugotovitev ničnosti — Besedna znamka Evropske unije RESCUE — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Neobstoj razlikovalnega učinka, pridobljenega z uporabo — Člen 7(1)(c) in (3) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Člen 52(2) Uredbe št. 207/2009)

text:
               14.11.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 419/39

         Sodba Splošnega sodišča z dne 29. septembra 2016 – Bach Flower Remedies/EUIPO – Durapharma (RESCUE)
   (Zadeva T-337/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek za ugotovitev ničnosti - Besedna znamka Evropske unije RESCUE - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Neobstoj razlikovalnega učinka, pridobljenega z uporabo - Člen 7(1)(c) in (3) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Člen 52(2) Uredbe št. 207/2009))
   (2016/C 419/50)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Bach Flower Remedies Ltd (Wimbledon, Združeno kraljestvo) (zastopnik: I. Fowler, solicitor)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) (zastopnika: M. Simandlova in A. Schifko, agenta)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe EUIPO: Durapharma ApS (Stenstrup, Danska)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 26. marca 2015 (zadeva R 2551/2013-1) v zvezi s postopkom za ugotavljanje ničnosti med družbama Durapharma in Bach Flower Remedies.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družba Bach Flower Remedies Ltd nosi svoje stroške in stroške Urada Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO).

      (1)  UL C 294, 7.9.2015.


title: Zadeva T-144/15: Tožba, vložena 25. marca 2015 – L'Oréal/UUNT – Theralab (VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA)

text:
               26.5.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/34

         Tožba, vložena 25. marca 2015 – L'Oréal/UUNT – Theralab (VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA)
   (Zadeva T-144/15)
   (2015/C 171/40)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: L'Oréal (Pariz, Francija) (zastopnik: J. Sena Mioludo, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Theralab – Produtos Farmacêuticos e Nutracêuticos, Lda (Viseu, Portugalska)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Prijavitelj: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Skupnosti, ki vsebuje besedne elemente „VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA“ – Prijava št. 1 1 0 74  391

      Postopek pred UUNT: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba četrtega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 22. januarja 2015 v zadevi R 1097/2014-4

      Tožbeni predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               razveljavi odločbo oddelka za ugovore z dne 26. februarja 2014 o ugovoru B 002139916;

               —

               zavrne ugovor B 002139916;

               —

               v celoti ugodi prijavi znamke Skupnosti št. 011074391 „VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA (+fig.)“;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlogi

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-499/13: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 26. marca 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – Marian Macikowski/Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku (Predhodno odločanje — Skupni sistem davka na dodano vrednost — Načeli sorazmernosti in davčne nevtralnosti — Obdavčitev dobave nepremičnine v postopku prisilne prodaje na dražbi — Nacionalna ureditev, v skladu s katero mora izvršitelj, ki izvede tako prodajo, obračunati in plačati DDV v zvezi s tako transakcijo — Plačilo kupnine pristojnemu sodišču in nujnost nakazila DDV, ki ga je treba plačati, s strani tega sodišča izvršitelju — Finančna in kazenska odgovornost izvršitelja v primeru neplačila DDV — Razlika med rokom iz splošne ureditve, v katerem mora DDV plačati davčni zavezanec, in rokom, določenim za takega izvršitelja — Nemožnost odbiti vstopni DDV)

text:
               26.5.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/3

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 26. marca 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – Marian Macikowski/Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku
   (Zadeva C-499/13) (1)

   ((Predhodno odločanje - Skupni sistem davka na dodano vrednost - Načeli sorazmernosti in davčne nevtralnosti - Obdavčitev dobave nepremičnine v postopku prisilne prodaje na dražbi - Nacionalna ureditev, v skladu s katero mora izvršitelj, ki izvede tako prodajo, obračunati in plačati DDV v zvezi s tako transakcijo - Plačilo kupnine pristojnemu sodišču in nujnost nakazila DDV, ki ga je treba plačati, s strani tega sodišča izvršitelju - Finančna in kazenska odgovornost izvršitelja v primeru neplačila DDV - Razlika med rokom iz splošne ureditve, v katerem mora DDV plačati davčni zavezanec, in rokom, določenim za takega izvršitelja - Nemožnost odbiti vstopni DDV))
   (2015/C 171/04)
   Jezik postopka: poljščina

      Predložitveno sodišče

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Marian Macikowski

      Tožena stranka: Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku

      Izrek

               1.

               Člene 9, 193 in 199(1)(g) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo določbi nacionalnega prava, kot je ta iz postopka v glavni stvari, s katero so v okviru prodaje nepremičnine v postopku izvršbe pravnemu subjektu, in sicer izvršitelju, ki je izvedel navedeno prodajo, naložene obveznosti pravočasnega obračuna, pobiranja in plačila davka na dodano vrednost, dolgovanega v zvezi z izkupičkom iz te transakcije.

               2.

               Načelo sorazmernosti je treba razlagati tako, da ne nasprotuje določbi nacionalnega prava, kot je ta iz postopka v glavni stvari – v skladu s katero izvršitelj odgovarja z vsem svojim premoženjem za znesek davka na dodano vrednost, ki je dolgovan v zvezi z izkupičkom od prodaje nepremičnine v postopku izvršbe, če ne izpolni svoje obveznosti pobiranja in plačila tega davka – če ima zadevni izvršitelj dejansko na voljo vsa pravna sredstva za izpolnitev te obveznosti, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

               3.

               Člene 206, 250 in 252 Direktive 2006/112 in načelo davčne nevtralnosti je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo določbi nacionalnega prava, kot je ta iz postopka v glavni stvari, na podlagi katere mora plačnik davka, določen v tej določbi, obračunati, pobrati in plačati davek na dodano vrednost od prodaje blaga, opravljene v postopku izvršbe, ne da bi lahko odbil znesek vstopnega davka na dodano vrednost, ki je bil plačan v obdobju od začetka davčnega obdobja do takrat, ko je bil pri davčnem zavezancu pobran davek.

      (1)  UL C 367, 14.12.2013.


title: Zadeva C-433/13: Tožba, vložena 31. julija 2013 – Evropska komisija proti Slovaški republiki

text:
               16.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 336/6

         Tožba, vložena 31. julija 2013 – Evropska komisija proti Slovaški republiki
   (Zadeva C-433/13)
   2013/C 336/15
   Jezik postopka: slovaščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. Tokár in F. Schatz, agenta)

      Tožena stranka: Slovaška republika

      Predlog tožeče stranke

   Komisija Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da Slovaška republika s tem, da je zavrnila dodelitev dodatka za nego, skrbniškega dodatka in dodatka za kritje večjih izdatkov iz zakona št. 447/2008 Z.z. upravičencem, ki prebivajo v državi članici, ki ni Slovaška republika, ni izpolnila obveznosti iz člena 48 Pogodbe o delovanju Evropske unije ter členov 7 in 21 del Uredbe (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti (1);

               —

               Slovaški republiki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija trdi, da so dodatek za nego, skrbniški dodatek in dodatek za kritje večjih izdatkov iz zakona št. 447/2008 Z.z. dajatve za bolezen v smislu člena 3(1)(a) Uredbe št. 883/2004, ki jih je treba izplačati tudi upravičencem, ki prebivajo zunaj zadevne države članice (v obravnavanem primeru Slovaške republike). Nacionalna zakonodaja zato ne sme omejevati pravice upravičencev s prebivališčem zunaj Slovaške republike do prejemanja zgoraj navedenih dodatkov. Nacionalna zakonodaja Slovaške republike, ki določa tako omejitev, je torej v nasprotju s členom 48 PDEU ter s členoma 7 in 21 Uredbe št. 883/2004.

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 5, str. 72.


title: Zadeva C-476/09 P: Pritožba, ki jo je 26. novembra 2009 vložilo Territorio Histórico de Guipúzcoa - Diputación Foral de Guipúzcoa zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti razširjeni senat), razglašeno 9. septembra 2009 v združenih zadevah Territorio Histórico de Álava – Diputación Foral de Álava in Comunidad Autónoma del País Vasco – Gobierno Vasco ter drugi proti Komisiji Evropskih skupnosti, od T-227/01 do T-229/01, T-265/01, T-266/01 in T-270/01

text:
               13.2.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 37/17

         Pritožba, ki jo je 26. novembra 2009 vložilo Territorio Histórico de Guipúzcoa - Diputación Foral de Guipúzcoa zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti razširjeni senat), razglašeno 9. septembra 2009 v združenih zadevah Territorio Histórico de Álava – Diputación Foral de Álava in Comunidad Autónoma del País Vasco – Gobierno Vasco ter drugi proti Komisiji Evropskih skupnosti, od T-227/01 do T-229/01, T-265/01, T-266/01 in T-270/01
   (Zadeva C-476/09 P)
   2010/C 37/18
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Pritožnik: Territorio Histórico de Guipúzcoa – Diputación Foral de Guipúzcoa (zastopnika: I. Sáenz-Cortabarría Fernández in M. Morales Isasi, odvetnika)

      Druge stranke v postopku: Comunidad Autónoma del País Vasco – Gobierno Vasco, Territorio Histórico de Vizcaya – Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Álava – Diputación Foral de Álava, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa, Komisija Evropskih skupnosti in Comunidad Autónoma de la Rioja

      Predlogi pritožnika:

               —

               Ta pritožba naj se razglasi za dopustno in utemeljeno.

               —

               Izpodbijana sodba naj se razveljavi.

               —

               Predlogu, vloženem na prvi stopnji, in sicer podrednemu zahtevku, naj se člen 3 sporne odločbe razglasi za ničen, naj se ugodi.

               —

               Podredno, zadeva naj se vrne v odločanje Sodišču prve stopnje in naj se mu naloži izvedba zavrnjenega dokaza.

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka na prvi stopnji in pritožbenega postopka, intervenientki, Comunidad Autónoma de la Rioja, pa plačilo stroškov postopka na prvi stopnji.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Sodišče prve stopnje je napačno uporabilo pravo, ker je presodilo, da v tem primeru niso izpolnjene izjemne okoliščine, ki upravičujejo legitimna pričakovanja glede pravilnosti spornega davčnega ukrepa, na podlagi katerih je prepovedana naložitev vračila pomoči v skladu s členom 14(1) Uredbe št. 659/1999 (1) v povezavi z načelom varstva legitimnih pričakovanj. Izkrivljenje navedb iz razprave na prvi stopnji in kršitev načela kontradiktornosti. Kršitev sodne prakse glede obrazložitve.
               Niti formalna razlika med spornim davčnim ukrepom in ukrepom, ki je predmet Odločbe 93/337 (2), niti dejstvo, da bi Komisija merilo selektivnosti lahko obrazložila s kakšno drugo okoliščino, izrecno navedeno v Odločbi 93/337, niti razglasitev nezdružljivosti iz Odločbe 93/337 niso zadostni pravni razlogi, da Sodišče prve stopnje ne bi presodilo obstoja izjemne okoliščine, ki sama po sebi ali skupaj z drugimi okoliščinami, ki obstajajo v obravnavanem primeru, prepoveduje Komisiji naložitev vračila pomoči, na katere se nanaša sporna odločba.
               Sodišče prve stopnje je, s tem da je navedlo, da sporni ukrepi v združenih zadevah od T-30/01 do T-32/01 in od T-86/02 do T-88/02 zaradi tehnične narave in obsega olajšave niso primerljivi s spornim davčnim ukrepom, izkrivilo navedbe iz razprave med strankami postopka, ni upoštevalo načela kontradiktornosti in je očitno kršilo sodno prakso glede obrazložitve.
               Sodišče prve stopnje je napačno uporabilo pravo, s tem da je presodilo, da ravnanje Komisije glede davčne oprostitve iz leta 1993 ter spoštovanje davčne olajšave iz zakona 22/1993 ni izjemna okoliščina, ki bi lahko upravičila legitimna pričakovanja glede pravilnosti spornega davčnega ukrepa, na podlagi katerih bi bila prepovedana naložitev vračila pomoči na podlagi člena 14(1) Uredbe št. 659/1999, ker je v nasprotju z načelom varstva legitimnih pričakovanj.

               2.

               Sodišče prve stopnje je napačno uporabilo pravo, ker ni spoštovalo postopkovnih pravil na področju izvajanja dokazov in je odločilo, da ne bo izvedlo dokaza, ki ga je predlagala tožeča stranka glede predložitve nekaterih dokumentov Komisije, ki so ob upoštevanju trditev, ki jih je Sodišče prve stopnje uporabilo pri zavrnitvi predlogov tožeče stranke, bistveni za obrambno interesov slednje. Kršitev pravice do poštenega sojenja, načela enakosti orožij in pravice do obrambe.
               Sodišče prve stopnje je s tem, da ni izvedlo predlaganega dokaza, kršilo temeljno pravico do poštenega sojenja, ki jo ima pritožnik, saj je zavrnilo izvedbo dokaza, ki je za pritožnika bistven, in tako kršilo njegovo pravico do obrambe, glede na to, da je bil njegov predlog zavrnjen z utemeljitvijo, da ni dokazal ravno tega, kar je želel potrditi z neizvedenim dokazom: če ni bilo že izrecno dokončno stališče Komisije o pritožbi iz leta 1994 zoper v bistvu enak ukrep iz leta 1993, ki jo je ta zavrnila, izjemna okoliščina, pa je to bilo vsaj ravnanje Komisije, saj je povzročilo nastanek legitimnih pričakovanj o pravilnosti davčnih ukrepov iz leta 1993, kar je privedlo do sprejetja spornega davčnega ukrepa leta 1996.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL L 83, str. 1).

      (2)  Odločba Komisije 93/337/EGS z dne 10. maja 1993 v zvezi z načrtom davčnih pomoči za naložbe v Baskiji (UL L 134, str. 25).


title: Zadeva T-300/15: Tožba, vložena 5. junija 2015 – OASE/UUNT – COMPO France (AlGo)

text:
               10.8.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 262/34

         Tožba, vložena 5. junija 2015 – OASE/UUNT – COMPO France (AlGo)
   (Zadeva T-300/15)
   (2015/C 262/46)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: OASE GmbH (Hörstel, Nemčija) (zastopnik: T. Weeg, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: COMPO France SAS (Roche-Lez-Beaupré, Francija)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Prijavitelj: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Skupnosti „AlGo“ – Prijava št. 1 0 0 96  337

      Postopek pred UUNT: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba prvega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 11. februarja 2015 v zadevi R 1409/2013-1

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo spremeni tako, da bo ugovor v celoti zavrnjen;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov.

      Navajana tožbena razloga

               —

               Kršitev člena 42(2) in (3) Uredbe št. 207/2009;

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-13/16: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 4. maja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Augstākā tiesa – Latvija) – Valsts policijas Rīgas reģiona pārvaldes Kārtības policijas pārvalde/Rīgas pašvaldības SIA „Rīgas satiksme“ (Predhodno odločanje — Direktiva 95/46/ES — Člen 7(f) — Osebni podatki — Pogoji za zakonitost obdelave osebnih podatkov — Pojem „potrebnost zaradi zakonitih interesov tretje osebe“ — Zahteva za razkritje osebnih podatkov osebe, odgovorne za prometno nesrečo, zaradi uveljavljanja pravnih zahtevkov — Obveznost upravljavca, da ugodi taki zahtevi — Neobstoj)

text:
               3.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/11

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 4. maja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Augstākā tiesa – Latvija) – Valsts policijas Rīgas reģiona pārvaldes Kārtības policijas pārvalde/Rīgas pašvaldības SIA „Rīgas satiksme“
   (Zadeva C-13/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Direktiva 95/46/ES - Člen 7(f) - Osebni podatki - Pogoji za zakonitost obdelave osebnih podatkov - Pojem „potrebnost zaradi zakonitih interesov tretje osebe“ - Zahteva za razkritje osebnih podatkov osebe, odgovorne za prometno nesrečo, zaradi uveljavljanja pravnih zahtevkov - Obveznost upravljavca, da ugodi taki zahtevi - Neobstoj))
   (2017/C 213/10)
   Jezik postopka: latvijščina

      Predložitveno sodišče

   Augstākā tiesa

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Vložnica kasacijske pritožbe: Valsts policijas Rīgas reģiona pārvaldes Kārtības policijas pārvalde

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Rīgas pašvaldības SIA „Rīgas satiksme“

      Izrek

   Člen 7(f) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov je treba razlagati tako, da ne nalaga obveznosti posredovanja osebnih podatkov tretji stranki, da bi se ji omogočila vložitev odškodninske tožbe pri civilnem sodišču zaradi škode, ki jo je povzročila oseba, na katero se nanaša varstvo teh podatkov. Vendar člen 7(f) te direktive ne nasprotuje takemu posredovanju na podlagi nacionalnega prava.

      (1)  UL C 111, 29.3.2016.


title: Zadeva C-397/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte d’appello di Milano (Italija) 18. julija 2016 – Acacia Srl/Fallimento Pneusgarda Srl, Audi AG

text:
               10.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 371/4

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte d’appello di Milano (Italija) 18. julija 2016 – Acacia Srl/Fallimento Pneusgarda Srl, Audi AG
   (Zadeva C-397/16)
   (2016/C 371/04)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Corte d’appello di Milano

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Acacia Srl

      Nasprotni stranki: Fallimento Pneusgarda Srl, Audi AG

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali (a) načeli o prostem pretoku blaga in svobodi opravljanja storitev na notranjem trgu, (b) načelo učinkovitosti evropskih pravil o konkurenci in liberalizacije notranjega trga, (c) načeli polnega učinka in enotne uporabe evropskega prava v Evropski uniji, (d) določbe sekundarnega prava Evropske unije, in sicer Direktive 98/71 (1) in zlasti njenega člena 14, člena 1 Uredbe št. 461/2010 (2) ter Pravilnika št. 124 UN/ECE, nasprotujejo razlagi člena 110 Uredbe št. 6/2002 (3), ki vsebuje klavzulo o popravilih, ki iz pojma sestavnega dela kompleksnega izdelka (avtomobila), namenjenega popravilu tega kompleksnega izdelka, da bi se obnovil njegov prvotni videz, izključuje replike platišč, ki so po videzu popolnoma enake originalnim platiščem, homologiranim na podlagi zgoraj navedenega Pravilnika št. 124 UN/ECE?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali predpisi o pravicah industrijske lastnine v zvezi z registriranimi modeli, ob upoštevanju uravnoteženja interesov iz prvega vprašanja, nasprotujejo uporabi klavzule o popravilih za replike dodatne opreme, ki jih lahko izbere potrošnik, ob predpostavki, da je treba klavzulo o popravilih razlagati restriktivno in uporabljati omejeno za nadomestne dele, ki so točno določeni, in sicer tiste sestavne dele, katerih oblika je bila določena in se v bistvu ne spreminja glede na zunanji videz kompleksnega izdelka, pri čemer so izključeni drugi sestavni deli, ki se štejejo za zamenljive in jih izbirajo potrošniki po svojem okusu?

               3.

               Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen, katere ukrepe mora sprejeti proizvajalec replik platišč, da zagotovi zakonit pretok izdelkov, namenjenih popravilu in obnovitvi prvotnega zunanjega videza kompleksnega izdelka?

      (1)  Direktiva 98/71/ES Evropskega parlamenta in sveta z dne 13. oktobra 1998 o pravnem varstvu modelov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 21, str. 120).

      (2)  Uredba Komisije (EU) št. 461/2010 z dne 27. maja 2010 o uporabi člena 101(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije za skupine vertikalnih sporazumov in usklajenih ravnanj v sektorju motornih vozil (UL L 129, str. 52).

      (3)  Uredba Sveta (ES) št. 6/2002 z dne 12. decembra 2001 o modelih Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 27, str. 142).


title: Zadeva T-293/12: Tožba, vložena 2. julija 2012 – Syria International Islamic Bank proti Svetu

text:
               25.8.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 258/26

         Tožba, vložena 2. julija 2012 – Syria International Islamic Bank proti Svetu
   (Zadeva T-293/12)
   2012/C 258/48
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Syria International Islamic Bank Public Joint-Stock Company (Damask, Sirija) (zastopnika: G. Laguesse in J.-P. Buyle, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izvedbeno uredbo Sveta 2012/544/SZVP z dne 25. junija 2012 o izvajanju člena 32(1) Uredbe (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, razglasi za nično;

               —

               Izvedbeni sklep 2012/335/SZVP o izvajanju Sklepa Sveta 2011/782/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, razglasi za ničen;

               —

               Svetu naloži, naj plača tožeči stranki odškodnino v začasnem znesku 10 000 000 EUR, ki ga je kasneje mogoče zvišati ali znižati;

               —

               Svetu naloži plačilo vseh stroškov in izdatkov na tej stopnji, vključno s stroški, ki jih je priglasila tožeča stranka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v podporo tožbi navaja sedem tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev pravice do obrambe in pravice do poštenega sojenja, ker tožeča stranka ni imela možnosti dati izjavo, preden so bile sprejete sankcije, in ker ji je Svet zavrnil možnost podajati trditve zoper konkretne dokaze, ki naj bi jih imel Svet, čeprav je tožeča stranka to zahtevala.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na očitno napako pri presoji dejanskega stanja, ker tožeča stranka, kolikor ji je znano ter po kontrolah in notranjih preverjanjih, ni storila dejanj, ki so ji očitana v izpodbijanih aktih.

               3.

               Tretji tožbeni razlog se nanaša na kršitev načela sorazmernosti, ker je bil zaradi ukrepov, ki jih je sprejel Svet, blokiran finančni sistem tožeče stranke, ki pokriva 90 % njenih eurskih transakcij. Zato številne tekoče pogodbe niso bile izpolnjene, vzpostavljena je bila odgovornost tožeče stranke in na tisoče sirskih državljanov ni moglo opraviti različnih bančnih in finančnih transakcij.

               4.

               Četrti tožbeni razlog se nanaša na nesorazmeren poseg v lastninsko pravico in pravico opravljati poklicno dejavnost.

               5.

               Peti tožbeni razlog se nanaša na nezakonitost izpodbijanih aktov, ker pogoji iz člena 23 Sklepa 2011/782/SZVP (1) in členov 14 in 26 Uredbe št. 36/2012 (2) niso bili izpolnjeni, saj tožeča stranka ni zavestno in namerno sodelovala pri dejavnostih, katerih cilj je bil izognitev sankcijam.

               6.

               Šesti tožbeni razlog se nanaša na zlorabo pooblastil, ker je tožeča stranka na podlagi dejstev obravnavanega primera mislila, da so bili ukrepi sprejeti zaradi drugih razlogov, kot so ti, navedeni v izpodbijanih aktih.

               7.

               Sedmi tožbeni razlog se nanaša na kršitev obveznosti obrazložitve, ker je bila obrazložitev izpodbijanih aktov nejasna in se ni sklicevala na konkretne dokaze ali datume, ki bi tožeči stranki omogočili, da ugotovi, katere finančne transakcije so ji očitane.

      (1)  Sklep Sveta 2011/782/SZVP z dne 1. decembra 2011 o omejevalnih ukrepih proti Siriji in razveljavitvi Sklepa 2011/273/SZVP (UL 2011, L 319, str. 56).

      (2)  Uredba Sveta (EU) št. 36/2012 z dne 18. januarja 2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 442/2011 (UL 2012, L 16, str. 1).


title: Zadeva T-467/14: Tožba, vložena 24. junija 2014 – Fonditel Pensiones proti Komisiji

text:
               4.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 253/64

         Tožba, vložena 24. junija 2014 – Fonditel Pensiones proti Komisiji
   (Zadeva T-467/14)
   2014/C 253/87
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Fonditel Pensiones, Entidad Gestora de Fondos de Pensiones, SA (Madrid, Španija) (zastopniki: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero in A. Lamadrid de Pablo, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               za ničen razglasi sklep, ki opredeljuje skupek ukrepov, združenih pod poimenovanje Španski sistem finančnega najema (SEAF), kot novo in z notranjim trgom nezdružljivo državno pomoč;

               —

               podredno, za nična razglasi člena 1 in 4 izpodbijanega sklepa, ki investicijske družbe v gospodarskih interesnih združenjih (GIZ) opredeljujeta kot edine upravičence teh domnevnih pomoči in kot edine osebe, ki morajo opraviti vračilo;

               —

               podredno, za ničen razglasi člen 4 izpodbijanega sklepa, ker nalaga vračilo domnevnih pomoči, kar je kršitev splošnih načel prava EU;

               —

               podredno, za ničen razglasi člen 4 izpodbijanega sklepa, ker je v njem odločeno o zakonitosti zasebnih pogodb, sklenjenih med investitorji in drugimi družbami in

               —

               Komisiji naloži, naj plača vse stroške tega postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so enaki kot v postopku Bankia proti Komisiji, T-700/13.


title: Zadeva C-638/13 P: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 26. januarja 2017 – Roca SARL/Evropska komisija (Pritožba — Omejevalni sporazumi — Belgijski, nemški, francoski, italijanski, nizozemski in avstrijski trg kopalniške opreme — Usklajevanje prodajnih cen in izmenjava občutljivih poslovnih informacij — Smernice o načinu določanja glob iz leta 2006 — Načelo enakega obravnavanja — Izvajanje neomejene sodne pristojnosti)

text:
               3.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 104/8

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 26. januarja 2017 – Roca SARL/Evropska komisija
   (Zadeva C-638/13 P) (1)

   ((Pritožba - Omejevalni sporazumi - Belgijski, nemški, francoski, italijanski, nizozemski in avstrijski trg kopalniške opreme - Usklajevanje prodajnih cen in izmenjava občutljivih poslovnih informacij - Smernice o načinu določanja glob iz leta 2006 - Načelo enakega obravnavanja - Izvajanje neomejene sodne pristojnosti))
   (2017/C 104/13)
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Pritožnica: Roca SARL (zastopnik: P. Vidal Martínez, odvetnica)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopniki: F. Castilla Contreras, F. Castillo de la Torre in F. Jimeno Fernández, agenti)

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Roca SARL nosi stroške postopka.

      (1)  UL C 52, 22.2.2014.


title: Zadeva F-116/13: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 4. maja 2016 – Leon-Gonzalez/Komisija

text:
               20.6.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 222/47

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 4. maja 2016 – Leon-Gonzalez/Komisija
   (Zadeva F-116/13) (1)

   (2016/C 222/69)
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik drugega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 45, 15.2.2014, str. 46.


title: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 9. novembra 2004 v zadevi T-116/03, Oreste Montalto proti Svetu Evropske Unije (Uradniki — Zaposlovanje — Začasni uslužbenec — Obvestilo o prostem delovnem mestu — Postopek zaposlovanja)

text:
               22.1.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 19/22

      SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 9. novembra 2004
   v zadevi T-116/03, Oreste Montalto proti Svetu Evropske Unije (1)

   (Uradniki - Zaposlovanje - Začasni uslužbenec - Obvestilo o prostem delovnem mestu - Postopek zaposlovanja)
   (2005/C 19/49)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi T-116/03, Oreste Montalto, uradnik Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT), stanujoč v Alicantu (Španija), ki ga zastopa G. Vandersanden, avocat, proti Svetu Evropske Unije (zastopnika: B. Hoff-Nielsen in F. Anton) zaradi predloga za razglasitev ničnosti Odločbe Sveta z dne 23. maja 2002 o imenovanju dodatnega predsednika enega Odbora za pritožbe, hkrati predsednika Oddelka za pritožbe UUNT (UL 2002, C 130, str. 2), in zaradi povračila škode, je Sodišče prve stopnje (peti senat) v sestavi P. Lindh, predsednica, R. García-Valdecasas in J. D. Cooke, sodnika; sodni tajnik: I. Natsinas, administrator, dne 9. novembra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Odločba Sveta z dne 23. maja 2002 o imenovanju dodatnega predsednika Odbora za pritožbe, hkrati predsednika Oddelka za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), se razglasi za nično.

               2.

               V preostalem delu se tožba zavrne.

               3.

               Svetu se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 135, 7.6.2003.


title: Zadeva C-634/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Ireland (Irska) 9. decembra 2011 – Anglo Irish Bank Corporation Ltd proti Quinn Investments Sweden AB in drugim

text:
               10.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 73/15

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Ireland (Irska) 9. decembra 2011 – Anglo Irish Bank Corporation Ltd proti Quinn Investments Sweden AB in drugim
   (Zadeva C-634/11)
   2012/C 73/28
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   High Court of Ireland

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Anglo Irish Bank Corporation Ltd

      Tožene stranke: Quinn Investments Sweden AB, Sean Quinn, Ciara Quinn, Collette Quinn, Sean Quinn Junior, Brenda Quinn, Aoife Quinn, Stephen Kelly, Peter Darragh Quinn, Niall McParland Indian Trust AB

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Predlog za predhodno odločanje se nanaša na člen 28 Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1) (v nadaljevanju: Uredba Sveta (ES) št. 44/2001) (v nadaljevanju: člen 28) in postopke, ki jih mora nacionalno sodišče (v nadaljevanju: sodišča države A) upoštevati pri odločanju o ugovoru, vloženem na podlagi člena 28 v zvezi s pristojnostjo tega sodišča za obravnavanje in odločanje v nekem postopku (v nadaljevanju: tretji postopek), v okoliščinah, v katerih sodišča države A:

                           (a)

                           najprej obravnavajo postopek (v nadaljevanju: prvi postopek), ki bi lahko bil soroden postopku (v nadaljevanju: drugi postopek), ki se je začel pred sodišči druge države članice (v nadaljevanju: država B); in

                           (b)

                           obravnavajo tudi postopek (v nadaljevanju: tretji postopek), ki bi lahko bil soroden drugemu postopku; in

                           (c)

                           jim je na podlagi člena 28 Uredbe Sveta (ES) št. 44/2011 predložen ugovor pristojnosti sodišč države A za obravnavanje in odločanje v tretjem postopku, ker naj bi bila drugi postopek (pred sodišči države B) in tretji postopek (pred sodišči države A) sorodni pravdi v smislu navedenega člena 28.

               2.

               Sodišče Evropske unije (v nadaljevanju: Sodišče) je zaprošeno, naj razsodi zlasti glede teh vprašanj:

                           1.

                           Ali morajo sodišča države A počakati na odločbo sodišč države B o predvidenem predlogu glede vprašanja, ali bi morala sodišča države B na podlagi člena 28 Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 prekiniti ali ustaviti drugi postopek, preden sama odločijo, ali bodo prekinila ali ustavila tretji postopek?

                           2.

                           Če sodiščem države A ni treba počakati na odločbo sodišč države B o predvidenem predlogu glede vprašanja, ali bi morala sodišča države B na podlagi člena 28 Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 prekiniti ali ustaviti drugi postopek, preden sama odločijo, ali bodo prekinila ali ustavila tretji postopek, ali so sodišča države A pri odločanju, ali naj tretji postopek prekinejo ali ustavijo, upravičena upoštevati obstoj prvega postopka?

                           3.

                           Če se sodišča države B izrečejo za pristojna za obravnavanje drugega postopka, ali so sodišča države A pri odločanju, ali naj prekinejo ali ustavijo tretji postopek, v skladu s členom 28 Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001, upravičena upoštevati obstoj prvega postopka?

                           4.

                           Ali je dejstvo, da bi lahko tožeča stranka v tretjem postopku zahtevke, ki jih je uveljavljala v tem postopku, uveljavljala že v prvem postopku po nasprotni tožbi (vendar jih ni), upošteven dejavnik, in če je tako, kakšen pomen bi morala sodišča države A pripisati temu dejavniku pri (svojem) odločanju o tem, ali naj se v skladu s členom 28 Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 izrečejo za nepristojna ali naj prekinejo tretji postopek?

      (1)  UL L 12, str. 1.


title: Zadeva F-54/08: Tožba, vložena 29. maja 2008 – Bernard proti Europolu

text:
               30.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/62

         Tožba, vložena 29. maja 2008 – Bernard proti Europolu
   (Zadeva F-54/08)
   (2008/C 223/118)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Marjorie Bernard (La Haye, Nizozemska) (zastopnik: P. de Casparis, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski policijski urad (Europol)
   Predmet in opis spora
   Razglasitev ničnosti odločbe Europola o podaljšanju pogodbe tožeči stranki le za najkrajše obdobje devetih mesecev.
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Za nično naj se razglasi odločba z dne 31. julija 2007 o podaljšanju pogodbe le do 1. junija 2008 in odločba z dne 29. februarja 2008 v zvezi s pritožbo,

               —

               Europolu naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-532/07 P: Pritožba, ki jo je vložila Komisija Evropskih skupnosti 29. novembra 2007 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (veliki senat), razglašeno 12. septembra 2007 v zadevi T-36/04, Komisija Evropskih skupnosti proti Association de la presse internationale ASBL

text:
               26.1.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/37

         Pritožba, ki jo je vložila Komisija Evropskih skupnosti 29. novembra 2007 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (veliki senat), razglašeno 12. septembra 2007 v zadevi T-36/04, Komisija Evropskih skupnosti proti Association de la presse internationale ASBL
   (Zadeva C-532/07 P)
   (2008/C 22/66)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Pritožnica: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: C. Docksey in P. Aalto, zastopnika)

      Druga stranka v postopku: Association de la presse internationale ASBL (API)
   Predlogi pritožnice:
   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sodbo v delu, v katerem je bila razglašena ničnost odločbe Komisije o zavrnitvi dostopa do dokumentov, ki jih je zahteval API, od obravnave v zvezi z vsemi postopki, razen za postopek za ugotavljanje kršitev;

               —

               izda končno sodbo glede predmeta te pritožbe;

               —

               tožeči stranki v zadevi T-36/04 odredi plačilo stroškov, ki so Komisiji nastali v tej zadevi in s to pritožbo.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Komisija zatrjuje, prvič, da je Sodišče prve stopnje napačno uporabilo pravo pri razlagi in uporabi navedenih izjem, s tem ko je uporabo izjeme, ki se nanaša na sodne postopke, razlagalo tako, da morajo institucije v postopkih, ki se ne nanašajo na ugotavljanje kršitev, upoštevati zahtevo za dostop do pisnih stališč, od dneva obravnave in od primera do primera. Glede tega Komisija navaja, da ugotovitve Sodišča prve stopnje niso skladne z obrazložitvijo, da SPS ni upoštevalo interesa ustreznega upravljanja pravosodja oziroma interesa drugih oseb, navedenih v postopku, in da je SPS upoštevalo le pravice in obveznosti ene od strank. Čeprav spisi, ki so jih predložile institucije, niso izključeni iz področja uporabe Uredbe 1049/2001 (1), ugotovitev SPS nima podlage v zakonodaji Skupnosti oziroma v sodni praksi Sodišča.
   Drugič, SPS je napačno uporabilo pravo pri razlagi izjeme, ki se nanaša na preiskave, tako da mora Komisija na podlagi člena 226 ES zahtevo za dostop do pisnih stališč v postopku za ugotavljanje kršitev, upoštevati od primera do primera od razglasitve sodbe, vključno s tožbami, o katerih je bilo že odločeno, pa niso bile še rešene, s čimer se zmanjšuje sposobnost Komisije kot varuhinje pogodb da zagotovi, da države članice spoštujejo svoje obveznosti iz prava Skupnosti.
   Tretjič, SPS je napačno uporabilo pravo pri razlagi uporabe izjeme, ki se nanaša na sodne postopke, tako da morajo institucije zahteve za dostop do pisnih stališč pri tožbah, o katerih je bilo odločeno, vendar so povezane z nerešenimi tožbami, upoštevati od primera do primera, kar zmanjšuje njihovo sposobnost, da branijo svoje interese pred sodišči Skupnosti in zmanjšuje sposobnost Komisije kot varuhinje pogodb, da uveljavi pravo Skupnosti.

      (1)  UL L 145, str. 43.


title: Zadeva C-378/11 P: Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 21. septembra 2011 – Longevity Health Products, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Biofarma SA (Pritožba — Znamka Skupnosti — Postopek pred odborom za pritožbe UUNT — Nespoštovanje obveznosti plačila takse za pritožbo v roku — Odločba odbora za pritožbe s katero je ugotovljeno, da pritožba ni vložena)

text:
               28.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/24

      Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 21. septembra 2011 – Longevity Health Products, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Biofarma SA
      (Zadeva C-378/11 P) (1)

      (Pritožba - Znamka Skupnosti - Postopek pred odborom za pritožbe UUNT - Nespoštovanje obveznosti plačila takse za pritožbo v roku - Odločba odbora za pritožbe s katero je ugotovljeno, da pritožba ni vložena)
      (2012/C 25/43)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Longevity Health Products, Inc. (zastopnik: J. Korab, odvetnik)

         Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Biofarma SA

         Predmet

      Pritožba zoper sklep Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 15. aprila 2011 v zadevi Longevity Health Products proti UUNT – Biofarma VITACHRON (male) (T-95/11), s katerim je Splošno sodišče zavrnilo tožbo za razveljavitev, ki jo je predlagateljica besedne znamke „VITACHRON male“ za proizvode in storitve med drugim iz razreda 5 vložila zoper odločbo R 1357/2010-4 četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) z dne 10. januarja 2011, s katero je bilo razglašeno, da pritožba zoper odločbo oddelka za ugovore o zavrnitvi registracije te znamke v postopku z ugovorom, ki jo je vložil imetnik nacionalnih znamk „VITATHION“ za proizvode in storitve iz razreda 5, ni bila vložena, ker taksa za pritožbe ni bila plačana pravočasno.

         Izrek

                  1.

                  Pritožba se zavrne.

                  2.

                  Longevity Health Products Inc. nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 269, 10.9.2011.