title: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 22. decembra 2010.#Gowan Comércio Internacional e Serviços Lda proti Ministero della Salute.#Predlog za sprejetje predhodne odločbe: Tribunale amministrativo regionale del Lazio - Italija.#Fitofarmacevtska sredstva - Direktiva 2006/134/ES - Veljavnost - Omejitve uporabe fenarimola kot aktivne snovi.#Zadeva C-77/09.

text:
      Zadeva C-77/09
      Gowan Comércio Internacional e Serviços Lda
      proti
      Ministero della Salute
      (Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo
      Tribunale amministrativo regionale del Lazio)
      „Fitofarmacevtska sredstva – Direktiva 2006/134/ES – Veljavnost – Omejitve uporabe fenarimola kot aktivne snovi“
      Povzetek sodbe
      1.        Vprašanja za predhodno odločanje – Presoja veljavnosti – Dopustnost – Potreba, da se Sodišču predloži dovolj pojasnil o dejanskem
            in zakonodajnem stanju
      (člen 234 ES)
      2.        Kmetijstvo – Približevanje zakonodaj – Dajanje fitofarmacevtskih sredstev v promet – Direktiva 91/414
      (Direktiva Sveta 91/414, člen 19 in Priloga I; Direktiva Komisije 2006/134)
      3.        Kmetijstvo – Približevanje zakonodaj – Dajanje fitofarmacevtskih sredstev v promet – Direktiva 91/414
      (Direktiva Sveta 91/414, člen 19 in Priloga I; Direktiva Komisije 2006/134)
      4.        Kmetijstvo – Približevanje zakonodaj – Dajanje fitofarmacevtskih sredstev v promet – Direktiva 91/414
      (člena 168 PDEU ter 191(1) in (2) PDEU; Direktiva Sveta 91/414, Priloga I; Direktiva Komisije 2006/134)
      5.        Kmetijstvo – Približevanje zakonodaj – Dajanje fitofarmacevtskih sredstev v promet – Direktiva 91/414
      (Direktiva Sveta 91/414, člen 5(5) in Priloga I; Direktiva Komisije 2006/134)
      1.        Sodišče lahko odločanje o vprašanju za predhodno odločanje, ki ga zastavi nacionalno sodišče, zavrne le, če razlaga ali presoja
         veljavnosti pravila Unije, ki ju zahteva nacionalno sodišče, očitno nimata nobene zveze z dejanskim stanjem ali predmetom
         spora o glavni stvari, če gre za hipotetičen primer ali če Sodišče nima na voljo potrebnih dejanskih in pravnih elementov,
         da bi lahko koristno odgovorilo na postavljena vprašanja.

      To pa ne velja, če se pred Sodiščem ne oporeka, da je vprašanje veljavnosti neke direktive upoštevno za rešitev spora o glavni
         stvari, in če je nacionalno sodišče pojasnilo, da dvomi o veljavnosti te direktive zlasti zaradi neskladja, ki naj bi obstajalo
         med omejitvami uporabe neke snovi, ki jih je določila ta direktiva, in tehnično‑znanstvenimi ocenami te snovi, ki so bile
         na splošno pozitivne, tako da je bilo Sodišču predloženih dovolj informacij, da lahko to prouči veljavnost te direktive glede
         na primer, ki je predmet spora o glavni stvari.

      (Glej točke od 25 do 27.)
      2.        Kakor je razvidno iz pete, šeste in devete uvodne izjave, je namen Direktive 91/414 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v
         promet odprava ovir za trgovanje s fitofarmacevtskimi sredstvi znotraj Skupnosti, hkrati pa ta direktiva ohranja visoko raven
         varovanja okolja in zdravja ljudi in živali. Komisiji je treba ob upoštevanju zapletenih znanstvenih ocenjevanj, ki jih mora
         opraviti, kadar v okviru preizkusa predlogov za uvrstitev aktivnih snovi v Prilogo I k Direktivi 91/414 ocenjuje tveganja,
         ki jih povzroča uporaba teh snovi, priznati široko diskrecijsko pravico, da bi lahko učinkovito sledila cilju, ki ji je bil
         določen.

      Vendar izvajanje tega pooblastila ni izključeno iz sodnega nadzora. V okviru tega nadzora mora namreč sodišče Unije preveriti,
         ali so bila spoštovana pravila postopka, ali so dejstva, ki jih je ugotovila Komisija, pravilna in ali so pri presoji teh
         dejstev podane očitne napake ali zloraba pooblastil. Zlasti mora sodišče Unije, da bi preverilo, ali je pristojna institucija
         storila očitno napako pri presoji, preveriti, ali je ta institucija skrbno in nepristransko proučila vse upoštevne okoliščine
         obravnavanega primera, na katere se opirajo dosežene ugotovitve.

      (Glej točke od 54 do 57.)
      3.        Čeprav mora Komisija v skladu z Direktivo 91/414 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet upoštevati znanstveno oceno,
         ki jo je pripravila država članica poročevalka, pa ta ocena ne zavezuje Komisije niti, odvisno od primera, Sveta, ki v postopku,
         določenem v členu 19 te direktive, še vedno lahko sprejmeta ukrepe za obvladovanje tveganja, ki so različni od tistih, ki
         jih je predlagala država članica poročevalka.

      Ker so v zvezi z Direktivo 2006/134 o spremembi Direktive 91/414 glede vključitve fenarimola kot aktivne snovi podatki, ki
         jih je predložil prijavitelj, potrdili prvotno oceno države članice poročevalke glede neobstoja nesprejemljivega tveganja
         in jih je sprejela delovna skupina za ocenjevanje in ker Direktiva 2006/134 ne omaja rezultatov znanstvenega ocenjevanja tveganj,
         ki jih ta aktivna snov povzroča, saj je ta direktiva namenjena registraciji uporabe te snovi v fitofarmacevtskih sredstvih,
         nikakor ni razvidno, da bi Komisija pri Direktivi 2006/134 storila očitno napako pri presoji.

      V takih okoliščinah namreč Komisiji ni mogoče očitati, da ni skrbno in nepristransko upoštevala znanstvenih dokazov, ki jih
         je med fazo ocenjevanja tveganj, ki jih povzroča uporaba fenarimola, predložila država članica poročevalka.

      (Glej točke 60, 62, 63, 65 in 67.)
      4.        Kadar se pokaže, da zaradi nezadostnih, neprepričljivih ali nenatančnih rezultatov opravljenih študij ni mogoče z gotovostjo
         ugotoviti obstoja nevarnosti ali njenega obsega, pri čemer pa je dejanska škoda za javno zdravje, če bi se nevarnost izkazala
         za utemeljeno, verjetna, previdnostno načelo upravičuje sprejetje omejevalnih ukrepov, če niso diskriminatorni in če so objektivni.

      V zvezi s postopkom uvrstitve fenarimola v Prilogo I k Direktivi 91/414 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet se je
         med pripravo osnutka odločbe o uvrstitvi fenarimola v Prilogo I k Direktivi 91/414 izkazalo, da ostajajo nekateri pomisleki
         glede toksičnih učinkov fenarimola, med katerimi so potencialne motnje endokrinega sistema, zaradi česar tako njegova uporaba
         ne bi smela biti neomejena. Toda ni mogoče šteti, da taki pomisleki temeljijo na popolnoma hipotetičnih razlogih.

      V teh okoliščinah, iz katerih je razvidno, da je še vedno obstajala znanstvena negotovost glede ocene učinkov snovi, kakršna
         je fenarimol, na endokrini sistem, ni mogoče ugotoviti, da je Komisija očitno napačno uporabila previdnostno načelo, ker je
         registracijo te snovi dopolnila z omejitvami uporabe.

      (Glej točke od 76 do 79.)
      5.        Komisiji je treba priznati široko diskrecijsko pravico, kadar v okviru postopka uvrstitve snovi v Prilogo I k Direktivi 91/414
         o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet sprejema ukrepe za obvladovanje tveganja.

      Glede vprašanja, ali so ukrepi za omejitev uporabe fenarimola primerni za uresničitev ciljev Direktive 91/414, je iz postopka,
         v katerem je bila sprejeta Direktiva 2006/134 o spremembi Direktive 91/414 glede vključitve fenarimola kot aktivne snovi,
         in uvodnih izjav te direktive razvidno, da si je Komisija prizadevala za dosego ravnotežja med cilji Direktive 91/414, povezanimi
         z izboljšanjem proizvodnje rastlin in varovanjem zdravja ljudi in živali, podtalnice in okolja, ter interesom prijavitelja
         za uvrstitev fenarimola v Prilogo I k Direktivi 91/414 po koncu znanstvenega ocenjevanja tveganj, ki jih ta snov povzroča.
         Glede na pomisleke v zvezi z morebitnimi učinki fenarimola v obliki motenj endokrinega sistema in s tem povezano znanstveno
         negotovost, zaradi katere je Komisija uporabila previdnostno načelo, se omejitve, ki jih Direktiva 2006/134 določa za uporabo
         te snovi, ne zdijo neprimerne za dosego teh ciljev.

      V zvezi z nujnostjo zadevnega ukrepa je treba poudariti, da čeprav je bila uvrstitev fenarimola v Prilogo I k Direktivi 91/414
         omejena na obdobje 18 mesecev, je iz uvodne izjave 11 Direktive 2006/134 razvidno, da ta časovna omejitev ne nasprotuje morebitni
         obnovitvi te uvrstitve v skladu z določbami člena 5(5) Direktive 91/414. Prav tako je iz uvodne izjave 6 Direktive 2006/134
         jasno razvidno, da okoliščina, da je registracija fenarimola omejena zgolj na vrste uporabe, ki so bile dejansko ocenjene
         in so se štele za skladne s pogoji iz Direktive 91/414, ne nasprotuje uvrstitvi drugih vrst uporabe v Prilogo I k tej direktivi,
         potem ko se opravi njihova celovita ocena.

      V teh okoliščinah ni mogoče šteti, da ukrepi omejitev uporabe fenarimola presegajo to, kar je mogoče šteti za nujno za dosego
         zastavljenih ciljev. Iz tega je razvidno, da Direktiva 2006/134 ni neveljavna zaradi kršitve načela sorazmernosti.

      (Glej točke od 82 do 87.)
SODBA SODIŠČA (drugi senat)
      z dne 22. decembra 2010(*)

      „Fitofarmacevtska sredstva – Direktiva 2006/134/ES – Veljavnost – Omejitve uporabe fenarimola kot aktivne snovi“
      V zadevi C‑77/09,
      katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, ki ga je vložilo Tribunale amministrativo
         regionale del Lazio (Italija) z odločbo z dne 17. decembra 2008, ki je prispela na Sodišče 20. februarja 2009, v postopku

      Gowan Comércio Internacional e Serviços Lda
      proti
      Ministero della Salute,

      SODIŠČE (drugi senat),
      v sestavi J. N. Cunha Rodrigues, predsednik senata, A. Rosas, U. Lõhmus, A. Ó Caoimh, sodniki, in P. Lindh (poročevalka),
         sodnica,

      generalni pravobranilec: N. Jääskinen,
      sodna tajnica: M. Ferreira, glavna administratorka,
      na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 29. aprila 2010,
      ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
      –        za Gowan Comércio Internacional e Serviços Lda C. Mereu, S. Ambrosetti in M. Velardo, odvetniki,

      –        za nemško vlado M. Lumma in J. Möller, zastopnika,
      –        za grško vlado V. Kontolaimos, K. Marinou, I. Chalkias in M. Tassopoulou, zastopniki,
      –        za Evropsko komisijo D. Nardi in L. Parpala, zastopnika,
      po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 15. julija 2010
      izreka naslednjo
      Sodbo
      1        Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na veljavnost Direktive Komisije 2006/134/ES z dne 11. decembra 2006 o spremembi
         Direktive Sveta 91/414/EGS glede vključitve fenarimola kot aktivne snovi (UL L 349, str. 32).

      2        Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo portugalskega prava Gowan Comércio Internacional e Serviços Lda (v nadaljevanju: Gowan) in Ministero della Salute (ministrstvo za zdravje) glede razglasitve ničnosti odločb v zvezi z registracijami
         za dajanje fitofarmacevtskih sredstev v promet.

       Pravni okvir
       Direktiva 91/414/EGS
      3        Direktiva Sveta 91/414/EGS z dne 15. julija 1991 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet (UL L 230, str. 1) uvaja enotna
         pravila o pogojih in postopkih za pridobitev dovoljenja za dajanje fitofarmacevtskih sredstev v promet ter nadzor in preklic
         take registracije. Namenjena ni le poenotenju pravil o pogojih in postopkih za registracijo fitofarmacevtskih sredstev, temveč
         naj bi za zdravje ljudi in živali ter okolje zagotovila visoko stopnjo varstva zoper grožnje in nevarnosti, ki izhajajo iz
         nezadostno nadzorovane uporabe fitofarmacevtskih sredstev. Poleg tega je ta direktiva namenjena odpravi omejitev njihovega
         prostega pretoka.

      4        Člen 3(1) Direktive 91/414 določa:

      „Države članice predpišejo, da se fitofarmacevtskih sredstev ne sme dati v promet in jih uporabljati na njihovem ozemlju,
         če sredstvo ni bilo registrirano v skladu s to direktivo […]“

      5        Člen 4 te direktive določa pogoje, ki jih mora fitofarmacevtsko sredstvo izpolnjevati, da se lahko registrira. Med drugim
         zahteva, da so aktivne snovi, ki ga sestavljajo, naštete v Prilogi I k navedeni direktivi in da so pogoji iz navedene priloge
         izpolnjeni. Registracije morajo določati zahteve v zvezi z dajanjem v promet in uporabo sredstev. Izdajo se lahko največ za
         obdobje desetih let, ki ga določijo države članice. Registracija se lahko pregleda kadar koli, pod določenimi pogoji pa tudi
         prekliče. Če država članica prekliče registracijo, o tem nemudoma obvesti njenega imetnika.

      6        Člen 5 Direktive 91/414 določa pogoje za uvrstitev teh snovi v Prilogo I k navedeni direktivi. Besedilo tega člena je:

      „1.      Ob upoštevanju trenutnega znanstvenega in tehničnega znanja se aktivno snov uvrsti v Prilogo I za začetno obdobje največ 10
         let, če se lahko pričakuje, da fitofarmacevtska sredstva, ki vsebujejo to aktivno snov, izpolnjujejo naslednje pogoje:

      (a)      njihovi ostanki, pri nanašanju v skladu z dobro prakso varstva rastlin, nimajo nikakršnega škodljivega vpliva na zdravje ljudi
         ali živali ali na podtalnico ali nikakršnega nesprejemljivega vpliva na okolje, in da se navedene ostanke, če so toksikološko
         ali ekološko pomembni, lahko ugotavlja s splošno uporabljanimi metodami;

      (b)      njihova uporaba, pri nanašanju v skladu z dobro prakso varstva rastlin, nima nikakršnega škodljivega vpliva na zdravje ljudi
         ali živali ali nikakršnega nesprejemljivega vpliva na okolje, kot je to določeno v členu 4(1)(b)(iv) in (v).

      2.      Za uvrstitev aktivne snovi v Prilogo I je zlasti treba upoštevati naslednje:
      (a)      sprejemljiv dnevni vnos (ADI) za ljudi, kjer je to ustrezno;
      (b)      po potrebi dopustno izpostavljenost delavca;
      (c)      kjer je to ustrezno, oceno obnašanja in distribucije v okolju ter vpliv na neciljne vrste.
      3.      Za prvo uvrstitev aktivne snovi, ki dve leti po notifikaciji te direktive še ni bila v prometu, se štejejo zahteve za izpolnjene,
         če je bilo to ugotovljeno za najmanj en pripravek, ki vsebuje navedeno aktivno snov.

      4.      Za uvrstitev aktivne snovi v Prilogo I se lahko zahteva:
      –        najmanjšo stopnjo čistosti aktivne snovi,
      –        vrsto in najvišjo dovoljeno vsebnost določenih nečistot,
      –        omejitve na podlagi ocene podatkov iz člena 6, ob upoštevanju pogojev kmetijstva, varstva rastlin in okolja (vključno s klimatskimi
         pogoji),

      –        vrsto pripravka,
      –        način uporabe.
      5.      Na zahtevo se lahko uvrstitev snovi v Prilogo I enkrat ali večkrat podaljša za največ 10 let; taka uvrstitev se lahko kadar
         koli pregleda, če kaže, da kriteriji iz odstavkov 1 in 2 niso več izpolnjeni. Podaljšanje se lahko odobri za obdobje, ki je
         potrebno za izvedbo pregleda, če je bil zahtevek za tako podaljšanje vložen pravočasno in v vsakem primeru ne manj kot dve
         leti pred potekom veljavnosti uvrstitve in se odobri za čas, ki je potreben za zagotovitev podatkov v skladu s členom 6(4).“

      7        Člen 8(2), prvi pododstavek, Direktive 91/414 določa, da lahko „[z] odstopanjem od člena 4 […] država članica v dvanajstih
         letih od notifikacije te direktive registrira za dajanje v promet na svojem ozemlju fitofarmacevtska sredstva, ki vsebujejo
         aktivne snovi, ki niso uvrščene v Prilogo I, in so že v prometu dve leti po dnevu notifikacije te direktive“.

      8        Iz člena 8(2), drugi pododstavek, te direktive je razvidno, da v teh dvanajstih letih Evropska komisija začne izvajati delovni
         program za postopen pregled teh aktivnih snovi.

      9        Člen 8(2), četrti pododstavek, navedene direktive določa, da se „[v tem] obdobju […] lahko na podlagi pregleda aktivne snovi,
         ki ga opravi Odbor iz člena 19, po postopku iz navedenega člena odloči, da se snov uvrsti v Prilogo I in določi pogoje za
         uvrstitev, ali da se take aktivne snovi ne uvrsti v Prilogo I, če zahteve iz člena 5 niso izpolnjene ali pa potrebni podatki
         niso bili predloženi v predpisanem roku“. Ta določba tudi pojasnjuje, da „[d]ržave članice zagotovijo, da se v predpisanem
         roku ustrezne registracije odobri, prekliče oziroma spremeni“.

      10      Iz členov 6(1) in 19 Direktive 91/414, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 806/2003 z dne 14. aprila 2003 (UL
         L 122, str. 1), je razvidno, da se o uvrstitvi aktivne snovi v Prilogo I k navedeni direktivi odloča v skladu z regulativnim
         postopkom iz člena 5 Sklepa Sveta z dne 28. junija 1999 o določitvi postopkov za uresničevanje Komisiji podeljenih izvedbenih
         pooblastil (1999/468/ES) (UL L 184, str. 23), pri čemer Komisiji pomaga Stalni odbor za prehranjevalno verigo in zdravje živali,
         ustanovljen s členom 58 Uredbe (ES) št. 178/2002 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2002 o določitvi splošnih
         načel in zahtevah živilske zakonodaje, ustanovitvi Evropske agencije za varnost hrane in postopkih, ki zadevajo varnost hrane
         (UL L 31, str. 1).

       Uredba (EGS) št. 3600/92
      11      Uredba Komisije (EGS) št. 3600/92 z dne 11. decembra 1992 o podrobnih pravilih za izvajanje prve faze delovnega programa iz
         člena 8(2) Direktive 91/414 (UL L 366, str. 10), kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 2266/2000 z dne 12. oktobra 2000
         (UL L 259, str. 27, v nadaljevanju: Uredba št. 3600/92), določa postopek ocenjevanja več snovi, med katerimi je tudi fenarimol,
         zaradi njihove morebitne vključitve v Prilogo I k tej direktivi.

      12      Člen 8(3), četrti pododstavek, Uredbe št. 3600/92 določa:

      „Po pregledu […] Komisija […] predstavi Odboru […]:
      (a)      osnutek direktive za vključitev aktivne snovi v Prilogo I k Direktivi, ki določa pogoje, kadar je to primerno, vključno z
         rokom za tako vključitev;

      […]“
       Direktiva 2006/134/ES
      13      Direktiva Komisije 2006/134/ES z dne 11. decembra 2006 o spremembi Direktive Sveta 91/414/EGS glede vključitve fenarimola
         kot aktivne snovi (UL L 349, str. 32) določa omejitve uporabe te snovi med obdobjem njene uvrstitve v Prilogo I k Direktivi
         91/414, to je od 1. januarja 2007 do 30. junija 2008.

      14      Člen 3 Direktive 2006/34 določa, da „[d]ržave članice v skladu z Direktivo 91/414[…] do 30. junija 2007 […] spremenijo ali
         prekličejo obstoječe registracije za fitofarmacevtska sredstva, ki kot aktivno snov vsebujejo fenarimol. Do navedenega datuma
         zlasti preverijo, ali so izpolnjeni pogoji iz Priloge I k navedeni direktivi v zvezi s fenarimolom, z izjemo pogojev iz dela B
         vpisa, ki se nanaša na navedeno aktivno snov“.

      15      Priloga k Direktivi 2006/134 vsebuje te posebne določbe:

      „DEL A
      Registrira se lahko samo kot fungicid za naslednje poljščine:
      –        paradižnik
      –        papriko v rastlinjakih
      –        jajčevce
      –        kumare v rastlinjakih
      –        melone
      –        okrasne rastline, drevesne sadike in trajnice
      […]
      Naslednje vrste uporabe se ne smejo registrirati:
      –        nanos iz zraka,
      –        nanašanje z oprtnimi ali ročnimi škropilnicami amaterskih uporabnikov,
      –        uporaba na ohišnicah ali vrtovih.
      Države članice zagotovijo uporabo vseh ustreznih ukrepov za zmanjšanje tveganja. Pozornost je treba nameniti zlasti zaščiti:
      –        vodnih organizmov […]
      –        deževnikov […]
      –        ptic in sesalcev […]
      –        delavcev […]
      –        delavcev […]
      DEL B
      Za izvajanje enotnih načel iz Priloge VI se upoštevajo sklepi poročila o pregledu za fenarimol in zlasti dodatkov I in II
         k poročilu.

      Države članice morajo zagotoviti, da imetniki registracij najpozneje 31. decembra vsakega leta poročajo o zdravstvenih težavah
         delavcev. Države članice lahko zahtevajo navedbo posameznih podrobnosti, kot so podatki o prodaji in pregled vzorcev uporabe,
         tako da se lahko pridobi realistična slika o pogojih uporabe in morebitnem toksikološkem učinku fenarimola.

      Države članice zahtevajo predložitev nadaljnjih študij o potencialnih motnjah endokrinega sistema, ki jih povzroča fenarimol,
         v dveh letih po sprejetju smernic za testiranje motenj endokrinega sistema Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj
         (OECD). Zagotovijo, da prijavitelj, na katerega zahtevo je bil fenarimol vključen v to prilogo, take študije predloži Komisiji
         v 2 letih po sprejetju zgornjih smernic za testiranje.“

       Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
      16      Družba DowElanco Europe je 28. julija 1993 Komisijo obvestila o svojem interesu za uvrstitev fenarimola v Prilogo I k Direktivi
         91/414. Po tem, ko je družba Gowan prevzela dejavnosti družbe DowElanco Europe, je postopek uvrstitve fenarimola nadaljevala
         v svojem imenu.

      17      Italijanska republika je, da bi izpolnila določbe Direktive 2006/134, z ministrskim odlokom z dne 8. junija 2007 preklicala
         registracije za dajanje fitofarmacevtskih sredstev, ki vsebujejo fenarimol, v promet.

      18      Z ministrskim odlokom z dne 17. oktobra 2007 je bil fenarimol uvrščen na seznam aktivnih snovi, registriranih v Italiji, ta
         seznam pa je bil objavljen v Prilogi I k zakonski uredbi št. 194 z dne 17. marca 1995.

      19      Ministrski odlok z dne 8. junija 2007 je bil pozneje delno razveljavljen z odredbo, katere datuma Tribunale amministrativo
         regionale del Lazio ne navaja, da bi bila nekatera sredstva s fenarimolom začasno znova uvrščena med sredstva, registrirana
         v Italiji, v skladu z zakonsko uredbo št. 194, kakor je bila spremenjena z ministrskim odlokom z dne 17. oktobra 2007.

      20      Družba Gowan je ministrska odloka izpodbijala z ničnostno tožbo, ki jo je vložila pri Tribunale amministrativo regionale del
         Lazio. V okviru te tožbe se je sklicevala na nezakonitost Direktive 2006/134. Predvsem je trdila, da stroga omejitev uporabe
         fenarimola ni upravičena z znanstvenimi raziskavami, opravljenimi med postopkom ocenjevanja. Po njenem mnenju je v skladu
         z uvrstitvijo fenarimola v Prilogo I k Direktivi 91/414 uporaba te snovi omejena na 18 mesecev za nekatere pridelke, ki so
         manj pomembni v primerjavi s tistimi, ki so do takrat sestavljali njen glavni trg (trte, jabolka, hruške, breskve, lubenice,
         bučke, paprike zunaj rastlinjakov in jagode).

      21      Predložitveno sodišče ugotavlja, da so bili rezultati znanstvenega postopka ocenjevanja pozitivni in da je Komisija najprej
         predlagala uvrstitev fenarimola v Prilogo I k Direktivi 91/414 brez kakršne koli omejitve.

      22      Tribunale amministrativo regionale del Lazio je zato prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:

      „Ali je Direktiva 2006/134/ES, s katero je bila znatno omejena uporaba fenarimola, glede na to, da se zdi, da so ugotovitve
         tehnično‑znanstvene proučitve, ki jo je vodila država poročevalka, pokazale, da ta uporaba povzroča sprejemljivo tveganje,
         zakonita?“

       Dopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe
      23      Zvezna republika Nemčija, Helenska republika in Komisija dvomijo o dopustnosti predloga za sprejetje predhodne odločbe. Menijo,
         da besedilo tega predloga ni dovolj jasno in natančno, da bi lahko Sodišče ugotovilo dejanske in pravne elemente, na katerih
         temeljijo dvomi nacionalnega sodišča o veljavnosti Direktive 2006/134.

      24      Če se pred nacionalnim sodiščem postavlja vprašanje veljavnosti akta, ki ga je sprejela ena od institucij Evropske unije,
         je to sodišče pristojno za presojo, ali je treba pred izrekom sodbe odločiti o tem vprašanju, in tudi za to, da predlaga Sodišču,
         naj o njem odloča. Če se vprašanja, ki jih zastavi nacionalno sodišče, nanašajo na veljavnost pravila prava Unije, je Sodišče
         načeloma dolžno o tem odločati (sodbi z dne 10. decembra 2002 v zadevi British American Tobacco (Investments) in Imperial
         Tobacco, C‑491/01, Recueil, str. I‑11453, točka 34, in z dne 3. junija 2008 v zadevi Intertanko in drugi, C‑308/06, ZOdl.,
         str. I‑4057, točka 31).

      25      Sodišče namreč lahko odločanje o vprašanju za predhodno odločanje, ki ga zastavi nacionalno sodišče, zavrne le, če razlaga
         ali presoja veljavnosti pravila Unije, ki ju zahteva nacionalno sodišče, očitno nimata nobene zveze z dejanskim stanjem ali
         predmetom spora o glavni stvari, če gre za hipotetičen primer ali če Sodišče nima na voljo potrebnih dejanskih in pravnih
         elementov, da bi lahko koristno odgovorilo na postavljena vprašanja (v zvezi z vprašanji razlage glej sodbi z dne 15. decembra 1995
         v zadevi Bosman, C‑415/93, Recueil, str. I‑4921, točka 61, in z dne 12. oktobra 2010 v zadevi Rosenbladt, C‑45/09, še neobjavljena
         v ZOdl., točka 33).

      26      Iz predložitvene odločbe je razvidno, da je družba Gowan pri Tribunale amministrativo regionale del Lazio vložila tožbo za
         razglasitev ničnosti ministrskih odlokov, sprejetih za izvajanje Direktive 2006/134, v zvezi s fitofarmacevtskimi sredstvi,
         ki vsebujejo fenarimol. Pred Sodiščem se ne oporeka, da je vprašanje veljavnosti Direktive 2006/134, ki je predloženo, upoštevno
         za rešitev spora o glavni stvari. Ni torej mogoče trditi, da presoja veljavnosti Direktive 2006/134, ki jo zahteva predložitveno
         sodišče, očitno nima nobene zveze z dejanskim stanjem ali predmetom spora o glavni stvari oziroma da se nanaša na hipotetičen
         primer.

      27      Nacionalno sodišče je v predložitveni odločbi pojasnilo, da dvomi o veljavnosti Direktive 2006/134 zlasti zaradi neskladja,
         ki naj bi obstajalo med omejitvami uporabe fenarimola, ki jih je določila ta direktiva, in tehnično‑znanstvenimi ocenami te
         snovi, ki so bile na splošno pozitivne. Čeprav predložitvena odločba ne vsebuje izčrpnega povzetka očitkov, ki so bili navajani
         v postopku v glavni stvari, je treba ugotoviti, da je bilo s to odločbo ter s pisnimi in ustnimi stališči Sodišču predloženih
         dovolj informacij, da lahko to prouči veljavnost Direktive 2006/134 glede na primer, ki je predmet spora o glavni stvari (glej
         v tem smislu zlasti sodbo z dne 13. julija 2006 v združenih zadevah Manfredi in drugi, od C‑295/04 do C‑298/04, ZOdl., str. I‑6619,
         točka 29 in navedena sodna praksa).

      28      Predlog za sprejetje predhodne odločbe je zato dopusten.

       Vprašanje za predhodno odločanje
      29      Predložitveno sodišče z vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je Direktiva 2006/134 veljavna ob upoštevanju dejstva, da omejitve
         uporabe fenarimola, ki jih določa, presegajo to, kar se je na podlagi faze ocenjevanja teh tveganj štelo za nujno.

       Uvodne ugotovitve
      30      Da bi se predložitvenemu sodišču zagotovil koristen odgovor, je treba proučiti veljavnost Direktive 2006/134 ob upoštevanju
         načela pravne varnosti, obstoja očitne napake pri presoji, previdnostnega načela in načela sorazmernosti.

      31      Najprej je treba pojasniti okoliščine, v katerih je bila Direktiva 2006/134 sprejeta.

      32      Iz preambule Direktive 2006/134 je razvidno, da je bil vpliv fenarimola na zdravje ljudi in okolje predmet presoje v skladu
         z določbami Uredbe št. 3600/92 za vrste uporab, ki jih je predlagal prijavitelj.

      33      Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska je 30. aprila 1996 kot država članica poročevalka Komisiji predložilo
         osnutek ocenjevalnega poročila s priporočili. Iz spisa, zlasti iz dokumentacije, ki jo je na zahtevo Sodišča predložila Komisija,
         je razvidno, da je bil ta dokument naklonjen uvrstitvi fenarimola v Prilogo I k Direktivi 91/414, če se predložijo nekatere
         dodatne informacije.

      34      Komisija je novembra 2000, da bi se ocenilo tveganje v zvezi z motnjami endokrinega sistema, ki ga povzroča fenarimol, prijaviteljici
         predlagala, naj opravi dodatno študijo v zvezi z ribami („full fish life cycle study“). Združeno kraljestvo je na podlagi
         te študije, ki jo je v predpisanem roku opravila družba Gowan, ocenilo, da je stopnja kroničnega tveganja za ribe, ki ga povzroča
         uporaba fenarimola, sprejemljiva, ne da bi se zahtevala kakršna koli druga analiza ali ukrepi za obvladovanje tveganja. Preden
         je delovna skupina za ocenjevanje pri Stalnem odboru za prehranjevalno verigo in zdravje živali 11. marca 2004 končala delo,
         je potrdila rezultat te študije in, splošneje, ocenjevalno poročilo, ki ga je predložilo Združeno kraljestvo.

      35      Poleg tega je iz spisa razvidno, da je Komisija znanstvenemu odboru za rastline postavila več vprašanj, zlasti glede tveganj
         v zvezi z motnjami endokrinega sistema, povezanih z zaviralnimi učinki fenarimola na aromatazo.

      36      Iz uvodne izjave 4 Direktive 2006/134 je razvidno, da je treba po mnenju tega odbora učinke fenarimola na moško plodnost,
         ugotovljene pri podganah, šteti za upošteven dejavnik pri oceni tveganja za ljudi. Ta odbor je menil, da bi bilo mogoče učinke
         fenarimola na kotitev pri podganah šteti za neupošteven dejavnik pri oceni tveganja za ljudi. Ugotovil je, da „razen zmanjšane
         plodnosti pri samcih in učinkov, povezanih z zakasnelo kotitvijo, ni prepričljivih dokazov za druge škodljive učinke na razmnoževanje,
         povezane z inhibicijo aromataze, ki jo povzroča fenarimol“.

      37      Delovna skupina za zakonodajo pri Stalnem odboru za prehranjevalno verigo in zdravje živali je od junija 2004 do vključno
         marca 2006 razpravljala o ukrepih za obvladovanje tveganja. V zvezi s tem je iz dokumentov, ki jih je Komisija poslala Sodišču,
         razvidno, da je Komisija, potem ko je 7. oktobra 2004 delovni skupini za zakonodajo predložila neuradni dokument, s katerim
         se je priporočala uvrstitev fenarimola v Prilogo I k Direktivi 91/414 (dokument SANCO/10321/2004‑rev. 0) za obdobje desetih
         let, zaradi pomislekov več držav članic v zvezi z vprašanjem motilcev endokrinega sistema razmišljala o omejitvah uporabe
         fenarimola in krajšem obdobju registracije.

      38      Komisija je tako z dopisom z dne 2. avgusta 2005 družbo Gowan obvestila, da po „intenzivnih posvetovanjih“ z izvedenci iz
         držav članic razmišlja o možnosti neuvrstitve fenarimola v Prilogo I k Direktivi 91/414, pri čemer se je zlasti sklicevala
         na tveganje v zvezi z motnjami endokrinega sistema. Družba Gowan je v odgovor na ta dopis Komisiji z dopisom z dne 11. novembra 2005
         predlagala, naj omeji zlasti število vrst uporabe fenarimola, za katere je predlagala uvrstitev te snovi v Prilogo I k Direktivi
         91/414.

      39      Komisija je februarja 2006 Stalnemu odboru za prehranjevalno verigo in zdravje živali predložila osnutek ocenjevalnega poročila
         (dokument 6847/VI/97-rev. 4 z dne 5. januarja 2006) in predlog direktive o uvrstitvi fenarimola v Prilogo I k Direktivi 91/414,
         njegovo uporabo pa je omejila na obdobje sedmih let, in to za bolj omejene vrste uporabe od tistih, ki jih je družba Gowan
         načrtovala v dopisu z dne 11. novembra 2005 (dokument SANCO/10321/2005‑rev. 5 z dne 19. januarja 2006).

      40      V uvodni izjavi 6 Direktive 2006/134 je glede tega prvotnega osnutka pojasnjeno, da je bila, „da bi se izognili odstopanjem
         glede zahtevane visoke stopnje zaščite, […] vključitev v Prilogo I k Direktivi 91/414/EGS predvidena kot omejena na vrste
         uporabe fenarimola, ki so bile dejansko ocenjene v okviru ocene Skupnosti in pri katerih je bilo ocenjeno, da so predlagane
         vrste uporabe v skladu s pogoji Direktive 91/414/EGS […] Na koncu je bilo zaradi nevarne narave fenarimola treba poskrbeti
         za minimalno uskladitev nekaterih ukrepov za zmanjšanje tveganja na ravni Skupnosti, ki jih morajo države članice uporabljati
         pri podeljevanju registracij.“

      41      Komisija je poleg tega poudarila, da kot je opozorjeno v uvodni izjavi 10 Direktive 2006/134, je ne glede na „sklep, da je
         od fitofarmacevtskih sredstev, ki vsebujejo fenarimol, mogoče pričakovati, da izpolnjujejo zahteve iz člena 5(1)(a) in (b)
         Direktive 91/414/EGS, […] ustrezno pridobiti nadaljnje informacije o določenih podrobnostih. Potencialne motnje endokrinega
         sistema, ki jih povzroča fenarimol, so bile ocenjene s testi, ki izhajajo iz najboljše prakse, ki je trenutno na voljo. Komisija
         se zaveda, da Organizacija za gospodarsko sodelovanje in razvoj (OECD) razvija smernice za testiranje, s katerimi bi še podrobneje
         ocenila potencialne motnje v delovanju endokrinega sistema. Zato je primerno zahtevati, da se opravijo taki nadaljnji testi
         za fenarimol, takoj ko bodo na voljo dogovorjene smernice za testiranje, in da prijavitelj predloži takšne študije. Poleg
         tega bi morale države članice od imetnikov registracij zahtevati, da predložijo informacije o uporabi fenarimola, vključno
         z morebitnimi informacijami o vplivih na zdravje delavcev“.

      42      Stalnemu odboru za prehranjevalno verigo in zdravje živali na svojem sestanku z dne 3. marca 2006 ni uspelo sprejeti mnenja
         o tem osnutku.

      43      Kot je opozorjeno v uvodnih izjavah 7 in 8 Direktive 2006/134, je Komisija zaradi pomislekov, ki jih je izrazilo več držav
         članic, ki so menile, da so potrebne dodatne omejitve za zmanjšanje tveganja na raven, ki se lahko šteje za sprejemljivo in
         skladno z visoko ravnjo želene zaščite, ponovno proučila svoje stališče. Menila je, da je treba poleg upoštevanja načel iz
         uvodne izjave 6 obdobje uvrstitve zmanjšati s 7 let na 18 mesecev, saj naj bi ta omejitev zmanjšala vsako tveganje z zagotovitvijo
         prednostne ponovne ocene zadevne snovi.

      44      Komisija je tako Svetu Evropske unije predložila tak osnutek Direktive, kot je razvidno iz uvodne izjave 16 Direktive 2006/134.
         Ker Svet ob izteku roka treh mesecev, določenega v členu 19(2), drugi pododstavek, Direktive 91/414, ni sprejel predlaganega
         izvedbenega akta niti ni izrazil svojega nasprotovanja predlogu izvedbenih ukrepov, je Komisija sprejela zadevne ukrepe s
         sprejetjem Direktive 2006/134.

       Kršitev načela pravne varnosti
      45      Družba Gowan trdi, da omejitve uporabe fenarimola, določene z Direktivo 2006/134, temeljijo na merilih za ocenjevanje, ki
         niso navedena v členu 5(1)(a) in (b) Direktive 91/414, kar naj bi bilo v nasprotju z načelom pravne varnosti. Komisija naj
         bi se namreč sklicevala na obstoj negativnih učinkov na endokrini sistem. Vendar družba Gowan navaja, da na ravni Skupnosti
         ne obstaja nobena znanstvena metoda, s katero bi bilo mogoče preveriti obstoj takih učinkov (Commission Staff Working Document
         on implementation of the Community Strategy for Endocrine disrupters – a range of substances suspected of interfering with
         the hormone systems of humans and wildlife (SEC(2004) 1372, str. 22)).

      46      Družba Gowan poleg tega trdi, da Direktiva 2006/134 temelji na preudarkih v zvezi z nevarnostjo fenarimola. Toda na podlagi
         tovrstnih pomislekov naj ne bi bilo mogoče sklepati o obstoju nesprejemljivega tveganja za okolje ali zdravje ljudi v smislu
         Direktive 91/414.

      47      Opozoriti je treba, da je v skladu z ustaljeno sodno prakso splošno načelo pravne varnosti eno od temeljnih načel prava Unije,
         ki zahteva zlasti to, da morajo biti predpisi jasni in natančni, da se posamezniki lahko nedvoumno seznanijo s svojimi pravicami
         in obveznostmi in v skladu s tem ukrepajo (glej sodbe z dne 9. julija 1981 v zadevi Gondrand in Garancini, 169/80, Recueil,
         str. 1931, točka 17; z dne 14. aprila 2005 v zadevi Belgija proti Komisiji, C‑110/03, ZOdl., str. I‑2801, točka 30, in z dne
         10. januarja 2006 v zadevi IATA in ELFAA, C‑344/04, ZOdl., str. I‑403, točka 68, ter zgoraj navedeno sodbo Intertanko in drugi,
         točka 69).

      48      Merila, na podlagi katerih je mogoče aktivne snovi uvrstiti v Prilogo I k Direktivi 91/414, so na splošno določena v členu 5
         te direktive. V skladu z odstavkom 1 te določbe morata biti za uvrstitev snovi v Prilogo I k navedeni direktivi izpolnjena
         dva pogoja. Ob upoštevanju trenutnega znanstvenega in tehničnega znanja mora biti mogoče pričakovati, da fitofarmacevtska
         sredstva, ki vsebujejo to aktivno snov, izpolnjujejo te pogoje:

      „(a)      njihovi ostanki, pri nanašanju v skladu z dobro prakso varstva rastlin, nimajo nikakršnega škodljivega vpliva na zdravje ljudi
         ali živali ali na podtalnico ali nikakršnega nesprejemljivega vpliva na okolje […];

      (b)      njihova uporaba, pri nanašanju v skladu z dobro prakso varstva rastlin, nima nikakršnega škodljivega vpliva na zdravje ljudi
         ali živali ali nikakršnega nesprejemljivega vpliva na okolje kot je to določeno v členu 4(1)(b)(iv) in (v).“

      49      Člen 5(2) Direktive 91/414 določa, da je treba za uvrstitev aktivne snovi v Prilogo I k navedeni direktivi zlasti upoštevati:

      „(a)      sprejemljiv dnevni vnos (ADI) za ljudi, kjer je to ustrezno;
      (b)      po potrebi dopustno izpostavljenost delavca;
      (c)      kjer je to ustrezno, oceno obnašanja in distribucije v okolju ter vpliv na neciljne vrste.“
      50      Nazadnje je zahtevana dokumentacija za uvrstitev aktivne snovi v Prilogo I k Direktivi 91/414 natančno navedena v Prilogi II
         k tej direktivi.

      51      Ni sporno, da nobena od teh določb ne vsebuje posebnih meril, ki se nanašajo na ocenjevanje učinkov aktivne snovi na endokrini
         sistem. Toda taki učinki nedvoumno spadajo v ocenjevanje škodljivega vpliva na zdravje ljudi ali živali iz člena 5(1)(b) Direktive
         91/414. Zato ni mogoče ugotoviti kršitve načela pravne varnosti in Direktiva 2006/134 ni neveljavna zaradi kršitve tega načela.

       Obstoj očitne napake pri presoji
      52      Družba Gowan meni, da Direktive 2006/134 ne upravičuje nobena od znanstvenih študij, opravljenih v skladu z Direktivo 91/414,
         iz katerih naj bi bilo v celoti razvidno, da uporabe fenarimola, za katere se je predlagala uvrstitev te snovi, izpolnjujejo
         merila iz te direktive. Komisija naj bi z neupoštevanjem znanstvenih mnenj, ki so ji bila poslana, kršila načelo znanstvene
         odličnosti.

      53      Družba Gowan meni, da ker je Združeno kraljestvo po koncu svojega znanstvenega ocenjevanja predlagalo uvrstitev fenarimola,
         Komisija brez obrazložitve ali znanstvenih utemeljitev ne bi smela spremeniti svoje prvotne presoje in sprejeti neupravičene
         omejitve za uporabo te snovi.

      54      Treba je opozoriti, da tako kot izhaja iz pete, šeste in devete uvodne izjave, je namen Direktive 91/414 odprava ovir za trgovanje
         s fitofarmacevtskimi sredstvi znotraj Skupnosti, hkrati pa ta direktiva ohranja visoko raven varovanja okolja in zdravja ljudi
         in živali (sodba z dne 18. julija 2007 v zadevi Industrias Químicas del Vallés proti Komisiji, C‑326/05 P, ZOdl., str. I‑6557,
         točka 74).

      55      Komisiji je treba ob upoštevanju zapletenih znanstvenih ocenjevanj, ki jih mora opraviti, kadar v okviru preizkusa predlogov
         za uvrstitev aktivnih snovi v Prilogo I k Direktivi 91/414 ocenjuje tveganja, ki jih povzroča uporaba teh snovi, priznati
         široko diskrecijsko pravico, da bi lahko učinkovito sledila cilju, ki ji je bil določen.

      56      Vendar izvajanje tega pooblastila ni izključeno iz sodnega nadzora. Iz ustaljene sodne prakse je namreč razvidno, da mora
         v okviru tega nadzora sodišče Unije preveriti, ali so bila spoštovana pravila postopka, ali so dejstva, ki jih je ugotovila
         Komisija, pravilna in ali so pri presoji teh dejstev podane očitne napake ali zloraba pooblastil (sodbi z dne 25. januarja 1979
         v zadevi Racke, 98/78, Recueil, str. 69, točka 5, in z dne 22. oktobra 1991 v zadevi Nölle, C‑16/90, Recueil, str. I‑5163,
         točka 12).

      57      Zlasti mora sodišče Unije, da bi preverilo, ali je pristojna institucija storila očitno napako pri presoji, preveriti, ali
         je ta institucija skrbno in nepristransko proučila vse upoštevne okoliščine obravnavanega primera, na katere se opirajo dosežene
         ugotovitve (glej zlasti sodbo z dne 21. novembra 1991 v zadevi Technische Universität München, C‑269/90, Recueil, str. I‑5469,
         točka 14).

      58      Opozoriti je treba tudi, da je iz člena 6(2)(b) Uredbe št. 3600/92 razvidno, da mora prijavitelj z informacijami, predloženimi
         za enega ali več pripravkov za omejen obseg reprezentativnih uporab, dokazati, da so zahteve Direktive 91/414 glede meril
         iz člena 5 te direktive izpolnjene.

      59      Ob upoštevanju zgoraj navedenega je treba proučiti, ali ima Direktiva 2006/134 pomanjkljivo znanstveno podlago.

      60      Poudariti je treba, da čeprav mora Komisija v skladu z Direktivo 91/414 upoštevati znanstveno oceno, ki jo je pripravila država
         članica poročevalka, pa ta ocena ne zavezuje Komisije niti, odvisno od primera, Sveta, ki v postopku, določenem v členu 19
         te direktive, še vedno lahko sprejmeta ukrepe za obvladovanje tveganja, ki so različni od tistih, ki jih je predlagala država
         članica poročevalka.

      61      V zvezi z Direktivo 2006/134 je treba ugotoviti, da je ugotovitve države članice poročevalke ob koncu znanstvenega ocenjevanja
         značilnosti fenarimola in tveganj, ki jih povzroča uporaba te snovi na načine, ki jih je predvidel prijavitelj, potrdila delovna
         skupina za ocenjevanje pri Stalnem odboru za prehranjevalno verigo in zdravje živali.

      62      Glede, natančneje, vprašanja tveganj v zvezi z motnjami endokrinega sistema, povezanih z uporabo fenarimola, je iz spisa razvidno,
         da so podatki, ki jih je predložil prijavitelj, zlasti dodatna študija, ki je bila leta 2003 predložena na podlagi popolne
         analize življenjskega cikla rib, potrdili prvotno oceno države članice poročevalke glede neobstoja nesprejemljivega tveganja
         in da jih je sprejela delovna skupina za ocenjevanje.

      63      Glede odločbe o uvrstitvi fenarimola v Prilogo I k Direktivi 91/414 je treba poudariti, da Direktiva 2006/134 ne omaja rezultatov
         znanstvenega ocenjevanja tveganj, ki jih ta aktivna snov povzroča, saj je zadnjenavedena direktiva namenjena registraciji
         uporabe te snovi v fitofarmacevtskih sredstvih.

      64      V zvezi s tem je v uvodni izjavi 5 Direktive 2006/134 opozorjeno, da so „[r]azlične preiskave […] pokazale, da je za fitofarmacevtska
         sredstva, ki vsebujejo fenarimol, mogoče pričakovati, da izpolnjujejo zahteve iz člena 5(1)(a) in (b) Direktive 91/414/EGS
         v zvezi z vrstami uporabe, ki so bile proučene in podrobno navedene v poročilu Komisije o pregledu, pod pogojem, da se uporabljajo
         ustrezni ukrepi za zmanjšanje tveganja“.

      65      V takih okoliščinah Komisiji ni mogoče očitati, da ni skrbno in nepristransko upoštevala znanstvenih dokazov, ki jih je med
         fazo ocenjevanja tveganj, ki jih povzroča uporaba fenarimola, predložila država članica poročevalka.

      66      Predložitveno sodišče s postavljenim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali omejitve uporabe fenarimola, ki izhajajo iz Direktive
         91/414, presegajo to, kar je nujno potrebno za doseganje ciljev te direktive ob upoštevanju znanstvenega ocenjevanja, ki je
         bilo izvedeno na podlagi podatkov, ki jih je predložila družba Gowan. To vprašanje spada v preizkus Direktive 2006/134 z vidika
         previdnostnega načela in načela sorazmernosti.

      67      Zato je treba ugotoviti, da glede na znanstvene dokaze na podlagi ocenjevanja tveganj, ki jih povzroča uporaba fenarimola
         na načine, ki jih je predvidel prijavitelj, iz proučitve spisa nikakor ni razvidno, da bi Komisija pri Direktivi 2006/134
         storila očitno napako pri presoji.

       Kršitev previdnostnega načela in načela sorazmernosti
      68      Družba Gowan nasprotuje uporabi previdnostnega načela za utemeljitev omejitev za uporabo fenarimola. To načelo naj bi se smelo
         uporabiti le ob znanstveni negotovosti (sodba Splošnega sodišča z dne 11. septembra 2002 v zadevi Pfizer Animal Health proti
         Svetu, T‑13/99, Recueil, str. II‑3305, točka 142) zaradi, med drugim, nezadostnih, neprepričljivih in nenatančnih podatkov
         (Obvestilo Komisije o uporabi previdnostnega načela z dne 2. februarja 2000 (COM(2000) 1 konč.)). Vendar naj ne bi bilo mogoče
         uporabiti tega načela, ker naj ne bi bil dokazan neobstoj tveganja (sklepni predlogi generalnega pravobranilca J. Mischoja
         k sodbi z dne 21. marca 2000 v zadevi Greenpeace France in drugi, C‑6/99, Recueil, str. I‑1651).

      69      Družba Gowan trdi, da je predložila vse študije, ki pojasnjujejo učinke fenarimola na endokrini sistem. V takih okoliščinah
         naj bi se s sklicevanjem na previdnostno načelo, kot to počne Komisija, predlagateljem uvrstitve aktivne snovi v Prilogo I
         k Direktivi 91/414 naložila predložitev dokazov za popoln neobstoj tveganja, ki ni navedeno niti med tveganji, ki so v tej
         direktivi navedena kot upoštevna za tako uvrstitev.

      70      Družba Gowan meni, da tudi če bi obstajala znanstvena negotovost glede učinkov fenarimola na endokrini sistem, mora biti kateri
         koli ukrep, sprejet na podlagi previdnostnega načela, sorazmeren s cilji Direktive 91/414, saj naj bi ti ukrepi redko odpravili
         to tveganje (Obvestilo Komisije o uporabi previdnostnega načela z dne 2. februarja 2000, str. 3, točka 6). Toda omejitve uporabe
         fenarimola, ki izhajajo iz te direktive, naj bi bile v praksi enakovredne prepovedi te snovi.

      71      Opozoriti je treba, da je iz člena 191(1) in (2) PDEU razvidno, da varovanje človeškega zdravja spada med cilje okoljske politike
         Unije. Cilj te politike je doseči visoko raven varstva, temelji pa zlasti na previdnostnem načelu. Zahteve te politike morajo
         biti vključene v opredelitev in izvajanje drugih politik Unije. Poleg tega so, kot je določeno v členu 168 PDEU, zahteve na
         področju varovanja človeškega zdravja sestavni del vseh politik in dejavnosti Unije in se morajo zato upoštevati pri izvajanju
         skupne kmetijske politike s strani institucij Unije.

      72      Previdnostno načelo se uporablja, kadar institucije Unije v okviru skupne kmetijske politike sprejmejo ukrepe za varovanje
         človeškega zdravja (glej v tem smislu sodbi z dne 5. maja 1998 v zadevi National Farmers Union in drugi, C‑157/96, Recueil,
         str. I‑2211, točka 64, in v zadevi Združeno kraljestvo proti Komisiji, C‑180/96, Recueil, str. I‑2265, točka 100).

      73      Iz previdnostnega načela izhaja, da se, kadar obstaja negotovost glede obstoja ali obsega tveganj za zdravje ljudi, lahko
         sprejmejo varnostni ukrepi, ne da bi bilo treba čakati, da se v celoti izkaže resničnost in resnost teh tveganj (glej zgoraj
         navedeni sodbi National Farmers’ Union in drugi, točka 63, in Združeno kraljestvo proti Komisiji, točka 99, ter sodbo z dne
         9. septembra 2003 v zadevi Monsanto Agricoltura Italia in drugi, C‑236/01, Recueil, str. I‑8105, točka 111).

      74      Čeprav Direktiva 91/414 kot enega od izrazov previdnostnega načela določa postopek predhodne registracije fitofarmacevtskih
         sredstev, je treba priznati, da ker je previdnostno načelo neločljiv del postopka odločanja, v katerem se sprejemajo vsi ukrepi
         za varovanje človeškega zdravja, kadar Komisija ali, odvisno od primera, Svet odloča o predlogu za uvrstitev aktivne snovi
         v Prilogo I k Direktivi 91/414, lahko ti instituciji sprejmeta varstvene ukrepe na podlagi previdnostnega načela, ne da bi
         morali čakati, da se v celoti izkažeta resničnost in resnost teh tveganj.

      75      Za pravilno uporabo previdnostnega načela je treba, prvič, opredeliti mogoče negativne posledice za zdravje zaradi predlagane
         uporabe zadevne snovi in, drugič, podati popolno oceno nevarnosti za zdravje, ki temelji na najzanesljivejših razpoložljivih
         znanstvenih podatkih in najnovejših mednarodnih raziskavah (glej po analogiji sodbo z dne 28. januarja 2010 v zadevi Komisija
         proti Franciji, C‑333/08, ZOdl., str. I-757, točka 92 in navedena sodna praksa).

      76      Kadar se pokaže, da zaradi nezadostnih, neprepričljivih ali nenatančnih rezultatov opravljenih študij ni mogoče z gotovostjo
         ugotoviti obstoja nevarnosti ali njenega obsega, pri čemer pa verjetnost dejanske škode za javno zdravje, če bi se nevarnost
         izkazala za utemeljeno, obstaja, previdnostno načelo upravičuje sprejetje omejevalnih ukrepov, če niso diskriminatorni in
         če so objektivni (glej zgoraj navedeno sodbo Komisija proti Franciji, točka 93 in navedena sodna praksa).

      77      V zvezi s postopkom uvrstitve fenarimola v Prilogo I k Direktivi 91/414 je treba ugotoviti, da čeprav je znanstveno ocenjevanje
         značilnosti in tveganj, ki jih povzroča uporaba te aktivne snovi, omogočilo ugotovitev, ki je izražena v uvodni izjavi 5 Direktive
         2006/134, v skladu s katero „je za fitofarmacevtska sredstva, ki vsebujejo fenarimol, mogoče pričakovati, da izpolnjujejo
         zahteve iz člena 5(1)(a) in (b) Direktive 91/414[…] v zvezi z vrstami uporabe, ki so bile proučene in podrobno navedene v
         poročilu Komisije o pregledu“, pa se je med pripravo osnutka odločbe o uvrstitvi fenarimola v Prilogo I k Direktivi 91/414
         vseeno izkazalo, da ostajajo nekateri pomisleki glede toksičnih učinkov fenarimola, „med katerimi so potencialne motnje endokrinega
         sistema“, zaradi česar tako „njegova uporaba ne bi smela biti neomejena“.

      78      Toda ni mogoče šteti, da taki pomisleki temeljijo na popolnoma hipotetičnih razlogih. Poleg znanstvenih dokazov, na katere
         so se sklicevale nekatere države članice med potekom dela Stalnega odbora za prehranjevalno verigo in zdravje živali, je treba
         poudariti, da se je Komisija v pisnih stališčih sklicevala na več študij in poročil v zvezi z vprašanjem motenj endokrinega
         sistema zaradi nekaterih snovi, zlasti na Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu o strategiji Skupnosti glede motilcev
         endokrinega sistema – Skupina snovi, ki morda vplivajo na hormonski sistem ljudi in živali z dne 17. decembra 1999 (COM(1999)
         706 konč.). Poleg tega, kot je poudarjeno v uvodni izjavi 10 Direktive 2006/134, delo OECD za razvoj smernic za testiranje,
         s katerimi bi še podrobneje ocenila potencialne motnje v delovanju endokrinega sistema, na dan sprejetja Direktive 2003/134
         še ni bilo končano.

      79      Glede na te dokaze, iz katerih je razvidno, da je še vedno obstajala znanstvena negotovost glede ocene učinkov snovi, kakršna
         je fenarimol, na endokrini sistem, ni mogoče ugotoviti, da je Komisija očitno napačno uporabila previdnostno načelo, ker je
         registracijo te snovi dopolnila z omejitvami uporabe.

      80      Preveriti je treba še, ali so te omejitve skladne z načelom sorazmernosti.

      81      V skladu z ustaljeno sodno prakso načelo sorazmernosti, ki je eno od splošnih načel prava Unije, zahteva, da morajo biti ukrepi,
         sprejeti v skladu s pravom Unije, primerni za uresničenje legitimnih ciljev, ki jim sledi zadevna ureditev, in ne smejo prekoračiti
         okvirov, ki so nujni za njihovo doseganje (sodba z dne 8. junija 2010 v zadevi Vodafone in drugi, C‑58/08, še neobjavljena
         v ZOdl., točka 51 in navedena sodna praksa).

      82      V zvezi s sodnim nadzorom nad pogoji, navedenimi v prejšnji točki, je treba Komisiji priznati široko diskrecijsko pravico,
         kadar v okviru postopka uvrstitve snovi v Prilogo I k Direktivi 91/414 sprejema ukrepe za obvladovanje tveganja. To področje
         namreč vključuje zlasti politične odločitve in zapletene ocene. Zgolj očitna neprimernost sprejetega ukrepa na tem področju
         lahko vpliva na zakonitost takega ukrepa (glej po analogiji sodbi z dne 12. julija 2005 v združenih zadevah Alliance for Natural
         Health in drugi, C‑154/04 in C‑155/04, ZOdl., str. I‑6451, točka 52, ter z dne 7. julija 2009 v zadevi S.P.C.M. in drugi,
         C‑558/07, ZOdl., str. I‑5783, točka 42 in navedena sodna praksa).

      83      Glede vprašanja, ali so ukrepi za omejitev uporabe fenarimola primerni za uresničitev ciljev Direktive 91/414, je iz postopka,
         v katerem je bila sprejeta Direktiva 2006/134, in uvodnih izjav te direktive razvidno, da si je Komisija prizadevala za dosego
         ravnotežja med cilji Direktive 91/414, povezanimi z izboljšanjem proizvodnje rastlin in varovanjem zdravja ljudi in živali,
         podtalnice in okolja, ter interesom prijavitelja za uvrstitev fenarimola v Prilogo I k Direktivi 91/414 po koncu znanstvenega
         ocenjevanja tveganj, ki jih ta snov povzroča. Glede na pomisleke v zvezi z morebitnimi učinki fenarimola v obliki motenj endokrinega
         sistema in s tem povezano znanstveno negotovost, zaradi katere je Komisija uporabila previdnostno načelo, se omejitve, ki
         jih Direktiva 2006/134 določa za uporabo te snovi, ne zdijo neprimerne za dosego teh ciljev.

      84      Družba Gowan izpodbija nujnost zadevnega ukrepa, ker naj bi bili pogoji za uvrstitev fenarimola primerljivi s prepovedjo te
         aktivne snovi in naj bi torej presegali to, kar je nujno za dosego zastavljenih ciljev. V zvezi s tem je treba poudariti,
         da čeprav je bila uvrstitev fenarimola v Prilogo I k Direktivi 91/414 omejena na obdobje 18 mesecev, je iz uvodne izjave 11
         Direktive 2006/134 razvidno, da ta časovna omejitev ne nasprotuje morebitni obnovitvi te uvrstitve v skladu z določbami člena 5(5)
         Direktive 91/414.

      85      Prav tako je iz uvodne izjave 6 Direktive 2006/134 jasno razvidno, da okoliščina, da je registracija fenarimola omejena zgolj
         na vrste uporabe, ki so bile dejansko ocenjene in so se štele za skladne s pogoji iz Direktive 91/414, ne nasprotuje uvrstitvi
         drugih vrst uporabe v Prilogo I k tej direktivi, potem ko se opravi njihova celovita ocena.

      86      V teh okoliščinah in zlasti ob upoštevanju široke diskrecijske pravice Komisije na zadevnem področju ni mogoče šteti, da ukrepi
         omejitev uporabe fenarimola presegajo to, kar je mogoče šteti za nujno za dosego zastavljenih ciljev.

      87      Glede na navedeno Direktiva 2006/134 ni neveljavna zaradi kršitve previdnostnega načela in načela sorazmernosti.

      88      Iz vsega navedenega izhaja, da proučitev vprašanja za predhodno odločanje ni razkrila ničesar, kar bi lahko vplivalo na veljavnost
         Direktive 2006/134.

       Stroški
      89      Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči
         o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

      Iz teh razlogov je Sodišče (drugi senat) razsodilo:
      Proučitev vprašanja za predhodno odločanje ni razkrila ničesar, kar bi lahko vplivalo na veljavnost Direktive Komisije 2006/134/ES
            z dne 11. decembra 2006 o spremembi Direktive Sveta 91/414/EGS glede vključitve fenarimola kot aktivne snovi.
      Podpisi
      * Jezik postopka: italijanščina.


title: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 16. julija 2015.#ClientEarth in Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) proti Evropski agenciji za varno hrano.#Pritožba – Dostop do dokumentov institucij Evropske unije – Uredba (ES) št. 1049/2001 – Člen 4(1)(b) – Uredba (ES) št. 45/2001 – Člen 8 – Izjema od pravice do dostopa – Varstvo osebnih podatkov – Pojem ‚osebni podatek‘ – Pogoji za prenos osebnih podatkov – Ime avtorja vsake od pripomb, ki se nanašajo na osnutek smernic Evropske agencije za varnost hrane (EFSA) v zvezi z znanstveno dokumentacijo, ki jo je treba priložiti zahtevkom za registracijo za dajanje fitofarmacevtskih sredstev v promet – Zavrnitev dostopa.#Zadeva C-615/13 P.

text:
         SODBA SODIŠČA (drugi senat)
      z dne 16. julija 2015 (
            *1
         )
      „Pritožba — Dostop do dokumentov institucij Evropske unije — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Člen 4(1)(b) — Uredba (ES) št. 45/2001 — Člen 8 — Izjema od pravice do dostopa — Varstvo osebnih podatkov — Pojem ‚osebni podatek‘ — Pogoji za prenos osebnih podatkov — Ime avtorja vsake od pripomb, ki se nanašajo na osnutek smernic Evropske agencije za varnost hrane (EFSA) v zvezi z znanstveno dokumentacijo, ki jo je treba priložiti zahtevkom za registracijo za dajanje fitofarmacevtskih sredstev v promet — Zavrnitev dostopa“
      V zadevi C‑615/13 P,
      zaradi pritožbe na podlagi člena 56 Statuta Sodišča Evropske unije, vložene 27. novembra 2013,

         ClientEarth s sedežem v Londonu (Združeno kraljestvo),

         Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) s sedežem v Bruslju (Belgija),
      ki ju zastopa P. Kirch, odvetnik,
      pritožnici,
      drugi stranki v postopku sta

         Evropska agencija za varnost hrane (EFSA), ki jo zastopajo D. Detken in C. Pintado, agenta, skupaj z R. Van der Houtom, odvetnik,
      tožena stranka na prvi stopnji,

         Evropska komisija, ki jo zastopata B. Martenczuk in L. Pignataro-Nolin, agenta, z naslovom za vročanje v Luxembourgu,
      intervenientka na prvi stopnji,
      ob intervenciji

         Evropskega nadzornika osebnih podatkov (ENVP), ki ga zastopata A. Buchta in M. Pérez Asinari, agentki,
      intervenient v pritožbenem postopku,
      SODIŠČE (drugi senat),
      v sestavi R. Silva de Lapuerta, predsednica senata, K. Lenaerts (poročevalec), podpredsednik Sodišča, A. Arabadžiev, J. L. da Cruz Vilaça in K. Likurgos, sodniki,
      generalni pravobranilec: P. Cruz Villalón,
      sodna tajnica: L. Hewlett, glavna administratorka,
      na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 22. januarja 2015,
      po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 14. aprila 2015
      izreka naslednjo

         Sodbo

               1

               Družbi ClientEarth in Pesticide Action network Europe (PAN Europe) (v nadaljevanju: PAN Europe) s pritožbo predlagata razveljavitev sodbe Splošnega sodišča Evropske unije ClientEarth in PAN Europe/EFSA (T‑214/11, EU:T:2013:483, v nadaljevanju: izpodbijana sodba), s katero je to zavrnilo tožbo, katere predmet je bil najprej predlog za razglasitev ničnosti odločbe Evropske agencije za varnost hrane (EFSA) z dne 10. februarja 2011, s katero je bil zavrnjen dostop do nekaterih delovnih dokumentov, ki se nanašajo na smernice, ki jih je EFSA pripravila za vlagatelje zahtevkov za registracijo za dajanje fitofarmacevtskih proizvodov v promet (v nadaljevanju: smernice), nato predlog za razglasitev ničnosti odločbe EFSE z dne 12. decembra 2011 o umiku predhodne odločbe in odobritvi dostopa do vseh zahtevanih informacij, razen tistih v zvezi z imeni zunanjih strokovnjakov, ki so predložili nekatere pripombe o osnutku glede smernic (v nadaljevanju: osnutek smernic).

         Pravni okvir

               2

               Člen 2 Uredbe (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 26, str. 102) določa:
               „V tej uredbi:

                        (a)

                        ‚osebni podatek‘ pomeni katero koli informacijo, ki se nanaša na določeno ali določljivo fizično osebo, v nadaljnjem besedilu ‚posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki‘; določljiva oseba je tista, ki se lahko neposredno ali posredno identificira, zlasti s pomočjo identifikacijske številke ali enega ali več dejavnikov, značilnih za njeno fizično, fiziološko, duševno, ekonomsko, kulturno ali socialno istovetnost;
                        […]“

               3

               Člen 8 te uredbe, naslovljen „Prenos osebnih podatkov prejemnikom, ki niso institucije in organi Skupnosti, za katere velja Direktiva 95/46/ES“, določa:
               „Brez poseganja v člene 4, 5, 6 in 10 se osebni podatki prenesejo prejemnikom, ki so zavezani nacionalni zakonodaji, sprejeti za izvajanje Direktive 95/46/ES,
               […]
               (b) če prejemnik dokaže potrebo po prenosu podatkov in če ni razloga za domnevo, da bi se morda poseglo v zakonite interese posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki.“

               4

               Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331) opredeljuje načela, pogoje in omejitve pravice do dostopa do dokumentov teh institucij.

               5

               Člen 4 te uredbe, naslovljen „Izjeme“, v odstavku 1 določa:
               „Institucije zavrnejo dostop do dokumenta, kadar bi razkritje oslabilo varstvo:
               […]
               (b) zasebnost in integriteto posameznika, zlasti v skladu z zakonodajo Skupnosti s področja varstva osebnih podatkov.“

         Dejansko stanje

               6

               Člen 8(5) Uredbe (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet in razveljavitvi direktiv Sveta 79/117/EGS in 91/414/EGS (UL L 309, str. 1) določa, da „vlagatelj [zahtevka za registracijo dajanja fitofarmacevtskih sredstev v promet] dokumentaciji priloži strokovno pregledano javno dostopno znanstveno literaturo, kakor jo določa [EFSA], o aktivnih snoveh in njihovih relevantnih metabolitih v zvezi s stranskimi učinki na zdravje, okolje in neciljne vrste […]“.

               7

               EFSA je 25. septembra 2009 svoj oddelek za metodologijo presoje prosila, naj pripravi smernice za navedbo načina izvajanja te določbe. Ta oddelek je v ta namen ustanovil delovno skupino (v nadaljevanju: delovna skupina).

               8

               Delovna skupina je osnutek smernic predložila dvema organoma EFSE, katerih člani so bili med drugim tudi zunanji znanstveni strokovnjaki, in sicer strokovni skupini, specializirani za fitofarmacevtska sredstva in njihove ostanke, (v nadaljevanju: FSO) in usmerjevalnemu odboru za pesticide (v nadaljevanju: UOP). Ti zunanji strokovnjaki so bili zaprošeni, naj podajo posamične pripombe glede tega osnutka smernic.

               9

               Delovna skupina je na podlagi teh pripomb vnesla spremembe v navedeni osnutek smernic. Ta je bil nato med 23. julijem in 15. oktobrom 2010 predmet javnega posvetovanja. Več oseb in združenj, med njimi družba PAN Europe, je predložilo pripombe na ta osnutek.

               10

               Družbi ClientEarth in PAN Europe sta 10. novembra 2010 EFSI na podlagi zlasti Uredbe št. 1049/2001 skupaj poslali zahtevo za dostop do dokumentov. Ta zahteva se je nanašala na več dokumentov ali skupin dokumentov v zvezi s pripravo osnutka smernic, vključno s pripombami zunanjih strokovnjakov, ki so del FSO in UOP.

               11

               EFSA je z dopisom z dne 1. decembra 2010 družbama ClientEarth in PAN Europe odobrila dostop do dela zadevnih dokumentov. Na podlagi izjeme, ki je določena v členu 4(3), drugi pododstavek, Uredbe št. 1049/2001 in se nanaša na postopek odločanja institucij, pa je zavrnila razkritje dveh skupin dokumentov, in sicer zaporednih različic osnutka smernic in pripomb zunanjih strokovnjakov FSO in UOP v zvezi s tem osnutkom.

               12

               Družbi ClientEarth in PAN Europe sta 23. decembra 2010 predlagali, naj EFSA spremeni stališče iz svojega dopisa z dne 1. decembra 2010.

               13

               EFSA je z odločbo z dne 10. februarja 2011 potrdila, da je treba dostop do nerazkritih dokumentov zavrniti na podlagi člena 4(3), drugi pododstavek, Uredbe št. 1049/2001.

               14

               Smernice so bile sprejete 28. februarja 2011. Objavljene so bile istega dne v EFSA Journal.

               15

               EFSA je 12. decembra 2011 sprejela novo odločbo v odgovor na predlog, ki sta ga družbi ClientEarth in PAN Europe vložili 23. decembra 2010, in ju o tem obvestila. Navedla je, da se je odločila „odpraviti“, „razveljaviti“ in „nadomestiti“ svojo odločbo z dne 10. februarja 2011. V skladu s to novo odločbo je družbama ClientEarth in PAN Europe odobrila dostop do zlasti posamičnih pripomb zunanjih strokovnjakov FSO in UOP glede osnutka smernic. Vendar je navedla, da je v skladu s členom 4(1)(b) Uredbe št. 1049/2001 in zakonodajo Unije v zvezi z varstvom osebnih podatkov, zlasti Uredbo št. 45/2001, skrila imena teh strokovnjakov. V zvezi s tem je navedla, da razkritje imen teh strokovnjakov ustreza prenosu osebnih podatkov v smislu člena 8 Uredbe št. 45/2001 in da pogoji za tak prenos, navedeni v tem členu, v obravnavanem primeru niso izpolnjeni.

         Postopek pred Splošnim sodiščem in izpodbijana sodba

               16

               Družbi ClientEarth in PAN Europe sta 11. aprila 2011 vložili tožbo za razglasitev ničnosti odločbe EFSE z dne 10. februarja 2011. Nato se je tožba obravnavala, kot da se z njo od takrat naprej želi razglasiti ničnost odločbe EFSE z dne 12. decembra 2011, ker je EFSA z njo družbama ClientEarth in PAN Europe zavrnila posredovanje imen zunanjih strokovnjakov, ki so predložili pripombe glede osnutka smernic.

               17

               ClientEarth in PAN Europe sta v utemeljitev tožbe navedli tri tožbene razloge.

               18

               Splošno sodišče je razsodilo, da so vsi trije razlogi neutemeljeni in je zato tožbo zavrnilo.

         Postopek pred Sodiščem in predlogi strank

               19

               ClientEarth in PAN Europe Sodišču predlagata, naj izpodbijano sodbo razveljavi in EFSI naloži plačilo stroškov.

               20

               EFSA in Evropska komisija Sodišču predlagata, naj zavrne pritožbo ter družbama ClientEarth in PAN Europe naloži plačilo stroškov postopka.

               21

               S sklepom predsednika Sodišča z dne 18. junija 2014 je bila Evropskemu nadzorniku za varstvo podatkov (ENVP) dovoljena intervencija v podporo predlogom EFSE in Komisije.

         Pritožba

               22

               Družbi ClientEarth in PAN Europe v utemeljitev pritožbe navajata tri pritožbene razloge.

         Prvi pritožbeni razlog

      Trditve strank

               23

               Družbi ClientEarth in PAN Europe s prvim pritožbenim razlogom, ki se nanaša na napačno uporabo pojma „osebni podatek“ v smislu člena 2(a) Uredbe št. 45/2001, prerekata presojo Splošnega sodišča, zlasti iz točke 46 izpodbijane sodbe, v skladu s katero informacija, ki naj bi jima omogočila, da za vsako pripombo ugotovita, kdo od zunanjih strokovnjakov je njen avtor (v nadaljevanju: sporna informacija), ne spada pod ta pojem.

               24

               Izpodbijata trditev, da bi pod navedeni pojem lahko spadala kombinacija podatkov, ki se nanašajo na znanstvena mnenja, ki jih strokovnjaki podajo v okviru njihovega sodelovanja v odboru, ki je zadolžen za javno službo v interesu državljanov. Dodajata, da so imena zadevnih strokovnjakov in mnenja, ki so jih ti izdali glede osnutka smernic, na voljo javnosti na spletni strani EFSE in da je treba zato šteti, da tudi sporna informacija spada v javno domeno. Navajata, da ni nobenega indica, da je EFSA poskušala preveriti, ali ti strokovnjaki nasprotujejo razkritju te informacije.

               25

               Pritožnici še trdita, da to, da strokovnjak izda znanstveno strokovno mnenje, ne spada pod pojem zasebnega življenja.

               26

               EFSA in Komisija ob intervenciji ENVP izpodbijata utemeljenost te argumentacije.

         Presoja Sodišča

               27

               Člen 2(a) Uredbe št. 45/2001 opredeljuje pojem „osebni podatek“ v tej uredbi kot „katero koli informacijo, ki se nanaša na določeno ali določljivo fizično osebo“.

               28

               V obravnavanem primeru družbi ClientEarth in PAN Europe, kot je bilo navedeno v točki 43 izpodbijane sodbe, želita s prošnjo za razkritje sporne informacije za vsako od pripomb, ki so jih podali zunanji strokovnjaki, ugotoviti, kdo od njih je njihov avtor.

               29

               Ker naj bi ta informacija omogočila, da se določeni strokovnjak poveže z določeno pripombo, se ta informacija nanaša na določeno fizično osebo in torej pomeni skupek osebnih podatkov v smislu člena 2(a) Uredbe št. 45/2001.

               30

               Kot je Splošno sodišče pravilno presodilo v točkah od 44 do 46 izpodbijane sodbe, okoliščina, da navedena informacija spada v okvir poklicne dejavnosti, ni taka, da bi ji bilo mogoče odvzeti opredelitev kot skupek osebnih podatkov (glej v tem smislu sodbe Österreichischer Rundfunk in drugi, C‑465/00, C‑138/01 in C‑139/01, EU:C:2003:294, točka 64; Komisija/Bavarian Lager, C‑28/08 P, EU:C:2010:378, točke od 66 do 70, in Worten, C‑342/12, EU:C:2013:355, točki 19 in 22).

               31

               Prav tako dejstvo, da so tako identiteta zadevnih strokovnjakov kot pripombe glede osnutka smernic postale javne na spletni strani EFSE, ne pomeni, da je sporna informacija izgubila to opredelitev (glej v tem smislu sodbo Satakunnan Markkinapörssi in Satamedia, C‑73/07, EU:C:2008:727, točka 49).

               32

               Poleg tega – kot trdijo EFSA, Komisija in ENVP – pojma „osebni podatek“ v smislu člena 2(a) Uredbe št. 45/2001 in „podatki o zasebnem življenju“ nista zamenljiva. Zato je v obravnavanem primeru brezpredmetna trditev družb ClientEarth in PAN Europe, da sporna informacija ne spada pod zasebno življenje zadevnih strokovnjakov.

               33

               Nazadnje, nasprotovanje zadevne osebe razkritju zadevne informacije ni del pojma „osebni podatek“ v smislu člena 2(a) Uredbe št. 45/2001, zato je Splošno sodišče v točki 58 izpodbijane sodbe pravilno presodilo, da opredelitev informacije, ki se nanaša na neko osebo, za osebni podatek ni odvisna od obstoja takega nasprotovanja.

               34

               Ob upoštevanju zgornje analize je Splošno sodišče v točki 60 izpodbijane sodbe pravilno ugotovilo, da je EFSA utemeljeno štela, da sporna informacija pomeni skupek osebnih podatkov.

               35

               Prvi pritožbeni razlog je zato treba zavrniti.

               36

               V nadaljevanju je treba skupaj preučiti drugi in tretji pritožbeni razlog.

         Drugi in tretji pritožbeni razlog

      Trditve strank

               37

               Družbi ClientEarth in PAN Europe v okviru drugega pritožbenega razloga, ki se nanaša na napačno uporabo člena 4(1)(b) Uredbe št. 1049/2001 in člena 8(b) Uredbe št. 45/2001, trdita, da niti Splošno sodišče niti EFSA nista pretehtala vseh interesov, varovanih s tema določbama, ki so „pravica do preglednosti“ na eni strani ter pravica do varstva zasebnega življenja in osebnih podatkov na drugi.

               38

               Izpodbijata zlasti to, da se je Splošno sodišče zadovoljilo zgolj s preizkusom, ali sta dokazali potrebo po razkritju sporne informacije, ne da bi kakor koli pretehtalo zadevne interese.

               39

               Družbi ClientEarth in PAN Europe v okviru tretjega pritožbenega razloga, ki se nanaša na kršitev člena 5 PEU, trdita, da je Splošno sodišče s tem, da je zavrnilo različne trditve, ki sta jih navedli za dokaz potrebe po razkritju sporne informacije, kršilo načelo sorazmernosti.

               40

               EFSA in Komisija ob intervenciji ENVP zanikajo utemeljenost argumentacije, ki sta jo družbi ClientEarth in PAN Europe podali v drugem pritožbenem razlogu.

               41

               EFSI se zdi najprej vprašljiva dopustnost tega pritožbenega razloga. V njem naj ne bi bili dovolj natančno navedeni očitki glede izpodbijane sodbe. Poleg tega naj bi bile v njem zgolj ponovljene trditve, ki so bile že pred Splošnim sodiščem podane zoper odločbo EFSE z dne 12. decembra 2011 in katerih namen je bil tako doseči ponovni preizkus vloge na prvi stopnji, za katerega Sodišče v okviru pritožbe ni pristojno.

               42

               Dalje, EFSA tako kot Komisija trdi, da je tretji pritožbeni razlog očitno neutemeljen, ker je Splošno sodišče le v skladu z Uredbo št. 45/2001 in sodno prakso Sodišča zahtevalo, da pritožnici dokažeta legitimni interes za dostop do sporne informacije. Taka zahteva naj ne bi bila nesorazmerna in naj bi povsem zagotavljala zahtevano ravnotežje zadevnih interesov.

         Presoja Sodišča
      – Dopustnost

               43

               Drugače kot predlaga EFSA, je na podlagi odlomkov iz pritožbene vloge, ki se nanašajo na tretji tožbeni razlog, mogoče določiti del izpodbijane sodbe, na katerega se nanaša ta pritožbeni razlog. Poleg tega družbi ClientEarth in PAN Europe v njem ne ponavljata zgolj trditev, ki sta jih pred tem pred Splošnim sodiščem podali zoper odločbo EFSE z dne 12. decembra 2011, ampak očitata napačno uporabo prava, ki naj bi jo Splošno sodišče v obravnavanem primeru storilo pri uporabi člena 8(b) Uredbe št. 45/2001. Navedeni pritožbeni razlog je zato dopusten.

         – Vsebinska presoja

               44

               Če je namen prošnje dostop do osebnih podatkov v smislu člena 2(a) Uredbe št. 45/2001, se določbe te uredbe, zlasti njen člen 8(b), v celoti uporabljajo (glej sodbi Komisija/Bavarian Lager, C‑28/08 P, EU:C:2010:378, točka 63, in Strack/Komisija, C‑127/13 P, EU:C:2014:2250, točka 101).

               45

               V skladu s členom 8(b) Uredbe št. 45/2001 je osebne podatke načeloma mogoče prenesti, če prejemnik dokaže potrebo po njihovem prenosu in če ni razloga za domnevo, da bi se s tem prenosom morda poseglo v zakonite interese posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki.

               46

               Iz besedila te določbe je razvidno, da – kot je Splošno sodišče pravilno razsodilo v točki 83 izpodbijane sodbe – je v skladu s to določbo pogoj za prenos osebnih podatkov izpolnitev dveh kumulativnih pogojev.

               47

               V teh okoliščinah mora najprej tisti, ki zaprosi za tak prenos, dokazati potrebo po njem. Če je to dokazano, mora nato zadevna institucija preveriti, ali obstaja kakšen razlog za domnevo, da bi bili z zadevnim prenosom lahko kršeni zakoniti interesi zadevne osebe. Če ni takega razloga, je treba opraviti zaprošeni prenos, medtem ko mora v nasprotnem primeru zadevna institucija za odločitev o prošnji za dostop pretehtati različne zadevne interese (glej v tem smislu sodbi Komisija/Bavarian Lager, C‑28/08 P, EU:C:2010:378, točki 77 in 78, in Strack/Komisija, C‑127/13 P, EU:C:2014:2250, točki 107 in 108; v enakem smislu glej tudi sodbo Volker und Markus Schecke in Eifert, C‑92/09 in C‑93/09, EU:C:2010:662, točka 85).

               48

               Iz tega sledi, da je – drugače kot trdita družbi ClientEarth in PAN Europe v okviru drugega pritožbenega razloga – Splošno sodišče pravilno začelo preučitev, ali trditve, ki sta jih ti podali, dokazujejo potrebo po prenosu sporne informacije v smislu člena 8(b) Uredbe št. 45/2001.

               49

               Vendar je treba preveriti, ali je Splošno sodišče – kot navajata družbi ClientEarth in PAN Europe v okviru tretjega pritožbenega razloga – z izvedbo tega preizkusa napačno uporabilo pogoj, ki se zahteva za tako potrebo.

               50

               Prva trditev, ki sta jo uveljavljali pritožnici pred Splošnim sodiščem in je navedena v točki 75 izpodbijane sodbe, je temeljila na obstoju splošne zahteve po preglednosti, ki izhaja iz členov 1 PEU, 11(2) PEU in 15 PEU.

               51

               V zvezi s tem pa je Sodišče presodilo, da ni mogoče na splošno določiti, da ima cilj preglednosti samodejno prednost pred pravico do varstva osebnih podatkov (sodba Volker und Markus Schecke in Eifert, C‑92/09 in C‑93/09, EU:C:2010:662, točka 85).

               52

               Splošno sodišče je torej v točki 78 izpodbijane sodbe pravilno razsodilo, da pritožnici s prvo trditvijo nista dokazali potrebe po razkritju sporne informacije.

               53

               Druga trditev, navedena v točki 79 izpodbijane sodbe, je temeljila na vzdušju nezaupanja v razmerju do EFSE, ki je pogosto obtožena pristranskosti, ker sodeluje s strokovnjaki, ki imajo osebne interese, ki jih narekujejo njihove vezi z industrijskim sektorjem, in na nujnosti zagotavljanja preglednosti postopka odločanja tega organa.

               54

               V zvezi s tem je treba, prvič, navesti, da se sporna informacija nanaša na osebe, ki so kot ugledni strokovnjaki sodelovale pri postopku priprave s strani EFSE usmeritvenega dokumenta, ki je namenjen gospodarskim subjektom, ki želijo vložiti zahtevek za registracijo za dajanje fitofarmacevtskih sredstev v promet.

               55

               Kot trdita družbi ClientEarth in PAN Europe, je bilo razkritje te informacije v takih okoliščinah nujno za zagotavljanje preglednosti postopka sprejetja akta, ki bo imel učinke na dejavnosti gospodarskih subjektov, in zlasti za presojo načina, kako je lahko vsak od sodelujočih strokovnjakov v tem postopku z lastnim znanstvenim mnenjem vplival na vsebino navedenega akta.

               56

               Preglednost postopka, ki mu javni organ sledi pri sprejetju takega akta, namreč prispeva k temu, da se temu organu podeli večja legitimnost v očeh naslovnikov tega akta in da se poveča njihovo zaupanje v razmerju do navedenega organa (glej v tem smislu sodbi Švedska in Turco/Svet, C‑39/05 P in C‑52/05 P, EU:C:2008:374, točka 59, ter Švedska/MyTravel in Komisija, C‑506/08 P, EU:C:2011:496, točka 113) ter da se poveča odgovornost slednjega do državljanov v demokratičnem sistemu (glej v tem smislu sodbe Švedska in Turco/Svet, C‑39/05 P in C‑52/05 P, EU:C:2008:374, točka 45, Svet/Access Info Europe, C‑280/11 P, EU:C:2013:671, točka 32, in Svet/in ’t Veld, C‑350/12 P, EU:C:2014:2039, točke 53, 106 in 107).

               57

               Drugič, poudariti je treba, da je bila trditev, omenjena v točki 53 te sodbe – ki nikakor ni omejena na splošne in abstraktne preudarke – oprta, kot je navedeno v točki 79 izpodbijane sodbe, na študijo, ki dokazuje vezi večine strokovnjakov, članov delovne skupine EFSE, z industrijskimi lobiji.

               58

               Čeprav sta družbi ClientEarth in PAN Europe v skladu z navedbami v točki 80 izpodbijane sodbe prejeli sporočilo o imenih, življenjepisih in izjavah o interesih strokovnjakov, ki so podali pripombe glede osnutka smernic, se je pridobitev sporne informacije izkazala za nujno, da se omogoči konkretna preveritev nepristranskosti vsakega od teh strokovnjakov pri opravljanju njegove znanstvene naloge v službi EFSE.

               59

               Iz tega sledi, da je Splošno sodišče v točki 80 izpodbijane sodbe napačno presodilo, da trditev družb ClientEarth in PAN Europe, navedena v točki 79 navedene sodbe, ni zadoščala za dokaz potrebe po prenosu sporne informacije.

               60

               Ugovarjati, kot je Splošno sodišče storilo v točki 80 izpodbijane sodbe, da družbi ClientEarth in PAN Europe nista izpodbijali neodvisnosti nobenega zadevnega strokovnjaka, pomeni napačno uporabo pogoja potrebe po prenosu, navedenega v členu 8(b) Uredbe št. 45/2001. Poleg tega tako izpodbijanje v velikem delu predpostavlja, da družbi ClientEarth in PAN Europe za vsako podano pripombo vnaprej poznata identiteto strokovnjaka, ki je njen avtor.

               61

               Zato je tretji pritožbeni razlog utemeljen in je treba izpodbijano sodbo razveljaviti.

         Tožba pred Splošnim sodiščem

               62

               V skladu s členom 61, prvi odstavek, drugi stavek, Statuta Sodišča Evropske unije lahko to v primeru razveljavitve izpodbijane sodbe samo dokončno odloči o zadevi, če stanje postopka to dovoljuje.

               63

               V obravnavanem primeru Sodišče meni, da stanje postopka s tožbo družb ClientEarth in PAN Europe za razglasitev ničnosti odločbe EFSE z dne 12. decembra 2011 dovoljuje dokončno odločitev o zadevi.

               64

               V okviru te tožbe je drugi razlog, ki sta ga navedli družbi ClientEarth in PAN Europe ter se nanaša na interes javnosti, utemeljeval razkritje sporne informacije v skladu s členom 8(a) in (b) Uredbe št. 45/2001.

               65

               V zvezi s tem je, kar zadeva člen 8(b) Uredbe št. 45/2001, iz analize, predstavljene v točkah od 53 do 61 te sodbe, razvidno, da podrobne trditve družb ClientEarth in PAN Europe v zvezi z obtožbami glede pristranskosti EFSE, kar zadeva izbiro strokovnjakov, in v zvezi s potrebo po zagotavljanju preglednosti postopka odločanja tega javnega organa, pravno zadostno dokazujejo, da je bil prenos sporne informacije potreben v smislu te določbe.

               66

               Ob upoštevanju kumulativnosti obeh pogojev, določenih v navedeni določbi, je za presojo zakonitosti odločbe EFSE z dne 12. decembra 2011 treba preučiti še, ali je obstajal razlog, na podlagi katerega bi bilo mogoče domnevati, da bi ta prenos lahko posegel v zakonite interese posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki.

               67

               V zvezi s tem je EFSA, kot je razvidno iz njenega odgovora na pisna vprašanja Splošnega sodišča, zatrjevala obstoj takega razloga s tem, da je poudarila, da če bi prišlo do razkritja sporne informacije, bi se ta lahko uporabila tako, da bi škodovala integriteti in zasebnemu življenju zadevnih strokovnjakov. V zvezi s tem se je sklicevala na primere posamičnih napadov, ki so jim bili izpostavljeni strokovnjaki, za katerih pomoč je zaprosila.

               68

               Vendar je treba navesti, da so navedeni primeri povzeti iz dokumentov, ki sta jih družbi ClientEarth in PAN Europe predložili v podporo svojim trditvam, ki se nanašajo na vezi nekaterih strokovnjakov, ki jih je izbrala EFSA, z industrijskim sektorjem, ki so vezi, na katerih temeljijo obtožbe glede pristranskosti, ki se očitajo EFSI in njenim strokovnjakom. Vendar ti primeri nikakor ne dokazujejo, da bi razkritje sporne informacije lahko pomenilo nevarnost posega v zasebno življenje ali integriteto zadevnih strokovnjakov.

               69

               Iz tega sledi, da – čeprav mora zadevni organ presoditi, ali bi bil z zaprošenim razkritjem lahko konkretno in dejansko ogrožen varovani interes (glej v tem smislu sodbo Švedska in Turco/Svet, C‑39/05 P in C‑52/05 P, EU:C:2008:374, točka 49) – je trditev EFSE, da bi razkritje sporne informacije pomenilo nevarnost posega v zasebno življenje ali integriteto navedenih strokovnjakov, splošen preudarek, ki v obravnavanem primeru ni podprt z nobenim drugim dokazom. Nasprotno, tako razkritje bi lahko odpravilo sume o zadevni pristranskosti ali bi morebitnim zadevnim strokovnjakom ponudilo priložnost, da izpodbijajo – po potrebi s pravnimi sredstvi, ki so na voljo – utemeljenost teh trditev o pristranskosti.

               70

               Enako bi se trditev EFSE, ki ni podprta z dokazi, če bi bila sprejeta, lahko na splošno uporabila za vsak položaj, v katerem organ Evropske unije pred sprejetjem akta, ki ima posledice na dejavnosti gospodarskih subjektov v katerem koli sektorju, ki ga zadeva tak akt, sprejme mnenje strokovnjakov. Tak položaj bi bil v nasprotju z zahtevo po ozki razlagi izjem od pravice do dostopa do dokumentov institucij, ki določa, da se ugotovi obstoj nevarnosti za konkreten in dejanski poseg v varovani interes.

               71

               Iz zgoraj navedenih preudarkov sledi, da so bili – v nasprotju s trditvami EFSE v odločbi z dne 12. decembra 2011 – pogoji, ki se s členom 8(b) Uredbe št. 45/2001 zahtevajo za dovolitev prenosa sporne informacije, v obravnavanem primeru izpolnjeni.

               72

               Zato je treba drugemu pritožbenemu razlogu ugoditi.

               73

               Pritožbi je torej treba ugoditi in odločbo EFSE z dne 12. decembra 2011 razglasiti za nično.

         Stroški

               74

               V skladu s členom 184(2) Poslovnika, če je pritožba utemeljena in Sodišče samo dokončno odloči v sporu, o stroških odloči Sodišče. Člen 138(1) tega poslovnika, ki se uporablja za pritožbeni postopek na podlagi člena 184(1) Poslovnika, določa, da se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki. Odstavek 1 člena 140 navedenega poslovnika določa, da institucije, ki so intervenirale v postopku, nosijo svoje stroške, odstavek 3 pa, da lahko Sodišče intervenientu, ki ni eden od subjektov iz zgornjih dveh odstavkov, naloži, da nosi svoje stroške.

               75

               Ker se pritožbi družb ClientEarth in PAN Europe ter tožbi, ki sta jo vložili pri Splošnem sodišču, ugodi, je treba razsoditi, da EFSA nosi svoje stroške in da se ji v skladu s predlogi družb ClientEarth in PAN Europe naloži plačilo stroškov, ki sta jih ti priglasili v okviru pritožbenega postopka in postopka na prvi stopnji. Komisija nosi svoje stroške, ki jih je priglasila v okviru obeh postopkov. ENVP nosi svoje stroške, ki jih je priglasil v okviru pritožbenega postopka.

               Iz teh razlogov je Sodišče (drugi senat) razsodilo:

                           1.

                           Sodba Splošnega sodišča ClientEarth in PAN Europe/EFSA (T‑214/11, EU:T:2013:483) se razveljavi.

                           2.

                           Odločba Evropske agencije za varnost hrane (EFSA) z dne 12. decembra 2011 se razglasi za nično.

                           3.

                           Evropska agencija za varnost hrane (EFSA) nosi svoje stroške in naloži se ji plačilo stroškov, ki sta jih družbi ClientEarth in Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) priglasili v okviru pritožbenega postopka in postopka na prvi stopnji.

                           4.

                           Evropska komisija nosi svoje stroške, povezane s pritožbenim postopkom in postopkom na prvi stopnji.

                           5.

                           Evropski nadzornik za varstvo podatkov (ENVP) nosi svoje stroške, povezane s pritožbenim postopkom.

                     Podpisi

            (
            *1
         )	Jezik postopka: angleščina.