title: Zadeva C-52/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Avstrija) 1. februarja 2017 – VTB Bank (Austria) AG

text:
               8.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 144/21

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Avstrija) 1. februarja 2017 – VTB Bank (Austria) AG
   (Zadeva C-52/17)
   (2017/C 144/27)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesverwaltungsgericht

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: VTB Bank (Austria) AG

      Nasprotna stranka: Österreichische Finanzmarktaufsicht

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali se določbe sekundarnega prava Unije (predvsem na primer člena 64 ali 65(1) Direktive 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o dostopu do dejavnosti kreditnih institucij in bonitetnem nadzoru kreditnih institucij in investicijskih podjetij, spremembi Direktive 2002/87/ES in razveljavitvi direktiv 2006/48/ES in 2006/49/ES (1)) uporabljajo za obresti, ki jih predpiše organ v skladu z zakonsko določbo države članice, na podlagi katere je treba kreditni instituciji ob preseganju omejitve velikih izpostavljenosti v skladu s členom 395(1) Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (2), računano na letni ravni, za 30 dni predpisati obresti v višini 2 % preseganja omejitve velikih izpostavljenosti?

               2.

               Ali pravo Unije (predvsem člen 395(1) in (5) Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012, UL L 321/6 z dne 30. novembra 2013, kakor je bila popravljena s popravkom z dne 30. novembra 2013, UL L 321/6) nasprotuje nacionalni določbi, kakršno je vseboval člen 97(1), točka 4, zakona o bančništvu (Bankwesengesetz, v različici BGBl. I št. 532/2014), če se kljub izpolnjevanju pogojev za uporabo izjeme iz člena 395(5) v primeru kršitve člena 395(1) predpišejo (izravnalne) obresti?

               3.

               Ali je treba člen 48(3) Uredbe (EU) št. 468/2014 Evropske centralne banke (ECB/2014/17) (Okvirna uredba o EMN) (3) razlagati tako, da gre za „formalno uvedeni nadzorniški postopek“ lahko že tedaj, kadar subjekt poroča nadzorniku, oziroma ali je za „formalno uvedeni nadzorniški postopek“ mogoče šteti položaj, v katerem je nadzornik v vzporednem postopku za podobne kršitve v prejšnjih obdobjih že izdal odločbo?

      (1)  UL L 176, str. 338.

      (2)  UL L 176, str. 1.

      (3)  Uredba (EU) št. 468/2014 Evropske centralne banke z dne 16. aprila 2014 o vzpostavitvi okvira za sodelovanje znotraj enotnega mehanizma nadzora med Evropsko centralno banko in pristojnimi nacionalnimi organi ter z imenovanimi nacionalnimi organi (okvirna uredba o EMN), UL L 141, str. 1.


title: Zadevi T-659/13 in T-660/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 8. oktobra 2015 – Češka republika/Komisija (Promet — Direktiva 2010/40/EU — Inteligentni prometni sistemi — Delegirana uredba (EU) št. 885/2013 — Zagotavljanje storitev obveščanja glede varnih in varovanih parkirišč za tovornjake in komercialna vozila — Člen 3(1), člen 8 in člen 9(1)(a) Delegirane uredbe št.o 885/2013 — Delegirana uredba (EU) št. 886/2013 — Podatki in postopki za brezplačno zagotavljanje osnovnih splošnih informacij uporabnikom v zvezi z varnostjo v cestnem prometu — Člen 5(1), člen 9 in člen 10(1)(a) Delegirane uredbe št. 886/2013)

text:
               30.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 398/39

         Sodba Splošnega sodišča z dne 8. oktobra 2015 – Češka republika/Komisija
   (Zadevi T-659/13 in T-660/13) (1)

   ((Promet - Direktiva 2010/40/EU - Inteligentni prometni sistemi - Delegirana uredba (EU) št. 885/2013 - Zagotavljanje storitev obveščanja glede varnih in varovanih parkirišč za tovornjake in komercialna vozila - Člen 3(1), člen 8 in člen 9(1)(a) Delegirane uredbe št.o 885/2013 - Delegirana uredba (EU) št. 886/2013 - Podatki in postopki za brezplačno zagotavljanje osnovnih splošnih informacij uporabnikom v zvezi z varnostjo v cestnem prometu - Člen 5(1), člen 9 in člen 10(1)(a) Delegirane uredbe št. 886/2013))
   (2015/C 398/49)
   Jezik postopka: češčina

      Stranki

      Tožeča stranka: Češka republika (zastopnika: M. Smolek in J. Vláčil, agenta)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: J. Hottiaux, Z. Malůšková in K. Walkerová, agenti)

      Predmet

   V zadevi T-659/13, predlog za razglasitev ničnosti Delegirane uredbe Komisije (EU) št. 885/2013 z dne 15. maja 2013 o dopolnitvi Direktive 2010/40/EU Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z zahtevami za zagotavljanje storitev obveščanja glede varnih in varovanih parkirišč za tovornjake in komercialna vozila (UL L 247, str. 1), in, podredno, predlog za razglasitev ničnosti člena 3(1), člena 8 in člena 9(1)(a) Delegirane uredbe št.o 885/2013 ter, v zadevi T-660/13, predlog za razglasitev ničnosti Delegirane uredbe Komisije (EU) št. 886/2013 z dne 15. maja 2013 o dopolnitvi Direktive 2010/40/EU Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s podatki in postopki za, po možnosti, brezplačno zagotavljanje osnovnih splošnih informacij uporabnikom v zvezi z varnostjo v cestnem prometu (UL L 247, str. 6) in, podredno, predlog za razglasitev ničnosti člena 5(1), člena 9 in člena 10(1)(a) Delegirane uredbe št. 886/2013.

      Izrek

               1.

               Zadevi T-659/13 in T-660/13 se za izdajo sodbe združita.

               2.

               Tožbi se zavrneta.

               3.

               Češki republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 45, 15.2.2014.


title: Zadeva C-341/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 24. julija 2008 vložilo Sozialgericht Dortmund (Nemčija) – Dr. Domnica Petersen proti Berufungsausschuss für Zahnärzte für den Bezirk Westfalen-Lippe

text:
               11.10.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 260/8

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 24. julija 2008 vložilo Sozialgericht Dortmund (Nemčija) – Dr. Domnica Petersen proti Berufungsausschuss für Zahnärzte für den Bezirk Westfalen-Lippe
   (Zadeva C-341/08)
   (2008/C 260/14)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Sozialgericht Dortmund
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Dr. Domnica Petersen

      Tožena stranka: Berufungsausschuss für Zahnärzte für den Bezirk Westfalen-Lippe
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali lahko gre pri zakonski določitvi najvišje starosti za pridobitev dovoljenja za opravljanje poklica (tukaj: dejavnost pogodbenega zobozdravnika) za objektiven in razumen ukrep varstva legitimnega cilja (tukaj: zdravje pacientov, zavarovanih v zakonskem sistemu zdravstvenega zavarovanja) in za primeren in nujen način uresničevanja tega cilja v smislu člena 6 Direktive 2000/78/ES (1), če temelji izključno na domnevi na podlagi „splošnih izkušenj“, da po določeni starosti na splošno pade storilnost, ne da bi se pri tem na kakršen koli način upoštevale individualne zmožnosti zainteresirane osebe?

               2.

               V primeru pritrdilnega odgovora na prvo vprašanje: ali se lahko obstoj legitimnega cilja (zakona) v smislu člena 6 Direktive 2000/78/ES (tukaj: zdravje pacientov, zavarovanih v zakonskem sistemu zdravstvenega zavarovanja) prizna, tudi če ni nacionalni zakonodajalec tega cilja v ničemer upošteval v okviru izvrševanja svoje zakonodajne pristojnosti?

               3.

               V primeru nikalnega odgovora na prvo ali drugo vprašanje: ali je to, da se zakon, ki je bil sprejet pred Direktivo 2000/78/ES in ki ni v skladu s to direktivo, ne uporablja zaradi primarnosti prava Skupnosti, dopustno, tudi če nacionalno pravo, s katerim je bila prenesena Direktiva (tukaj: Allgemeine Gleichbehandlungsgesetz – Splošni zakon o enakem obravnavanju) ne določa takšne posledice v primeru kršitve prepovedi diskriminacije?

      (1)  UL L 303, str. 16.


title: Zadeva F-93/11: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 21. marca 2013 – Taghani proti Komisiji (Javni uslužbenci — Javni natečaj — Odločitev natečajne komisije o nepripustitvi k preizkusom v ocenjevalnem centru — Pravna sredstva — Tožba, ki je bila na sodišče vložena, ne da bi se počakalo na izid pritožbenega postopka — Dopustnost — Sprememba obvestila o natečaju po izvedbi pristopnih testov — Načelo varstva zaupanja v pravo — Pravna varnost)

text:
               25.5.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 147/32

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 21. marca 2013 – Taghani proti Komisiji
   (Zadeva F-93/11) (1)

   (Javni uslužbenci - Javni natečaj - Odločitev natečajne komisije o nepripustitvi k preizkusom v ocenjevalnem centru - Pravna sredstva - Tožba, ki je bila na sodišče vložena, ne da bi se počakalo na izid pritožbenega postopka - Dopustnost - Sprememba obvestila o natečaju po izvedbi pristopnih testov - Načelo varstva zaupanja v pravo - Pravna varnost)
   2013/C 147/58
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Jamal Taghani (Bruselj, Belgija) (zastopnika: S. Rodrigues in A. Blot, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Currall in B. Eggers, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe, ki jo je sprejel predsednik natečajne komisije EPSO/AST/111/10 – Tajniki (AST 1), da se tožeče stranke ne povabi na preizkuse v ocenjevalnem centru.

      Izrek

               1.

               Odločba komisije za javni natečaj EPSO/AST/111/10 z dne 15. junija 2011, da se J. Taghanija ne povabi na preizkuse v ocenjevalnem centru se razglasi za nično.

               2.

               Komisiji se naloži, da J. Taghaniju plača 1 000 EUR.

               3.

               V preostalem delu se tožba zavrne.

               4.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 347, 26.11.2011, str. 46.


title: Zadeva F-102/13: Sklep Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 2. avgusta 2016 – Urena de Poznanski/Komisija (Javni uslužbenci – Uradniki – Pokojnine – Člen 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom za uradnike – Prenos pokojninskih pravic, pridobljenih v okviru drugih sistemov, v pokojninski sistem Unije – Odločba o priznanju pokojninske dobe, v kateri so uporabljene nove splošne določbe za izvajanje členov 11 in 12 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom za uradnike – Člen 81 Poslovnika – Tožba, ki je deloma očitno nedopustna in deloma očitno neutemeljena)

text:
               3.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 364/47

      Sklep Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 2. avgusta 2016 – Urena de Poznanski/Komisija
      (Zadeva F-102/13) (1)

      ((Javni uslužbenci - Uradniki - Pokojnine - Člen 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom za uradnike - Prenos pokojninskih pravic, pridobljenih v okviru drugih sistemov, v pokojninski sistem Unije - Odločba o priznanju pokojninske dobe, v kateri so uporabljene nove splošne določbe za izvajanje členov 11 in 12 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom za uradnike - Člen 81 Poslovnika - Tožba, ki je deloma očitno nedopustna in deloma očitno neutemeljena))
      (2016/C 364/59)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Soldimar Urena de Poznanski (Bruselj, Belgija) (zastopnik: S. Orlandi, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva C. Ehrbar in G. Gattinara, agenta, nato J. Currall in G. Gattinara, agenta, in nazadnje G. Gattinara, agent)

         Predmet

      Razglasitev ničnosti odločbe o izračunu pokojninskih pravic, pridobljenih pred nastopom službe na podlagi novih splošnih določb in o prenosu pokojninskih pravic tožeče stranke v pokojninski sistem Unije, v kateri so uporabljene nove splošne določbe za izvajanje členov 11 in 12 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom za uradnike.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrže kot delno očitno nedopustna in zavrne kot delno očitno neutemeljena.

                  2.

                  Vsaka stranka nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 24, 25.1.2014, str. 40.


title: Zadeva T-95/09 R II: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 15. januarja 2010 – United Phosphorus proti Komisiji ( Izdaja začasne odredbe — Direktiva 91/414/EGS — Odločba o nevključitvi napropamida v Prilogo I k Direktivi 91/414/EGS — Podaljšanje odložitve izvršitve )

text:
               27.2.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 51/32

         Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 15. januarja 2010 – United Phosphorus proti Komisiji
   (Zadeva T-95/09 R II)
   („Izdaja začasne odredbe - Direktiva 91/414/EGS - Odločba o nevključitvi napropamida v Prilogo I k Direktivi 91/414/EGS - Podaljšanje odložitve izvršitve“)
   2010/C 51/63
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: United Phosphorus Ltd (Warrington, Cheshire, Združeno kraljestvo) (zastopnika: C. Mereu in K. Van Maldegem, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: L. Parpala in N. Rasmussen, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za podaljšanje odložitve izvršitve Odločbe Komisije z dne 7. novembra 2008 o nevključitvi napropamida v Prilogo I k Direktivi Sveta 91/414/EGS in o preklicu registracij fitofarmacevtskih sredstev, ki vsebujejo navedeno snov (UL L 326, str. 35).

      Izrek

               1.

               Odložitev izvršbe, določene v točki 1 Sklepa predsednika Sodišča prve stopnje z dne 28. aprila 2009 v zadevi United Phosphorus proti Komisiji (T-95/09 R, neobjavljen v Zodl.) se podaljša do 30. novembra 2010, vendar najkasneje do dneva razglasitve odločbe v postopku v glavni stvari oziroma do dneva uradnega konca pospešenega postopka, ki je bil v zvezi z napropamidom začet na podlagi člena 13 Uredbe Komisije (ES) št. 33/2008 z dne 17. januarja 2008 o podrobnih pravilih za izvajanje Direktive Sveta 91/414/EGS glede rednega in pospešenega postopka za oceno aktivnih snovi, ki so bile del programa dela iz člena 8(2) navedene direktive, vendar niso bile vključene v Prilogo I (UL L 15, str. 5).

               2.

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva T-395/12: Tožba, vložena 4. septembra 2012 – Fetim proti UUNT – Solid Floor (Solidfloor The professional's choice)

text:
               17.11.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 355/32

         Tožba, vložena 4. septembra 2012 – Fetim proti UUNT – Solid Floor (Solidfloor The professional's choice)
   (Zadeva T-395/12)
   2012/C 355/68
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Fetim BV (Amsterdam, Nizozemska) (zastopnik: L. Bakers, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Solid Floor Ltd (London, Združeno kraljestvo)

      Predloga

               —

               Odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 15. junija 2012 v zadevi R 884/2011-2 naj se razveljavi; in

               —

               UUNT naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka „Solidfloor The professional’s choice“ za proizvode iz razreda 19 – prijava znamke Skupnosti št. 5667837

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe

      Znamka ali znak, navajana v ugovoru: registracija št. 2390415 figurativne znamke Združenega kraljestva „SOLID floor“ za blago iz razredov 19 in 37; trgovsko ime „Solid Floor Ltd“, ki se uporablja pri trgovanju v Združenem kraljestvu; domensko ime „SOLID floor“, ki se uporablja pri trgovanju v Združenem kraljestvu

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora v celoti

      Odločba odbora za pritožbe: razveljavitev izpodbijane odločbe, ugoditev ugovoru v celoti in zavrnitev prijave znamke Skupnosti

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009


title: Zadeva T-101/06: Tožba, vložena  23. marca 2006  — Castell del Remei proti UUNT

text:
               20.5.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 121/16

         Tožba, vložena 23. marca 2006 — Castell del Remei proti UUNT
   (Zadeva T-101/06)
   (2006/C 121/28)
   Jezik, v katerem je bila vložena tožba: španščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Castell del Remei, S.L. (Lérida, Španija) (zastopniki: Fernand de Visscher, Emmanuel Cornu, Donatienne Moreau, Jorge Grau Mora, Alejandro Angulo Lafora, Maite Ferrándiz Avendaño, María Baylos Morales in Antonio Velázquez Ibáñez, abogados)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razveljavitev odločbe prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 17. januarja 2006, s katero je bila potrjena zavrnitev prijave znamke Skupnosti št. 2325256 „Castell del Remei“ (figurativna znamka), ki naj jo torej UUNT registrira.

               —

               naložitev plačila stroškov UUNT.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Prijavitelj znamke skupnosti: Tožeča stranka.

      Zadevna znamka skupnosti: Figurativna znamka „Castell del Remei ODA“ (prijava št. 2.325.256) za proizvode iz razredov 29, 30 in 33
   Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Bodegas Roda, S.A.

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Španske besedne znamke „RODA“ (št. 1.757.553), „RODA I“ (št. 2.006.616), „RODA II“ (št. 2.006.615) in „BODEGAS RODA“ (št. 137.050) za proizvode iz razreda 33, in blagovna znamka „BODEGAS RODA, S.A.“ za vinogradništvo in vinarstvo…

      Odločba oddelka za ugovore: Ugoditev ugovoru, zavrnitev prijave
   Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe

      Tožbeni razlogi: Nepravilna uporaba člena 8(1)(b) Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti.


title: Zadeva C-168/05: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 26. oktobra 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Audiencia Provincial de Madrid — Španija) — Elisa María Mostaza Claro proti Centro Móvil Milenium SL (Direktiva 93/13/EGS — Nedovoljeni pogoji v potrošniških pogodbah — Neizpodbijanje nedovoljenega pogoja med arbitražnim postopkom — Možnost uveljavljanja tega ugovora v okviru postopka s tožbo zoper arbitražno odločbo)

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 326/9

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 26. oktobra 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Audiencia Provincial de Madrid — Španija) — Elisa María Mostaza Claro proti Centro Móvil Milenium SL
   (Zadeva C-168/05) (1)

   (Direktiva 93/13/EGS - Nedovoljeni pogoji v potrošniških pogodbah - Neizpodbijanje nedovoljenega pogoja med arbitražnim postopkom - Možnost uveljavljanja tega ugovora v okviru postopka s tožbo zoper arbitražno odločbo)
   (2006/C 326/19)
   Jezik postopka: španščina
   Predložitveno sodišče
   Audiencia Provincial de Madrid
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Elisa María Mostaza Claro

      Tožena stranka: Centro Móvil Milenium SL
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Audiencia Provincial de Madrid — Razlaga členov 6(1), 7(1), kot tudi Priloge, točka 1(q), k Direktivi Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (Ul L 95, str. 29) — Ustrezna in učinkovita sredstva za preprečevanje nadaljnje uporabe nedovoljenih pogojev — Ničnost arbitražnega dogovora, ki je potrošnik v arbitražnem postopku ni uveljavljal
   Izrek
   Direktivo Sveta št. 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah je treba razlagati tako, da zajema tudi to, da mora nacionalno sodišče, ki odloča o tožbi za razveljavitev arbitražne odločbe, presojati ničnost arbitražnega dogovora in odločbo razveljaviti iz razloga, ker navedeni arbitražni dogovor vsebuje nedovoljeni pogoj, tudi če potrošnik te ničnosti ni uveljavljal v okviru arbitražnega postopka, ampak samo v okviru tožbe za razveljavitev.

      (1)  UL C 155, 25.6.2005.


title: Zadeva T-566/15: Tožba, vložena 28. septembra 2015 – Excalibur City/UUNT – Ferrero (MERLIN'S KINDERWELT)

text:
               30.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 398/67

         Tožba, vložena 28. septembra 2015 – Excalibur City/UUNT – Ferrero (MERLIN'S KINDERWELT)
   (Zadeva T-566/15)
   (2015/C 398/81)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Excalibur City s.r.o. (Znojmo, Češka republika) (zastopnik: E. Engin¬Deniz, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Ferrero SpA (Alba, Italija)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Skupnosti, ki vsebuje besedni element „MERLIN’S KINDERWELT“ – Prijava št. 1 1 2 02  066

      Postopek pred UUNT: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 16.07.2015 v zadevi R 1617/2014-1

      Tožbeni predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               spremeni izpodbijano odločbo tako, da zavrne ugovor nasprotne stranke;

                  in eventu

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo in odločbo oddelka za ugovore z dne 26. maja 2014, ugovor št. B 002152844;

               —

               naloži UUNT plačilo taks in stroškov postopkov.

      Navajana tožbena razloga

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009;

               —

               Kršitev člena 8(5) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-121/08: Tožba, vložena 10. marca 2008 – PC-Ware Information Technologies proti Komisiji

text:
               9.5.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 116/27

         Tožba, vložena 10. marca 2008 – PC-Ware Information Technologies proti Komisiji
   (Zadeva T-121/08)
   (2008/C 116/49)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: PC-Ware Information Technologies BV (Amsterdam, Nizozemska) (zastopnik: L. Déville, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi ničnostno tožbo za dopustno;

               —

               razglasi odločbo generalnega direktorata Evropske komisije o zavrnitvi ponudbe tožeče stranke v zvezi z javnim razpisom DIGIT/R2/PO/2007/022 – LAR 2007, ki je bila tožeči stranki vročena z dopisom z dne 11. januarja 2008, in dodelitvi javnega naročila izbranemu ponudniku, za nično;

               —

               odloči, da je nezakonito ravnanje Komisije nezakonitost, ki lahko povzroči odgovornost Komisije;

               —

               podredno, če bi bilo javno naročilo v času odločitve Sodišča prve stopnje že izvršeno ali če odločbe [Komisije] ne bi bilo več mogoče razglasiti za nično, naloži Komisiji plačilo odškodnine v znesku 654 962,38 eura za škodo, ki jo je utrpela tožeča stranka v zvezi z zadevnim javnim razpisom;

               —

               naloži Komisiji plačilo stroškov v zvezi s tem postopkom pred Sodiščem prve stopnje in drugih stroškov, tudi če bi bila ta tožba zavrnjena.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka je sodelovala v postopku javnega razpisa DIGIT/R2/PO/2007/022 — „Large account reseller“ za proizvode Microsoft (LAR 2007) (GU S 183-223062), ki je bil namenjen sklenitvi okvirne pogodbe za edini nabavni vir za nakup računalniških programov in licenc Microsoft. Tožeča stranka izpodbija odločbo Komisije, s katero je ta to javno naročilo oddala drugemu podjetju.
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja, prvič, da je odločba pomanjkljivo obrazložena. V zvezi s tem tožeča stranka poudarja, da je ob predstavitvi svoje ponudbe izrecno poudarila, da je ponudila največje mogoče znižanje v smislu člena 40 belgijskega zakona z dne 14. julija 1991 o poslovnih običajih in obveščanju ter varstvu potrošnikov, ki prepoveduje prodajo z izgubo. Komisija naj ne bi ustrezno obrazložila odločbe v zvezi z uporabo zadevne prepovedi in v zvezi s spoštovanjem načela enakega obravnavanja.
   Drugič, tožeča stranka trdi, da je izbrana ponudba v nasprotju s členom 40 belgijskega zakona z dne 14. julija 1991 o poslovnih običajih in obveščanju ter varstvu potrošnikov. Po mnenju tožeče stranke bi morala Komisija zavrniti izbrano ponudbo na podlagi člena 55 Direktive 2004/18/ES (1), člena 139(1) in člena 146(4) Uredbe št. 2342/2002 (2) ter načela dobre uprave.

      (1)  Direktiva 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (UL L 134, str. 114).

      (2)  Uredba Komisije (ES, Euratom) št. 2342/2002 z dne 23. decembra 2002 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL L 357, str. 1).


title: Zadeva F-60/12: Tožba, vložena 8. junija 2012 – ZZ proti Komisiji

text:
               11.8.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 243/34

         Tožba, vložena 8. junija 2012 – ZZ proti Komisiji
   (Zadeva F-60/12)
   2012/C 243/59
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: E. Guerrieri Piaceri, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe, s katero je bilo določeno, da se tožeči stranki ne dodeli šestih točk za napredovanje v okviru postopka napredovanja 2011, pregled ocenjevalnega poročila in dodelitev točk, potrebnih za napredovanje v naziv AST 2

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti ocenjevalnega poročila tožeče stranke za obdobje od 1.1.2010 do 31.12.2010 in odločbe, s katero sta bili tožeči stranki dodeljeni dve točki za napredovanje;

               —

               toženi stranki naj se zato odredi, naj ponovno obravnava ocenjevalno poročilo tožeče stranke in ji dodeli točke, potrebne za napredovanje v AST2, z retroaktivnim učinkom od 1.1.2011;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo zneska, ocenjenega ex aequo et bono na 20 000,00 EUR (vključno s stroški postopka).


title: Zadeva C-72/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte Suprema di Cassazione (Italija) 9. februarja 2010 – procedimento penale a carico di Marcello Costa

text:
               17.4.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 100/27

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte Suprema di Cassazione (Italija) 9. februarja 2010 – procedimento penale a carico di Marcello Costa
   (Zadeva C-72/10)
   2010/C 100/41
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Corte Suprema di Cassazione

      Stranka v postopku v glavni stvari

   Marcello Costa

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Kako je treba razlagati člena 43 ES in 49 ES v zvezi s svobodo ustanavljanja in svobodo opravljanja storitev v sektorju sprejemanja stav za športne dogodke za odločitev, ali navedene določbe Pogodbe prepovedujejo ali dopuščajo nacionalno zakonodajo, ki določa monopolno ureditev v korist države ter sistem koncesij in dovoljenj, ki v okviru omejenega števila koncesij določa: (a) obstoj splošne usmeritve, ki ščiti imetnike koncesij, podeljenih v predhodnem obdobju na podlagi postopka, ki je iz sodelovanja nezakonito izključil del gospodarskih subjektov; (b) obstoj določb, ki dejansko zagotavljajo ohranjanje tržnih položajev, pridobljenih na podlagi postopka, ki je iz sodelovanja nezakonito izključeval del gospodarskih subjektov (kot na primer prepoved, ki velja za nove koncesionarje, odpiranja novih prodajnih mest v bližini obstoječih prodajnih mest oziroma obveznost, da pri tem spoštujejo določeno najkrajšo razdaljo; (c) okoliščine odvzema koncesije in unovčitve zelo visokih varščin, pri čemer med te okoliščine spada tudi neposredno ali posredno opravljanje čezmejnih igralniških dejavnosti, izenačenih s tistimi, ki so predmet koncesije?


title: Zadeva C-399/06 P: Pritožba, ki jo je vložil Faraj Hassan 25. septembra 2006 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi senat), razglašeno 12. julija 2006 v zadevi T-49/04, Faraj Hassan proti Svetu Evropske unije in Komisiji Evropskih skupnosti

text:
               2.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 294/30

         Pritožba, ki jo je vložil Faraj Hassan 25. septembra 2006 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi senat), razglašeno 12. julija 2006 v zadevi T-49/04, Faraj Hassan proti Svetu Evropske unije in Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva C-399/06 P)
   (2006/C 294/54)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Pritožnik: Faraj Hassan (zastopnika: E. Grieves, Barrister, H. Miller, Solicitor)

      Drugi stranki v postopku: Svet Evropske unije, Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi pritožnika:
   Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

               1)

               razveljavi sodbo Sodišča prve stopnje

               2)

               za nično razglasi Uredbo Sveta (ES) št. 881/2002 z dne 27. maja 2002 (1), kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 2049/2003 z dne 20. novembra 2003 (2), in/ali Uredbo Komisije (ES) št. 2049/2003 z dne 20. novembra 2003 v celoti in/ali glede izključitve pritožnika; in

               3)

               podredno glede zgoraj navedenih uredb razglasi, da se ne uporabljajo, kolikor se nanašajo na pritožnika; in

               4)

               sprejme take nadaljnje ukrepe, za katere Sodišče meni, da so primerni; in

               5)

               Svetu naloži plačilo stroškov tega postopka, ki so nastali pritožniku;

               6)

               Svetu naloži plačilo odškodnine.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožnik zatrjuje, da morata Svet in Komisija spoštovati pravice, ki jih zagotavlja Evropska konvencija o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (,,Konvencija„) in da od te obveznosti ne moreta odstopiti, razen če je kot rezultat takega odstopa zagotovljeno,,vsaj enakovredno varstvo“.
   Nadalje zatrjuje, da varstvo, ki ga zagotavlja delovanje Varnostnega sveta Združenih narodov („VSZN“), ni enakovredno tistemu, ki ga zagotavlja Konvencija.
   Pritožnik navaja, da je Sodišče prve stopnje napačno uporabilo pravo, ko:

               i)

               ni neposredno presodilo, ali je VSZN zagotavljal enakovredno varstvo varstvu Konvencije, posebej v povezavi s členi 6, 8 in 13 Konvencije ter členom 1 Protokola 1 Konvencije; in

               ii)

               je posredno preverilo delovanje VSZN zaradi načela jus cogens, ne pa zaradi in glede na varstvo, ki ga zagotavljajo členi 6, 8 in 13 Konvencije ter člen 1 Protokola Konvencije.

         Pritožnik nadalje navaja, da je Sodišče prve stopnje naredilo napako, ko je štelo, da omejitev glede uporabe lastnine ni upoštevna omejitev vsebine lastninske pravice.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 881/2002 z dne 27. maja 2002 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte, povezane z Osama bin Ladnom, mrežo Al-Kaida in talibani, in o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 467/2001 o prepovedi izvoza nekaterega blaga in storitev v Afganistan, o poostritvi prepovedi poletov in podaljšanju zamrznitve sredstev in drugih finančnih virov talibanov iz Afganistana (UL L 139, str. 9).

      (2)  Uredba Komisije (ES) št. 2049/2003 z dne 20. novembra 2003 o 25. spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 881/2002 o nekaterih posebnih omejitvenih ukrepih proti nekaterim osebam in entitetam, povezanim z Osamo bin Ladnom, mrežo Al-Qaida in talibani ter ki razveljavlja Uredbo Sveta (ES) št. 467/2001 (UL L 303, str. 20).


title: Zadeva T-161/11: Sklep Splošnega sodišča z dne 24. marca 2014 – High Tech proti UUNT – Vitra Collections (oblika stola)

text:
               26.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 159/37

         Sklep Splošnega sodišča z dne 24. marca 2014 – High Tech proti UUNT – Vitra Collections (oblika stola)
   (Zadeva T-161/11) (1)

   2014/C 159/50
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednica drugega senata je odredila izbris zadeve.

      (1)  UL C 139, 7.5.2011.


title: Zadeva C-125/15 P: Pritožba, ki jo je Sodišče Evropske unije vložilo 11. marca 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 2. februarja 2015 v zadevi T-577/14, Gascogne Sack Deutschland in Gascogne/Evropska unija

text:
               11.5.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/15

         Pritožba, ki jo je Sodišče Evropske unije vložilo 11. marca 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 2. februarja 2015 v zadevi T-577/14, Gascogne Sack Deutschland in Gascogne/Evropska unija
   (Zadeva C-125/15 P)
   (2015/C 155/17)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožnik: Sodišče Evropske unije (zastopnika: A.V. Placco in E. Beysen, agenta)

      Drugi stranki v postopku: Gascogne Sack Deutschland GmbH in Gascogne

      Predlog

               —

               za ničen naj se razglasi Sklep Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 2. februarja 2015, izdan v zadevi T-577/14, Gascogne Sack Deutschland in Gascogne/Evropska unija, v delu, v katerem so bili zavrnjeni drugi, tretji in četrti predlog, ki jih je Sodišče Evropske unije navedlo v predlogu, ki ga je Splošnemu sodišču predložilo na podlagi člena 114 njegovega Poslovnika;

               —

               ugodi naj se navedenim predlogom in naj se

                           —

                           primarno, pri dokončnem odločanju o zadevi zavrže odškodninsko tožbo družb Gascogne Sack Deutschland GmbH in Groupe Gascogne S.A. kot nedopustno, saj je vložena zoper Sodišče Evropske unije (kot zastopnika Unije);

                           —

                           podredno, če bo Sodišče menilo, da to, da je navedena tožba vložena zoper Sodišče Evropske unije in ne zoper Komisijo (kot zastopnico Unije), ne vpliva na njeno dopustnost, temveč da bi bilo Splošno sodišče pri odločanju o procesnem vprašanju, ki ga je predložilo Sodišče Evropske unije, moralo odrediti, da namesto Sodišča Evropske unije v postopek kot tožena stranka vstopi Komisija, vrne zadevo Splošnemu sodišču, da bo odločilo o odškodninski tožbi družb Gascogne Sack Deutschland GmbH in Groupe Gascogne S.A. ob upoštevanju odgovorov na pravna vprašanja, ki jih bo dalo Sodišče;

               —

               družbama Gascogne Sack Deutschland GmbH in Groupe Gascogne S.A. naj se naloži plačilo stroškov, ki so Sodišču Evropske unije nastali v postopku na prvi stopnji in v pritožbenem postopku.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev svoje pritožbe navaja dva razloga, ki se nanašata, prvič, na kršitev pravil glede zastopanja Unije pred njenimi sodišči in, drugič, na kršitev obveznosti obrazložitve Splošnega sodišča.
   V okviru prvega pritožbenega razloga, ki se nanaša na kršitev pravil glede zastopanja Unije pred njenimi sodišči, Sodišče Evropske unije navaja, da ker ni izrecnih določb, ki bi posebej urejale zastopanje Unije pred njenimi sodišči v okviru tožb, vloženih na podlagi člena 268 PDEU, bi bilo treba pravila glede takega zastopanja izpeljati iz splošnih načel, ki urejajo izvajanje sodniške funkcije, zlasti načela učinkovitega izvajanja sodne oblasti ter načel neodvisnosti in nepristranskosti sodišča.
   V okviru drugega pritožbenega razloga tožeča stranka navaja, da je pri sprejetju sklepa prišlo do kršitve obveznosti obrazložitve, ker v obrazložitvi ni bila posebej zavrnjena argumentacija, navedena pred Splošnim sodiščem, ki se je nanašala na sodbi C-40/12 P, Gascogne Sack/Komisija
       (1) in C-58/12 P, Groupe Gascogne/Komisija
       (2).

      (1)  EU:C:2013:768

      (2)  EU:C:2013:770


title: Zadeva T-141/07: Tožba, vložena 4. maja 2007 – General Technic-Otis proti Komisiji

text:
               23.6.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 140/39

         Tožba, vložena 4. maja 2007 – General Technic-Otis proti Komisiji
   (Zadeva T-141/07)
   (2007/C 140/65)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: General Technic-Otis Sàrl (Howald, Veliko vojvodstvo Luksemburg) (zastopnik: M. Nosbusch, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Naj se Odločbo Komisije z dne 21. februarja 2007 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 ES in člena 53 EGP v zadevi COMP/E-1/38.823 – Dvigala in tekoče stopnice, kar zadeva GTO, na podlagi člena 230 ES razglasi za nično.

               —

               Podrejeno, naj se na podlagi člena 229 ES odpravi ali zniža znesek globe, ki ji je bila naložena s to odločitvijo.

               —

               Naj se Komisiji naloži plačilo vseh stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   S to tožbo tožeča stranka zahteva razglasitev delne ničnosti Odločbe Komisije C(2007) 512 konč. z dne 21. februarja 2007 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 ES in člena 53 EGP (zadeva COMP/E-1/38.823 – PO/Dvigala in tekoče stopnice) o kartelu na trgu nameščanja in vzdrževanja dvigal in tekočih stopnic v Belgiji, Nemčiji, Luksemburgu in na Nizozemskem, glede izigravanja razpisov za dajanje ponudb, delitve trga, določanja cen, dodeljevanja projektov in prodajnih pogodb, nameščanja, vzdrževanja ni posodabljanja naprav in izmenjave informacij, v delu, ki jo zadeva. Podrejeno tožeča stranka zahteva odpravo ali znižanje globe, ki ji je bila naložena z izpodbijano odločbo.
   V podporo svojim predlogom tožeča stranka navaja sedem tožbenih razlogov.
   S prvim tožbenim razlogom tožeča stranka trdi, da naj bi Komisija, s tem da je očitana ravnanja štela za „zelo hudo“ kršitev, z uporabo pravil za izračun globe nepravilno uporabila pravo in nepravilno ugotovila dejansko stanje. Tožeča stranka navaja, da bi moral biti začetni znesek globe zato znižan glede na omejen geografski obseg obravnavanega trga ter na omejen učinek očitanih ravnanj na obravnavan trg.
   Z drugim tožbenim razlogom tožeča stranka navaja, da naj bi Komisija, s tem da ni upoštevala dejanske ekonomske zmožnosti tožeče stranke, da povzroči škodo, nepravilno uporabila pravo in nepravilno ugotovila dejansko stanje. Prav tako zatrjuje, da bi Komisija morala ob določitvi zneska globe upoštevati njen status majhnega ali srednjega podjetja, ki se samostojno upravlja in ki zato ne bi moglo povzročiti znatne škode na trgu.
   S tretjim tožbenim razlogom tožeča stranka trdi, da naj bi Komisija, s tem da ni omejila zneska globe na 10- % njenega prometa, nepravilno uporabila pravo in nepravilno ugotovila dejansko stanje, in da naj ne bi imela razloga za upoštevanje prometa matične družbe za izračun najvišjega zneska globe, ki bi jo lahko naložila tožeči stranki.
   Četrti tožbeni razlog je kršitev načela enakega obravnavanja, ki naj bi jo Komisija storila, s tem da ni dosledno uporabila načel o odgovornosti za vse člane obravnavanega kartela. Tožeča stranka zatrjuje, da naj bi Komisija očitana ravnanja pripisala njenim matičnim družbam, medtem ko naj tega ne bi storila za drugo družbo, kaznovano z isto odločbo, čeprav se je ta nahajala v položaju, ki je bil primerljiv s položajem tožeče stranke, kar zadeva izvajanje nadzora s strani matičnih družb.
   S petim tožbenim razlogom tožeča stranka trdi, da naj bi Komisija nepravilno ugotovila dejansko stanje, ker ji ni prisodila 50- % znižanja zneska globe na podlagi obvestila o pomilostitvi. (1) Tožeča stranka zatrjuje, da je bilo njeno sodelovanje s službami Komisije tesno, stalno in posebno obsežno in je upravičevalo največje znižanje globe, določeno v obvestilu o pomilostitvi, kar znese 50- %.
   Šesti tožbeni razlog, na katerega se sklicuje tožeča stranka, je kršitev načela legitimnega pričakovanja, s tem da ji Komisija naj ne bi priznala dodatnega 10- % znižanja globe zaradi neugovarjanja dejstvom. Tožeča stranka navaja, da naj bi seznanitev z očitki ter praksa Komisije pri njej povzročila nastanek utemeljenega pričakovanja, da bo na podlagi tega dobila 10 % znižanje in ne zgolj 1- %, kot ji je bilo priznano z izpodbijano odločbo.
   Sedmi tožbeni razlog je kršitev načela sorazmernosti kazni, s tem da naj globa, naložena tožeči stranki, ne bi bila upravičena glede na obravnavano kršitev in zlasti glede na njen domnevno omejen učinek na trg in dejstvo, da jo je storilo manjše podjetje.

      (1)  Obvestilo Komisije o imuniteti pred globami in znižanju glob v kartelnih zadevah, UL 2002, C 45, str. 3.


title: Zadeva C-262/12: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 19. decembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Francija) – Association Vent De Colère! Fédération nationale in drugi proti Ministre de l'écologie, du développement durable, des transports et du logement, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie (Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Državna pomoč — Pojem „državni ukrep ali ukrep iz državnih sredstev“ — Električna energija, pridobljena iz energije vetra — Obveznost odkupa po višji ceni od tržne — Popolno nadomestilo — Prispevki, ki jih morajo plačati končni odjemalci električne energije)

text:
               22.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 52/11

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 19. decembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Francija) – Association Vent De Colère! Fédération nationale in drugi proti Ministre de l'écologie, du développement durable, des transports et du logement, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie
   (Zadeva C-262/12) (1)

   (Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Državna pomoč - Pojem „državni ukrep ali ukrep iz državnih sredstev“ - Električna energija, pridobljena iz energije vetra - Obveznost odkupa po višji ceni od tržne - Popolno nadomestilo - Prispevki, ki jih morajo plačati končni odjemalci električne energije)
   2014/C 52/17
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Conseil d'État

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Association Vent De Colère! Fédération nationale, Alain Bruguier, Jean-Pierre Le Gorgeu, Marie-Christine Piot, Eric Errec, Didier Wirth, Daniel Steinbach, Sabine Servan-Schreiber, Philippe Rusch, Pierre Recher, Jean-Louis Moret, Didier Jocteur Monrozier

      Toženi stranki: Ministre de l'écologie, du développement durable, des transports et du logement, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie

      Ob udeležbi: Syndicat des énergies renouvelables

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Conseil d'État (Francija) – Razlaga člena 87 ES, ki je postal člen 107 PDEU – Pojem intervencija države ali z državnimi sredstvi – Obveznost odkupa električne energije, pridobljene iz energije vetra, po višji ceni od tržne – Popolno nadomestilo dodatnih stroškov – Sprememba načina financiranja tega nadomestila – Prispevki, ki jih dolgujejo končni odjemalci električne energije

      Izrek

   Člen 107(1) PDEU je treba razlagati tako, da pomeni mehanizem popolnega nadomestila dodatnih stroškov, naloženih podjetjem zaradi obveznosti odkupa električne energije, pridobljene iz energije vetra, po višji ceni od tržne, ki ga financirajo vsi končni odjemalci električne energije na nacionalnem ozemlju in kakršen je ta iz zakona št. 2000-108 z dne 10. februarja 2000 o posodobitvi in razvoju javne službe za električno energijo, kakor je bil spremenjen z zakonom št. 2006-1537 z dne 7. decembra 2006 o energetskem sektorju, ukrep iz državnih sredstev.

      (1)  UL C 243, 11.8.2012.


title: Zadeva T-13/13: Sklep Splošnega sodišča z dne 14. junija 2013 – MasterCard International proti UUNT – Nehra (surfpin)

text:
               3.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 225/83

         Sklep Splošnega sodišča z dne 14. junija 2013 – MasterCard International proti UUNT – Nehra (surfpin)
   (Zadeva T-13/13) (1)

   2013/C 225/191
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik tretjega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 86, 23.3.2013.


title: Zadeva C-607/11: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 7. marca 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (Chancery Division) – Združeno kraljestvo) – ITV Broadcasting Limited in drugi proti TV Catch Up Limited (Direktiva 2001/29/ES — Člen 3(1) — Razširjanje oddaj izdajateljev komercialnih televizijskih programov s strani tretje osebe po internetu — „Live streaming“ — Priobčitev javnosti)

text:
               27.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 123/6

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 7. marca 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (Chancery Division) – Združeno kraljestvo) – ITV Broadcasting Limited in drugi proti TV Catch Up Limited
   (Zadeva C-607/11) (1)

   (Direktiva 2001/29/ES - Člen 3(1) - Razširjanje oddaj izdajateljev komercialnih televizijskih programov s strani tretje osebe po internetu - „Live streaming“ - Priobčitev javnosti)
   2013/C 123/08
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: ITV Broadcasting Limited, ITV 2 Ltd, ITV Digital Channels Ltd, Channel 4 Television Corporation, 4 Ventures Ltd, Channel 5 Broadcasting Ltd, ITV Studios Ltd

      Tožena stranka: TV Catch Up Limited

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – High Court of Justice (Chancery Division) – Razlaga člena 3(1) Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi (UL L 167, str. 10) – Pojem „priobčitev javnosti“ – Dovoljenje avtorja za televizijsko oddajanje njegovih del prek prostodostopnega televizijskega oddajanja na celotnem ozemlju države članice ali na geografsko omejenem ozemlju znotraj države članice – Storitev oddajanja, ki jo za posamezne naročnike, ki plačujejo naročnino za radijsko in televizijsko oddajanje in ki zato oddaje lahko sprejemajo v realnem času prek video tokov na internetu, zagotavlja tretji izdajatelj.

      Izrek

               1.

               Pojem „priobčitev javnosti“ v smislu člena 3(1) Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi je treba razlagati tako, da zajema retransmisijo del, vključenih v prizemno televizijsko radiodifuzno oddajanje,

                           —

                           ki ga opravlja subjekt, ki ni prvotni izdajatelj,

                           —

                           po internetnem toku, do katerega je omogočen dostop naročnikom tega subjekta, ki lahko sprejemajo to retransmisijo s priključitvijo na strežnik tega subjekta,

                           —

                           čeprav so ti naročniki na ciljnem ozemlju navedenega prizemnega televizijskega radiodifuznega oddajanja in lahko to oddajanje zakonito sprejemajo po televizijskem sprejemniku.

               2.

               Na odgovor na prvo vprašanje ne vpliva to, da se retransmisija, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, financira z oglasi in je tako pridobitna.

               3.

               Na odgovor na prvo vprašanje ne vpliva to, da retransmisijo, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, opravlja subjekt, ki neposredno konkurira prvotnemu izdajatelju.

      (1)  UL C 65, 3.3.2012.


title: Zadeva T-221/00: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 14. oktobra 2008 – Casinò municipale di Venezia proti Komisiji

text:
               20.12.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 327/41

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 14. oktobra 2008 – Casinò municipale di Venezia proti Komisiji
   (Zadeva T-221/00) (1)

   (2008/C 327/72)

      Jezik postopka: italijanščina

   Predsednik šestega razširjenega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 316, 4.11.2000.


               25.1.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/26

         Pritožba, ki jo je Toshiba Corp. vložila 20. novembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 9. septembra 2015 v zadevi T-104/13, Toshiba Corp./Evropska komisija
   (Zadeva C-623/15 P)
   (2016/C 027/30)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: Toshiba Corp. (zastopniki: J. F. MacLennan, Solicitor, A. Schulz, odvetnik, J. Jourdan, odvetnik, A. Kadri, Solicitor)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlagat, naj:

               —

               sodbo Splošnega sodišča v zadevi T-104/13 v delu, v katerem je ugodilo ugotovitvi Evropske komisije, da je družba Toshiba solidarno odgovorna za ravnanje MTPD, razveljavi;

               —

               odločbo Evropske komisije v zadevi COMP/39.437 TV in Computer Monitor Tubes v delu, v katerem je ugotovila, da je družba Toshiba kršila člen 101 PDEU in jo spoznala za solidarno odgovorno za ravnanje MTPD, razglasi za nično;

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v utemeljitev tožbe navajata en sam tožbeni razlog:
   Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pojem podjetja s tem, da je napačno opredelilo nekatere dokaze v smislu, da nakazujejo, da je bila družba Toshiba v položaju, da bi lahko ali je dejansko izvajala vpliv na MTPD in z ugotovitvijo, da so bili vsi ti dokazi dovolj za podkrepitev ugotovitve, da je družba Toshiba imela tak vpliv na MTPD.


title: Zadeva C-498/06: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Social de Algeciras 7. decembra 2006 — Maira María Robledillo Núñez proti Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

text:
               10.3.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 56/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Social de Algeciras 7. decembra 2006 — Maira María Robledillo Núñez proti Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
   (Zadeva C-498/06)
   (2007/C 56/23)
   Jezik postopka: španščina
   Predložitveno sodišče
   Juzgado de lo Social de Algeciras.
   Stranki(e) v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Maira María Robledillo Núñez

      Tožena stranka: Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali z vidika splošnih načel enakosti in prepovedi diskriminacije, različna obravnava na podlagi člena 33(2) Estatuto de los Trabajadores (Zakona o delovnih razmerjih) (kot trenutno velja in kot je veljal neposredno pred tem vse do 14. junija 2006) ni objektivno utemeljena in ali zato odškodnine delavcem zaradi prenehanja delovnega razmerja, ki so priznane v okviru izvensodne poravnave, spadajo v področje uporabe Direktive 80/987/EGS (1), [Sveta z dne 20. oktobra 1980] o približevanju zakonodaje držav članic o varstvu delavcev v primeru plačilne nesposobnosti njihovega delodajalca, kot je bila spremenjena z Direktivo 2002/74/ES (2) Parlamenta in Sveta z dne 23. septembra 2002, ob tem da člen 33(1) Estatuto de los Trabajadores dovoljuje to vrsto poravnav, tako da jamstvena ustanova delavcem ravno tako iz naslova omenjene odpovedi delovnega razmerja izplača „salarios de tramitación“?

      (1)  UL L 283, str. 23.

      (2)  UL L 270, str. 10.


title: Sklep Sodišča (četrti senat) z dne 26. aprila 2005 v zadevi C-149/04 (predlog za sprejem predhodne odločbe Corte suprema di cassazione): Ugo Fava proti Comune di Carrara (Dajatev, obračunana na marmor, izkopan na območju občine, zaradi prevoza čez ozemeljske meje občine — Člena 92(1) in 104(3) poslovnika — Delna nedopustnost — Vprašanje, ki je enako vprašanju, o katerem je Sodišče že odločalo)

text:
               23.7.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/20

      SKLEP SODIŠČA

   (četrti senat)
   z dne 26. aprila 2005
   v zadevi C-149/04 (predlog za sprejem predhodne odločbe Corte suprema di cassazione): Ugo Fava proti Comune di Carrara (1)

   (Dajatev, obračunana na marmor, izkopan na območju občine, zaradi prevoza čez ozemeljske meje občine - Člena 92(1) in 104(3) poslovnika - Delna nedopustnost - Vprašanje, ki je enako vprašanju, o katerem je Sodišče že odločalo)
   (2005/C 182/37)
   Jezik postopka: italijanščina
   V zadevi C-149/04, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, naslovljen na Sodišče z odločbo Corte suprema di cassazione (Italija) z dne 27. oktobra 2003, ki je prispela na Sodišče dne 23. marca 2004, v postopku Ugo Fava (stečajni upravitelj IMEG Srl) proti Comune di Carrara, je Sodišče (četrti senat), v sestavi K. Lenaerts (poročevalec), predsednik senata, N. Colneric, sodnica, in J. N. Cunha Rodrigues, sodnik, generalni pravobranilec: M. Poiares Maduro, sodni tajnik: R. Grass, dne 26. aprila 2005 razglasilo sklep, katerega izrek se glasi:

               1.

               Predlog za sprejem predhodne odločbe je nedopusten, kolikor se nanaša ne razlago členov 81 ES, 85 ES in 86 ES.

               2.

               Dajatev, sorazmerna teži blaga, ki se obračunava le v eni občini države članice in naložena le enemu razredu blaga zaradi prevoza čez teritorialne meje občine, pomeni dajatev z enakim učinkom kot izvozna carinska dajatev v smislu člena 23 ES, kljub dejstvu, da se obračuna tudi za blago, katerega končni namembni kraj je v zadevni državi članici.

               3.

               Pri zahtevah za povrnitev zneskov, ki so bili obračunani kot dajatev na marmor pred 16. julijem 1992, se vlagatelji ne morejo sklicevati na člen 23 ES, razen če so pred tem datumom vložili pravno sredstvo pred sodiščem oziroma podali tožbi enakovreden ugovor.

      (1)  UL C 106, 30.4.2004.


title: Zadeva F-29/09: Tožba, vložena 30. marca 2009 — Lebedef in Jones proti Komisiji

text:
               6.6.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/21

         Tožba, vložena 30. marca 2009 — Lebedef in Jones proti Komisiji
   (Zadeva F-29/09)
   2009/C 129/36
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luksembourg) in Trevor Jones (Ernzen, Luksembourg) (zastopnik: F. Frabetti, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

      Predmet in opis spora

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe, s katero je bila zavrnjena izenačitev kupne moči plač v Luxembourgu z ravnjo kupne moči plač v Bruslju in, podredno, predlog za razglasitev ničnosti plačilnih list tožečih strank, izdanih od 15. junija 2008.

      Predlogi tožečih strank

               —

               Zavrnitev zaradi molka organa glede izenačitve kupne moči plač v Luxembourgu z ravnjo kupne moči plač v Bruslju naj se razglasi za nično;

               —

               podredno, plačilne liste tožečih strank, izdanih za obdobje od 15. junija 2008, naj se razglasijo za nične;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naj se naloži plačilo stroškov.


title: Združeni zadevi C-509/09 in C-161/10: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 25. oktobra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof, Tribunal de grande instance de Paris – Nemčija, Francija) – eDate Advertising GmbH proti X, Olivierju Martinezu, Robert Martinez proti MGN Limited (Uredba (ES) št. 44/2001 — Pristojnost in izvrševanje sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah — Pristojnost „v zadevah v zvezi z delikti ali kvazidelikti“ — Direktiva 2000/31/ES — Objava informacij na spletu — Kršitev osebnostnih pravic — Kraj, kjer je prišlo ali kjer grozi škodni dogodek — Pravo, ki se uporablja za storitve informacijske družbe)

text:
               17.12.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 370/9

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 25. oktobra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof, Tribunal de grande instance de Paris – Nemčija, Francija) – eDate Advertising GmbH proti X, Olivierju Martinezu, Robert Martinez proti MGN Limited
   (Združeni zadevi C-509/09 in C-161/10) (1)

   (Uredba (ES) št. 44/2001 - Pristojnost in izvrševanje sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah - Pristojnost „v zadevah v zvezi z delikti ali kvazidelikti“ - Direktiva 2000/31/ES - Objava informacij na spletu - Kršitev osebnostnih pravic - Kraj, kjer je prišlo ali kjer grozi škodni dogodek - Pravo, ki se uporablja za storitve informacijske družbe)
   2011/C 370/13
   Jezik postopka: nemščina in francoščina

      Predložitveni sodišči

   Bundesgerichtshof, Tribunal de grande instance de Paris

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: eDate Advertising GmbH, Olivier Martinez, Robert Martinez

      Toženi stranki: X, MGN Limited

      Predmet

   (C-509/09)
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Bundesgerichtshof – Razlaga člena 5, točka 3, Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 42) in člena 3(1) in (2) Direktive 2000/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2000 o nekaterih pravnih vidikih storitev informacijske družbe, zlasti elektronskega poslovanja na notranjem trgu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 25, str. 399) – Določitev pristojnosti in zakona, ki se uporablja v zvezi s tožbo zaradi kršitve osebnostnih pravic, ki bi lahko bila povzročena zaradi objave informacij na spletu – Merila za določitev „kraja, kjer je prišlo ali kjer grozi škodni dogodek“
   (C-161/10)
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunal de grande instance de Paris – Razlaga členov 2 in 5(3) Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 42) – Sodišče, pristojno za odločanje o tožbi, ki je bila vložena zaradi kršitve zasebnosti in pravice do javne podobe po objavi informacij in fotografij na spletni strani, ki izvira iz strežnika na ozemlju države članice, v kateri tožnik ne prebiva – Določitev kraja, kjer je nastal škodni dogodek – Upoštevnost števila povezav na sporno spletno stran iz države, kjer ima tožnik prebivališče, njegovega državljanstva in, če je to potrebno, jezika, v katerem so bile sporne informacije objavljene pri določitvi tega kraja

      Izrek

               1.

               Člen 5, točka 3, Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da lahko v primeru zatrjevane kršitve osebnostnih pravic z vsebinami, objavljenimi na spletnem mestu, oseba, ki meni, da je oškodovana, vloži tožbo zaradi ugotovitve odgovornosti glede celotne škode bodisi pri sodiščih države članice, kjer ima objavitelj teh vsebin sedež, bodisi pri sodiščih države članice, kjer je težišče njenih interesov. Ta oseba lahko namesto tožbe zaradi ugotovitve odgovornosti glede celotne škode vloži tudi tožbo pri sodiščih vsake države članice, na ozemlju katere je ali je bila na spletu objavljena vsebina dostopna. Ta sodišča so pristojna za odločanje zgolj glede škode, storjene na ozemlju države članice sodišča, ki odloča.

               2.

               Člen 3 Direktive 2000/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2000 o nekaterih pravnih vidikih storitev informacijske družbe, zlasti elektronskega poslovanja na notranjem trgu (Direktiva o elektronskem poslovanju) je treba razlagati tako, da ne zahteva prenosa v obliki posebnega kolizijskega pravila. Kljub temu morajo države članice glede koordiniranega področja zagotoviti, da – če ne gre za odstopanja, ki so dovoljena pod pogoji iz člena 3(4) Direktive 2000/31 – za ponudnika storitev elektronskega poslovanja ne veljajo strožje zahteve od tistih, ki so določene v materialnem pravu, ki velja v državi članici, v kateri ima ta ponudnik sedež.

      (1)  UL C 134, 22.5.2010.

      UL C 148, 5.6.2010.


title: Zadeva C-587/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) 12. novembra 2015 – Lietuvos Respublikos transporto priemonių draudikų biuras/Gintaras Dockevičius in Jurgita Dockevičienė

text:
               25.1.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 27/17

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) 12. novembra 2015 – Lietuvos Respublikos transporto priemonių draudikų biuras/Gintaras Dockevičius in Jurgita Dockevičienė
   (Zadeva C-587/15)
   (2016/C 027/21)
   Jezik postopka: litovščina

      Predložitveno sodišče

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Lietuvos Respublikos transporto priemonių draudikų biuras

      Toženi stranki: Gintaras Dockevičius in Jurgita Dockevičienė

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člene 2, 10(1) in (4) ter 24(2) Direktive 2009/103 (1), člene 3(4), 5(1) in (4), 6(1) ter 10 Notranjega pravilnika (2) in člen 47 Listine (skupaj ali posamično, vendar brez omejevanja na gornje določbe) razumeti in razlagati tako, da v primeru, ko:

                           —

                           nacionalni zavarovalni biro (biro A) izplača odškodnino oškodovancu v prometni nesreči v državi članici, v kateri ima sedež ta biro, ker državljan druge države članice, ki je odgovoren za nastanek škode, ni imel zavarovane civilne odgovornosti;

                           —

                           je zaradi te odškodnine biro A vstopil v oškodovančeve pravice in zahteva povračilo stroškov, ki so nastali s poravnavo zahtevka s strani nacionalnega zavarovalnega biroja v državi, iz katere je odgovorna oseba (biro B);

                           —

                           biro B, ne da bi opravil neodvisno preiskavo ali zahteval dodatne informacije, ugodi zahtevku za povračilo biroja A;

                           —

                           biro B vloži tožbo proti toženima strankama (odgovorni osebi in lastniku vozila) za povrnitev stroškov, ki so mu nastali,

                     tožeča stranka v tem postopku (biro B) lahko opre svoj zahtevek proti toženima strankama (odgovorni osebi in lastniku vozila) zgolj na dejstvo, da je biro A (tožeča stranka) plačal stroške, in ni dolžna ugotavljati, da so bili izpolnjeni pogoji, ki veljajo za civilno odgovornost tožene stranke/odgovorne osebe (njeno odgovornost, protizakonito ravnanje, vzročno zvezo in znesek škode), in ni dolžna dokazati, da je bilo tuje pravo pravilno uporabljeno, ko je bila izplačana odškodnina oškodovancu?

               2.

               Ali je člen 24(1), peti pododstavek, točka (c), Direktive 2009/103 in člen 3(1) in (4) Notranjega pravilnika (skupaj ali posamično, vendar brez omejevanja na gornje določbe) treba razumeti in razlagati tako, da mora biro A, preden dokončno odloči o plačilu odškodnine za škodo, ki jo je utrpel oškodovanec, na jasen in razumljiv način (tudi kar zadeva jezik, v katerem so podane informacije) obvestiti odgovorno osebo in lastnika vozila (če to ni ista oseba) o začetku postopka za obravnavo zahtevka in njegovem poteku, ter jima omogočiti dovolj časa za predložitev pripomb ali ugovorov na odločitev, ki bo sprejeta o plačilu odškodnine in/ali o znesku te odškodnine?

               3.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen (torej če lahko toženi stranki (odgovorna oseba in lastnik vozila) od tožeče stranke (biro A) zahtevata, da predloži dokaze ali da sme podati ugovore ali izraziti dvom – med drugim o okoliščinah prometne nesreče, uporabi regulativnega okvira o civilni odgovornosti odgovorne osebe, znesku škode in načinu njenega izračuna), ali je člene 2, 10(1) in 24(2) Direktive 2009/103 in člen 3(4), drugi pododstavek, Notranjega pravilnika (skupaj ali posamično, vendar brez omejevanja na gornje določbe) treba razumeti in razlagati tako, da mora biro A – čeprav biro B od biroja A pred končno odločitvijo ni zahteval predložitve informacij o razlagi zakonodaje, ki se uporablja v državi, v kateri je prišlo do prometne nesreče, in o poravnavi zahtevka – v vsakem primeru predložiti te informacije biroju B, če jih ta naknadno zahteva, skupaj z drugimi informacijami, ki jih biro B potrebuje za utemeljitev svojega [regresnega] zahtevka proti toženima strankama (odgovorna oseba in lastnik vozila)?

               4.

               Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen (torej če mora biro A odgovorno osebo in lastnika vozila obvestiti o postopku za obravnavo zahtevka in jima omogočiti, da vložita ugovor glede odgovornosti ali višine škode), kakšne so posledice, če biro A ne ravna v skladu s to dolžnostjo predložitve, za:

                           a)

                           obveznost biroja B, da ugodi zahtevku biroja A za povračilo;

                           b)

                           obveznost odgovorne osebe in lastnika vozila, da povrneta biroju B stroške, ki so mu nastali?

               5.

               Ali je treba člena 5(1) in 10 Notranjega pravilnika razumeti in razlagati tako, da je treba znesek, ki ga je biro A plačal kot odškodnino oškodovancu, šteti kot nepovratno tveganje, ki ga prevzame sam biro A (razen če to tveganje prevzame biro B), ne pa kot denarno obveznost druge osebe, ki je bila udeležena v isti prometni nesreči, toliko bolj ob upoštevanju okoliščin te zadeve:

                           —

                           najprej je odškodninski organ (biro A) zavrnil odškodninski zahtevek oškodovanca;

                           —

                           zato je oškodovanec vložil odškodninsko tožbo;

                           —

                           to tožbo proti biroju A je sodišče nižje stopnje zavrnilo, ker da ni utemeljena in podprta z dokazi;

                           —

                           do izvensodne poravnave med oškodovancem in birojem A je prišlo šele pred sodiščem višje stopnje, ko je to opozorilo, da bo zadeva – če stranki ne bosta hoteli skleniti izvensodne poravnave – vrnjena v ponovno odločanje;

                           —

                           biro A je svojo odločitev za sklenitev izvensodne poravnave upravičil v bistvu s tem, da bi se tako izognili dodatnim stroškom zaradi podaljšanja sojenja;

                           —

                           sodišče v obravnavanem postopku ni ugotovilo odgovornosti (krivde) tožene stranke, ki je bila udeležena v prometni nesreči?

      (1)  Direktiva 2009/103/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in o izvajanju obveznosti zavarovanja takšne odgovornosti (UL L 263, str. 11).

      (2)  Notranji pravilnik Sveta birojev, sklenjen s sporazumom z dne 30. maja 2002 med nacionalnimi zavarovalnimi biroji držav članic Evropskega gospodarskega prostora in drugih pridruženih držav, ki je priloga Odločbe Komisije 2003/564/ES z dne 28. julija 2003 o uporabi Direktive Sveta 72/166/EGS v zvezi s preverjanjem zavarovanja civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 6, str. 55).


title: Zadeva T-492/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. septembra 2013 – „Rauscher“ Consumer Products proti UUNT (Upodobitev tampona) (Znamka Skupnosti — Prijava figurativne znamke Skupnosti, s katero je upodobljen higienski tampon — Absolutni razlog za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               26.10.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 313/24

         Sodba Splošnega sodišča z dne 12. septembra 2013 – „Rauscher“ Consumer Products proti UUNT (Upodobitev tampona)
   (Zadeva T-492/11) (1)

   (Znamka Skupnosti - Prijava figurativne znamke Skupnosti, s katero je upodobljen higienski tampon - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2013/C 313/47
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka:„Rauscher“ Consumer Products GmbH (Dunaj, Avstrija) (zastopnik: M. Stütz, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: D. Walicka, zastopnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 20. julija 2011 (zadeva R 2168/2010-1) v zvezi z zahtevo za registracijo figurativnega znaka, s katerim je upodobljen higienski tampon, kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi „Rauscher“ Consumer Products GmbH se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 355, 3.12.2011.


title: Zadeva C-617/12: Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 14. novembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (Chancery Division) – Združeno kraljestvo) – Astrazeneca AB proti Comptroller General of Patents (Zdravila za uporabo v humani medicini — Dodatni varstveni certifikat — Uredba (ES) št. 469/2009 — Člen 13(1) — Pojem „prvo dovoljenje za dajanje v promet v Skupnosti“  — Dovoljenje, ki ga je izdal švicarski inštitut za zdravila (Swissmedic) — Samodejno priznanje v Lihtenštajnu — Dovoljenje, ki ga je izdala Evropska agencija za zdravila — Trajanje certifikata)

text:
               7.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 102/7

         Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 14. novembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (Chancery Division) – Združeno kraljestvo) – Astrazeneca AB proti Comptroller General of Patents
   (Zadeva C-617/12) (1)

   ((Zdravila za uporabo v humani medicini - Dodatni varstveni certifikat - Uredba (ES) št. 469/2009 - Člen 13(1) - Pojem „prvo dovoljenje za dajanje v promet v Skupnosti“ - Dovoljenje, ki ga je izdal švicarski inštitut za zdravila (Swissmedic) - Samodejno priznanje v Lihtenštajnu - Dovoljenje, ki ga je izdala Evropska agencija za zdravila - Trajanje certifikata))
   2014/C 102/08
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Stranki

      Tožeča stranka: Astrazeneca AB

      Tožena stranka: Comptroller General of Patents

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – High Court of Justice, Chancery Division, Patents Court – Združeno kraljestvo – Razlaga člena 13(1) Uredbe (ES) št. 469/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. maja 2009 o dodatnem varstvenem certifikatu za zdravila (UL L 152, str. 1) – Pojem prvo dovoljenje za dajanje izdelka v promet – Švicarsko dovoljenje za promet, ki je v Lihtenštajnu samodejno priznano, ki pa ni bilo izdano v skladu z upravnim postopkom za izdajo dovoljenja, določenim v Direktivi 2001/83/ES o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini

      Izrek

   V okviru Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru (EGP) je treba člen 13(1) Uredbe (ES) št. 469/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. maja 2009 o dodatnem varstvenem certifikatu za zdravila razlagati tako, da je mogoče upravno dovoljenje, ki ga je za zdravilo izdal švicarski inštitut za zdravila (Swissmedic) in ki je samodejno priznano v Lihtenštajnu, šteti za prvo dovoljenje za dajanje v promet za to zdravilo v Evropskem gospodarskem prostoru v smislu te določbe, če je to dovoljenje starejše od dovoljenj za dajanje v promet, ki so ga za to zdravilo izdali bodisi Evropska agencija za zdravila (EMA) bodisi organi držav članic Evropske unije v skladu z zahtevami iz Direktive 2001/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini ali organi Republike Islandije ali Kraljevine Norveške. Pri tem okoliščina, da je Evropska agencija za zdravila na podlagi podobnih kliničnih podatkov nasprotno od švicarskega organa po preučitvi teh kliničnih podatkov zavrnila izdajo dovoljenja za dajanje v promet za isto zdravilo, in dejstvo, da je švicarski inštitut za zdravila umaknil švicarsko dovoljenje ter ga ponovno odobril šele, ko mu je imetnik dovoljenja predložil dodatne informacije, nista upoštevna.

      (1)  UL C 86, 23.3.2013.


title: Zadeva C-453/14: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 21. januarja 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgerichtshof – Avstrija) – Vorarlberger Gebietskrankenkasse, Alfred Knauer/Landeshauptmann von Vorarlberg (Predhodno odločanje — Uredba (ES) št. 883/2004 — Člen 5 — Pojem „enakovredne dajatve“ — Izenačitev dajatev za starost dveh držav članic Evropskega gospodarskega prostora — Nacionalna zakonodaja, ki pri izračunu prispevkov za socialno varnost upošteva dajatve za starost, prejete v drugih državah članicah)

text:
               14.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 98/13

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 21. januarja 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgerichtshof – Avstrija) – Vorarlberger Gebietskrankenkasse, Alfred Knauer/Landeshauptmann von Vorarlberg
   (Zadeva C-453/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Uredba (ES) št. 883/2004 - Člen 5 - Pojem „enakovredne dajatve“ - Izenačitev dajatev za starost dveh držav članic Evropskega gospodarskega prostora - Nacionalna zakonodaja, ki pri izračunu prispevkov za socialno varnost upošteva dajatve za starost, prejete v drugih državah članicah))
   (2016/C 098/15)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Verwaltungsgerichtshof

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Vorarlberger Gebietskrankenkasse, Alfred Knauer

      Tožena stranka: Landeshauptmann von Vorarlberg

      Ob udeležbi: Rudolf Mathis

      Izrek

   Člen 5(a) Uredbe (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti je treba razlagati tako, da so v okoliščinah, kakršne so te iz postopka v glavni stvari, dajatve za starost, ki se izplačajo iz sistema poklicnega pokojninskega zavarovanja države članice, in tiste dajatve, ki se izplačajo iz zakonskega pokojninskega sistema druge države članice, oboje pa spadajo na področje uporabe iste uredbe, enakovredne dajatve v smislu te določbe, če obe kategoriji dajatev sledita istemu cilju, ki je zagotoviti njihovim upravičencem ohranitev življenjskega standarda, kakršnega so imeli pred upokojitvijo.

      (1)  UL C 462, 22.12.2014.


title: Zadeva C-246/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Belgija) 10. maja 2017 – Ibrahima Diallo/État belge

text:
               17.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 231/19

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Belgija) 10. maja 2017 – Ibrahima Diallo/État belge
   (Zadeva C-246/17)
   (2017/C 231/24)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Conseil d'État

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Vlagatelj kasacijske pritožbe: Ibrahima Diallo

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: État belge

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 10(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic (1) razlagati tako, da zahteva, da mora biti odločba v zvezi z ugotovitvijo pravice do prebivanja sprejeta in vročena v roku šestih mesecev, ali tako, da omogoča, da se odločba sprejme v tem roku, vendar je lahko vročena pozneje? Če se zgoraj navedena odločba lahko vroči pozneje, v kakšnem roku mora biti vročena?

               2.

               Ali je treba člen 10(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic v povezavi s členom 5 te direktive, členom 5(4) Direktive [Sveta] 2003/86/ES z dne 22. septembra 2003 o pravici do združitve družine (2) ter členi 7, 20, 21 in 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati in uporabljati tako, da mora biti odločba, sprejeta na tej podlagi, samo sprejeta v roku šestih mesecev, določenem v tem členu, ne da bi obstajala rok za njeno vročitev ali kakršnakoli posledica na pravico do prebivanja v primeru, ko bi bila odločba vročena po tem roku?

               3.

               Ali za zagotovitev učinkovitosti pravice do prebivanja družinskega člana državljana Unije načelo učinkovitosti nasprotuje temu, da nacionalni organ po razglasitvi ničnosti odločbe o zgoraj navedeni pravici znova dobi na voljo celoten šestmesečni rok, ki ga je imel na voljo na podlagi člena 10(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic? Če je odgovor pritrdilen, kakšen rok ima še na voljo nacionalni organ po razglasitvi ničnosti njegove odločbe, s katero je bilo zavrnjeno priznanje zadevne pravice?

               4.

               Ali so členi 5, 10 in 31 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic v povezavi s členoma 8 in 13 Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, členi 7, 24, 41 in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter členom 21 Pogodbe o delovanju Evropske unije združljivi z nacionalno sodno prakso in določbami, kot so členi 39/2(2), 40, 40a, 42 in 43 zakona z dne 15. decembra 1980 o vstopu na ozemlje, nastanitvi, prebivanju in odstranitvi tujcev ter člen 52(4) kraljevega odloka z dne 8. oktobra 1981 o vstopu na ozemlje, nastanitvi, prebivanju in odstranitvi tujcev, v skladu s katerimi ima sodba Conseil du contentieux des étrangers (upravno sodišče za spore v zvezi s tujci) o razglasitvi ničnosti odločbe, s katero je bilo prebivanje zavrnjeno na podlagi teh določb, učinek pretrganja – in ne učinek odloga – zavezujočega roka šestih mesecev, predpisanega v členu 10 Direktive 2004/38/ES, členu 42 zakona z dne 15. decembra 1980 in členu 52 kraljevega odloka z dne 8. oktobra 1981?

               5.

               Ali Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic zahteva, da se določi posledica za prekoračitev šestmesečnega roka iz njenega člena 10(1), in če je odgovor pritrdilen, kakšna mora biti ta posledica? Ali Direktiva 2004/38/ES zahteva ali omogoča, da je posledica prekoračitve tega roka samodejna dodelitev zaprošenega dovoljenja za prebivanje, ne da bi bilo ugotovljeno, ali prosilec dejansko izpolnjuje zahtevane pogoje za pridobitev pravice do prebivanja, za katero zaprosi?

      (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 5, str. 46).

      (2)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 224.


title: Zadeva C-44/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Korkein oikeus (Finska) 8. februarja 2008 – Akavan Erityisalojen Keskusliitto AEK ry in drugi proti Fujitsu Siemens Computers Oy

text:
               26.4.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 107/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Korkein oikeus (Finska) 8. februarja 2008 – Akavan Erityisalojen Keskusliitto AEK ry in drugi proti Fujitsu Siemens Computers Oy
   (Zadeva C-44/08)
   (2008/C 107/20)
   Jezik postopka: finščina
   Predložitveno sodišče
   Korkein oikeus
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Akavan Erityisalojen Keskusliitto AEK ry, Erityisalojen Toimihenkilöliitto ERTO ry, Uusi Insinööriliitto UIL ry (prej Insinööriliitto IL ry), Metallityövien Liitto ry, Palvelualojen Ammattiliitto PAM ry, Suomen Ekonomiliitto – Finlands Ekonomförbund SEFE ry, Ammattiliitto SUORA ry, Suomen Valtiotieteilijöitten Liitto SVAL ry – Statsvetarnas Förbund i Finland rf, Sähköalojen Ammattiliitto ry, Tekniikan Akateemisten Liitto TEK ry in Toimihenkilöunioni TU ry

      Tožena stranka: Fujitsu Siemens Computers Oy
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1)

               Ali je treba člen 2(1) Direktive 98/59/ES (1) razlagati tako, da na tem mestu navedena obveznost „pravočasno“ začeti posvetovanja, kadar delodajalec „predvideva kolektivno odpuščanje delavcev“, zahteva, da se začnejo posvetovanja, ko iz strateških odločitev ali sprememb v zvezi s poslovanjem izhaja nujnost kolektivnega odpuščanja delavcev? Ali pa je treba to določbo razlagati tako, da obveznost začeti posvetovanja nastane že, ko delodajalec predvidi take ukrepe ali spremembe v zvezi s poslovanjem, kot je sprememba proizvodnih zmogljivosti ali koncentracija proizvodnje, zaradi katere bo nujno kolektivno odpuščanje delavcev?

               2)

               Ali je treba ob upoštevanju člena 2(3), prvi pododstavek, Direktive, pravočasno zagotovitev podatkov med pogajanji v skladu s členom 2(1) Direktive razlagati tako, da tam navedena obveznost „pravočasno“ začeti posvetovanja, kadar se „predvideva kolektivno odpuščanje delavcev“, predpostavlja, da se s posvetovanji začne, še preden ima delodajalec tako dodelane načrte, da bi bil sposoben izdelati podatke in jih sporočiti delavcem v skladu s členom 2(3)(b)?

               3)

               Ali je treba člen 2(1) v povezavi s členom (2)(4) Direktive razlagati tako, da je v primeru, ko je delodajalec odvisno podjetje, njegova obveznost začeti posvetovanja s predstavniki delavcev nastane takrat, ko delodajalec ali njegova matična družba predvidevata kolektivno odpuščanje pri njem zaposlenih delavcev?

               4)

               Ali nastane obveznost začeti posvetovanja – ko gre za posvetovanja v hčerinski družbi, ki pripada večji skupini podjetij, in je treba obveznost „pravočasno“ začeti posvetovanja, ko delodajalec „predvideva“ kolektivno odpuščanje delavcev iz člena 2(1) Direktive, razlagati ob upoštevanju določb člena 2(4) – že takrat, ko uprava skupine podjetij ali obvladujočega podjetja predvideva kolektivno odpuščanje, vendar teh načrtov še ni izdelala za delavce posamezne odvisne hčerinske družbe? Ali pa nastane obveznost začeti posvetovanja šele v fazi, ko uprava skupine podjetij ali matične družbe izrecno predvidi kolektivne odpuste v zadevni hčerinski družbi?

               5)

               Ali je treba, ko je delodajalec podjetje (odvisna družba, ki pripada skupini družb), ki ga obvladuje drugo podjetje (matična družba ali skupina podjetij) v smislu člena 2(4) Direktive, člen 2 Direktive razlagati tako, da mora biti postopek posvetovanja iz tega člena zaključen, preden je bil v matični družbi ali upravi skupine podjetij sprejet sklep o kolektivnem odpustu v hčerinski družbi?

               6)

               Ali je v tem smislu, če je treba Direktivo razlagati tako, da je treba postopek posvetovanja v hčerinski družbi zaključiti, preden je v matični družbi ali upravi skupine podjetij sprejet sklep o kolektivnem odpustu, merodajna le tista odločitev, katere neposredna posledica je kolektivno odpuščanje v hčerinski družbi, ali je treba postopek posvetovanja zaključiti, preden matična družba ali uprava skupine podjetij sprejme odločitev v zvezi s poslovanjem ali strateško odločitev, na podlagi katere bodo verjetno, ne pa gotovo, sledila kolektivna odpuščanja v hčerinski družbi?

      (1)  UL L 225, str. 16.


title: Zadeva C-180/11: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 15. novembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Fővárosi Törvényszék (nekdanje Fővárosi Bíróság) – Madžarska) – Bericap Záródástechnikai bt proti Plastinnova 2000 kft (Direktiva 2004/48/ES — Pravila za presojo dokazov v okviru spora pred nacionalnim sodiščem, ki odloča o predlogu za ugotovitev ničnosti uporabnega modela — Pooblastila nacionalnega sodišča — Pariška konvencija — Sporazum TRIPS)

text:
               12.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 9/13

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 15. novembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Fővárosi Törvényszék (nekdanje Fővárosi Bíróság) – Madžarska) – Bericap Záródástechnikai bt proti Plastinnova 2000 kft
   (Zadeva C-180/11) (1)

   (Direktiva 2004/48/ES - Pravila za presojo dokazov v okviru spora pred nacionalnim sodiščem, ki odloča o predlogu za ugotovitev ničnosti uporabnega modela - Pooblastila nacionalnega sodišča - Pariška konvencija - Sporazum TRIPS)
   2013/C 9/19
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Fővárosi Törvényszék (nekdanje Fővárosi Bíróság)

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Bericap Záródástechnikai bt

      Tožena stranka: Plastinnova 2000 kft

      Ob udeležbi: Magyar Szabadalmi Hivatal

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Fővárosi Bíróság – Razlaga Sporazuma o trgovinskih vidikih pravic intelektualne lastnine iz Aneksa 1 C Sporazuma o ustanovitvi Svetovne trgovinske organizacije, Konvencije za varstvo industrijske lastnine, ki je bila podpisana v Parizu 20. marca 1883 in Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/48/ES z dne 29. aprila 2004 o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 2, str. 32) – Pravila za presojo dokazov v okviru spora pred nacionalnim sodiščem, ki odloča o predlogu za ugotovitev ničnosti uporabnega modela – Pristojnosti nacionalnega sodišča

      Izrek

   Ker se določbe členov 2(1) in 3(2) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/48/ES z dne 29. aprila 2004 o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine, ki se razlagajo ob upoštevanju člena 2(1) Konvencije za varstvo industrijske lastnine, ki je bila podpisana v Parizu 20. marca 1883, nazadnje revidirana v Stockholmu 14. julija 1967 in spremenjena 28. septembra 1979, ter člena 41(1) in (2) Sporazuma o trgovinskih vidikih pravic intelektualne lastnine iz Aneksa 1 C Sporazuma o ustanovitvi Svetovne trgovinske organizacije (STO), ki je bil podpisan v Marakešu 15. aprila 1994 in potrjen s Sklepom Sveta z dne 22. decembra 1994 o sklenitvi sporazumov doseženih v Urugvajskem krogu večstranskih pogajanj (1986 – 1994), v imenu Evropske skupnosti, v zvezi z zadevami, ki so v njeni pristojnosti, ne uporabljajo za postopke ugotavljanja ničnosti, kot je ta v postopku v glavni stvari, ne nasprotujejo sodnemu postopku, v katerem sodišče:

               —

               ni vezano na predloge ali druge izjave strank in lahko po uradni dolžnosti odredi izvajanje dokazov, ki se mu zdijo potrebni;

               —

               ni vezano na odločbo, izdano v upravnem postopku o predlogu za ugotovitev ničnosti ali v njej ugotovljeno dejansko stanje, in

               —

               ne sme še enkrat presojati dokazov, ki so bili predloženi že v prejšnjem predlogu za ugotovitev ničnosti.

      (1)  UL C 232, 6.8.2011.


title: Zadeva F-127/05: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 19. junija 2006 — Nanbru proti Parlamentu

text:
               12.8.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/38

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 19. junija 2006 — Nanbru proti Parlamentu
   (Zadeva F-127/05) (1)

   (2006/C 190/73)

      Jezik postopka: francoščina

   Predsednik prvega senata je po mirni razrešitvi spora odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 60, 11.3.2006.


title: Zadeva C-128/13: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 11. decembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal da Relação de Lisboa – Portugalska) – Cruz & Companhia Lda/Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP), Caixa Central – Caixa Central de Crédito Agrícola Mútuo, CRL (Predhodno odločanje — Kmetijstvo — Uredba (EGS) št. 3665/87 — Člena 4(1) in 13 — Uredba (EGS) št. 2220/85 — Člen 19(1)(a) — Izvozna nadomestila — Predplačilo nadomestila — Pogoji za sprostitev varščine, položene za zagotovitev vračila predplačila)

text:
               9.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/3

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 11. decembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal da Relação de Lisboa – Portugalska) – Cruz & Companhia Lda/Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP), Caixa Central – Caixa Central de Crédito Agrícola Mútuo, CRL
   (Zadeva C-128/13) (1)

   ((Predhodno odločanje - Kmetijstvo - Uredba (EGS) št. 3665/87 - Člena 4(1) in 13 - Uredba (EGS) št. 2220/85 - Člen 19(1)(a) - Izvozna nadomestila - Predplačilo nadomestila - Pogoji za sprostitev varščine, položene za zagotovitev vračila predplačila))
   (2015/C 046/04)
   Jezik postopka: portugalščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal da Relação de Lisboa

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Cruz & Companhia Lda

      Toženi stranki: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP), Caixa Central – Caixa Central de Crédito Agrícola Mútuo, CRL

      Izrek

   Člen 19(1)(a) Uredbe Komisije (EGS) št. 2220/85 z dne 22. julija 1985 o skupnih podrobnih pravilih za uporabo sistema varščin za kmetijske proizvode, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 3403/93 z dne 10. decembra 1993, je treba razlagati tako, da garancija, ki jo je dal izvoznik za zagotovitev vračila predplačila, ki je bilo plačano za izvozno nadomestilo, ne ugasne, čeprav je bilo dokazano, da je izvoznik predložil dokumente v zvezi s sprejetjem izvozne deklaracije, dokaz, da so proizvodi v nespremenjenem stanju zapustili carinsko območje Evropske unije v največ šestdesetih dneh po tem sprejetju, in dokaz, da so bili ti proizvodi ocarinjeni v tretji državi uvoznici, če ostali pogoji za dodelitev nadomestila, med drugim pogoj primerne tržne kakovosti izvoženih proizvodov, ki je določen v členu 13 Uredbe Komisije (ES) št. 3665/87 z dne 27. novembra 1987 o skupnih podrobnih pravilih za uporabo sistema izvoznih nadomestil za kmetijske proizvode, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1829/94 z dne 26. julija 1994, niso bili izpolnjeni.

      (1)  UL C 171, 15.6.2013


title: Zadeva C-10/17 P: Pritožba, ki jo je Polo Club vložil 11. januarja 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 10. novembra 2016 v zadevi T-67/15, Polo Club/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino

text:
               17.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 231/2

         Pritožba, ki jo je Polo Club vložil 11. januarja 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 10. novembra 2016 v zadevi T-67/15, Polo Club/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino
   (Zadeva C-10/17 P)
   (2017/C 231/02)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnik: Polo Club (zastopnik: D. Masson, odvetnik)

      Drugi stranki v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino, Lifestyle Equities CV
   S sklepom z dne 1. junija 2017 je Sodišče (deseti senat) odločilo, da pritožba ni dopustna.


title: Zadeva T-8/11: Tožba, vložena 7. januarja 2011 – Bank Kargoshaei in drugi proti Svetu

text:
               5.3.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 72/24

         Tožba, vložena 7. januarja 2011 – Bank Kargoshaei in drugi proti Svetu
   (Zadeva T-8/11)
   2011/C 72/41
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Bank Kargoshaei, Bank Melli Iran Investment Company, Bank Melli Iran Printing and Publishing Company, Cement Investment & Development Co., Mazandaran Cement Company, Melli Agrochemical Company, Shomal Cement Co., (Teheran, Iran) (zastopnika: L. Defalque in S. Woog, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi tožečih strank

               —

               Točka 5, oddelek B, Priloge k Sklepu Sveta 2010/644/SZVP z dne 25. oktobra 2010 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Skupnega stališča 2007/140/SZVP (1) in točka 5, oddelek B, Priloge VIII k Uredbi Sveta (EU) št. 961/2010 z dne 25. oktobra 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 423/2007 (2) ter odločba, ki izhaja iz dopisa Sveta z dne 28. oktobra 2010, naj se razglasijo za nične;

               —

               ugotovi naj se, da sta člen 20(1)(b) Sklepa Sveta z dne 26. julija 2010 (3) in člen 16(2)(a) Uredbe Sveta (EU) št. 961/2010 nezakonita in se za tožeče stranke ne uporabljata;

               —

               Svetu naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke se v utemeljitev tožbe sklicujejo na tožbene razloge, ki so enaki tistim, na katere se sklicuje tožeča stranka v zadevi Bank Melli Iran proti Svetu, T-7/11.

      (1)  UL L 281, str. 81.

      (2)  UL L 281, str. 1.

      (3)  Sklep Sveta 2010/413/CFSP: z dne 26. julija 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Skupnega stališča 2007/140/SZVP, UL L 195, str. 39.


               22.12.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 374/16

         Tožba skupine DB Schenker proti Nadzornemu organu Efte, vložena 19. oktobra 2011
   (Zadeva E-14/11)
   2011/C 374/11
   Podjetja Schenker North AB, Schenker Privpak AB in Schenker Privpak AS (skupaj „skupina DB Schenker“), ki jih zastopa odvetnik Jon Midthjell, odvetnik, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, 0151 Oslo, Norveška, so 19. oktobra 2011 pri Sodišču Efte vložila tožbo proti Nadzornemu organu Efte.
   Tožeča stranka Sodišču Efte predlaga, naj:

               1.

               razveljavi izpodbijano odločbo v zadevi št. 34250 (Norway Post/Privpak), kolikor zavrača vpogled v inšpekcijsko dokumentacijo;

               2.

               naloži toženi stranki in vsem morebitnim intervenientom plačilo stroškov.

      Pravna podlaga in dejansko stanje ter navedeni tožbeni razlogi:

               —

               Tožeče stranke, podjetja Schenker North AB, Schenker Privpak AB in Schenker Privpak AS, so del mednarodne špediterske in logistične skupine DB Schenker, ki je v lasti Deutsche Bahn AG. Schenker North AB vodi poslovne dejavnosti skupine po kopnem, morju in železnici na ozemlju Norveške, Švedske in Danske, vključno z dejavnostmi podružnic Schenker Privpak AS in Schenker Privpak AB (skupaj „skupina DB Schenker“).

               —

               Nadzorni organ Efte je 14. julija 2010 sprejel odločbo v zadevi št. 34250 (Norway Post/Privpak), v kateri je ugotovil, da je podjetje Norway Post v letih 2000–2006 zlorabilo svoj prevladujoči položaj na trgu za storitve dostavljanja paketov od podjetij do potrošnika. Tožeče stranke so zoper podjetje Norway Post vložile odškodninski zahtevek zaradi izgub, ki jim jih je povzročila kršitev. Tožeče stranke so 3. avgusta 2010 vložile zahtevo za vpogled v dokumentacijo v skladu s pravili o vpogledu v dokumentacijo, vzpostavljenimi z odločbo Nadzornega organa Efte z dne 27. junija 2008.

               —

               Z dopisom z dne 16. avgusta 2011 je Nadzorni organ Efte zavrnil zahtevo tožečih strank za vpogled v dokumentacijo, ki je bila zbrana med inšpekcijskim pregledom v prostorih podjetja Norway Post med 21. in 24. junijem 2004. Tožeče stranke želijo navedeno zavrnitev izpodbijati na podlagi člena 36 Sporazuma o nadzornem organu in sodišču.

         Tožeče stranke trdijo, da je Nadzorni organ Efte kršil pravico skupine DB Schenker do vpogleda v dokumentacijo na podlagi člena 2(1) pravil o vpogledu v dokumentacijo, in sicer:

               —

               z nepravilno uporabo izjeme iz člena 4(1)(b) pravil o vpogledu v dokumentacijo v zvezi z zasebnostjo in osebno integriteto,

               —

               z nepravilno uporabo izjem iz člena 4(2) pravil o vpogledu v dokumentacijo v zvezi s poslovnimi interesi, inšpekcijami in preiskavami ter prevladanjem javnega interesa za razkritje in

               —

               s kršitvijo pravice iz člena 4(6) pravil o vpogledu v dokumentacijo glede delnega vpogleda.


title: Zadeva T-500/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 22. septembra 2011 – Italija proti Komisiji (EKUJS — Jamstveni oddelek — Odhodki izključeni iz financiranja Skupnosti — Pomoči za predelavo agrumov — Učinkovitost nadzora — Sorazmernost)

text:
               29.10.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/17

         Sodba Splošnega sodišča z dne 22. septembra 2011 – Italija proti Komisiji
   (Zadeva T-500/09) (1)

   (EKUJS - Jamstveni oddelek - Odhodki izključeni iz financiranja Skupnosti - Pomoči za predelavo agrumov - Učinkovitost nadzora - Sorazmernost)
   2011/C 319/33
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Italijanska republika (zastopnika: L. Ventrella in G. Palmieri, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnik: P. Rossi, zastopnik)

      Predmet

   Razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2009/721/ES z dne 24. septembra 2009 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) (UL L 257, str. 28) iz financiranja Skupnosti, v delu, v katerem izključuje nekatere odhodke Italijanske republike v sektorju predelave agrumov.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Italijanski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 37, 13.2.2010.