title: Zadeva T-345/14: Tožba, vložena 19. maja 2014 – Quanzhou Wouxun Electronics proti UUNT – Locura Digital (WOUXUN)

text:
               21.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 235/30

         Tožba, vložena 19. maja 2014 – Quanzhou Wouxun Electronics proti UUNT – Locura Digital (WOUXUN)
   (Zadeva T-345/14)
   2014/C 235/41
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Quanzhou Wouxun Electronics (Quanzhou, Kitajska) (zastopnika: A. Sebastião in J. Pimenta, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Locura Digital, SL (Granollers, Španija)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               naj razveljavi odločbo četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 17. februarja 2014 v zadevi R 407/2013-4;

               —

               naj UUNT naloži, naj v celoti zavrne registracijo znamke Skupnosti št. 1 0 0 72  478„WOUXUN“;

               —

               naj družbi Locura Digital, SL naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Locura Digital, SL

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka WOUXUN za proizvode in storitve iz razredov 9, 39 in 42 – Prijava znamke Skupnosti št. 1 0 0 72  478

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Navajana znamka ali znak: besedne znamke WOUXUN za proizvode in storitve iz razredov 9, 35 in 38

      Odločba oddelka za ugovore: delna zavrnitev ugovora

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009


title: Zadeva T-43/03: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 13. marca 2008 – Maison de l'Europe Avignon Méditerranée proti Komisiji ( Nepogodbena odgovornost – Znak info point Europe – Izjave zastopnika Komisije v zvezi s tožečo stranko )

text:
               26.4.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 107/22

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 13. marca 2008 – Maison de l'Europe Avignon Méditerranée proti Komisiji
   (Zadeva T-43/03) (1)

   („Nepogodbena odgovornost - Znak ‚info point Europe‘ - Izjave zastopnika Komisije v zvezi s tožečo stranko“)
   (2008/C 107/34)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Maison de l'Europe Avignon Méditerranée (Avignon, Francija) (zastopnika: F. Martineau in N. Benoît, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: J.-F. Pasquier, zastopnik)
   Predmet
   Odškodninska tožba zaradi škode, ki naj bi jo tožeča stranka utrpela zaradi izjav zastopnika Komisije v Marseillu med sestankom 23. januarja 2003.
   Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Maison de l'Europe Avignon Méditerranée nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Komisija.

      (1)  UL C 101, 26.4.2003.


title: Zadeva T-472/04: Tožba Vassiliosa Tsarnavasa proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 20. novembra 2004

text:
               5.3.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 57/29

         Tožba Vassiliosa Tsarnavasa proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 20. novembra 2004
   (Zadeva T-472/04)
   (2005/C 57/49)
   Jezik postopka: francoščina
   Vassilios Tsarnavas, stanujoč v Volosu (Grčija), ki ga zastopa Nicolas Lhoëst, avocat, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, je dne 20. novembra 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložil tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično odločbo Komisije z dne 23. decembra 2003 v delu, v katerem tožeče stranke ni uvrstila na seznam uslužbencev, predlaganih za napredovanje v ocenjevalnem obdobju 1999, niti na seznam uslužbencev, ki si po presoji na podlagi napredovalnega obdobja 1998 in 1999 najbolj zaslužijo napredovati v naziv A4, niti na seznam uslužbencev, ki so v istih napredovalnih obdobjih napredovali v naziv A4;

               —

               razglasi za nične vse odločbe, ki so z njo v zvezi ali ji sledijo;

               —

               v kolikor bi bilo potrebno, razglasi za nično odločbo Komisije z dne 5. avgusta 2004, s katero je bil zavrnjen ugovor tožeče stranke;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naloži plačilo vseh stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   V podporo svoji tožbi se tožeča stranka sklicuje na nepravilnosti v postopku, kršitev člena 25(2) Kadrovskih predpisov, kršitev člena 45 Kadrovskih predpisov in načel enakega obravnavanja in dobre uprave, tako kot, končno, na kršitev pooblastila za odločanje po prostem preudarku.


title: Zadeva T-453/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 15. septembra 2016 – Trinity Haircare/EUIPO – Advance Magazine Publishers (VOGUE) (Znamka Evropske unije — Postopek za ugotovitev ničnosti — Figurativna znamka Evropske unije VOGUE — Absolutni razlog za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Razlikovalni učinek — Člen 52(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009 v povezavi z njenim členom 7(1)(b) in (c) — Slaba vera — Člen 52(1)(b) Uredbe št. 207/2009)

text:
               24.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 392/39

         Sodba Splošnega sodišča z dne 15. septembra 2016 – Trinity Haircare/EUIPO – Advance Magazine Publishers (VOGUE)
   (Zadeva T-453/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek za ugotovitev ničnosti - Figurativna znamka Evropske unije VOGUE - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Razlikovalni učinek - Člen 52(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009 v povezavi z njenim členom 7(1)(b) in (c) - Slaba vera - Člen 52(1)(b) Uredbe št. 207/2009))
   (2016/C 392/50)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Trinity Haircare AG (Herisau, Švica) (zastopnika: J. Kroher in K. Bach, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: J. Lewis in J. Crespo Carrillo, agenta)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe pri EUIPO, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, New York, Združene države) (zastopnik: D. Ivison, barrister)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 27. maja 2015 (zadeva R 2426/2014-4) v zvezi s postopkom za ugotavljanje ničnosti med družbama Advance Magazine Publishers in Trinity Haircare.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družba Trinity Haircare AG nosi svoje stroške in stroške, ki sta jih priglasila Urad Evropske unije za intelektualno lastnino in družba Advance Magazine Publishers, Inc.

      (1)  UL C 320, 28.9.2015.


title: Zadeva C-137/10: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 5. maja 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Belgija) – Evropski skupnosti proti Région de Bruxelles-Capitale (Člena 207(2) ES in 282 ES — Zastopanje Evropskih skupnosti pred nacionalnimi sodišči — Pristojnosti Komisije — Prenos pristojnosti za zastopanje na druge institucije Skupnosti — Pogoji)

text:
               25.6.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 186/6

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 5. maja 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Belgija) – Evropski skupnosti proti Région de Bruxelles-Capitale
   (Zadeva C-137/10) (1)

   (Člena 207(2) ES in 282 ES - Zastopanje Evropskih skupnosti pred nacionalnimi sodišči - Pristojnosti Komisije - Prenos pristojnosti za zastopanje na druge institucije Skupnosti - Pogoji)
   2011/C 186/10
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Conseil d'État

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Evropski skupnosti

      Tožena stranka: Région de Bruxelles-Capitale

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Conseil d'État - Razlaga členov 282 ES in 207(2), prvi pododstavek, ES - Pogoji, da Komisija na drugo institucijo prenese svojo pristojnost za zastopanje Skupnosti - Veljavnost pooblastila, če ni poimensko določena oseba fizična oseba, pooblaščena za zastopanje pooblaščene institucije – Pristojnost nacionalnega sodišča, ki odloča o tej zadevi - Dvomi o pravilnosti zastopanja Sveta s strani namestnika generalnega sekretarja, ki je odgovoren za organizacijsko vodenje generalnega sekretariata - Spoštovanje načela organizacijske avtonomije institucij

      Izrek

   Pooblastilo, s katerim je Evropska komisija na drugo institucijo Skupnosti prenesla svojo pristojnost za zastopanje Evropskih skupnosti pred nacionalnim sodiščem v sporu, ki se nanaša na to institucijo, pri čemer ta pristojnost izhaja iz člena 282 ES, je bilo pravilno podeljeno, ne glede na to, ali je bila v tem pooblastilu poimensko določena fizična oseba, pooblaščena za zastopanje pooblaščene institucije. V takih primerih sta tako ta institucija kot fizična oseba, če je bila določena, za zastopanje Evropskih skupnosti lahko pooblastili odvetnika.

      (1)  UL C 148, 5.6.2010.


title: Zadeva C-672/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 29. decembra 2011 – Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), ki je pravna naslednica Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR) proti Société anonyme d'intérêt collectif agricole Unanimes

text:
               24.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 89/8

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 29. decembra 2011 – Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), ki je pravna naslednica Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR) proti Société anonyme d'intérêt collectif agricole Unanimes
   (Zadeva C-672/11)
   2012/C 89/11
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Conseil d'État

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Vložnica kasacijske pritožbe: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), ki je pravna naslednica Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)

      Nasprotna stranka: Société anonyme d'intérêt collectif agricole Unanimes

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Kako lahko država članica izvaja možnost iz člena 2(4) Uredbe Sveta (EGS) št. 4045/89 z dne 21. decembra 1989 o pregledu transakcij, ki so del sistema financiranja Jamstvenega oddelka sklada EKUJS (1), s strani držav članic, da se pregledano obdobje podaljša „za obdobja […] pred 12 mesečnim obdobjem ali po njem“, ki jih določa, glede na zahteve po zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti na eni strani ter načelo pravne varnosti in potrebo po tem, da se nadzornim organom ne pusti neomejeno pooblastilo, na drugi strani?

               2.

               Zlasti:

                           —

                           Ali se mora pregledano obdobje vsekakor končati v 12 mesečnem obdobju pred obdobjem, imenovanim „obdobje pregledov“, v katerem se opravijo pregledi, sicer bi bila pri pregledu storjena nepravilnost, zaradi katere bi lahko subjekt, pri katerem se opravlja pregled, izpodbijal odločbo, izdano na podlagi ugotovitev tega pregleda?

                           —

                           Če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen – kako je treba razumeti možnost, izrecno določeno z navedeno uredbo, da se pregledano obdobje podaljša za obdobja „po 12 mesečnem obdobju“?

                           —

                           Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen – ali mora pregledano obdobje vseeno obsegati 12 mesečno obdobje, ki se konča v obdobju pregledov pred obdobjem, v katerem poteka pregled, sicer bi bila pri pregledu storjena nepravilnost, zaradi katere bi lahko subjekt, pri katerem se opravlja pregled, izpodbijal odločbo, izdano na podlagi ugotovitev tega pregleda, ali pa se lahko pregled nanaša samo na obdobje, ki se konča pred začetkom prejšnjega obdobja pregledov?

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 4045/89 z dne 21. decembra 1989 o pregledu transakcij, ki so del sistema financiranja Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada, s strani držav članic in o razveljavitvi Direktive 77/435/EGS (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 9, str. 208).


title: Zadeva T-18/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 15. septembra 2016 – Philip Morris/Komisija (Dostop do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Dokumenti, pripravljeni v okviru gradiva za sprejetje Direktive o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic o proizvodnji, predstavitvi in prodaji tobačnih in povezanih izdelkov — Zavrnitev dostopa — Izjema v zvezi z varstvom sodnih postopkov — Izjema v zvezi z varstvom postopka odločanja — Pravica do obrambe — Višji javni interes)

text:
               24.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 392/32

         Sodba Splošnega sodišča z dne 15. septembra 2016 – Philip Morris/Komisija
   (Zadeva T-18/15) (1)

   ((Dostop do dokumentov - Uredba (ES) št. 1049/2001 - Dokumenti, pripravljeni v okviru gradiva za sprejetje Direktive o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic o proizvodnji, predstavitvi in prodaji tobačnih in povezanih izdelkov - Zavrnitev dostopa - Izjema v zvezi z varstvom sodnih postopkov - Izjema v zvezi z varstvom postopka odločanja - Pravica do obrambe - Višji javni interes))
   (2016/C 392/39)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Philip Morris Ltd (Richmond, Združeno kraljestvo) (zastopnika: K. Nordlander in M. Abenhaïm, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Baquero Cruz in F. Clotuche Duvieusart, agenta)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije Ares (2014) 3694540 z dne 6. novembra 2014 o zavrnitvi dostopa do nekaterih dokumentov, povezanih s sprejemanjem Direktive 2014/40/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 3. aprila 2014 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic o proizvodnji, predstavitvi in prodaji tobačnih in povezanih izdelkov in razveljavitvi Direktive 2001/37/ES (UL 2014, L 127, p. 1).

      Izrek

               1.

               Sklep Komisije Ares (2014) 3694540 z dne 6. novembra 2014 o zavrnitvi dostopa do nekaterih dokumentov, povezanih s sprejemanjem Direktive 2014/40/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 3. aprila 2014 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic o proizvodnji, predstavitvi in prodaji tobačnih in povezanih izdelkov in razveljavitvi Direktive 2001/37/ES se razglasi za ničen v delu, v katerem je zavrnjen vpogled v prve tri stavke tretjega odstavka dokumenta št. 6.

               2.

               Tožba se v preostalem zavrne.

               3.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 107, 30.3.2015.


title: Zadeva F-59/06: Tožba, vložena  8. maja 2006  — Kerstens proti Komisiji

text:
               15.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 165/34

         Tožba, vložena 8. maja 2006 — Kerstens proti Komisiji
   (Zadeva F-59/06)
   (2006/C 165/69)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Petrus J. F. Kerstens (Overijse, Belgija) (zastopnik: C. Mourato, avocat)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               za nično naj se razglasi Odločba organa, pristojnega za imenovanje (OPI) z dne 11. julija 2005, ki se nanaša na sprejem kariernega ocenjevalnega poročila (KOP) tožeče stranke za leto 2004;

               —

               za nično naj se razglasi izrecno odločbo OPI z dne 6. februarja 2006 o zavrnitvi pritožbe tožeče stranke št. R/769/05;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka, uradnik Komisije, izpodbija točke za delovno uspešnost in ocene iz njenega KOP za leto 2004. Navaja kršitev pravil ocenjevalnega postopka in splošnih določb za izvajanje člena 43 Kadrovskih predpisov, kot tudi očitno napako pri presoji in kršitev člena 43 Kadrovskih predpisov. Tožeča stranka si navsezadnje pridržuje pravico uveljavljati tretji tožbeni razlog, ki izhaja iz zlorabe pooblastil.


title: Zadeva C-156/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Augstākā tiesa (Latvija) 1. aprila 2015 – SIA „Private Equity Insurance Group“/AS „Swedbank“

text:
               15.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 198/24

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Augstākā tiesa (Latvija) 1. aprila 2015 – SIA „Private Equity Insurance Group“/AS „Swedbank“
   (Zadeva C-156/15)
   (2015/C 198/32)
   Jezik postopka: latvijščina

      Predložitveno sodišče

   Augstākā tiesa

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: SIA „Private Equity Insurance Group“

      Tožena stranka: AS „Swedbank“

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba določbe člena 4 Direktive 2002/47/ES (1) v zvezi z izvrševanjem dogovorov o finančnem zavarovanju ob upoštevanju uvodnih izjav 1 in 4 te direktive razlagati tako, da se te določbe uporabijo le za račune, ki se uporabljajo za poravnave v sistemih poravnave vrednostnih papirjev, ali tako, da se uporabijo tudi za kateri koli račun, odprt pri banki, vključno s tekočim računom, ki se ne uporablja za poravnave transakcij z vrednostnimi papirji?

               2.

               Ali je treba določbe členov 8 in 3 Direktive 2002/47/ES ob upoštevanju uvodnih izjav 3 in 5 te direktive razlagati tako, da je njen namen zagotoviti obravnavo, ki je posebej ugodna za kreditne institucije v primerih insolventnosti njihovih strank in zaradi katere imajo kreditne institucije prednost pred drugimi upniki teh strank, kot so delavci – kar zadeva njihove terjatve iz naslova plač –, država – kar zadeva njene terjatve iz naslova davkov – in upniki, katerih terjatve so zavarovane z zavarovanji, ki zaradi vpisa v register uživajo javno zaupanje?

               3.

               Ali je treba člen 1(2)(e) Direktive 2002/47/ES razumeti kot pravilo za minimalno uskladitev ali popolno uskladitev, torej, ali ga je treba razlagati tako, da državam članicam omogoča, da to določbo uporabijo za subjekte, ki so iz področja uporabe te direktive izrecno izključeni?

               4.

               Ali je člen 1(2)(e) Direktive 2002/47/ES določba, ki se uporabi neposredno?

               5.

               Ali je mogoče – če sta namen in obseg Direktive 2002/47/ES ožja kot dejanski namen in obseg nacionalnega zakona, katerega sprejetje je bilo formalno utemeljeno z obveznostjo prenosa te direktive – na podlagi razlage te direktive razveljaviti na nacionalnem zakonu utemeljeno klavzulo o finančnem zavarovanju z zastavo, kakršna je ta iz spora v glavni stvari?

      (1)  Direktiva 2002/47/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. junija 2002 o dogovorih o finančnem zavarovanju (UL L 168, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 10, zvezek 3, str. 89).


title: Zadeva C-564/12: Sklep predsednika Sodišča z dne 25. septembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal d'instance d'Orléans – Francija) – BNP Paribas Personal Finance SA, Facet SA proti Guillaume Delmatti

text:
               21.12.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 377/9

         Sklep predsednika Sodišča z dne 25. septembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal d'instance d'Orléans – Francija) – BNP Paribas Personal Finance SA, Facet SA proti Guillaume Delmatti
   (Zadeva C-564/12) (1)

   2013/C 377/21
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 38, 9.2.2013.


title: Zadeva C-106/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Bundesfinanzhof z dne 25. novembra 2005 v zadevi L. u. P. GmbH proti Finanzamt Bochum-Mitte

text:
               14.5.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 115/11

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Bundesfinanzhof z dne 25. novembra 2005 v zadevi L. u. P. GmbH proti Finanzamt Bochum-Mitte
   (Zadeva C-106/05)
   (2005/C 115/21)
   Jezik postopka: nemščina
   Bundesfinanzhof je s sklepom z dne 25. novembra 2005 v zadevi L. u. P. GmbH proti Finanzamt Bochum-Mitte, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 3. marca 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Bundesfinanzhof predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjem vprašanju:
   Ali dovoljuje člen 13(A)(1)(b) in (2) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih (1), da se davčno oprostitev medicinskih laboratorijskih preiskav, ki jih naročijo splošni zdravniki, tudi tedaj veže na tam navedene pogoje, če je zdravniško zdravljenje tako in tako neobdavčeno?

      (1)  UL L 145, str. 1.


title: Zadeva T-62/08: Tožba, vložena 6. februarja 2008 – ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni proti Komisiji

text:
               12.4.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 92/40

         Tožba, vložena 6. februarja 2008 – ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni proti Komisiji
   (Zadeva T-62/08)
   (2008/C 92/79)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni SpA (Terni, Italija) (zastopniki: T. Salonico, G. Pellegrino, G. Pellegrino, G. Barone, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               izpodbijana odločba naj se razglasi za nezakonito in nično v celoti, ker je bilo v njej ugotovljeno, da je izpodbijani ukrep državna pomoč, dejansko pa ta pomeni zakonito nadaljevanje ukrepa, s katerim je italijanska država določila odškodnino v korist družbe Terni (in njenim pravnim naslednikom) za razlastitev njenih električnih napeljav v letih 1962 in 1963;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka;

               —

               oziroma podredno, izpodbijana odločba naj se razglasi za nično v delih, v katerih:

                           a)

                           določa, da je Italija s kršitvijo člena 88(3) ES nezakonito izvedla državno pomoč v korist družb ThyssenKrupp, Cementir in Nuova Terni Industrie Chimiche;

                           b)

                           določa, da je treba od družb ThyssenKrupp, Cementir in Nuova Terni izterjati zneske; in zato

                           c)

                           odreja Italiji, da brez odlašanja sprejme ukrepe za povračilo teh zneskov skupaj z obrestmi;

               —

               podpodredno, izpodbijana odločba naj se razglasi za nično v delu, v katerem odreja Italiji, da brez odlašanja sprejme ukrepe za povračilo pomoči skupaj z obrestmi, ker tako povračilo pomeni kršitev splošnega načela zaupanja v pravo.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Izpodbijana odločba v tej zadevi je podobna odločbi v zadevi Italija proti Komisiji, T-53/08.
   Navajani tožbeni razlogi in trditve so podobni tistim v zgoraj navedeni zadevi. Tožeča stranka poleg kršitve členov 87 ES in 88 ES zaradi napačne razlage podaljšane uporabe posebne cene v korist družb nekdanje Terni podredno navaja še:

               —

               kršitev člena 88 Pogodbe ES v zvezi z neupoštevanjem dejstva, da izpodbijani ukrep dejansko še ni bil izvršen in zato ni bila kršena obveznost predhodne priglasitve ter naj zato ne bi bilo zneskov, ki jih je treba povrniti.

               —

               kršitev člena 14(1) Uredbe Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES in nezakonitost odredbe za povračilo iz izpodbijane odločbe zaradi kršitve načela zaupanja v pravo.


title: Zadeva C-334/07 P: Pritožba, ki jo je 18. julija 2007 vložila Komisija Evropskih skupnosti zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti razširjeni senat), razglašeno 3. maja 2007 v zadevi T-357/02, Freistaat Sachsen proti Komisiji Evropskih skupnosti

text:
               22.9.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/6

         Pritožba, ki jo je 18. julija 2007 vložila Komisija Evropskih skupnosti zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti razširjeni senat), razglašeno 3. maja 2007 v zadevi T-357/02, Freistaat Sachsen proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva C-334/07 P)
   (2007/C 223/07)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Pritožnica: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: Kilian Gross, zastopnik)

      Druga stranka v postopku: Freistaat Sachsen
   Predlogi pritožnice:

               —

               izpodbijana sodba Sodišča prve stopnje z dne 3. maja 2007 v postopku Freistaat Sachsen proti Komisiji Evropskih skupnosti (T-357/02) naj se v celoti razveljavi;

               —

               o zadevi naj se dokončno odloči in tožba naj se zavrne kot neutemeljena;

               —

               tožeči stranki v postopku v glavni stvari naj se naložijo stroški pritožbenega postopka in postopka na prvi stopnji v zadevi T-357/02.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Komisija meni, da izpodbijana sodba krši člen 88(2), tretji pododstavek, ES, člen 249(2) ES, člen 254(2) ES, člen 3 in nadaljnje Poslovnika ter člen 10(1) Uredbe o oprostitvi za MSP, saj je Sodišče prve stopnje spregledalo, da je bil opravljen preizkus zakonitosti izpodbijane odločbe (2003/226/ES) (1), ki izključno ustreza predpisom Uredbe o oprostitvi za MSP (Uredba (ES) št. 70/2001) (2).
   Uredba o oprostitvi MSP naj bi začela veljati pred sprejetjem izpodbijane odločbe in je bila ustrezno neposredno uporabna. Tako pomeni edini veljavni pravni okvir. Sodišče prve stopnje po mnenju Komisije napačno zanika uporabnost Uredbe o oprostitvi za MSP, ker nepravilno meni, da naj bi Uredba o oprostitvi MSP v primeru izpodbijane odločbe učinkovala retroaktivno.
   Podredno Komisija zatrjuje, da izpodbijana sodba krši tudi člen 2(2) in člen 4(5) Poslovnika (Uredba (ES) št. 659/1999) (3), ker je Sodišče prve stopnje napačno ocenilo preizkus in zahteve glede popolne priglasitve.

      (1)  UL L 91, str. 13.

      (2)  UL L 10, str. 33.

      (3)  UL L 83. str. 1.


title: Zadeva T-454/16: Tožba, vložena 5. avgusta 2016 – Arrigoni/EUIPO – Arrigoni Formaggi (Arrigoni Valtaleggio)

text:
               3.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 364/27

      Tožba, vložena 5. avgusta 2016 – Arrigoni/EUIPO – Arrigoni Formaggi (Arrigoni Valtaleggio)
      (Zadeva T-454/16)
      (2016/C 364/30)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: italijanščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Arrigoni SpA (Rim, Italija) (zastopnik: P. Di Gravio, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Arrigoni Formaggi SpA (Bergamo, Italija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Imetnik sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

         Zadevna sporna znamka: mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija, figurativne znamke, ki vsebuje besedna elementa „Arrigoni Valtaleggio“ – mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija, št. 1 028 737

         Postopek pred EUIPO: postopek za ugotovitev ničnosti

         Izpodbijana odločba: Odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 19. maja 2016 v zadevi R 2922/2014-1

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  tožbi ugodi in s tem izpodbijano odločbo razveljavi ali razglasi za neobstoječo, pri čemer naj v takem primeru zadevo vrne v odločanje na prvo stopnjo, oziroma ugotovi, da je prvotna odločba z dne 17. aprila 2013 št. C 406 A veljavna in dokončna;

                  —

                  vsekakor ugotovi ničnost prijave družbe Arrigoni Battista spa št. 1028737 na podlagi naslednjih kršitev zakonodaje.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  Kršitev člena 8(2)(a) Uredbe št. 207/2009;

                  —

                  kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009;

                  —

                  kršitev Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti;

                  —

                  kršitev evropske ustavne listine;

                  —

                  kršitev člena II-77 Lastninska pravica;

                  —

                  kršitev členov 76 in 87 ustave;

                  —

                  kršitev zakona št. 273 z dne 12. decembra 2002;

                  —

                  kršitev zakonika o industrijski lastnini, zakonska uredba št. 30 z dne 10. februarja 2005, Italija, s poznejšimi spremembami: členi od 7 do 12 (B), (C), in (G), 13(1), 16, točka 1, 20 ter 22(1) in (2);

                  —

                  s sprejetjem ustrezne odločbe, tudi glede stroškov postopka, brez poseganja v obstoječe pravice.


title: Zadeva F-113/15: Sodba Sodišča za uslužbence (sodnik posameznik) z dne 20. julija 2016 – Adriaen in drugi/Komisija (Javni uslužbenci – Uradniki – Člen 45 Kadrovskih predpisov – Napredovalno obdobje 2014 – Splošne določbe za izvajanje člena 45 Kadrovskih predpisov – Seznami uradnikov, ki so jih generalni direktorji in vodje enot predlagali za napredovanje – Opustitev imen tožečih strank – Možnost izpodbijanja seznamov uradnikov, predlaganih za napredovanje, pri odboru za napredovanje – Primerjalni preizkus odlik uradnikov, ki lahko napredujejo – Mnenje enakovrednega organa – Obveznost obrazložitve)

text:
               3.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 364/35

      Sodba Sodišča za uslužbence (sodnik posameznik) z dne 20. julija 2016 – Adriaen in drugi/Komisija
      (Zadeva F-113/15) (1)

      ((Javni uslužbenci - Uradniki - Člen 45 Kadrovskih predpisov - Napredovalno obdobje 2014 - Splošne določbe za izvajanje člena 45 Kadrovskih predpisov - Seznami uradnikov, ki so jih generalni direktorji in vodje enot predlagali za napredovanje - Opustitev imen tožečih strank - Možnost izpodbijanja seznamov uradnikov, predlaganih za napredovanje, pri odboru za napredovanje - Primerjalni preizkus odlik uradnikov, ki lahko napredujejo - Mnenje enakovrednega organa - Obveznost obrazložitve))
      (2016/C 364/41)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeče stranke: Charlotte Adriaen (Bruselj, Belgija) in drugi (zastopnik: R. Rata, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: C. Berardis-Kayser, G. Berscheid in A.-A. Gilly, agenti)

         Predmet

      Razglasitev ničnosti odločb organa za imenovanje, da se tožeče stranke ne vključi na seznam uradnikov, ki napredujejo v napredovalnem obdobju 2014.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  C. Adriaen in dvanajst drugih tožečih strank, katerih imena so navedena v prilogi, nosijo svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

         (1)  UL C 320, 28.9.2015, str. 55.


title: Zadeva C-569/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 5. novembra 2015 – X/Staatssecretaris van Financiën

text:
               1.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/25

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 5. novembra 2015 – X/Staatssecretaris van Financiën
   (Zadeva C-569/15)
   (2016/C 038/37)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Vložnica kasacijske pritožbe: X

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Staatssecretaris van Financiën

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba Naslov II Uredbe (EGS) št. 1408/71 (1) razlagati tako, da se za zaposleno osebo s stalnim prebivališčem na Nizozemskem, ki svojo dejavnost običajno opravlja na Nizozemskem in ki koristi neplačani dopust v trajanju treh mesecev, šteje, da je v tem obdobju (tudi) še naprej zaposlena na Nizozemskem, če (i) delovno razmerje v navedenem obdobju še naprej traja in (ii) omenjeno obdobje za namene nizozemskega zakona o brezposelnosti šteje kot obdobje, v katerem oseba opravlja dejavnost v okviru zaposlitve?

               2.

                           a.

                           Katero zakonodajo je treba na podlagi Uredbe (EGS) št. 1408/71 šteti za upoštevno, če je ta zaposlena oseba v času trajanja neplačanega dopusta zaposlena v drugi državi članici?

               2.

                           b.

                           Ali je v tej zvezi še pomembno, da je bila zadevna oseba v naslednjem letu dvakrat in v sledečih treh letih vedno enkrat v obdobju približno od enega do dveh tednov zaposlena v omenjeni drugi državi članici, ne da bi na Nizozemskem koristila neplačani dopust?

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 5, zvezek 1, str. 35).


title: Zadeve T-81/03, T-82/03 in T-103/03: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 14. decembra 2006 — Mast-Jägermeister proti UUNT — Licorera Zacapaneca (VENADO v okviru) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijave figurativnih znamk Skupnosti VENADO v okviru, VENADO in VENADO ESPECIAL — Prejšnje figurativne znamke Skupnosti, ki upodabljajo jelenjo glavo od spredaj, vrisano v krog — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94)

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 331/30

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 14. decembra 2006 — Mast-Jägermeister proti UUNT — Licorera Zacapaneca (VENADO v okviru)
   (Zadeve T-81/03, T-82/03 in T-103/03) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijave figurativnih znamk Skupnosti VENADO v okviru, VENADO in VENADO ESPECIAL - Prejšnje figurativne znamke Skupnosti, ki upodabljajo jelenjo glavo od spredaj, vrisano v krog - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94)
   (2006/C 331/67)
   Jezik postopka: španščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Mast-Jägermeister AG (Wolfenbüttel, Nemčija) (Zastopnik: C. Drzymalla, avocat)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (Zastopnik: J. García Murillo, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenient pred Sodiščem prve stopnje: Licorera Zacapaneca SA (Santa Cruz, Gvatemala) (Zastopnika: L. Corno Caparrós in B. Uriarte Valiente, avocats)
   Predmet
   Tri tožbe zoper odločbe prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 19. decembra 2002 (zadeva R 412/2002-1 in zadeva R 382/2002-1) in z dne 14. januarja 2003 (zadeva R 407/2002-1), glede postopkov z ugovorom med Licorera Zacapaneca SA in Mast-Jägermeister AG.
   Izrek

               1)

               Odločbe prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 19. decembra 2002 (zadeva R 412/2002-1 in zadeva R 382/2002-1) in z dne 14. januarja 2003 (zadeva R 407/2002-1) se razveljavijo.

               2)

               Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) se naloži plačilo stroškov, ki jih je priglasila tožeča stranka.

               3)

               Intervenient nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 112, 10.5.2003.


               29.5.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 146/6

         Tožba Kurta Martina Mayerja, Tilly Forstbetriebe GesmbH, Antona Volpinija de Maestrija, Johannesa Volpinija de Maestrija proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 13. aprila 2004
   (Zadeva T-137/04)
   (2004/C 146/09)
   Jezik postopka: nemščina
   Kurt Martin Mayer, stanujoč v mestu Eisentratten (Avstrija), Tilly Forstbetriebe GesmbH s sedežem v mestu Treibach (Avstrija), Anton Volpini de Maestri stanujoč v mestu Spittal na Dravi (Avstrija), Johannes Volpini de Maestri, stanujoč v kraju Seeboden (Avstrija) so dne 13. aprila 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložili tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti. Pooblaščenec tožečih strank je odvetnik Schaffgotsch,
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               ugotovi ničnost celotne izpodbijane odločbe Komisije,

         če se temu zahtevku ne bi ugodilo, pa podredno,

               —

               ugotovi ničnost izpodbijane odločbe glede vseh avstrijskih območij, pomembnih za Skupnost (Koda AT Priloge I izpodbijane odločbe),

         če se temu zahtevku ne bi ugodilo, pa podredno,

               —

                           a)

                           ugotovi ničnost vnosa območja AT 2102000 „Nockberge“ v izpodbijano odločbo Komisije in

                           b)

                           ničnost vnosa območja AT 211900 „Gut Walterskirchen“ v izpodbijano odločbo Komisije,

         če se temu zahtevku ne bi ugodilo, pa podredno,

               —

               ugotovi ničnost vnosa v Prilogi I izpodbijane odločbe določenih območij kot območij pomembnih za Skupnost za habitate in vrste s stopnjo zastopanosti in globalno oceno vrednosti D (podredno C in D, in še bolj podredno le C) v standardni poli s podatki držav članic:

                           a)

                           za vsa območja, ki so vnesena v izpodbijano odločbo (njeno Prilogo 1) in le podredno

                           b)

                           za vsa avstrijska območja (Koda AT Priloge I) in le podredno

                           c)

                           samo za območja AT 2102000 „Nockberge“ in AT 2119000 „Gut Walterskirchen“,

               —

               vsekakor pa Komisiji Evropskih skupnosti naloži povrnitev stroškov tega postopka v roke pooblaščenega zastopnika tožečih strank.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   S tožbo tožniki izpodbijajo odločbo Komisije z dne 22. decembra 2003 o sprejemu seznama območij pomembnih za Skupnost v alpsko biogeografsko regijo v skladu z Direktivo Sveta 92/43/EGS. (1) Tožniki so kmetje, ki imajo na svojih zemljiščih kmetijske in gozdarske obrate skupaj s pomožnimi obrati, ta zemljišča pa ležijo v „območjih pomembnih za skupnost“ (OPS), kakor jih je določila izpodbijana odločba. Tožniki navajajo, da so zaradi odločbe postali naslovniki določb prava Skupnosti. S tem pa se shematsko, brez vsakega tehtanja dobrin, brez izjem in brez ustrezne odškodnine (ali predvidenih ukrepov za odškodnino) preko mere morebitne socialne vezanosti omeji zemljiško lastnino tožnikov, ki je varovana na podlagi ustavne tradicije prava Skupnosti, v tem pa leži kršitev člena 230, pododstavek 2, ES, to pa zahteva razglasitev izpodbijane odločbe za nično.
   Tožniki navajajo, da je izpodbijana odločba tudi v nasprotju s samo Direktivo, (2) na kateri temelji. Tako ni bila postavljena osnova za oceno nujnih stroškov financiranja niti ni bila zagotovljena usklajenost posebnih ohranitvenih območij, ki jo zahteva Direktiva.
   Poleg tega tožniki navajajo, da Komisija v izpodbijani odločbi ni izrecno in eksplicitno sprejela potrebne ugotovitve za katere vrste in habitate imajo območja, ki jih je sama opredelila kot „OPS“, pomen za Skupnost. Nazadnje pa tožeče stranke navajajo, da je napačna strokovna podlaga postala vsebina odločbe za posebna ohranitvena območja, ki jih zadevajo. Ta območja so bila tako na nepravilen način razglašena za OPS za določene vrste in habitate, zaradi tega pa je treba ugotoviti ničnost izpodbijane odločbe.

      (1)  UL L 14 z dne 21. 1. 2004 str. 21 [še ni na voljo v slovenščini].

      (2)  Direktiva Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL L 206, str. 7) [še ni na voljo v slovenščini].


title: Zadeva C-534/06: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 5. junija 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione – Italija) – Industria Lavorazione Carni Ovine Srl proti Regione Lazio (Skupna kmetijska politika – EKUJS – Člen 13 Uredbe (EGS) št. 866/90 – Izključitev naložb v zvezi s predelavo proizvodov iz tretjih držav – Načelo sorazmernosti)

text:
               19.7.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 183/3

         Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 5. junija 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione – Italija) – Industria Lavorazione Carni Ovine Srl proti Regione Lazio
   (Zadeva C-534/06) (1)

   (Skupna kmetijska politika - EKUJS - Člen 13 Uredbe (EGS) št. 866/90 - Izključitev naložb v zvezi s predelavo proizvodov iz tretjih držav - Načelo sorazmernosti)
   (2008/C 183/04)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predložitveno sodišče
   Corte suprema di cassazione
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Industria Lavorazione Carni Ovine Srl

      Tožena stranka: Regione Lazio
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Corte suprema di cassazione – Razlaga člena 13 Uredbe Sveta (EGS) št. 866/90 z dne 29. marca 1990 o izboljšanju predelave in trženja kmetijskih proizvodov (UL L 91, str. 1) – Izključitev naložb v zvezi s trženjem in/ali predelavo proizvodov iz tretjih držav – Izključitev v primeru naložb, ki se nanašajo tudi na proizvode iz držav članic, izvedenih ob spoštovanju posebnega programa, po katerem je bilo financiranje pridobljeno.
   Izrek
   Člen 13 Uredbe Sveta (EGS) št. 866/90 z dne 29. marca 1990 o izboljšanju pogojev predelave in trženja kmetijskih proizvodov je treba razlagati tako, da v okoliščinah, kot so te v postopku v glavni stvari, izplačilo finančne pomoči ni izključeno, če se, čeprav se spoštuje poseben program, po katerem je bilo financiranje pridobljeno, tudi trženje ali predelava proizvodov, ki niso s področja Skupnosti, izvaja ob trženju in/ali predelavi proizvodov s področja Skupnosti v obsegu, določenem v programu.

      (1)  UL C 42, 24.2.2007.


title: Zadeva T-716/16: Sklep Splošnega sodišča z dne 19. julija 2017 – Pfizer in Pfizer santé familiale/Komisija (Ničnostna tožba — Carinska unija — Skupna carinska tarifa — Tarifna in statistična nomenklatura — Uvrstitev v kombinirano nomenklaturo — Tarifne podštevilke — Carinske dajatve, ki se nanašajo na blago, uvrščeno pod te tarifne podštevilke — Regulativni akt, ki vključuje izvedbene ukrepe — Neobstoj posamičnega nanašanja — Nedopustnost)

text:
               4.9.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 293/33

         Sklep Splošnega sodišča z dne 19. julija 2017 – Pfizer in Pfizer santé familiale/Komisija
   (Zadeva T-716/16) (1)

   ((Ničnostna tožba - Carinska unija - Skupna carinska tarifa - Tarifna in statistična nomenklatura - Uvrstitev v kombinirano nomenklaturo - Tarifne podštevilke - Carinske dajatve, ki se nanašajo na blago, uvrščeno pod te tarifne podštevilke - Regulativni akt, ki vključuje izvedbene ukrepe - Neobstoj posamičnega nanašanja - Nedopustnost))
   (2017/C 293/39)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Pfizer Ltd (Sandwich, Združeno kraljestvo) in Pfizer Santé familiale (Pariz, Francija) (zastopnika: L. Catrain González, odvetnik, in E. Wright, barrister)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. Caeiros in K. Skelly, agenta)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev delne ničnosti Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2016/1140 z dne 8. julija 2016 o uvrstitvi določenega blaga v kombinirano nomenklaturo (UL 2016, L 189, str. 1).

      Izrek

               1.

               Tožba se kot nedopustna zavrže.

               2.

               Družbama Pfizer Ltd in Pfizer Santé familiale se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 462, 12.12.2016.


title: Zadeva C-208/17 P: Pritožba, ki jo je NF vložil 21. aprila 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi razširjeni senat) z dne 28. februarja 2017 v zadevi T-192/16, NF/Evropski svet

text:
               17.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 231/12

         Pritožba, ki jo je NF vložil 21. aprila 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi razširjeni senat) z dne 28. februarja 2017 v zadevi T-192/16, NF/Evropski svet
   (Zadeva C-208/17 P)
   (2017/C 231/16)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnik: NF (zastopniki: P. O’Shea, BL, I. Whelan, BL, B. Burns, solicitor)

      Druga stranka v postopku: Evropski svet

      Predlog

   Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sklep Splošnega sodišča z dne 28. februarja 2017, s katerim je Splošno sodišče ugotovilo, da je treba tožbo zavreči zaradi nepristojnosti Splošnega sodišča za odločanje o njej;

               —

               samo dokončno odloči o zadevi, ki je predmet te pritožbe, in ugotovi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da se je izreklo za nepristojno, ter toženi stranki v zadevi T-192/16 naloži, da tožeči stranki povrne stroške postopka pred Splošnim sodiščem in stroške postopka s pritožbo;

               —

               vprašanja, ki so bila postavljena v tem postopku, vrne v odločanje Splošnemu sodišču, z navodilom, da se mora to sprejeti pristojnost.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Neobstoj obrazložitve;

               2.

               neobstoj ustrezne preučitve, ali je sporni sporazum dejansko odločba tožene stranke;

               3.

               neupoštevanje upoštevnih dejstev;

               4.

               neupoštevanje predloženih dokazov;

               5.

               neobstoj celovite preučitve in presoje bistvenih vprašanj;

               6.

               neobstoj nadaljnjih ustreznih preiskav;

               7.

               sprejetje odločitve brez zadostnih informacij;

               8.

               neupoštevanje načel, ki jih je Sodišče določilo v zadevi C-294/83.


title: Zadeva T-410/09 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 7. maja 2010 – Almamet proti Komisiji ( „Začasna odredba — Konkurenca — Odločba Komisije o naložitvi globe — Bančna garancija — Predlog za odložitev izvršitve — Finančna škoda — Neobstoj izjemnih okoliščin — Neobstoj nujnosti“ )

text:
               3.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 179/39

         Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 7. maja 2010 – Almamet proti Komisiji
   (Zadeva T-410/09 R)
   („Začasna odredba - Konkurenca - Odločba Komisije o naložitvi globe - Bančna garancija - Predlog za odložitev izvršitve - Finančna škoda - Neobstoj izjemnih okoliščin - Neobstoj nujnosti“)
   2010/C 179/68
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Almamet GmbH Handel mit Spänen und Pulvern aus Metall (Ainring, Nemčija) (zastopnika: S. Hautbourg in C. Renner, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: N. Khan, V. Bottka in N. von Lingen, zastopniki)

      Predmet

   Predlog za odložitev izvršitve odločbe Komisije z dne 22. julija 2009 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/F-1/39.396 – Reagenti na osnovi kalcijevega karbida in magnezija za uporabo v jeklarski in plinski industriji).

      Izrek

               1.

               Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

               2.

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva C-78/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad Sofia-grad (Bolgarija) 14. februarja 2012 – Evita-K EOOD proti Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“ , Sofia

text:
               5.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 133/16

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad Sofia-grad (Bolgarija) 14. februarja 2012 – Evita-K EOOD proti Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“, Sofia
   (Zadeva C-78/12)
   2012/C 133/30
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Administrativen sad Sofia-grad

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Evita-K EOOD

      Tožena stranka: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“ Sofia

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba pojem „dobava blaga“ v smislu člena 14(1) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1) v povezavi s členom 345 Pogodbe o delovanju Evropske unije razlagati tako, da je v okoliščinah postopka v glavni stvari dopustno, da oseba, ki ji je bila opravljena dobava, pridobi pravico do razpolaganja z blagom (premične stvari, določene glede na vrsto) s tem, da na podlagi dobroverne posesti, pridobljene za plačilo, pridobi lastništvo nad tem blagom od osebe, ki ni lastnik, kar je po nacionalnem pravu zadevne države članice dopustno, pri čemer je treba upoštevati, da se v skladu s tem pravom lastninska pravica nad temi stvarmi prenese z dejansko izročitvijo?

               2.

               Ali se z dokazom o opravljeni „dobavi blaga“ v smislu člena 14(1) Direktive 2006/112 glede konkretnega računa v povezavi z uveljavljanjem pravice – po členu 178(a) Direktive – do odbitka v tem računu izkazanega, dejansko plačanega davka predpostavlja, da oseba, ki ji je bila opravljena dobava, izkazuje lastninske pravice dobavitelja, če so predmet dobave premične stvari, določene glede na vrsto, in se lastninska pravica nad njimi po nacionalnem pravu zadevne države članice prenese z dejansko izročitvijo, pri čemer je v skladu s tem pravom dopustna tudi pridobitev lastninske pravice nad temi stvarmi od osebe, ki ni lastnik, in sicer na podlagi dobroverne posesti, pridobljene za plačilo?
               Ali je treba „dobavo blaga“ za namene odbitka vstopnega davka v smislu Direktive šteti za dokazano, če je prejemnik v okoliščinah postopka v glavni stvari opravil nadaljnjo dobavo istega blaga (živali z obvezno identifikacijo) z izvozom ob predložitvi carinske deklaracije in če niso bili podani nobeni dokazi o pravicah tretjih oseb v zvezi s tem blagom?

               3.

               Ali je treba za namene dokaza o opravljeni „dobavi blaga“ v smislu člena 14(1) Direktive 2006/112 glede konkretnega računa v povezavi z uveljavljanjem pravice – po členu 178(a) Direktive – do odbitka v tem računu izkazanega, dejansko plačanega davka izhajati iz tega, da dobavitelj in prejemnik, ki nista kmeta, ravnata v slabi veri, če ob prejemu blaga ni bil priložen noben dokument predhodnega lastnika, v katerem bi bile navedene ušesne znamke živali v skladu z zahtevami veterinarskih predpisov prava Evropske unije, in če ušesne znamke živali niso navedene v veterinarskem potrdilu, ki ga izda upravni organ in je ob prevozu živali priložen z namenom izvršitve konkretne dobave?
               Ali je treba, če dobavitelj in prejemnik samostojno izdelata seznam ušesnih znamk dobavljenih živali, izhajati iz tega, da sta izpolnila zahteve navedenih veterinarskih predpisov prava Unije, če upravni organ v veterinarskem potrdilu, priloženem ob dobavi živali, ni navedel ušesnih znamk živali?

               4.

               Ali sta dobavitelj in prejemnik v postopku v glavni stvari, ki nista kmeta, v skladu s členom 242 Direktive 2006/112 zavezana v svojih knjigah izkazati predmet dobave (živali z obvezno identifikacijo oziroma „biološka sredstva“) ob upoštevanju mednarodnega računovodskega standarda 41, kmetijstvo, in dokazati obvladovanje sredstev v skladu s tem standardom?

               5.

               Ali se v skladu s členom 226, točka 6, Direktive 2006/112 zahteva, da so v računih DDV, kot so sporni računi v postopku v glavni stvari, navedene tudi ušesne znamke živali, ki morajo biti v skladu z veterinarskimi predpisi prava Unije identificirane in ki so predmet dobave, če nacionalno pravo države članice za prenos lastninske pravice v zvezi s temi živalmi izrecno ne predvideva take zahteve in osebe, udeležene pri dobavi, niso kmetje?

               6.

               Ali je v skladu s členom 185(1) Direktive 2006/112 dopustno, da se na podlagi nacionalne določbe, kot je določba v postopku v glavni stvari, popravi odbitek vstopnega davka zaradi sklepne ugotovitve, da lastninska pravica dobavitelja blaga, ki je predmet dobave, ni bila dokazana, če dobave nihče od udeležencev ni odpovedal, če je prejemnik opravil nadaljnjo dobavo istega blaga, če dokazi o uveljavljanih pravicah tretjih oseb v zvezi s tem blagom (živali z obvezno identifikacijo) niso bili podani, če se ne zatrjuje,da je oseba, ki ji je bila opravljena dobava, ravnala v slabi veri, in če se lastninska pravica v zvezi s tem blagom, določenim glede na vrsto, po nacionalnem pravu prenese z dejansko izročitvijo?

      (1)  UL L 347, str. 1.


title: Zadeva C-211/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation (Belgija) 9. maja 2011 – država Belgija proti Maison Patrice Alard sprl

text:
               16.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/15

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation (Belgija) 9. maja 2011 – država Belgija proti Maison Patrice Alard sprl
   (Zadeva C-211/11)
   2011/C 211/29
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour de cassation

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: država Belgija

      Tožena stranka: Maison Patrice Alard sprl

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člena 6(2), prvi pododstavek, točka (a), in 13(B)(b) Šeste direktive Sveta št. 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (1) razlagati tako, da nasprotujeta temu, da se to, da poslovodje, direktorji ali družbeniki družbe, davčne zavezanke in pravne osebe, in njihove družine stavbo, ki spada v premoženje te družbe in je torej v celoti namenjena podjetju, v celoti ali delno uporabljajo za zasebne namene, šteje za opravljanje oproščenih storitev, kot je lizing ali dajanje v najem nepremičnine v smislu navedenega člena 13(B)(b), če za to uporabo ni določeno nobeno plačilo v denarju, ampak se ta uporaba šteje za ugodnost v naravi, ki se kot taka obdavči pri davku na dohodek poslovodij, in se zato davčno obravnava kot plačilo za del opravljenega dela poslovodij, direktorjev ali družbenikov?

               2.

               Ali je treba navedene določbe razlagati tako, da se navedena oprostitev uporablja v navedenem primeru, če družba ne dokaže obstoja potrebne povezave med poslovanjem podjetja in dajanjem stavbe v celoti ali delno na razpolago poslovodjem, direktorjem ali družbenikom, in če je tako, ali zadostuje obstoj posredne povezave?

      (1)  UL L 145, str. 1.


title: Zadeva C-570/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 5. novembra 2015 – X/Staatssecretaris van Financiën

text:
               1.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/26

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 5. novembra 2015 – X/Staatssecretaris van Financiën
   (Zadeva C-570/15)
   (2016/C 038/38)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Vložnik kasacijske pritožbe: X

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Staatssecretaris van Financiën

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Na podlagi katerega merila ali katerih meril je treba preučiti, katero zakonodajo Uredba (EGS) št. 1408/71 (1) označuje za upoštevno v primeru zaposlene osebe s stalnim prebivališčem v Belgiji, ki pretežni del svojih dejavnosti za nizozemskega delodajalca opravi na Nizozemskem in poleg tega 6,5 % teh dejavnosti v zadevnem letu opravi v Belgiji – doma ali pri strankah –, ne da bi bilo pri tem mogoče govoriti o fiksnem vzorcu in ne da bi bili z njenim delodajalcem sklenjeni dogovori o opravljanju dejavnosti v Belgiji?

      (1)  Uredba Sveta z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 5, zvezek 1, str. 35).


title: Zadeva F-123/15: Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 20. julija 2016 – GY/Komisija (Javni uslužbenci – Javni natečaj – Obvestilo o natečaju EPSO/AD/293/14 – Nezadostno število točk pri preizkusu „preverjanje dodatnih sposobnosti“ – Nepovabilo v ocenjevalni center – Zavrnitev zahteve za ponovni preizkus)

text:
               3.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 364/35

      Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 20. julija 2016 – GY/Komisija
      (Zadeva F-123/15) (1)

      ((Javni uslužbenci - Javni natečaj - Obvestilo o natečaju EPSO/AD/293/14 - Nezadostno število točk pri preizkusu „preverjanje dodatnih sposobnosti“ - Nepovabilo v ocenjevalni center - Zavrnitev zahteve za ponovni preizkus))
      (2016/C 364/42)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: GY (zastopnika: S. Orlandi in T. Martin, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: G. Gattinara in F. Simonetti, agenta)

         Predmet

      Predlog za razglasitev ničnosti odločbe komisije javnega natečaja EPSO/AD/293/14 s katero tožeči stranki ni bilo dodeljeno zadostno število točk, da bi bila vabljena v ocenjevalni center.

         Izrek

                  1.

                  Odločba z dne 11. junija 2015, s katero komisija javnega natečaja EPSO/AD/293/14 GY ni pripustila k izbirnim preizkusom, organiziranim v centru za ocenjevanje, se razglasi za nično.

                  2.

                  Evropska komisija nosi lastne stroške in stroške, ki jih je priglasila GY.

         (1)  UL C 398, 30.11.2015, str. 79.


title: Zadeva C-435/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 4. avgusta 2016 – Acacia Srl und Rolando D'Amato/Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG

text:
               14.11.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 419/29

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 4. avgusta 2016 – Acacia Srl und Rolando D'Amato/Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG
   (Zadeva C-435/16)
   (2016/C 419/38)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesgerichtshof

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Acacia Srl, Rolando D'Amato

      Tožena stranka: Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali se omejitev varstva v smislu člena 110(1) Uredbe (ES) št. 6/2002 (1) uporablja samo za oblične dele, to so deli, katerih oblika je načeloma nespremenljivo določena z videzom celotnega izdelka in je zato kupec – kot na primer platišča pri motornih vozilih – ne more prosto izbrati?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen:
               Ali se omejitev varstva v smislu člena 110(1) Uredbe (ES) št. 6/2002 uporablja samo za prodajo identičnih izdelkov, ki imajo tudi enako barvo in velikost kot originalni izdelki?

               3.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen:
               Ali se omejitev varstva v smislu člena 110(1) Uredbe (ES) št. 6/2002 za ponudnika izdelka, s katerim se načeloma krši model, ki je predmet tožbe, uporablja samo, če ta ponudnik objektivno zagotovi, da se lahko njegov izdelek kupi izključno za namen popravila in ne tudi za druge namene, na primer nadgradnjo ali individualizacijo celotnega izdelka?

               4.

               Če je odgovor na tretje vprašanje pritrdilen:
               Katere ukrepe mora sprejeti ponudnik izdelka, s katerim se načeloma krši model, ki je predmet tožbe, da bi objektivno zagotovil, da se lahko njegov izdelek kupi izključno za namen popravila in ne tudi za druge namene, na primer nadgradnjo ali individualizacijo celotnega izdelka? Ali zadostuje,

                           (a)

                           da ponudnik v prodajnem prospektu navede, da se izdelki prodajajo izključno za namen popravila, da bi se povrnil prvotni videz celotnega izdelka, ali

                           (b)

                           je dolžan ponudnik kot pogoj za dobavo zahtevati pisno izjavo kupca (trgovca in potrošnika), da bo izdelek, ki se prodaja, uporabil samo za namen popravila?

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 6/2002 z dne 12. decembra 2001 o modelih Skupnosti, UL L 3, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 27, str. 142.


title: Zadeva T-84/05: Tožba Nicole Schmit proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 17. februarja 2005

text:
               30.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 106/38

         Tožba Nicole Schmit proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 17. februarja 2005
   (Zadeva T-84/05)
   (2005/C 106/77)
   Jezik postopka: francoščina
   Nicole Schmit, stanujoča v Ispri (Italija), ki jo zastopa Eric Boigelot, avocat, je dne 17. februarja 2005 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               odredi predložitev poročila o vseh spisih, ki zadevajo tožečo stranko in jih je OLAF zapečatil,

               —

               odredi predložitev poročila o zaključku interne preiskave zoper tožečo stranko,

               —

               razglasi za nično preiskavo, ki je potekala zoper tožečo stranko,

               —

               razglasi za ničen zaznamek OLAF-a, ki vsebuje „obvestilo o preiskavi in informacijo za italijanske pravosodne organe“,

               —

               razglasi za nično poročilo o preiskavi, ki je bilo poslano italijanskim pravosodnim organom,

               —

               razglasi za ničen vsak nadaljnji akt in/ali s temi odločbami povezan akt, ki bi bili izdani po tej tožbi,

               —

               OLAF-u in Komisiji naloži plačilo odškodnine, ocenjene po pravični oceni na 30.000 evrov s pridržkom zvišanja in/ali znižanja v teku postopka,

               —

               toženi stranki v vsakem primeru naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   V podporo svoji tožbi tožeča stranka navaja enake tožbene razloge kot tožeče stranke v zadevi T-22/05.


title: Zadeva C-411/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour constitutionnelle (Belgija) 7. julija 2017 – Inter-Environnement Wallonie ASBL, Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ASBL/Conseil des ministres

text:
               11.9.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 300/22

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour constitutionnelle (Belgija) 7. julija 2017 – Inter-Environnement Wallonie ASBL, Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ASBL/Conseil des ministres
   (Zadeva C-411/17)
   (2017/C 300/27)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour constitutionnelle

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Inter-Environnement Wallonie ASBL, Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ASBL

      Tožena stranka: Conseil des ministres

      Intervenientka: Electrabel SA

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 2, od (1) do (3), (6) in (7), člen 3(8), člen 5 in člen 6(1) Konvencije iz Espooja „o presoji čezmejnih vplivov na okolje“ ter točko 2 Dodatka I k tej konvenciji razlagati v skladu s pojasnili iz Informativnega dokumenta o uporabi Konvencije za dejavnosti v zvezi z jedrsko energijo in Priporočil o dobrih praksah, ki se nanašajo na uporabo Konvencije za dejavnosti v zvezi z jedrsko energijo?

               2.

               Ali je člen 1(ix) Konvencije iz Espooja, v katerem je opredeljen „pristojni organ“, mogoče razlagati tako, da iz področja uporabe navedene konvencije izključuje zakonodajne akte, kakršen je zakon z dne 28. junija 2015„o spremembi zakona z dne 31. januarja 2003 o postopnem opuščanju uporabe jedrske energije za komercialno proizvodnjo električne energije, da se zagotovi zanesljivost oskrbe z energijo“, ob upoštevanju zlasti različnih presoj in razprav, ki so bile opravljene v okviru sprejetja tega zakona?

               3.

                           (a)

                           Ali je treba člene od 2 do 6 Konvencije iz Espooja razlagati tako, da se uporabijo pred sprejetjem zakonodajnega akta, kakršen je zakon z dne 28. junija 2015„o spremembi zakona z dne 31. januarja 2003 o postopnem opuščanju uporabe jedrske energije za komercialno proizvodnjo električne energije, da se zagotovi zanesljivost oskrbe z energijo“, v členu 2 katerega je določena preložitev datuma ustavitve obratovanja jedrskih elektrarn Doel 1 in Doel 2 ter prenehanja komercialne proizvodnje električne energije v njiju?

                           (b)

                           Ali je odgovor na vprašanje pod točko (a) različen za elektrarno Doel 1 oziroma elektrarno Doel 2, glede na to da je treba v zvezi s prvonavedeno elektrarno sprejeti upravne akte za izvedbo zgoraj navedenega zakona z dne 28. junija 2015?

                           (c)

                           Ali zanesljivost oskrbe države z električno energijo lahko pomeni nujni razlog v splošnem interesu, ki dovoljuje, da se členi od 2 do 6 Konvencije iz Espooja ne uporabijo ali da se začasno odstopi od te uporabe?

               4.

               Ali je treba člen 2(2) Aarhuške konvencije „o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah“ razlagati tako, da iz področja uporabe navedene konvencije izključuje zakonodajne akte, kakršen je zakon z dne 28. junija 2015„o spremembi zakona z dne 31. januarja 2003 o postopnem opuščanju uporabe jedrske energije za komercialno proizvodnjo električne energije, da se zagotovi zanesljivost oskrbe z energijo“, pri čemer se ali se ne upoštevajo različne presoje in razprave, ki so bile opravljene v okviru sprejetja tega zakona?

               5.

                           (a)

                           Ali je treba člene od 2 do 6 Aarhuške konvencije v povezavi s Prilogo I.I k tej konvenciji – upoštevajoč zlasti „Maastrichtska priporočila glede načinov za spodbujanje učinkovite udeležbe javnosti pri sprejemanju odločitev v okoljskih zadevah“, kar zadeva večstopenjski postopek odločanja – razlagati tako, da se uporabijo pred sprejetjem zakonodajnega akta, kakršen je zakon z dne 28. junija 2015„o spremembi zakona z dne 31. januarja 2003 o postopnem opuščanju uporabe jedrske energije za komercialno proizvodnjo električne energije, da se zagotovi zanesljivost oskrbe z energijo“, v členu 2 katerega je določena preložitev datuma ustavitve obratovanja jedrskih elektrarn Doel 1 in Doel 2 ter prenehanja komercialne proizvodnje električne energije v njiju?

                           (b)

                           Ali je odgovor na vprašanje pod točko (a) različen za elektrarno Doel 1 oziroma elektrarno Doel 2, glede na to da je treba v zvezi s prvonavedeno elektrarno sprejeti upravne akte za izvedbo zgoraj navedenega zakona z dne 28. junija 2015?

                           (c)

                           Ali zanesljivost oskrbe države z električno energijo lahko pomeni nujni razlog v splošnem interesu, ki dovoljuje, da se členi od 2 do 6 Aarhuške konvencije ne uporabijo ali da se začasno odstopi od te uporabe?

               6.

                           (a)

                           Ali je treba člen 1(2) Direktive 2011/92/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (1) v povezavi s točko 13(a) Priloge II k tej direktivi, po potrebi ob upoštevanju Konvencije iz Espooja in Aarhuške konvencije, razlagati tako, da se uporabita za preložitev datuma ustavitve obratovanja jedrske elektrarne in prenehanja komercialne proizvodnje električne energije v njej, zaradi katere so tako kot v obravnavani zadevi potrebne obsežne investicije in varnostne posodobitve za jedrski elektrarni Doel 1 in 2?

                           (b)

                           Če je treba na vprašanje pod točko (a) odgovoriti pritrdilno, ali je treba člene od 2 do 8 in 11 Direktive 2011/92/EU ter Priloge I, II in III k tej direktivi razlagati tako, da se uporabijo pred sprejetjem zakonodajnega akta, kakršen je zakon z dne 28. junija 2015„o spremembi zakona z dne 31. januarja 2003 o postopnem opuščanju uporabe jedrske energije za komercialno proizvodnjo električne energije, da se zagotovi zanesljivost oskrbe z energijo“, v členu 2 katerega je določena preložitev datuma ustavitve obratovanja jedrskih elektrarn Doel 1 in Doel 2 ter prenehanja komercialne proizvodnje električne energije v njiju?

                           (c)

                           Ali je odgovor na vprašanji pod točkama (a) in (b) različen za elektrarno Doel 1 oziroma elektrarno Doel 2, glede na to da je treba v zvezi s prvonavedeno elektrarno sprejeti upravne akte za izvedbo zgoraj navedenega zakona z dne 28. junija 2015?

                           (d)

                           Če je odgovor na vprašanje pod točko (a) pritrdilen, ali je treba člen 2(4) Direktive 2011/92/EU razlagati tako, da je mogoče preložitev ustavitve obratovanja jedrske elektrarne izvzeti iz uporabe členov od 2 do 8 in 11 Direktive 2011/92/EU zaradi nujnih razlogov v splošnem interesu, povezanih z zanesljivostjo oskrbe države z električno energijo?

               7.

               Ali je treba pojem „posebni predpis zakonodaje“ v smislu člena 1(4) Direktive 2011/92 razlagati tako, da je iz področja uporabe navedene direktive izključen zakonodajni akt, kakršen je zakon z dne 28. junija 2015„o spremembi zakona z dne 31. januarja 2003 o postopni opuščanju uporabe jedrske energije za komercialno proizvodnjo električne energije, da se zagotovi zanesljivost oskrbe z energijo“, upoštevajoč zlasti različne presoje in razprave, ki so bile opravljene v okviru tega zakona in s katerimi bi bilo mogoče uresničiti cilje zgoraj navedene direktive?

               8.

                           (a)

                           Ali je treba člen 6 Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (2) v povezavi s členoma 3 in 4 Direktive 2009/147/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. novembra 2009 o ohranjanju prosto živečih ptic (3), po potrebi ob upoštevanju Direktive 2011/92/EU ter Konvencije iz Espooja in Aarhuške konvencije, razlagati tako, da se uporabi za preložitev datuma ustavitve obratovanja jedrske elektrarne in prenehanja komercialne proizvodnje električne energije v njej, zaradi katere so tako kot v obravnavani zadevi potrebne obsežne investicije in varnostne posodobitve za jedrski elektrarni Doel 1 in 2?

                           (b)

                           Če je treba na vprašanje pod točko (a) odgovoriti pritrdilno, ali je treba člen 6(3) Direktive 92/43/EGS razlagati tako, da se uporabi pred sprejetjem zakonodajnega akta, kakršen je zakon z dne 28. junija 2015„o spremembi zakona z dne 31. januarja 2003 o postopnem opuščanju uporabe jedrske energije za komercialno proizvodnjo električne energije, da se zagotovi zanesljivost oskrbe z energijo“, v členu 2 katerega je določena preložitev datuma ustavitve obratovanja jedrskih elektrarn Doel 1 in Doel 2 ter prenehanja komercialne proizvodnje električne energije v njiju?

                           (c)

                           Ali je odgovor na vprašanji pod točkama (a) in (b) različen za elektrarno Doel 1 oziroma elektrarno Doel 2, glede na to da je treba v zvezi s prvonavedeno elektrarno sprejeti upravne akte za izvedbo zgoraj navedenega zakona z dne 28. junija 2015?

                           (d)

                           Če je treba na vprašanje pod točko (a) odgovoriti pritrdilno, ali je treba člen 6(4) Direktive 92/43/EGS razlagati tako, da je mogoče razloge, povezane z zanesljivostjo oskrbe države z električno energijo, obravnavati kot nujni razlog prevladujočega javnega interesa, upoštevajoč zlasti različne presoje in razprave, ki so bile opravljene v okviru sprejetja zgoraj navedenega zakona z dne 28. junija 2015 in s katerimi bi bilo mogoče uresničiti cilje zgoraj navedene direktive?

               9.

               Če bo nacionalno sodišče na podlagi odgovorov na zgornja vprašanja za predhodno odločanje ugotovilo, da se z izpodbijanim zakonom krši katera od obveznosti iz zgoraj navedenih konvencij ali direktiv – ne da bi zanesljivost oskrbe države z električno energijo pomenila nujni razlog v splošnem interesu, na podlagi katerega bi bilo mogoče odstopiti od teh obveznosti – ali bo lahko ohranilo učinke zakona z dne 28. junija 2015, da se prepreči pravna negotovost in omogoči izpolnitev obveznosti presoje vplivov na okolje in udeležbe javnosti, ki bi izhajali iz zgoraj navedenih konvencij ali direktiv?

      (1)  UL L 26, 2012, str. 1.

      (2)  UL posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102.

      (3)  UL L 20, 2010, str. 7.


title: Zadeva C-108/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Gerechtshof te 's-Gravenhage, z dne 27. januarja 2005 v zadevi Bovemij Verzekeringen N.V. proti Benelux-Merkenbureau

text:
               14.5.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 115/12

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Gerechtshof te 's-Gravenhage, z dne 27. januarja 2005 v zadevi Bovemij Verzekeringen N.V. proti Benelux-Merkenbureau
   (Zadeva C-108/05)
   (2005/C 115/22)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Gerechtshof te 's-Gravenhage je s sklepom z dne 27. januarja 2005 v zadevi Bovemij Verzekeringen N.V. proti Benelux-Merkenbureau, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 4. marca 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Gerechtshof te 's-Gravenhage predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjih vprašanjih:

               1)

               (opuščen)

               2)

               Ali je treba razlagati člen 3(3) direktive (1) tako, da pridobitev razlikovalnega učinka z uporabo (v tem primeru znamke Benelux), ki je določena v tem odstavku, zahteva da znak pred datumom vložitve upoštevna javnost zaznava kot znamko na celotnem ozemlju Beneluksa, torej v Belgiji, Luksemburgu in na Nizozemskem?
               Če je na drugo vprašanje treba odgovoriti negativno:

               3)

               Ali je pogoj za registracijo iz člena 3(3) direktive, ki je določen v tem odstavku, izpolnjen, če znak zaradi njegove uporabe upoštevna javnost zaznava kot znamko na znatnem delu ozemlja Beneluksa in ali se lahko ta znaten del omeji na npr. Nizozemsko?

               4)

               Ali je za presojo razlikovalnega učinka, dobljenega z uporabo, kot to določa člen 3(3) direktive, znaka — sestavljenega iz ene ali več besed uradnega jezika na ozemlju države članice (ali kot v tem primeru ozemlju Beneluksa) — treba upoštevati jezikovna območja, ki obstajajo na tem ozemlju?
               Ali zadostuje zahtevati, zato da bi se znak registriral kot znamka, v primeru, kjer so vsi drugi pogoji za registracijo izpolnjeni, da le-tega upoštevna javnost zaznava kot znamko na znatnem jezikovnem območju države članice (ali kot v tem primeru ozemlju Beneluksa), na katerem je ta jezik uraden.

      (1)  Prva direktiva Sveta 89/104/EGS z dne 21. decembra 1989 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (UL 1989, L 40, str. 1).


title: Zadeva C-179/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 29. aprila 2008 vložilo Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) – Dler Jamal proti Zvezni republiki Nemčiji

text:
               2.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 197/5

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 29. aprila 2008 vložilo Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) – Dler Jamal proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Zadeva C-179/08)
   (2008/C 197/08)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Bundesverwaltungsgericht
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Dler Jamal

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 11(1)(e) Direktive Sveta 2004/83/ES z dne 29. aprila 2004 (1) razlagati tako, da – neodvisno od člena 1(C)(5), drugi stavek, Konvencije o statusu beguncev z dne 28. julija 1951 (Ženevska konvencija o statusu beguncev) – status begunca preneha že, če ne obstaja več utemeljen strah begunca pred preganjanjem v smislu člena 2(c) Direktive, zaradi katerega je prišlo do priznanja, in begunec nima drugih razlogov za strah pred preganjanjem v smislu člena 2(c) Direktive?

               2.

               V primeru negativnega odgovora na prvo vprašanje: Ali je za prenehanje statusa begunca v skladu s členom 11(1)(e) Direktive poleg tega treba, da (so) v državi, katere državljan je begunec,

                           a)

                           obstaja subjekt, ki nudi zaščito, v smislu člena 7(1) Direktive, in ali pri tem zadostuje, da je priznanje zaščite mogoče le s pomočjo večnacionalnih oboroženih sil,

                           b)

                           beguncu ne grozi nobena resna škoda v smislu člena 15 Direktive, ki ima za posledico priznanje subsidiarne zaščite v skladu s členom 18 Direktive, in/ali

                           c)

                           varnostne razmere stabilne in da splošni življenjski pogoji zagotavljajo najnujnejša sredstva za preživljanje?

               3.

               Ali je treba v primeru, ko dosedanje okoliščine, zaradi katerih je bil zadevni osebi priznan status begunca, prenehajo obstajati, nove in drugačne okoliščine, ki so razlog za preganjanje,

                           a)

                           presojati glede na merilo verjetnosti, ki velja za priznanje statusa begunca, ali se v korist zadevne osebe uporablja drugo merilo,

                           b)

                           presojati ob upoštevanju olajšanja dokazovanja iz člena 4(4) Direktive?

      (1)  UL L 304, str. 12.


title: Zadeva T-51/06: Tožba, vložena  21. februarja 2006  — Fardem Packaging proti Komisiji

text:
               22.4.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/18

         Tožba, vložena 21. februarja 2006 — Fardem Packaging proti Komisiji
   (Zadeva T-51/06)
   (2006/C 96/34)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Fardem Packaging B.V. (Edam, Nizozemska) (Zastopnik: F. J. Leeflang, Rechtsanwalt)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba, naslovljena na podjetje Fardem naj se v celoti ali delno razglasi za nično;

               —

               Globa, naložena podjetju Fardem naj se zniža;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka izpodbija Odločbo Komisije z dne 30. novembra 2005 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 ES (Zadeva COMP/F/38.354 — industrijske vreče), v kateri je bila tožeča stranka spoznana za solidarno odgovorno, zaradi njene udeležbe pri kartelu in ji je bila naložena globa.
   V utemeljitev njene tožbe tožeča stranka navaja kršitev člena 81 ES, 253 ES in 23 (2) Uredbe št. 1/2003 kot tudi kršitev dolžnosti skrbnega ravnanja, dolžnosti obrazložitve in načela enakosti.
   Tožeča stranka najprej navaja, da je Komisija napačno razumela njeno obrambo v zvezi z njeno poslovno politiko pred in po letu 1997. Tožeča stranka ne zanika, da je bila udeležena pri kartelu, vendar poudarja, da je bila pred letom 1997 v celoti odvisna od njene, tedaj matične družbe. Vendar je bila po letu 1997 neodvisna in njene namere so se postopno toda bistveno spremenile.
   Tožeča stranka nadalje navaja, da Komisija izhaja iz napačne presoje dejanskega stanja v zvezi z udeležbo tožeče stranke v skupinah „Valveplast“, „Benelux“ in „Teppema“ kot tudi v zvezi z udeležbo v skupinah „Belgien“ in „Blocksäcke“. Komisija naj bi sprejela številne ugotovitve, ki so bile v zvezi z nekaterimi oblikami ravnanja, malomarne in netočne. Tožeča stranka prav tako poudarja, da Komisija ni upoštevala dejstva, da sta skupini „Belgium“ in „Block Bags“ prenehali pred letom 1997.
   Nadalje naj bi Komisija napačno presodila dejstva v zvezi z geografsko razmejitvijo trgov. Tožeča stranka v zvezi s tem poudarja, da naj v Španiji ne bi imela prometa in da v Franciji le minimalnega.
   Tožeča stranka poleg tega Komisiji očita, da pri tožeči stranki ni uporabila obvestila o ugodni obravnavi in da ni obravnavala določenih dejstev, ki jih je navedla tožeča stranka kot olajševalne okoliščine.
   V zvezi z določitvijo osnovnega zneska globe, tožeča stranka očita, da so bili posamezni tržni deleži določeni na podlagi doseženega prometa, namesto na količini, in izpodbija uporabo različne obravnave kategorij na podlagi tržnih deležev in uporabo tega razlikovanja po kategorijah kot tudi uporabo osnovnega zneska globe za vsako določeno kategorijo.
   Tožeča stranka ugotavlja, da je Komisija napačno odločila, da sta tožeča stranka in Kendrion N.V. predstavljala ekonomsko celoto, zaradi česar je bila podjetju Kendrion neupravičeno naložena globa kot posledica kršitev, ki jo je storila tožeča stranka.


title: Zadeva T-476/16: Sklep Splošnega sodišča z dne 2. februarja 2017 – Adama Agriculture in Adama France/Komisija

text:
               20.3.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/33

         Sklep Splošnega sodišča z dne 2. februarja 2017 – Adama Agriculture in Adama France/Komisija
   (Zadeva T-476/16) (1)

   (2017/C 086/43)
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik osmega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 402, 31.10.2016.


title: Zadeva C-441/07 P: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 29. junija 2010 – Evropska komisija proti Alrosa Company Ltd (Pritožba — Prevladujoč položaj — Uredba (ES) št. 1/2003 — Svetovni trg surovih diamantov — Enostranske zaveze, ki jih družba sprejme in se nanašajo na opustitev nakupov surovih diamantov od druge družbe — Odločba, s katero postanejo zavezujoče enostranske zaveze, ki jih sprejme družba, in s katero se postopek konča)

text:
               28.8.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 234/3

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 29. junija 2010 – Evropska komisija proti Alrosa Company Ltd
   (Zadeva C-441/07 P) (1)

   (Pritožba - Prevladujoč položaj - Uredba (ES) št. 1/2003 - Svetovni trg surovih diamantov - Enostranske zaveze, ki jih družba sprejme in se nanašajo na opustitev nakupov surovih diamantov od druge družbe - Odločba, s katero postanejo zavezujoče enostranske zaveze, ki jih sprejme družba, in s katero se postopek konča)
   2010/C 234/03
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: Evropska komisija (zastopnika: F. Castillo de la Torre in R. Sauer, zastopnika)

      Druga stranka v postopku: Alrosa Company Ltd (zastopniki: R. Subiotto, QC, K. Jones, solicitor-odvetnik in S. Mobley, solicitor)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (zdaj Splošno sodišče) z dne 11. julija 2007 v zadevi Alrosa proti Komisiji (T-170/06), s katero je to razglasilo ničnost Odločbe Komisije 2006/520/ES z dne 22. februarja 2006 v zvezi s postopkom na podlagi člena 82 ES in člena 54 EGP (Zadeva COMP/B-2/38.381 – De Beers), s katero so postale zavezujoče zaveze družbe De Beers, da od leta 2009 naprej po postopnem zmanjšanju nabavnih količin v obdobju od leta 2006 do leta 2008 surovih diamantov ne bo več kupovala od družbe Alrosa, in s katero se je postopek končal v skladu s členom 9 Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 (UL L 1, str. 1)

      Izrek

               1.

               Sodba Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 11. julija 2007 v zadevi Alrosa proti Komisiji (T-170/06) se razveljavi.

               2.

               Tožba, ki jo je družba Alrosa Company Ltd vložila pri Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti, se zavrne.

               3.

               Družbi Alrosa Company Ltd se naloži plačilo stroškov tako pritožbenega kot prvostopenjskega postopka.

      (1)  UL C 283, 24.11.2007.


title: Zadeva T-723/14: Tožba, vložena 13. oktobra 2014 – HX/Svet

text:
               22.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/28

         Tožba, vložena 13. oktobra 2014 – HX/Svet
   (Zadeva T-723/14)
   (2014/C 462/41)
   Jezik postopka: bolgarščina

      Stranki

      Tožeča stranka: HX (Damask, Sirija) (zastopnik: Stanislav Koev, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               tožbo v celoti razglasi za dopustno in obrazloženo ter vse v njej navedene tožbene razloge razglasi za utemeljene in jim ugodi;

               —

               dopusti obravnavo tožbe po hitrem postopku;

               —

               sklep Sveta 2013/255/GASP z dne 31. maja 2013 in izvedbeni sklep 2014/488/GASP z dne 22. julija 2014 razglasi za nična v delu v katerem je tožeča stranka vključena na seznam, ki je v Prilogi navedenega sklepa 2013/255/GASP o omejevalnih ukrepih zoper Sirijo;

               —

               Uredbo Sveta (ES) št. 36/2012 z dne 18. januarja 2012 in izvedbeno uredbo Sveta (ES) št. 793/2014 z dne 22. julija 2014 razglasi za nično v delu, v katerem je tožeča stranka s tem vključena na seznam, ki je v Prilogi II navedene uredbe (ES) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji;

               —

               Svetu naloži plačilo vseh stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja sedem tožbenih razlogov.

               1.

               Resna kršitev pravice do obrambe in pravice do poštenega sojenja

                           —

                           Tožeča stranka se ni seznanila z izpodbijanimi akti, in niso ji bili predloženi resni dokazi ali indici, ki bi upravičevali njeno vključitev na seznam sankcioniranih oseb, čeprav naj bi bilo dokazno breme na Svetu;

                           —

                           Obtožbe zoper tožečo stranko glede odgovornosti za „nasilno zatiranje civilnega prebivalstva v Siriji“ naj ne bi bile jasne in popolne ter naj bi temeljile na domnevah.

               2.

               Kršitev obveznosti obrazložitve

                           —

                           Izpodbijani akti so vsebovali le trditve, ki naj ne bi bile obrazložene.

               3.

               Kršitev pravice do učinkovitega pravnega varstva

                           —

                           Prenos dokaznega bremena, s katerim naj bi tožena stranka pridobila možnost popraviti svoje napačne in nezakonite akte, naj ne bi bil zakonit.

               4.

               Napaka pri presoji Sveta v povezavi z več dejstvi

               5.

               Kršitev lastninske pravice in načel sorazmernosti ter podjetniške svobode

                           —

                           Na podlagi izpodbijanih aktov naj bi bila tožeči stranki nezakonito odvzeta možnost svobodno uporabljati svojo lastnino.

               6.

               Kršitev pravice do normalnih življenjskih pogojev, ker so naloženi ukrepi v nasprotju s prepovedjo iz člena 4 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah glede mučenja ali nečloveškega ali ponižujočega ravnanja ali kaznovanja.

               7.

               Resna kršitev pravice do ugleda iz členov 8 in 10(2) Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic, ker naj bi vključitev tožeče stranke v izpodbijane akte nezakonito okrnilo njen ugled v družbi in pri njenih partnerjih.


title: Zadeva F-67/13: Tožba, vložena 8. julija 2013 – ZZ proti Europolu

text:
               21.9.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 274/31

         Tožba, vložena 8. julija 2013 – ZZ proti Europolu
   (Zadeva F-67/13)
   2013/C 274/50
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: J.-J. Ghosez, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski policijski urad (Europol)

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe o nepodaljšanju pogodbe tožeče stranke o zaposlitvi za določen čas.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti odločb, ki jih je tožena stranka sprejela 26. septembra in 7. decembra 2012, s katerima je obvestila tožečo stranko o tem, da ne bo podaljšala njene pogodbe o zaposlitvi za določen čas, ki bo potekla 31. marca 2013, in odločbe z dne 9. aprila 2013, s katero je bila zavrnjena pritožba tožeče stranke;

               —

               toženi stranki naj se naloži, naj tožeči stranki plača razliko med, prvič, zneskom osebnih prejemkov, do katerih bi bila upravičena, če bi tam ostala v službi, in drugič, znesek osebnih prejemkov, honorarjev, nadomestil za brezposelnost ter vsakršnih drugih izplačil, ki jih je dejansko prejela od 1. aprila 2013 kot nadomestilo za osebne prejemke, ki jih je prejemala kot začasna uslužbenka;

               —

               Europolu naj se naloži plačilo stroškov.


title: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 6. septembra 2004 v zadevi T-213/02, SNF SA proti Komisiji Evropskih skupnosti (Ničnostna tožba — Direktiva 2002/34/ES — Omejitve uporabe poliakrilamidov kot sestavin kozmetičnih izdelkov — Oseba, ki jo akt posamično zadeva — Dopustnost)

text:
               5.2.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 31/21

      SKLEP SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 6. septembra 2004
   v zadevi T-213/02, SNF SA proti Komisiji Evropskih skupnosti (1)

   (Ničnostna tožba - Direktiva 2002/34/ES - Omejitve uporabe poliakrilamidov kot sestavin kozmetičnih izdelkov - Oseba, ki jo akt posamično zadeva - Dopustnost)
   (2005/C 31/42)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi T-213/02, SNF SA, s sedežem v Saint-Étiennu (Francija), ki jo zastopata K. Van Maldegem in C. Mereu, avocats, proti Komisiji Evropskih skupnosti (zastopnik: X. Lewis, z naslovom za vročanje v Luksemburgu), zaradi razglasitve ničnosti dela šestindvajsete Direktive Komisije 2002/34/ES z dne 15. aprila 2002 o prilagoditvi Prilog II, III in VII k Direktivi Sveta 76/768/EGS o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi s kozmetičnimi izdelki tehničnemu napredku (UL L 102, str. 19), ki omejuje uporabo poliakrilamidov kot sestavin kozmetičnih izdelkov, je Sodišče prve stopnje (peti senat) v sestavi P. Lindh, predsednica, R. García-Valdecasas in J. D. Cooke, sodnika, sodni tajnik: H. Jung, dne 6. septembra 2004 razglasilo sklep, katerega izrek se glasi:

               1.

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2.

               Tožeči stranki se naloži plačilo lastnih stroškov in stroškov tožene stranke.

      (1)  UL C 233, 28.9.2002.


20150731010616622015/C 270/212612015CJC27020150817SL01SLINFO_JUDICIAL20150601171711Zadeva C-261/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Vredegerecht te Ieper (Belgija) 1. junija 2015 – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV/Gregory Demey
 ---documentbreak--- C2702015SL1710120150601SL0021171171Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Vredegerecht te Ieper (Belgija) 1. junija 2015 – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV/Gregory Demey
   (Zadeva C-261/15)2015/C 270/21Jezik postopka: nizozemščina
      Predložitveno sodišče

   Vredegerecht te Ieper

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV

      Tožena stranka: Gregory Demey

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali Priloga I, člen 6(2) na koncu, Uredbe (ES) št. 1371/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007 o pravicah in obveznostih potnikov v železniškem prometu (
         1
      ) nasprotuje belgijskim nacionalnim kazenskim določbam, […] v skladu s katerimi potnik v železniškem prometu brez vozovnice – ki cene vozovnice ne plača niti v zakonsko določenih rokih – stori kaznivo dejanje, ki izključuje vsakršno pogodbeno razmerje med prevozno družbo in potnikom v železniškem prometu, tako da se potnik v železniškem prometu zato tudi ne more sklicevati na zadevne določbe o pravnem varstvu evropskega in belgijskega nacionalnega prava, […] ki se nanašajo na navedeno (izključno) pogodbeno razmerje s tem potrošnikom?
   (
         1
      )	UL L 315, str. 14.


title: Zadeva C-18/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen Sad Sofija-grad (Bolgarija) 14. januarja 2013 – „Max Pen“ EOOD proti Direktor na Direkcia „Obžalvane i izpalnenie na proizvodstvoto“ Sofia

text:
               16.3.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 79/10

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen Sad Sofija-grad (Bolgarija) 14. januarja 2013 – „Max Pen“ EOOD proti Direktor na Direkcia „Obžalvane i izpalnenie na proizvodstvoto“ Sofia
   (Zadeva C-18/13)
   2013/C 79/17
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Administrativen Sad Sofija-grad (Bolgarija)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka:„Max Pen“ EOOD

      Tožena stranka: Direktor na Direkcija „Obžalvane i izpalnenie na proizvodstvoto“ Sofija

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je v skladu s pravom Unije treba šteti, da se dejanske okoliščine, v katerih izvajalec, ki je naveden na računu, ali njegov podizvajalec ne razpolaga z osebjem, stvarnimi viri in sredstvi, potrebnimi za opravljanje storitve, in v katerih stroški za dejansko opravljanje storitve niso dokumentirani in niso navedeni v njegovih računovodskih izkazih ter v katerih so bili izdani dokumenti, ki so bili ponarejeni glede lastnosti izdajatelja oseb, ki so te dokumente podpisali v imenu izvajalca, namreč pogodba in zapisnik o prejemu in izročitvi, in so bili predloženi kot dokaz za dolgovane vzajemne dajatve oziroma storitve in za opravljanje storitve, za katero je bil izdan račun z obračunanim DDV in za katero je bila uveljavljena pravica do odbitka, nanašajo na „davčno utajo“ za namene odbitka vstopnega davka?

               2.

               Ali iz dolžnosti, ki jo ima sodišče na podlagi prava Unije in sodne prakse Sodišča Evropske unije, da zaradi davčne utaje zavrne pravico do odbitka, izhaja tudi dolžnost nacionalnega sodišča, da v okoliščinah, kot so v postopku v glavni stvari, ugotovi obstoj davčne utaje po uradni dolžnosti – ob upoštevanju dolžnosti, ki jo sodišču nalaga nacionalno pravo, da odloči v zadevi, upošteva prepoved postavitve tožeče stranke v slabši položaj, upošteva pravico do učinkovitega pravnega sredstva in načelo pravne varnosti ter da po uradni dolžnosti uporabi ustrezne pravne določbe – tako da obravnava nova dejstva, ki so bila prvič navedena pred sodiščem, vse dokaze, vključno z dokumenti, ki se nanašajo na fiktivne posle, ponarejene dokumente in dokumente z nepravilno vsebino?

               3.

               Ali iz člena 178(a) Direktive Sveta 2006/112/ES (1) z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost v zvezi z dolžnostjo sodišča, da zaradi davčne utaje zavrne pravico do odbitka, izhaja, da mora za to, da se lahko uveljavlja pravica do odbitka, storitve dejansko opraviti izvajalec, ki je naveden na računu, ali njegov podizvajalec?

               4.

               Ali je treba zahtevo iz člena 242 Direktive 2006/112, da je treba zaradi preverjanja pravice do odbitka voditi podrobno knjigovodstvo, razlagati tako, da je treba upoštevati tudi ustrezne nacionalne računovodske predpise države članice, ki določajo skladnost z mednarodnimi računovodskimi standardi prava Unije, ali pa jo je treba razumeti tako, da je treba voditi le računovodske izkaze o DDV, ki so določeni v tej direktivi: račune, obračune DDV in rekapitulacijska poročila?
               Če je pravilna druga možnost, bi bilo treba odgovoriti tudi na to vprašanje:
               Ali iz zahteve iz člena 226, točka 6, Direktive 2006/112, ki določa, da morata biti na računu navedena „obseg in vrsta opravljenih storitev“, izhaja, da morajo računi ali dokument, ki je bil v zvezi z njimi izdan, v primeru storitev vsebovati navedbe o dejanskem opravljanju storitev – objektivne okoliščine, ki jih je mogoče preizkusiti kot dokaz za to, da je bila storitev dejansko opravljena in da jo je opravljal izvajalec, ki je naveden na računu?

               5.

               Ali je treba člen 242 Direktive 2006/112, ki določa vodenje podrobnega knjigovodstva zaradi preverjanja pravice do odbitka, v povezavi s členoma 63 in 273 te direktive razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni pravni določbi, v skladu s katero je storitev opravljena takrat, ko so pogoji za priznanje prihodkov od te storitve izpolnjeni v skladu z ustreznimi davčnimi predpisi, ki določajo skladnost z mednarodnimi računovodskimi standardi prava Unije, načelom knjigovodskega dokaza gospodarskih transakcij, prednostjo vsebine pred obličnostjo in primerljivostjo prihodkov in stroškov?

      (1)  UL L 347, str. 1.