title: Zadeva T-722/20: Tožba, vložena 10. decembra 2020 – Far Polymers in drugi/Komisija

text:
               1.2.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 35/59

      Tožba, vložena 10. decembra 2020 – Far Polymers in drugi/Komisija
      (Zadeva T-722/20)
      (2021/C 35/78)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranke

         Tožeče stranke: Far Polymers Srl (Filago, Italija), Gamma Chimica SpA (Milano, Italija), Carbochem Srl (Castiglione Olona, Italija), Jeniuschem Srl (Gallarate, Italija) (zastopnika: G. Abbatescianni in E. Patti, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlog

      Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj to tožbo razglasi za dopustno in Izvedbeno uredbo Komisije 2020/1336 z dne 29. septembra 2020 o uvedbi dokončnih protidampinških dajatev na uvoz nekaterih polivinil alkoholov (PVA) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, objavljeno v
            Uradnem listu L 315, razglasi za nično.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo osem tožbenih razlogov.
      Prvi tožbeni razlog: kršitev predpisov in očitna napaka pri opredelitvi industrije Unije na področju PVA, v katero je Komisija poleg gospodarskih subjektov prostega trga vključila tudi gospodarske subjekte zaprtega trga, vključno s proizvajalci, ki so hkrati uvozniki. Ta napaka (a) je povzročila neveljavnost presoje škode, storjene industriji Unije, ki jo dejansko sestavlja le pritožnik (b) je pripeljala do naložitve dajatev, ki ne spodbujajo svobodne konkurence na trgu Unije, ampak le pritožnika ali tretje države, (c) je privedla do neustrezne presoje interesov vseh drugih gospodarskih subjektov industrije Unije (proizvajalcev, uvoznikov in uporabnikov), ki naj bi bili v nasprotju z dajatvami, (d) je postavila uredbo v neposredno nasprotje s prejšnjimi uredbami, v katerih je bilo ugotovljeno, da so proizvodne zmogljivosti industrije Unije nezadostne, tako da naj bi bilo treba določiti kvote, oproščene dajatev. Iz enakih razlogov naj bi bila z izpodbijano uredbo poleg tega zlorabljena pooblastila.
      Drugi tožbeni razlog: izpodbijani ukrep je v nasprotju z načeli iz člena 102 PDEU, podredno, z njim je bila storjena očitna napaka pri presoji in zloraba pooblastil, ker ima za učinek, da se na trgu PVA ustvari prevladujoč položaj pritožnika, edinega proizvajalca, ki deluje na prostem trgu in ima večjo proizvodno zmogljivost. V ukrepu niso upoštevana dokazila glede protikonkurenčnega ravnanja, ki jih je predhodno predložil pritožnik, ki je zavrnil prodajo nizkokakovostnega PVA po cenah, v katerih so upoštevani nižji proizvodni stroški.
      Tretji tožbeni razlog: izpodbijanje obrazložitve odločbe o naložitvi dajatev zaradi nasprotja s členom 296 PDEU in očitno napačne podlage, ker je Komisija zavrnila delitev trga Unije na višjo in nižjo kakovost, kljub temu, da je ugotovila, da se prodajata dve različni kvaliteti PVA s povsem različnimi proizvodnimi stroški, naslovniki in cenami. Te kakovosti se ne prekrivajo niti niso zamenljive. Komisija bi morala po razdelitvi trga nizkokakovostni PVA oprostiti plačila dajatev.
      Četrti tožbeni razlog: nanaša se na Vinyl Acetate Monomer (VAM), glavno surovino pri proizvodnji PVA. Komisija pri določanju običajne vrednosti za opredelitev stopnje dampinga ni upoštevala, da cene kitajskega VAM niso izkrivljene, saj naj bi ustrezale cenam mednarodnega trga. Komisija na enak način pri opredelitvi stopnje škode ni upoštevala nižjih stroškov kitajskih izvoznikov, ki so zaradi svoje vertikalne integriranosti prihranili pri stroških za VAM.
      Peti tožbeni razlog: Komisija naj bi v nasprotju s členom 296 PDEU napačno in protislovno obrazložila izpodbijani ukrep, pri čemer ni upoštevala vpliva metanola na določitev stroškov kitajskih proizvajalcev in zato pri določitvi stopnje škode ni priznala relativne prilagoditve izvoznih cen takemu strošku.
      Šesti tožbeni razlog: izpodbijanje dela ukrepa, v katerem je Komisija v skladu s členom 254 Uredbe (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta odobrila oprostitev za uvoz PVA, namenjenega industriji kartona, ker se ta oprostitev (a) ni razširila na druge končne uporabnike, ki so v popolnoma enakem položaju kot industrija kartona; in (b) se je uporabljala samo za mešanje PVA, ob izključitvi samega uvoza.
      Sedmi tožbeni razlog: kršitev člena 296 PDEU, uvodne izjave 12 in člena 6(8) Osnovne uredbe zaradi odločitve Komisije, da ne bo upoštevala določenih trditev zgolj iz razloga, ker so jih podale zainteresirane stranke in ne kitajski izvozniki. Komisija naj bi tako arbitrarno uvedla načelo, da lahko sprejetje ukrepa evropskih institucij izpodbijajo le nekatere kategorije zainteresiranih strank .
      Zadnji in osmi tožbeni razlog: kršitev člena 296 PDEU in člena 19 Osnovne uredbe glede dostopa do informacij. Komisija naj bi zbrala cel sklop nezaupnih podatkov, pri čemer pa zainteresiranim strankam ni omogočila dostopa do njih. Zainteresirane stranke zato niso mogle razumeti obrazložitve Komisije za sprejetje izpodbijanega ukrepa.


title: Zadeva C-601/19 P: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 17. decembra 2020 – BP/Agencija Evropske unije za temeljne pravice (FRA) (Pritožba – Javni uslužbenci – Pogodbeni uslužbenci – Agencija Evropske unije za temeljne pravice (FRA) – Pogodba o zaposlitvi za določen čas – Odločba o nepodaljšanju – Sprejetje nove odločbe po razglasitvi ničnosti s strani Splošnega sodišča – Nepravilnosti, domnevno storjene pri izvršitvi sodbe Splošnega sodišča)

text:
               22.2.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 62/5

      Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 17. decembra 2020 – BP/Agencija Evropske unije za temeljne pravice (FRA)
      (Zadeva C-601/19 P) (1)

      (Pritožba - Javni uslužbenci - Pogodbeni uslužbenci - Agencija Evropske unije za temeljne pravice (FRA) - Pogodba o zaposlitvi za določen čas - Odločba o nepodaljšanju - Sprejetje nove odločbe po razglasitvi ničnosti s strani Splošnega sodišča - Nepravilnosti, domnevno storjene pri izvršitvi sodbe Splošnega sodišča)
      (2021/C 62/03)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnik: BP (zastopnik: E. Lazar, avocat)

         Druga stranka v postopku: Agencija Evropske unije za temeljne pravice (FRA) (zastopnik: M. O'Flaherty, agent, skupaj z B. Wägenbaurom, Rechtsanwalt)

         Izrek

                  1.

                  Pritožba se zavrne.

                  2.

                  BP nosi svoje stroške in stroške Agencije Evropske unije za temeljne pravice (FRA).

         (1)  UL C 432, 23.12.2019.


title: Zadeva T-189/19: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. decembra 2020 – Haikal/Svet (Skupna zunanja in varnostna politika – Omejevalni ukrepi proti Siriji – Zamrznitev sredstev – Pravica do obrambe – Pravica do poštenega sojenja – Obveznost obrazložitve – Pravica do učinkovitega sodnega varstva – Napaka pri presoji – Lastninska pravica – Sorazmernost – Pravica do opravljanja gospodarske dejavnosti – Pravica do zasebnega in družinskega življenja)

text:
               22.2.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 62/27

      Sodba Splošnega sodišča z dne 16. decembra 2020 – Haikal/Svet
      (Zadeva T-189/19) (1)

      (Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi proti Siriji - Zamrznitev sredstev - Pravica do obrambe - Pravica do poštenega sojenja - Obveznost obrazložitve - Pravica do učinkovitega sodnega varstva - Napaka pri presoji - Lastninska pravica - Sorazmernost - Pravica do opravljanja gospodarske dejavnosti - Pravica do zasebnega in družinskega življenja)
      (2021/C 62/32)
      Jezik postopka: bolgarščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Maen Haikal (Damask, Sirija) (zastopnik: S. Koev, odvetnik)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: S. Cholakova in V. Piessevaux, agenta)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Izvršitvenega sklepa Sveta (SZVP) 2019/87 z dne 21. januarja 2019 o izvajanju Sklepa 2013/255/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji (UL 2019, L 18 I, str. 13), Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2019/85 z dne 21. januarja 2019 o izvajanju Uredbe (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji (UL 2019, L 18 I, str. 4), Sklepa Sveta (SZVP) 2019/806 z dne 17. maja 2019 o spremembi Sklepa 2013/255/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji (UL 2019, L 132, str. 36), in Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2019/798 z dne 17. maja 2019 o izvajanju Uredbe (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji (UL 2019, L 132, str. 1), v delu, v katerem se ti akti nanašajo na tožečo stranko.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Maenu Haikalu se naloži, da nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasil Svet Evropske unije.

         (1)  UL C 187, 3.6.2019.


title: Zadeva C-628/18: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 13. januarja 2021 – Evropska komisija/Republika Slovenija (Neizpolnitev obveznosti države – Člen 258 PDEU – Trg finančnih instrumentov – Direktivi 2014/65/EU in (EU) 2016/1034 – Neopravljen prenos in/ali neobvestitev o ukrepih za prenos – Člen 260(3) PDEU – Predlog za naložitev plačila pavšalnega zneska)

text:
               1.3.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 72/2

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 13. januarja 2021 – Evropska komisija/Republika Slovenija
      (Zadeva C-628/18) (1)

      (Neizpolnitev obveznosti države - Člen 258 PDEU - Trg finančnih instrumentov - Direktivi 2014/65/EU in (EU) 2016/1034 - Neopravljen prenos in/ali neobvestitev o ukrepih za prenos - Člen 260(3) PDEU - Predlog za naložitev plačila pavšalnega zneska)
      (2021/C 72/02)
      Jezik postopka: slovenščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: T. Scharf, G. von Rintelen in B. Rous Demiri, agenti)

         Tožena stranka: Republika Slovenija (zastopniki: T. Mihelič Žitko, A. Dežman Mušič in N. Pintar Gosenca, agentke)

         Intervenientke v podporo tožene stranke: Zvezna republika Nemčija (zastopnik: S. Eisenberg, agent), Republika Estonija (zastopnik: N. Grünberg, agent), Republika Avstrija (zastopnik: G. Hesse, agent), Republika Poljska (zastopnik: B. Majczyna, agent)

         Izrek

                  1.

                  Republika Slovenija s tem, da do izteka roka, določenega v obrazloženem mnenju, ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2014/65/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o trgih finančnih instrumentov ter spremembi Direktive 2002/92/ES in Direktive 2011/61/EU, kakor je bila spremenjena z Direktivo (EU) 2016/1034 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. junija 2016, oziroma vsekakor s tem, da Evropske komisije o navedenih zakonih in drugih predpisih ni obvestila, ni izpolnila obveznosti iz člena 93 Direktive 2014/65, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2016/1034.

                  2.

                  Republiki Sloveniji se naloži, naj Evropski komisiji plača pavšalni znesek v višini 750 000 EUR.

                  3.

                  Republika Slovenija nosi svoje stroške in stroške Evropske komisije.

                  4.

                  Zvezna republika Nemčija, Republika Estonija, Republika Avstrija in Republika Poljska nosijo svoje stroške.

         (1)  UL C 427, 26.11.2018.


title: Zadeva C-616/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Köln (Nemčija) 19. novembra 2020 – M2Beauté Cosmetics GmbH/Bundesrepublik Deutschland

text:
               1.3.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 72/11

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Köln (Nemčija) 19. novembra 2020 – M2Beauté Cosmetics GmbH/Bundesrepublik Deutschland
      (Zadeva C-616/20)
      (2021/C 72/15)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Verwaltungsgericht Köln

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: M2Beauté Cosmetics GmbH

         Tožena stranka: Bundesrepublik Deutschland, ki jo zastopa Bundesinstitut für Arzneimittel und Medizinprodukte

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali ima nacionalni organ pri razvrščanju kozmetičnega izdelka kot zdravila glede na zdravilno učinkovino v smislu člena 1, točka 2(b), Direktive 2001/83/ES (1) z dne 6. novembra 2001, ki vključuje preverjanje vseh značilnosti izdelka, pravico, da potrebno znanstveno ugotavljanje farmakoloških lastnosti izdelka in njegovih tveganj opre na tako imenovano „strukturno analogijo“, če je bila uporabljena zdravilna učinkovina razvita na novo ter je po strukturi primerljiva z že znanimi in raziskanimi farmakološkimi zdravilnimi učinkovinami, vendar vlagatelj ni predložil nobenih izčrpnih farmakoloških, toksikoloških ali kliničnih raziskav glede učinkov in odmerjanja nove snovi, ki so potrebne le v primeru uporabe Direktive 2001/83/ES?

                  2.

                  Ali je treba člen 1, točka 2(b), Direktive 2001/83/ES z dne 6. novembra 2001 razlagati tako, da se izdelek, ki je dan na trg kot kozmetični izdelek in ki prek farmakološkega delovanja bistveno vpliva na fiziološke funkcije, šteje za zdravilo glede na zdravilno učinkovino le takrat, kadar ima konkreten učinek, ki pozitivno vpliva na zdravje? Ali pri tem zadošča tudi, da izdelek pozitivno vpliva predvsem na videz, kar posredno koristno učinkuje na zdravje zaradi večjega občutka samozavesti ali dobrega počutja?

                  3.

                  Ali pa gre za zdravilo glede na zdravilno učinkovino tudi takrat, kadar je pozitivni učinek izdelka omejen na izboljšanje videza, brez neposrednega ali posrednega koristnega učinka na zdravje, izdelek pa nima izključno zdravju škodljivih lastnosti in zato ni primerljiv z opojno snovjo?

         (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini (UL 2001, L 311, str. 67), kot je bila nazadnje spremenjena z Uredbo (EU) 2019/1243 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. junija 2019 (UL 2019, L 198, str. 241).


title: Zadeva C-631/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Köln (Nemčija) 23. novembra 2020 – Deutsche Lufthansa AG/PR, TV

text:
               1.3.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 72/15

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Köln (Nemčija) 23. novembra 2020 – Deutsche Lufthansa AG/PR, TV
      (Zadeva C-631/20)
      (2021/C 72/21)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landgericht Köln

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: Deutsche Lufthansa AG

         Nasprotni stranki: PR, TV

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali gre pri stavki lastnih delavcev letalskega prevoznika, h kateri pozove sindikat, za izredne razmere v smislu člena 5(3) Uredbe (ES) št. 261/2004 (1)?

         (1)  Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL 2004, L 46, str. 1).


title: Zadeva T-610/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. januarja 2021 – ZR/EUIPO (Javni uslužbenci – Zaposlovanje – Razpis natečaja – Javni natečaj EUIPO/AD/01/17 – Odločba o nevpisu tožeče stranke na rezervni seznam natečaja – Sestava natečajne komisije – Stalnost)

text:
               1.3.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 72/19

      Sodba Splošnega sodišča z dne 13. januarja 2021 – ZR/EUIPO
      (Zadeva T-610/18) (1)

      (Javni uslužbenci - Zaposlovanje - Razpis natečaja - Javni natečaj EUIPO/AD/01/17 - Odločba o nevpisu tožeče stranke na rezervni seznam natečaja - Sestava natečajne komisije - Stalnost)
      (2021/C 72/28)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: ZR (zastopnika: S. Rodrigues in A. Blot, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopniki: A. Lukošiūtė in K. Tóth, agenta, skupaj z B. Wägenbaur, odvetnico)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 270 PDEU za razglasitev ničnosti, prvič, odločbe natečajne komisije natečaja EUIPO/AD/01/17 – Upravni uslužbenci (AD 6) na področju intelektualne lastnine z dne 1. decembra 2017 o nevpisu imena tožeče stranke na rezervni seznam, ki ga je EUIPO sestavil zaradi zaposlovanja upravnih uslužbencev, drugič, odločbe te komisije z dne 7. marca 2018 o zavrnitvi predloga tožeče stranke za ponovno preučitev, in, tretjič, odločbe EUIPO z dne 27. junija 2018 o zavrnitvi pritožbe tožeče stranke v skladu s členom 90(2) Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije.

         Izrek

                  1.

                  Odločba z dne 7. marca 2018, s katero je komisija javnega natečaja EUIPO/AD/01/17 po pregledu zavrnila vpis ZR na rezervni seznam za zaposlitev upravnih uslužbencev razreda AD6 na področju intelektualne lastnine, se razglasi za nično.

                  2.

                  V preostalem se tožba zavrne.

                  3.

                  Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 455, 17.12.2018.


title: Zadeva T-873/19: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. januarja 2021 – Multi-Service/Komisija (Okolje – Uredba (EU) št. 517/2014 – Fluorirani toplogredni plini – Elektronska evidenca kvot za dajanje fluoriranih ogljikovodikov na trg – Sklep o razglasitvi ničnosti vpisa podjetja v evidenco – Nepredložitev zahtevanih informacij)

text:
               1.3.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 72/24

      Sodba Splošnega sodišča z dne 13. januarja 2021 – Multi-Service/Komisija
      (Zadeva T-873/19) (1)

      (Okolje - Uredba (EU) št. 517/2014 - Fluorirani toplogredni plini - Elektronska evidenca kvot za dajanje fluoriranih ogljikovodikov na trg - Sklep o razglasitvi ničnosti vpisa podjetja v evidenco - Nepredložitev zahtevanih informacij)
      (2021/C 72/35)
      Jezik postopka: poljščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Multi-Service S.A. (Kwidzyn, Poljska) (zastopnik: P. Jankowski, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: A. Becker, M. Jáuregui Gómez in M. Rynkowski, agenti)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti sklepa Komisije Ares(2019) 6103796 z dne 3. oktobra 2019, s katerim je ta razglasila ničnost vpisa tožeče stranke v evidenco, ki jo je Komisija vzpostavila in z njo upravlja na podlagi člena 17 Uredbe (EU) št. 517/2014.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi Multi-Service S.A. se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 87, 16.3.2020.


title: Zadeva T-19/21: Tožba, vložena 19. januarja 2021 – Amazon.com in drugi/Komisija

text:
               1.3.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 72/34

      Tožba, vložena 19. januarja 2021 – Amazon.com in drugi/Komisija
      (Zadeva T-19/21)
      (2021/C 72/46)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeče stranke: Amazon.com, Inc. (Wilmington, Delaware, Združene države), Amazon Services Europe Sàrl (Luxembourg, Luksemburg), Amazon EU Sàrl (Luxembourg), Amazon Europe Core Sàrl (Luxembourg) (zastopnika: A. Komninos in G. Tantulli, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

                  —

                  razglasi delno ničnost sklepa Evropske komisije C(2020) 7692 final z dne 10. novembra 2020 v delu, v katerem je z njim Italija izključena iz obsega preiskave in pravnih posledic iz člena 11(6) Uredbe 1/2003,;

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov tožeče stranke v zvezi s tem postopkom.

         Tožbeni razlog in bistvene trditve

      Tožeče stranke se v utemeljitev tožbe sklicujejo na en razlog, in sicer da je z izpodbijanim sklepom Italija nezakonito izvzeta iz obsega zadeve AT.40703 in izključena iz pravnih posledic iz člena 11(6) Uredbe 1/2003. S tem je z izpodbijanim sklepom kršen člen 11(6) Uredbe 1/2003, ogrožen polni učinek tega člena oziroma je ta člen zaobiden ter izničen namen njegovega obstoja.


title: Zadeva T-25/21: Tožba, vložena 20. januarja 2021 – Corman/Komisija

text:
               1.3.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 72/35

      Tožba, vložena 20. januarja 2021 – Corman/Komisija
      (Zadeva T-25/21)
      (2021/C 72/47)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Marie Corman (Schaerbeek, Belgija) (zastopnik: S. Orlandi, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlog

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  odločbo z dne 4. junija 2020 o določitvi pokojninskih pravic tožeče strank, razglasi za nično,

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en sam tožbeni razlog, ki se nanaša na to, da naj bi bila z izpodbijano odločbo kršena člena 21 in 22 Priloge XIII h Kadrovskim predpisom za uradnike Evropske unije.


title: Zadeva C-471/18 P: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 21. januarja 2021 – Zvezna republika Nemčija/Esso Raffinage, Evropska agencija za kemikalije, Francoska republika, Kraljevina Nizozemska (Pritožba – Registracija, evalvacija in avtorizacija kemikalij – Uredba (ES) št. 1907/2006 (REACH) – Člena 5 in 6 – Splošna obveznost registriranja kemikalij – Člena 41 in 42 – Evalvacija registracijske dokumentacije in preverjanje skladnosti informacij, ki so jih predložili registracijski zavezanci – Izjava o neskladnosti – Izpodbojni akt – Pravni interes – Procesno upravičenje – Pristojnosti Evropske agencije za kemikalije (ECHA) in nacionalnih organov – Obveznost ECHA, da preveri skladnost dodatnih informacij, ki so jih registracijski zavezanci predložili na njeno zahtevo – Pristojnost ECHA sprejeti odločitev v zvezi s tem – Člen 1 – Cilj varovanja zdravja ljudi in okolja – Člena 13 in 25 – Testiranje na živalih – Spodbujanje alternativnih metod)

text:
               8.3.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 79/2

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 21. januarja 2021 – Zvezna republika Nemčija/Esso Raffinage, Evropska agencija za kemikalije, Francoska republika, Kraljevina Nizozemska
      (Zadeva C-471/18 P) (1)

      (Pritožba - Registracija, evalvacija in avtorizacija kemikalij - Uredba (ES) št. 1907/2006 (REACH) - Člena 5 in 6 - Splošna obveznost registriranja kemikalij - Člena 41 in 42 - Evalvacija registracijske dokumentacije in preverjanje skladnosti informacij, ki so jih predložili registracijski zavezanci - Izjava o neskladnosti - Izpodbojni akt - Pravni interes - Procesno upravičenje - Pristojnosti Evropske agencije za kemikalije (ECHA) in nacionalnih organov - Obveznost ECHA, da preveri skladnost dodatnih informacij, ki so jih registracijski zavezanci predložili na njeno zahtevo - Pristojnost ECHA sprejeti odločitev v zvezi s tem - Člen 1 - Cilj varovanja zdravja ljudi in okolja - Člena 13 in 25 - Testiranje na živalih - Spodbujanje alternativnih metod)
      (2021/C 79/02)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnica: Zvezna republika Nemčija (zastopniki: sprva T. Henze in D. Klebs, nato pa D. Klebs in J. Möller, agenti)

         Druge stranke v postopku: Esso Raffinage (zastopniki: sprva H. Estreicher, Rechtsanwalt, in N. Navin-Jones, solicitor, nato H. Estreicher, Rechtsanwalt, A. Kołtunowska, adwokat, K. Merten-Lentz, avocate, in N. Navin-Jones, solicitor, nazadnje pa H. Estreicher, Rechtsanwalt, A. Kołtunowska, adwokat, in K. Merten-Lentz, avocate), Evropska agencija za kemikalije (ECHA) (zastopniki: W. Broere, C. Jacquet in M. Heikkilä, agenti), Francoska republika (zastopniki: sprva D. Colas, J. Traband in A. L. Desjonquères, nato pa E. Leclerc, J. Traband, W. Zemamta in A.-L. Desjonquères, agenti), Kraljevina Nizozemska (zastopnika: M. K. Bulterman in M. L. Noort, agenta)

         Intervenienti v podporo Esso Raffinage: European Coalition to End Animal Experiments (zastopnik: T. David, solicitor), Higher Olefins and Poly Alpha Olefins REACH Consortium, Higher Olefins & Poly Alpha Olefins vzw (zastopnika: sprva E. Vermulst, advocaat, nato P. Kugel, advocaat)

         Izrek

                  1.

                  Pritožba se zavrne.

                  2.

                  Zvezna republika Nemčija nosi svoje stroške, naloži pa se ji tudi plačilo stroškov, ki so nastali družbi Esso Raffinage in Evropski agenciji za kemikalije (ECHA).

                  3.

                  Francoska republika, Kraljevina Nizozemska ter organizacije European Coalition to End Animal Experiments, Higher Olefins and Poly Alpha Olefins REACH Consortium in Higher Olefins & Poly Alpha Olefins vzw nosijo svoje stroške.

         (1)  UL C 399, 5.11.2018.


title: Zadeva C-655/19: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 20. januarja 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Curtea de Apel Alba Iulia – Romunija) – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Sibiu, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov/LN (Predhodno odločanje – Obdavčenje – Davek na dodano vrednost (DDV) – Direktiva 2006/112/ES – Člen 2 – Člen 9 – Pojma „ekonomska dejavnost“ in „davčni zavezanec“ – Transakcije, s katerimi se iz premoženja trajno dosega dohodek – Upnikova pridobitev nepremičnin, ki so predmet izvršbe za izterjavo posojil, zavarovanih s hipotekami, in prodaja teh nepremičnin – Zgolj izvrševanje lastninske pravice s strani njenega imetnika)

text:
               8.3.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 79/14

      Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 20. januarja 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Curtea de Apel Alba Iulia – Romunija) – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Sibiu, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov/LN
      (Zadeva C-655/19) (1)

      (Predhodno odločanje - Obdavčenje - Davek na dodano vrednost (DDV) - Direktiva 2006/112/ES - Člen 2 - Člen 9 - Pojma „ekonomska dejavnost“ in „davčni zavezanec“ - Transakcije, s katerimi se iz premoženja trajno dosega dohodek - Upnikova pridobitev nepremičnin, ki so predmet izvršbe za izterjavo posojil, zavarovanih s hipotekami, in prodaja teh nepremičnin - Zgolj izvrševanje lastninske pravice s strani njenega imetnika)
      (2021/C 79/16)
      Jezik postopka: romunščina

         Predložitveno sodišče

      Curtea de Apel Alba Iulia

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Sibiu, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov

         Tožena stranka: LN

         Izrek

      Člen 2(1)(a) in člen 9(1) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da transakcija, s katero oseba pridobi nepremičnino v okviru izvršbe za izterjavo predhodno danega posojila in nato to nepremičnino proda, sama po sebi ne pomeni ekonomske dejavnosti, kadar ta transakcija spada zgolj v izvrševanje lastninske pravice in dobro upravljanje zasebnega premoženja, tako da se navedena oseba na podlagi navedene transakcije ne more šteti za davčno zavezanko.

         (1)  UL C 19, 20.1.2020.


title: Zadeva T-189/20: Sklep Splošnega sodišča z dne 13. januarja 2021 – Chiquita Brands/EUIPO – Fyffes International (HOYA)

text:
               8.3.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 79/38

      Sklep Splošnega sodišča z dne 13. januarja 2021 – Chiquita Brands/EUIPO – Fyffes International (HOYA)
      (Zadeva T-189/20) (1)

      (2021/C 79/48)
      Jezik postopka: angleščina
      Predsednik tretjega senata je odredil izbris zadeve.

         (1)  UL C 191, 8.6.2020.


title: Zadeva C-900/19: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 17. marca 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – France) – Association One Voice, Ligue pour la protection des oiseaux/Ministre de la Transition écologique et solidaire (Predhodno odločanje – Okolje – Direktiva 2009/147/ES – Ohranjanje prostoživečih ptic – Člena 5 in 8 – Prepoved uporabe vsakršnega načina ujetja ptic – Člen 9(1) – Dovoljenje za uporabo takega načina, skladnega s tradicijo, z odstopanjem – Pogoji – Neobstoj druge zadovoljive rešitve – Utemeljitev neobstoja „druge zadovoljive rešitve“ zgolj z ohranjanjem tega tradicionalnega načina – Selektivnost ujetja – Nacionalna ureditev, s katero je dovoljeno ujetje ptic z uporabo limanic)

text:
               10.5.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/17

      Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 17. marca 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – France) – Association One Voice, Ligue pour la protection des oiseaux/Ministre de la Transition écologique et solidaire
      (Zadeva C-900/19) (1)

      (Predhodno odločanje - Okolje - Direktiva 2009/147/ES - Ohranjanje prostoživečih ptic - Člena 5 in 8 - Prepoved uporabe vsakršnega načina ujetja ptic - Člen 9(1) - Dovoljenje za uporabo takega načina, skladnega s tradicijo, z odstopanjem - Pogoji - Neobstoj druge zadovoljive rešitve - Utemeljitev neobstoja „druge zadovoljive rešitve“ zgolj z ohranjanjem tega tradicionalnega načina - Selektivnost ujetja - Nacionalna ureditev, s katero je dovoljeno ujetje ptic z uporabo limanic)
      (2021/C 182/23)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Conseil d'État

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: Association One Voice, Ligue pour la protection des oiseaux

         Tožena stranka: Ministre de la Transition écologique et solidaire

         Ob udeležbi: Fédération nationale des Chasseurs

         Izrek

                  1.

                  Člen 9(1) in (2) Direktive 2009/147/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. novembra 2009 o ohranjanju prosto živečih ptic je treba razlagati tako, da zgolj to, da gre za tradicionalen način ujetja ptic, ne zadostuje za ugotovitev, da tega načina ni mogoče nadomestiti z drugo zadovoljivo rešitvijo v smislu te določbe.

                  2.

                  Člen 9(1)(c) Direktive 2009/147 je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, ki z odstopanjem od člena 8 te direktive dovoljuje način ujetja, ki pripelje do stranskega ulova, če lahko ta stranski ulov – čeprav je ta majhnega obsega in traja omejen čas – neciljnim ujetim vrstam povzroči poškodbe, ki niso zanemarljive.

         (1)  UL C 54, 17.2.2020.


title: Zadeva C-949/19: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 10. marca 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – M.A./Konsul Rzeczypospolitej Polskiej w N. (Predhodno odločanje – Mejni nadzor, azil in priseljevanje – Vizumska politika – Konvencija o izvajanju Schengenskega sporazuma – Člen 21(2a) – Listina o temeljnih pravicah – Člen 47 – Pravica do učinkovitega pravnega sredstva – Zavrnitev izdaje vizuma za dolgoročno prebivanje s strani konzula – Obveznost države članice, da zagotovi pravno sredstvo pred sodiščem zoper odločbo o zavrnitvi izdaje takega vizuma)

text:
               10.5.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/18

      Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 10. marca 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – M.A./Konsul Rzeczypospolitej Polskiej w N.
      (Zadeva C-949/19) (1)

      (Predhodno odločanje - Mejni nadzor, azil in priseljevanje - Vizumska politika - Konvencija o izvajanju Schengenskega sporazuma - Člen 21(2a) - Listina o temeljnih pravicah - Člen 47 - Pravica do učinkovitega pravnega sredstva - Zavrnitev izdaje vizuma za dolgoročno prebivanje s strani konzula - Obveznost države članice, da zagotovi pravno sredstvo pred sodiščem zoper odločbo o zavrnitvi izdaje takega vizuma)
      (2021/C 182/25)
      Jezik postopka: poljščina

         Predložitveno sodišče

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: M.A.

         Tožena stranka: Konsul Rzeczypospolitej Polskiej w N.

         Izrek

                  1.

                  Člen 21(2a) Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma z dne 14. junija 1985 med vladami držav Gospodarske unije Beneluks, Zvezne republike Nemčije in Francoske republike o postopni odpravi kontrol na skupnih mejah, ki je bila podpisana v Schengnu 19. junija 1990 in je začela veljati 26. marca 1995, kakor je bila spremenjena z Uredbo (EU) št. 610/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013, je treba razlagati tako, da se ne uporablja za državljana tretje države, ki mu je bila zavrnjena izdaja vizuma za dolgoročno prebivanje.

                  2.

                  Pravo Unije in zlasti člen 34(5) Direktive (EU) 2016/801 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. maja 2016 o pogojih za vstop in prebivanje državljanov tretjih držav za namene raziskovanja, študija, opravljanja pripravništva, prostovoljskega dela, programov izmenjave učencev ali izobraževalnih projektov in dela varušk au pair v povezavi s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da državam članicam nalaga obveznost, da zagotovijo postopek s pravnim sredstvom zoper odločbe o zavrnitvi vizuma za namene študija v smislu te direktive, katerega podrobna pravila so predmet pravnega reda vsake države članice in spoštuje načeli enakovrednosti in učinkovitosti, pri čemer mora ta postopek v določeni fazi zagotavljati pravno sredstvo pred sodiščem. Predložitveno sodišče mora preveriti, ali vloga za izdajo nacionalnega vizuma za dolgoročno prebivanje za namene študija iz postopka v glavni stvari spada na področje uporabe te direktive.

         (1)  UL C 191, 8.6.2020.


title: Zadeva T-643/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 10. aprila 2019 – Gamaa Islamya Égypte/Svet (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu — Zamrznitev sredstev — Možnost, da se organ tretje države opredeli za pristojni organ v smislu Skupnega stališča 2001/931/SZVP — Dejanska podlaga odločb o zamrznitvi sredstev — Obveznost obrazložitve — Potrditev aktov Sveta)

text:
               3.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 187/62

      Sodba Splošnega sodišča z dne 10. aprila 2019 – Gamaa Islamya Égypte/Svet
      (Zadeva T-643/16) (1)

      (Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu - Zamrznitev sredstev - Možnost, da se organ tretje države opredeli za pristojni organ v smislu Skupnega stališča 2001/931/SZVP - Dejanska podlaga odločb o zamrznitvi sredstev - Obveznost obrazložitve - Potrditev aktov Sveta)
      (2019/C 187/66)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Al-Gama’a al-Islamiyya Egypt (Gamaa Islamya, Egipt) (zastopnik: L. Glock, odvetnik)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopniki: sprva G. Étienne in H. Marcos Fraile, nato H. Marcos Fraile, B. Driessen in V. Piessevaux ter nazadnje H. Marcos Fraile, B. Driessen in A. Sikora-Kalėda, agenti)

         Intervenient v podporo tožene stranke: Evropska komisija (zastopniki: sprva J. Norris, L. Havas, R. Tricot in L. Baumgart, nato R. Tricot, C. Zadra in A. Tizzano, agenti)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti, prvič, Sklepa Sveta (SZVP) 2016/1136 z dne 12. julija 2016 o posodobitvi seznama oseb, skupin in subjektov, za katere se uporabljajo členi 2, 3 in 4 Skupnega stališča 2001/931/SZVP o uporabi posebnih ukrepov za boj proti terorizmu, in razveljavitvi Sklepa (SZVP) 2015/2430 (UL 2016, L 188, str. 21), in Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2016/1127 z dne 12. julija 2016 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu ter razveljavitvi Izvedbene uredbe (EU) 2015/2425 (UL 2016, L 188, str. 1), drugič, Sklepa Sveta (SZVP) 2017/154 z dne 27. januarja 2017 o posodobitvi seznama oseb, skupin in subjektov, za katere se uporabljajo členi 2, 3 in 4 Skupnega stališča 2001/931/SZVP o uporabi posebnih ukrepov za boj proti terorizmu, in razveljavitvi Sklepa (SZVP) 2016/1136 (UL 2017, L 23, str. 21), in Izvedbene uredbe Sveta (EU) (EU) 2017/150 z dne 27. januarja 2017 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu ter razveljavitvi Izvedbene uredbe (EU) 2016/1127 (UL 2017, L 23, str. 3), tretjič, Sklepa Sveta (SZVP) 2017/1426 z dne 4. avgusta 2017 o posodobitvi seznama oseb, skupin in subjektov, za katere se uporabljajo členi 2, 3 in 4 Skupnega stališča 2001/931/SZVP o uporabi posebnih ukrepov za boj proti terorizmu, in razveljavitvi Sklepa (SZVP) 2017/154 (UL 2017, L 204, str. 95), in Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2017/1420 z dne 4. avgusta 2017 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu ter razveljavitvi Izvedbene uredbe (EU) 2017/150 (UL 2017, L 204, str. 3), četrtič Sklepa Sveta (SZVP) 2018/475 z dne 21. marca 2018 o posodobitvi seznama oseb, skupin in subjektov, za katere se uporabljajo členi 2, 3 in 4 Skupnega stališča 2001/931/SZVP o uporabi posebnih ukrepov za boj proti terorizmu, in razveljavitvi Sklepa (SZVP) 2017/1426 (UL 2018, L 79, str. 26), in Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2018/468 z dne 21. marca 2018 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu ter razveljavitvi Izvedbene uredbe (EU) 2017/1420 (UL 2018, L 79, str. 7), petič, Sklepa Sveta (SZVP) 2018/1084 z dne 30. julija 2018 o posodobitvi seznama oseb, skupin in subjektov, za katere se uporabljajo členi 2, 3 in 4 Skupnega stališča 2001/931/SZVP o uporabi posebnih ukrepov za boj proti terorizmu, ter o razveljavitvi Sklepa (SZVP) 2018/475 (UL 2018, L 194, str. 144), in Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2018/1071 z dne 30. julija 2018 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu ter razveljavitvi Izvedbene uredbe (EU) 2018/468 (UL 2018, L 194, str. 23), v delu, v katerem se ti akti nanašajo na tožečo stranko.

         Izrek

                  1.

                     Sklep Sveta (SZVP) 2016/1136 z dne 12. julija 2016 o posodobitvi seznama oseb, skupin in subjektov, za katere se uporabljajo členi 2, 3 in 4 Skupnega stališča 2001/931/SZVP o uporabi posebnih ukrepov za boj proti terorizmu, in razveljavitvi Sklepa (SZVP) 2015/2430, Izvedbena uredba Sveta (EU) 2016/1127 z dne 12. julija 2016 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu ter razveljavitvi Izvedbene uredbe (EU) 2015/2425, Sklep Sveta (SZVP) 2017/154 z dne 27. januarja 2017 o posodobitvi seznama oseb, skupin in subjektov, za katere se uporabljajo členi 2, 3 in 4 Skupnega stališča 2001/931/SZVP o uporabi posebnih ukrepov za boj proti terorizmu, in razveljavitvi Sklepa (SZVP) 2016/1136, Izvedbena uredba Sveta (EU) 2017/150 z dne 27. januarja 2017 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu ter razveljavitvi Izvedbene uredbe (EU) 2016/1127, Sklep Sveta (SZVP) 2017/1426 z dne 4. avgusta 2017 o posodobitvi seznama oseb, skupin in subjektov, za katere se uporabljajo členi 2, 3 in 4 Skupnega stališča 2001/931/SZVP o uporabi posebnih ukrepov za boj proti terorizmu, in razveljavitvi Sklepa (SZVP) 2017/154, Izvedbena uredba Sveta (EU) 2017/1420 z dne 4. avgusta 2017 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu ter razveljavitvi Izvedbene uredbe (EU) 2017/150, Sklep Sveta (SZVP) 2018/475 z dne 21. marca 2018 o posodobitvi seznama oseb, skupin in subjektov, za katere se uporabljajo členi 2, 3 in 4 Skupnega stališča 2001/931/SZVP o uporabi posebnih ukrepov za boj proti terorizmu, in razveljavitvi Sklepa (SZVP) 2017/1426, Izvedbena uredba Sveta (EU) 2018/468 z dne 21. marca 2018 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu ter razveljavitvi Izvedbene uredbe (EU) 2017/1420, Sklep Sveta (SZVP) 2018/1084 z dne 30. julija 2018 o posodobitvi seznama oseb, skupin in subjektov, za katere se uporabljajo členi 2, 3 in 4 Skupnega stališča 2001/931/SZVP o uporabi posebnih ukrepov za boj proti terorizmu, ter o razveljavitvi Sklepa (SZVP) 2018/475, in Izvedbena uredba Sveta (EU) 2018/1071 z dne 30. julija 2018 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu ter razveljavitvi Izvedbene uredbe (EU) 2018/468 se razglasijo za nične, v delu, v katerem se ti akti nanašajo na „,Gama’a al-Islamiyya“ (poznani tudi pod imenom,Al Gama’a al-Islamiyya‘) (,islamska skupina‘—,GI‘)“.

                  2.

                     Svet Evropske unije nosi svoje stroške in stroške Al-Gama’a al-Islamiyya Egypt (Gamaa Islamya Egipt).

                  3.

                     Evropska unija nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 419, 14.11.2016.


title: Zadeva T-281/19: Tožba, vložena 30. aprila 2019 – Ciper/EUIPO - Filotas Bellas & Yios (Halloumi Vermion grill cheese M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927)

text:
               24.6.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/74

      Tožba, vložena 30. aprila 2019 – Ciper/EUIPO - Filotas Bellas & Yios (Halloumi Vermion grill cheese M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927)
      (Zadeva T-281/19)
      (2019/C 213/71)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Republika Ciper (zastopniki: S. Malynicz QC (Queen’s Counsel), S. Baran, Barrister, V. Marsland, Solicitor)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Filotas Bellas & Yios AE (Alexandreia Imathias, Grčija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Imetnik sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

         Zadevna sporna znamka: Figurativna znamka Evropske unije Halloumi χαλούμι Vermion grill cheese/grill est/grill kase M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927 – znamka Evropske unije št. 12 172 276

         Postopek pred EUIPO: postopek za razveljavitev

         Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 15. februarja 2019 v zadevi R 2298/2017-4

         Tožbeni predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  toženi stranki naloži, da nosi svoje stroške in stroške tožeče stranke za razveljavitev.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev člena 59(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva C-723/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Judecătoria Orăștie (Romunija) 20. novembra 2018 – EV/Inspectoratul General al Poliției Române-Brigada Autostrăzi și misiuni speciale – Biroul de Poliție Autostrada A1 Râmnicu Vâlcea - Deva (IGPR)

text:
               22.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 246/3

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Judecătoria Orăștie (Romunija) 20. novembra 2018 – EV/Inspectoratul General al Poliției Române-Brigada Autostrăzi și misiuni speciale – Biroul de Poliție Autostrada A1 Râmnicu Vâlcea - Deva (IGPR)
      (Zadeva C-723/18)
      (2019/C 246/03)
      Jezik postopka: romunščina

         Predložitveno sodišče

      Judecătoria Orăștie

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: EV

         Tožena stranka: Inspectoratul General al Poliției Române-Brigada Autostrăzi și misiuni speciale – Biroul de Poliție Autostrada A1 Râmnicu Vâlcea - Deva (IGPR)
      Sodišče (šesti senat) se je s sklepom z dne 8. maja 2019 izreklo za očitno nepristojno za odgovor na vprašanji za prehodno odločanje, ki ju je postavilo Judecătoria Orăștie (Romania) z odločbo z dne 5. novembra 2018.


title: Zadeva C-180/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Düsseldorf (Nemčija) 26. februarja 2019 – Flightright GmbH/Eurowings GmbH

text:
               22.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 246/3

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Düsseldorf (Nemčija) 26. februarja 2019 – Flightright GmbH/Eurowings GmbH
      (Zadeva C-180/19)
      (2019/C 246/04)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Amtsgericht Düsseldorf

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Flightright GmbH

         Tožena stranka: Eurowings GmbH

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba člen 7(1) Uredbe (ES) št. 261/2004 (1) razlagati tako, da je treba oddaljenost, ki je odločilna za odškodnino, določiti glede na celotno prepotovano pot?
      Ali je torej treba pojem „let“ (ob predpostavki, da se navedena uredba uporablja za vsak zadevni del poti) razlagati tako, da je pri rezervacijah, pri katerih potniki pridejo v končni namembni kraj le z vmesnim pristankom in po potrebi s prestopom na drugo letalo, mišljena le pot, na kateri je dejansko prišlo do zamude, ali pa je treba „let“ v takem primeru razlagati tako, da je za oddaljenost odločilna celotna pot prevoza od izhodiščnega mesta odhoda do končnega namembnega kraja?

         (1)  Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10).


title: Zadeva C-224/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca (Španija) 14. marca 2019 – CY/Caixabank S.A.

text:
               22.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 246/4

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca (Španija) 14. marca 2019 – CY/Caixabank S.A.
      (Zadeva C-224/19)
      (2019/C 246/05)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: CY

         Tožena stranka: Caixabank S.A.

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je ob upoštevanju člena 6(1) Direktive 93/13 (1)

                        mogoče po ugotovitvi ničnosti zaradi nepoštenosti omiliti restitucijske učinke
                      ugotovitve ničnosti pogoja, ki vse stroške sklenitve, novacije in prenehanja kredita s hipotekarnim jamstvom nalaga kreditojemalcu, zaradi njegove nepoštenosti?

                  2.

                  Ali se ob upoštevanju člena 6(1) Direktive 93/13 nacionalna sodna praksa, v skladu s katero je
                        treba notarske in administrativne stroške
                      po ugotovitvi ničnosti pogoja, ki vse stroške sklenitve, novacije in prenehanja kredita s hipotekarnim jamstvom v celoti nalaga kreditojemalcu,
                        razporediti v polovičnem deležu med kreditodajalca in kreditojemalca
                     , lahko šteje za sodno omilitev ugotovitve ničnosti nepoštenega pogoja in je zato v nasprotju z načelom nevezanosti iz člena 6(1) Direktive 93/13?

                  3.

                  Ali ob upoštevanju člena 6(1) Direktive 93/13 nacionalna sodna praksa, v skladu s katero se po ugotovitvi ničnosti pogoja, ki določa, da se stroški sklenitve, novacije in prenehanja kredita s hipotekarnim jamstvom v celoti naložijo kreditojemalcu kreditodajalcu naložijo tudi
                        stroški cenitve nepremičnine in davek na ustanovitev hipoteke, ki izvirajo iz sklenitve kredita
                     , krši načelo, v skladu s katerim nepošteni pogoji, razglašeni za nične, za potrošnika niso zavezujoči, in ali je
                        to, da mora kreditojemalec dokazati, da ni smel predložiti lastne cenitve nepremičnine
                     , v nasprotju s členom 3(2) Direktive 93/13?

                  4.

                  Ali bi ob upoštevanju člena 6(1) Direktive 93/13 nacionalna sodna praksa, v skladu s katero je lahko pogoj, ki vse stroški sklenitve, novacije in prenehanja kredita s hipotekarnim jamstvom nalaga kreditojemalcu, po ugotovitvi njegove ničnosti še naprej zavezujoč za kreditojemalca pri novacijah ali izbrisu hipoteke,
                        tako da mora nadalje kriti stroške, povezane s tako spremembo ali izbrisom hipoteke
                     , lahko bila v nasprotju s to direktivo in ali naložitev teh stroškov kreditojemalcu pomeni kršitev načela, v skladu s katerim nepošteni pogoji, razglašeni za nične, za potrošnika niso zavezujoči?

                  5.

                  Ali bi ob upoštevanju člena 6(1) Direktive 93/13 v povezavi s členom 7(1) Direktive 93/13 nacionalna sodna praksa, ki delno izključuje restitucijski učinek ugotovitve ničnosti pogoja, ki vse stroške sklenitve, novacije ali prenehanja kredita s hipotekarnim jamstvom nalaga kreditojemalcu, zaradi nepoštenosti, lahko bila v nasprotju z odvračilnim učinkom za prodajalca ali ponudnika iz člena 7(1) Direktive 93/13?

                  6.

                  Ali je ob upoštevanju načela, v skladu s katerim se pogoji, razglašeni za nične, ne omilijo, kakor izhaja iz ustaljene sodne prakse Sodišča Evropske unije, in ob upoštevanju načela o nevezanosti iz člena 6 Direktive nacionalna sodna praksa, v skladu s katero se po ugotovitvi ničnosti pogoja, ki vse stroške sklenitve, novacije ali prenehanja nalaga kreditojemalcu, restitucijski učinki omilijo, ker naj bi bilo to v interesu kreditojemalca, lahko v nasprotju s to direktivo in sodno prakso?

                  7.

                  Ali bi ob upoštevanju člena 3(1) in (2) Direktive 93/13 nacionalna sodna praksa, v skladu s katero pogoj, imenovan
                        „stroški odobritve kredita“, samodejno prestane nadzor nad preglednostjo
                     , lahko pomenila kršitev načela obrnjenega dokaznega bremena iz člena 3(2) Direktive, saj prodajalcu ali ponudniku ni treba dokazati, da je zagotovil predhodne informacije in da sta se stranki o njih dogovorili posamično?

                  8.

                  Ali je v nasprotju s členom 3 Direktive 93/13 in sodno prakso Sodišča Evropske unije, da lahko v skladu z nacionalno sodno prakso velja, da mora potrošnik per se vedeti, da finančne institucije običajno zaračunavajo stroške odobritve kredita, in zato kreditodajalcu ni treba dokazovati, da sta se stranki o pogoju dogovorili posamično, ali pa mora kreditodajalec nasprotno v vsakem primeru dokazati, da sta se stranki o njih dogovorili posamično?

                  9.

                  Ali je ob upoštevanju členov 3 in 4 Direktive 93/13 in sodne prakse Sodišča Evropske unije lahko v nasprotju s to direktivo nacionalna sodna praksa, v skladu s katero
                        na podlagi člena 4(2) ni mogoče preizkusiti nepoštenosti pogoja, imenovanega „stroški odobritve kredita“, ker gre za opredelitev glavnega predmeta pogodbe
                     , ali pa je nasprotno treba razumeti, da ti stroški odobritve kredita ne pomenijo dela pogodbene cene, temveč pomožno plačilo, zato mora biti nacionalnemu sodišču dovoljen nadzor nad preglednostjo in/ali vsebino, da se ugotovi, ali so v skladu z nacionalnim pravom nepošteni?

                  10.

                  Ali je ob upoštevanju člena 4(2) Direktive 93/13, ki z Ley 7/1998, de 13 de abril, sobre condiciones generales de la contratación (2) ni bil prenesen v španski pravni red, v nasprotju s členom 8 Direktive 93/13, da se špansko sodišče sklicuje na člen 4(2) te direktive in ga uporabi, če ta določba ni bila prenesena v španski pravni red po lastni volji zakonodajalca, ki si je prizadeval za popolno zaščito za vse pogoje, ki jih prodajalec ali ponudnik lahko vključi v pogodbo, sklenjeno s potrošniki, vključno s tistimi, ki se nanašajo na glavni predmet pogodbe, tudi če so v jasnem, razumljivem jeziku, če se šteje, da je pogoj, imenovan „stroški odobritve kredita“, glavni predmet kreditne pogodbe?

                  11.

                  Ali ob upoštevanju člena 3(1) Direktive 93/13 pogoj, imenovan „stroški odobritve kredita“
                        povzroči znatno neravnotežje v pogodbenih pravicah in obveznostih strank, kadar se stranki o njem nista dogovorili posamično ter finančna institucija ne dokaže, da ustreza dejansko opravljenim storitvam in nastalim stroškom
                     , zaradi česar mora nacionalno sodišče ugotoviti njegovo ničnost?

                  12.

                  Ali mora ob upoštevanju člena 6(1) v povezavi s členom 7(1) Direktive 93/13
                        naložitev stroškov prodajalcu ali ponudniku
                      na podlagi postopka, v okviru katerega potrošnik vloži tožbo za ugotovitev ničnosti nepoštenih pogojev, ki jih vsebuje pogodba, sklenjena z njim,
                        in sodišča te pogoje zaradi nepoštenosti razglasijo za nične
                     , temeljiti na načelu o nevezanosti in načelu odvračilnega učinka za prodajalca ali ponudnika, če nacionalno sodišče tej tožbi za ugotovitev ničnosti ugodi, ne glede na konkretno vračilo zneskov, določenih s sodbo, ker je treba tudi razumeti, da je glavni zahtevek ugotovitev ničnosti pogoja, vračilo zneskov pa je le pomožni zahtevek, ki je povezan z glavnim?

                  13.

                  Ali je ob upoštevanju načela nevezanosti in načela odvračilnega učinka iz Direktive 93/13 (člena 6(1) in 7(1)) mogoče restitucijske učinke, ki izhajajo iz ugotovitve ničnosti pogoja v pogodbi, sklenjeni med potrošnikom in prodajalcem ali ponudnikom, zaradi nepoštenosti,
                        časovno omejiti s presojo ugovora zastaranja tožbe za izterjavo terjatve, tudi če je tožba za razglasitev absolutne ničnosti, v okviru katere se ugotovi nepoštenost pogoja, v skladu z nacionalno zakonodajo nezastarljiva
                     ?

         (1)  Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2 str. 288).

         (2)  zakon 7/98 z dne 13. aprila 1998 o splošnih pogodbenih pogojih.


title: Zadeva C-247/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Španija) 21. marca 2019 – HC in ID/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.

text:
               22.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 246/6

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Španija) 21. marca 2019 – HC in ID/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.
      (Zadeva C-247/19)
      (2019/C 246/06)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: HC in ID

         Tožena stranka: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je za zagotovitev varstva potrošnikov in uporabnikov ter spoštovanja sodne prakse Unije, ki ga izvaja, glede na Direktivo Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (1) in zlasti glede na njena člena 6(1) in 7(1), v skladu s pravom Unije, da: se za nedvoumno merilo določi odločitev Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) v sodbah z dne 23. januarja 2019 od 44 do 49, v skladu s katero je v pogodbah o hipotekarnih kreditih, sklenjenih s potrošniki, pogoj, o katerem se stranki nista dogovorili in ki določa, da mora vse stroške posla v zvezi s hipotekarnim kreditom nositi kreditojemalec, nepošten, različne postavke stroškov, vključene v navedenem nepoštenem in ničnem pogoju, pa se razdelijo med banko, ki je enostransko določila pogodbene pogoje, in potrošnika kreditojemalca, da se omeji povračilo neupravičeno plačanih zneskov zaradi uporabe nacionalne zakonodaje?
                  Ali je za zagotovitev varstva potrošnikov in uporabnikov ter spoštovanja sodne prakse Unije, ki ga izvaja, glede na Direktivo Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah in zlasti glede na njena člena 6(1) in 7(1), v skladu s pravom Unije, da Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) dopolnjevalno razlaga pogoj, ki je zaradi nepoštenosti razglašen za ničen, če odprava tega pogoja in učinkov, ki izhajajo iz njega, ne vpliva na obstoj kreditne pogodbe s hipotekarnim jamstvom?

                  2.

                  Ali v povezavi s členom 394 Ley de Enjuiciamiento Civil (2), ki določa objektivno merilo uspeha, v skladu s katerim stroške postopka plača stranka, ki v pravdi ni uspela, v primeru, da se nepošten pogoj v zvezi s stroški razglasi za ničen, vendar so učinki te ničnosti omejeni na zgoraj navedeno delitev stroškov, to pomeni kršitev načel prava Evropske unije o učinkovitosti in nezavezujoči naravi, če se ugoditev v sodbi šteje za delno, ter ali bi bilo to mogoče razlagati kot povzročanje učinka, ki je nasproten odvračilnemu, zaradi česar bi bili zakoniti interesi potrošnikov in uporabnikov nezaščiteni?

         (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288.

         (2)  Zakon o civilnem postopku.


title: Zadeva C-259/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Španija) 27. marca 2019 – LG in PK/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.

text:
               22.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 246/7

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Španija) 27. marca 2019 – LG in PK/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.
      (Zadeva C-259/19)
      (2019/C 246/07)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: LG in PK

         Tožena stranka: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je za zagotovitev varstva potrošnikov in uporabnikov ter spoštovanja sodne prakse Unije, ki ga izvaja, glede na Direktivo Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (1) in zlasti glede na njena člena 6(1) in 7(1), v skladu s pravom Unije, da: se za nedvoumno merilo določi odločitev Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) v sodbah z dne 23. januarja 2019 od 44 do 49, v skladu s katero je v pogodbah o hipotekarnih kreditih, sklenjenih s potrošniki, pogoj, o katerem se stranki nista dogovorili in ki določa, da mora vse stroške posla v zvezi s hipotekarnim kreditom nositi kreditojemalec, nepošten, različne postavke stroškov, vključene v navedenem nepoštenem in ničnem pogoju, pa se razdelijo med banko, ki je enostransko določila pogodbene pogoje, in potrošnika kreditojemalca, da se omeji povračilo neupravičeno plačanih zneskov zaradi uporabe nacionalne zakonodaje?
      Ali je za zagotovitev varstva potrošnikov in uporabnikov ter spoštovanja sodne prakse Unije, ki ga izvaja, glede na Direktivo Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah in zlasti glede na njena člena 6(1) in 7(1), v skladu s pravom Unije, da Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) dopolnjevalno razlaga pogoj, ki je zaradi nepoštenosti razglašen za ničen, če odprava tega pogoja in učinkov, ki izhajajo iz njega, ne vpliva na obstoj kreditne pogodbe s hipotekarnim jamstvom?

         (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288.


title: Zadeva C-287/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Gerichtshof (Avstrija) 5. aprila 2019 – DenizBank AG/Verein für Konsumenteninformation

text:
               22.7.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 246/8

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Gerichtshof (Avstrija) 5. aprila 2019 – DenizBank AG/Verein für Konsumenteninformation
      (Zadeva C-287/19)
      (2019/C 246/08)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Oberster Gerichtshof

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožena stranka in vložnica revizije: DenizBank AG

         Tožeča stranka in nasprotna stranka v postopku z revizijo: Verein für Konsumenteninformation

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 52, točka 6(a) v povezavi s členom 54(1) Direktive 2015/2366/EU (1) (Direktiva o plačilnih storitvah), v skladu s katerim se bo štelo, da je uporabnik plačilnih storitev sprejel predlog spremembe pogojev, razen če uporabnik plačilnih storitev do dneva njihovega predlaganega začetka veljavnosti ne obvesti ponudnika plačilnih storitev, da jih ne sprejema, razlagati tako, da je mogoče molčeče soglasje za vse mogoče pogodbene pogoje povsem neomejeno dogovoriti tudi s potrošnikom?

                  2.

                              a)

                              Ali je treba člen 4, točka 14, Direktive o plačilnih storitvah razlagati tako, da je funkcija NFC, ki jo ima osebna, večfunkcijska bančna kartica, s katero se opravljajo plačila majhnih vrednosti v breme povezanega računa stranke, plačilni instrument?

                              b)

                              Če je odgovor na drugo vprašanje, točka (a), pritrdilen:

                                          Ali je treba člen 63(1)(b) Direktive o plačilnih storitvah o odstopanjih za plačila majhnih vrednosti in elektronski denar razlagati tako, da je treba brezstično plačilo majhne vrednosti z uporabo funkcije NFC, ki jo ima osebna, večfunkcijska bančna kartica, šteti za anonimno uporabo plačilnega instrumenta v smislu odstopanja?

                  3.

                  Ali je treba člen 63(1)(b) Direktive o plačilnih storitvah razlagati tako, da se lahko ponudnik plačilnih storitev sklicuje na to odstopanje samo, če dokaže, da v skladu z objektivnim stanjem tehnološkega znanja ni mogoče blokirati ali preprečiti nadaljnje uporabe plačilnega instrumenta?

         (1)  Direktiva (EU) 2015/2366 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2015 o plačilnih storitvah na notranjem trgu, spremembah direktiv 2002/65/ES, 2009/110/ES ter 2013/36/EU in Uredbe (EU) št. 1093/2010 ter razveljavitvi Direktive 2007/64/ES (UL L 337, 23.12.2015, str. 35).


title: Zadeva C-307/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Visoki trgovački sud Republike Hrvatske (Hrvaška) 11. aprila 2019 – Obala i lučice d.o.o./NLB Leasing d.o.o.

text:
               5.8.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 263/25

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Visoki trgovački sud Republike Hrvatske (Hrvaška) 11. aprila 2019 – Obala i lučice d.o.o./NLB Leasing d.o.o.
      (Zadeva C-307/19)
      (2019/C 263/31)
      Jezik postopka: hrvaščina

         Predložitveno sodišče

      Visoki trgovački sud Republike Hrvatske

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Obala i lučice d.o.o.

         Tožena stranka: NLB Leasing d.o.o.

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je dopustno, da notarji vročitev pisanj opravijo na podlagi Uredbe (ES) št. 1393/2007 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o vročanju sodnih in izvensodnih pisanj v civilnih ali gospodarskih zadevah v državah članicah, kadar notarji vročajo svoje odločitve v zadevah, za katere se ne uporablja Uredba št. 1215/2012 (2), glede na to, da notarji v Republiki Hrvaški – kadar delujejo v okviru pooblastil, ki jim jih daje nacionalno pravo v izvršilnih postopkih na podlagi „verodostojne listine“ – niso zajeti z izrazom „sodišče“ v smislu navedene uredbe št. 1215/2012. Oziroma, ali lahko notarji, ker niso zajeti z izrazom „sodišče“ na podlagi Uredbe št. 1215/2012 – v okviru pooblastil, ki jim jih daje nacionalno pravo v izvršilnih postopkih na podlagi „verodostojne listine“ – uporabljajo pravila o vročitvi pisanj na podlagi Uredbe (ES) št. 1393/2007?

                  2.

                  Ali se lahko parkiranje na ulici in javni prometni površini – kadar je pravica do zaračunavanja določena v zakonu o sigurnosti prometa na cestama (zakon o varnosti cestnega prometa) in predpisih, ki urejajo opravljanje komunalne storitve kot javno službo – šteje za civilno zadevo v smislu Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (prenovitev), ki ureja vprašanje pristojnosti sodišč in priznavanja ter izvrševanja sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah, upoštevaje pri tem zlasti dejstvo, da se za vozilo, ki nima parkirnega listka ali ki ima neveljavni parkirni listek, takoj naloži obveznost plačila dnevnega listka, kot da je bilo parkirano ves dan in neodvisno od natančnega časa uporabe parkirnega mesta, zaradi česar ima takšno zaračunavanje dnevnega listka kazenske elemente, v nekaterih državah članicah pa se takšno parkiranje šteje za prometni prekršek?

                  3.

                  Ali lahko sodišča v zgoraj navedenih sodnih sporih, ki se nanašajo na parkiranje na ulici in javni prometni površini – kadar je pravica do zaračunavanja določena v zakonu o varnosti cestnega prometa in predpisih, ki urejajo opravljanje komunalne storitve kot javno službo – vročitev pisanj tožencem opravijo v druge države članice na podlagi Uredbe (ES) št. 1393/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o vročanju sodnih in izvensodnih pisanj v civilnih ali gospodarskih zadevah v državah članicah?
                  Če bi se na podlagi zgornjih vprašanj ugotovilo, da je tovrstno parkiranje civilna zadeva, se postavljajo dodatna vprašanja:

                  4.

                  V obravnavani zadevi se izhaja iz domneve, da se pogodba sklene s samim parkiranjem na ulici na mestu, ki ga označuje horizontalna in/ali vertikalna signalizacija, oziroma se šteje, da je že s samim parkiranjem sklenjena pogodba, če pa se ne plača cena po urni postavki parkiranja, je treba plačati celodnevni listek, zato se postavlja vprašanje, ali je ta domneva sklenitve pogodbe s samim parkiranjem in soglasja za plačilo cene dnevnega listka, če listek ni kupljen po urni postavki parkiranja oziroma če je presežen čas, za katerega je bil listek kupljen, v nasprotju s temeljnimi pravili o opravljanju storitev iz člena 56 Pogodbe o delovanju Evropske unije in ostalega pravnega reda Evropske unije?

                  5.

                  V obravnavani zadevi je bilo konkretno parkiranje opravljeno v Zadru, zato obstaja določena zveza med to pogodbo in sodiščem Republike Hrvaške, vendar ali je takšno parkiranje „storitev“ v skladu s členom 7(1) Uredbe (EU) št. 1215/2012, saj storitev pomeni, da oseba, ki opravlja storitev, opravlja določene dejavnosti oziroma opravlja določeno dejavnost za plačilo, zato se postavlja vprašanje, ali tožnikova dejavnost zadostuje za to, da se jo šteje za storitev? Če sodišče v Republiki Hrvaški ne bi imelo posebne pristojnosti na podlagi člena 7(1) Uredbe (EU) št. 1215/2012, bi bilo treba postopek voditi pred sodiščem sedeža toženca.

                  6.

                  Ali se lahko parkiranje na ulici in javni prometni površini – kadar je pravica do zaračunavanja določena v zakonu o varnosti cestnega prometa in predpisih, ki urejajo opravljanje komunalne storitve kot javno službo, in kadar se zaračunavanje opravlja samo v določenem času dneva – šteje za pogodbo o najemu nepremičnine na podlagi člena 24(1) Uredbe (EU) št. 1215/2012?

                  7.

                  Če v obravnavani zadevi ni mogoče uporabiti zgoraj omenjene domneve, da je do sklenitve pogodbe prišlo s samim parkiranjem (četrto vprašanje), se postavlja vprašanje, ali se lahko takšno parkiranje – kjer pristojnost za zaračunavanje parkiranja izhaja iz zakona o varnosti cestnega prometa in kjer je določeno, da je treba plačati dnevni listek, če se vnaprej ne kupi listka po urni postavki uporabe parkirnega mesta oziroma če je presežen čas, za katerega je bil listek kupljen – šteje za delikt oziroma kvazidelikt v smislu člena 7(2) Uredbe (EU) št. 1215/2012?

                  8.

                  V obravnavani zadevi je do zadevnega parkiranja prišlo pred pristopom Republike Hrvaške k Evropski uniji, in sicer 30. junija 2012 ob 13:02 uri, zato se postavlja vprašanje, ali se lahko uredbi, ki urejata vprašanje prava, ki se uporablja, in sicer Uredba št. 593/2008 (3) oziroma Uredba št. 864/2007 (4) – ob upoštevanju časovne veljavnosti teh uredb – uporabita v obravnavani zadevi?
                  Če je Sodišče Evropske unije pristojno za odgovor glede uporabe materialnega prava, se postavlja naslednje vprašanje:

                  9.

                  Ali je domneva, da je do sklenitve pogodbe prišlo s samim parkiranjem in soglasja za plačilo cene dnevnega listka, če listek ni kupljen po urni postavki parkiranja oziroma če je presežen čas, za katerega je bil listek kupljen, v nasprotju s temeljnimi pravili o opravljanju storitev iz člena 56 Pogodbe o delovanju Evropske unije in ostalega pravnega reda Evropske unije, in to ne glede na to, ali je lastnik vozila fizična ali pravna oseba? Oziroma, ali se lahko glede uporabe materialnega prava v obravnavani zadevi uporabijo pravila iz člena 4 Uredbe št. 593/2008 (ker v sodnem spisu ni dokaza o tem, da bi se stranki dogovorili o pravu, ki se uporablja)?

                              —

                              Če gre za pogodbo, se postavlja vprašanje, ali gre v obravnavani zadevi za pogodbo o opravljanju storitev oziroma ali bi se lahko takšno pogodbo o parkiranju štelo za uslugo iz člena 4(1)(b) Uredbe št. 593/2008?

                              —

                              Podredno, ali bi se za zadevno parkirno mesto lahko štelo, da gre za najemno pogodbo v skladu s členom 4(1)(c) Uredbe št. 593/2008?

                              —

                              Podredno, če bi se zadevno parkirno mesto uporabila določba člena 4(2) Uredbe št. 593/2008, se postavlja vprašanje, kaj je v obravnavani zadevi značilna izpolnitev, saj je tožnik v bistvu le začrtal ulično površino za parkiranje ter zaračunava uporabo parkirnega mesta, medtem ko toženec opravi parkiranje in plača za parkirno mesto. Če bi se namreč za značilno izpolnitev štelo ravnanje tožnika, potem bi se uporabilo pravo Republike Hrvaške, če pa bila značilna izpolnitev ravnanje toženca, potem bi se uporabilo pravo Republike Slovenije. Ker pa je pravica do zaračunavanja parkirnega mesta v obravnavani zadevi urejena s pravom Republike Hrvaške, s katerim je potem pogodba tesneje povezana, se postavlja vprašanje, ali bi se lahko v obravnavani zadevi vendarle uporabilo pravilo iz člena 4(2) Uredbe št. 593/2008?

                              —

                              Če gre za nepogodbeno obveznost na podlagi Uredbe št. 864/2007, se postavlja vprašanje, ali se takšna nepogodbena obveznost lahko šteje za škodo, tako da bi se pravo, ki se uporablja, določilo na podlagi člena 4(1) Uredbe št. 864/2007?

                              —

                              Podredno, ali bi se lahko takšno parkiranje štelo za neupravičeno obogatitev, tako da bi se pravo, ki se uporablja, določilo na podlagi člena 10(1) Uredbe št. 864/2007?

                              —

                              Podredno, ali bi se lahko takšno parkiranje štelo za poslovodstvo brez naročila, tako da bi se pravo, ki se uporablja, določilo na podlagi člena 11(1) Uredbe št. 864/2007?

                              —

                              Podredno, ali bi se lahko takšno parkiranje štelo za predpogodbeno odgovornost, tako da bi se pravo, ki se uporablja, določilo na podlagi člena 12(1) Uredbe št. 864/2007?

         (1)  Uredba (ES) št. 1393/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o vročanju sodnih in izvensodnih pisanj v civilnih ali gospodarskih zadevah v državah članicah (vročanje pisanj) in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1348/2000 (UL 2007 L 324, str. 79).

         (2)  Uredba (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL 2012 L 351, str. 1).

         (3)  Uredba (ES) št. 593/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. junija 2008 o pravu, ki se uporablja za pogodbena obligacijska razmerja (Rim I) (UL2008 L 177, str. 6).

         (4)  Uredba (ES) št. 864/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. julija 2007 o pravu, ki se uporablja za nepogodbene obveznosti (Rim II) (UL 2007 L 199, str. 40).


title: Zadeva C-308/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curte de Casație și Justiție (Romunija) 15. aprila 2019 – Consiliul Concurenței/Whiteland Import Export SRL

text:
               5.8.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 263/28

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curte de Casație și Justiție (Romunija) 15. aprila 2019 – Consiliul Concurenței/Whiteland Import Export SRL
      (Zadeva C-308/19)
      (2019/C 263/32)
      Jezik postopka: romunščina

         Predložitveno sodišče

      Curte de Casație și Justiție

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Consiliul Concurenței

         Tožena stranka: Whiteland Import Export SRL

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba člen 4(3) PEU in člen 101 PDEU razlagati tako, da določata, da morajo pravosodni organi držav članic razlagati nacionalne predpise, ki urejajo zastaranje pravice organa, pristojnega za konkurenco, da izreče upravne sankcije, v skladu z ureditvijo iz člena 25(3) Uredbe (ES) št. 1/2003 (1), in nasprotujeta razlagi nacionalnega zakonskega predpisa v smislu, da se za dejanje, ki pretrga zastaranje, šteje samo formalni začetek preiskave v zvezi s protikonkurenčno prakso, medtem ko poznejši ukrepi, sprejeti za namen te preiskave, ne spadajo med dejanja, ki pretrgajo zastaranje?

         (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL 2003, L 1, str. 1).


title: Zadeva C-323/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Trgovački sud u Zagrebu (Hrvaška) 18. aprila 2019 – Interplastics s.r.o./Letifico d.o.o.

text:
               5.8.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 263/29

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Trgovački sud u Zagrebu (Hrvaška) 18. aprila 2019 – Interplastics s.r.o./Letifico d.o.o.
      (Zadeva C-323/19)
      (2019/C 263/34)
      Jezik postopka: hrvaščina

         Predložitveno sodišče

      Trgovački sud u Zagrebu

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Interplastics s.r.o.

         Tožena stranka: Letifico d.o.o.

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je določba nacionalne zakonodaje, in sicer določba člena 1 Ovršnog zakona (zakon o izvršbi, objavljen v NN 112/12, 25/13, 93/14, 55/16 in 73/17), s katero se notarje pooblašča, da prisilno izvršitev terjatve na podlagi verodostojne listine opravijo tako, da brez izrecne privolitve dolžnika, pravne osebe s sedežem v Republiki Hrvaški, izdajo sklep o izvršbi kot izvršilni naslov, ob upoštevanju navedenih sodb v zadevah C-484/15 in C-551/15, v skladu s členom 6 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin in členom 18 Pogodbe o delovanju Evropske unije?

                  2.

                  Ali je mogoče razlago iz sodb Sodišča Evropske unije, C-484/15 in C-551/15, uporabiti v konkretno navedeni zadevi tega sodišča z opravilno številko Povrv-1614/2018, oziroma ali je treba Uredbo št. 1215/2012 razlagati tako, da notarji na Hrvaškem, kadar ravnajo v skladu s pooblastili, ki jim jih podeljuje nacionalna zakonodaja v postopkih izvršbe na podlagi „verodostojne listine“, v katerih so dolžniki pravne osebe s sedežem v drugih državah članicah Evropske unije, ne spadajo pod pojem „sodišča“ v smislu navedene uredbe?


title: Zadeva C-344/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo 02. maja 2019 Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenija) – D. J./Radiotelevizija Slovenija

text:
               5.8.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 263/30

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo 02. maja 2019 Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenija) – D. J./Radiotelevizija Slovenija
      (Zadeva C-344/19)
      (2019/C 263/35)
      Jezik postopka: slovenščina

         Predložitveno sodišče

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: D. J.

         Tožena stranka: Radiotelevizija Slovenija

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1)

                  Ali je treba 2. člen Direktive 2003/88 (1) razlagati tako, da se v okoliščinah obravnavanega primera stalna pripravljenost, med katero mora biti delavec, ki dela na TV oddajniku, v času, ko je sicer prost (ko njegova fizična prisotnost na delovnem mestu ni potrebna), dosegljiv na klic in po potrebi priti na delovno mesto v eni uri, šteje za delovni čas?

                  2)

                  Ali na opredelitev narave stalne pripravljenosti v okoliščinah obravnavanega primera vpliva dejstvo, da delavec biva v nastanitvenem objektu na lokaciji, kjer opravlja delo (TV oddajnik), ker geografska značilnost lokacije onemogoča (ali otežuje) vsakodnevno vračanje domov („v dolino“)?

                  3)

                  Ali je odgovor na prejšnji vprašanji drugačen, če gre za lokacijo, kjer so možnosti za aktivnosti v prostem času zaradi geografske značilnosti kraja omejene oziroma je delavec bolj omejen pri razpolaganju s prostim časom in posvečanju lastnim interesom (kot če bi bival doma)?

         (1)  Direktiva 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa (UL 2003 L 299, str. 9).


title: Zadeva C-346/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 2. maja 2019 – Bundeszentralamt für Steuern/Y-GmbH

text:
               5.8.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 263/31

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 2. maja 2019 – Bundeszentralamt für Steuern/Y-GmbH
      (Zadeva C-346/19)
      (2019/C 263/36)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesfinanzhof

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožena stranka in vlagatelj revizije: Bundeszentralamt für Steuern

         Tožeča stranka in nasprotna stranka v postopku z revizijo: Y-GmbH

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 8(2)(d) Direktive Sveta 2008/9/ES z dne 12. februarja 2008 o podrobnih pravilih za vračilo davka na dodano vrednost (1), opredeljenih v Direktivi 2006/112/ES (2), davčnim zavezancem, ki nimajo sedeža v državi članici vračila, ampak v drugi državi članici (v nadaljevanju: Direktiva 2008/9/ES), v skladu s katerim mora zahtevek za vračilo za vsako državo članico vračila in za vsak račun med drugim vsebovati številko računa, razlagati tako, da zadošča tudi navedba referenčne številke računa, ki je na dokazilu o plačilu navedena kot dodaten element, poleg številke računa?

                  2.

                  Če je odgovor na prejšnje vprašanje nikalen: ali je mogoče zahtevek za vračilo, ki namesto številke računa vsebuje referenčno številko računa, s formalnega vidika šteti kot popoln in pravočasno predložen v smislu člena 15(1), drugi stavek, Direktive 2008/9/ES?

                  3.

                  Ali je treba pri odgovoru na drugo vprašanje upoštevati, da bi lahko davčni zavezanec, ki nima sedeža v državi članici vračila, kot preudaren vlagatelj zahtevka ob upoštevanju vzpostavljenega elektronskega portala v državi članici sedeža in obrazca države članice vračila domneval, da za pravilno oziroma formalno popolno ter pravočasno predložitev zahtevka za namene uvrstitve v obravnavanem primeru spornega računa zadošča navedba druge oznake kot je številka računa?

         (1)  UL 2008, L 44, str. 23.

         (2)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006, L 347, str. 1).5


title: Zadeva C-367/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložila 08. maja 2019 Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil (Slovenija) Ministrstvo za notranje zadeve/Tax-Fin-Lex d.o.o.

text:
               5.8.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 263/32

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložila 08. maja 2019 Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil (Slovenija) Ministrstvo za notranje zadeve/Tax-Fin-Lex d.o.o.
      (Zadeva C-367/19)
      (2019/C 263/37)
      Jezik postopka: slovenščina

         Predložitveno sodišče

      Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Ministrstvo za notranje zadeve

         Tožena stranka: Tax-Fin-Lex d.o.o.

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je podana „odplačnost pogodbenega razmerja“, kot element javnega naročila v smislu člena 2(1)(5) Direktive 2014/24 (1), če sicer naročnik ni zavezan za nobeno protidajatev, gospodarski subjekt pa z izvedbo naročila pridobi dostop do novega trga in reference?

                  2.

                  Ali je mogoče oz. potrebno člen 2(1)(5) Direktive 2014/24 razlagati na način, da predstavlja podlago za zavrnitev ponudbe s ponudben o ceno 0,00 EUR?

         (1)  Direktiva 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES (UL 2014 L 94, str. 65).


title: Zadeva C-420/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Riigikohus (Estonija) 29. maja 2019 – Maksu- ja Tolliamet/Heavyinstall OÜ

text:
               5.8.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 263/32

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Riigikohus (Estonija) 29. maja 2019 – Maksu- ja Tolliamet/Heavyinstall OÜ
      (Zadeva C-420/19)
      (2019/C 263/38)
      Jezik postopka: estonščina

         Predložitveno sodišče

      Riigikohus

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Vlagatelj predloga: Maksu- ja Tolliamet

         Zadevna oseba: Heavyinstall OÜ

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba člen 16 Direktive Sveta 2010/24/EU z dne 16. marca 2010 o vzajemni pomoči pri izterjavi terjatev v zvezi z davki, carinami in drugimi ukrepi (1) razlagati tako, da je sodišče države članice, ki je prejelo zaprosilo za zavarovanje plačila terjatev, pri odločanju o tem zaprosilu na podlagi nacionalne zakonodaje (kar je zaprošenemu sodišču dovoljeno v skladu s členom 16, prvi stavek) dolžno spoštovati stališče sodišča države, v kateri ima vlagatelj predloga sedež, glede potrebnosti in možnosti izvršitve zavarovanja plačila terjatev, če je bil sodišču predložen dokument, ki vsebuje to stališče (člen 16(1), drugi pododstavek, zadnji stavek, v skladu s katerim tega dokumenta v zaprošeni državi članici ni treba priznati, dopolniti ali nadomestiti)?

         (1)  UL 2010, L 84, str. 1.


title: Zadeva C-437/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour administrative (Luksemburg) 31. maja 2019 – État du Grand-duché de Luxembourg/L

text:
               12.8.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 270/23

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour administrative (Luksemburg) 31. maja 2019 – État du Grand-duché de Luxembourg/L
      (Zadeva C-437/19)
      (2019/C 270/26)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Cour administrative

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica:État du Grand-duché de Luxembourg

         Nasprotna stranka: L

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 20(2)(a) Direktive 2011/16 (1) razlagati tako, da je zaprosilo organa države članice prosilke za izmenjavo informacij, v katerem so davčni zavezanci, na katere se nanaša zaprosilo za izmenjavo, opredeljeni samo na podlagi njihovega statusa delničarja in upravičenega lastnika pravne osebe, ne da bi organ prosilec te davčne zavezance vnaprej poimensko in posamično identificiral, v skladu z zahtevami po identifikaciji iz te določbe?

                  2.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je treba člen 1(1) in člen 5 navedene direktive razlagati tako, da upoštevanje standarda verjetne pomembnosti pomeni, da lahko organ države članice prosilke, da bi dokazal neobstoj lova na podatke, čeprav zadevni davčni zavezanci niso posamično identificirani, na podlagi jasnih in zadostnih pojasnil dokaže, da izvaja ciljno usmerjeno preiskavo v zvezi z omejeno skupino oseb in ne samo splošne preiskave v okviru davčnega nadzora ter da je ta preiskava upravičena z utemeljenim sumom nespoštovanja točno določene pravne obveznosti?

                  3.

                  Ali je treba člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da je treba, če je

                              —

                              stranka, ki ji je pristojni organ zaprošene države članice naložil upravno globo zaradi neizvršitve upravne odločbe, s katero ji je bila odrejena predložitev informacij v okviru izmenjave med nacionalnimi davčnimi upravami na podlagi Direktive 2011/16 in zoper katero po notranjem pravu zaprošene države članice ni mogoče sprožiti upravnega spora, v okviru tožbe zoper globo posredno izpodbijala zakonitost te odločbe in

                              —

                              se je z minimalnimi informacijami, določenimi v členu 20(2) Direktive 2011/16, seznanila šele med sodnim postopkom, ki se je začel z vložitvijo njene tožbe v upravnem sporu zoper navedeno sankcijo,

                        tej stranki, po tem ko se je posredno dokončno ugotovilo, da sta odredba in sklep o izreku globe, izdana zoper njo, veljavna, odobriti odložilni rok za plačilo globe, da bi lahko – po tem ko se je tako seznanila z elementi, na katerih temelji verjetna pomembnost, ki jo je dokončno potrdilo pristojno sodišče – izpolnila odredbo?

         (1)  Direktiva Sveta 2011/16/EU z dne 15. februarja 2011 o upravnem sodelovanju na področju obdavčevanja in razveljavitvi Direktive 77/799/EGS (UL 2011, L 64, str. 1).


title: Zadeva C-8/18: Sklep Sodišča (deveti senat) z dne 16. maja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Vilniaus apygardos teismas– Litva) – TE, UD, YB, ZC/Luminor Bank AB (Predhodno odločanje — Člen 53(2) in člen 99 Poslovnika Sodišča — Svoboda opravljanja storitev — Trgi finančnih instrumentov — Fizična oseba, ki je pri banki pridobila izvedeni finančni instrument — Opredelitev navedene fizične osebe v smislu prava Unije)

text:
               26.8.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 288/4

      Sklep Sodišča (deveti senat) z dne 16. maja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Vilniaus apygardos teismas– Litva) – TE, UD, YB, ZC/Luminor Bank AB
      (Zadeva C-8/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Člen 53(2) in člen 99 Poslovnika Sodišča - Svoboda opravljanja storitev - Trgi finančnih instrumentov - Fizična oseba, ki je pri banki pridobila izvedeni finančni instrument - Opredelitev navedene fizične osebe v smislu prava Unije)
      (2019/C 288/04)
      Jezik postopka: litovščina

         Predložitveno sodišče

      Vilniaus apygardos teismas

         Stranke

         Tožeče stranke: TE, UD, YB, ZC

         Tožena stranka: Luminor Bank AB

         Izrek

      Direktivo 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o trgih finančnih instrumentov in o spremembah direktiv Sveta 85/611/EGS, 93/6/EGS in Direktive 2000/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter o razveljavitvi Direktive Sveta 93/22/EGS, Direktivo 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o trgih finančnih instrumentov in o spremembah direktiv Sveta 85/611/EGS, 93/6/EGS in Direktive 2000/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter o razveljavitvi Direktive Sveta 93/22/EGS ter Direktivo 2014/65/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o trgih finančnih instrumentov ter spremembi Direktive 2002/92/ES in Direktive 2011/61/Evropska unija je treba razlagati tako, da se ne uporabljajo za pridobitev kreditnih obveznosti, kakršne so obravnavane v postopku v glavni stvari, če je do teh pridobitev prišlo pred 1. novembrom 2007.
      Prvo in drugo vprašanje sta – v delu, ki se nanaša na Direktivo 2001/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. maja 2001 o sprejemu vrednostnih papirjev v uradno kotacijo na borzi in o informacijah, ki jih je treba objaviti v zvezi s temi vrednostnimi papirji, na Direktivo 2003/6/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2003 o trgovanju z notranjimi informacijami in tržni manipulaciji (zloraba trga) in na Uredbo Komisije (ES) št. 809/2004 z dne 29. aprila 2004 o izvajanju Direktive 2003/71/ES Evropskega parlamenta in Sveta o informacijah, ki jih vsebujejo prospekti, in o obliki prospektov, vključitvi informacij s sklicevanjem in objavi teh prospektov in razširjanju oglaševanj – očitno nedopustni.

         (1)  UL C 152, 30.4.2018,


title: Zadeva C-367/18: Sklep Sodišča (drugi senat) z dne 12. junija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Supremo – Španija) – María Teresa Aragón Carrasco in drugi/Administración del Estado (Predhodno odločanje — Člen 53(2) in člen 99 Poslovnika Sodišča — Socialna politika — Direktiva 1999/70/ES — Okvirni sporazum o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP — Določba 4 — Načelo prepovedi diskriminacije — Primerljivost položajev — Upravičenost — Določba 5 — Odpravnina v primeru prenehanja pogodbe o zaposlitvi iz objektivnega razloga — Neobstoj odpravnine v primeru prenehanja funkcij delavcev, zaposlenih kot začasni uslužbenci)

text:
               26.8.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 288/5

      Sklep Sodišča (drugi senat) z dne 12. junija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Supremo – Španija) – María Teresa Aragón Carrasco in drugi/Administración del Estado
      (Zadeva C-367/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Člen 53(2) in člen 99 Poslovnika Sodišča - Socialna politika - Direktiva 1999/70/ES - Okvirni sporazum o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP - Določba 4 - Načelo prepovedi diskriminacije - Primerljivost položajev - Upravičenost - Določba 5 - Odpravnina v primeru prenehanja pogodbe o zaposlitvi iz objektivnega razloga - Neobstoj odpravnine v primeru prenehanja funkcij delavcev, zaposlenih kot začasni uslužbenci)
      (2019/C 288/05)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal Supremo

         Stranke

         Tožeče stranke: María Teresa Aragón Carrasco, María Eugenia Cotano Montero, María Gloria Ferratges Castellanos, Raquel García Ferratges, Elena Muñoz Mora, Ángela Navas Chillón, Mercedes Noriega Bosch, Susana Rizo Santaella, Desamparados Sánchez Ramos, Lucía Santana Ruiz, Luis Salas Fernández (kot dedič Lucíe Sánchez de la Peña)

         Tožena stranka: Administración del Estado

         Izrek

                  1.

                  Določbo 4, točka 1, Okvirnega sporazuma o delu za določen čas, ki je bil sklenjen 18. marca 1999 in ki je v prilogi k Direktivi Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni zakonodaji, ki delavcem, ki so zaposleni kot pomožni uslužbenci, ki opravljajo zaupne naloge ali naloge posebnega svetovanja, kakršni so obravnavani v postopku v glavni stvari, ne določa izplačila nobene odpravnine ob prenehanju njihove funkcije, medtem ko se pogodbenim uslužbencem, zaposlenim za nedoločen čas, odpravnina izplača v primeru prenehanja pogodbe o zaposlitvi, če do tega pride iz objektivnega razloga.

                  2.

                  Drugo in tretje vprašanje, ki ju je postavilo Tribunal Supremo (vrhovno sodišče, Španija) sta očitni nedopustni.

         (1)  UL C 294, 20.8.2018.


title: Zadeva C-425/18: Sklep Sodišča (deveti senat) z dne 4. junija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte – Italija) – Consorzio Nazionale Servizi Società Cooperativa (CNS)/Gruppo Torinese Trasporti Gtt SpA (Predhodno odločanje — Člen 99 Poslovnika Sodišča — Oddaja javnih naročil v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev — Direktiva 2004/18/ES — Člen 45(2), prvi pododstavek, točka (d) — Razlog za izključitev — Huda poklicna napaka — Kršitev konkurenčnih pravil)

text:
               26.8.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 288/6

      Sklep Sodišča (deveti senat) z dne 4. junija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte – Italija) – Consorzio Nazionale Servizi Società Cooperativa (CNS)/Gruppo Torinese Trasporti Gtt SpA
      (Zadeva C-425/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Člen 99 Poslovnika Sodišča - Oddaja javnih naročil v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev - Direktiva 2004/18/ES - Člen 45(2), prvi pododstavek, točka (d) - Razlog za izključitev - Huda poklicna napaka - Kršitev konkurenčnih pravil)
      (2019/C 288/06)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

         Stranke

         Tožeča stranka: Consorzio Nazionale Servizi Società Cooperativa (CNS)

         Tožena stranka: Gruppo Torinese Trasporti Gtt SpA

         Ob udeležbi: Consorzio Stabile Gestione Integrata Servizi Aziendali GISA, La Lucente SpA, Dussmann Service Srl, So.Co.Fat.

         Izrek

      Člen 45(2), prvi pododstavek, točka (d), Direktive 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalnim predpisom, kakršni so obravnavani v postopku v glavni stvari in ki se razlagajo tako, da s področja uporabe pojma „hude poklicne napake“ gospodarskega subjekta izključujejo ravnanja, s katerimi so bila kršena pravila o konkurenci in ki jih je ugotovil in sankcioniral nacionalni organ za varstvo konkurence s sodno potrjenim ukrepom, s čimer je naročnikom onemogočeno, da samostojno presojajo te kršitve za namen morebitne izključitve tega gospodarskega subjekta iz razpisnega postopka za oddajo javnega naročila.

         (1)  UL C 399, 5.11.2018.


title: Zadeva C-665/18: Sklep Sodišča (deveti senat) z dne 4. junija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Madžarska) – Pólus Vegas Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Predhodno odločanje — Člen 53(2) in člen 99 Poslovnika Sodišča — Svoboda opravljanja storitev — Omejitve — Igre na srečo — Nacionalni davki, ki bremenijo uporabo igralnih avtomatov, nameščenih v igralnih salonih — Nacionalna zakonodaja, ki petkratno zvišuje znesek davka in ki uvaja dodatni davek)

text:
               26.8.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 288/7

      Sklep Sodišča (deveti senat) z dne 4. junija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Madžarska) – Pólus Vegas Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Zadeva C-665/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Člen 53(2) in člen 99 Poslovnika Sodišča - Svoboda opravljanja storitev - Omejitve - Igre na srečo - Nacionalni davki, ki bremenijo uporabo igralnih avtomatov, nameščenih v igralnih salonih - Nacionalna zakonodaja, ki petkratno zvišuje znesek davka in ki uvaja dodatni davek)
      (2019/C 288/08)
      Jezik postopka: madžarščina

         Predložitveno sodišče

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Stranki

         Pritožnik: Pólus Vegas Kft.

         Nasprotna stranka: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Izrek

      Člen 56 PDEU, bran ob upoštevanju sodbe z dne 11. junija 2015, Berlington Hungary in drugi (C-98/14, EU:C:2015:386), je treba razlagati tako, da – glede uporabe igralnih avtomatov v državi članici – čezmejnega elementa ni mogoče domnevati samo na podlagi tega, ker imajo državljani Evropske unije, ki prihajajo iz drugih držav članic, možnost izkoristiti priložnosti na področju tako ponujenih iger.

         (1)  UL C 122, 1.4.2019.