title: Zadeva C-549/08: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 1. oktobra 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Irski (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2006/70/ES — Pranje denarja in financiranje terorizma — Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)

text:
               21.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/14

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 1. oktobra 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Irski
   (Zadeva C-549/08) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2006/70/ES - Pranje denarja in financiranje terorizma - Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)
   2009/C 282/26
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: P. Dejmek in A.-A. Gilly, zastopnika)

      Tožena stranka: Irska (zastopnik: D. O'Hagan, zastopnik)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje določb, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2006/70/ES z dne 1. avgusta 2006 o določitvi izvedbenih ukrepov za Direktivo 2005/60/ES Evropskega parlamenta in Sveta glede opredelitve politično izpostavljene osebe in tehničnih meril za postopke poenostavljene dolžnosti skrbnosti pri ugotavljanju identitete stranke ter izjeme na podlagi finančne dejavnosti, ki poteka zgolj občasno ali v omejenem obsegu (UL L 214, str. 29), v predpisanem roku.

      Izrek

               1.

               Irska, s tem ko ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2006/70/ES z dne 1. avgusta 2006 o določitvi izvedbenih ukrepov za Direktivo 2005/60/ES Evropskega parlamenta in Sveta glede opredelitve „politično izpostavljene osebe“ in tehničnih meril za postopke poenostavljene dolžnosti skrbnosti pri ugotavljanju identitete stranke ter izjeme na podlagi finančne dejavnosti, ki poteka zgolj občasno ali v omejenem obsegu, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2.

               Irski se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 55, 7.3.2009.


title: Zadeva C-167/05: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Kraljevini Švedski, vložena dne 14. aprila 2005

text:
               9.7.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/6

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Kraljevini Švedski, vložena dne 14. aprila 2005
   (Zadeva C-167/05)
   (2005/C 171/11)
   Jezik postopka: švedščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata L. Ström van Lier in K. Gross, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, je dne 14. aprila 2005 na Sodišču Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Kraljevini Švedski.
   Komisija Evropskih skupnosti Sodišču predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da Kraljevina Švedska s tem, ko je uporabila notranje davke, s katerimi je posredno zaščitila pivo, proizvedeno predvsem na Švedskem v primerjavi z vinom, uvoženim pretežno iz drugih držav članic, ni izpolnila obveznosti iz člena 90(2) ES.

               2.

               Kraljevini Švedski naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Na Švedskem se alkoholne pijače prodajajo posameznim potrošnikom preko državnega monopola trgovine na drobno, Systembolaget AB. Močno pivo, to pomeni pivo, ki vsebuje več kot 3,5 % vol. alkohola in vina se prodajajo preko Systembolaget AB. Lažja vina v srednjem cenovnem razredu veljajo za zamenljiva z močnim pivom.
   Pivo je predmet alkoholnega davka, ki je povprečno in odstotkovno bistveno nižji od enakovrednega davka na vino. Nobenega razloga ni, ki bi upravičeval razliko med temi selektivnimi nakupnimi davki. Razlika med davki naj bi vplivala na ceno zadevnih proizvodov. Razlika v ceni naj bi se povečala z uporabo DDV-ja s 25 % stopnjo na proizvode.
   Učinek davkov na ceno zadevnih proizvodov lahko izkrivlja konkurenco med proizvodi in notranji selektivni nakupni davki so takšni, da naj bi krepili domače vzorce potrošnje, zmanjševali potencialno potrošnjo vina in tako posredno zaščitili pivo na škodo vina.


title: Zadeva F-101/12: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 26. aprila 2016 – Claus/Komisija

text:
               13.6.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/66

      Sklep Sodišča za uslužbence z dne 26. aprila 2016 – Claus/Komisija
      (Zadeva F-101/12) (1)

      (2016/C 211/82)
      Jezik postopka: francoščina
      Predsednik prvega senata je odredil izbris zadeve.

         (1)  UL C 147, 25.5.2013, str. 36.


title: Zadeva T-625/13: Tožba, vložena 25. novembra 2013 – The Tea Board proti UUNT – Delta Lingerie (Darjeeling kolekcija spodnjega perila)

text:
               15.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/37

         Tožba, vložena 25. novembra 2013 – The Tea Board proti UUNT – Delta Lingerie (Darjeeling kolekcija spodnjega perila)
   (Zadeva T-625/13)
   2014/C 45/65
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: The Tea Board (Kalkuta, Indija) (zastopnik: A. Nordemann, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Delta Lingerie (Cachan, Francija)

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 17. septembra 2013 v zadevi R 1502/2012-2;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka zelene barve, ki vsebuje besedni element „Darjeeling kolekcija spodnjega perila“ za razrede 25, 35 in 38 – prijava znamke Skupnosti št. 9 466 228

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Navajana znamka ali znak: registracija kolektivne besedne znamke Skupnosti „DARJEELING“ št. 4 325 718 za proizvode iz razreda 30; registracija kolektivne figurativne znamke Skupnosti, ki vsebuje besedni element „DARJEELING“, št. 8 674 327

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev členov 8(1)(b) in 8(5) Uredbe o blagovni znamki Skupnosti.


title: Zadeva T-411/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 24. februarja 2016 – Coca-Cola/UUNT (Oblika steklenice s konturo brez žlebov) (Znamka Skupnosti — Prijava tridimenzionalne znamke Skupnosti — Oblika steklenice s konturo brez žlebov — Absolutni razlog za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Neobstoj razlikovalnega učinka, pridobljenega z uporabo — Člen 7(3) Uredbe št. 207/2009)

text:
               4.4.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 118/26

         Sodba Splošnega sodišča z dne 24. februarja 2016 – Coca-Cola/UUNT (Oblika steklenice s konturo brez žlebov)
   (Zadeva T-411/14) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Prijava tridimenzionalne znamke Skupnosti - Oblika steklenice s konturo brez žlebov - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Neobstoj razlikovalnega učinka, pridobljenega z uporabo - Člen 7(3) Uredbe št. 207/2009))
   (2016/C 118/28)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: The Coca-Cola Company (Atlanta, Združene države) (zastopniki: D. Stone, A. Dykes, solicitors, in S. Malynicz, barrister)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: P. Geroulakos in A. Folliard-Monguiral, agenta)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora UUNT za pritožbe z dne 27. marca 2014 (zadeva R 540/2013-2) v zvezi s postopkom registracije tridimenzionalnega znaka v obliki steklenice s konturo kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Coca-Cola Company se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 282, 25.8.2014.


title: Zadeva C-71/15 P: Pritožba, ki jo je Sodišče Evropske unije vložilo 17. februarja 2015 zoper sklep Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 6. januarja 2015 v zadevi T-479/14, Kendrion/Evropska unija

text:
               30.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 107/20

      Pritožba, ki jo je Sodišče Evropske unije vložilo 17. februarja 2015 zoper sklep Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 6. januarja 2015 v zadevi T-479/14, Kendrion/Evropska unija
      (Zadeva C-71/15 P)
      (2015/C 107/29)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Stranki

         Pritožnik: Sodišče Evropske unije (zastopnika: A. V. Placco in E. Beysen, agenta)

         Druga stranka v postopku: Kendrion NV

         Predlogi

      Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi sklep Splošnega sodišča Evropske unije (tretji senat) z dne 6. januarja 2015 v zadevi T-479/14, Kendrion/Evropska unija;

                  —

                  ugodi predlogom Sodišča Evropske unije (v nadaljevanju: SEU), ki jih je podalo pred Splošnim sodiščem v skladu s členom 114 Poslovnika Splošnega sodišča, in zato

                  —

                  primarno, dokončno odloči o sporu tako, da ugotovi nedopustnost odškodninske tožbe družbe Kendrion NV, ker je naperjena proti SEU (kot predstavniku Unije);

                  —

                  podredno, če bi Sodišče razsodilo, da to, da je navedena tožba naperjena proti SEU in ne proti Komisiji (kot predstavnici Unije), ne vpliva na njeno dopustnost, vendar bi Splošno sodišče v svoji odločitvi o procesnem vprašanju moralo odrediti nadomestitev Sodišča s Komisijo kot toženo stranko, zadevo vrne Splošnemu sodišču v odločanje o odškodninski tožbi družbe Kendrion ob upoštevanju presoje Sodišča o pravnih vprašanjih;

                  —

                  se družbi Kendrion NV naloži plačilo stroškov SEU v postopku na prvi stopnji in na stopnji pritožbe.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Splošno sodišče Evropske unije je s sklepom z dne 6. januarja 2015 zavrnilo predlog SEU, ki ga je SEU v skladu s členom 114 Poslovnika Splošnega sodišča vložilo v okviru zadeve T-479/14, Kendrion/Sodišče. Predlog te institucije se je primarno nanašal na ugotovitev nedopustnosti tožbe družbe Kendrion NV, naperjene proti njej kot toženi stranki, s katero je ta družba želela uveljavljati nepogodbeno odgovornost Unije za pridobitev odškodnine za škodo, ki naj bi ji nastala, ker naj Splošno sodišče ne bi upoštevalo razumnega procesnega roka v zadevi T-54/06, Kendrion/Komisija. Podredno je SEU v tem predlogu postavilo procesno vprašanje, s katerim je Splošnemu sodišču predlagalo, naj z Evropsko komisijo (v nadaljevanju: Komisija) kot toženo stranko nadomesti SEU. SEU je v zvezi s tem trdilo, da bi morala tožeča stranka tožbo vložiti proti Evropski uniji, ki je ne zastopa SEU, temveč Komisija. V navedenem sklepu Splošno sodišče ni ugodilo SEU.
      SEU je zdaj pri Sodišču vložilo pritožbo na podlagi člena 56 Statuta Sodišča, s katero predlaga razveljavitev tega sklepa. V utemeljitev te pritožbe SEU navaja neupoštevanje pravil o zastopanju Unije pred njenimi sodišči in kršitev obveznosti obrazložitve.
      V okviru
            prvega pritožbenega razloga v zvezi z neupoštevanjem pravil o zastopanju Unije pred njenimi sodišči
          SEU trdi, da morajo biti glede na to, da ni nobenega izrecnega pravila o zastopanju Unije pred njenimi sodišči v okviru tožb, vloženih na podlagi člena 268 PDEU zaradi uveljavljanja nepogodbene odgovornosti Unije, pravila o tovrstnem zastopanju izpeljana iz splošnih načel, ki se uporabijo za izvajanje sodne funkcije, zlasti iz načela učinkovitega izvajanja sodne oblasti in načel v zvezi z neodvisnostjo in nepristranskostjo sodišča.
      Ta prvi pritožbeni razlog SEU je razdeljen na dva dela, in sicer na neupoštevanje zahtev načela učinkovitega izvajanja sodne oblasti in na neupoštevanje načel v zvezi z neodvisnostjo in nepristranskostjo sodišča.

      V okviru prvega razloga SEU poudarja, da ugotovitev Splošnega sodišča, da je SEU pristojno za zastopanje Unije v okviru zgoraj navedene odškodninske tožbe, očitno temelji na sodni praksi, uvedeni s sodbo Werhahn Hansamühle in drugi/Svet in Komisija (63/72–69/72, EU:C:1973:121; v nadaljevanju: sodba Werhahn in drugi). Rešitev iz te sodbe prakse vključuje, da če Skupnost, zdaj Unija, odgovarja za ravnanja ene od svojih institucij, jo pred sodiščem Unije zastopa institucija ali institucije, ki se ji očita povzročitev dejanja, ki je podlaga za odgovornost. SEU navaja, da te rešitve ni mogoče uporabiti za to zadevo, ker naj bi to zaradi več dejavnikov povzročilo položaj, ki bi bil v nasprotju z interesom po učinkovitem izvajanju sodnega oblasti, ki je v skladu z izrecnim besedilom sodbe Werhahn in drugi razlog za obstoj te rešitve. V teh okoliščinah SEU poleg tega postransko navaja neupoštevanje obsega člena 317, prvi odstavek, PDEU in člena 53(1) Uredbe št. 966/2012 (1), na podlagi katerih naj bi moralo Splošno sodišče priznati načelo, da je treba odškodnino, kakršna se zahteva v tej zadevi, izplačati iz dela proračuna Unije, ki je namenjen za Komisijo.
      V okviru drugega dela prvega razloga SEU ob sklicevanju na sodbo ESČP z dne 10. julija 2008, Mihalkov proti Bolgariji (tožba št. 67719/01) trdi, da Splošno sodišče ni upoštevalo zahtev po neodvisnosti in nepristranskosti sodišča z razsodbo, da mora SEU zastopati Unijo v okviru odškodninske tožbe družbe Kendrion. Ker je namreč v tej zadevi po eni strani do dogodka, ki je podlaga za nastanek odgovornosti, prišlo ob izvajanju sodne dejavnosti in ker po drugi strani sestava sodišča, ki odloča o zadevi, (i) spada v isto sodišče (Splošno sodišče) kot tista, ki se ji očita dejanje, ki je povzročilo odgovornost, in (ii) pomeni sestavni del tožene stranke v tej zadevi (SEU), s katero so sodniki v navedeni sestavi poklicno povezani, so zgoraj navedene zahteve kompromitirane, in to še toliko bolj, ker bi bilo treba, kot je razsodilo Splošno sodišče, odškodnino, kakršna se zahteva, delno izplačati iz proračuna SEU.
      Dalje SEU v okviru
            drugega pritožbenega razloga

         trdi, da je bila pri spornem sklepu

            kršena obveznost obrazložitve
         , ker naj ta ne bi vseboval nobenega specifičnega zanikanja trditev v zvezi z obsegom sodbe Kendrion/Komisija (C-50/12 P, EU:C:2013:771), ki jih je SEU podalo pred Splošnim sodiščem.

         (1)  Uredba (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002, (UL L 298, str. 1).


title: Zadeva C-175/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska) 6. aprila 2017 – X/Belastingdienst/Toeslagen

text:
               6.6.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska) 6. aprila 2017 – X/Belastingdienst/Toeslagen
   (Zadeva C-175/17)
   (2017/C 178/15)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Raad van State

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: X

      Tožena stranka: Belastingdienst/Toeslagen

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 13 Direktive 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav (UL 2008, L 348, v nadaljevanju: direktiva o vračanju), v povezavi s členi 4, 18, 19(2) in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, razlagati tako, da mora imeti pritožba, če jo nacionalno pravo v postopkih zoper odločbe, ki vsebujejo odločbo o vrnitvi v smislu člena 3(4) Direktive 2008/115/ES, predvideva, na podlagi prava Unije samodejno odložilni učinek, če državljan tretje države navede, da bi izvršitev odločbe o vrnitvi pomenila resno tveganje za kršitev načela nevračanja? Povedano drugače: Ali se zadevnega državljana tretje države v takem primeru med pritožbenim rokom ali – če je vložil pritožbo – do odločitve o tej pritožbi ne sme izgnati, tudi če ne vloži posebnega predloga v ta namen?

               2.

               Ali je treba člen 39 Direktive Sveta 2005/85/ES z dne 1. decembra 2005 o minimalnih standardih glede postopkov za priznanje ali odvzem statusa begunca v državah članicah (UL 2005, L 326, v nadaljevanju: postopkovna direktiva), v povezavi s členi 4, 18, 19(2) in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, razlagati tako, da mora imeti pritožba, če jo nacionalno pravo v postopkih o zavrnitvi prošnje za azil v smislu člena 2 Direktive 2005/85/ES predvideva, na podlagi prava Unije samodejno odložilni učinek? Povedano drugače: Ali se zadevnega prosilca za azil v takem primeru med pritožbenim rokom ali – če je vložil pritožbo – do odločitve o tej pritožbi ne sme izgnati, tudi če ne vloži posebnega predloga v ta namen?


title: Zadeva T-471/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 5. septembra 2014 – Éditions Odile Jacob proti Komisiji (Konkurenca — Koncentracije — Trg založništva knjig — Odločba o združljivosti koncentracije s skupnim trgom pod pogojem prodaje sredstev — Odločba o odobritvi pridobitelja odsvojenih sredstev — Odločba, sprejeta po tem, ko je Splošno sodišče za nično razglasilo prvo odločbo v zvezi z istim postopkom — Pravni interes — Kršitev člena 266 PDEU — Neupoštevanje zavez, določenih v odločbi o pogojnem dovoljenju — Razlikovanje med pogoji in zahtevami — Načelo prepovedi retroaktivnosti — Presoja prijave pridobitelja — Neodvisnost pridobitelja v razmerju do odsvojitelja — Zloraba pooblastil — Obveznost obrazložitve)

text:
               20.10.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 372/13

         Sodba Splošnega sodišča z dne 5. septembra 2014 – Éditions Odile Jacob proti Komisiji
   (Zadeva T-471/11) (1)

   ((Konkurenca - Koncentracije - Trg založništva knjig - Odločba o združljivosti koncentracije s skupnim trgom pod pogojem prodaje sredstev - Odločba o odobritvi pridobitelja odsvojenih sredstev - Odločba, sprejeta po tem, ko je Splošno sodišče za nično razglasilo prvo odločbo v zvezi z istim postopkom - Pravni interes - Kršitev člena 266 PDEU - Neupoštevanje zavez, določenih v odločbi o pogojnem dovoljenju - Razlikovanje med pogoji in zahtevami - Načelo prepovedi retroaktivnosti - Presoja prijave pridobitelja - Neodvisnost pridobitelja v razmerju do odsvojitelja - Zloraba pooblastil - Obveznost obrazložitve))
   2014/C 372/16
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Éditions Odile Jacob SAS (Pariz, Francija) (zastopniki: sprva O. Fréget, M. Struys in L. Eskenazi, nato O. Fréget, L. Eskenazi in D. Béranger ter nazadnje O. Fréget in L. Eskenazi, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: C. Giolito, O. Beynet in S. Noë, zastopniki)

      Intervenientke v podporo tožene stranke: Lagardère SCA (Pariz, Francija) (zastopniki: A. Winckler, F. de Bure, J.-B. Pinçon in L. Bary, odvetniki) in Wendel (Pariz) (zastopniki: M. Trabucchi, F. Gordon in A. Gosset-Grainville, odvetniki)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije C (2011) 3503 z dne 13. septembra 2010, ki je bila sprejeta v zadevi COMP/M.2978 – Lagardère/Natexis/VUP na podlagi sodbe Splošnega sodišča z dne 13. septembra 2010 v zadevi Éditions Odile Jacob proti Komisiji in s katero je Komisija družbo Wendel Investissement znova potrdila kot kupca sredstev, ki se prodajo, zaradi zavez, povezanih z odločbo Komisije z dne 7. januarja 2004 o odobritvi koncentracije Lagardère/Natexis/VUP.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Éditions Odile Jacob SAS se naloži plačilo stroškov, vključno s stroški postopka za izdajo začasne odredbe.

      (1)  UL C 305, 15.10.2011.


title: Zadeva T-335/12: Tožba, vložena 19. julija 2012 – T&L Sugars in Sidul Açúcares proti Komisiji

text:
               22.9.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 287/35

         Tožba, vložena 19. julija 2012 – T&L Sugars in Sidul Açúcares proti Komisiji
   (Zadeva T-335/12)
   2012/C 287/66
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: T&L Sugars Ltd (London, Združeno kraljestvo) in Sidul Açúcares, Unipessoal Lda (Santa Iria de Azóia, Portugalska) (zastopnika: D. Waelbroeck, odvetnik, in D. Slater, solicitor)

      Toženi stranki: Evropska komisija in Evropska Unija, ki jo zastopa Evropska komisija

      Predlogi

               —

               Ugotovi naj se, da sta ta tožba za razglasitev ničnosti na podlagi člena 263(4) PDEU in/ali ugovor nezakonitosti na podlagi člena 277 PDEU zoper Uredbo št. 367/2012, Uredbo št. 397/2012 Uredbo št. 356/2012, Uredbo št. 382/2012, Uredbo št. 444/2011 in Uredbo št. 485/2012 dopustna in utemeljena;

               —

               Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 367/2012 z dne 27. aprila 2012 o posebnih ukrepih glede dajanja izvenkvotnega sladkorja in izvenkvotne izoglukoze na trg Unije z znižano dajatvijo na presežne zaloge v tržnem letu 2011/2012 (UL L 116, str. 12) naj se razglasi za nično;

               —

               Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 397/2012 z dne 8. maja 2012 o določitvi dodelitvenega koeficienta, zavrnitvi nadaljnjih zahtevkov in zaključku obdobja za predložitev vlog za razpoložljive dodatne količine izvenkvotnega sladkorja za prodajo na trgu Unije po znižani presežni dajatvi v tržnem letu 2011/2012 (UL L 123, str. 35) naj se razglasi za nično;

               —

               Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 1239/2011 (UL L 318, str. 4), kakor je bila spremenjena z Izvedbeno uredbo Komisije (EU) št. 356/2012 glede obdobij za predložitev ponudb za drugi in poznejše delne javne razpise za tržno leto 2011/2012 za uvoz sladkorja po znižani carinski dajatvi (UL L 113, str. 4) naj se razglasi za nično;

               —

               Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 382/2012 z dne 3. maja 2012 o določanju najnižje stopnje carinskih dajatev za sladkor kot odgovor na peti delni javni razpis v okviru razpisnega postopka, odprtega z Izvedbeno uredbo (EU) št. 1239/2011 (UL L 119, str. 41) naj se razglasi za nično;

               —

               Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 444/2012 z dne 24. maja 2012 o določanju najnižje stopnje carinskih dajatev za sladkor kot odgovor na šesti delni javni razpis v okviru razpisnega postopka, odprtega z Izvedbeno uredbo (EU) št. 1239/2011 (UL L 135, str. 61) naj se razglasi za nično;

               —

               Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 485/2012 z dne 7. junija 2012 o določanju najnižje stopnje carinskih dajatev za sladkor kot odgovor na sedmi delni javni razpis v okviru razpisnega postopka, odprtega z Izvedbeno uredbo (EU) št. 1239/2011(UL L 148, str. 24) naj se razglasi za nično;

               —

               podredno, (i) ugotovi naj se, da je ugovor nezakonitosti členov 186(a) in 187 Uredbe št. 1234/2007 (1) dopusten in utemeljen in da sta ti določbi nezakoniti, izpodbijane uredbe, ki neposredno ali posredno temeljijo na teh določbah, pa naj se razglasijo za nične; (ii) ugotovi naj se, da je ugovor nezakonitosti Uredbe št. 367/2012 in Uredbe št. 1239/2011, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 356/2012, dopusten in utemeljen;

               —

               Uniji, ki jo zastopa Komisija, naj se naloži povračilo škode, ki sta jo tožeči stranki utrpeli, ker je Komisija kršila svoje pravne obveznosti, pri čemer naj se določi znesek 75 051 236 EUR odškodnine za škodo, ki sta jo tožeči stranki utrpeli v obdobju od 30. januarja 2012 do 24. junija 2012, povečan za vse tekoče izgube, ki sta jih tožeči stranki utrpeli po tem datumu, ali kateri koli drug znesek, ki odraža škodo, ki sta jo tožeči stranki utrpeli ali jo bosta utrpeli in jo bosta dokazali med postopkom, zlasti zaradi upoštevanja bodoče škode;

               —

               naloži naj se plačilo obresti po stopnji, ki jo določa Evropska centralna banka za glavne operacije refinanciranja, povečani za dve odstotni točki, ali po kateri koli drugi primerni stopnji, ki jo bo določilo Splošno sodišče, na znesek, ki ga je treba plačati, od dneva razglasitve sodbe Splošnega sodišča do dejanskega plačila;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo vseh stroškov tega postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata osem tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev načela prepovedi diskriminacije, ker po eni strani Uredba št. 367/2012 določa fiksno in splošno veljavno presežno dajatev 211 EUR na tono – kar je manj kot polovica običajnih 500 EUR na tono – ki se nanaša na specifično količino (250 000 ton) sladkorja, ki se enako razdeli le med, predelovalce sladkorne pese, ki za to zaprosijo. Po drugi strani Uredba št. 1239/2011, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 356/2012, določa neznano, nepredvidljivo carinsko dajatev, ki se uporablja le za ponudnike, ki uspejo na javnem razpisu (to so lahko predelovalci sladkornega trsa, sladkorne pese ali katera koli tretja stranka), v nedoločenem skupnem znesku. Carinska dajatev je bila nazadnje določena na 312,60 EUR na tono, kar je skoraj 50 % več kot na presežne zaloge za predelovalce sladkorne pese. Razlika med tema ukrepoma ne bi mogla biti večja. Dejansko je vsak element ukrepov diskriminatoren do predelovalcev sladkornega trsa v korist predelovalcev sladkorne pese.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na kršitev Uredbe št. 1234/2007 in neobstoj ustrezne pravne podlage, saj naj Komisija ob upoštevanju Uredbe št. 367/2012 ne bi imela pristojnosti za zvišanje kvot in naj bi morala nasprotno naložiti visoke odvračalne dajatve za dajanje izvenkvotnega sladkorja na trg Unije. Komisija glede javnega razpisa za znižane dajatve nima nikakršne pristojnosti ali pooblastila za sprejem takšnega ukrepa, ki ni bil nikdar predviden v temeljni zakonodaji.

               3.

               Tretji tožbeni razlog se nanaša na kršitev načela pravne varnosti, saj je Komisija oblikovala sistem, v katerem carinske dajatve niso predvidljive in določene z uporabo doslednih, objektivnih meril, ampak so določene na podlagi subjektivne pripravljenosti plačati (poleg tega s strani udeležencev, ki so v tem pogledu izpostavljeni različnim pritiskom in spodbudam) brez dejanske povezave z uvozom proizvodov.

               4.

               Četrti tožbeni razlog se nanaša na kršitev načela sorazmernosti, saj naj bi Komisija lahko sprejela manj omejevalne ukrepe za odpravo primanjkljaja ponudbe, ki ne bi bili sprejeti izključno v škodo uvoznih rafinerij.

               5.

               Peti tožbeni razlog se nanaša na kršitev legitimnih pričakovanj, saj sta tožeči stranki legitimno pričakovali, da bi Komisija uporabila načine, ki so določeni v Uredbi št. 1234/2007 za ponovno vzpostavitev dobave surovega sladkornega trsa za predelavo. Tožeči stranki sta prav tako legitimno pričakovali, da bo Komisija ohranila ravnovesje med uvoznimi rafinerijami in domačimi proizvajalci sladkorja.

               6.

               Šesti tožbeni razlog se nanaša na kršitev načela skrbnega ravnanja in dobrega upravljanja, saj so bile dejavnosti Komisije glede odprave primanjkljaja očitno neprimerne. Komisija bi lahko omilila uvozne omejitve za predelovalce sladkornega trsa. Namesto tega je Komisija povečala domačo proizvodnjo in izpostavila dostop do dodatnega izvoza kaznovalnim in nepredvidljivim dajatvam.

               7.

               Sedmi tožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 39 PDEU, ker Komisija ni dosegla dveh ciljev, ki sta določena v tem členu Pogodbe.

               8.

               Osmi tožbeni razlog se nanaša na kršitev Uredbe Komisije št. 1006/2011 (2), ker so dajatve, ki se uporabljajo za beli sladkor dejansko le delno višje kot za surovi sladkor, razlika znaša približno 30 EUR na tono. To je v ostrem nasprotju z razliko 80 EUR med standardnima uvoznima dajatvama za rafinirani sladkor (419 EUR) in surovi sladkor za rafiniranje (339 EUR), ki sta določeni v Uredbi Sveta št. 1006/2011.

         Tožeči stranki dodatno v utemeljitev odškodninske tožbe navajata, da je Komisija s pasivnostjo in neustreznimi dejanji grobo in očitno prekoračila mejo diskrecijske pravice, ki ji je zaupana na podlagi Uredbe št. 1234/2007. To, da Komisija ni sprejela ustreznih ukrepov, pomeni očitno kršitev pravnega pravila, „katerega namen je podelitev pravic posameznikom“. Komisija je kršila zlasti splošna načela Unije in sicer načela pravne varnosti, prepovedi diskriminacije, sorazmernosti, legitimnih pričakovanj ter dolžnost skrbnega ravnanja in dobrega upravljanja.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode („Uredba o enotni SUT“) (UL L 299, str. 1).

      (2)  Uredba Komisije (EU) št. 1006/2011 z dne 27. septembra 2011 o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 282, str. 1).


title: Zadeva C-118/11: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 16. februarja 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Administrativen sad – Varna – Bolgarija) – Eon Aset Menidžmant LTD proti Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ – Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prihodite (DDV — Direktiva 2006/112/ES — Člena 168 in 176 — Pravica do odbitka — Pogoj uporabe blaga in storitev za namene obdavčenih transakcij — Nastanek pravice do odbitka — Pogodba o najemu avtomobila — Pogodba o lizingu — Vozilo, ki ga delodajalec uporablja za brezplačni prevoz delavca od njegovega prebivališča do kraja dela)

text:
               31.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 98/9

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 16. februarja 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Administrativen sad – Varna – Bolgarija) – Eon Aset Menidžmant LTD proti Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ – Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prihodite
   (Zadeva C-118/11) (1)

   (DDV - Direktiva 2006/112/ES - Člena 168 in 176 - Pravica do odbitka - Pogoj uporabe blaga in storitev za namene obdavčenih transakcij - Nastanek pravice do odbitka - Pogodba o najemu avtomobila - Pogodba o lizingu - Vozilo, ki ga delodajalec uporablja za brezplačni prevoz delavca od njegovega prebivališča do kraja dela)
   2012/C 98/12
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Administrativen sad – Varna

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Eon Aset Menidžmant OOD

      Tožena stranka: Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izplnenieto“ – Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prihodite

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Administrativen sad – Varna – Razlaga členov 168, 173 in 176 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1) – Omejitve pravice do odbitka DDV – Nacionalna zakonodaja, ki določa, da je obvezni pogoj za priznavanje pravice do odbitka DDV uporaba blaga in storitev za namene neodvisne gospodarske dejavnosti in ki ne določa mehanizma za popravek za primere, ko blago in storitve niso od samega začetka zajeti v prometu, ampak se v obdobju po njihovi pridobitvi uporabijo za opravljanje obdavčljivih dobav

      Izrek

               1.

               Člen 168(a) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da:

                           —

                           se šteje, da se najet avtomobil uporablja za namene obdavčenih transakcij davčnega zavezanca, če obstaja neposredna in takojšnja povezava med uporabo tega vozila in gospodarsko dejavnostjo davčnega zavezanca, in da pravica do odbitka nastane po izteku obdobja, na katero se nanaša posamezno plačilo, ter da je treba takrat tudi upoštevati obstoj takšne povezave;

                           —

                           se šteje, da se avtomobil, najet na podlagi pogodbe o lizingu in opredeljen kot investicijsko blago, uporablja za namene obdavčenih transakcij, če davčni zavezanec, ki deluje kot tak, to blago pridobi in ga v celoti vključi v premoženje svojega podjetja, pri čemer se vstopni davek na dodano vrednost, ki ga je dolžan plačati, v celoti in takoj odbije in se vsaka uporaba navedenega blaga za zasebne namene davčnega zavezanca ali njegovih zaposlenih ali za namene, ki niso nameni njegovega podjetja, šteje za opravljanje storitev za plačilo.

               2.

               Člena 168 in 176 Direktive 2006/112 ne nasprotujeta nacionalni zakonodaji, ki določa izključitev pravice do odbitka za blago in storitve, namenjene brezplačnim dobavam ali dejavnostim, ki niso gospodarska dejavnost davčnega zavezanca, če blago, ki je opredeljeno kot investicijsko blago, ni vključeno v premoženje podjetja.

      (1)  UL C 145, 14.5.2011.


title: Zadeva T-158/16 P: Pritožba, ki so jo 14. aprila 2016 vložile Inge Barnett, Suzanne Ditlevsen, Annie Madsen zoper sodbo, ki jo je 5. februarja 2016 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F-66/15, Barnett in drugi/EESO

text:
               30.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 191/44

         Pritožba, ki so jo 14. aprila 2016 vložile Inge Barnett, Suzanne Ditlevsen, Annie Madsen zoper sodbo, ki jo je 5. februarja 2016 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F-66/15, Barnett in drugi/EESO
   (Zadeva T-158/16 P)
   (2016/C 191/58)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožnice: Inge Barnett (Roskilde, Danska), Suzanne Ditlevsen (København, Danska), Annie Madsen (Frederiksberg, Danska) (zastopnika: S. Orlandi in T. Martin, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO)

      Predlogi

   Pritožnice Splošnemu sodišču predlagajo:
   naj odloči,

               —

               da se sodba Sodišča za javne uslužbence v zadevi F-66/15, Barnett in drugi/EESO, razveljavi;

         ponovno odloči o zadevi in razsodi,

               —

               da se odločbe, vsebovane v pokojninskih listih za junij 2014, s katerimi se korekcijski faktor, ki velja za pokojnino pritožnic, zniža od 1. januarja 2014, razglasijo za nične,

               —

               da se EESO naloži plačilo stroškov postopka na obeh stopnjah.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnice v utemeljitev pritožbe navajajo dva pritožbena razloga, ki sta v bistvu enaka ali podobna pritožbenima razlogoma, navedenima v zadevi T-148/16 P, Barnett in Mogensen/Komisija.


title: Zadeva T-179/14: Sklep Splošnega sodišča z dne 9. junija 2015 – Schmiedewerke Gröditz/Komisija (Državne pomoči — Ukrepi, ki jih je Nemčija sprejela v podporo električni energiji iz obnovljivih virov in podjetjem z veliko porabo električne energije — Sklep o začetku postopka iz člena 108(2) PDEU — Sprejetje končnega sklepa po vložitvi tožbe — Ustavitev postopka)

text:
               7.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 294/56

         Sklep Splošnega sodišča z dne 9. junija 2015 – Schmiedewerke Gröditz/Komisija
   (Zadeva T-179/14) (1)

   ((Državne pomoči - Ukrepi, ki jih je Nemčija sprejela v podporo električni energiji iz obnovljivih virov in podjetjem z veliko porabo električne energije - Sklep o začetku postopka iz člena 108(2) PDEU - Sprejetje končnega sklepa po vložitvi tožbe - Ustavitev postopka))
   (2015/C 294/67)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Schmiedewerke Gröditz GmbH (Gröditz, Nemčija) (zastopniki: H. Höfler, C. Kahle in V. Winkler, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: T. Maxian Rusche in R. Sauer, zastopnika, skupaj s C. Rennerjem, odvetnikom)

      Intervenient v podporo tožene stranke: Nadzorni organ EFTA (zastopniki: sprva X. Lewis, M. Schneider in G. Mathisen, nato X. Lewis, M. Schneider, M. Moustakali in C. Perrin, zastopniki)

      Predmet

   Predlog za razglasitev delne ničnosti Sklepa Komisije C (2013) 4424 final z dne 18. decembra 2013 o začetku postopka iz člena 108(2) PDEU zaradi ukrepov, ki jih je Zvezna republika Nemčija sprejela v podporo električni energiji iz obnovljivih virov in velikim porabnikom električne energije (državna pomoč SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN)).

      Izrek

               1.

               Postopek s tožbo se ustavi.

               2.

               Postopek v zvezi s predlogi za intervencijo, ki so jih vložile družbe Flachglas Torgau GmbH in Saint-Gobain Isover G+H AG, Kronotex GmbH & Co. KG in Kronoply GmbH, Bayer MaterialScience AG, Sabic Polyolefine GmbH, Ineos Manufacturing Deutschland GmbH, Ineos Phenol GmbH in Ineos Vinyls Deutschland GmbH, ter Advansa GmbH, Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH, Aurubis AG, CBW Chemie GmbH, CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG, Clariant Produkte (Deutschland) GmbH, Dralon GmbH, Hahl Filaments GmbH, Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen, Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter, Nabaltec AG, Siltronic AG in Wacker Chemie AG, se ustavi.

               3.

               Družba Schmiedewerke Gröditz GmbH nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija, vključno s stroški, ki se nanašajo na postopek za izdajo začasne odredbe.

               4.

               Nadzorni organ EFTA nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 142, 12.5.2014.


title: Zadeva C-326/07: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 26. marca 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Člena 43 ES in 56 ES — Statut privatiziranih podjetij — Merila za izvajanje nekaterih posebnih pristojnosti države)

text:
               16.5.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/7

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 26. marca 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki
   (Zadeva C-326/07) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Člena 43 ES in 56 ES - Statut privatiziranih podjetij - Merila za izvajanje nekaterih posebnih pristojnosti države)
   2009/C 113/13
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: L. Pignataro-Nolin in H. Støvlbæk, zastopnika)

      Tožena stranka: Italijanska republika (zastopnika: I. Braguglia, zastopnik, P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države — Kršitev členov 43 ES in 56 ES — Klavzula, vnesena v statute določenih privatiziranih podjetij v zvezi z izvajanjem določenih posebnih pristojnosti

      Izrek

               1)

               Italijanska republika s tem, da je sprejela določbe iz člena 1(2) uredbe predsednika sveta ministrov z dne 10. junija 2004 o določitvi meril za izvajanje posebnih pristojnosti iz člena 2 uredbe-zakona št. 332 z dne 31. maja 1994, ki je po spremembah postala zakon št. 474 z dne 30. julija 1994 (decreto del Presidente del Consiglio dei Ministri, definizione dei criteri di esercizio dei poteri speciali, di cui all’art. 2 del decreto-legge 31 maggio 1994, n. 332, convertito, con modificazioni, dalla legge 30 luglio 1994, n. 474), ni izpolnila obveznosti:

                           —

                           na podlagi členov 43 ES in 56 ES, če se te določbe uporabljajo za posebne pristojnosti, predvidene v členu 2(1)(a) in (b) te uredbe-zakona, kot je bila spremenjena z zakonom št. 350 z dne 24. decembra 2003 o določbah glede oblikovanja letnega in dolgoročnega proračuna države (finančni zakon 2004) (legge n. 350, disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriennale dello Stato (legge finanziaria 2004)), in

                           —

                           na podlagi člena 43 ES, če se te določbe uporabljajo za posebne pristojnosti, predvidene v členu 2(1)(c).

               2)

               Italijanski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 247, 20.10.2007.


title: Zadeva C-392/05: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 26. aprila 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Symvoulio tis Epikrateias – Grčija) – Georgios Alevizos proti Ypourgou Oikonomikon (Prosto gibanje delavcev – Direktiva 83/183/EGS – Člen 6 – Končni uvoz vozila za osebno uporabo s poreklom države članice v drugo državo članico – Uslužbenec oboroženih sil države članice, ki je bil službeno začasno razporejen v drugo državo članico – Pojem običajnega prebivališča )

text:
               28.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/12

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 26. aprila 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Symvoulio tis Epikrateias – Grčija) – Georgios Alevizos proti Ypourgou Oikonomikon
   (Zadeva C-392/05) (1)

   (Prosto gibanje delavcev - Direktiva 83/183/EGS - Člen 6 - Končni uvoz vozila za osebno uporabo s poreklom države članice v drugo državo članico - Uslužbenec oboroženih sil države članice, ki je bil službeno začasno razporejen v drugo državo članico - Pojem „običajnega prebivališča“)
   (2007/C 96/19)
   Jezik postopka: grščina
   Predložitveno sodišče
   Symvoulio tis Epikrateias
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Georgios Alevizos

      Tožena stranka: Ypourgou Oikonomikon
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Symvoulio tis Epikrateias – Razlaga člena 6 Direktive Sveta 83/183/EGS z dne 28. marca 1983 o davčnih oprostitvah, ki veljajo za končni uvoz osebne lastnine posameznikov iz države članice (UL L 105, str. 64) -Obseg pojma „običajno prebivališče “– Javni uslužbenec oboroženih sil države članice, ki je bil službeno začasno razporejen v tujino
   Izrek
   Trošarine, kakršna je ta, ki je sporna v postopku v glavni stvari, spadajo v področje uporabe člena 1(1) Direktive Sveta 83/183/EGS z dne 28. marca 1983 o davčnih oprostitvah, ki veljajo za končni uvoz osebne lastnine posameznikov iz države članice, kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 89/604/EGS z dne 23. novembra 1989, če se izkaže – kar mora preizkusiti predložitveno sodišče –, da se ponavadi odmerijo pri končnem uvozu osebnega vozila iz druge države članice, ki ga opravi posameznik. Dodatna enkratna posebna pristojbina za registracijo, kakršna je ta, ki je sporna v postopku v glavni stvari, je prav tako zajeta v področju uporabe navedenega člena 1(1), če se izkaže – kar mora preizkusiti predložitveno sodišče –, da je povezana s samim dejanjem uvoza vozila.
   Člen 6(1) Direktive 83/183 je treba razlagati tako, da ima uslužbenec javne uprave, oboroženih sil, varnostnih organov ali pristaniške policije države članice, ki s svojimi družinskimi člani zaradi službene naloge z določenim trajanjem vsaj 185 dni na leto prebiva v drugi državi članici, v obdobju te službene naloge svoje običajno prebivališče v smislu člena 6(1) v tej državi članici.
   Če bi se po presoji predložitvenega sodišča izkazalo, da sporni davki iz postopka v glavni stvari ne spadajo v področje uporabe oprostitve iz člena 1(1) Direktive 83/183, mora to sodišče ob upoštevanju zahtev, ki izhajajo iz člena 39 ES, preizkusiti, ali uporaba nacionalnega prava o teh davkih osebi, ki v okviru prenosa prebivališča uvozi vozilo v svojo državo izvora, zagotavlja, da glede davkov ni v manj ugodnem položaju od oseb, ki so v tej državi članici stalno prebivale, in ali je v tem primeru tako neenako obravnavanje upravičeno, ker temelji na objektivnih ugotovitvah, ki so neodvisne od prebivališča zadevnih oseb in v sorazmerju z legitimnim ciljem, ki ga zasleduje nacionalno pravo.

      (1)  UL C 10, 14.1.2006.


title: Zadeva T-237/04: Tožba družbe Ultradent Products, Inc., in Michaela J.S. Renoufa proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 14. junija 2004

text:
               9.10.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 251/19

         Tožba družbe Ultradent Products, Inc., in Michaela J.S. Renoufa proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 14. junija 2004
   (Zadeva T-237/04)
   (2004/C 251/37)
   Jezik postopka: angleščina
   Ultradent Products, Inc., South Jordan (Utah, ZDA), in Michael J.S. Renouf, stanujoč v Bruslju, Belgija, ki ju zastopata S. Crosby in C. Bryant, Solicitors, sta dne 14. junija 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeči stranki Sodišču prve stopnje predlagata, naj:

               —

               razglasi za nično odločbo Komisije z dne 5. aprila 2004, s katero je zavrnila dostop do dokumentov, ugotovljenih v upravnem postopku, po treh prošnjah tožečih strank za dostop do dokumentov, povezanih s klasifikacijo proizvodov za beljenje zob, vse z dne 27. oktobra 2003;

               —

               razglasi za nično odločbo Komisije z dne 5. aprila 2004, s katero je zavrnila dostop do dokumentov, za katere se mora, glede na okoliščine, domnevati njihov obstoj;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov tožečih strank v skladu s členom 87 Poslovnika Sodišča prve stopnje.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   S tremi pismi z dne 27. oktobra 2003 je drugotožeča stranka predložila Komisiji tri zahteve za dostop do dokumentov, povezane z vprašanjem, ali naj bi se proizvodi za beljenje zob klasificirali kot kozmetični proizvodi ali kot medicinski pripomočki. Natančneje je drugotožeča stranka zahtevala dostop do dokumentov, ki se nanašajo na pritožbo na Komisijo v imenu prvotožeče stranke, v kateri nasprotuje klasifikaciji zadevnih proizvodov s strani organov Velike Britanije, do dokumentov, ki se nanašajo na pripravo odgovora komisionarja Borina na pisno vprašanje Komisiji glede teh proizvodov, in končno do vseh dokumentov Komisije, ki se nanašajo na vprašanje klasifikacije takih proizvodov. Obenem je drugotožeča stranka, ki je solicitor, v svoji prošnji izjavila, da nastopa v imenu prvotožeče stranke.
   Potrdilne prošnje so bile vložene 16. decembra 2003. Komisija je 17. decembra 2003 odgovorila na prvotne prošnje, nakar sta tožeči stranki 7. januarja vložili nadaljnjo potrdilno prošnjo, s katero sta smiselno umaknili tri prejšnje potrdilne prošnje z dne 16. decembra. Komisija je odgovorila na prošnjo z dne 7. januarja 2004 s pismom z dne 5. aprila 2004. Le temu so bili priloženi številni dokumenti.
   Tožeči stranki trdita, da je upravni postopek pokazal, da, poleg razkritih dokumentov tožečima strankama v pismu z dne 5. aprila 2004, zagotovo obstajajajo še številni dokumenti v sporni zadevi, za druge dokumente pa se to lahko domneva. Po mnenju tožečih strank so vsi ti dokumenti v okviru prvotne prošnje in so v posesti Komisije, vendar tožečima strankama niso bili razkriti. Na podlagi tega tožeči stranki smatrata pismo z dne 5. aprila 2004 kot odločbo, s katero je bil zavrnjen dostop do vseh teh dokumentov, in zahtevata, da se jo razglasi za nično. V utemeljitev njune prošnje se sklicujeta na kršitev člena 8 Uredbe 1049/2001 (1), Uradni list L 145 z dne 31.05.2001, str. 43-48 in te uredbe na splošno. Nadalje trdita, da Komisija ni podala razlogov za neodobritev dostopa do zagotovo obstoječih dokumentov niti se ni sklicevala na nobene izjeme od pravice do dostopa, s katerimi bi upravičila svojo zavrnitev.

      (1)  Uredba (ES) št. 1049/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije.


title: Zadeva F-54/14: Tožba, vložena 17. junija 2014 – ZZ proti Parlamentu

text:
               3.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 388/28

         Tožba, vložena 17. junija 2014 – ZZ proti Parlamentu
   (Zadeva F-54/14)
   2014/C 388/33
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: André Bernard, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski parlament

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe o neimenovanju tožeče stranke na mesto pravnega svetovalca Evropskega parlamenta.

      Predlog tožeče stranke

               —

               Odločba o imenovanje druge osebe na mesto pravnega svetovalca naj se razglasi za nično;

               —

               tožeči stranki naj se morebiti dodeli odškodnina ex aequo et bono zaradi ugotovljenih različnih nepravilnosti pri ravnanju organa;

               —

               Evropskemu parlamentu naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva T-658/14: Tožba, vložena 12. septembra 2014  – Jurašinović proti Svetu

text:
               27.10.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 380/23

         Tožba, vložena 12. septembra 2014 – Jurašinović proti Svetu
   (Zadeva T-658/14)
   2014/C 380/30
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Ivan Jurašinović (Angers, Francija) (zastopnik: O. Pfligersdorffer, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               sklep z dne 8. julija 2014 razglasi za ničen v delu, v katerem tožeči stranki omejuje dostop do dokumentov, navedenih v prilogi 3 k sklepu, s tem, da se sklicuje na varstvo mednarodnih odnosov in varstvo sodnih postopkov ter s tem, da je s tega področja izvzel zahtevane dokumente;

               —

               Svetu naloži, da mora tožeči stranki plačati 5  000 EUR brez davka oziroma 6  000 EUR z vsemi davki iz naslova stroškov postopka, skupaj z obrestmi po obrestni meri ECB na dan vložitve tožbe;

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji izjeme od varstva sodnih postopkov in pravnih nasvetov, ki je določena v členu 4(2), druga alinea, Uredbe št.o1049/2001 (1), saj je Splošno sodišče že v sodbi Jurašinović/Svet (T-63/10, EU:T:2012:516), za izvajanje katere je bil sprejet izpodbijani sklep, presodilo, da čeprav se ta izjema lahko uporablja, se ne more uporabiti v obravnavani zadevi.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji izjeme od varstva javnega interesa kar zadeva mednarodne odnose, ki je določena v členu 4(1)(a), tretja alinea, Uredbe št.o1049/2001, saj se zadevni dokumenti nanašajo na informacije, ki izvirajo iz Evropske unije, in ne iz sistema Združenih narodov, tako da ne gre za pretok informacij tega organa.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji izjeme prevladujočega javnega interesa, ki na podlagi člena 4(2) Uredbe št.o1049/2001 omogoča odstopiti od varstva sodnih postopkov in pravnih mnenj, ker je, prvič, postopek, na katerega se dokumenti nanašajo, danes dokončno končan, in drugič, ker je Republika Hrvaška danes država članica Evropske unije.

      (1)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331).


title: Zadeva T-558/11: Tožba, vložena 31. oktobra 2011 – Atlas proti UUNT – Couleurs de Tollens-Agora (ARTIS)

text:
               14.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 13/16

         Tožba, vložena 31. oktobra 2011 – Atlas proti UUNT – Couleurs de Tollens-Agora (ARTIS)
   (Zadeva T-558/11)
   2012/C 13/35
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: poljščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Atlas sp. z o.o. (Łódź, Republika Poljska) (zastopnik: R. Rumpel, odvetnik (radca prawny))

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Couleurs de Tollens-Agora, S. a. s. (Clichy, Francija)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da je tožba utemeljena;

               —

               razveljavi Odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 28. julija 2011 v zadevi R 1253/2010-1, ki je bila tožeči stranki vročena 7. septembra 2011

               —

               podredno, izpodbijano odločbo spremeni tako, da se ugodi zahtevi za registracijo znaka „ARTIS“;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: Besedni znak „ARTIS“ za blago iz razredov 2 in 17 – Prijava št. 6158761.

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe

      Navajana znamka ali znak: francoska registracija št. 93 484 880 besedne znamke „ARTIS“ za blago iz razredov 1 in 19

      Odločba oddelka za ugovore: Ugoditev ugovoru

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 (1) kar zadeva ugotovitev podobnosti znamk in verjetnost zmede pri potrošnikih.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1)


title: Zadeva C-396/06: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Østre Landsret (Danska) 21. septembra 2006 — Eivind F. Kramme proti SAS Scandinavian Airlines Danmark A/S

text:
               2.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 294/29

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Østre Landsret (Danska) 21. septembra 2006 — Eivind F. Kramme proti SAS Scandinavian Airlines Danmark A/S
   (Zadeva C-396/06)
   (2006/C 294/52)
   Jezik postopka: danščina
   Predložitveno sodišče
   Østre Landsret (Danska)
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Eivind F. Kramme

      Tožena stranka: SAS Scandinavian Airlines Danmark A/S
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1)

               Ali lahko v primeru, ko naprava preneha obratovati zaradi tehničnih problemov, kar povzroči odpoved leta, govorimo o izrednih razmerah v smislu člena 5(3) Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (1)?

               2)

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: kakšne ustrezne ukrepe mora torej letalski prevoznik sprejeti na podlagi te uredbe, da prepreči odpoved letov zaradi tehničnih problemov?

               3)

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: ali je letalski prevoznik sprejel vse ustrezne ukrepe za preprečitev odpovedi leta, kot določa uredba, ko je ugotovil, da za izvajanje leta, ki bi ga morala zagotoviti naprava, ki je prenehala obratovati zaradi tehničnih razlogov, ni na voljo nobene druge naprave?

               4)

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: ali se upošteva dejstvo, da dokumentacija glede tehničnih problemov, na katere se sklicuje letalski prevoznik, izhaja izključno od letalskega prevoznika?

      (1)  UL L 46, str. 1.


title: Zadeva T-33/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 29. marca 2011 – Portugalska proti Komisiji (Neizvršitev sodbe Sodišča, s katero je bila ugotovljena neizpolnitev obveznosti države — Denarna kazen — Zahteva za plačilo — Razveljavitev sporne zakonodaje)

text:
               14.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 145/24

         Sodba Splošnega sodišča z dne 29. marca 2011 – Portugalska proti Komisiji
   (Zadeva T-33/09) (1)

   (Neizvršitev sodbe Sodišča, s katero je bila ugotovljena neizpolnitev obveznosti države - Denarna kazen - Zahteva za plačilo - Razveljavitev sporne zakonodaje)
   2011/C 145/39
   Jezik postopka: portugalščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Portugalska republika (zastopnika: L. Inez Fernandes in J. A. de Oliveira, zastopnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: M. Konstantinidis, P. Guerra e Andrade in P. Costa de Oliveira, zastopniki)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije C(2008) 7419 konč. z dne 25. novembra 2008, s katero se zahteva plačilo denarne kazni, dolgovane zaradi izvršitve sodbe Sodišča z dne 10. januarja 2008 v zadevi Komisija proti Portugalski (C 70/06, ZOdl. str. I 1).

      Izrek

               1.

               Odločba Komisije C(2008) 7419 konč. z dne 25. novembra 2008 se razglasi za nično.

               2.

               Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 82, 4.4.2009.


title: Zadeva C-143/06: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 8. novembra 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Hamburg – Nemčija) – Ludwigs – Apotheke München Internationale Apotheke proti Juers Pharma Import-Export GmbH (Prosti pretok blaga – Člena 28 ES in 30 ES – Člena 11 in 13 Sporazuma EGP – Uvožena zdravila, ki v državi uvoza niso dovoljena – Prepoved oglaševanja – Direktiva 2001/83/ES)

text:
               22.12.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 315/12

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 8. novembra 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Hamburg – Nemčija) – Ludwigs – Apotheke München Internationale Apotheke proti Juers Pharma Import-Export GmbH
   (Zadeva C-143/06) (1)

   (Prosti pretok blaga - Člena 28 ES in 30 ES - Člena 11 in 13 Sporazuma EGP - Uvožena zdravila, ki v državi uvoza niso dovoljena - Prepoved oglaševanja - Direktiva 2001/83/ES)
   (2007/C 315/20)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Landgericht Hamburg
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Ludwigs – Apotheke München Internationale Apotheke

      Tožena stranka: Juers Pharma Import-Export GmbH
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Landgericht Hamburg – Razlaga člena 86 (2), tretja alinea, Direktive 2001/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini (UL L 311, str. 67), kot je bila spremenjena z Direktivo 2004/27/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004, ki spreminja Direktivo 2001/83/ES, ki uvaja zakonik Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini (UL L 136, str. 34) – Področje uporabe – Nacionalna zakonodaja, ki uvozniku prepoveduje, da bi farmacevtom pošiljal cenike za zdravila, ki na domačem trgu niso dovoljena, se pa lahko uvažajo.
   Izrek
   Tako prepoved oglaševanja, kot jo določa člen 8 zakona o oglaševanju v zdravstvenem sektorju (Heilmittelwerbegesetz), ni treba preučiti glede na določbe Direktive 2001/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini, kot je bila spremenjena z Direktivo 2004/27/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004, temveč glede na člena 28 ES in 30 ES ter glede na člena 11 in 13 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru z dne 2. maja 1992. Člena 28 ES in 11 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru nasprotujeta taki prepovedi v delu, v katerem velja za razdeljevanje farmacevtom seznamov zdravil brez dovoljenja, katerih uvoz iz druge države članice ali tretje države, stranke Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, je dovoljen samo izjemoma in ki vsebujejo samo podatke, ki se nanašajo na trgovsko ime, velikost ovojnine, odmerek in ceno teh zdravil.

      (1)  UL C 121, 20.5.2006.


title: Zadeva T-196/09: Tožba, vložena 25. maja 2009 — TerreStar Europe proti Komisiji

text:
               18.7.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 167/19

         Tožba, vložena 25. maja 2009 — TerreStar Europe proti Komisiji
   (Zadeva T-196/09)
   2009/C 167/37
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: TerreStar Europe Ltd (London, Združeno kraljestvo) (zastopnika: R. Olofsson, odvetnik, J. Killick, Barrister)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

      Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasi naj se ničnost izpodbijane odločbe;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov;

               —

               sprejme naj se vse druge ukrepe, za katere Sodišče prve stopnje meni, da so potrebni.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   V tej zadevi tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2009) 3746 konč/2 z dne 13. maja 2009 o izbiri obratovalcev vseevropskih sistemov, ki zagotavljajo mobilne satelitske storitve (MSS), ki je bila sprejeta v skladu z Odločbo št. 626/2008/ES (1), v delu, v katerem zavrne prijavo tožeče stranke.
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.
   Prvič, navaja da je Komisija storila očitno napako pri presoji, ko je ugotovila, da družba TerreStar ni izpolnila zahtevanih etapnih ciljev. Tožeča stranka navaja, da je do neskladnosti med podatki in pomanjkanjem dokazov o izpolnjevanju enega od etapnih ciljev, kot je ugotovila Komisija, prišlo zaradi napačnega razumevanja predloženih podatkov, neskladnosti pa bi lahko bile pojasnjene, če bi Komisija to zahtevala.
   Drugič, tožeča stranka zatrjuje, da je Komisija ravnala v nasprotju z načelom dobrega upravljanja in načelom sorazmernosti, s tem ko ni zahtevala pojasnila in ni pregledala pojasnil, ki jih je družba TerreStar prostovoljno predložila.
   Tretjič, podredno tožeča stranka navaja, da izpodbijana odločba nima ustrezne obrazložitve.

      (1)  Odločba št. 626/2008/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. junija 2008 o izbiri in odobritvi sistemov, ki zagotavljajo mobilne satelitske storitve (MSS) (UL L 172, str. 15).


title: Zadeva C-293/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska) 22. maja 2017 – Coöperatie Mobilisation for the Environment UA, Vereniging Leefmilieu/College van gedeputeerde staten van Limburg, College van gedeputeerde staten van Gelderland

text:
               4.9.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 293/12

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska) 22. maja 2017 – Coöperatie Mobilisation for the Environment UA, Vereniging Leefmilieu/College van gedeputeerde staten van Limburg, College van gedeputeerde staten van Gelderland
   (Zadeva C-293/17)
   (2017/C 293/17)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Raad van State

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Coöperatie Mobilisation for the Environment UA, Vereniging Leefmilieu

      Toženi stranki: College van gedeputeerde staten van Limburg, College van gedeputeerde staten van Gelderland

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali gre lahko pri dejavnosti, ki zato, ker ne posega fizično v naravno okolje, ne sodi pod pojem „projekt“ v smislu člena 1(2)(a) Direktive 2011/92/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (1) (UL 2012, L 26), za projekt v smislu člena 6(3) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (2) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102), ker bi dejavnost lahko pomembno vplivala na območje Natura 2000?

               2.

               Če se domneva, da je vnos gnojil v tla projekt: ali je treba, če je ta vnos v tla potekal zakonito, preden se je člen 6(3) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102) začel uporabljati za območje Natura 2000, in trenutno še vedno poteka, ugotoviti, da gre za en in isti projekt, čeprav se ni vedno gnojilo na istih zemljiščih, v istih količinah in z istimi tehnikami?
               Ali je za presojo vprašanja, ali gre za en in isti projekt, pomembna okoliščina, da se količina usedline dušika z vnosom gnojil v tla ni povečala, po tem ko se je člen 6(3) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102) začel uporabljati za območje Natura 2000?

               3.

               Ali člen 6(3) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102) nasprotuje zakonski ureditvi, katere namen je izvzeti dejavnost, ki je neločljivo povezana s projektom in jo je zato tudi treba presojati kot projekt, na primer pašno rejo živine v okviru mlečnega gospodarstva, iz obveznosti pridobitve dovoljenja, zaradi česar za to dejavnost ni potrebno posamično soglasje, če se domneva, da je bila za učinke dejavnosti, ki je bila dopuščena brez dovoljenja, pred sprejetjem te zakonske ureditve opravljena presoja posledic?

                           3a.

                           Ali člen 6(3) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102) nasprotuje zakonski ureditvi, katere namen je izvzeti določeno skupino projektov, na primer vnos gnojil v tla, iz obveznosti pridobitve dovoljenja, zaradi česar se jo dopusti brez posamičnega soglasja, če se domneva, da je bila za učinke projektov, ki so bili dopuščeni brez dovoljenja, pred sprejetjem te zakonske ureditve opravljena presoja posledic?

               4.

               Ali zahtevam člena 6(3) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102) zadosti presoja posledic, na kateri temelji izjema od obveznosti pridobitve dovoljenja za pašno rejo živine in vnos gnojil v tla, v okviru katere so bili upoštevani dejanski in pričakovani obseg ter dejanska in pričakovana intenzivnost teh dejavnosti in ki je vodila do sklepa, da je v povprečju v okviru teh dejavnosti mogoče izključiti povečanje količine usedline dušika?

                           4a.

                           Ali je v tej zvezi pomembno, da je izjema od obveznosti pridobitve dovoljenja povezana s Programma Aanpak Stikstof 2015-2021 (PAS), v katerem se izhaja iz zmanjšanja skupne količine usedline dušika na naravnih vrednostih, ki so občutljive za dušik, na območjih Natura 2000, in da se gibanje količine usedlin na območjih Natura 2000 letno nadzira v okviru Programma Aanpak Stikstof 2015-2021, pri čemer se, če je zmanjšanje manj ugodno, kakor se je domnevalo v presoji posledic programa, po potrebi izvedejo prilagoditve?

               5.

               Ali se lahko v presojo posledic v smislu člena 6(3) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102), opravljeno za program, kot je Programma Aanpak Stikstof 2015–2021, vključijo pozitivni učinki ohranitvenih in ustreznih ukrepov za obstoječa območja habitatnih tipov in habitatov, ki se sprejmejo v povezavi z obveznostmi iz člena 6(1) in (2) te direktive?

                           5a.

                           Če je odgovor na vprašanje 5 pritrdilen: ali se lahko pozitivni učinki ohranitvenih in ustreznih ukrepov vključijo v presojo posledic za program, če ti ukrepi ob izvajanju presoje posledic še niso bili izvedeni in se njihov pozitivni učinek še ni pokazal?

                     Ali je – če se zavzame stališče, da presoja posledic vsebuje dokončne ugotovitve o učinkih omenjenih ukrepov, ki temeljijo na najboljših upoštevnih znanstvenih spoznanjih, – v zvezi s tem pomembno, da se izvajanje in izidi ukrepov nadzorujejo in – če se pri nadzoru izkaže, da so učinki manj ugodni, kot se je domnevalo v presoji posledic, – da se po potrebi izvedejo prilagoditve?

               6.

               Ali se lahko v presojo posledic v smislu člena 6(3) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102) vključijo pozitivni učinki samostojnega zmanjšanja količine usedline dušika, ki bi se lahko pokazalo v obdobju, v katerem velja Programma Aanpak Stikstof 2015–2021?
               Ali je – če se zavzame stališče, da presoja posledic vsebuje dokončne ugotovitve o omenjenih gibanjih, ki temeljijo na najboljših upoštevnih znanstvenih spoznanjih, – v zvezi s tem pomembno, da se samostojno zmanjšanje količine usedline dušika nadzoruje in – če se pri nadzoru izkaže, da je zmanjšanje manj ugodno, kot se je domnevalo v presoji posledic, – se po potrebi izvedejo prilagoditve?

               7.

               Ali se lahko sanacijski ukrepi, ki se sprejmejo v okviru v okviru programa, kakršen je Programma Aanpak Stikstof 2015-2021, in s katerimi se preprečuje, da lahko nek dejavnik, ki obremenjuje okolje, na primer usedline dušika, škodljivo vpliva na obstoječa območja habitatnih tipov ali habitatov, razumejo kot varstveni ukrep v smislu točke 28 sodbe Sodišča z dne 15. maja 2014 v zadevi Briels in drugi (C-521/12, ECLI:EU:C:2014:330), ki se lahko vključi v presojo posledic v smislu člena 6(3) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102)?

                           7a.

                           Če je odgovor na vprašanje 7 pritrdilen: ali se lahko pozitivni učinki varstvenih ukrepov, ki se lahko vključijo v presojo posledic, vključijo v to presojo, če navedeni ukrepi ob izvajanju presoje posledic še niso bili izvedeni in se njihov pozitivni učinek še ni pokazal?

                     Ali je – če se zavzame stališče, da presoja posledic vsebuje dokončne ugotovitve o učinkih omenjenih ukrepov, ki temeljijo na najboljših upoštevnih znanstvenih spoznanjih, – v zvezi s tem pomembno, da se izvajanje in izidi ukrepov nadzorujejo in – če se pri nadzoru izkaže, da so učinki manj ugodni, kot se je domnevalo v presoji posledic, – se po potrebi izvedejo prilagoditve?

               8.

               Ali je pooblastilo za naložitev obveznosti v smislu člena 2.4 Wet natuurbescherming (zakon o varstvu narave), ki ga mora uporabiti pristojni organ, če je to glede na cilje ohranjanja potrebno za območje Natura 2000, kar zadeva pašno rejo živine in vnos gnojil v tla, zadosten preventivni instrument za prenos člena 6(2) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102) v nacionalno zakonodajo?

      (1)  UL 2012, L 26, str. 1.

      (2)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102


               10.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/40

         Izvolitev predsednika Sodišča prve stopnje Evropskih Skupnosti
   (2007/C 269/68)
   Sodišče prve stopnje je 17. septembra 2007 v skladu s členom 7 Poslovnika izvolilo g. sodnika Marca Jaegerja za predsednika Sodišča prve stopnje za obdobje od 17. septembra 2007 do 31. avgusta 2010.


title: Združeni zadevi C-182/11 in C-183/11: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 29. novembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – Econord Spa proti Comune di Cagno (C-182/11), Comune di Varese, Comune di Solbiate (C-183/11), Comune di Varese (Javna naročila storitev — Direktiva 2004/18/ES — Naročnik, ki nad izbranim subjektom, ki je od njega pravno ločen, izvaja podoben nadzor kot nad svojimi službami — Neobstoj obveznosti izvedbe postopka oddaje v skladu s pravili prava Unije ( „in house“ oddaja) — Izbrani subjekt, ki ga hkrati nadzira več teritorialnih skupnosti — Pogoji za uporabo „in house“ oddaje)

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/7

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 29. novembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – Econord Spa proti Comune di Cagno (C-182/11), Comune di Varese, Comune di Solbiate (C-183/11), Comune di Varese
   (Združeni zadevi C-182/11 in C-183/11) (1)

   (Javna naročila storitev - Direktiva 2004/18/ES - Naročnik, ki nad izbranim subjektom, ki je od njega pravno ločen, izvaja podoben nadzor kot nad svojimi službami - Neobstoj obveznosti izvedbe postopka oddaje v skladu s pravili prava Unije („in house“ oddaja) - Izbrani subjekt, ki ga hkrati nadzira več teritorialnih skupnosti - Pogoji za uporabo „in house“ oddaje)
   2013/C 26/12
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Consiglio di Stato

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Econord Spa

      Tožene stranke: Comune di Cagno (C-182/11), Comune di Varese, Comune di Solbiate (C-183/11), Comune di Varese

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Consiglio di Stato – Razlaga členov 49 PDEU in 56 PDEU – Postopek oddaje javnega naročila storitev – Oddaja brez javnega razpisa – Podelitev koncesije javne komunalne službe s strani dveh javnih organov brez uradnega postopka oddaje javnega naročila delniški družbi, v katere kapitalu sta udeležena koncedenta – Neobstoj učinkovitega nadzora navedenih javnih organov nad koncesionarjem

      Izrek

   Kadar več javnih organov, ki nastopajo kot naročniki, skupaj ustanovi subjekt, zadolžen za izvajanje njihovih nalog javne službe, ali kadar javni organ pridobi delež v takem subjektu, je pogoj – ki ga določa sodna praksa Sodišča Evropske unije, da morajo ti organi, da jim ne bi bilo treba izvesti postopka oddaje za javno naročilo v skladu s pogoji prava Unije, skupaj izvajati podoben nadzor, kot ga izvajajo nad svojimi službami – izpolnjen, če je vsak od teh organov udeležen v kapitalu in upravnih organih navedenega subjekta.

      (1)  UL C 211, 16.7.2011.


title: Zadeva T-18/06: Tožba, vložena  23. januarja 2006  — Deutsche Telekom proti UUNT

text:
               8.4.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/32

         Tožba, vložena 23. januarja 2006 — Deutsche Telekom proti UUNT
   (Zadeva T-18/06)
   (2006/C 86/64)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Deutsche Telekom AG (Bonn, Nemčija) (zastopnik: J.-C. Gaedertz, Rechtsanwalt)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razveljavitev odločbe drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu z dne 17. novembra 2005,

               —

               naložitev plačila stroškov toženi stranki.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka „Alles, was uns verbindet“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 16, 35, 36, 38 in 42 — prijava št. 3 648 441
   Odločba preizkuševalca: Zavrnitev prijave
   Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94, ker je prijavljena znamka razlikovalne narave glede proizvodov in storitev in ni opisne narave, saj je besedna kombinacija neobičajna in nenavadna v zvezi s proizvodi in storitvami, navedenimi v ugovoru.


title: Zadeva C-221/08: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 4. marca 2010 – Evropska komisija proti Irski (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 95/59/ES — Davki, razen prometnih davkov, ki vplivajo na porabo tobačnih izdelkov — Člen 9(1) — Svobodno določanje najvišjih drobnoprodajnih cen za svoje izdelke s strani proizvajalcev in uvoznikov — Nacionalna ureditev, s katero so določene najnižje drobnoprodajne cene za cigarete — Utemeljitev — Varovanje javnega zdravja — Okvirna konvencija Svetovne zdravstvene organizacije o nadzoru tobaka)

text:
               1.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/7

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 4. marca 2010 – Evropska komisija proti Irski
   (Zadeva C-221/08) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 95/59/ES - Davki, razen prometnih davkov, ki vplivajo na porabo tobačnih izdelkov - Člen 9(1) - Svobodno določanje najvišjih drobnoprodajnih cen za svoje izdelke s strani proizvajalcev in uvoznikov - Nacionalna ureditev, s katero so določene najnižje drobnoprodajne cene za cigarete - Utemeljitev - Varovanje javnega zdravja - Okvirna konvencija Svetovne zdravstvene organizacije o nadzoru tobaka)
   2010/C 113/09
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: R. Lyal in W. Mölls, zastopnika)

      Tožena stranka: Irska (zastopnika: D. O'Hagan, zastopnik, G. Hogan SC)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev člena 9(1) Direktive Sveta 95/59/ES z dne 27. novembra 1995 o davkih, razen prometnih davkov, ki vplivajo na porabo tobačnih izdelkov (UL L 291, str. 40) – Nacionalna zakonodaja, s katero so določene najnižje in najvišje drobnoprodajne cene tobačnih izdelkov

      Izrek

               1.

               Irska s tem, da je določila najnižjo drobnoprodajno ceno za cigarete, ni izpolnila obveznosti iz člena 9(1) Direktive Sveta 95/59/ES z dne 27. novembra 1995 o davkih, razen prometnih davkov, ki vplivajo na porabo tobačnih izdelkov, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2002/10/ES z dne 12. februarja 2002.

               2.

               Irska s tem, da ni zagotovila potrebnih podatkov, ki Evropski komisiji omogočijo izpolnitev dolžnosti nadzorovati spoštovanje Direktive 95/59, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2002/10, ni izpolnila obveznosti iz člena 10 ES.

               3.

               V preostalem se tožba zavrne.

               4.

               Irski se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 209, 15.8.2008.


title: Zadeva C-278/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Hannover (Nemčija) 18. maja 2017 – Susanne Meyer in drugi/TUIfly GmbH

text:
               24.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 239/35

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Hannover (Nemčija) 18. maja 2017 – Susanne Meyer in drugi/TUIfly GmbH
   (Zadeva C-278/17)
   (2017/C 239/44)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Amtsgericht Hannover

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Susanne Meyer, Sophie Meyer, Jan Meyer

      Tožena stranka: TUIfly GmbH

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Stellt die Abwesenheit eines für die Durchführung von Flügen erheblichen Teils des Personals des ausführenden Luftfahrtunternehmens aufgrund von Krankmeldungen einen außergewöhnlichen Umstand gemäß Art. 5 Abs. 3 VO (EG) Nr. 261/2004 (1) dar? Falls Frage 1 bejaht werden sollte: Wie hoch muss die Abwesenheitsquote sein, um einen solchen Umstand anzunehmen?

               2.

               Falls Frage 1 verneint werden sollte: Stellt die spontane Abwesenheit eines für die Durchführung von Flügen erheblichen Teils des Personals des ausführenden Luftfahrtunternehmens aufgrund einer arbeitsrechtlich und tarifrechtlich nicht legitimierten Arbeitsniederlegung („wilder Streik“) einen außergewöhnlichen Umstand gemäß Art. 5 Abs. 3 VO (EG) Nr. 261/2004 dar? Falls Frage 2 bejaht werden sollte: Wie hoch muss die Abwesenheitsquote sein, um einen solchen Umstand anzunehmen?

               3.

               Falls Frage 1 oder 2 bejaht werden sollten: Muss der außergewöhnliche Umstand beim annullierten Flug selbst vorgelegen haben oder ist das ausführende Luftfahrtunternehmen berechtigt, aus betriebswirtschaftlichen Erwägungen einen neuen Flugplan aufzustellen?

               4.

               Falls Frage 1 oder 2 bejaht werden sollten: Kommt es bei der Vermeidbarkeit auf den außergewöhnlichen Umstand oder aber die Folgen des Eintritts des außergewöhnlichen Umstands an?

      (1)  Verordnung (EG) Nr. 261/2004 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 11. Februar 2004 über eine gemeinsame Regelung für Ausgleichs- und Unterstützungsleistungen für Fluggäste im Fall der Nichtbeförderung und bei Annullierung oder großer Verspätung von Flügen und zur Aufhebung der Verordnung (EWG) Nr. 295/91; ABl. L 46, S.1.


title: Zadeva C-466/08: Tožba, vložena 30. oktobra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Ciper

text:
               20.12.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 327/21

         Tožba, vložena 30. oktobra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Ciper
   (Zadeva C-466/08)
   (2008/C 327/36)
   Jezik postopka: grščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. Karanasu-Apostolopulu in H. Stølbæk)

      Tožena stranka: Republika Ciper
   Predloga tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da je Republika Ciper, s tem da ni sprejela zakonov in drugih predpisov potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/36/ES (1) z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij, oziroma, v vsakem primeru, ker jih ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz navedene direktive.

               —

               Republiki Ciper naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos Direktive 2005/36/ES v notranji pravni red, se je iztekel 20. oktobra 2007.

      (1)  UL L 255, 30.9.2005.


title: Zadeva C-446/07: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 10. septembra 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale civile di Modena – Italija) – Alberto Severi, ki deluje v svojem imenu in kot zakoniti zastopnik družbe Cavazzuti e figli SpA, postala družba Grandi Salumifici Italiani SpA proti Regione Emilia-Romagna (Direktiva 2000/13/ES — Označevanje živil, ki se dostavijo končnemu potrošniku — Oznaka, ki bi lahko kupca zavedla glede porekla ali izvora živila — Generična imena v smislu člena 3 Uredbe (EGS) št. 2081/92 — Vpliv)

text:
               7.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 267/11

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 10. septembra 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale civile di Modena – Italija) – Alberto Severi, ki deluje v svojem imenu in kot zakoniti zastopnik družbe Cavazzuti e figli SpA, postala družba Grandi Salumifici Italiani SpA proti Regione Emilia-Romagna
   (Zadeva C-446/07) (1)

   (Direktiva 2000/13/ES - Označevanje živil, ki se dostavijo končnemu potrošniku - Oznaka, ki bi lahko kupca zavedla glede porekla ali izvora živila - Generična imena v smislu člena 3 Uredbe (EGS) št. 2081/92 - Vpliv)
   2009/C 267/19
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale civile di Modena

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Alberto Severi, ki deluje v svojem imenu in kot zakoniti zastopnik družbe Cavazzuti e figli SpA, postala družba Grandi Salumifici Italiani SpA

      Tožena stranka: Regione Emilia-Romagna

      Ob udeležbi: Associazione fra Produttori per la Tutela del „Salame Felino“

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunale civile di Modena – Razlaga členov 3(1) in 13 (3) Uredbe Sveta (EGS) št. 2081/92 z dne 14. julija 1992 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila (UL L 208, str.1), postali členi 3(1) in 13(2) Uredbe (CE) št. 510/06 – Označba za živilo, ki omenja kraj in ni registrirana kot ZOP ali ZGO v smislu navedenih uredb – Možnost, da proizvajalci, ki so navedeno označbo v dobri veri in neprekinjeno uporabljali pred začetkom veljavnosti Uredbe, uporabljajo to označbo na skupnostnem trgu – „Salame Felino“

      Izrek

               1.

               Člena 3(1) in 13(3) Uredbe Sveta (EGS) št. 2081/92 z dne 14. julija 1992 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 2796/2000 z dne 20. decembra 2000, je treba razlagati tako, da označbe živila, ki vsebuje geografske navedbe in je bila predmet vloge za registracijo kot zaščitene označbe porekla ali zaščitene geografske označbe v smislu Uredbe št. 2081/92, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 2796/2000, do morebitnega posredovanja vloge za registracijo Komisiji Evropskih skupnosti s strani nacionalnih organov, ni mogoče šteti za generično. Generičnosti označbe v smislu Uredbe št. 2081/92, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 2796/2000, ni mogoče domnevati, dokler Komisija ni odločila o vlogi za registracijo, v ustreznih okoliščinah primera z zavrnitvijo s posebnim razlogom, da je navedena označba postala generična.

               2.

               Člena 3(1) in 13(3) Uredbe št. 2081/92, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 2796/2000, v povezavi s členom 2 Direktive 2000/13/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. marca 2000 o približevanju zakonodaje držav članic o označevanju, predstavljanju in oglaševanju živil je treba razlagati tako, da se označba živil, ki vsebuje geografske navedbe in ni registrirana kot zaščitena označba porekla ali zaščitena geografska označba, lahko zakonito uporablja, če taka oznaka proizvoda ne zavaja povprečnega potrošnika, ki je normalno obveščen ter razumno pozoren in poučen. Pri presoji, ali je tako, lahko nacionalna sodišča upoštevajo trajanje obdobja, v katerem se je ime uporabljalo. Nasprotno pa morebitna dobra vera proizvajalca ali prodajalca na drobno v zvezi s tem ni upoštevna.

      (1)  UL C 51, 23.2.2008.


title: Zadeva T-380/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 15. decembra 2010 – Bianchin proti UUNT – Grotto (GASOLINE) (Znamka Skupnosti — Postopek za ugotovitev ničnosti — Besedna znamka Skupnosti GASOLINE — Predhodna figurativna znamka Skupnosti GAS — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               5.2.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/15

         Sodba Splošnega sodišča z dne 15. decembra 2010 – Bianchin proti UUNT – Grotto (GASOLINE)
   (Zadeva T-380/09) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek za ugotovitev ničnosti - Besedna znamka Skupnosti GASOLINE - Predhodna figurativna znamka Skupnosti GAS - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2011/C 38/26
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Luciano Bianchin (Asolo, Italija) (zastopnika: G. Massa in P. Massa, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: O. Montalto, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Grotto SpA (Chiuppano, Italija) (zastopnik: F. Jacobacci, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 13. julija 2009 (zadeva R 1455/2008-2) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med družbo Grotto SpA in L. Bianchinom.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               L. Bianchinu se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 282, 21.11.2009.


title: Zadeva F-35/12: Sklep Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 30. septembra 2014 – DM proti BEREC (Javni uslužbenec — Pogodbeni uslužbenec — Pogoji za zaposlitev — Zdravniški pregled pred zaposlitvijo — Člen 100 Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropske unije — Zdravstveni pridržek — Odpoved delovnega razmerja po koncu poskusne dobe — Predlogi za razglasitev ničnosti, ki so postali brezpredmetni — Uporaba zdravstvenega pridržka ob zaposlitvi zadevne osebe pri drugi agenciji Evropske unije — Nevplivanje — Ustavitev postopka)

text:
               24.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 421/54

         Sklep Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 30. septembra 2014 – DM proti BEREC
   (Zadeva F-35/12) (1)

   ((Javni uslužbenec - Pogodbeni uslužbenec - Pogoji za zaposlitev - Zdravniški pregled pred zaposlitvijo - Člen 100 Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropske unije - Zdravstveni pridržek - Odpoved delovnega razmerja po koncu poskusne dobe - Predlogi za razglasitev ničnosti, ki so postali brezpredmetni - Uporaba zdravstvenega pridržka ob zaposlitvi zadevne osebe pri drugi agenciji Evropske unije - Nevplivanje - Ustavitev postopka))
   2014/C 421/75
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: DM (zastopniki: sprva D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal in S. Orlandi, odvetniki, nato D. Abreau Caldas, J.-N. Louis in S. Orlandi, odvetniki)

      Tožena stranka: Organ evropskih regulatorjev za elektronske komunikacije (zastopniki: M. Chiodi, zastopnik, D. Waelbroeck, A. Duron, odvetnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe, da se za tožečo stranko uporabi določba o zdravstvenem pridržku od datuma začetka njene zaposlitve, in odločbe o zavrnitvi pritožbe tožeče stranke

      Izrek

               1.

               Postopek s tožbo se ustavi.

               2.

               Organ evropskih regulatorjev za elektronske komunikacije nosi svoje stroške in plača stroške, ki jih je priglasil DM.

      (1)  UL C 138, 12.5.2012, str. 37.


title: Zadeva T-107/08: Sodba Splošnega sodišča z dne 30. novembra 2011 – Transnational Company „Kazchrome“ in ENRC Marketing proti Svetu in Komisiji (Damping — Uvoz silicij-mangana s poreklom iz Kitajske in Kazahstana — Ničnostna tožba — Izvozna cena — Primerjava izvozne cene in normalne vrednosti — Izračun stopnje nelojalnega nižanja cen — Nepogodbena odgovornost)

text:
               28.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/48

      Sodba Splošnega sodišča z dne 30. novembra 2011 – Transnational Company „Kazchrome“ in ENRC Marketing proti Svetu in Komisiji
      (Zadeva T-107/08) (1)

      (Damping - Uvoz silicij-mangana s poreklom iz Kitajske in Kazahstana - Ničnostna tožba - Izvozna cena - Primerjava izvozne cene in normalne vrednosti - Izračun stopnje nelojalnega nižanja cen - Nepogodbena odgovornost)
      (2012/C 25/91)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeči stranki: Transnational Company „Kazchrome“ AO (Aktioubé, Kazahstan) in ENRC Marketing AG (Kloten, Švica) (zastopniki: sprva L. Ruessmann in A. Willems, nato A. Willems in S. De Knop, odvetniki)

         Toženi stranki: Svet Evropske unije (zastopniki: sprva J. P. Hix, zastopnik, skupaj z G. Berrischem in G. Wolfom, odvetnikoma, nato J. P. Hix in B. Driessen, zastopnika, skupaj z G. Berrischem, odvetnikom) in Evropska komisija (zastopnika: H. van Vliet in K. Talabér-Ritz)

         Intervenient v podporo toženih strank: Euroalliages (Bruselj, Belgija) (zastopniki: J. Bourgeois, Y. van Gerven in N. McNelis, odvetniki)

         Predmet

      Predlog za razglasitev ničnosti Uredbe Sveta (ES) št. 1420/2007 z dne 4. decembra 2007 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz silicij-mangana s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Kazahstana ter o zaključku postopka glede uvoza silicij-mangana s poreklom iz Ukrajine (UL L 317, str. 5) v delu, v katerem se nanaša na uvoz silicij-mangana, ki ga proizvaja družba Transnational Company „Kazchrome“ AO, in odškodninski zahtevek.

         Izrek

                  1.

                  Člen 1 Uredbe Sveta (ES) št. 1420/2007 z dne 4. decembra 2007 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz silicij-mangana s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Kazahstana ter o zaključku postopka glede uvoza silicij-mangana s poreklom iz Ukrajine se razglasi za ničnega v delu, v katerem se nanaša na uvoz silicij-mangana, ki ga proizvaja družba Transnational Company „Kazchrome“ AO.

                  2.

                  V preostalem se tožba zavrne.

                  3.

                  Družbi Transnational Company „Kazchrome“ in ENRC Marketing AG nosita polovico svojih stroškov in stroške Evropske komisije.

                  4.

                  Svet Evropske unije nosi polovico stroškov družb Transnational Company „Kazchrome“ in ENRC Marketing ter svoje stroške.

                  5.

                  Združenje Euroalliages nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 116, 9.5.2008.


title: Zadeva C-255/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Düsseldorf (Nemčija) 29. maja 2015 – Steef Mennens/Emirates Direktion für Deutschland

text:
               7.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 294/21

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Düsseldorf (Nemčija) 29. maja 2015 – Steef Mennens/Emirates Direktion für Deutschland
   (Zadeva C-255/15)
   (2015/C 294/26)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Amtsgericht Düsseldorf

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Steef Mennens

      Tožena stranka: Emirates Direktion für Deutschland

      Vprašanja za predhodno odločanje

               I.

               Ali je treba člen 10(2) v povezavi s členom 2(f) Uredbe (ES) št. 261/2004 (1) razlagati tako, da pomeni „vozovnica“ dokument, na podlagi katerega ima potnik (tudi) pravico do prevoza na tistem letu, na katerem je bil nameščen slabše, ne glede na to, ali so na tem dokumenti zapisani še nadaljnji leti, kot so vmesni leti ali leti nazaj v izhodiščni kraj?

               II.

                           a.

                           Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:
                           Ali je treba člen 10(2) v povezavi s členom 2(f) Uredbe (ES) št. 261/2004 nadalje razlagati tako, da pomeni „cena vozovnice“ tisti znesek, ki ga je potnik plačal za vse lete, zapisane na vozovnici, čeprav je do slabše namestitve prišlo le na enem od letov?

                           b.

                           Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen:
                           Ali je treba znesek, ki je osnova za povrnitev v skladu s členom 10(2) Uredbe (ES) št. 261/2004, ugotavljati tako, da je odločilna cena, ki jo je letalska družba objavila za prevoz v rezerviranem razredu na delu leta, na katerem je prišlo do slabše namestitve, ali da se izračuna količnik med razdaljo dela leta, na katerem je prišlo do slabše namestitve, in razdaljo celotne letalske poti ter se ga pomnoži s celotno ceno leta?

               III.

               Ali je treba člen 10(2) Uredbe št. 261/2004 nadalje razlagati tako, da pomeni „cena vozovnice“ le ceno samega leta brez davkov in pristojbin?

      (1)  Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10).


title: Zadeva C-190/09: Tožba, vložena 28. maja 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Ciper

text:
               1.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 180/33

         Tožba, vložena 28. maja 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Ciper
   (Zadeva C-190/09)
   2009/C 180/57
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: I. Chatzigiannis in A. Margelis, zastopnika)

      Tožena stranka: Republika Ciper

      Predloga tožeče stranke:

               —

               Naj se ugotovi, da je Republika Ciper s prepovedjo distribucije in prodaje biogoriv, pridobljenih iz genetsko spremenjenih rastlin, in s sprejetjem oddelka 6 zakona št. 66(I)/2005, brez da bi o tem prej obvestila Evropsko Komisijo, kršila obveznosti iz člena 28 Pogodbe ES in člena 8(1) Direktive 98/34/EG (1),

               —

               Republiki Ciper naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   S ciprskim zakonom št. 66(I)/2005 o pospeševanju rabe biogoriv in drugih obnovljivih goriv v sektorju prevoza je bila v ciprsko pravo prenesena Direktiva 2003/30/ES o pospeševanju rabe biogoriv in drugih obnovljivih goriv v sektorju prevoza. Vendar oddelek 6 tega zakona vsebuje klavzulo, da sta prepovedani distribucija in prodaja biogoriv, pridobljenih iz genetsko spremenjenih rastlin.
   Pridelava dovoljenih vrst genetsko spremenjenih rastlin v Evropski uniji ima zakonsko podlago v Direktivi 2001/18/ES in Uredbi (ES) št. 1829/2003. Vendar predelana biogoriva, pridobljena iz genetsko spremenjenih rastlin, ne spadajo na področje uporabe zadevnih predpisov, tako da je treba preizkusiti skladnost klavzule s členi 28, 29 in 30 Pogodbe ES.
   Komisija glede kršitve členov 28, 29 in 30 Pogodbe ES navaja, prvič, da ciprska prepoved ni primerna za varstvo kakršnega koli javnega interesa, in drugič, da nacionalni predpisi, ki absolutno prepovedujejo nek proizvod, kršijo načelo sorazmernosti.
   Komisija v zvezi s kršitvijo Direktive 98/34 navaja, da oddelek 6 zakona št. 66(I)/2005 predstavlja tehnični predpis v smislu člena 1 te direktive in ni izjema, ki jo določa člen 10(1), prva alinea, direktive. Zato bi morali ciprski organi Komisijo o tem predpisu obvestiti. S tem da so ciprski organi sprejeli predpis, ne da bi o njem prej obvestili Komisijo, so kršili obveznost iz člena 8(1) Direktive 98/34.

      (1)  UL L 204, 21.7.1998, str. 37.