title: Zadeva T-725/20: Tožba, vložena 14. decembra 2020 – Guangdong Haomei New Materials in Guangdong King Metal Light Alloy Technology/Komisija

text:
               8.2.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 44/54

      Tožba, vložena 14. decembra 2020 – Guangdong Haomei New Materials in Guangdong King Metal Light Alloy Technology/Komisija
      (Zadeva T-725/20)
      (2021/C 44/77)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranke

         Tožeči stranki: Guangdong Haomei New Materials Co. Ltd (Qingyuan, Kitajska), Guangdong King Metal Light Alloy Technology Co. Ltd (Yuan Tan Town, Kitajska) (zastopniki: M. Maresca, C. Malinconico, D. Guardamagna, M. Guardamagna, D. Maresca, A. Cerruti, A. Malinconico, G. La Malfa Ribolla, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlog

      Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2020/1428 z dne 12. oktobra 2020 o uvedbi začasne protidampinške dajatve na uvoz iztiskanih izdelkov iz aluminija s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, ki sta ga opravili tožeči stranki, in je bila 13. oktobra 2020 objavljena v Uradnem listu Evropske unije, ter podredno „osnovno“ uredbo (Uredba (EU) 1036/2016) razglasi za nični, in naj Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata osem tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi razlog: kršitev PDEU in pravnih pravil, ki urejajo uporabo Pogodbe, kršitev členov osnovne uredbe v zvezi z obveznostjo natančne določitve dampinških pogojev, kršitev načel pravičnega in kontradiktornega upravnega postopka, dobrega upravljanja iz člena 41 Listine EU o temeljnih pravicah, ter uporabe najboljših razpoložljivih informacij, kršitev bistvenih postopkovnih zahtev, zloraba pooblastil zaradi splošnosti očitkov ter neobstoj dejanske preveritve informacij, predloženih v duhu sodelovanja.

                              —

                              Tožeči stranki v zvezi s tem trdita, da je izpodbijana uredba nezakonita, ker Komisija ni konkretno opredelila zadevnih tržnih pogojev in ker tožeči stranki dejansko nista mogli uveljaviti pravice do obrambe. Na kratko, za družbi HaoMei in King Metal je bilo ugotovljeno, da sta izvajali damping in so jima bile tako naložene izravnalne protidampinške dajatve, vendar ne zaradi njunega ravnanja pri izvozu iz Kitajske, temveč zaradi splošne pozitivne ocene kitajskega gospodarstva in torej zaradi povsem splošnih razlogov. Ker je bila Komisija prepričana v to, ni opravila nobene konkretne preučitve dokumentov, ki sta jih predložili podjetji tožeči stranki.

                  2.

                  Drugi razlog: kršitev PDEU in pravnih pravil, ki urejajo uporabo Pogodbe, neobstoj dampinga glede na merila osnovne uredbe, kršitev člena osnovne uredbe o določitvi stopnje dampinga (člen 2, in zlasti odstavek 6a), napačna določitev „normalne“ cene proizvoda, ki je predmet preiskave, uporaba začasnih dajatev, ne zaradi osebne odgovornosti izvoznikov (ki niti ni bila ugotovljena), pač pa zaradi nenaklonjenosti splošnemu ustroju kitajskega gospodarstva, zloraba pooblastil, pomanjkljivi preiskava in obrazložitev,

                              —

                              Tožeči stranki v zvezi s tem trdita, da nezakonitost izhaja iz dejstva, da je Komisija opravila nepopolno preiskavo, ki je vsekakor privedla do nejasnega rezultata, ki je prav tako nezakonit zaradi uredbe o registraciji proizvodov, ki je že predmet tožbe pred Splošnim sodiščem, ker je v preiskavo vključila oznake proizvoda (7610 90 90), ki – kot sama priznava – ne bi smele biti vključene, ker gre za proizvode, ki se razlikujejo od tistih, ki so predmet preiskave. Ta napaka (ki je omogočila vključitev različnih proizvodov) odpravlja tako dampinške pogoje (glede na to, da ta zelo nizka cena neizbežno in umetno znižuje povprečno ceno) kot tudi škodo industriji Unije, ker gre za velike količine glede na celoten obseg zadevnega proizvoda, tako da je vpliv preostalega dela proizvoda, uvoženega v Evropsko unijo, neupošteven.

                              —

                              Na drugem mestu naj neobstoj konkretne opredelitve položaja tožečih strank ne bi bil v skladu s Pogodbo (in navedenimi pravili), saj vzpostavlja sistem objektivne odgovornosti oziroma odgovornosti za ravnanje drugega, kar je v nasprotju s temeljnim načelom pravne varnosti in varstva legitimnih pričakovanj (sodba z dne 3. decembra 1998, Belgocodex, C-381/97, EU:C:1998:589; sodba z dne 26. aprila 2005, Goed Wonen, C-376/02, EU:C:2005:251) zaradi tržne cene in strukture stroškov, očito tržnih stroškov, ki sta jih tožeči stranki večkrat predložili Komisiji, ki pa jih je ta v celoti spregledala (kot je spregledala tudi stališča kitajske vlade v zvezi s tržnim gospodarstvom). To je privedlo do očitih nezakonitosti – tako z vidika vsebine (v zvezi s pojmi normalne vrednosti, znatnih izkrivljanj, dostopa do kreditov, davčne ureditve, ureditve stečaja, reprezentativne države in njene izbire), kot tudi z vidika postopka – ki so v okviru tega tožbenega razloga natančneje razdelane in ki so privedle do očitno diskriminatornega in škodljivega učinka.

                  3.

                  Tretji razlog: neobstoj škode, kršitev osnovne uredbe (členi 1, 2 in 7(1)(c), pomanjkljiva preiskava, očitna napaka in izkrivljanje dejstev pri primerjavi tržnih deležev, neobstoj vzročne zveze in neupoštevanje neobstoja sprememb v skupnem toku uvoza.

                              —

                              Tožeči stranki v zvezi s tem trdita, da je izpodbijana uredba nezakonita, ker se z njo z zlorabo cilja protidampinga kitajska konkurenca, ki jo izvajata družbi Haomei in King Metal, obravnava kot škodljiva industriji Unije, v okviru znatnega naraščanja potrošnje in dobičkonosnosti industrije aluminija. Nasprotno, ugotovljeno ni bilo nikakršno nižanje cen ali nižanje ciljnih cen, kar se v sodni praksi zahteva za določitev škode. Vendar je v primeru tožečih strank neobstoj nižanja cen ali ciljnih cen dokazan (glede na različne dokumente, ki se navajajo v okviru tožbenega razloga) s cenami franko tovarna družb Haomei in King Metal, ki so primerljive z evropskimi cenami (Dokument 3, poročilo Bauxite).

                              —

                              Poleg tega tožeči stranki trdita, da naložitev dajatev nikakor ni v interesu Unije, temveč izključno v interesu pritožnikov, ki si ga je Komisija samo „prisvojila“ kot lastno obrazložitev in jo, ne da bi opravila kakršnokoli analizo, razširila na celotno Unijo. Tožeči stranki v zvezi s tem trdita, da je Komisija, ponovno, v celoti zanemarila podatke, ki sta ji jih tožeči stranki predložili med postopkom, pri čemer ti podatki niso bili obravnavani niti v kontradiktornem postopku (ustno ali pisno), niti v navedeni uredbi.

                  4.

                  Četrti razlog: neobstoj vzročne zveze med dampingom in škodo, kršitev členov 1, 2 in 7(1)(c) osnovne uredbe, neobstoj ocene učinka pandemije COVID-19 na trgovinske tokove, cilje protidampinškega postopka in na sprejetje začasnih dajatev, nepopolna in napačna ocena učinkov drugih dejavnikov ter neobstoj presoje pripomb tožečih strank.

                              —

                              Tožeči stranki v zvezi s tem trdita, da kljub resnosti pandemije in njenega pomena za mednarodno trgovino, ki je že privedla do gospodarskih dogodkov brez primere (na primer do prodaje nafte po negativnih cenah), se Komisiji ni zdelo potrebno opraviti, ne le študije, temveč najmanjše dokumentirane analize učinkov pandemije COVID-19 na mednarodno trgovino, niti je vključiti v preiskavo.

                              —

                              Komisija naj bi poleg tega opustila izvedbo kakršnekoli ocene drugih dejavnikov, ki očitno vplivajo na analizo; na eni strani rast, čeprav majhna, uvoza iz drugih držav, kot je Rusija; na drugi strani rast evropskega svetovnega izvoza aluminija (točka 284 in naslednje). Jasni učinek teh okoliščin naj bi bila prekinitev vzročne zveze med dampingom in škodo.

                  5.

                  Peti razlog: nezakonitost, ki izhaja iz uredbe o registraciji.

                              —

                              Tožeči stranki v zvezi s tem trdita, da Komisija ni jasno opredelila predmeta uvoza, ki je predmet preiskave, in se je v opravičilo sklicevala na izmenjavo informacij z Generalnim direktoratom za obdavčenje in carinsko unijo (DG TAXUD), ki še vedno poteka, ter na preučitev nekaterih podatkov TARIC, ki prav tako še poteka, da bi ugotovila, ali so upoštevni za analizo.

                              —

                              Vendar naj bi bilo treba potrebo za sprejetje ukrepa dokazati na podlagi nespornih tehničnih elementov. Neobstoj take analize, ali njena neustreznost, naj bi prav tako povzročila neposredno kršitev prostega pretoka blaga, ker registracija škodi naknadni možnosti trženja uvoženih proizvodov, tudi po njihovem vstopu na ozemlje Unije.

                  6.

                  Šesti razlog: očitna napaka pri presoji ob določitvi stopnje ukrepov, kršitev člena 14(5) osnovne uredbe z drugega vidika, napačna in samovoljna navedba zneska dajatev, pomanjkljiva preiskava, očitna napaka pri presoji in zloraba pooblastil.

                              —

                              Tožeči stranki v zvezi s tem trdita, da je pri določitvi stopnje ukrepov prišlo do napak (točka 330 in naslednje). 30,4-odstotna stopnja za družbi Haomei in King Metal naj bi bila samovoljno izpeljana iz zaupne različice protidampinške pritožbe, ki jo je vložilo združenje EA. Čeprav Komisija trdi, da je na podlagi informacij iz obvestila o začetku postopka in pritožbe pridobila dovolj dokazov, naj bi samovoljno določila enotno stopnjo dampinga za vse proizvode iz ekstrudiranega aluminija. Zloraba pooblastil v zvezi s ciljem zaščite pred škodo, ki bi lahko nastala Uniji, naj bi bila očitna.

                  7.

                  Sedmi razlog: kršitev Splošnega sporazuma o carinah in trgovini (GATT) in podredno, nezakonitost osnovne uredbe, če se je ne razlaga v skladu z mednarodnimi sporazumi.

                              —

                              Tožeči stranki v zvezi s tem trdita, da Uredba 2020/11428, ki jo je sprejela Komisija in katere pravna podlaga je člen 207 PDEU, odstopa od pojmov, določenih v upoštevnem mednarodnem pravu. Če ni tako, povedano drugače, če nezakonitost ni neposredno povezana z Uredbo 2020/11428, potem naj bi bila nezakonita osnovna uredba.

                  8.

                  Osmi razlog: kršitev Evropske konvencije o človekovih pravicah v zvezi s postopkom naložitve sankcije, ki je glede učinkov na podjetja izvoznike enakovredna kazenski sankciji.

                              —

                              Tožeči stranki v zvezi s tem trdita, da uporaba zadevnih dajatev za tožeči družbi pomeni oviro pri opravljanju dejavnosti, kar povzroča nepopravljivo škodo, primerljivo s škodo, ki jo povzroči kazenska sankcija, kot je že večkrat presodilo Evropsko sodišče za človekove pravice.


title: Zadeva T-729/20: Tožba, vložena 15. decembra 2020 – Aurubis/Komisija

text:
               8.2.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 44/56

      Tožba, vložena 15. decembra 2020 – Aurubis/Komisija
      (Zadeva T-729/20)
      (2021/C 44/78)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Aurubis AG (Hamburg, Nemčija) (zastopnika: S. Altenschmidt in J. Hoss, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Sklep Evropske komisije z dne 8. decembra 2020 (Ref. Ares (2020)7439507 – 08/12/2020) razglasi za ničen in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka s tožbo predlaga razglasitev ničnosti sklepa z dne 8. decembra 2020, s katerim je Komisija v zvezi s postopkom za izdajo začasne odredbe pri Verwaltungsgericht Berlin (upravno sodišče v Berlinu, Nemčija) in ustreznim postopkom pri Umweltbundesamt (zvezni urad za varstvo okolja, Nemčija) zavrnila prenos pravic do emisije za začasno zavarovanje zahtevka tožeče stranke za brezplačno dodelitev pravic do emisije zaradi zagotovitve polnega učinka sodbe Sodišča v postopku predhodnega odločanja v zadevi C-271/20.
      Tožba temelji na teh tožbenih razlogih:

                  1.

                  Sklep Komisije z dne 8. decembra 2020 se neposredno in posamično nanaša na tožečo stranko. Tožeča stranka naj bi zato imela procesno upravičenje.

                  2.

                  Komisija naj bi bila na podlagi načela učinkovitega sodnega varstva, ki ga zagotavlja pravo Unije, v okviru varstva z začasnimi odredbami v nacionalnih postopkih zavezana k sodelovanju, da se zagotovi pravica do dodelitve pravic do emisij, preden pride do prekluzije te pravice.

                  3.

                  Pravni okvir za tako sodelovanje in prenos pravic do emisije na nacionalne račune sta Direktiva 2003/87/ES (1) in Uredba (EU) št. 389/2013 (2).

         (1)  Direktiva 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 7, str. 631).

         (2)  Uredba Komisije (EU) št. 389/2013 z dne 2. maja 2013 o določitvi registra Unije v skladu z Direktivo 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter odločbama št. 280/2004/ES in št. 406/2009/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter o razveljavitvi uredb Komisije (EU) št. 920/2010 in št. 1193/2011 (UL 2013, L 122, str. 1).


title: Zadeva T-730/20: Tožba, vložena 16. decembra 2020 – ON/Komisija

text:
               8.2.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 44/57

      Tožba, vložena 16. decembra 2020 – ON/Komisija
      (Zadeva T-730/20)
      (2021/C 44/79)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: ON (zastopnik: N. de Montigny, odvetnica)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep PMO.1 z dne 12. marca 2020 o izterjavi neupravičenih plačil v skladu s členom 85 Kadrovskih predpisov od 1. februarja 2015 razglasi za ničen;

                  —

                  po potrebi za ničen razglasi sklep o zavrnitvi njene pritožbe z dne 3. septembra 2020;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo odškodnine za nepremoženjsko škodo, ki jo utrpela tožeča stranka, ocenjeno ex aequo et bono na 10 000 EUR;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 85 Kadrovskih predpisov, ker niso izpolnjeni pogoji za uporabo tega člena. V zvezi s tem tožeča stranka med drugim meni, da uprava ni dokazala, da je vedela oziroma da bi morala vedeti, da od svoje edine predhodne zaposlitve, in sicer leta 2009, ni bila upravičena do izselitvenega dodatka.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: kršitev načela razumnega roka. Tožeča stranka v zvezi s tem navaja dejstvo, da je zaradi nespoštovanje razumnega roka izgubila možnost dokazati obstoj glavnega običajnega prebivališča zunaj Združenega kraljestva za zadevno obdobje, saj obveznost evidentiranja praviloma ne presega desetih let.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: nepravilno ravnanje uprave, zaradi katerega je ta odškodninsko odgovorna. Tožeča stranka meni, da je nepravilno ravnanje v tem, da je uprava storila napako pri določitvi njenih denarnih pravic ob nastopu službe.


title: Zadeva T-731/20: Tožba, vložena 17. decembra 2020 – ExxonMobil Production Deutschland/Komisija

text:
               8.2.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 44/58

      Tožba, vložena 17. decembra 2020 – ExxonMobil Production Deutschland/Komisija
      (Zadeva T-731/20)
      (2021/C 44/80)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: ExxonMobil Production Deutschland GmbH (Hannover, Nemčija) (zastopnika: S. Altenschmidt in J. Hoss, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlog

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep Evropske komisije z dne 8. decembra 2020 (Ares (2020)7439507 – 08/12/2020) razglasi za ničen in

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka s to tožbo predlaga razglasitev ničnosti sklepa z dne 8. decembra 2020, s katerim je Komisija v okviru postopka za izdajo začasne odredbe pred Verwaltungsgericht Berlin (upravno sodišče v Berlinu) in zahteve, ki jo je v zvezi s tem vložil Umweltbundesamt (zvezni urad za okolje), zavrnila sodelovanje pri prenosu pravic do emisije za začasno zavarovanje upravičenja tožeče stranke do brezplačne dodelitve pravic do emisije zaradi zagotovitve praktičnega učinka sodbe Sodišča v postopku predhodnega odločanja v zadevi C-126/20.
      Tožba temelji na teh tožbenih razlogih.

                  1.

                  Sklep Komisije z dne 8. decembra 2020 se na tožečo stranko nanaša neposredno in posamično. Zato ima procesno upravičenje.

                  2.

                  Komisija je v okviru postopka pred nacionalnim sodiščem, ki se nanaša na izdajo začasne odredbe, v skladu z načelom jamstva učinkovitega sodnega varstva, ki je vpeto v pravo Unije, dolžna prispevati k temu, da se zavarujejo vsa upravičenja do dodelitve pravic do emisije preden ta ugasnejo.

                  3.

                  Direktiva 2003/87/ES (1) in Uredba (EU) št. 389/2013 (2) pomenita pravni okvir za to sodelovanje ter za prenos pravic do emisij na nacionalne račune.

         (1)  Direktiva 2003/87/ES evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 7, str. 631).

         (2)  Uredba Komisije (EU) št. 389/2013 z dne 2. maja 2013 o določitvi registra Unije v skladu z Direktivo 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter odločbama št. 280/2004/ES in št. 406/2009/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter o razveljavitvi uredb Komisije (EU) št. 920/2010 in št. 1193/2011 (UL 2013, L 122, str. 1).


title: Zadeva T-732/20: Tožba, vložena 16. decembra 2020 – Freundlieb/EUIPO (CRYSTAL)

text:
               8.2.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 44/59

      Tožba, vložena 16. decembra 2020 – Freundlieb/EUIPO (CRYSTAL)
      (Zadeva T-732/20)
      (2021/C 44/81)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Andreas Freundlieb (Berlin, Nemčija) (zastopnica: J. Vogtmeier, odvetnica)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Zadevna sporna znamka: besedna znamka Evropske unije CRYSTAL – znamka Evropske unije št. 8 372 591

         Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 1. oktobra 2020 v zadevi R 1056/2020-5

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi izpodbijano odločbo, znamko Evropske unije št. 8 372 591 pa v skladu s predlogom vrne v prejšnje stanje;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov, vključno s stroški, ki so nastali v postopku s pritožbo.

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  Kršitev člena 104(1) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-733/20: Tožba, vložena 16. decembra 2020 – Freundlieb/EUIPO (BANDIT)

text:
               8.2.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 44/59

      Tožba, vložena 16. decembra 2020 – Freundlieb/EUIPO (BANDIT)
      (Zadeva T-733/20)
      (2021/C 44/82)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Andreas Freundlieb (Berlin, Nemčija) (zastopnica: J. Vogtmeier, odvetnica)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Zadevna sporna znamka: besedna znamka Evropske unije BANDIT – znamka Evropske unije št. 1 205 061

         Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 1. oktobra 2020 v zadevi R 730/2020-5

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi izpodbijano odločbo, znamko Evropske unije št. 1 205 061 pa v skladu s predlogom vrne v prejšnje stanje;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov, vključno s stroški, ki so nastali v postopku s pritožbo.

         Navajani tožbeni razlog

                  —

                  Kršitev člena 104(1) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-740/20: Tožba, vložena 16. decembra 2020 – Arnautu/Parlament

text:
               8.2.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 44/60

      Tožba, vložena 16. decembra 2020 – Arnautu/Parlament
      (Zadeva T-740/20)
      (2021/C 44/83)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Marie-Christine Arnautu (Pariz, Francija) (zastopnik: F. Wagner, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropski parlament

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  ugotovi, da je ugovor nezakonitosti dopusten in da je člen 33, odstavka 1 in 2, IUSP nezakonit;

                  —

                  zato ugotovi neobstoj pravne podlage sklepa generalnega sekretarja z dne 21. septembra 2020 in ga razglasi za ničnega;
                  primarno

                  —

                  ugotovi, da je Marie-Christine Arnautu dokazala, da je delo njenega pomočnika skladno s členom 33, odstavka 1 in 2, IUSP in sodno prakso Sodišča Evropske unije;
                  posledično

                  —

                  razglasi ničnost sklepa generalnega sekretarja Evropskega parlamenta z dne 21. septembra 2020, poslanega v elektronski obliki 23. oktobra 2020, sprejetega na podlagi člena 68 Sklepa 2009/C 159/01 predsedstva Evropskega parlamenta z dne 19. maja in 9. julija 2008„o izvedbenih ukrepih v zvezi s Statutom poslancev Evropskega parlamenta“, kakor je bil spremenjen, s katerim je bila ugotovljena terjatev do tožeče stranke v znesku 87 203,46 EUR iz naslova neupravičeno izplačanih zneskov v okviru parlamentarne pomoči in obrazložena njena izterjava;

                  —

                  razglasi ničnost opomina št. 7000001577 z dne 22. oktobra 2020, s katerim je bila v skladu s sklepom generalnega sekretarja o vračilu neupravičeno izplačanih zneskov z dne 21. septembra 2020 ugotovljena terjatev zoper Marie-Christine Arnautu in ki je bil sprejet podlagi člena 68 Izvedbenih ukrepih v zvezi s Statutom poslancev (IUSP) glede stroškov za parlamentarno pomoč;

                  —

                  Evropskemu parlamentu naloži plačilo vseh stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva razloga.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: ugovor nezakonitosti, ker sta s členom 33 Izvedbenih ukrepih v zvezi s Statutom poslancev (v nadaljevanju: IUSP), sprejetih s Sklepom predsedstva Evropskega parlamenta z dne 19. maja in 9. julija 2008, kršeni načeli pravne varnosti in legitimnega pričakovanja zlasti zaradi nejasnosti in nenatančnosti. Tožeča stranka trdi, da je zaradi nenatančnosti izpodbijanih določb treba pri razlagi pravnega pravila IUSP upoštevati sodno prakso. Podrobnosti o dokazovanju dela parlamentarnega pomočnika so bila namreč v zadevah Bilde in Montel potrjena šele novembra 2017, saj se zadeva Gorostiaga iz leta 2005 nanaša le na dokazovanje izplačila plač, ki so ga izvedli tretji plačniki. Tako sta za izpodbijane določbe od leta 2008 značilni negotovost in nejasnost. Tožeča stranka dodaja, da Evropski parlament kljub nevarnosti pravne negotovosti ni niti natančno in jasno uredil postopka nadzora parlamentarne pomoči niti formalno določil obveznosti oblikovanja in vzdrževanja na stroške poslanca niti določil pravil o sprejemljivih, določljivih in datiranih dokazih.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: bistvena kršitev postopka in kršitev pravice do obrambe. Tožeča strank trdi, da generalni sekretar ni opravil nikakršnega osebnega zaslišanja, s čimer je kršil člen 68 IUSP. Tožeča stranka dodaja, da ji je s tem generalni sekretar kršil temeljno pravico, da neposredno razpravlja z organom, ki namerava sprejeti odločitev, in da kontradiktorno razpravlja o dokazih.


title: Zadeva T-749/20: Tožba, vložena 22. decembra 2020 – Veronese/EUIPO – Veronese Design Company (VERONESE)

text:
               8.2.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 44/61

      Tožba, vložena 22. decembra 2020 – Veronese/EUIPO – Veronese Design Company (VERONESE)
      (Zadeva T-749/20)
      (2021/C 44/84)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: francoščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Veronese (Pariz, Francija) (zastopnik: S. Herrburger, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Veronese Design Company Ltd (Kowloon, Hong Kong)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Imetnik sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

         Zadevna sporna znamka: Figurativna znamka Evropske unije VERONESE – Blagovna znamka Evropske unije št. 8 831 844

         Postopek pred EUIPO: Postopek razveljavitve

         Izpodbijana odločba: Odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 26. oktobra 2020 v zadevi R 1951/2020-4

         Tožbeni predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  to tožbo skupaj s prilogami razglasi za dopustno;

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  Kršitev člena 72(6) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  Kršitev člena 72(6) v povezavi s členom 94(1) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  Kršitev člena 60(1)(a) v povezavi s členom 8(1) in (2) in členom 1(2) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva C-635/18: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 3. junija 2021 – Evropska komisija/Zvezna republika Nemčija (Neizpolnitev obveznosti države – Okolje – Direktiva 2008/50/ES – Kakovost zunanjega zraka – Člen 13(1) in Priloga XI – Sistematično in dolgotrajno preseganje mejnih vrednosti za dušikov dioksid (NO2) na nekaterih nemških območjih in aglomeracijah – Člen 23(1) – Priloga XV – „Čim krajše“ obdobje preseganja – Ustrezni ukrepi)

text:
               19.7.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 289/2

      Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 3. junija 2021 – Evropska komisija/Zvezna republika Nemčija
      (Zadeva C-635/18) (1)

      (Neizpolnitev obveznosti države - Okolje - Direktiva 2008/50/ES - Kakovost zunanjega zraka - Člen 13(1) in Priloga XI - Sistematično in dolgotrajno preseganje mejnih vrednosti za dušikov dioksid (NO2) na nekaterih nemških območjih in aglomeracijah - Člen 23(1) - Priloga XV - „Čim krajše“ obdobje preseganja - Ustrezni ukrepi)
      (2021/C 289/02)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: C. Hermes, E. Manhaeve in A. C. Becker, agenti)

         Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija (zastopniki: sprva T. Henze in S. Eisenberg, agenta, skupaj z U. Karpenstein, F. Fellenberg in K. Dingemann, Rechtsanwälte, nato J. Möller in S. Eisenberg, agenta, skupaj z U. Karpenstein, F. Fellenberg in K. Dingemann, Rechtsanwälte)

         Intervenientka v podporo tožene stranke: Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopnik: F. Shibli, agent)

         Izrek

                  1.

                  Zvezna republika Nemčija

                              —

                              s tem, da je bila od 1. januarja 2010 do vključno leta 2016 na eni strani sistematično in trajno presežena letna mejna vrednost za dušikov dioksid (NO2) na 26 območjih in aglomeracijah na ozemlju Nemčije, in sicer na območjih DEZBXX0001A (aglomeracija Berlin), DEZCXX0007A (aglomeracija Stuttgart), DEZCXX0043S (deželno okrožje Tübingen), DEZCXX0063S (deželno okrožje Stuttgart (brez aglomeracije)), DEZCXX0004A (aglomeracija Freiburg), DEZCXX0041S (deželno okrožje Karlsruhe (brez aglomeracije)), DEZCXX0006A (aglomeracija Mannheim/Heidelberg), DEZDXX0001A (aglomeracija München), DEZDXX0003A (aglomeracija Nürnberg/Fürth/Erlangen), DEZFXX0005S (območje III sredina in sever Hessna), DEZFXX0001A (aglomeracija I (Ren-Majna)), DEZFXX0002A (aglomeracija II (Kassel)), DEZGLX0001A (aglomeracija Hamburg), DEZJXX0015A (Grevenbroich (porensko območje lignita)), DEZJXX0004A (Köln), DEZJXX0009A (Düsseldorf), DEZJXX0006A (Essen), DEZJXX0017A (Duisburg, Oberhausen, Mülheim), DEZJXX0005A (Hagen), DEZJXX0008A (Dortmund), DEZJXX0002A (Wuppertal), DEZJXX0011A (Aachen), DEZJXX0016S (urbana področja in podeželje v Severnem Porenju-Vestfaliji), DEZKXX0006S (Mainz), DEZKXX0007S (Worms/Frankenthal/Ludwigshafen), DEZKXX0004S (Koblenz/Neuwied) ter na drugi strani urna mejna vrednost za NO2 na dveh od teh območij, in sicer DEZCXX0007A (aglomeracija Stuttgart) in DEZFXX0001A (aglomeracija I (Ren-Majna)), ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 13(1) Direktive 2008/50/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2008 o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo v povezavi s Prilogo XI k tej direktivi;
                              in

                              —

                              s tem, da od 11. junija 2010 ni sprejela ustreznih ukrepov za spoštovanje mejnih vrednosti, določenih za NO2 na vseh teh območjih, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 23(1) in tega člena v povezavi s Prilogo XV, oddelek A, k Direktivi 2008/50, zlasti ni izpolnila obveznosti iz člena 23(1), drugi pododstavek, te direktive, in sicer zagotoviti, da se v načrtih za kakovost zraka predvidijo ustrezni ukrepi, tako da bo lahko obdobje preseganja mejnih vrednosti čim krajše.

                  2.

                  Zvezni republiki Nemčiji se naloži, naj poleg svojih stroškov nosi stroške Evropske komisije.

                  3.

                  Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 436, 3.12.2018.


title: Zadeva C-243/21: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Okręgowy w Warszawie (Poljska) 14. aprila 2021 – „TOYA“ sp. z o.o., Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji/Prezesowi Urzędu Komunikacji Elektronicznej

text:
               19.7.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 289/25

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Okręgowy w Warszawie (Poljska) 14. aprila 2021 – „TOYA“ sp. z o.o., Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji/Prezesowi Urzędu Komunikacji Elektronicznej
      (Zadeva C-243/21)
      (2021/C 289/35)
      Jezik postopka: poljščina

         Predložitveno sodišče

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka:„TOYA“ sp. z o.o., Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji

         Tožena stranka: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 8(3) Direktive 2002/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o dostopu do elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajočih naprav ter o njihovem medomrežnem povezovanju (1) v povezavi s členom 3(5) in členom 1(3) in (4) Direktive 2014/61/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o ukrepih za znižanje stroškov za postavitev elektronskih komunikacijskih omrežij visokih hitrosti (2) razlagati tako, da nasprotujejo temu, da lahko nacionalni regulativni organ operaterju, ki razpolaga s fizično infrastrukturo in je obenem ponudnik javno dostopnih elektronskih komunikacijskih storitev ali omrežij ter za katerega ni bilo ugotovljeno, da ima pomembno tržno moč, naloži obveznost uporabe pogojev, ki jih je ta organ določil ex ante in s katerimi so urejena pravila za dostop do fizične infrastrukture tega operaterja, vključno s pravili in postopki za sklepanje pogodb in pristojbinami za dostop, ne glede na to, ali je podan spor o dostopu do fizične infrastrukture tega operaterja in ali na trgu obstaja učinkovita konkurenca?
                  Podredno (različica II)

                  2.

                  Ali je treba člen 67(1) in (3) v povezavi s členom 68(2) in (3) Direktive (EU) 2018/1972 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2018 o Evropskem zakoniku o elektronskih komunikacijah (3) v povezavi s členom 3(5) in členom 1(3) in (4) Direktive 2014/61/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o ukrepih za znižanje stroškov za postavitev elektronskih komunikacijskih omrežij visokih hitrosti razlagati tako, da nasprotujejo temu, da lahko nacionalni regulativni organ operaterju, ki razpolaga s fizično infrastrukturo in je obenem ponudnik javno dostopnih elektronskih komunikacijskih storitev ali omrežij ter za katerega ni bilo ugotovljeno, da ima pomembno tržno moč, naloži obveznost uporabe pogojev, ki jih je ta organ določil ex ante in s katerimi so urejena pravila za dostop do fizične infrastrukture tega operaterja, vključno s pravili in postopki za sklepanje pogodb in pristojbinami za dostop, ne glede na to, ali je podan spor o dostopu do fizične infrastrukture tega operaterja in ali na trgu obstaja učinkovita konkurenca?

         (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 323.

         (2)  UL 2014, L 155, str. 1.

         (3)  UL 2018, L 321, str. 36.


title: Zadeva T-282/21: Tožba, vložena 21. maja 2021 – SS in ST/Frontex

text:
               19.7.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 289/40

      Tožba, vložena 21. maja 2021 – SS in ST/Frontex
      (Zadeva T-282/21)
      (2021/C 289/57)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeči stranki: SS, ST (zastopnika: M. Van den Broeck in L. Lambert, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska agencija za mejno in obalno stražo (Frontex)

         Predlog

      Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

                  —

                  zadevo sprejme v obravnavo in o njej vsebinsko presodi;

                  —

                  ugotovi, da je Frontex po tem, ko bi morala ravnati po postopku, določenem v členu 265 PDEU, opustila ravnanje s tem, da je bodisi v celoti ali delno umaknila financiranje svoje dejavnosti v Egejskem morju oziroma te dejavnosti odložila ali prekinila (člen 46(4) Uredbe 2019/1896 (1)), bodisi s tem, da je navedla ustrezno utemeljene razlog za neuporabo zadevnega ukrepa iz člena 46(6), ali ni opredelila svojega stališča glede predhodne zahteve tožečih strank;

                  —

                  ugotovi, da ta opustitev ukrepanja pomeni kršitev Pogodb, in sicer kršitev člena 265 PDEU.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata tri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: resne in ponavljajoče se kršitve temeljnih pravic in obveznosti mednarodne zaščite v Egejskem morju, kar zadeva dejavnosti Frontex, zaradi katerih je izvršni direktor moral navedene dejavnosti odložiti ali prekiniti v smislu člena 46 Uredbe 2019/1896. Tožeči stranki trdita, da zbrani dokazi kažejo, da „nove taktike“ v okviru operacij v zvezi z nadzorom meje v Egejskem morju, uvedene marca 2020, pomenijo državno (Grčija) in organizacijsko (Frontex) politiko sistematičnega in obširnega napada na civilno prebivalstvo, ki prosi za azil v EU, v nasprotju z, med drugim, pravico do življenja, prepovedjo kolektivnega izgona, načelom nevračanja in pravico do azila.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: Frontex ni izpolnila svojih pozitivnih obveznosti iz Listine o temeljnih pravicah, kar zadeva preprečevanje predvidljivih kršitev zgoraj navedenih temeljnih pravic, do katerih prihaja v Egejskem morju v okviru njenih dejavnosti. Frontex ni izpolnila konkretnih zahtev, ki odražajo njene pozitivne obveznosti, eksplicitno določene v členih, ki niso člen 46 Uredbe 2019/1896, kot so obveznosti spremljanja in poročanja, in so povezane ali celo prepletene z uporabo člena 46.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: opustitev ravnanja agencije v okviru člena 265 PDEU na tožeči stranki vpliva neposredno in posredno, saj je v njun položaj že večkrat posegla nova državna in organizacijska politika sistemskih in obširnih praks ugrabitve z ozemlja EU in prisilne premestitve nazaj na morje ali prestrezanja na morju; zapustitve na morju na nezanesljivih plovilih, ki povzroča resno tveganje za življenje; nezakonitega vračanja, kolektivnega izgona in preprečevanja dostopa do azila. Nadaljevana opustitev Frontex sprejetja primernih ukrepov, da bi preprečila te kršitve – vključno z odlogom in prekinitvijo njenih dejavnosti na podlagi člena 46 – znatno poveča tveganja, da bosta tožeči stranki ponovno, že šestič, izpostavljeni istim kršitvam Pogodb ter mednarodnega in evropskega običajnega in pogodbenega prava.

         (1)  Uredba (EU) 2019/1896 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2019 o evropski mejni in obalni straži ter razveljavitvi uredb (EU) št. 1052/2013 in (EU) 2016/1624 (UL 2019, L 295, str. 1).


title: Združeni zadevi C-682/18 in C-683/18: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 22. junija 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Frank Peterson/Google LLC, YouTube LLC, YouTube Inc., Google Germany GmbH (C-682/18) in Elsevier Inc./Cyando AG (C-683/18), (Predhodno odločanje – Intelektualna lastnina – Avtorska pravica in sorodne pravice – Dajanje na voljo in upravljanje platforme za deljenje videov oziroma platforme za gostovanje in deljenje datotek – Odgovornost upravljavca za kršitve pravic intelektualne lastnine, ki jih storijo uporabniki njegove platforme – Direktiva 2001/29/ES – Člen 3 in člen 8(3) – Pojem „priobčitev javnosti“ – Direktiva 2000/31/ES – Člena 14 in 15 – Pogoji za upravičenost do oprostitve odgovornosti – Neobstoj seznanjenosti s konkretnimi kršitvami – Obvestitev o takih kršitvah kot pogoj za pridobitev sodne odredbe)

text:
               9.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/2

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 22. junija 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Frank Peterson/Google LLC, YouTube LLC, YouTube Inc., Google Germany GmbH (C-682/18) in Elsevier Inc./Cyando AG (C-683/18),
      (Združeni zadevi C-682/18 in C-683/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Intelektualna lastnina - Avtorska pravica in sorodne pravice - Dajanje na voljo in upravljanje platforme za deljenje videov oziroma platforme za gostovanje in deljenje datotek - Odgovornost upravljavca za kršitve pravic intelektualne lastnine, ki jih storijo uporabniki njegove platforme - Direktiva 2001/29/ES - Člen 3 in člen 8(3) - Pojem „priobčitev javnosti“ - Direktiva 2000/31/ES - Člena 14 in 15 - Pogoji za upravičenost do oprostitve odgovornosti - Neobstoj seznanjenosti s konkretnimi kršitvami - Obvestitev o takih kršitvah kot pogoj za pridobitev sodne odredbe)
      (2021/C 320/02)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesgerichtshof

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: Frank Peterson (C-682/18), Elsevier Inc. (C-683/18)

         Tožene stranke: Google LLC, YouTube LLC, YouTube Inc., Google Germany GmbH (C-682/18), Cyando AG (C-683/18)

         Izrek

                  1.

                  Člen 3(1) Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi je treba razlagati tako, da upravljavec platforme za deljenje videov oziroma platforme za gostovanje in deljenje datotek, na kateri lahko uporabniki nezakonito dajo varovane vsebine na voljo javnosti, ne izvaja „priobčitve“ teh vsebin „javnosti“ v smislu te določbe, razen če poleg zgolj dajanja na voljo platforme prispeva k temu, da se javnosti dostop do takih vsebin omogoči ob kršitvi avtorske pravice. Za to gre zlasti, če je ta upravljavec konkretno seznanjen z nezakonitim dajanjem varovane vsebine na voljo na njegovi platformi in je nemudoma ne zbriše ali onemogoči dostopa do nje, če navedeni upravljavec, čeprav ve ali bi moral vedeti, da na splošno uporabniki njegove platforme prek te platforme nezakonito dajejo varovane vsebine na voljo javnosti, ne izvaja ustreznih tehničnih ukrepov, ki se lahko od običajno skrbnega upravljavca v njegovem položaju pričakujejo za verodostojno in učinkovito zoperstavljanje kršitvam avtorske pravice na tej platformi, ali če sodeluje pri izbiri varovanih vsebin, ki se nezakonito priobčijo javnosti, na svoji platformi zagotavlja orodja, namenjena posebej nezakonitemu deljenju takih vsebin, ali vedé spodbuja taka deljenja, kar je lahko razvidno iz okoliščine, da je upravljavec sprejel poslovni model, ki uporabnike njegove platforme spodbuja k temu, da varovana dela na tej platformi nezakonito priobčijo javnosti.

                  2.

                  Člen 14(1) Direktive 2000/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2000 o nekaterih pravnih vidikih storitev informacijske družbe, zlasti elektronskega poslovanja na notranjem trgu (Direktiva o elektronskem poslovanju) je treba razlagati tako, da dejavnost upravljavca platforme za deljenje videov ali platforme za gostovanje in deljenje datotek spada na področje uporabe te določbe, če ta upravljavec nima dejavne vloge, zaradi katere bi lahko poznal ali nadzoroval vsebine, naložene na njegovo platformo.
                  Člen 14(1)(a) Direktive 2000/31 je treba razlagati tako, da mora tak upravljavec, da bi bil na podlagi te določbe izključen iz upravičenosti do oprostitve odgovornosti iz tega člena 14(1), vedeti za konkretna nezakonita dejanja svojih uporabnikov v zvezi z varovanimi vsebinami, ki so bile naložene na njegovo platformo.

                  3.

                  Člen 8(3) Direktive 2001/29 je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da lahko imetnik avtorske ali sorodne pravice izdajo sodne odredbe proti posredniku, katerega storitev je tretja oseba uporabila za kršitev pravice tega imetnika, ne da bi ta posrednik vedel za to kršitev v smislu člena 14(1)(a) Direktive 2000/31, v skladu z nacionalnim pravom zahteva le, če je bil pred začetkom sodnega postopka navedeni posrednik o tej kršitvi predhodno obveščen in ta ni nemudoma ukrepal, da bi odstranil zadevno vsebino ali blokiral dostop do nje in zagotovil, da se take kršitve ne ponovijo. Vendar se morajo nacionalna sodišča pri uporabi takega pogoja prepričati, da ta ne povzroči, da bi se dejansko prenehanje kršitve odložilo tako, da bi se s tem temu imetniku povzročila nesorazmerna škoda.

         (1)  UL C 82, 4.3.2019.


title: Zadeva C-439/19: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 22. junija 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Satversmes tiesa – Latvija) – Postopek, ki ga je začela B (Predhodno odločanje – Varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov – Uredba (EU) 2016/679 – Členi 5, 6 in 10 – Nacionalna zakonodaja, ki določa javni dostop do osebnih podatkov v zvezi s kazenskimi točkami, izrečenimi za cestnoprometne prekrške – Zakonitost – Pojem „osebni podatki v zvezi s kazenskimi obsodbami in kaznivimi dejanji“ – Razkritje za izboljšanje varnosti v cestnem prometu – Pravica dostopa javnosti do uradnih dokumentov – Svoboda obveščanja – Uskladitev s temeljnima pravicama do spoštovanja zasebnega življenja in varstva osebnih podatkov – Ponovna uporaba podatkov – Člen 267 PDEU – Časovni učinki predhodne odločbe – Možnost ustavnega sodišča države članice, da ohrani pravne učinke nacionalne zakonodaje, ki ni v skladu s pravom Unije – Načeli primarnosti prava Unije in pravne varnosti)

text:
               9.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/3

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 22. junija 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Satversmes tiesa – Latvija) – Postopek, ki ga je začela B
      (Zadeva C-439/19) (1)

      (Predhodno odločanje - Varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov - Uredba (EU) 2016/679 - Členi 5, 6 in 10 - Nacionalna zakonodaja, ki določa javni dostop do osebnih podatkov v zvezi s kazenskimi točkami, izrečenimi za cestnoprometne prekrške - Zakonitost - Pojem „osebni podatki v zvezi s kazenskimi obsodbami in kaznivimi dejanji“ - Razkritje za izboljšanje varnosti v cestnem prometu - Pravica dostopa javnosti do uradnih dokumentov - Svoboda obveščanja - Uskladitev s temeljnima pravicama do spoštovanja zasebnega življenja in varstva osebnih podatkov - Ponovna uporaba podatkov - Člen 267 PDEU - Časovni učinki predhodne odločbe - Možnost ustavnega sodišča države članice, da ohrani pravne učinke nacionalne zakonodaje, ki ni v skladu s pravom Unije - Načeli primarnosti prava Unije in pravne varnosti)
      (2021/C 320/03)
      Jezik postopka: latvijščina

         Predložitveno sodišče

      Satversmes tiesa

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: B

         ob udeležbi: Latvijas Republikas Saeima

         Izrek

                  1.

                  Člen 10 Uredbe (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Direktive 95/46/ES (Splošna uredba o varstvu podatkov) je treba razlagati tako, da se uporablja za obdelavo osebnih podatkov v zvezi s kazenskimi točkami, izrečenimi voznikom za cestnoprometne prekrške.

                  2.

                  Določbe Uredbe (EU) 2016/679, zlasti člen 5(1), člen 6(1)(e) in člen 10 te uredbe, je treba razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni zakonodaji, ki javnemu organu, pristojnemu za register, v katerega se vpisujejo kazenske točke, izrečene voznikom za cestnoprometne prekrške, nalaga, da javnosti omogoči dostop do teh podatkov, ne da bi morala oseba, ki dostop zahteva, izkazati poseben interes za pridobitev navedenih podatkov.

                  3.

                  Določbe Uredbe (EU) 2016/679, zlasti člen 5(1), člen 6(1)(e) in člen 10 te uredbe, je treba razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni zakonodaji, ki javnemu organu, pristojnemu za register, v katerega se vpisujejo kazenske točke, izrečene voznikom za cestnoprometne prekrške, dovoljuje, da te podatke posreduje gospodarskim subjektom za ponovno uporabo.

                  4.

                  Načelo primarnosti prava Unije je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da ustavno sodišče države članice, ki odloča o pravnem sredstvu zoper nacionalno zakonodajo, ki se glede na odločbo Sodišča, izdano v postopku predhodnega odločanja, izkaže za nezdružljivo s pravom Unije, na podlagi načela pravne varnosti odloči, da se pravni učinki te zakonodaje ohranijo do dneva razglasitve sodbe, s katero to ustavno sodišče dokončno odloči o tem ustavnopravnem pravnem sredstvu.

         (1)  UL C 280, 19.8.2019.


title: Zadeva C-550/19: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 24. junija 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de lo Social n° 14 de Madrid – Španija) – EV/Obras y Servicios Públicos S.A., Acciona Agua, S.A. („Predhodno odločanje – Socialna politika – Direktiva 1999/70/ES – Okvirni sporazum o delu za določen čas, sklenjen med ETUC, UNICE in CEEP – Določba 5 – Ukrepi za preprečevanje zlorab, ki izhajajo iz veriženja pogodb o zaposlitvi ali delovnih razmerij za določen čas – Zaporedne pogodbe o zaposlitvi za določen čas v gradbenem sektorju, imenovane ‚fijos de obra‘ – Pojem ‚objektivni razlogi‘, ki upravičujejo podaljšanje takih pogodb – Direktiva 2001/23/ES – Člen 1(1) – Prenos podjetja – Člen 3(1) – Ohranjanje pravic delavcev – Subrogacija pri pogodbah o zaposlitvi, do katere pride na podlagi določb kolektivne pogodbe – Kolektivna pogodba, ki omejuje pravice in obveznosti prenesenih delavcev na pravice in obveznosti, ki izhajajo iz zadnje pogodbe, sklenjene s podjetjem, ki izstopi“)

text:
               9.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/4

      Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 24. junija 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de lo Social no 14 de Madrid – Španija) – EV/Obras y Servicios Públicos S.A., Acciona Agua, S.A.
      (Zadeva C-550/19) (1)

      („Predhodno odločanje - Socialna politika - Direktiva 1999/70/ES - Okvirni sporazum o delu za določen čas, sklenjen med ETUC, UNICE in CEEP - Določba 5 - Ukrepi za preprečevanje zlorab, ki izhajajo iz veriženja pogodb o zaposlitvi ali delovnih razmerij za določen čas - Zaporedne pogodbe o zaposlitvi za določen čas v gradbenem sektorju, imenovane ‚fijos de obra‘ - Pojem ‚objektivni razlogi‘, ki upravičujejo podaljšanje takih pogodb - Direktiva 2001/23/ES - Člen 1(1) - Prenos podjetja - Člen 3(1) - Ohranjanje pravic delavcev - Subrogacija pri pogodbah o zaposlitvi, do katere pride na podlagi določb kolektivne pogodbe - Kolektivna pogodba, ki omejuje pravice in obveznosti prenesenih delavcev na pravice in obveznosti, ki izhajajo iz zadnje pogodbe, sklenjene s podjetjem, ki izstopi“)
      (2021/C 320/04)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Juzgado de lo Social no 14 de Madrid

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: EV

         Toženi stranki: Obras y Servicios Públicos S.A., Acciona Agua, S.A.

         Izrek

                  1.

                  Določbo 5, točka 1, Okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sklenjenega 18. marca 1999, ki je priložen Direktivi Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP, je treba razlagati tako, da mora nacionalno sodišče v skladu z vsemi pravili nacionalnega prava, ki se uporabljajo, presoditi, ali omejitev – razen v posebnih okoliščinah – zaposlitve delavcev za določen čas na podlagi tako imenovanih pogodb „fijos de obra“ s strani istega podjetja na različnih mestih opravljanja dela v isti pokrajini na tri zaporedna leta in dodelitev odpravnine navedenim delavcem – pod pogojem, da nacionalno sodišče ugotovi, da sta bila ta ukrepa v zvezi z navedenimi delavci dejansko sprejeta – pomenita primerna ukrepa, da se preprečijo in po potrebi sankcionirajo zlorabe, ki izhajajo iz veriženja pogodb o zaposlitvi ali delovnih razmerij za določen čas, oziroma „ustrezna pravna ukrepa“ v smislu te določbe 5, točka 1. Vsekakor organi zadevne države članice take nacionalne zakonodaje ne smejo uporabljati tako, da bi se štelo, da je podaljšanje zaporednih pogodb o zaposlitvi za določen čas, imenovanih „fijos de obra“, upravičeno iz „objektivnih razlogov“ v smislu določbe 5, točka 1(a), tega okvirnega sporazuma zgolj zato, ker je vsaka od teh pogodb sklenjena na splošno za eno samo gradbišče, ne glede na njegovo trajanje, saj taka nacionalna zakonodaja v praksi ne preprečuje, da zadevni delodajalec s takim podaljšanjem zadovoljuje stalne in trajne potrebe po zaposlenih.

                  2.

                  Člen 3(1), prvi pododstavek, Direktive Sveta 2001/23/ES z dne 12. marca 2001 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero so ob prenosu osebja v okviru javnih naročil pravice in obveznosti prenesenega delavca, ki jih mora spoštovati podjetje, ki vstopa, omejene izključno na tiste, ki izhajajo iz zadnje pogodbe, ki jo je ta delavec sklenil s podjetjem, ki izstopa, pod pogojem, da uporaba te ureditve ne povzroči, da je navedeni delavec zgolj zaradi tega prenosa postavljen v slabši položaj, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

         (1)  UL C 77, 9.3.2020.


title: Zadeva C-559/19: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 24. junija 2021 – Evropska komisija/Kraljevina Španija (Neizpolnitev obveznosti države – Člen 258 PDEU – Zavarovano naravno območje Doñana (Španija) – Direktiva 2000/60/ES – Okvir za vodno politiko Evropske unije – Člen 4(1)(b)(i), člen 5 in člen 11(1)(3)(a), (c) in (e) ter (4) – Poslabšanje stanja teles podzemne vode – Neobstoj dodatne opredelitve teles podzemne vode, za katera je bilo ugotovljeno tveganje poslabšanja – Ustrezni osnovni ukrepi in dopolnilni ukrepi – Direktiva 92/43/EGS – Člen 6(2) – Poslabšanje stanja naravnih habitatov in habitatov vrst)

text:
               9.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/5

      Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 24. junija 2021 – Evropska komisija/Kraljevina Španija
      (Zadeva C-559/19) (1)

      (Neizpolnitev obveznosti države - Člen 258 PDEU - Zavarovano naravno območje Doñana (Španija) - Direktiva 2000/60/ES - Okvir za vodno politiko Evropske unije - Člen 4(1)(b)(i), člen 5 in člen 11(1)(3)(a), (c) in (e) ter (4) - Poslabšanje stanja teles podzemne vode - Neobstoj dodatne opredelitve teles podzemne vode, za katera je bilo ugotovljeno tveganje poslabšanja - Ustrezni osnovni ukrepi in dopolnilni ukrepi - Direktiva 92/43/EGS - Člen 6(2) - Poslabšanje stanja naravnih habitatov in habitatov vrst)
      (2021/C 320/05)
      Jezik postopka: španščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva C. Hermes, E. Manhaeve in E. Sanfrutos Cano, nato C. Hermes, E. Manhaeve in M. Jáuregui Gómez, agenti)

         Tožena stranka: Kraljevina Španija (zastopniki: sprva L. Aguilera Ruiz, nato J. Rodríguez de la Rúa Puig in M.-J. Ruiz Sánchez, agenti)

         Izrek

                  1.

                  Kraljevina Španija ni izpolnila obveznosti, ki jih ima:

                              —

                              na podlagi člena 5(1) Direktive 2000/60/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2013/64/EU z dne 17. decembra 2013, v povezavi s točko 2.2 Priloge II k tej direktivi, ker pri oceni odvzema podzemne vode v regiji Doñana (Španija) v okviru dodatne opredelitve Plan Hidrológico del Guadalquivir 2015-2021 (hidrološki načrt vodnega območja Guadalquivirja 2015–2021), odobrenega z Real Decreto 1/2016 por el que se aprueba la revisión de los Planes Hidrológicos de las demarcaciones hidrográficas del Cantábrico Occidental, Guadalquivir, Ceuta, Melilla, Segura y Júcar, y de la parte española de las demarcaciones hidrográficas del Cantábrico Oriental, Miño-Sil, Duero, Tajo, Guadiana y Ebro (kraljeva uredba 1/2016 o odobritvi spremembe hidroloških načrtov vodnih območij zahodne Kantabrije, Guadalquivirja, Ceute, Melille, Segure in Júcarja ter španskega dela vodnih območij vzhodne Kantabrije, Miño-Sila, Duera, Tajoja, Guadiane in Ebra) z dne 8. januarja 2016, ni upoštevala nezakonitega odvzema vode in odvzema vode za mestno oskrbo;

                              —

                              na podlagi člena 11 Direktive 2000/60 v povezavi s členom 4(1)(c) te direktive, ker v programu ukrepov, določenih v okviru hidrološkega načrta vodnega območja Guadalquivirja 2015–2021, ni določila nobenega ukrepa za preprečitev slabšanja stanja zavarovanih habitatnih tipov na zavarovanem območju „Doñana“, ki ima oznako ZEPA/LIC ES0000024, zaradi odvzema podzemne vode za potrebe turističnega območja Matalascañas (Španija), in

                              —

                              na podlagi člena 6(2) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst, ker ni sprejela ustreznih ukrepov za preprečitev znatnega slabšanja stanja zavarovanih habitatnih tipov na zavarovanem območju „Doñana“ z oznako ZEPA/LIC ES0000024, zavarovanem območju „Doñana Norte y Oeste“ z oznako ZEPA/LIC ES6150009 in na zavarovanem območju „Dehesa del Estero y Montes de Moguer“ z oznako ZEC ES6150012, ki ga je od 19. julija 2006 povzročal odvzem podzemne vode z zavarovanega naravnega območja Doñana.

                  2.

                  V preostalem se tožba zavrne.

                  3.

                  Evropska komisija in Kraljevina Španija nosita vsaka svoje stroške.

         (1)  JO C 348 du 14.10.2019


title: Zadeva C-719/19: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 22. junija 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Raad van State – Nizozemska) – FS/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Predhodno odločanje – Državljanstvo Unije – Direktiva 2004/38/ES – Pravica državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic – Člen 15 – Prenehanje začasnega prebivanja državljana Unije na ozemlju države članice gostiteljice – Odločba o odstranitvi – Fizični odhod tega državljana Unije s tega ozemlja – Časovni učinki te odločbe o odstranitvi – Člen 6 – Možnost, da navedeni državljan Unije pridobi novo pravico do prebivanja ob njegovi vrnitvi na navedeno ozemlje)

text:
               9.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/6

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 22. junija 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Raad van State – Nizozemska) – FS/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Zadeva C-719/19) (1)

      (Predhodno odločanje - Državljanstvo Unije - Direktiva 2004/38/ES - Pravica državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic - Člen 15 - Prenehanje začasnega prebivanja državljana Unije na ozemlju države članice gostiteljice - Odločba o odstranitvi - Fizični odhod tega državljana Unije s tega ozemlja - Časovni učinki te odločbe o odstranitvi - Člen 6 - Možnost, da navedeni državljan Unije pridobi novo pravico do prebivanja ob njegovi vrnitvi na navedeno ozemlje)
      (2021/C 320/06)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Raad van State

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: FS

         Tožena stranka: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Izrek

      Člen 15(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC je treba razlagati tako, da odločba o odstranitvi državljana Unije z ozemlja države članice gostiteljice, ki je bila sprejeta na podlagi te določbe, ker ta državljan Unije nima več pravice do začasnega prebivanja na tem ozemlju na podlagi te direktive, ni v celoti izvršena zgolj zato, ker je navedeni državljan Unije navedeno ozemlje fizično zapustil v roku za prostovoljni odhod, določenem v navedeni odločbi. Državljan Unije, v zvezi s katerim je bila izdana takšna odločba o odstranitvi, mora za pridobitev nove pravice do prebivanja na tem ozemlju na podlagi člena 6(1) te direktive, ne le fizično zapustiti ozemlje države članice gostiteljice, ampak mora tudi resnično in dejansko prenehati prebivati na tem ozemlju, tako da ob njegovi vrnitvi na navedeno ozemlje ni mogoče šteti, da njegovo prebivanje v resnici pomeni nadaljevanje njegovega prejšnjega prebivanja na tem ozemlju. Predložitveno sodišče mora preveriti, ali je tako, ob upoštevanju vseh konkretnih okoliščin posebnega položaja zadevnega državljana Unije. Če iz takega preverjanja izhaja, da državljan Unije ni resnično in dejansko prenehal začasno prebivati na ozemlju države članice gostiteljice, tej državi članici ni treba sprejeti nove odločbe o odstranitvi na podlagi istih dejstev, na podlagi katerih je bila že izdana odločba o odstranitvi tega državljana Unije, temveč se lahko opre na zadnjenavedeno odločbo, da bi ga prisilila, da zapusti njeno ozemlje.

         (1)  UL C 19, 20.1.2020.


title: Zadeva C-872/19 P: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 22. junija 2021 – Bolivarska republika Venezuela/Svet Evropske unije (Pritožba – Skupna zunanja in varnostna politika (SZVP) – Omejevalni ukrepi glede na razmere v Venezueli – Ničnostna tožba, ki jo vloži tretja država – Dopustnost – Člen 263, četrti odstavek, PDEU – Procesno upravičenje – Pogoj, da se ukrep, ki je predmet tožbe, neposredno nanaša na tožečo stranko – Pojem „pravna oseba“ – Pravni interes – Predpis, ki ne potrebuje izvedbenih ukrepov)

text:
               9.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/7

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 22. junija 2021 – Bolivarska republika Venezuela/Svet Evropske unije
      (Zadeva C-872/19 P) (1)

      (Pritožba - Skupna zunanja in varnostna politika (SZVP) - Omejevalni ukrepi glede na razmere v Venezueli - Ničnostna tožba, ki jo vloži tretja država - Dopustnost - Člen 263, četrti odstavek, PDEU - Procesno upravičenje - Pogoj, da se ukrep, ki je predmet tožbe, neposredno nanaša na tožečo stranko - Pojem „pravna oseba“ - Pravni interes - Predpis, ki ne potrebuje izvedbenih ukrepov)
      (2021/C 320/07)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnica: Bolivarska republika Venezuela (zastopnika: L. Giuliano in F. Di Gianni, avvocati)

         Druga stranka v postopku: Svet Evropske unije (zastopnika: P. Mahnič in A. Antoniadis, agenta)

         Izrek

                  1.

                  Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 20. septembra 2019, Venezuela/Svet (T-65/18, EU:T:2019:649), se razveljavi v delu, v katerem je bila z njo zavržena tožba Bolivarske republike Venezuele za razglasitev ničnosti členov 2, 3, 6 in 7 Uredbe Sveta (EU) 2017/2063 z dne 13. novembra 2017 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Venezueli.

                  2.

                  Zadeva se vrne Splošnemu sodišču Evropske unije, da o njej vsebinsko odloči.

                  3.

                  Odločitev o stroških se pridrži.

         (1)  UL C 45, 10.2.2020.


title: Zadeva C-12/20: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 24. junija 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen – Nemčija) – DB Netz AG/Bundesrepublik Deutschland (Predhodno odločanje – Železniški promet – Mednarodni koridorji za železniški tovorni promet – Uredba (EU) št. 913/2010 – Člen 13(1) – Vzpostavitev sistema „vse na enem mestu“ za vsak tovorni koridor – Člen 14 – Narava okvira za dodeljevanje infrastrukturnih zmogljivosti na tovornem koridorju, ki ga opredeli izvršni odbor – Člen 20 – Regulatorni organi – Direktiva 2012/34/EU – Člen 27 – Postopek za vlaganje prošenj za dodelitev infrastrukturnih zmogljivosti – Vloga upravljavcev infrastrukture – Člena 56 in 57 – Naloge regulatornega organa in sodelovanje med regulatornimi organi)

text:
               9.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/8

      Sodba Sodišča (peti senat) z dne 24. junija 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen – Nemčija) – DB Netz AG/Bundesrepublik Deutschland
      (Zadeva C-12/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Železniški promet - Mednarodni koridorji za železniški tovorni promet - Uredba (EU) št. 913/2010 - Člen 13(1) - Vzpostavitev sistema „vse na enem mestu“ za vsak tovorni koridor - Člen 14 - Narava okvira za dodeljevanje infrastrukturnih zmogljivosti na tovornem koridorju, ki ga opredeli izvršni odbor - Člen 20 - Regulatorni organi - Direktiva 2012/34/EU - Člen 27 - Postopek za vlaganje prošenj za dodelitev infrastrukturnih zmogljivosti - Vloga upravljavcev infrastrukture - Člena 56 in 57 - Naloge regulatornega organa in sodelovanje med regulatornimi organi)
      (2021/C 320/08)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: DB Netz AG

         Tožena stranka: Bundesrepublik Deutschland

         Izrek

                  1.

                  Člen 13(1), člen 14(9) in člen 18(c) Uredbe (EU) št. 913/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. septembra 2010 o evropskem železniškem omrežju za konkurenčen tovorni promet ter člen 27(1) in (2) Direktive 2012/34/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. novembra 2012 o vzpostavitvi enotnega evropskega železniškega območja v povezavi s Prilogo IV, točka 3(a), k tej direktivi je treba razlagati tako, da je upravljavec infrastrukture, opredeljen v členu 3, točka 2, navedene direktive, v okviru programa nacionalnega omrežja pristojni organ za sprejetje pravil, ki se uporabljajo za postopek za vlaganje prošenj za dodelitev infrastrukturne zmogljivosti, vključno v zvezi z izključno uporabo določenega elektronskega orodja za oddajanje prošenj, v okviru sistema vse na enem mestu iz tega člena 13(1).

                  2.

                  To, da nacionalni regulatorni organ preverja pravila v zvezi s postopkom za vlaganje prošenj za dodelitev infrastrukturne zmogljivosti v okviru sistema vse na enem mestu, ki so določena v programu omrežja, je urejeno z določbami člena 20 Uredbe št. 913/2010 in te določbe je treba razlagati tako, da regulatorni organ države članice ne more nasprotovati tem pravilom, ne da bi izpolnil obveznosti sodelovanja, ki izhajajo iz tega člena 20, in zlasti ne da bi se z zadevnimi regulatornimi organi drugih držav članic, na katere se nanaša tovorni koridor, posvetoval v prizadevanju – kolikor je mogoče – za enoten pristop.

                  3.

                  Člen 14(1) Uredbe št. 913/2010 je treba razlagati tako, da okvir za dodeljevanje infrastrukturnih zmogljivosti na tovornem koridorju, ki ga opredeli izvršni odbor na podlagi te določbe, ni akt prava Unije.

         (1)  UL C 137, 27.4.2020.


title: Zadeva C-167/20 P: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 24. junija 2021 – WD/Evropska agencija za varnost hrane (Pritožba – Javni uslužbenci – Začasni uslužbenci – Pogodba za določen čas – Sklep o neizvedbi prerazvrstitve – Neobstoj ocenjevalnih poročil – Sklep o nepodaljšanju pogodbe)

text:
               9.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/9

      Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 24. junija 2021 – WD/Evropska agencija za varnost hrane
      (Zadeva C-167/20 P) (1)

      (Pritožba - Javni uslužbenci - Začasni uslužbenci - Pogodba za določen čas - Sklep o neizvedbi prerazvrstitve - Neobstoj ocenjevalnih poročil - Sklep o nepodaljšanju pogodbe)
      (2021/C 320/09)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Pritožnica: WD (zastopnica: L. Levi, avocate)

         Druga stranka v postopku: Evropska agencija za varnost hrane (zastopniki: D. Detken in F. Volpi, agenta, skupaj z D. Waelbroeckom, C. Dekemexhejem in A. Duronom, avocats)

         Izrek

                  1.

                  Pritožba se zavrne.

                  2.

                  WD se naloži, naj nosi svoje stroške v povezavi s pritožbo in plača stroške, ki jih je priglasila Evropska agencija za varnost hrane (EFSA).

         (1)  UL C 271, 17.8.2020


title: Zadeva C-920/19: Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 18. maja 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landesverwaltungsgericht Steiermark – Avstrija) – Fluctus s.r.o., Fluentum s.r.o., KI/Landespolizeidirektion Steiermark (Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Člen 99 Poslovnika Sodišča – Člen 56 PDEU – Svoboda opravljanja storitev – Omejitve – Igre na srečo – Dualni sistem organizacije trga – Monopol nad loterijami in igralnicami – Predhodno dovoljenje za uporabo igralnih aparatov – Oglaševalske prakse monopolista – Merila presoje – Ustavna sodna praksa, v kateri je bila ugotovljena združljivost nacionalne ureditve s pravom Unije)

text:
               9.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/9

      Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 18. maja 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landesverwaltungsgericht Steiermark – Avstrija) – Fluctus s.r.o., Fluentum s.r.o., KI/Landespolizeidirektion Steiermark
      (Zadeva C-920/19) (1)

      (Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Člen 99 Poslovnika Sodišča - Člen 56 PDEU - Svoboda opravljanja storitev - Omejitve - Igre na srečo - Dualni sistem organizacije trga - Monopol nad loterijami in igralnicami - Predhodno dovoljenje za uporabo igralnih aparatov - Oglaševalske prakse monopolista - Merila presoje - Ustavna sodna praksa, v kateri je bila ugotovljena združljivost nacionalne ureditve s pravom Unije)
      (2021/C 320/10)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Stranke

         Tožeče stranke: Fluctus s.r.o., Fluentum s.r.o., KI

         Tožena stranka: Landespolizeidirektion Steiermark

         ob udeležbi Finanzpolizei Team 96

         Izrek

                  1.

                  Člen 56 PDEU je treba razlagati tako, da ne nasprotuje dualnemu sistemu organizacije trga iger na srečo zgolj zato, ker je namen oglaševalskih praks imetnika monopola nad loterijami in igralnicami spodbujanje k dejavni udeležbi v igri, na primer s tem, da se igro predstavlja kot nenevarno, se ji pripisuje pozitivno podobo zaradi uporabe prihodkov za dejavnosti v splošnem interesu ali pa se njena privlačnost povečuje z udarnimi oglaševalskimi slogani, s katerimi se na zapeljiv način obljublja možnost velikih dobitkov.

                  2.

                  Načelo primarnosti prava Unije je treba razlagati tako, da sodišče države članice ne sme uporabiti določbe nacionalnega prava, ki je v nasprotju s členom 56 PDEU, tudi če je višje sodišče te iste države članice menilo, da je ta določba združljiva s pravom Unije.

         (1)  UL C 161, 11.5.2020.


title: Zadeva C-88/20: Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 20. maja 2021 – (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal correctionnel de Bordeaux – Francija) – kazenski postopek zoper ENR Grenelle Habitat SARL, EP, FQ (Predhodno odločanje – Člen 53(2) in člen 94 Poslovnika Sodišča – Temeljne pravice – Načelo ne bis in idem – Kumulacija upravnih in kazenskih sankcij za ista dejstva – Telemarketing – Zavajajoča poslovna praksa – Nezadostna utemeljitev predloga za sprejetje predhodne odločbe – Očitna nedopustnost)

text:
               9.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/10

      Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 20. maja 2021 – (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal correctionnel de Bordeaux – Francija) – kazenski postopek zoper ENR Grenelle Habitat SARL, EP, FQ
      (Zadeva C-88/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Člen 53(2) in člen 94 Poslovnika Sodišča - Temeljne pravice - Načelo ne bis in idem - Kumulacija upravnih in kazenskih sankcij za ista dejstva - Telemarketing - Zavajajoča poslovna praksa - Nezadostna utemeljitev predloga za sprejetje predhodne odločbe - Očitna nedopustnost)
      (2021/C 320/11)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal correctionnel de Bordeaux

         Stranke v kazenskem postopku v glavni stvari

      ENR Grenelle Habitat SARL, EP, FQ

         Izrek

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo tribunal correctionnel de Bordeaux (kazensko sodišče v Bordeauxu, Francija) z odločbo z dne 12. decembra 2019, je očitno nedopusten.

         (1)  UL C 161, 11.5.2020.


title: Zadeva C-248/20: Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 18. maja 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Högsta förvaltningsdomstolen – Švedska) – Skatteverket/Skellefteå Industrihus AB (Predhodno odločanje – Člen 99 Poslovnika Sodišča – Obdavčenje – Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) – Direktiva 2006/112/ES – Odbitek vstopnega davka v fazi gradnje stavbe – Sistem izbirne obdavčitve – Opustitev prvotno načrtovane dejavnosti – Popravek odbitka vstopnega davka – Odgovor na vprašanje za predhodno odločanje, na katerega je mogoče jasno sklepati iz sodne prakse)

text:
               9.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/11

      Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 18. maja 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Högsta förvaltningsdomstolen – Švedska) – Skatteverket/Skellefteå Industrihus AB
      (Zadeva C-248/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Člen 99 Poslovnika Sodišča - Obdavčenje - Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) - Direktiva 2006/112/ES - Odbitek vstopnega davka v fazi gradnje stavbe - Sistem izbirne obdavčitve - Opustitev prvotno načrtovane dejavnosti - Popravek odbitka vstopnega davka - Odgovor na vprašanje za predhodno odločanje, na katerega je mogoče jasno sklepati iz sodne prakse)
      (2021/C 320/12)
      Jezik postopka: švedščina

         Predložitveno sodišče

      Högsta förvaltningsdomstolen

         Stranki

         Tožeča stranka: Skatteverket

         Tožena stranka: Skellefteå Industrihus AB

         Izrek

      Člene 137, 168, od 184 do 187, 189 in 192 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni zakonodaji, v kateri je določena obveznost lastnika nepremičnine, ki mu je bila pri gradnji stavbe, ki bi jo moral oddati v najem, odobrena uporaba sistema izbirne obdavčitve in ki je odbil vstopni davek na dodano vrednost (DDV), ki je bil obračunan za nakupe v zvezi s tem gradbenim projektom, da takoj povrne celoten davek, po potrebi povečan za obresti, ker načrtovani projekt, na podlagi katerega bi nastala pravica do odbitka, ni pripeljal do nobene obdavčljive dejavnosti, ne nasprotujejo pa nacionalni ureditvi, v skladu s katero je v takem položaju določena obveznost popravka vstopnega DDV.

         (1)  UL C 279, 24.8.2020.


title: Zadeva C-571/20: Sklep Sodišča (deveti senat) z dne 6. maja 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Potenza – Italija) – OM/Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca – MIUR, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Conservatorio di Musica „E.R. Duni“ di Matera (Predhodno odločanje – Člen 53(2) Poslovnika Sodišča – Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki se nanaša na veljavnost določbe Pogodbe DEU – Očitna nepristojnost Sodišča – Prosto gibanje delavcev – Enako obravnavanje – Člen 45 PDEU – Različen status in plačilo univerzitetnih profesorjev in profesorjev, ki spadajo v nacionalni sistem visokošolskega umetniškega in glasbenega izobraževanja – Povsem notranji položaj – Očitna nedopustnost)

text:
               9.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/11

      Sklep Sodišča (deveti senat) z dne 6. maja 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Potenza – Italija) – OM/Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca – MIUR, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Conservatorio di Musica „E.R. Duni“ di Matera
      (Zadeva C-571/20) (1)

      (Predhodno odločanje - Člen 53(2) Poslovnika Sodišča - Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki se nanaša na veljavnost določbe Pogodbe DEU - Očitna nepristojnost Sodišča - Prosto gibanje delavcev - Enako obravnavanje - Člen 45 PDEU - Različen status in plačilo univerzitetnih profesorjev in profesorjev, ki spadajo v nacionalni sistem visokošolskega umetniškega in glasbenega izobraževanja - Povsem notranji položaj - Očitna nedopustnost)
      (2021/C 320/13)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunale di Potenza

         Stranke

         Tožeča stranka: OM

         Tožene stranke: Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca – MIUR, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Conservatorio di Musica „E.R. Duni“ di Matera

         Izrek

                  1.

                  Sodišče Evropske unije je očitno nepristojno za odgovor na prvo in drugo vprašanje, ki ju je postavilo Tribunale di Potenza (sodišče v Potenzi, Italija).

                  2.

                  Tretje vprašanje, ki ga je postavilo Tribunale di Potenza (sodišče v Potenzi), je očitno nedopustno.

         (1)  UL C 28, 25.1.2021.


title: Zadeva C-185/21 P: Pritožba, ki jo je 25. marca 2021 vložila Turk Hava Yollari AO zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 27. januarja 2021 v zadevi T-382/19, Turk Hava Yollari/EUIPO – Sky (skylife)

text:
               9.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/12

      Pritožba, ki jo je 25. marca 2021 vložila Turk Hava Yollari AO zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 27. januarja 2021 v zadevi T-382/19, Turk Hava Yollari/EUIPO – Sky (skylife)
      (Zadeva C-185/21 P)
      (2021/C 320/14)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnica: Turk Hava Yollari AO (zastopnica: R. Almaraz Palmero, abogada)

         Drugi stranki v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) in Sky Ltd
      Sodišče (senat za dopustitev pritožb) je s sklepom z dne 29. junija 2021 odločilo, da se pritožba ne dopusti in da družba Turk Hava Yollari AO nosi svoje stroške.


title: Zadeva C-200/21: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul Bucureşti (Romunija) 31. marca 2021 – TU, SU/BRD Groupe Societé Générale SA, Next Capital Solutions Limited

text:
               9.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/12

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul Bucureşti (Romunija) 31. marca 2021 – TU, SU/BRD Groupe Societé Générale SA, Next Capital Solutions Limited
      (Zadeva C-200/21)
      (2021/C 320/15)
      Jezik postopka: romunščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunalul Bucureşti

         Stranke

         Pritožnika: TU, SU

         Nasprotni stranki: BRD Groupe Societé Générale SA, Next Capital Solutions Limited

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali direktiva 93/13 (1) nasprotuje nacionalni ureditvi, kot izhaja iz člena 712 in naslednjih v poglavju VI Codice di procedura civile (zakonik o civilnem postopku) in določa 15-dnevni rok, v katerem se lahko dolžnik v ugovoru zoper izvršbo sklicuje na nepošten pogodbeni pogoj, ki je podlaga za izvršilni naslov, glede na to, da ni določen rok za izpodbijanje obstoja nepoštenih pogojev izvršilnega naslova, dolžnik pa ima v skladu s členom 638(2) zakonika o civilnem postopku pravico vložiti zahtevo za zadržanje izvršbe?

         (1)  Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL 1993, L 95, str. 29).


title: Zadeva C-215/21: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de Primera Instancia de Las Palmas de Gran Canaria (Španija) 6. aprila 2021 – Zulima/Servicios prescriptor y medios de pagos E.F.C. S.A.U.

text:
               9.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/13

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de Primera Instancia de Las Palmas de Gran Canaria (Španija) 6. aprila 2021 – Zulima/Servicios prescriptor y medios de pagos E.F.C. S.A.U.
      (Zadeva C-215/21)
      (2021/C 320/16)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Juzgado de Primera Instancia de Las Palmas de Gran Canaria

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Zulima

         Tožena stranka: Servicios prescriptor y medios de pagos E.F.C. S.A.U.

         Vprašanje za predhodno odločanje

      V pritožbah potrošnikov zoper nepoštene pogoje na podlagi Direktive 93/13/E[G]S (1) in v primeru zunajsodne izpolnitve člen 22 zakona o civilnem postopku določa, da morajo stroške postopka nositi potrošniki, ne da bi se upoštevala predhodna dejanja prodajalca ali ponudnika, ki ni upošteval predhodnih pozivov. Ali ta španska postopkovna ureditev pomeni znatno oviro, ki lahko potrošnike odvrne od izvrševanja pravice do učinkovitega sodnega nadzora nad morebitno nepoštenostjo pogodbene klavzule, kar je v nasprotju z načelom učinkovitosti ter členoma 6(1) in 7(1) Direktive 93/13?

         (1)  Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL 93, L 95, str. 29).


title: Zadeva C-216/21: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Ploieşti (Romunija) 6. aprila 2021 – Asociaţia „Forumul Judecătorilor din România“, YN/Consiliul Superior al Magistraturii

text:
               9.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/13

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Ploieşti (Romunija) 6. aprila 2021 – Asociaţia „Forumul Judecătorilor din România“, YN/Consiliul Superior al Magistraturii
      (Zadeva C-216/21)
      (2021/C 320/17)
      Jezik postopka: romunščina

         Predložitveno sodišče

      Curtea de Apel Ploieşti

         Stranke

         Pritožnika: Asociaţia „Forumul Judecătorilor din România“, YN

         Nasprotna stranka: Consiliul Superior al Magistraturii

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1)

                  Ali je treba mehanizem za sodelovanje in preverjanje, vzpostavljen v skladu z Odločbo Komisije 2006/928/ES z dne 13. decembra 2006 (1), šteti za akt, ki ga je sprejela institucija Evropske unije, v smislu člena 267 PDEU, tako da je lahko predmet razlage Sodišča Evropske unije? Ali vsebina, značaj in časovni okvir mehanizma za sodelovanje in preverjanje, vzpostavljenega v skladu z Odločbo Komisije 2006/928/ES z dne 13. decembra 2006, spadajo na področje uporabe Pogodbe o pristopu Republike Bolgarije in Romunije k Evropski uniji, ki jo je Romunija podpisala v Luxembourgu 25. aprila 2005? Ali so zahteve iz poročil, pripravljenih v okviru mehanizma za sodelovanje in preverjanje, za romunsko državo zavezujoče?

                  2)

                  Ali je načelo neodvisnosti sodnikov, določeno v drugem pododstavku člena 19(1) Pogodbe o Evropski uniji (PEU) in členu 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter v sodni praksi Sodišča Evropske unije glede na člen 2 PEU mogoče razlagati tako, da zajema tudi postopke v zvezi z napredovanjem že imenovanih sodnikov?

                  3)

                  Ali je to načelo kršeno z vzpostavitvijo sistema napredovanja pri hierarhično višjem sodišču, ki temelji izključno na kratki presoji dejavnosti in ravnanja, ki jo opravi komisija, ki jo sestavljajo predsednik višjega sodišča in sodniki tega sodišča, ki poleg rednega ocenjevanja sodnikov ločeno izvajajo tudi ocenjevanje sodnikov za napredovanje ter sodni nadzor nad sodbami, ki so jih izrekli ti sodniki?

                  4)

                  Ali je načelo neodvisnosti sodnikov, določeno v členu 19, [odstavek] 1, drugi [pododstavek], Pogodbe o Evropski uniji (PEU) in členu 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter v sodni praksi Sodišča Evropske unije glede na člen 2 PEU kršeno, ker romunska država ni spoštovala predvidljivosti in pravne varnosti prava Evropske unije s tem, da je sprejela mehanizem za sodelovanje in preverjanje in njegova poročila ter jih upoštevala več kot 10 let in nato brez predhodnega obvestila spremenila postopek napredovanja sodnikov brez vodstvenih funkcij v nasprotju s priporočili mehanizma za sodelovanje in preverjanje?

         (1)  Odločba Komisije o vzpostavitvi mehanizma za sodelovanje in preverjanje napredka Romunije pri izpolnjevanju posebej določenih meril na področjih reforme pravosodja in boja proti korupciji (UL 2006, L 354, str. 56).


title: Zadeva C-219/21 P: Pritožba, ki jo je 1. aprila 2021 vložila Olimp Laboratories sp. z o.o. zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 27. januarja 2021 v zadevi T-817/19, Olimp Laboratories/EUIPO

text:
               9.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/14

      Pritožba, ki jo je 1. aprila 2021 vložila Olimp Laboratories sp. z o.o. zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 27. januarja 2021 v zadevi T-817/19, Olimp Laboratories/EUIPO
      (Zadeva C-219/21 P)
      (2021/C 320/18)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnica: Olimp Laboratories sp. z o.o. (zastopnik: M. Kondrat, adwokat)

         Druga stranka v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino
      Sodišče (senat za dopustitev pritožb) je s sklepom z dne 24. junija 2021 odločilo, da se pritožba ne dopusti in da družba Olimp Laboratories sp. z o.o. nosi svoje stroške.


title: Zadeva C-233/21 P: Pritožba, ki jo je Germann Avocats LLC vložila 9. aprila 2021 zoper sklep Splošnega sodišča (deseti senat) z dne 4. februarja 2021 v zadevi T-352/18, Germann Avocats LLC/Evropska komisija

text:
               9.8.2021

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/15

      Pritožba, ki jo je Germann Avocats LLC vložila 9. aprila 2021 zoper sklep Splošnega sodišča (deseti senat) z dne 4. februarja 2021 v zadevi T-352/18, Germann Avocats LLC/Evropska komisija
      (Zadeva C-233/21 P)
      (2021/C 320/19)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnica: Germann Avocats LLC (zastopnik: N. Scandamis, dikigoros)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija

         Predlogi

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  potrdi točke od 24 do 48 izpodbijane odločbe, in zavrne ugovor nedopustnosti Komisije;

                  —

                  v preostalem v celoti razveljavi izpodbijano odločbo;

                  —

                  v skladu s členom 263 PDEU razglasi ničnost odločbe Komisije, vsebovane v dopisu, ki je brez datuma, in je bil prejet 2. aprila 2018, s katero je bila zavrnjena skupna ponudba, ki jo je podala tožeča stranka za nadaljnjo študijo spremljanja praks sindikatov v zvezi z nediskriminacijo in raznolikostjo na delovnem mestu (javno naročilo JUST/2017/RDIS/FW/EQUA/0042; OJ/S S215 – 09/11/2017 – 2017/S 215-446067);

                  —

                  Komisiji naloži plačilo odškodnine v višini 1 EUR;

                  —

                  podredno, zadevo vrniti Splošnemu sodišču; in v vsakem primeru

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov pritožbenega postopka in postopka pred Splošnim sodiščem.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnica v podporo svoje pritožbe navaja naslednje razloge:
      Prvič, očitno izkrivljanje dejstev in napačna uporaba prava v zvezi z zlorabo pooblastil, ter kršitev načel enakosti orožij in pravice do izjave.
      Drugič, kršitev dolžnosti navedbe razlogov in očitna napaka pri presoji.
      Tretjič, zloraba pooblastil zaradi kršitve načel enakega obravnavanja, pravne varnosti, dobrega upravljanja in dobre vere.
      Četrtič, zloraba pooblastil zaradi kršitve načel preglednosti in varstva legitimnih pričakovanj glede konkurence.