title: Zadeva C-630/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Helsingin hallinto-oikeus (Finska) 7. decembra 2016 – Anstar Oy

text:
               27.2.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/17

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Helsingin hallinto-oikeus (Finska) 7. decembra 2016 – Anstar Oy
   (Zadeva C-630/16)
   (2017/C 063/24)
   Jezik postopka: finščina

      Predložitveno sodišče

   Helsingin hallinto-oikeus

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Anstar Oy

      Druga stranka: Turvallisuus- ja kemikaalivirasto (Tukes)

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba mandat M/120 in na njegovi podlagi pripravljeni harmonizirani standard EN 1090-1 (:2009+A1:2011) razlagati tako, da proizvodi za pritrjevanje v betonu pred njegovo strditvijo (viseči sistemi, ki se uporabljajo za spajanje lupinastih elementov in podpornih zidov z ogrodjem poslopja, nekateri sidrni zatiči, sidrne plošče in standardni jekleni vgradni elementi, sistemi vetrnih vezi, podporni in stenski čevlji ter balkonski priključki), našteti v točkah od 1 do 4 odločbe, ki jo je izdal Tukes, ne sodijo na njuno področje uporabe?

               2.

               Ali uredba o gradbenih proizvodih (1), v obravnavanem primeru navedena mandata Komisije oziroma pravo Unije v kakšnem drugem pogledu nasprotujejo razlagi, kakršno je podal Tukes, v skladu s katero navedeni proizvodi ne sodijo na področje uporabe mandata M/120 in standarda EN 1090-1?

      (1)  Uredba (EU) št. 305/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 2011 o določitvi usklajenih pogojev za trženje gradbenih proizvodov in razveljavitvi Direktive Sveta 89/106/EGS (UL L 88, 2011, str. 5).


title: Zadeva C-119/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 4. marca 2010 – Frisdranken Industrie Winters BV proti Red Bull GmbH

text:
               22.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 134/23

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 4. marca 2010 – Frisdranken Industrie Winters BV proti Red Bull GmbH
   (Zadeva C-119/10)
   2010/C 134/35
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Frisdranken Industrie Winters BV

      Tožena stranka: Red Bull GmbH

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

                           (a)

                           Ali je treba že samo „polnjenje“ embalaže, ki je opremljena z znakom (med drugim z znaki Bullfighter, Pittbull, Red Horn, ki je bil pozneje spremenjen v Long Horn, in Live Wire), obravnavati kot uporabo tega znaka v gospodarskem prometu v smislu člena 5 Direktive o znamkah (1), čeprav se to polnjenje opravlja kot opravljanje storitve za drugega in po njegovem naročilu za razlikovanje blaga tega naročnika?

                           (b)

                           Ali je za odgovor na vprašanje 1(a) pomembno, ali gre za kršitev v smislu člena 5(1)(a) ali (b)?

               2.

               Če je odgovor na vprašanje 1(a) pritrdilen, ali se sme prepovedati uporaba znaka v Beneluksu na podlagi člena 5 Direktive o znamkah tudi, če je blago, ki je opremljeno z znakom, namenjeno izključno izvozu v države zunaj (a) območja Beneluksa ali (b) Evropske unije, in ga – razen v podjetju, v katerem je bilo opravljeno polnjenje – javnost ne more zaznati?

               3.

               Če je odgovor na vprašanje 2(a) ali (b) pritrdilen, katero merilo je treba uporabiti pri ugotavljanju kršitve znamke: ali kot merilo takó velja zaznavanje (povprečno obveščenega, razumno pazljivega, povprečno pametnega) potrošnika v Beneluksu oziroma v Evropski uniji – ki pa se ga glede na dane okoliščine ne more določiti drugače kot fiktivno ali abstraktno – ali pa je treba glede tega uporabiti drugo merilo, na primer zaznavo potrošnika iz države, v katero se izvaža blago?

      (1)  Prva Direktiva Sveta z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (UL 1989, L 40, str. 1).


title: Zadeva C-524/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Karlsruhe (Nemčija) 3. oktobra 2013 – Eycke Braun proti Land Baden-Württemberg

text:
               14.12.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 367/25

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Karlsruhe (Nemčija) 3. oktobra 2013 – Eycke Braun proti Land Baden-Württemberg
   (Zadeva C-524/13)
   2013/C 367/45
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Amtsgericht Karlsruhe

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Eycke Braun

      Tožena stranka: Land Baden-Württemberg

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba Direktivo Sveta 69/335/EGS (1) z dne 17. julija 1969 o posrednih davkih na zbiranje kapitala, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 85/303/EGS (2) z dne 10. junija 1985, razlagati tako, da je pristojbina, ki jo notar-uradnik zaračuna za notarsko overitev pravnega posla, katerega predmet je preoblikovanje kapitalske družbe v drugačno obliko kapitalske družbe, davek v smislu Direktive, tudi če preoblikovanje ne povzroči povečanja kapitala prevzete družbe ali družbe, ki se preoblikuje?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 11.

      (2)  Direktiva Sveta z dne 10. junija 1985 o spremembi Direktive 69/335/EGS o posrednih davkih na zbiranje kapitala UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 122


title: Zadeva C-430/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Symvoulio tis Epikrateias z dne  31. avgusta 2005  v zadevi 1) Ntionik Anonymi Etaireia Emborais H/Y, Logismikou kai Parochis Ypiresion Michanografisis (Ntionik A.E) in 2) M. Ioannis Michaïl Pikoulas proti Epitropi Kefalaiagoras

text:
               11.3.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 60/16

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Symvoulio tis Epikrateias z dne 31. avgusta 2005 v zadevi 1) Ntionik Anonymi Etaireia Emborais H/Y, Logismikou kai Parochis Ypiresion Michanografisis (Ntionik A.E) in 2) M. Ioannis Michaïl Pikoulas proti Epitropi Kefalaiagoras
   (Zadeva C-430/05)
   (2006/C 60/33)
   Jezik postopka: grščina
   Symvoulio tis Epikrateias je s sklepom z dne 31. avgusta 2005 v zadevi 1) Ntionik Anonymi Etaireia Emborais H/Y, Logismikou kai Parochis Ypiresion Michanografisis (Ntionik A.E) in 2) M. Ioannis Michaïl Pikoulas proti Epitropi Kefalaiagoras, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 2. decembra 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Symvoulio tis Epikrateias predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjem vprašanju:
   Ali lahko v luči določb člena 21 Direktive 2001/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. maja 2001 o sprejemu vrednostnih papirjev v uradno kotacijo na borzi in o informacijah, ki jih je treba objaviti v zvezi s temi vrednostnimi papirji (1) nacionalni zakonodajalec uvede upravne sankcije v primeru, v katerem so se informacije v prospektu izkazale za netočne in lažne, ne samo proti osebam, ki so izrecno omenjene v tem prospektu kot odgovorne, ampak tudi proti izdajatelju prenosljivih vrednostnih papirjev, preden so sprejeti na borzo, ter brez razlikovanja proti članom njegovega upravnega sveta ne glede na to, ali so bili slednji imenovani kot odgovorni v zgoraj navedenem smislu?

      (1)  UL L 184, 6.7.2001, str. 1.


title: Zadeva T-289/01: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 24. maja 2007 – Duales System Deutschland proti Komisiji ( Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Sistem zbiranja in predelave embalaže, ki se prodaja v Nemčiji in nosi logotip Der Grüne Punkt – Izjema – Obveznosti, ki jih je naložila Komisija za zagotovitev konkurence – Izključne pravice, ki jih upravitelj sistema dodeli sodelujočim podjetjem za zbiranje – Omejevanje konkurence – Nujnost zagotovitve dostopa konkurentov do infrastrukture za zbiranje, ki jo uporablja upravitelj sistema – Zaveze upravitelj sistema )

text:
               7.7.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/19

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 24. maja 2007 – Duales System Deutschland proti Komisiji
   (Zadeva T-289/01) (1)

   („Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Sistem zbiranja in predelave embalaže, ki se prodaja v Nemčiji in nosi logotip Der Grüne Punkt - Izjema - Obveznosti, ki jih je naložila Komisija za zagotovitev konkurence - Izključne pravice, ki jih upravitelj sistema dodeli sodelujočim podjetjem za zbiranje - Omejevanje konkurence - Nujnost zagotovitve dostopa konkurentov do infrastrukture za zbiranje, ki jo uporablja upravitelj sistema - Zaveze upravitelj sistema“)
   (2007/C 155/37)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland GmbH, nekdanji Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland AG (Cologne, Nemčija) (zastopniki: W. Deselaers, B. Meyring, E. Wagner, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: najprej S. Rating, nato P. Oliver, H. Gading in M. Schneider ter nazadnje W. Mölls in R. Sauer, zastopniki)

      Intervenient v podporo tožene stranke: Landbell AG für Rückhol-Systeme (Mayence, Nemčija) (Zastopnika: A. Rinne et A. Walz, odvetnika)
   Predmet
   Razglasitev ničnosti člena 3 Odločbe Komisije 2001/837/ES z dne 17. septembra 2001 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 Pogodbe ES in člena 53 Sporazuma EGP (zadeve COMP/34493 – DSD, COMP/37366 – Hofmann + DSD, COMP/37299 – Edelhoff + DSD, COMP/37291 – Rechmann + DSD, COMP/37288 – ARGE in pet drugih podjetij + DSD, COMP/37287 – AWG in pet drugih podjetij + DSD, COMP/37526 – Feldhaus + DSD, COMP/37254 – Nehlsen + DSD, COMP/37252 – Schönmakers + DSD, COMP/37250 – Altvater + DSD, COMP/37246 – DASS + DSD, COMP/37245 – Scheele + DSD, COMP/37244 – SAK + DSD, COMP/37243 – Fischer + DSD, COMP/37242 – Trienekens + DSD, COMP/37267 – Interseroh + DSD) (UL L 319, str. 1), oziroma podredno, razglasitev ničnosti te odločbe v celoti in razveljavitev zaveze tožeče stranke, ki je povzeta v točki 72 te odločbe.
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Tožeča stranka Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland GmbH nosi tri četrtine svojih stroškov, tri četrtine stroškov, ki jih je priglasila Komisija, ter stroške, ki jih je priglasila družba Landbell AG Rückhol Systeme.

               3)

               Komisija nosi četrtino svojih stroškov ter četrtino stroškov, ki jih je priglasila tožeča stranka.

      (1)  UL C 44, 16.2.2002.


title: Zadeva T-323/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. novembra 2011 – Chabou proti UUNT – Chalou (CHABOU) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti CHABOU — Prejšnje nacionalne in mednarodne znamke Chalou — Zavrnitev registracije — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) in člen 12(a) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               7.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/14

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. novembra 2011 – Chabou proti UUNT – Chalou (CHABOU)
   (Zadeva T-323/10) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti CHABOU - Prejšnje nacionalne in mednarodne znamke Chalou - Zavrnitev registracije - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) in člen 12(a) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2012/C 6/23
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Chickmouza Chabou (Rheine, Nemčija) (zastopnik: K. J. Triebold, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: S. Schäffner, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Chalou GmbH (Herschweiler-Pettersheim, Nemčija) (zastopnik: T. Träger, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 20. maja 2010 (zadeva R 1165/2009-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbo Chalou GmbH in Chickmouzo Chabou.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Chickmouzi Chabouju se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 288, 23.10.2010.


title: Zadeva C-488/15: Tožba, vložena 14. septembra 2015 – Evropska komisija/Republika Bolgarija

text:
               23.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 389/20

         Tožba, vložena 14. septembra 2015 – Evropska komisija/Republika Bolgarija
   (Zadeva C-488/15)
   (2015/C 389/22)
   Jezik postopka: bolgarščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: E. Kružíková, E. Manhaeve, S. Petrovа)

      Tožena stranka: Republika Bolgarija

      Predlog tožeče stranke

   Evropska komisija predlaga Sodišču, naj:

               —

               v zvezi s sistematičnim in od leta 2007 do najmanj vključno leta 2013 trajajočim obdobjem preseganja letnih in dnevnih mejnih vrednosti za PM10 na naslednjih področjih in aglomeracijah: BG0001 aglomeracija Sofija; BG0002 aglomeracija Plovdiv; BG0004 Severna Bolgarija; BG0005 Jugozahodna Bolgarija in BG0006 Jugovzhodna Bolgarija;

               —

               kot tudi v zvezi s sistematičnim in od leta 2007 do najmanj vključno leta 2013 trajajočim obdobjem preseganja dnevnih mejnih vrednosti za PM10 in obdobjem preseganja letnih mejnih vrednosti za PM10 v letih 2007, 2008 in od leta 2010 do najmanj vključno leta 2013 na področju BG0003 Varna;

               —

               zaradi pomanjkanja dodatnih informacij, ki bi dokazovale, da se je kaj spremenilo glede teh okoliščin preseganja dnevnih in letnih vrednosti za PM10 na zgoraj navedenih področjih in aglomeracijah, ugotovi, da Bolgarija še vedno ne izpolnjuje obveznosti iz člena 13(1), v povezavi s Prilogo XI Direktive (1);

               —

               glede na to, da – kot se vidi iz zadnjega letnega poročila o kakovosti zraka za leto 2013 – preseganja tako letnih kot tudi dnevnih vrednosti za PM10 na vseh zgoraj navedenih področjih in aglomeracijah še vedno obstajajo, dalje ugotovi, da Republika Bolgarija ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 23(1), drugi pododstavek, Direktive, zlasti pa obveznosti, da je obdobje preseganja čim krajše, to neizpolnjevanje pa še vedno obstaja;

               —

               Republiki Bolgariji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Na podlagi zadnjega predstavljenega letnega poročila o kakovosti zraka, kot na podlagi odgovorov bolgarskih organov na obrazloženo mnenje Komisija meni, da Republika Bolgarija do sedaj ni izpolnila obveznosti iz člena 13(1) v zvezi z upoštevanjem letnih in dnevnih mejnih vrednosti za trdne delce v zraku (PM10) kot tudi člena 23(1), drugi pododstavek, Direktive, v zvezi z obveznostmi glede izdelave načrtov kakovosti zraka, zato da je obdobje preseganja čim krajše.
   Komisija meni, da je treba Sodišče pozvati, naj ugotovi, da Republika Bolgarija ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

      (1)  Direktiva 2008/50/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2008 o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo (UL L 152, str. 1).


title: Zadeva T-446/10: Tožba, vložena 17. septembra 2010 – Dow AgroSciences in Dintec Agroquímica – Produtos Químicos proti Komisiji

text:
               18.12.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 346/43

         Tožba, vložena 17. septembra 2010 – Dow AgroSciences in Dintec Agroquímica – Produtos Químicos proti Komisiji
   (Zadeva T-446/10)
   ()
   2010/C 346/88
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Dow AgroSciences Ltd (Hitchin, Združeno kraljestvo) in Dintec Agroquímica – Produtos Químicos, Lda (Funchal, Portugalska) (zastopnika: K. Van Maldegem in C. Mereu, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi tožečih strank

               —

               Tožba naj se razglasi za dopustno in utemeljeno;

               —

               Sklep 2010/355/EU naj se razglasi za ničnega;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka,

               —

               sprejmejo naj se drugi ukrepi, ki ustrezajo pravičnosti.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki s tožbo predlagata razglasitev ničnosti Sklepa Komisije 2010/355/EU z dne 25. junija 2010 o nevključitvi trifluralina v Prilogo I k Direktivi Sveta 91/414/EGS (1).
   Tožeči stranki v podporo tožbi navajata dva tožbena razloga.
   Prvič, tožeči stranki trdita, da je Sklep nezakonit, ker temelji na nezakoniti odločbi oziroma obstaja na njeni podlagi. Ta odločba (2), 2007/629/ES (3), je prvotna odločitev o nevključitvi trifluralina, ki je bila sprejeta na podlagi člena 8(2) Direktive 91/414 (4) o pregledu v zvezi s substanco.
   Drugič, tožeči stranki trdita, da je izpodbijani akt nezakonit zaradi samostojnih razlogov. Trdita, da je Komisija napačno uporabila pravo, ker je izpodbijani akt utemeljila z domnevnimi razlogi glede:

               —

               domnevnega prenosa po zraku na dolge razdalje; tožeči stranki v zvezi s tem trdita, da Komisija ni upoštevala podatkov (pomanjkanje znanstvene obrazložitve) in je kršila načelo dobrega upravljanja ter pravico do obrambe. Poleg tega je po njunem mnenju pristop Komisije glede prenosa po zraku na dolge razdalje diskriminatoren in nesorazmeren.

               —

               toksičnosti za ribe; v zvezi s tem tožeči stranki trdita, da ugotovitev ni podprta z znanstveno utemeljitvijo. Poleg tega je po njunem mnenju izpodbijani akt nesorazmeren, kolikor se nanaša na zatrjevane pomisleke glede kronične toksičnosti.

      (1)  Notificirano pod dokumentarno številko C(2010) 4199, UL L 160, str. 30.

      (2)  Tožeči stranki jo izpodbijata v okviru zadeve T-475/07, Dow Agrociences in drugi proti Komisiji, UL C 51, str. 54.

      (3)  Odločba Komisije z dne 20. septembra 2007 o nevključitvi trifluralina v Prilogo I k Direktivi Sveta 91/414/EGS in o preklicu registracij fitofarmacevtskih sredstev, ki vsebujejo navedeno snov (notificirano pod dokumentarno številko C(2007) 4282), UL L 255, str. 42.

      (4)  Direktiva Sveta 91/414/EGS z dne 15. julija 1991 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet, UL 1991 L 230, str. 1.


title: Združene zadeve T-425/04, T-444/04, T-450/04 in T-456/04: Sodba Splošnega sodišča z dne 21. maja 2010 – Francija proti Komisiji ( „Državne pomoči — Finančni ukrepi v korist podjetja France Télécom — Načrt o delničarskem posojilu — Javne izjave člana francoske vlade — Odločba o nezdružljivosti pomoči s skupnim trgom, s katero ni naložena izterjava — Ničnostna tožba — Pravni interes — Dopustnost — Pojem državne pomoči — Prednost — Državni viri — Obveznost obrazložitve“ )

text:
               3.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 179/28

         Sodba Splošnega sodišča z dne 21. maja 2010 – Francija proti Komisiji
   (Združene zadeve T-425/04, T-444/04, T-450/04 in T-456/04) (1)

   („Državne pomoči - Finančni ukrepi v korist podjetja France Télécom - Načrt o delničarskem posojilu - Javne izjave člana francoske vlade - Odločba o nezdružljivosti pomoči s skupnim trgom, s katero ni naložena izterjava - Ničnostna tožba - Pravni interes - Dopustnost - Pojem državne pomoči - Prednost - Državni viri - Obveznost obrazložitve“)
   2010/C 179/46
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Francoska republika (zastopniki: sprva G. de Bergues, R. Abraham in S. Ramet, nato E. Belliard, M. de Bergues in S. Ramet, ter nazadnje E. Belliard, M. de Bergues, A.-L. Vendrolini in J.-C. Niollet, zastopniki) (zadeva T-425/04); France Télécom SA (Pariz, Francija) (zastopniki: sprva A. Gosset-Grainville in S. Hautbourg, nato S. Hautbourg, odvetniki) (zadeva T-444/04), Bouygues SA (Pariz); Bouygues Télécom SA (Boulogne-Billancourt, Francija) (zastopniki: J. Vogel, F. Sureau, D. Théophile in J. Blouet Gaillard, odvetniki) (zadeva T-450/04) in Association française des opérateurs de réseaux et services de télécommunications (AFORS Télécom) (Pariz) (zastopniki: O. Fréget, F. Herrenschmidt, M. Struys in L. Eskenazi, odvetniki) (zadeva T-456/04)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva C. Giolito in J. Buendía Sierra, nato C. Giolito in D. Grespan, zastopniki)

      Intervenienti v podporo toženih strank: Francoska republika (zastopniki: E. Belliard, G. de Bergues, A. L. Vendrolini in J.-C. Niollet, dans l’affaire T-450/04, in M. de Bergues dans l’affaire T-456/04, zastopniki) (zadevi T-450/04 in T-456/04); Bouygues SA (Pariz); Bouygues Télécom SA (Boulogne-Billancourt) (zastopniki: J. Vogel, F. Sureau, D. Théophile in J. Blouet Gaillard, odvetniki) (zadeva T-444/04) in France Télécom SA (Pariz) (zastopniki: sprva A. Gosset Grainville in S. Hautbourg, nato S. Hautbourg, odvetniki) (zadevi T-450/04 in T-456/04)

      Predmet

   Predlogi za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije z dne 2. avgusta 2004 o državni pomoči, ki jo izvaja Francija v korist podjetja France Télécom (2006/621/CE) (UL L 257, str 11).

      Izrek

               1.

               Člen 1 Odločbe Komisije 2006/621/CE z dne 2. avgusta 2004 o državni pomoči, ki jo izvaja Francija v korist podjetja France Télécom, se razglasi za ničnega.

               2.

               Postopek v zvezi s predlogi za razglasitev ničnosti člena 2 Odločbe 2006/621 se ustavi.

               3.

               V zadevah T-425/04 in T-444/04 Evropska komisija nosi svoje stroške in stroške, ki sta jih priglasili Francoska republika in podjetje France Télécom SA.

               4.

               V zadevah T-425/04 in T-444/04 podjetji Bouygues SA in Bouygues Télécom SA nosita svoje stroške.

               5.

               V zadevi T-450/04 podjetji Bouygues in Bouygues Télécom nosita svoje stroške in polovico stroškov, ki jih je priglasila Komisija.

               6.

               V zadevi T-450/04 Komisija nosi polovico svojih stroškov.

               7.

               V zadevi T-456/04 Association française des opérateurs de réseaux et services de télécommunications (AFORS Télécom) in Komisija nosita svoje stroške.

               8.

               V zadevah T-450/04 in T-456/04 Francoska republika in podjetje France Télécom nosita svoje stroške.

      (1)  UL C 19, 22.1.2005.


title: Zadeva C-330/15 P: Pritožba, ki so jo vložili Johannes Tomana in drugi 3. julija 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 22. aprila 2015 v zadevi T-190/12, Johannes Tomana in drugi/Svet Evropske unije, Evropska komisija

text:
               14.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 302/20

         Pritožba, ki so jo vložili Johannes Tomana in drugi 3. julija 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 22. aprila 2015 v zadevi T-190/12, Johannes Tomana in drugi/Svet Evropske unije, Evropska komisija
   (Zadeva C-330/15 P)
   (2015/C 302/25)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožniki: Johannes Tomana in drugi (zastopniki: M. O'Kane, Solicitor, M. Lester, Z. Al-Rikabi, Barristers)

      Druge stranke v postopku: Svet Evropske unije, Evropska komisija, Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska

      Predlog

   Pritožniki Sodišču predlagajo, naj razveljavi sodbo Splošnega sodišča, razglasi izpodbijane akte za nične v delu, v katerem se nanašajo na pritožnike, in nasprotnim strankam naloži plačilo stroškov postopka na prvi stopnji in pritožbenega postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Prvi pritožbeni razlog: Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da je bila izpodbijana uredba sprejeta na veljavni pravni podlagi. Edina ugotovljena pravna podlaga naj bi Komisijo pooblastila za spremembo Uredbe št. 314/2004 (1) na podlagi Skupnega stališča, ki je bilo medtem razveljavljeno, in ki naj je ne bi bilo mogoče razlagati tako, da se nanaša na poznejši sklep.
   Drugi pritožbeni razlog: Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da se osebe lahko vpišejo na seznam iz razloga, da so „člani vlade“ ali z njimi „povezane osebe“ zgolj na podlagi njihovih funkcij ali prejšnjih funkcij. Dalje naj bi Splošno sodišče napačno uporabilo pravo z ugotovitvijo, da je treba osebe šteti za osebe, „povezane“ s člani vlade iz razloga, da je iz navedb, s katerimi se jim očita, da so sodelovale pri dejanjih, ki naj bi ogrožala pravno državo, demokracijo in človekove pravice v Zimbabveju, razvidno, da so „sodelovale“ s to vlado. Splošno sodišče naj nasprotnim strankam ne bi smelo dovoliti, da se sklicujejo na domneve, ki jih ni v izpodbijanih aktih in ki so v neskladju ter nesorazmerne z njihovimi cilji, ampak bi od njih moralo zahtevati, da izpolnijo svojo obveznost utemeljitve ohranitve vpisa na dovolj trdni dejanski podlagi.
   Tretji pritožbeni razlog: Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da je obrazložitev v delu, v katerem so zgolj navedene funkcije, ki naj bi jih opravljali člani vlade in z njimi povezane osebe, oziroma v delu, v katerem so navedene nejasne in splošne ugotovitve o preteklem nezakonitem ravnanju, zadostna. Splošno sodišče naj bi prav tako napačno uporabilo pravo, ker naj bi dopustilo dopolnitev obrazložitve s poznejšim navajanjem dodatnih razlogov, ki jih ni v izpodbijanih aktih. Splošno sodišče naj bi pri odločanju o naknadni predložitvi stališč nekaterih pritožnikov, s katerimi so izpodbijali navedbe zoper njih, njihove dokaze nepravilno in neutemeljeno razglasilo za nedopustne in naj jih ne bi preizkusilo.
   Četrti pritožbeni razlog: Splošno sodišče naj bi se oddaljilo od ustaljene sodne prakse glede pravice do obrambe s tem, da je ugotovilo, da nasprotnim strankam ni treba posredovati dokazov ali razlogov za ohranitev vpisa na seznamu in da pritožnikom ni treba dati možnosti, da pred sprejetjem odločitve o ohranitvi vpisa posameznega pritožnika na seznamu podajo svoja stališča.
   Peti pritožbeni razlog: Splošno sodišče naj ne bi presodilo o tem, ali je vpis vsakega od pritožnikov na seznam sorazmeren glede na resno kršitev njegovih temeljnih pravic in cilji izpodbijanih aktov.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 314/2004 z dne 19. februarja 2004 o nekaterih omejevalnih ukrepih proti Zimbabveju (UL L 55, str. 1).


title: Zadeva C-531/14 P: Pritožba, ki jo je Giorgio Giorgis vložil 24. novembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 25. septembra 2014 v zadevi T-474/12, Giorgio Giorgis/Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

text:
               23.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 389/12

         Pritožba, ki jo je Giorgio Giorgis vložil 24. novembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 25. septembra 2014 v zadevi T-474/12, Giorgio Giorgis/Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-531/14 P)
   (2015/C 389/14)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnik: Giorgio Giorgis (zastopnika: I.M. Prado, A. Tornato, odvetnika)

      Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Comigel SAS
   Splošno sodišče (šesti senat) je s Sklepom z dne 2. septembra 2015 pritožbo zavrglo in Giorgiu Giorgisu naložilo plačilo stroškov.


title: Zadeva C-526/14: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 19. julija 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Ustavnega sodišča Republike Slovenije – Slovenija) – Tadej Kotnik in drugi/Državni zbor Republike Slovenije (Predhodno odločanje — Veljavnost in razlaga sporočila Komisije o bančništvu — Razlaga direktiv 2001/24/ES in 2012/30/EU — Državne pomoči bankam v okviru finančne krize — Porazdelitev bremena — Izbris lastniškega kapitala delničarjev, hibridnega kapitala in podrejenih dolžniških instrumentov — Načelo varstva legitimnih pričakovanj — Pravica do zasebne lastnine — Varstvo interesov družbenikov in tretjih oseb — Reorganizacija in prenehanje kreditnih institucij)

text:
               19.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 343/3

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 19. julija 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Ustavnega sodišča Republike Slovenije – Slovenija) – Tadej Kotnik in drugi/Državni zbor Republike Slovenije
   (Zadeva C-526/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Veljavnost in razlaga sporočila Komisije o bančništvu - Razlaga direktiv 2001/24/ES in 2012/30/EU - Državne pomoči bankam v okviru finančne krize - Porazdelitev bremena - Izbris lastniškega kapitala delničarjev, hibridnega kapitala in podrejenih dolžniških instrumentov - Načelo varstva legitimnih pričakovanj - Pravica do zasebne lastnine - Varstvo interesov družbenikov in tretjih oseb - Reorganizacija in prenehanje kreditnih institucij))
   (2016/C 343/04)
   Jezik postopka: slovenščina

      Predložitveno sodišče

   Ustavno sodišče Republike Slovenije

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Predlagatelji: Tadej Kotnik, Marko Studen, Anton Glavan, Jože Sedonja, Primož Kozmus, Savaprojekt d.d., Fondazione cassa di risparmio di Imola, Andrej Pipuš, Dušanka Pipuš, Marija Pipuš, Tomaž Štrukelj, Luka Jukič, Angel Jaromil, Franc Marušič, Mladen Mladenić, Matjaž Matičič, Stajka Skrbinšek, Janez Forte, Zdenko Fritz, Sergej Garantini, Marijana Gošte, Marta Leskovar, Marija Šumi, Državni svet Republike Slovenije, Varuh človekovih pravic Republike Slovenije, Igor Karlovšek, Marija Karlovšek, Janez Gosar

      Nasprotni udeleženec: Državni zbor Republike Slovenije

      ob udeležbi: Vlade Republike Slovenije, Banke Slovenije, Okrožnega sodišča v Ljubljani

      Izrek

               1.

               Sporočilo Komisije o uporabi pravil o državni pomoči za podporne ukrepe v korist bank v okviru finančne krize od 1. avgusta 2013 dalje (v nadaljnjem besedilu: sporočilo o bančništvu) je treba razlagati tako, da za države članice nima zavezujočega učinka.

               2.

               Člene od 107 PDEU do 109 PDEU je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo točkam od 40 do 46 sporočila o bančništvu v delu, v katerem navedene točke za odobritev državne pomoči določajo pogoj porazdelitve bremena med delničarji in imetniki podrejenih instrumentov.

               3.

               Načelo varstva legitimnih pričakovanj in pravico do zasebne lastnine je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta točkam od 40 do 46 sporočila o bančništvu v delu, v katerem navedene točke za odobritev državne pomoči določajo pogoj porazdelitve bremena med delničarji in imetniki podrejenih instrumentov.

               4.

               Člene 29, 34, 35 in od 40 do 42 Direktive 2012/30/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o uskladitvi zaščitnih ukrepov za varovanje interesov družbenikov in tretjih oseb, ki jih države članice zahtevajo od gospodarskih družb v pomenu drugega odstavka člena 54 Pogodbe o delovanju Evropske unije, glede ustanavljanja delniških družb ter ohranjanja in spreminjanja njihovega kapitala, zato da se oblikujejo zaščitni ukrepi z enakim učinkom v vsej Skupnosti je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo točkam od 40 do 46 sporočila o bančništvu v delu, v katerem navedene točke za odobritev državne pomoči določajo pogoj porazdelitve bremena med delničarji in imetniki podrejenih instrumentov.

               5.

               Sporočilo o bančništvu je treba razlagati tako, da ukrepi pretvorbe ali odpisa hibridnega kapitala in podrejenih dolžniških instrumentov, kakor so določeni v točki 44 tega sporočila, ne smejo presegati tega, kar je nujno za odpravo kapitalskega primanjkljaja zadevne banke.

               6.

               Člen 2, sedma alinea, Direktive 2001/24/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. aprila 2001 o reorganizaciji in prenehanju kreditnih institucij je treba razlagati tako, da ukrepi porazdelitve bremena, kot so določeni v točkah od 40 do 46 sporočila o bančništvu, spadajo pod pojem „reorganizacijski ukrepi“ v smislu prvonavedene določbe.

      (1)  UL C 81, 9.3.2015.


title: Zadeva C-588/11 P: Pritožba, ki jo je Omnicare, Inc. vložila 24. novembra 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 9. septembra 2011 v zadevi T-290/09, Omnicare, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Astellas Pharma GmbH

text:
               28.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/41

      Pritožba, ki jo je Omnicare, Inc. vložila 24. novembra 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 9. septembra 2011 v zadevi T-290/09, Omnicare, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Astellas Pharma GmbH
      (Zadeva C-588/11 P)
      (2012/C 25/77)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnica: Omnicare, Inc. (zastopnik: M. Edenborough, QC)

         Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Astellas Pharma GmbH

         Predlogi

      Pritožnica predlaga, naj se izpodbijana sodba razveljavi. Dalje pritožnica predlaga, naj se nasprotni stranki naloži plačilo stroškov pritožbe in postopka pred Splošnim sodiščem.

         Pritožbeni razlog in bistvene trditve

      Pritožnica navaja edini pritožbeni razlog, ki se nanaša na to, da naj bi Splošno sodišče napačno uporabilo člen 8(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 (1) (v nadaljevanju: nova uredba). Postopek se nanaša na ugovor družbe Astellas Pharma GmbH (nekdanja Yamanouchi Pharma GmbH) (v nadaljevanju: nasprotna stranka) na podlagi nemške registracije znamke št. 394 01 348 in trditve, da obstaja verjetnost zmede v smislu člena Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 (2) (v nadaljevanju: stara uredba) (ta člen pa je enak upoštevnim delom nove uredbe). Ker je bila prejšnja znamka registrirana več kot pet let pred vložitvijo ugovora, je morala nasprotna stranka dokazati, da se je znamka dejansko uporabljala, da bi lahko na tej znamki temeljil ugovor.
      Splošno sodišče naj bi napačno predpostavljalo, da je bila prejšnja znamka, ki jo je nasprotna stranka navajala, v resni in dejanski uporabi. Ni sporno, da se je zadevna znamka s soglasjem nasprotne stranke dejansko uporabljala v gospodarskem prometu v zvezi s storitvami, za katere je bila registrirana. Vendar naj bi bila ta uporaba povezana z opravljanjem storitev, za katere ni bilo obračunano plačilo. Na tako uporabo naj se zato ne bi bilo mogoče sklicevati za ugotovitev, da se je znamka resno in dejansko uporabljala. To vprašanje je bilo obravnavano v sodni praksi, ki jo je po mnenju pritožnice (a) Splošno sodišče napačno uporabilo in ki (b) je v vsakem primeru nedosledna. Zato naj bi moralo Sodišče odločiti o pravnih posledicah, ki jih je treba pripisati takemu dejanskemu stanju.

         (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1)

         (2)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 146)


title: Zadeva C-417/15: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 16. novembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien – Avstrija) – Wolfgang Schmidt/Christiane Schmidt (Predhodno odločanje — Območje svobode, varnosti in pravice — Uredba (EU) št. 1215/2012 — Pristojnost in priznavanje ter izvrševanje sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah — Področje uporabe — Člen 24, točka 1, prvi odstavek — Izključna pristojnost v postopkih, katerih predmet so stvarne pravice na nepremičninah — Člen 7, točka 1(a) — Posebna pristojnost v zadevah v zvezi s pogodbenimi razmerji — Tožba za razglasitev ničnosti darilne pogodbe o nepremičnini in za izbris vknjižbe lastninske pravice iz zemljiške knjige)

text:
               16.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 14/13

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 16. novembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien – Avstrija) – Wolfgang Schmidt/Christiane Schmidt
   (Zadeva C-417/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Območje svobode, varnosti in pravice - Uredba (EU) št. 1215/2012 - Pristojnost in priznavanje ter izvrševanje sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah - Področje uporabe - Člen 24, točka 1, prvi odstavek - Izključna pristojnost v postopkih, katerih predmet so stvarne pravice na nepremičninah - Člen 7, točka 1(a) - Posebna pristojnost v zadevah v zvezi s pogodbenimi razmerji - Tožba za razglasitev ničnosti darilne pogodbe o nepremičnini in za izbris vknjižbe lastninske pravice iz zemljiške knjige))
   (2017/C 014/17)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Wolfgang Schmidt

      Tožena stranka: Christiane Schmidt

      Izrek

   Določbe Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da tožba za razglasitev ničnosti darilne pogodbe o nepremičnini zaradi poslovne nesposobnosti darovalca ne spada na področje izključne pristojnosti države članice, v kateri je nepremičnina, določene v členu 24, točka 1, te uredbe, ampak na področje posebne pristojnosti iz člena 7, točka 1(a), navedene uredbe.
   Tožba za izbris navedb o lastninski pravici obdarovanca iz zemljiške knjige spada na področje izključne pristojnosti iz člena 24, točka 1, iste uredbe.

      (1)  UL C 363, 3.11.2015.


title: Zadeva T-69/06: Tožba, vložena  23. februarja 2006  — Aughinish Alumina proti Komisiji

text:
               22.4.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/29

         Tožba, vložena 23. februarja 2006 — Aughinish Alumina proti Komisiji
   (Zadeva T-69/06)
   (2006/C 96/47)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Aughinish Alumina Ltd (Askeaton, Irska) (zastopnika: J. Handoll in C. Waterson, Solicitors)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba Komisije, vpisana pod dokumentno številko K (2005) 4436 konč. z dne 7. decembra 2005 glede oprostitve trošarin za mineralna olja, ki se uporabljajo kot gorivo pri proizvodnji aluminijevega oksida med drugim v pokrajini Shannon, ki jo je uvedla Irska, naj se v delu, ki se nanaša na tožečo stranko (C 78/2001 (ex NN/2001) — Irska), razglasi za nično.

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Z izpodbijano odločbo je Komisija ugotovila, da je oprostitev trošarine, ki jo je poleg drugih držav članic, Irska do 31. decembra 2003 odobrila za težka kurilna olja, ki so se uporabljala pri proizvodnji aluminijevega oksida, državna pomoč v smislu člena 87(1) ES. Medtem ko je ugotovila, da pomoči, ki je bila dodeljena med 17. julijem 1990 in 2. februarjem 2002, ker je bila nezdružljiva s skupnim trgom, ni treba povrniti in da je pomoč, dodeljena med 3. februarjem 2002 in 31. decembrom 2003 združljiva s skupnim trgom, v smislu člena 87(3) ES, kolikor prejemniki plačajo vsaj 13,01 evrov na 1 000 kg težkih kurilnih olj, je Komisija prav tako odločila, da je ista pomoč nezdružljiva s skupnim trgom, kolikor prejemniki niso plačali tega zneska in, med drugim, Irski naložila, da sprejme vse potrebne ukrepe, da bodo prejemniki vrnili nezdružljivo pomoč.
   Tožeča stranka, irsko podjetje, ki je prejelo zatrjevano pomoč, zahteva razglasitev ničnosti izpodbijane odločbe. V podporo svoji tožbi trdi, prvič, da Komisija zadevne pomoči ni pravilno obravnavala kot veljavne pomoči na podlagi člena 88(1) ES. V zvezi s tem tožeča stranka podredno navaja tri različne trditve: pomoč je bila predmet zaveze, dane pred pristopom Irske; pomoč je bila priglašena januarja 1983 in Komisija do leta 2000 ni niti razmišljala o začetku postopkov; četudi bi se pomoč štela za nezakonito, je Komisija nepravilno ugotovila, da se lahko le delno šteje za veljavno pomoč v skladu s členom 15 Uredbe 659/99 (1).
   Tožeča stranka prav tako zatrjuje, da izpodbijana odločba krši načelo pravne varnosti, ker zmanjšuje pomen odobritev Sveta na podlagi člena 93 ES in ker Komisija ni uporabila postopkov na podlagi člena 8 Direktive 92/81 (2) za preučitev državne pomoči oziroma drugih vprašanj ali da bi si zares prizadevala razveljaviti upoštevne odločbe Sveta.
   Dalje, po mnenju tožeče stranke Komisija ni upoštevala temeljnih zahtev iz členov 3 in 157 ES za okrepitev konkurenčnosti industrije Skupnosti in za zagotovitev pogojev, ki so za to potrebni.
   Tožeča stranka se prav tako sklicuje na načelo zaupanja v pravo in pravne varnosti. V zvezi s tem tožeča stranka ponovno opozarja na dejstvo, da Komisija v obdobju 17 let po priglasitvi pomoči ni sprejela nobenega negativnega ukrepa in ni izpodbijala odločb Sveta o podaljšanju oprostitev do decembra 2006.
   Tožeča stranka dalje trdi, da je postopek na podlagi člena 88(2) ES trajal 43 mesecev, kar je po njenem mnenju prekomerno dolgo obdobje, s čimer so kršena načela dobrega upravljanja in pravne varnosti.
   Nazadnje tožeča stranka meni, da Komisija ni pravilno analizirala upoštevnih trgov in njihove konkurenčne strukture, kot bi morala storiti, saj je prej sama priznala, da ni prišlo do izkrivljanja konkurence in upoštevala dejstvo, da je Svet odobril oprostitve do 31. decembra 2006.

      (1)  Uredba Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES, UL L 83, 27.3.1999, str. 1.

      (2)  Direktiva Sveta 92/81/EGS z dne 19. oktobra 1992 o uskladitvi trošarinskih struktur za mineralna olja, UL L 316, 31.10.1992, str.12.


title: Zadeva T-361/07 P: Pritožba, ki jo je 19. septembra 2007 vložila Komisija Evropskih skupnosti zoper sodbo, ki jo je 5. julija 2007 razglasilo Sodišče za uslužbence v zadevi Ider in drugi proti Komisiji, F-25/06

text:
               24.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 283/32

         Pritožba, ki jo je 19. septembra 2007 vložila Komisija Evropskih skupnosti zoper sodbo, ki jo je 5. julija 2007 razglasilo Sodišče za uslužbence v zadevi Ider in drugi proti Komisiji, F-25/06
   (Zadeva T-361/07 P)
   (2007/C 283/59)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Pritožnica: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: D. Martin in L. Lozano Palacios, zastopnika)

      Druge stranke v postopku: B. Ider (Halle, Belgija), M.-C. Desorbay (Meise, Belgija), L. Noschese (Braine-le Château, Belgija)
   Predlogi pritožnic

               —

               sodba Sodišča za uslužbence z dne 5. julija 2007 v zadevi F-25/06 naj se razveljavi;

               —

               zadeva naj se vrne Sodišču za uslužbence;

               —

               stroški naj se pridržijo;

               —

               podredno, sodba Sodišča za uslužbence z dne 5. julija 2007 v zadevi F-25/06 naj se razveljavi in naj to sodišče samo odloča o sporu tako, da ugodi predlogom tožene stranke v postopku na prvi stopnji in zato zavrne tožbo v zadevi F-25/06; toženi stranki v pritožbenem postopku naj se naloži plačilo stroškov.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Sodišče za uslužbence je odločbo, s katero je Komisija določila razvrstitev in osebni prejemek B. Ider na podlagi pogodbe začasnega uslužbenca, s sodbo z dne 5. julija 2007, izdano v zadevi Ider in drugi proti Komisiji, F-25/06, razglasilo za nično. Pritožniki, nekdanji delavci, zaposleni v skladu z belgijskim pravom, so bili zaposleni kot uslužbenci, zadolženi za izvršilne naloge, po tem ko je prišlo do spremembe sistema, ki se uporablja za druge uslužbence Skupnosti.
   Prvi pritožbeni razlog, na katerega se sklicuje Komisija v utemeljitev svoje pritožbe, se nanaša na napačno uporabo prava, ker naj Sodišče za uslužbence, pri razlagi veljavnih določb, ne bi spoštovalo obsega načela enakega obravnavanja, zlasti glede opredelitve Komisije, da naj se v pojem osebnega prejemka vključijo družinski dodatki.
   Drugi pritožbeni razlog se nanaša na kršitev načela obrazložitve, ker naj se Sodišče za uslužbence ne bi opredelilo o pojmu osebnega prejemka.


title: Zadeva F-2/07: Tožba, vložena 12. januarja 2007 — Matos Martins proti Komisiji

text:
               10.3.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 56/43

         Tožba, vložena 12. januarja 2007 — Matos Martins proti Komisiji
   (Zadeva F-2/07)
   (2007/C 56/81)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: José Carlos Matos Martins (Bruselj, Belgija) (Zastopnik: M.-A. Lucas, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba Evropskega urada za izbor osebja (EPSO) z dne 27. februarja 2005, s katero so bili sprejeti rezultati tožeče stranke na predizbirnih preizkusih za pogodbene uslužbence EU 25 naj se razglasi za nično;

               —

               odločbo EPSO in/ali izbirne komisije, da se tožeče stranke ne vpiše v podatkovno bazo kandidatov, uspešnih na predizbirnih preizkusih, naj se razglasi za nično;

               —

               nadaljnje stopnje izbirnega postopka naj se razglasi za nične;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka se v utemeljitev tožbe sklicuje na dva tožbena razloga.
   Tožeča stranka v prvem delu prvega tožbenega razloga trdi, da sta bila stopnja zahtevnosti in prag za uspeh na predizbirnih preizkusih, zlasti zahtevnost računskega preizkusa kandidatov za funkcionalno skupino IV, določena glede na število kandidatov, tako da je bilo število uspešnih kandidatov določeno vnaprej, medtem ko bi moralo biti določeno izključno glede na zahtevnost nalog razpoložljivih delovnih mest.
   Tožeča stranka v drugem delu istega tožbenega razloga zatrjuje, da je bila vsebina predizbirnih preizkusov za vsako funkcionalno skupino določena naključno iz baze vprašanj različne zahtevnosti, čeprav naj bi bila vsebina preizkusov za vse kandidate funkcionalnega sklopa ista, oziroma naj bi bila vprašanja izbrana naključno iz baze vprašanj enake zahtevnosti.
   Drugi tožbeni razlog se nanaša na kršitev zagotavljanja preglednosti, obveznosti obrazložitve odločb, ki posegajo v položaj, pravila dostopa javnosti do dokumentov Komisije, ter načela varstva zaupanja v pravo. Tožeča stranka zatrjuje, da ji vprašanja, ki so ji bila zastavljena, niso bila posredovana in da so razlogi, s katerimi je EPSO utemeljil zavrnitev dostopa do podatkov, očitno nenatančni in nedopustni. Zlasti naj Priloga III h Kadrovskim predpisom, ki določa zaupnost dela komisije, v tem primeru ne bila uporabna, posredovanje vprašanj pa naj bi postalo nujno zaradi dvomov in zadržkov, ki sta jih glede veljavnosti preizkusov izrazila tako sam EPSO kot tudi paritetna izbirna komisija.


title: Zadeva C-414/07: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 22. decembra 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie – Republika Poljska) – Magoora sp. zoo proti Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie (Šesta direktiva o DDV – Člen 17(2) in (6) – Nacionalna ureditev – Odbitek DDV, ki se nanaša nakup goriva za določena vozila, ne glede na cilj njihove uporabe – Dejanska zožitev pravice do odbitka – Izključitve, določene z nacionalno zakonodajo ob začetku veljavnosti direktive)

text:
               21.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 44/17

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 22. decembra 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie – Republika Poljska) – Magoora sp. zoo proti Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie
   (Zadeva C-414/07) (1)

   (Šesta direktiva o DDV - Člen 17(2) in (6) - Nacionalna ureditev - Odbitek DDV, ki se nanaša nakup goriva za določena vozila, ne glede na cilj njihove uporabe - Dejanska zožitev pravice do odbitka - Izključitve, določene z nacionalno zakonodajo ob začetku veljavnosti direktive)
   (2009/C 44/27)
   Jezik postopka: poljščina
   Predložitveno sodišče
   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Magoora sp. zoo

      Tožena stranka: Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie – Razlaga člena 17(2) in (6) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1) – Nacionalna ureditev, s katero je izključena pravica do odbitka davka, ki se nanaša nakup goriva za določena vozila, ne glede na cilj uporabe (poklicna ali osebna) zadevnih vozil – Sprememba meril glede vozil, na katera se nanaša izključitev, posledica česar je dejanska omejitev področja uporabe pravice do odbitka v primerjavi z obdobjem pred začetkom veljavnosti direktive v zadevni državi članici.
   Izrek
   Člena 17(6), drugi pododstavek, Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero nasprotuje temu, da država članica ob prenosu navedene direktive v notranje pravo v celoti razveljavi nacionalne določbe, ki se nanašajo na omejitve pravice do odbitka vstopnega DDV, ki se obračuna ob nakupu goriva, namenjenega vozilom, ki se uporabljajo za obdavčljivo dejavnost, in te določbe na datum začetka veljavnosti navedene direktive na svojem ozemlju nadomesti z določbami, ki opredeljujejo nova merila na tem področju, če – o čemer mora presoditi predložitveno sodišče – je bil zaradi slednjih določb razširjen obseg uporabe navedenih omejitev. V vsakem primeru nasprotuje temu, da bi država članica naknadno spremenila zakonodajo, ki je začela veljati na navedeni datum, tako, da bi se razširilo področje uporabe te omejitev v primerjavi s položajem, ki je obstajal pred tem datumom.

      (1)  UL C 269, 10.11.2007.


title: Zadeva T-298/08: Sklep Splošnega sodišča z dne 2. marca 2010 – Aldi proti UUNT – Catalana de Telecomunicacions Societat Operadora de Xarxes (ALDI)

text:
               1.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/78

         Sklep Splošnega sodišča z dne 2. marca 2010 – Aldi proti UUNT – Catalana de Telecomunicacions Societat Operadora de Xarxes (ALDI)
   (Zadeva T-298/08) (1)

   2010/C 113/113

      Jezik postopka: nemščina

   Predsednik sedmega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 247, 27.9.2008.


title: Zadeva C-84/09: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 18. novembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Regeringsrätten – Švedska) – X proti Skatteverket (DDV — Direktiva 2006/112/ES — Členi 2, 20, prvi odstavek, in 138(1) — Pridobitev nove jadrnice znotraj Skupnosti — Takojšnja uporaba nakupljenega blaga v državi članici pridobitve ali v drugi državi članici pred njegovim prevozom v namembni kraj — Rok, v katerem se začne prevoz blaga v namembni kraj — Najdaljši čas trajanja prevoza — Trenutek, glede na katerega je treba za namene obdavčitve opraviti presojo, ali je prevozno sredstvo novo)

text:
               15.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 13/5

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 18. novembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Regeringsrätten – Švedska) – X proti Skatteverket
   (Zadeva C-84/09) (1)

   (DDV - Direktiva 2006/112/ES - Členi 2, 20, prvi odstavek, in 138(1) - Pridobitev nove jadrnice znotraj Skupnosti - Takojšnja uporaba nakupljenega blaga v državi članici pridobitve ali v drugi državi članici pred njegovim prevozom v namembni kraj - Rok, v katerem se začne prevoz blaga v namembni kraj - Najdaljši čas trajanja prevoza - Trenutek, glede na katerega je treba za namene obdavčitve opraviti presojo, ali je prevozno sredstvo novo)
   2011/C 13/08
   Jezik postopka: švedščina

      Predložitveno sodišče

   Regeringsrätten

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: X

      Tožena stranka: Skatteverket

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Regeringsrätten – Razlaga členov 2, 20 in 138 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1) – Nakup nove jadrnice v državi članici A s strani posameznika iz države članice B, ki namerava jadrnico za zasebne namene v državi članici A ali drugi državi članici uporabljati določeno čas in jo potem prepeljati na končni cilj v državi članici B – Rok, v katerem se mora začeti prevoz blaga v namembni kraj – Najdaljši čas trajanja tega prevoza – Trenutek, glede na katerega je treba za namene obdavčitve opraviti presojo, ali je prevozno sredstvo novo.

      Izrek

               1.

               Člena 20, prvi odstavek, in 138(1) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da opredelitev transakcije za dobavo ali pridobitev znotraj Skupnosti ne more biti odvisna od spoštovanja kakršnegakoli roka, v katerem bi se moral začeti ali končati prevoz zadevnega blaga iz države članice dobave v namembno državo članico. V posebnem primeru pridobitve novega prevoznega sredstva v smislu člena 2(1)(b)(ii) te direktive je treba pri določitvi tega, ali gre pri zadevni transakciji za transakcijo znotraj Skupnosti, opraviti splošno presojo vseh objektivnih okoliščin ter namena pridobitelja – pod pogojem, da je podprt z objektivnimi dejavniki – ki omogočajo določitev države članice, v kateri je načrtovana končna uporaba zadevnega blaga.

               2.

               Presojo, ali je prevozno sredstvo, ki je predmet pridobitve znotraj Skupnosti, novo v smislu člena 2(2)(b) Direktive 2006/112, je treba opraviti glede na trenutek, ko je prodajalec zadevno blago dobavil pridobitelju.

      (1)  UL C 90, 18.04.2009.


title: Zadeva T-280/03: Sklep Sodišča prve stopnje z dne  27. januarja 2006  — Van Mannekus proti Svetu ( Damping — Uvoz sintranega magnezijevega oksida s poreklom iz Kitajske — Sprememba prej uvedenih protidampinških ukrepov — Ničnostna tožba — Ugovor nedopustnosti )

text:
               8.4.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/28

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 27. januarja 2006 — Van Mannekus proti Svetu
   (Zadeva T-280/03) (1)

   („Damping - Uvoz sintranega magnezijevega oksida s poreklom iz Kitajske - Sprememba prej uvedenih protidampinških ukrepov - Ničnostna tožba - Ugovor nedopustnosti“)
   (2006/C 86/56)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Van Mannekus & Co. BV (Schiedam, Nizozemska) (Zastopnik: H. Bleier, avocat)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (Zastopnik: S. Marquardt, zastopnik, skupaj z G. Berrisch, zastopnik)

      Intervenient v podporo tožene stranke: Komisija Evropskih skupnosti (Zastopnika: T. Scharf in K. Talaber Ricz, zastopnika)
   Predmet zadeve
   Predlog za razglasitev ničnosti Uredbe Sveta (ES) št. 986/2003 z dne 5. junija 2003 o spremembi protidampinških ukrepov, uvedenih z Uredbo (ES) št. 360/2000 o uvozu sintranega magnezijevega oksida s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (UL L 143, str. 5)
   Izrek sklepa

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Tožena stranka nosi svoje lastne stroške in tiste, ki jih je priglasil Svet.

               3)

               Komisija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 251 z dne 18.10.2003


title: Združeni zadevi C-322/10: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 24. novembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Združeno kraljestvo – Medeva BV proti Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks ( „Zdravila za človeško uporabo — Dodatni varstveni certifikat za zdravila — Uredba (ES) št. 469/2009 — Člen 3 — Pogoji za pridobitev certifikata — Pojem ‚izdelek, varovan z veljavnim osnovnim patentom‘ — Merila — Obstoj dodatnih ali različnih meril za zdravilo z več kot eno učinkovino ali za cepivo proti več boleznim ( ‚Multi-disease vaccine‘ ali ‚polivalentno cepivo‘ )“ )

text:
               28.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/11

      Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 24. novembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Združeno kraljestvo – Medeva BV proti Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
      (Združeni zadevi C-322/10) (1)

      (Zdravila za človeško uporabo - Dodatni varstveni certifikat za zdravila - Uredba (ES) št. 469/2009 - Člen 3 - Pogoji za pridobitev certifikata - Pojem ‚izdelek, varovan z veljavnim osnovnim patentom‘ - Merila - Obstoj dodatnih ali različnih meril za zdravilo z več kot eno učinkovino ali za cepivo proti več boleznim (‚Multi-disease vaccine‘ ali ‚polivalentno cepivo‘))
      (2012/C 25/17)
      Jezik postopka: angleščina

         Predložitveno sodišče

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Medeva BV

         Toženi stranki: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

         Predmet

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Razlaga člena 3(a) in (b) Uredbe (ES) št. 469/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. maja 2009 o dodatnem varstvenem certifikatu za zdravila (UL L 152, str. 1) – Pogoji za pridobitev certifikata – Pojem „izdelek, varovan z veljavnim osnovnim patentom“ – Merila – Obstoj dodatnih ali različnih meril za zdravilo z več kot eno učinkovino ali za cepivo proti več boleznim („Multi-disease vaccine“)

         Izrek

                  1.

                  Člen 3(a) Uredbe (ES) št. 469/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. maja 2009 o dodatnem varstvenem certifikatu za zdravila je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da pristojni urad za industrijsko lastnino v državi članici podeli dodatni varstveni certifikat, ki se nanaša na učinkovine, ki niso navedene v besedilu zahtevkov osnovnega patenta, na katero se je sklicevalo v utemeljitev take prijave.

                  2.

                  Člen 3(b) Uredbe št. 469/2009 je treba razlagati tako, da če so izpolnjeni tudi drugi pogoji, določeni v tem členu, ta ne nasprotuje temu, da pristojni urad za industrijsko lastnino v državi članici podeli dodatni varstveni certifikat za kombinacijo dveh učinkovin, ki ustreza kombinaciji, ki je navedena v besedilu navedenih zahtevkov osnovnega patenta, če zdravilo, glede katerega je v utemeljitev prijave za dodatni varstveni certifikat predloženo dovoljenje za dajanje tega zdravila v promet, ne vključuje samo te kombinacije dveh učinkovin, temveč tudi druge učinkovine.

         (1)  UL C 246, 11.9.2010.


title: Zadeva T-303/06: Sodba Splošnega sodišča z dne 27. aprila 2010 – UniCredito Italiano proti UUNT – Union Investment Privatfonds (UNIWEB) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijavi besednih znamk Skupnosti UNIWEB in UniCredit Wealth Management — Prejšnji nacionalni besedni znamki UNIFONDS in UNIRAK in prejšnja figurativna nacionalna znamka UNIZINS — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))

text:
               19.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/38

      Sodba Splošnega sodišča z dne 27. aprila 2010 – UniCredito Italiano proti UUNT – Union Investment Privatfonds (UNIWEB)
      (Zadeva T-303/06) (1)

      (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijavi besednih znamk Skupnosti UNIWEB in UniCredit Wealth Management - Prejšnji nacionalni besedni znamki UNIFONDS in UNIRAK in prejšnja figurativna nacionalna znamka UNIZINS - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
      (2010/C 161/57)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranke

         Tožeča stranka: UniCredito Italiano SpA (Genova, Italija) (zastopniki: G. Floridia, R. Floridia in F. Polettini, odvetniki)

         Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) (zastopnik: P. Bullock, zastopnik)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Union Investment Privatfonds GmbH (Frankfurt na Majni, Nemčija) (zastopnik: J. Zindel, odvetnik)

         Predmet

      Tožba zoper odločbi drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 5. septembra 2006 (združeni zadevi R 196/2005-2 in R 211/2005-2) in z dne 25. septembra 2006 (združeni zadevi R 456/2005-2 in R 502/2005-2) v zvezi s postopkoma z ugovorom med družbama Union Investment Privatfonds GmbH in UniCredito Italiano SpA.

         Izrek

                  1.

                  Zadevi T-303/06 in T-337/06 sta združeni za izdajo sodbe.

                  2.

                  Odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 5. septembra 2006 (združeni zadevi R 196/2005-2 in R 211/2005-2) se razveljavi v delu, v katerem je bila z njo zavrnjena pritožba družbe UniCredito Italiano SpA v zadevi R 211/2005-2 in je bilo ugodeno ugovorom zoper registracijo prijavljene znamke UNIWEB za „bančništvo, finančne posle, denarne posle, zavarovalništvo, informiranje in svetovanje na finančnem in zavarovalniškem področju, storitve v zvezi s kreditnimi in debetnimi karticami, bančne in finančne storitve na spletu“ iz razreda 36.

                  3.

                  Odločba drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 25. septembra 2006 (združeni zadevi R 456/2005-2 in R 502/2005-2) se razveljavi v delu, v katerem je bila z njo zavrnjena pritožba družbe UniCredito Italiano SpA v zadevi R 456/2005-2 in je bilo ugodeno ugovorom zoper registracijo prijavljene znamke UniCredit Wealth Management za „bančništvo, finančne posle, denarne posle, zavarovalništvo in finančno informiranje“ iz razreda 36.

                  4.

                  Prijavi družbe Union Investment Privatfonds GmbH se zavrneta.

                  5.

                  Vsaka stranka nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 326, 30.12.2006.


title: Zadeva T-474/10: Tožba, vložena 26. septembra 2010 – Evropaïki Dynamiki proti Komisiji

text:
               18.12.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 346/48

         Tožba, vložena 26. septembra 2010 – Evropaïki Dynamiki proti Komisiji
   (Zadeva T-474/10)
   ()
   2010/C 346/93
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropaïki Dynamiki - Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atene, Grčija) (zastopnika: N. Korogiannakis in M. Dermitzakis, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba generalnega direktorata DIGIT o: (a) izbiri ponudbe tožeče stranke, ki jo je ta predložila v okviru javnega razpisa DIGIT/R2/PO/2009/45 „Zagotovitev zunanjih storitev razvoja in vzdrževanja informacijskih sistemov in s tem povezanih študij“ (UL 2009/S 198-283663) za sklop 1A za oddajo naročila kot drugega pogodbenika v kaskadnem sistemu, (b) izbiri ponudbe, ki jo je tožeča stranka predložila glede zgoraj omenjenega javnega razpisa za sklop 1B za oddajo naročila kot tretjega pogodbenika v kaskadnem sistemu, (c) izbiri ponudbe tožeče stranke, ki jo je tožeča stranka predložila glede zgoraj omenjenega javnega razpisa za sklop 1C za oddajo naročila kot drugega pogodbenika v kaskadnem sistemu, (d) izbiri ponudbe tožeče stranke, ki jo je tožeča stranka predložila glede zgoraj omenjenega javnega razpisa za sklop 3 za oddajo javnega naročila kot tretjega pogodbenika v kaskadnem sistemu, namesto prvega pogodbenika v vseh sklopih, kot je bila tožeči stranki sporočena s štirimi ločenimi dopisi (en dopis za posamezni sklop) z dne 16. julija 2010, in vse povezane odločbe DG DIGIT, vključno z odločbami, s katerimi so bila naročila oddana prvemu in drugemu kaskadnemu pogodbeniku, naj se razglasijo za nične;

               —

               DG DIGIT naj se naloži plačilo škode, ki je tožeči stranki nastala zaradi postopka oddaje zadevnega naročila, v višini 242 000 000 EUR (122 000 000 za sklop 1A, 40 000 000 EUR za sklop 1B, 30 000 000 EUR za sklop 1C in 50 000 000 EUR za sklop 3) in 24 200 000 EUR zaradi izgubljenega dobička in okrnitev njenega ugleda in verodostojnosti;

               —

               DG DIGIT naj se naloži plačilo sodnih in drugih stroškov, ki so nastali tožeči stranki v zvezi s to tožbo, tudi če bo ta zavrnjena.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   V obravnavanem primeru tožeča stranka zahteva razglasitev ničnosti odločbe tožene stranke z dne 16. julija 2010 o izbiri njene ponudbe glede javnega razpisa DIGIT/R2/PO/2009/45 „Zagotovitev zunanjih storitev razvoja in vzdrževanja informacijskih sistemov in s tem povezanih študij“ (1) za sklope 1A, 1B, 1C in 3, za oddajo javnega naročila kot drugega ali tretjega namesto prvega pogodbenika v kaskadnem sistemu, in vse povezane odločbe DG DIGIT, vključno z odločbami, s katerimi so bila naročila oddana prvemu in drugemu kaskadnemu pogodbeniku. V nadaljevanju tožeča stranka zahteva povračilo škode, ki naj bi ji nastala zaradi postopka javnega naročila.
   Tožeča stranka v utemeljitev svojih predlogov navaja te tožbene razloge.
   Prvič, tožeča stranka trdi, da je Komisija kršila člena 93 in 94 Finančne uredbe (2) ter načeli dobrega upravljanja in preglednosti, kot tudi člena 106 in 107 Finančne uredbe, saj je več članov uspešnega konzorcija izpolnjevalo izločitvena merila, ker bi moralo biti ugotovljeno, da so resno kršili svoje obveznosti iz prejšnjih pogodb, eden od članov uspešnega konzorcija pa je bil vpleten v dejanja goljufije, korupcije in podkupovanja, medtem ko več članov uspešnih konzorcijev uporablja podizvajalce, ki niso člani STO/GPA.
   Dalje, tožeča stranka trdi, da sta bili kršeni načeli dobrega upravljanja in enakega obravnavanja, člena 89 in 98 Finančne uredbe ter člen 145 njenih izvedbenih pravil, saj je pri več članih komisije za ocenjevanje obstajalo navzkrižje interesov.
   V nadaljevanju tožeča stranka trdi, da so bila med ocenjevanjem uporabljena nejasna in neenotna merila za oddajo, zaradi česar je bil kršen člen 97 Finančne uredbe in člen 138 izvedbenih pravil.
   Nazadnje, tožeča stranka trdi, da naročnik ni razkril, zakaj je bila ponudba uspešnega ponudnika ugodnejša od njene in je med ocenjevanjem tako njene ponudbe kot tudi ponudbe uspešnega konzorcija napravil več napak pri presoji. Prav tako so bile po mnenju tožeče stranke razlage, ki jih je naročnik uporabil v ocenjevalnem poročilu, nejasne in neosnovane.

      (1)  UL 2009/S 198-283663.

      (2)  Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL 2002, L 248, str. 1).


title: Zadeva C-480/11 P: Pritožba, ki jo je 21. septembra 2011 vložila Akissi Danièle Boni-Claverie zoper sklep Splošnega sodišča (peti senat) z dne 13. julija 2011 v zadevi T-350/11, Boni-Claverie proti Svetu

text:
               7.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/4

         Pritožba, ki jo je 21. septembra 2011 vložila Akissi Danièle Boni-Claverie zoper sklep Splošnega sodišča (peti senat) z dne 13. julija 2011 v zadevi T-350/11, Boni-Claverie proti Svetu
   (Zadeva C-480/11 P)
   2012/C 6/05
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnica: Akissi Danièle Boni-Claverie (zastopniki: L. Bourthoumieux, J. Vergès, R. Dumas in M. Ceccaldi, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Pritožnica predlaga, naj:

               —

               se ugotovi, da je njena tožba dopustna;

               —

               se sklep T-350/11 z dne 13. julija 2011, s katerim je bilo ugotovljeno, da je tožba nedopustna, razveljavi;

               —

               se tožba vrne v odločanje Splošnemu sodišču, da bo lahko uveljavila svoje pravice;

               —

               se Svetu Evropske unije naloži plačilo stroškov na podlagi členov 69 in 73 Poslovnika Sodišča.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v utemeljitev svoje pritožbe navaja te razloge:

               —

               Višja sila zaradi vojne, ki naj bi pretrgala zastaranje. Dogodki, ki jim je bila tožeča stranka izpostavljena od novembra 2010 v Slonokoščeni obali, naj bi pomenili višjo silo v smislu v smislu člena 45 Statuta Sodišča Evropske unije, saj naj bi vojna pretrgala zastaranje glede aktov, ki jih je v zvezi s pritožnico sprejel Svet.

               —

               Ta višja sila zaradi vojne naj bi tožeči stranki onemogočila svobodno izvajanje pravice do pravnega sredstva zoper akte, ki očitno kršijo temeljne pravice.

               —

               Temeljne pravice in svoboščine naj bi imele prednost pred načelom pravne varnosti. Splošno sodišče naj bi s tem, da je nedopustnost tožbe tožeče stranke utemeljilo z načelom pravne varnosti, kršilo temeljno pravico do dostopa do sodišča in pravico do obrambe. Pritožnici naj bi bila tudi odvzeta pravica do izjave pred pristojnim sodiščem.

               —

               Nemožnost uporabe tožbenega roka in podaljšanja roka zaradi oddaljenosti v primeru vojne. Tožbenega roka in podaljšanja roka zaradi oddaljenosti naj ne bi bilo mogoče uporabiti za osebo, ki prebiva oziroma ima sedež v državi, v kateri poteka odprta vojna. Tak rok in njegovo podaljšanje naj bi se lahko uporabljali samo v času miru in na evropski celini. Pritožnica pa se nahaja na drugi celini, zato naj bi bila stroga uporaba člena 102 Poslovnika Splošnega sodišča za obravnavano zadevo nesporno v nasprotju s členom 6(1) Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin in s členom 263 Pogodbe o delovanju Evropske unije.

               —

               Hierarhično višja uvrščenost člena 263 Pogodbe o delovanju Evropske unije. Člen 102 Poslovnika Splošnega sodišča naj bi izničeval obveznost uradne obvestitve, urejene v Pogodbi o delovanju Evropske unije, ki določa, da začne tožbeni rok teči od uradnega obvestila, od objave akta ali od dneva, ko je zadevna oseba za akt izvedela. V členu 102 Poslovnika naj namreč ne bi bila upoštevana obveznost obvestitve in dan, ko je tožeča stranka za akt dejansko izvedela, s čimer naj bi bila omejena besedilo in smisel člena 263 PDEU. Zato naj bi člen 102 posegal v pravice, določene in varovane s Pogodbo, ki je hierarhično višji pravni akt in ki zavezuje institucije Evropske unije. Ker torej pritožnica o izpodbijanih aktih v nasprotju s členom 263, odstavek 5, Pogodbe o delovanju Evropske unije ni bila uradno obveščena, naj bi tožbeni rok lahko začel teči šele z dnem, ko je izvedela za akte, sprejete proti njej.

               —

               Resen poseg v temeljne pravice in svoboščine. Načelo pravne varnosti, kot ga razlaga Splošno sodišče, naj bi resno posegalo v pravno varnost v celoti, saj naj bi bile zoper pravne subjekte, ki prebivajo zunaj Evropske unije in v državi, ki je v vojni, uvedene sankcije, zoper katere ne morejo koristno izvrševati pravice do pravnega sredstva, ker naj ne bi vedeli za sankcijo.

               —

               Tožeča stranka podredno predlaga razglasitev ničnosti aktov, ki jih je Svet sprejel proti njej, zaradi teže kršitve temeljnih pravic in svoboščin. Ker naj bi izpodbijani akti kršili temeljne svoboščine, ki so varovane z različnimi mednarodnimi pogodbami, naj bi bilo Sodišče pristojno navedene akte razglasiti za nične, saj naj bi njihova nezakonitost nasprotovala uveljavljenemu evropskemu redu in naj zaradi teže kršitve varovanih temeljnih pravic in svoboščin sploh ne bi bilo mogoče uporabiti tožbenega roka.


title: Zadeva T-191/10: Sklep Splošnega sodišča z dne 16. julija 2015 – Greenwood Houseware (Zhuhai) in drugi/Svet

text:
               23.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 389/65

         Sklep Splošnega sodišča z dne 16. julija 2015 – Greenwood Houseware (Zhuhai) in drugi/Svet
   (Zadeva T-191/10) (1)

   (2015/C 389/73)
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik četrtega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 179, 3.7.2010.


title: Zadeva C-306/05: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 7. decembra 2006 (Predlog za sprejetje predhodne odločbe Audiencia Provincial de Barcelona — Španija) — Sociedad General de Autores y Editores de España (SGAE) proti Rafael Hoteles SA (Avtorska in sorodne pravice v informacijski družbi — Direktiva 2001/29/ES — Člen 3 — Pojem priobčitev javnosti — Priobčitev del prek televizijskih sprejemnikov, nameščenih v hotelskih sobah)

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 331/3

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 7. decembra 2006 (Predlog za sprejetje predhodne odločbe Audiencia Provincial de Barcelona — Španija) — Sociedad General de Autores y Editores de España (SGAE) proti Rafael Hoteles SA
   (Zadeva C-306/05) (1)

   (Avtorska in sorodne pravice v informacijski družbi - Direktiva 2001/29/ES - Člen 3 - Pojem „priobčitev javnosti“ - Priobčitev del prek televizijskih sprejemnikov, nameščenih v hotelskih sobah)
   (2006/C 331/04)
   Jezik postopka: španščina
   Predložitveno sodišče
   Audiencia Provincial de Barcelona
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Sociedad General de Autores y Editores de España (SGAE)

      Tožena stranka: Rafael Hoteles SA
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Audiencia Provincial de Barcelona — Razlaga Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi (UL L 167, str. 10) — Pojem „priobčitev javnosti“ (člen 3 Direktive) — Pojem „strogo zaseben prostor“ — Dela, ki se oddajajo prek televizijskih sprejemnikov, nameščenih v hotelskih sobah.
   Izrek

               1)

               Čeprav samo nudenje fizičnih zmogljivosti ne pomeni priobčitve v smislu Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi, pa distribucija signala, ki jo hotel prek televizijskih sprejemnikov omogoči svojim strankam, ki so nastanjene v sobah tega obrata, ne glede na to, kakšno tehniko za prenos signala uporabi, pomeni dejanje priobčitve javnosti v smislu člena 3(1) te direktive.

               2)

               Zasebnost hotelskih sob ne nasprotuje temu, da gre pri priobčitvi dela, ki se tam izvede prek televizijskih sprejemnikov, za dejanje priobčitve javnosti v smislu člena 3(1) Direktive 2001/29.

      (1)  UL C 257, 15.10.2005.


title: Zadeva C-651/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 19. decembra 2011 – Staatssecretaris van Financiën proti X BV

text:
               10.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 73/17

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 19. decembra 2011 – Staatssecretaris van Financiën proti X BV
   (Zadeva C-651/11)
   2012/C 73/30
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Staatssecretaris van Financiën

      Druga stranka: X BV

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali se lahko prenos 30-odstotnega poslovnega deleža v družbi – za katero odsvojitelj tega deleža opravlja storitve, ki so predmet davka na dodano vrednost – šteje za prenos (dela) sredstev podjetja v smislu člena 5(8) Šeste direktive pri dobavi blaga in/ali v smislu člena 6(5) te direktive pri opravljanju storitev? (1)

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen: ali se lahko prenos poslovnih deležev iz prvega vprašanja šteje za prenos (dela) sredstev podjetja v smislu člena 5(8) Šeste direktive pri dobavi blaga in/ali v smislu člena 6(5) te direktive pri opravljanju storitev, če tudi preostali lastniki poslovnih deležev, ki v družbi opravljajo storitve, ki so predmet davka na dodano vrednost, in katerih poslovni deleži se prenašajo, (skoraj) sočasno prenesejo vse preostale poslovne deleže v tej družbi na isto osebo?

               3.

               Če je tudi odgovor na drugo vprašanje nikalen: ali je treba prenos poslovnih deležev iz prvega vprašanja šteti za prenos (dela) podjetja v smislu člena 5(8) in/ali člena 6(5) Šeste direktive, če se upošteva, da je ta prenos tesno povezan z dejavnostmi upravljanja v okviru te udeležbe?

      (1)  Šesta direktiva Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS) (UL, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 9, zvezek 1, str. 23).


title: Zadeva C-359/06: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 24. maja 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji (Neizpolnitev obveznosti države – Direktiva 2001/45/ES – Socialna politika – Varstvo delavcev – Uporaba delovne opreme – Minimalne varnostne in zdravstvene zahteve)

text:
               7.7.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/5

         Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 24. maja 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji
   (Zadeva C-359/06) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2001/45/ES - Socialna politika - Varstvo delavcev - Uporaba delovne opreme - Minimalne varnostne in zdravstvene zahteve)
   (2007/C 155/07)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: V. Kreuschitz in I. Kaufmann-Bühler, zastopnika)

      Tožena stranka: Republika Avstrija (zastopnik: C. Pesendorfer, zastopnik)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje v predpisanem roku vseh potrebnih določb, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2001/45/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2001 o spremembah Direktive Sveta 89/655/EGS o minimalnih varnostnih in zdravstvenih zahtevah za uporabo delovne opreme delavcev pri delu (druga posebna direktiva v smislu člena 16(1) Direktive 89/391/EGS) (UL L 195, str. 46)
   Izrek

               1)

               Republika Avstrija s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2001/45/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2001 o spremembah Direktive Sveta 89/655/EGS o minimalnih varnostnih in zdravstvenih zahtevah za uporabo delovne opreme delavcev pri delu (druga posebna direktiva v smislu člena 16(1) Direktive 89/391/EGS), kar zadeva Burgenland in Deželo Carinthie in v zvezi z Deželo Basse-Autriche, oziroma s tem, da o teh predpisih ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2)

               Republiki Avstriji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 249, 14.10.2006.


title: Zadeva T-839/14: Tožba, vložena 22. decembra 2014 – Alnapharm/UUNT – Novartis (Alrexil)

text:
               23.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 65/49

         Tožba, vložena 22. decembra 2014 – Alnapharm/UUNT – Novartis (Alrexil)
   (Zadeva T-839/14)
   (2015/C 065/66)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Alnapharm GmbH & Co. KG (Hamburg, Nemčija) (zastopnik: H. Heldt, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Novartis AG (Basel, Švica)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Prijavitelj: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Skupnosti „Alrexil“ – Zahteva za registracijo št. 10 306 249

      Postopek pred UUNT: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba četrtega odbora UUNT za pritožbe z dne 23. oktobra 2014 v zadevi R 1723/2013-4

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo in zadevo vrne odboru UUNT za pritožbe;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-318/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) 30. maja 2017 – Mahmud Ibrahim in drugi/Zvezna republika Nemčija

text:
               18.9.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 309/23

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) 30. maja 2017 – Mahmud Ibrahim in drugi/Zvezna republika Nemčija
   (Zadeva C-318/17)
   (2017/C 309/29)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesverwaltungsgericht

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Vlagatelji revizije: Mahmud Ibrahim, Fadwa Ibrahim, Bushra Ibrahim, Mohammad Ibrahim, gesetzlich vertreten durch die Eltern Fadwa und Mahmud Ibrahim, Ahmad Ibrahim, gesetzlich vertreten durch die Eltern Fadwa und Mahmud Ibrahim

      Nasprotna stranka v revizijskem postopku: Zvezna republika Nemčija

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali prehodna določba v členu 52, prvi odstavek, Direktive 2013/32/EU (1) nasprotuje uporabi nacionalne ureditve, v skladu s katero se na podlagi prenosa v primerjavi s predhodno določbo razširjenega pooblastila iz člena 33(2)(a) Direktive 2013/32/EU prošnja za mednarodno zaščito šteje za nedopustno, če je prosilcu druga država članica priznala subsidiarno zaščito, če se nacionalna ureditev zaradi neobstoja nacionalne prehodne določbe uporablja tudi za prošnje, ki so bile vložene pred 20. julijem 2015?
               Ali prehodna določba v členu 52, prvi odstavek, Direktive 2013/32/EU državam članicam omogoča retroaktivno izvajanje razširjenega pooblastila iz člena 33(2)(a) Direktive 2013/32/EU, zaradi česar so tudi prošnje za azil, ki so bile vložene pred prenosom tega razširjenega pooblastila v nacionalno zakonodajo, o katerih pa v času prenosa še ni bilo pravnomočno odločeno, nedopustne?

               2.

               Ali daje člen 33 Direktive 2013/32/EU državam članicam pravico do izbire, ali bodo prošnjo za azil zaradi drugačne mednarodne pristojnosti (Uredba Dublin) ali na podlagi člena 33(2)(a) Direktive 2013/32/EU zavrgle kot nedopustno?

               3.

               Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen: ali pravo Unije državi članici pri izvajanju pooblastila iz člena 33(2)(a) Direktive 2013/32/EU preprečuje zavrženje prošnje za mednarodno zaščito kot nedopustne zaradi priznanja subsidiarne zaščite v drugi državi članici, če:

                           a)

                           prosilec uveljavlja povečanje subsidiarne zaščite, ki mu jo je priznala druga država članica (priznanje statusa begunca), in je imel azilni postopek v drugi državi članici sistemske pomanjkljivosti, ki so še vedno podane, ali

                           b)

                           je ureditev mednarodne zaščite, zlasti življenjskih razmer oseb, ki jim je priznana subsidiarna zaščita, v drugi državi članici, ki je prosilcu že priznala subsidiarno zaščito,

                                       —

                                       v nasprotju s členom 4 Listine oziroma členom 3 EKČP, ali

                                       —

                                       ne ustreza zahtevam iz člena 20 in nasl. Direktive 2011/95/EU, ne da bi pri tem bila že v nasprotju s členom 4 Listine oziroma členom 3 EKČP?

               4.

               Ob pritrdilnem odgovoru na vprašanje 3b: ali navedeno velja tudi v primeru, če se osebam, ki jim je priznana subsidiarna zaščita, ne zagotavljajo dajatve za kritje preživninskih stroškov ali pa se jim v primerjavi z drugimi državami članicami zagotavljajo zgolj v zelo omejenem obsegu, pri čemer pa niso obravnavane drugače kot državljani te države članice?

               5.

               Če je odgovor na drugo vprašanje nikalen:

                           a)

                           Ali se Uredba Dublin III uporablja v postopku priznanja mednarodne zaščite, če je bila prošnja za azil vložena pred 1. januarjem 2014, zahteva za ponovni sprejem pa šele po 1. januarju 2014, in je prosilcu že prej (februarja 2013) država članica, na katero je bila zahteva naslovljena, priznala subsidiarno zaščito?

                           b)

                           Ali iz določb uredb Dublin izhaja – nezapisan – prenos pristojnosti na državo članico, ki je zahtevala ponovni sprejem prosilca, če je pristojna država članica, na katero je bila zahteva naslovljena, pravočasno vloženo zahtevo za ponovni sprejem na podlagi določb uredb Dublin zavrnila in se namesto tega sklicevala na meddržavni sporazum o ponovnem sprejemu oseb?

      (1)  Direktiva 2013/32/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o skupnih postopkih za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite (UL L 180, str. 60).


title: Zadeva C-482/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Okresný súd Prešov (Slovaška republika) 29. oktobra 2012 – Peter Macinský, Eva Macinská proti Getfin s.r.o., Financreal s.r.o.

text:
               12.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 9/32

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Okresný súd Prešov (Slovaška republika) 29. oktobra 2012 – Peter Macinský, Eva Macinská proti Getfin s.r.o., Financreal s.r.o.
   (Zadeva C-482/12)
   2013/C 9/54
   Jezik postopka: slovaščina

      Predložitveno sodišče

   Okresný súd Prešov

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Peter Macinský, Eva Macinská

      Toženi stranki: Getfin s.r.o., Financreal s.r.o.

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba Direktivo Sveta 93/13/EGS (1) z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (v nadaljevanju: Direktiva 93/13) razlagati tako, da nasprotuje določbi države članice, kot je člen 151j(1) civilnega zakonika v povezavi z drugimi zakonskimi določbami, ki so predmet postopka v glavni stvari, ki upniku omogoča, da zahteva izpolnitev obveznosti iz nedovoljenih pogodbenih pogojev tako, da izvršbo s prodajo zastavljene stvari opravi s prodajo nepremičnine kljub nasprotovanju potrošnika in dejstvu, da gre za sporno zadevo, ter ne da bi pogodbene pogoje preučilo sodišče ali drug neodvisen sodni organ?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288.


title: Zadeva T-497/07: Tožba, vložena 20. decembra 2007 – Compañía Española de Petróleos proti Komisiji

text:
               8.3.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 64/50

         Tožba, vložena 20. decembra 2007 – Compañía Española de Petróleos proti Komisiji
   (Zadeva T-497/07)
   (2008/C 64/81)
   Jezik postopka: španščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Compañía Española de Petróleos (Cepsa) SA (Madrid, Španija) (zastopniki: P. Pérez-Llorca Zamora, O. Armengol i Gasull in A. Pascual Morcillo, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti členov od 1 do 4 Odločbe Komisije [C(2007)4441] v delu, v katerem je bilo ugotovljeno, da je Compañía Española de Petróleos SA kršila člen 81, ji je bila naložena globa, je bila pozvana, naj takoj preneha s kršitvijo, in je bila navedena med naslovniki odločbe;

               —

               podredno, znižanje zneska globe, naložene Española de Petróleos SA in

               —

               naložitev stroškov postopka Komisiji.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožba je vložena zoper Odločbo Komisije C (2007)4441 konč. z dne 3. oktobra 2007 v zadevi COMP/38710 – bitumen Španija. Komisija je v izpodbijani odločbi izjavila, da je tožeča stranka, skupaj z drugimi podjetji kršila člen 81 s tem, da je v določenem obdobju sodelovala pri seriji sporazumov in usklajenih ravnanj na trgu cestogradbenega bitumna, in sicer pri sporazumih o delitvi trga in usklajevanju cen,. Komisija je v zvezi s temi kršitvami tožeči stranki naložila globo, za katero sta tožeča stranka in drugo podjetje solidarno odgovorni.
   Tožeča stranka v utemeljitev svojih trditev najprej zatrjuje, da je Komisija, s tem da ji je v skladu z ustaljeno sodno prakso v zvezi z „gospodarsko enoto“ pripisala kršitev, ki jo je storilo drugo podjetje, napačno uporabila pravo. Poleg tega tožena stranka meni, da je Komisija, s tem da je zavrnila dokaze, ki jih je predložila tožeča stranka v dokaz neodvisnosti podjetja, ki je storilo kršitev, in s tem da je ugotovila, da več dejavnikov dokazuje, da zadnje podjetje ni bilo neodvisno, storila očitno napako pri presoji dejstev. Tožeča stranka glede tega tudi meni, da je Komisija s tem, da je neutemeljeno zavrnila trditve tožeče stranke v zvezi z neodvisnostjo podjetja, ki je storilo kršitev, kršila obveznost obrazložitve.
   Podredno, tožeča stranka v zvezi z izračunom zneska globe Komisiji očita, da je s tem, da ob upoštevanju informacij, ki so na voljo, obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah ni sprejela v razumnem roku, kršila načelo dobrega upravljanja in njeno pravico do sojenja brez neupravičene zamude, ter s tem, da ni upoštevala, da je tožeča stranka uvedla program uskladitve kršila načelo sorazmernosti in storila očitno napako pri presoji.


title: Zadeva C-113/14: Tožba, vložena 10. marca 2014 – Zvezna republika Nemčija proti Evropskemu parlamentu in Svetu Evropske unije

text:
               28.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/15

         Tožba, vložena 10. marca 2014 – Zvezna republika Nemčija proti Evropskemu parlamentu in Svetu Evropske unije
   (Zadeva C-113/14)
   2014/C 129/19
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Zvezna republika Nemčija (zastopnika: T. Henze, A. Wiedmann, agenta)

      Toženi stranki: Evropski parlament in Svet Evropske unije

      Predlogi tožeče stranke

   Tožeča stranka predlaga:

               —

               razglasitev ničnosti člena 7 Uredbe (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o vzpostavitvi skupne ureditve trgov kmetijskih proizvodov in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 922/72, (EGS) št. 234/79, (ES) št. 1037/2001 in (ES) št. 1234/2007 (1);

               —

               razglasitev ničnosti člena 2 Uredbe Sveta (EU) št. 1370/2013 z dne 16. decembra 2013 o opredelitvi ukrepov za določitev nekaterih pomoči in nadomestil v zvezi s skupno ureditvijo trgov za kmetijske proizvode (2), ki napotuje na člen 7 Uredbe (EU) št. 1308/2013;

               —

               ugotovitev, da se ohranijo učinki navedenih določb do začetka veljavnosti uredb, ki bosta izdani na ustrezni pravni podlagi;

               —

               naložitev plačila stroškov postopka toženima strankama.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Zvezna republika Nemčija predlaga razglasitev ničnosti člena 7 Uredbe (EU) št. 1308/2013. Uredba (EU) št. 1308/2013 naj bi bila kot skupna ureditev trga kmetijskih proizvodov v celoti sprejeta na podlagi člena 43(2) PDEU.
   Po mnenju zvezne vlade pa naj bi pri določbi člena 7 Uredbe (EU) št. 1308/2013 šlo za t.i. „ukrep o določitvi cen“ v smislu člena 43(3) PDEU. Zvezna vlada meni, da člen 7 Uredbe (EU) št. 1308/2013 ne bi smel biti sprejet na podlagi člena 43(2) PDEU ampak na podlagi člena 43(3) PDEU. Zvezna vlada meni, da člen 7 Uredbe (EU) št. 1308/2013 zato temelji na napačni pravni podlagi.
   Po mnenju zvezne vlade bi bilo treba iz razlogov pravne varnosti in pravne jasnosti za ničen razglasiti tudi člen 2 Uredbe (EU) št. 1370/2013, ki napotuje na člen 7 Uredbe (EU) št. 1308/2013. Člen 2 Uredbe (EU) št. 1370/2013 bi s svojo napotitvijo na določbo člena 7 Uredbe (EU) št. 1308/2013, ki ga je po mnenju zvezne vlade treba razglasiti za ničnega, privedel do napačnega pravnega vtisa, da temelji na pravilni pravni podlagi in je zakonit.
   Zvezna vlada meni, da je treba za zaščito višjih interesov iz razlogov varstvo legitimnih pričakovanj za kmetijska gospodarstva in na splošno iz razlogov pravne varnosti v skladu s členom 264(2) PDEU ugotoviti, da se ohranijo učinki navedenih določb do začetka veljavnosti uredb, ki bosta sprejeti na podlagi ustrezne pravne podlage.

      (1)  UL L 347, str. 671.

      (2)  UL L. 346, str. 12.


title: Zadeva C-587/11 P: Pritožba, ki jo je Omnicare, Inc. vložila 24. novembra 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 9. septembra 2011 v zadevi T-289/09, Omnicare, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Astellas Pharma GmbH

text:
               28.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/40

      Pritožba, ki jo je Omnicare, Inc. vložila 24. novembra 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 9. septembra 2011 v zadevi T-289/09, Omnicare, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Astellas Pharma GmbH
      (Zadeva C-587/11 P)
      (2012/C 25/76)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnica: Omnicare, Inc. (zastopnik: M. Edenborough QC)

         Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Astellas Pharma GmbH

         Predlog

      Pritožnica predlaga, naj se izpodbijana sodba razveljavi. Pritožnica dalje predlaga, naj se ji povrnejo stroški te pritožbe in stroški postopka pred Splošnim sodiščem.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnica navaja en sam pritožbeni razlog, in sicer da je Splošno sodišče napačno uporabilo člen 8(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 (1) (v nadaljevanju: nova uredba). Zadeva se nanaša na ugovor, ki ga je vložila družba Astellas Pharma GmbH (prej Yamanouchi Pharma GmbH) (v nadaljevanju: vložnica ugovora) v zvezi z registracijo nemške znamke št. 394 01 348, in na očitek, da obstaja verjetnost zmede na podlagi člena 8(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 (2) (v nadaljevanju: stara uredba) (ki pa je v upoštevnem delu enaka novi uredbi). Ker je bila prejšnja znamka registrirana več kot pet let pred začetkom postopka z ugovorom, je vložnica ugovora morala dokazati, da se je znamka resno in dejansko uporabljala, da bi jo lahko uporabila kot podlago za ugovor.
      Pritožnica navaja, da je Splošno sodišče napačno sklepalo, da se je prejšnja znamka, na katero se je sklicevala vložnica ugovora, resno in dejansko uporabljala. Ni sporno, da je vložnica ugovora ali oseba, ki je imela njeno soglasje, pri poslovanju v zvezi s storitvami, za katere je bila registrirana, dejansko uporabljala znamko, ki je predmet postopka. Vendar pa je bila ta uporaba povezana z opravljanjem storitev, ki se niso zaračunavale. Pravno gledano zato takšna uporaba ne pomeni, da se je znamka resno in dejansko uporabljala. To vprašanje je bilo predmet sodne prakse, v zvezi s čimer pritožnica navaja, da (a) jo je Splošno sodišče napačno uporabilo in (b) je vsekakor neskladna. Zato mora o pravnih posledicah, ki nastanejo v takšnih okoliščinah, odločati Sodišče.

         (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).

         (2)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 146).


title: Zadeva C-402/11 P: Pritožba, ki jo je Jager & Polacek GmbH vložila 28. julija 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 12. maja 2011 v zadevi T-488/09, Jager in Polacek GmbH proti Uradu za usklajevanje na notanjem trgu (znamke in modeli)

text:
               7.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/2

         Pritožba, ki jo je Jager & Polacek GmbH vložila 28. julija 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 12. maja 2011 v zadevi T-488/09, Jager in Polacek GmbH proti Uradu za usklajevanje na notanjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-402/11 P)
   2012/C 6/02
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Pritožnica: Jager & Polacek GmbH (zastopnik: A. Renck, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predloga

   Pritožnica predlaga

               1.

               razveljavitev sodbe Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 12. maja 2011 (zadeva T-488/09);

               2.

               naložitev plačila stroškov toženi stranki na prvi stopnji.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Načelo učinkovitega pravnega varstva zahteva, da se za odločbo šteje sporno obvestilo Urada za usklajevanje na notranjem trgu s katerim je bila ugotovljena dopustnost ugovora pritožnice in da se postopek z ugovorom nadaljuje. Nasprotno stališče Splošnega sodišča je po mnenju pritožnice pravno napačno in se opira na sodbe Sodišča, ki se za zadevni primer ne uporabljajo.
   Dalje naj bi Sodišče napačno ugotovilo, da obvestilo ne more biti odločba. Dejansko je namreč obvestilo lahko tudi odločba.
   Nazadnje pritožnica navaja, da Sodišče ni dovolj obrazložilo zakaj mednarodna registracija sporne znamke za ta postopek ni upoštevna.