title: Zadeva T-63/06: Sodba Splošnega sodišča z dne 9. septembra 2010 – Evropaïki Dynamiki proti EMCDDA (Javna naročila storitev — Javni razpis EMCDDA — Opravljanje storitev na področju informatike v zvezi s programiranjem in svetovanjem v zvezi s programi — Zavrnitev ponudbe ponudnika — Merila za oddajo — Očitna napaka pri presoji — Enako obravnavanje — Preglednost — Načelo dobrega upravljanja — Obveznost obrazložitve)

text:
               23.10.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 288/30

      Sodba Splošnega sodišča z dne 9. septembra 2010 – Evropaïki Dynamiki proti EMCDDA
      (Zadeva T-63/06) (1)

      (Javna naročila storitev - Javni razpis EMCDDA - Opravljanje storitev na področju informatike v zvezi s programiranjem in svetovanjem v zvezi s programi - Zavrnitev ponudbe ponudnika - Merila za oddajo - Očitna napaka pri presoji - Enako obravnavanje - Preglednost - Načelo dobrega upravljanja - Obveznost obrazložitve)
      (2010/C 288/56)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atene, Grčija) (zastopnik: N. Korogiannakis, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropski center za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami (EMCDDA) (zastopnika: D. Storti, zastopnik, skupaj z J. Stuyck, odvetnik)

         Predmet

      Prvič, predlog za razglasitev ničnosti odločbe Evropskega centra za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami z dne 5. decembra 2005 o neizbiri ponudbe, ki jo je tožeča stranka predložila v okviru javnega razpisa v zvezi z opravljanjem storitev na področju informatike v zvezi s programiranjem in svetovanjem v zvezi s programi (UL S 187), in oddaji naročila drugemu ponudniku ter drugič, odškodninski zahtevek.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE se naloži plačilo lastnih stroškov in stroškov, ki jih je priglasil Evropski center za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami (EMCDDA).

         (1)  UL C 86, 8.4.2006.


title: Zadeva T-287/05: Tožba Idoie Bengoe Geisler in dveh drugih uradnic proti Sodišču Evropskih skupnosti, vložena dne 15. julija 2005

text:
               17.9.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 229/35

         Tožba Idoie Bengoe Geisler in dveh drugih uradnic proti Sodišču Evropskih skupnosti, vložena dne 15. julija 2005
   (Zadeva T-287/05)
   (2005/C 229/74)
   Jezik postopka: francoščina
   Idoia Bengoa Geisler, Cristina López Roca in Maria Manuela Farrajota, stanujoče v Luxembourgu, ki jih zastopajo Sébastien Orlandi, Xavier Martin, Albert Coolen, Jean-Noël Louis in Etienne Marchal, avocats, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, so dne 15. julija 2005 vložile tožbo proti Sodišču Evropskih skupnosti na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti.
   Tožeče stranke Sodišču prve stopnje predlagajo, naj:

               —

               razglasi za nične odločbe o imenovanju tožečih strank za uradnice Evropskih skupnosti, kolikor določajo njihov naziv na podlagi členov 12 in 13 Priloge XIII Kadrovskih predpisov,

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeče stranke v tej zadevi, ki so se vse zaposlile po 1. maju 2004 kot izbrane udeleženke na natečajih, katerih obvestilo je bilo objavljeno pred tem datumom, nasprotujejo domnevni diskriminaciji, ki izhaja iz dejstva, da se njihovi pogoji razporeditve v skladu s členom 12 Priloge XIII Uredbe (ES, Euratom) št. 723/2004 o spremembi Kadrovskih predpisov za uradnike razlikujejo od pogojev za izbrane udeležence na istih natečajih, ki so se zaposlili pred to spremembo Kadrovskih predpisov. V utemeljitev njihove tožbe navajajo iste tožbene razloge in bistvene trditve kot tožeče stranke v zadevi T-130/05 (1).

      (1)  UL C 93, 16.4.2005, str. 38.


title: Zadeva T-393/10 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 13. aprila 2011 – Westfälische Drahtindustrie in drugi proti Komisiji (Začasna odredba — Konkurenca — Sklep Komisije, s katerim je naložena globa — Bančna garancija — Predlog za odlog izvršitve)

text:
               24.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/20

         Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 13. aprila 2011 – Westfälische Drahtindustrie in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-393/10 R)
   (Začasna odredba - Konkurenca - Sklep Komisije, s katerim je naložena globa - Bančna garancija - Predlog za odlog izvršitve)
   2011/C 282/40
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Westfälische Drahtindustrie GmbH (Hamm, Nemčija); Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG (Hamm); in Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG (Iserlohn, Nemčija) (zastopnika: C. Stadler in N. Tkatchenko, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: V. Bottka, R. Sauer in C. Hödlmayr, zastopniki, skupaj z R. Van der Hout, odvetnik)

      Predmet

   Predlog za odlog izvršitve Sklepa Komisije C(2010) 4387 konč. z dne 30. junija 2010 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/38.344 – Jeklo za prednapenjanje), kot je bil spremenjen s Sklepom Komisije C(2010) 6676 konč. z dne 30. septembra 2010 v delu, v katerem je bila tožečim strankam naložena globa.

      Izrek

               1.

               Obveznost družb Westfälische Drahtindustrie GmbH, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG in Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG, da v korist Evropske komisije zagotovijo bančno garancijo v izogib takojšnje izterjave globe, ki jim je bila naložena s členom 2(1) Sklepa Komisije C(2010) 4387 konč. z dne 30. junija 2010 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/38.344 – Jeklo za prednapenjanje), kot je bil spremenjen s Sklepom Komisije C(2010) 6676 konč. z dne 30. septembra 2010, se odloži pod naslednjimi pogoji:

                           —

                           družbe Westfälische Drahtindustrie, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft in Pampus Industriebeteiligungen nakažejo Komisiji znesek [zaupno] milijonov eurov pred 30. junijem 2011;

                           —

                           Komisiji v obrokih nakažejo 300 000 eurov na vsak 15. dan v mesecu, od 15. julija 2011 dalje in dokler se ne izda nova odredba, vendar najkasneje do razglasitve sklepa v zadevi v glavni stvari.

               2.

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva T-141/11: Tožba, vložena 11. marca 2011 – Dogbo proti Svetu

text:
               30.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 130/23

         Tožba, vložena 11. marca 2011 – Dogbo proti Svetu
   (Zadeva T-141/11)
   2011/C 130/46
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Blé Brunot Dogbo (Abidžan, Slonokoščena obala) (zastopnik: G. Collard, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi tožeče stranke

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da v delu, ki se nanaša na tožečo stranko, Bléja Brunota DOGBOJA, Uredba Sveta (ES) št. 25/2011 z dne 14. januarja 2011 in Sklep Sveta 2011/18/SZVP z dne 14. januarja 2011, objavljena 15. januarja 2011 v Uradnem listu Evropske unije, nimata nobene dejanske podlage,

               —

               in zato

                           —

                           naj razglasi Uredbo Sveta (ES) št. 25/2011 z dne 14. januarja 2011 in Sklep Sveta 2011/18/SZVP z dne 14. januarja 2011 za nična;

                           —

                           podredno, odredi naj, da se ime Bléja Brunota DOGBOJA odstrani s seznamov, priloženih navedenima uredbi in sklepu.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožbeni razlogi in bistvene trditve, ki jih navaja tožeča stranka, so v bistvu enaki ali podobni tistim, navedenim v okviru zadeve Guiai Bi Poin proti Svetu (T-137/11).


title: Zadeva C-76/09 P: Pritožba, ki jo je vložila Società Italiana per il gas SpA (Italgas) 19. februarja 2009 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (šesti razširjeni senat), razglašeno 28. novembra 2008 v združenih zadevah T-254/00, T-270/00 in T-277/00, Hotel Cipriani SpA in drugi proti Komisiji

text:
               16.5.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/22

         Pritožba, ki jo je vložila Società Italiana per il gas SpA (Italgas) 19. februarja 2009 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (šesti razširjeni senat), razglašeno 28. novembra 2008 v združenih zadevah T-254/00, T-270/00 in T-277/00, Hotel Cipriani SpA in drugi proti Komisiji
   (Zadeva C-76/09 P)
   2009/C 113/43
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Pritožnica: Società Italiana per il gas SpA (Italgas) (zastopniki: M. Merola, M. Pappalardo in T. Ubaldi, odvetniki)

      Druge stranke v postopku: Hotel Cipriani SpA, Italijanska republika, Coopservice — Servizi di fiducia Soc. coop. rl, Comitato „Venezia vuole vivere“, Komisija Evropskih skupnosti

      Predlogi pritožnice:

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano sodbo;

               —

               razglasi za nične člena 1 in 2 Odločbe (1) v delu, v katerem je ugotovljeno, da so davčne olajšave, ki jih je podelila Italija, nezdružljive s skupnim trgom in člen 5 Odločbe ali, podredno, v skladu s členom 61 Statuta vrne zadevo Sodišča Sodišču prve stopnje v ponovno odločanje;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov postopka na obeh stopnjah.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               —

               Prvi pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava v zvezi s členom 87(1) ES in nezadostno obrazložitev izravnalne narave olajšav, tudi v zvezi z dokazom o izkrivljanju konkurence in vplivu na trgovino. Sodišče prve stopnje se je namreč zmotilo, ker je kljub priznavanju, da ukrep, če je omejen na nadomestitev objektivnih ekonomskih ovir, ni pomoč, menilo, da se to načelo v tej zadevi ne more uporabiti ker: i) se zahteva neposredna zveze med zneskom nadomestila in zneskom dodatnih stroškov, ki bremenijo podjetja zato, ker imajo sedež v laguni Benetk in Chioggie; ii) je treba dodatne stroške, ki bremenijo podjetja, ki so prejemniki pomoči, izračunati glede na povprečne stroške podjetij Skupnosti in ne glede na stroške podjetij s celine. Sodišče prve stopnje tudi ni ugotovilo protislovja izpodbijane odločbe, da je Komisija pri presoji položaja podjetja, ki je zadolženo za upravljanje z vodnim ciklom, menila, da se lahko izravnalno naravo ukrepa prepozna tudi brez jasne povezanosti med obsegom javnega ukrepa in dodatnimi stroški podjetij in da ni nujno, da so ti izračunani glede na povprečne stroške podjetij Skupnosti.

               —

               Drugi pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava v zvezi s členom 87(1) ES in sodno prakso Skupnosti glede dokaznega bremena v delu, v katerem je Komisija sporni ukrep štela za pomoč v smislu člena 87(1), in na nezadostno obrazložitev izpodbijane sodbe. Sodišče prve stopnje je zlasti nepravilno štelo, da morajo Italijanska republika in zainteresirane tretje osebe, ne pa Komisija, dokazati, da za nekatere skupine podjetij in sektorje dejavnosti, na katere se nanašajo olajšave, niso bile izpolnjene predpostavke za uporabo člena 87(1) ES, in sklenilo, da z izpodbijano odločbo nista bila kršena člen 87(1) ES in načelo enakega obravnavanja, prav tako pa odločba ni bila protislovna ali nezadostno obrazložena. Sodišče prve stopnje tudi ni odgovorilo na očitek v zvezi s kršitvijo člena 87(1) ES glede načela prepovedi diskriminacije ter očitne protislovnosti obrazložitve v zvezi s preverjanjem izjeme na podlagi člena 86(2) ES, ki ga je v tožbi navedla tožeča stranka.

               —

               Tretji pritožbeni razlog se nanaša na izkrivljanje dejstev in dokazov ter napačno uporabo prava glede procesnih pravil in načela skrbne in nepristranske preiskave, ki jim mora spoštovati Komisija. Iz dokumentacije predložene na prvi stopnji je namreč razvidno, da je Sodišče prve stopnje izkrivilo dejstva in dokaze, ki so mu bili na voljo ter tako grobo kršilo pravo, ker ni ugotovilo, da Komisija ni spoštovala procesnih zahtev skrbne, natančne in nediskriminatorne presoje, ki bi jih morala pri izvrševanju pristojnosti, ki jih ima na podlagi členov 87 in 88 ES upoštevati.

               —

               Četrti pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava in nezadostno ter protislovno obrazložitev izpodbijane sodbe v zvezi s presojo nezadostne obrazložitve sporne odločbe v smislu pravnega učinka, ki naj bi ga na presojo dejavnikov vpliva olajšav na izkrivljanje konkurence in trg imela dopisa Komisije z dne 29. avgusta 2001 in 29. oktobra 2001. Glede na pravila in načela, ki so temelj nadzornega sistema državnih pomoči, ki je določen s Pogodbo je stališče Sodišča prve stopnje napačno in neutemeljeno, v točkah kjer je: i) sklenilo, da je obrazložitev izpodbijane odločbe zadostovala za to, da so lahko italijanski organi pri izvrševanju izpodbijane odločbe določili podjetja, ki morajo vrniti prejete pomoči; ii) zelo zmanjšalo pravni učinek pojasnil in dopolnil, ki jih je italijanskim organom posredovala Komisija v dopisih z dne 29. avgusta 2001 in 29. oktobra 2001, s tem da jih je opredelila kot akte, ki spadajo na področje lojalnega sodelovanja med Komisijo in nacionalnimi organi.

      (1)  Odločba Komisije 2000/394/ES z dne 25. novembra 1999 v zvezi z ukrepi pomoči podjetjem, ki se nahajajo na območju Benetk in Chioggie, določenimi z zakonoma št. 30/1997 in št. 206/1995 o zmanjšanju prispevkov za socialno varnost (UL 2000, L 150, str. 50).


title: Zadeva T-405/15: Tožba, vložena 25. julija 2015 – Fulmen/Svet

text:
               12.10.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 337/25

         Tožba, vložena 25. julija 2015 – Fulmen/Svet
   (Zadeva T-405/15)
   (2015/C 337/25)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Fulmen (Teheran, Iran) (zastopnika: A. Bahrami in N. Korogiannakis, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da je tožba dopustna in utemeljena;

               —

               Svetu naloži plačilo zneska 1 1 0 09  560 EUR za premoženjsko škodo in zneska 1 00  000 EUR za nepremoženjsko škodo in

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlog in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en sam tožbeni razlog, ki se nanaša na hudo in očitno kršitev, ki jo je storil Svet in obsega tudi zlorabo pooblastil.
   Tožeča stranka trdi, da Svet ni imel niti najmanjšega obremenilnega dokaza proti njej, da bi utemeljil njeno uvrstitev na seznam oseb in subjektov, na katere se nanašajo omejevalni ukrepi proti Iranu, ter da je sporne ukrepe uporabil, da bi oviral industrijske zmogljivosti in gospodarski razvoj Irana.


title: Zadeva T-36/09: Tožba, vložena 23. januarja 2009 – dm drogerie markt proti UUNT – Distribuciones Mylar (dm)

text:
               4.4.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/30

         Tožba, vložena 23. januarja 2009 – dm drogerie markt proti UUNT – Distribuciones Mylar (dm)
   (Zadeva T-36/09)
   (2009/C 82/54)
   Jezik, v katerem je bila vložena tožba: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: dm drogerie markt GmbH + Co. KG (Karlsruhe, Nemčija) (zastopnika: O. Bludovsky in C. Mellein, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Distribuciones Mylar, SA (Gelves, Španija)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 30. oktobra 2008 v zadevi R 228/2008-1 naj se razveljavi in naj se zaradi spremembe v celoti zavrne ugovor;

               —

               podredno, Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 30. oktobra 2008 v zadevi R 228/2008-1 naj se razveljavi in naj se zadeva vrne v odločanje UUNT;

               —

               podredno, Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 30. oktobra 2008 v zadevi R 228/2008-1 naj se razveljavi; in

               —

               drugi stranki v postopku pred odborom za pritožbe naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „dm“ za proizvode iz razredov 1, od 3 do 6, od 8 do 11, 14, 16, 18, od 20 do 22, od 24 do 32, 34 in za storitve iz razreda 40

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: španska figurativna znamke „DM“, registrirana pod št. 2 561 742 za proizvode in storitve iz razredov 9 in 39

      Odločba oddelka za ugovore: ugovoru se deloma ugodi

      Odločba odbora za pritožbe: pritožba se zavrne

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev členov 57 in 59 Uredbe Sveta št. 40/94, s tem ko je odbor za pritožbe napačno ugotovil, da z dopisom tožene stranke z dne 8. junija 2007 ni bil odložen rok za pritožbo; kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 40/94 s tem ko je odbor za pritožbe napačno presodil, da obstaja verjetnost zmede med zadevnimi znamkami zaradi podobnosti proizvodov, za katere veljajo te znamke; kršitev pravil 17(2) in (4) Uredbe Komisije št. 2868/95 (1), s tem ko odbor za pritožbe ni ugotovil, da druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe ni navedla bistvenih podrobnosti ugovora.

      (1)  Uredba Komisije (ES) št. 2868/95 z dne 13. decembra 1995 za izvedbo Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 o znamki Skupnosti (UL L 303, 15.12.1995, str. 1).


title: Zadeva C-576/14 P: Pritožba, ki jo je Mirelta Ingatlanhasznosító Kft. vložila 11. decembra 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 19. novembra 2014 v zadevi T-430/14, Mirelta Ingatlanhasznosító Kft./Evropska komisija in Evropski varuh človekovih pravic

text:
               2.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 73/14

      Pritožba, ki jo je Mirelta Ingatlanhasznosító Kft. vložila 11. decembra 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 19. novembra 2014 v zadevi T-430/14, Mirelta Ingatlanhasznosító Kft./Evropska komisija in Evropski varuh človekovih pravic
      (Zadeva C-576/14 P)
      (2015/C 073/20)
      Jezik postopka: madžarščina

         Stranke

         Pritožnica: Mirelta Ingatlanhasznosító Kft. (zastopnik: K.D. Pap, odvetnik)

         Drugi stranki v postopku: Evropska komisija in Evropski varuh človekovih pravic

         Predlog

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijani sklep razglasi za ničen in zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

            Glavni pritožbeni razlog: napačna razlaga tožbe s strani Splošnega sodišča

      Pritožnica meni, da je Splošno sodišče njene tožbene predloge napačno razlagalo in preoblikovalo ter napačno razlagalo tudi obrazložitev njene tožbe, ker je ugotovilo, da je bila vložena zaradi „zavrnitve Komisije, da bi proti državi članici začela postopek zaradi neizpolnitve obveznosti“.
      Pritožnica trdi, da je bil namen njene tožbe, da Splošno sodišče „Evropski komisiji naloži, naj izvede postopek v skladu s pravom Unije, ki zagotavlja učinkovitost tega prava“.
      Pritožnica je na podlagi tega vložila tožbo proti Komisiji, ker je menila, da je bila zaradi očitne kršitve njene pravice do poštenega sojenja kršena temeljna pravica, ki jo zagotavlja Listina Evropske unije o temeljnih pravicah. Meni, da jo je Komisija, ker ni izvedla poštenega postopka, ker ni opravila analize v skladu s pravom Unije in ker ni zagotovila učinkovitosti prava Unije (zlasti navedene Listine temeljnih pravic), prikrajšala ne le za njeno pravico do poštenega sojenja, ampak tudi za njeno pravico do učinkovitega pravnega sredstva.
      Pritožnica meni, da razlaga njene tožbe, ki jo je podalo Splošno sodišče, pomeni, da je neposredna posledica postopka, ki ga je treba izvesti v skladu s pravom Unije, da mora Komisija v primeru objektivnega vrednotenja tega prava, izvesti postopek zaradi neizpolnitve obveznosti, česar pritožnica ne more zahtevati.
      Nasprotno, pritožnica meni, da je iz določb Listine o temeljnih pravicah, ki ima enako pravno veljavnost kot pogodbe, razvidno, da lahko Komisija le po poštenem vrednotenju na podlagi sodne prakse presodi, ali bo uvedla postopek zaradi neizpolnitve obveznosti. Zato je pošten postopek primarna zahteva in lahko Komisija svojo diskrecijsko pravico – ki se po mnenju pritožnice ne more voditi do kršitve temeljnih pravic – uveljavlja le po izvedbi poštenega postopka, ker se lahko sicer, tako kot v obravnavani zadevi, navedena Komisija znajde v okoliščinah, ko ne bo mogla o ničemer odločati.

            Podredni pritožbeni razlog: pravo Unije ne določa diskrecijske pravice Komisije, da odobri izjemo od obveznosti držav članic, da uporabijo sekundarno zakonodajo in uredbo in to toliko manj posredno

      Analiza Splošnega sodišča v zvezi z diskrecijsko pravico Komisije, navedena v točki 6 sodbe, z več vidikov krši zavezujoče in nedvoumne predpise pogodb, ki zato ne spadajo v diskrecijsko pravico Komisije, s tem da po mnenju pritožnice zadnjenavedena nima niti diskrecijske pravice v zvezi z obveznostjo zagotavljanja spoštovanja temeljnih pravic, ki jih določa Listina Evropske unije o temeljnih pravicah.
      Pritožnica v tožbi ni niti enkrat izpodbijala diskrecijske pravice Komisije, ampak je v bistvu navedla dejstvo, da Komisija ni imela niti možnost izvajati svojo diskrecijsko pravico v skladu z ustaljeno sodno prakso, ki jo navaja Splošno sodišče, ker se za izvajanje diskrecijske pravice zahteva tudi, da je samo vrednotenje pošteno in da obstaja nekaj, o čemer je mogoče racionalno presojati.
      Pogodba, ki je višje v hierarhiji kot sodna praksa, določa, da mora Komisija zagotoviti učinkovitost prava Unije.

         V konkretnem primeru je uslužbenec Unije (organ Unije), ki je opravil preučitev, pritožnico prikrajšal za temeljno pravico, ker je presodil in odločil namesto Komisije predhodno in nepošteno, o vprašanjih, o katerih nima pravice presojati, drugače rečeno, namesto diskrecijske pravice, je o zadevi pritožnice odločal sam uslužbenec na podlagi napačne presoje dejanskega stanja.

      Pritožnica meni, da niti nacionalno sodišče, niti Evropska komisija ne more presojati, ali je na podlagi člena 101 PDEU uporaba Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 o izvajanju navedenega člena obvezna, in da tudi Komisija ne more odločiti, da zavrnitev uporabe uredbe Unije (očitna neuporaba) pomeni isto kot, da ta ni bila uporabljena „na določen način“. Ta ugotovitev že sama po sebi dokazuje kršitev pravice pritožnice do poštenega postopka in da je bila zato prikrajšana za svojo pravico do učinkovitega pravnega sredstva in zakonitega sodnika.


title: Zadeva T-28/10: Tožba, vložena 26. januarja 2010 – Euro-Information proti UUNT (EURO AUTOMATIC PAYMENT)

text:
               27.3.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 80/37

         Tožba, vložena 26. januarja 2010 – Euro-Information proti UUNT (EURO AUTOMATIC PAYMENT)
   (Zadeva T-28/10)
   2010/C 80/62
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Européenne de traitement de l’information (Euro-Information) (Strasbourg, Francija) (zastopnik: A. Grolée, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba drugega odbora za pritožbe z dne 11. novembra 2009 v zadevi R 635/2009-2 naj se razveljavi v delu, v katerem je bila zavrnjena prijava znamke št. 7 077 654 v zvezi s proizvodi in storitvami, ki so predmet te tožbe;

               —

               dovoli naj se prijava znamke Skupnosti „EURO AUTOMATIC PAYMENT“ št. 7 077 654 za vse proizvode in storitve iz razredov 9 in 36, ki so bili zavrnjeni;

               —

               UUNT naj se v skladu s členom 87 Poslovnika naloži plačilo stroškov tožeče stranke, nastalih v postopku pred UUNT in v okviru te tožbe.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „EURO AUTOMATIC PAYMENT“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 35, 36, 37, 38, 42 in 45 (prijava št. 7 077 654)

      Odločba preizkuševalca: delna zavrnitev prijave

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe (ES) št. 207/2009, ker prijavljena znamka ni opisna, temveč ima razlikovalni učinek glede vseh proizvodov in storitev, za katere je bila prijava zavrnjena.


title: Zadeva T-507/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 28. januarja 2016 – Slovenija/Komisija (Državne pomoči — Proizvajanje opreme za prostočasne dejavnosti — Pomoč za prestrukturiranje — Sklep, s katerim je bila pomoč razglašena za nezdružljivo z notranjim trgom in je bila odrejena njena izterjava — Obveznost obrazložitve — Pripisljivost državi — Test zasebnega vlagatelja)

text:
               14.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 98/27

         Sodba Splošnega sodišča z dne 28. januarja 2016 – Slovenija/Komisija
   (Zadeva T-507/12) (1)

   ((Državne pomoči - Proizvajanje opreme za prostočasne dejavnosti - Pomoč za prestrukturiranje - Sklep, s katerim je bila pomoč razglašena za nezdružljivo z notranjim trgom in je bila odrejena njena izterjava - Obveznost obrazložitve - Pripisljivost državi - Test zasebnega vlagatelja))
   (2016/C 098/35)
   Jezik postopka: slovenščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Republika Slovenija (zastopnici: V. Klemenc in A. Grum, agentki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: É. Gippini Fournier, T. Maxian Rusche, M. Kocjan in B. Rous Demiri, agenti, najprej skupaj z M. Ulčarjem in M. Ménard, nato z M. Ménard, P. Božičko in A. Krošel, odvetniki)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije 2014/273/EU z dne 19. septembra 2012 o ukrepih v korist podjetja ELAN d.o.o., SA.26379 (C 13/10) (ex NN 17/10), ki ju je izvedla Slovenija (UL 2014, L 144, str. 1).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Republika Slovenija nosi stroške, vključno s stroški postopka za izdajo začasne odredbe.

      (1)  UL C 32, 2.2.2013.


title: Zadeva C-89/06: Sklep predsednika Sodišča z dne 2. junija 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki

text:
               16.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 224/33

         Sklep predsednika Sodišča z dne 2. junija 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki
   (Zadeva C-89/06) (1)

   (2006/C 224/72)

      Jezik postopka: portugalščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 86, 8.4.2006.


title: Zadeva F-138/07: Tožba, vložena 6. decembra 2007 – Van Arum proti Parlamentu

text:
               12.4.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 92/48

         Tožba, vložena 6. decembra 2007 – Van Arum proti Parlamentu
   (Zadeva F-138/07)
   (2008/C 92/98)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Rinse van Arum (Winksele, Belgija) (zastopnik: W. van den Muijsenbergh, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski parlament
   Predmet in opis spora
   Na eni strani tožeča stranka predlaga, naj se odločba OPI, da se tožeči stranki dodeli samo ena točka za delovno uspešnost, spremeni v odločbo, da se ji podelita dve točki za delovno uspešnost, in podredno, naj se razglasi ničnost te odločbe in OPI naloži, naj Sodišču za uslužbence posreduje vso dokumentacijo, na podlagi katere je bila sprejeta sporna odločba. Na drugi strani predlaga, naj se toženi stranki naloži plačilo simboličnega zneska v višini enega eura kot odškodnino in obresti.
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Naj se spremeni odločba o dodelitvi ene same točke v odločbo o dodelitvi dveh točk;

               —

               podredno naj se OPI naloži, naj Sodišču za uslužbence posreduje vso dokumentacijo, na podlagi katere je generalni direktor utemeljil odločbi z dne 7. septembra in z dne 23. novembra 2006, ter naj se razglasi ničnost navedenih odločb in odločbe paritetnega odbora;

               —

               OPI naj se naloži, da tožeči stranki kot odškodnino in obresti plača simbolični znesek enega eura;

               —

               Evropskemu parlamentu naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva T-172/09: Tožba, vložena 24. aprila 2009 — Gem-Year in Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang) proti Svetu

text:
               4.7.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 153/46

         Tožba, vložena 24. aprila 2009 — Gem-Year in Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang) proti Svetu
   (Zadeva T-172/09)
   2009/C 153/90
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Gem-Year Industry Co. Ltd in Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang) Co. Ltd (zastopnika: K. Adamantopoulos in Y. Melin, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predloga tožečih strank

               —

               Uredba Sveta (ES) št. 91/2009 z dne 26. januarja 2009 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz nekaterih pritrdilnih elementov iz železa ali jekla s poreklom iz Ljudske republike Kitajske naj se razglasi za nično v delu, v katerem:

                           —

                           imajo proizvajalci Skupnosti, ki so vložili pritožbo, na podlagi očitno napačnega ugotovljenega dejanskega stanja procesno upravičenje, kar pa krši člen 5(1) in (4) osnovne uredbe;

                           —

                           se s tem, da so bile za nekaj različnih proizvodov naložene protidampinške dajatve, krši člen 1(1), (2) in (4), člen 2(8) in člen 5(2) in (10) osnovne uredbe;

                           —

                           je na podlagi očitne napake pri presoji dejanskega stanja zadeve ugotovljeno, da je Skupnost utrpela znatno škodo, kar pa krši člen 3(3) in (4) osnovne uredbe;

                           —

                           je neupravičeno zavrnjena zahteva, naj se kitajski proizvajalci-izvozniki tržnogospodarsko obravnavajo, kar pa krši člen 2(7)(c), drugi del prve alinee, osnovne uredbe;

                           —

                           je zahteva, naj se proizvajalci v industriji pritrdilnih elementov tržnogospodarsko obravnavajo, zavrnjena na podlagi okoliščin, ki prevladujejo v drugi industriji, kar pa krši člen 2(7)(c), kot se ga razlaga v skladu s Sporazumom STO in odstavkom 15 Protokola o pristopu Kitajske k STO;

                           —

                           ugotovitve temeljijo na nezadostnih informacijah, kar pa je v nasprotju z obveznostjo, da se vsi upoštevni vidiki preučijo podrobno in neodvisno, kot to v upravnih postopkih zagotavlja pravni red Skupnosti;

                           —

                           je zaradi izravnave v zvezi s subvencijami zavrnjena zahteva za tržnogospodarsko obravnavo, kar pa krši člen 1(1) in 1(2), člen 2, člen 3(1), člen 5, člen 6, člen 8, člen 10(1), člen 11 in člen 15 osnovne protisubvencijske uredbe;

               —

               Svetu naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki s tožbo predlagata razglasitev ničnosti Uredba Sveta (ES) št. 91/2009 z dne 26. januarja 2009 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz nekaterih pritrdilnih elementov iz železa ali jekla s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (1) in navajata naslednje tožbene razloge.
   Tožeči stranki trdita, da je Svet z ugotovitvijo, da imajo pritožniki na podlagi člena 5(1) in 5(4) osnovne uredbe (2) procesno upravičenje, storil očitno napako pri presoji dejanskega stanja v zadevi, ker bi domnevno moral upoštevati dovoljeno odstopanje v statistiki pri izračunu skupne proizvodnje Skupnosti in temu ustrezno spremeniti zadevno številko. Poleg tega tožeči stranki trdita, da je izpodbijana uredba v nasprotju s členom 1(1), (2) in (4), členom 2(8) in členom 5(2) in (10) osnovne uredbe, ker nalaga protidampinške dajatve za več različnih proizvodov, protidampinška preiskava pa lahko poteka le v zvezi z enim proizvodom. Nadalje, tožeči stranki trdita, da je Svet z ugotovitvijo iz uvodne izjave 161 izpodbijane uredbe, da je Skupnost utrpela znatno škodo — ta ugotovitev pa temelji le na enem negativnem kazalniku škode, na nasprotujoči si ugotovitvi ter na nekaj špekulativnih ocenah — storil očitno napako pri presoji dejanskega stanja v zadevi.
   Tožeči stranki tudi trdita, da je izpodbijana uredba v nasprotju s členom 2(7)(c), drugi del prve alinee, ker je bila zahteva, naj se kitajski proizvajalci-izvozniki tržnogospodarsko obravnavajo, zavrnjena na podlagi dejstva, da veliki vložki niso odražali mednarodne, neizkrivljene tržne cene, pri čemer pa se s to določbo le določa, da podjetja, ki zahtevajo tržnogospodarsko obravnavo, prikažejo, da so glavni vložek kupila po tržni ceni.
   Nadalje, tožeči stranki tudi zatrjujeta, da je izpodbijana uredba v nasprotju s členom 2(7)(c), kot se ga razlaga v skladu s Sporazumom STO in odstavkom 15 Protokola o pristopu Kitajske k STO, ker je zahteva, naj se proizvajalci v industriji pritrdilnih elementov tržnogospodarsko obravnavajo, zavrnjena na podlagi okoliščin, ki prevladujejo v drugi industriji. Trdita tudi, da ugotovitve v izpodbijani uredbi temeljijo na nezadostnih informacijah, kar pa je v nasprotju z obveznostjo, da se vsi upoštevni vidiki posamezne zadeve, preučijo podrobno in neodvisno, kot to v upravnih postopkih zagotavlja pravni red Skupnosti.
   Nazadnje, tožeči stranki trdita, da je izpodbijana uredba v nasprotju s členom 1(1) in 1(2), členom 2, členom 3(1) osnovne protisubvencijske uredbe (3), ker ni bilo ugotovljeno, ali so subvencije, ki so obstajale med protidampinško preiskavo, subvencije, kot so določene v teh členih; z drugimi besedami, ni bilo ugotovljeno, ali je prišlo do finančnega prispevka, ali je bil ta poseben, ali je dodelil ugodnost, ter ni bilo ugotovljeno, da je industrija Skupnosti zaradi tega utrpela škodo. Po mnenju tožečih strank Komisija podobno ni preučila škode v skladu s členom 8 osnovne protisubvencijske uredbe ter ni izračunala ugodnosti za prejemnika, kot je določeno v členih 5 in 6 navedene uredbe. Poleg tega tožeči stranki trdita, da Komisija ni upoštevala postopka, določenega v členih 10(1) in 11, ter da Komisija ni ugotovila, na podlagi dejstev, obstoja izravnalnih subvencij ter škode, ki naj bi jo te povzročile, kot to določa člen 15 osnovne protisubvencijske uredbe, čeprav je zaradi izravnave v zvezi s subvencijami zavrnila zahtevo za tržnogospodarsko obravnavo.

      (1)  UL L 29, str. 1.

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 384/96 z dne 22. decembra 1995 o zaščiti proti dumpinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL 1996, L 56, str. 1), kot je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 2117/2005 (UL L 340, str. 17).

      (3)  Uredba Sveta (ES) št. 2026/97 z dne 6. oktobra 1997 o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL L 228, str. 1).


title: Zadeva C-24/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italija) 25. januarja 2007 — Cantina Produttori Cormons, Luigi Soini proti Ministero delle Politiche Agricole, alimentari e forestali, Regione Friuli Venezia Giulia

text:
               14.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/15

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italija) 25. januarja 2007 — Cantina Produttori Cormons, Luigi Soini proti Ministero delle Politiche Agricole, alimentari e forestali, Regione Friuli Venezia Giulia
   (Zadeva C-24/07)
   (2007/C 82/27)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predložitveno sodišče
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Cantina Produttori Cormons, Luigi Soini.

      Tožena stranka: Ministero delle Politiche Agricole, alimentari e forestali, Regione Friuli Venezia Giulia.
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1)

               Ali je treba Pogodbo o pristopu Republike Madžarske k Evropski uniji (UL L 236 z dne 23. septembra 2003) razlagati tako, da je treba šteti da se od 1. maja 2004, glede poimenovanja vin proizvedenih na Madžarskem in v Evropski skupnosti, uporabljajo izključno določbe zakonodaje Skupnosti iz Uredbe št. 1493/99 (1) in Uredbe št. 753/2002 (2), kot je bila spremenjena z Uredbo št. 1429/2004 (3)?

               2)

               Ali člen 52 Uredbe št. 1493/99 vzpostavlja zadosten pravni temelj za pooblastitev Evropske komisije, da odpravi poimenovanje vina (v tem primeru: „Tocai friulano“), ki izvira iz vinske sorte, ki je zakonito vpisana v ustreznih italijanskih državnih registrih in je navedena v ustreznih uredbah Skupnosti?

               3)

               Ali člen 34(2), drugi pododstavek, Pogodbe ES, ki prepoveduje diskriminacijo med pridelovalci in uporabnikov kmetijskih proizvodov znotraj Evropske skupnosti, pomeni prepoved diskriminacije pridelovalcev in potrošnikov enega samega poimenovanja vina, tistega v zvezi s „Tocai friulano“, med 122 poimenovanji, naštetimi v Prilogi I k Uredbi št. 753/2002 (kot je bila spremenjena z Uredbo št. 1429/2004), ker preprečuje, da bi se to zadnje poimenovanje lahko uporabljalo po 31. marcu 2007?

               4)

               Ali je treba člen 19(2) Uredbe Komisije št. 753/2002, ki določa zakonitost uporabe poimenovanj vinskih sort, naštetih v Prilogi I k tej uredbi (kot je bila spremenjena z Uredbo št. 1429/2004), razlagati tako, da so mogoči in zakonsko dovoljeni primeri enakozvočnih vinskih sort in geografskih označb glede vin, proizvedenih v Evropski skupnosti?

               5)

               Ali, v primeru pritrdilnega odgovora na vprašanje št. 4, člen 34(2), drugi pododstavek, Pogodbe ES, ki prepoveduje diskriminacijo med pridelovalci in potrošniki kmetijskih proizvodov znotraj Evropske skupnosti, Komisiji prepoveduje, da v svoji Uredbi (753/2002) uporabi merilo enakozvočnosti na način, ki izhaja iz Priloge 1 k tej Uredbi, torej v smislu, da se z izključitvijo prej navedene zakonitosti uporabe za eno samo vinsko sorto („Tocai friulano“), ki se na evropskem trgu že stoletja zakonito uporablja, prizna zakonitost uporabe številnih imen vinskih sort, ki so delno ali v celoti enakozvočna prav tolikim geografskim označbam?

               6)

               Ali je treba člen 50 Uredbe št. 1493/99 razlagati tako, da ob uporabi določb iz členov 23 in 24 Sporazuma TRIPS in še posebej določbe člena 24.6 tega sporazuma, v zvezi z enakozvočnimi poimenovanji vin, Svet ministrov in države članice (in najprej Evropska komisija) ne smejo sprejeti ali odobriti ukrepov, kot je Uredba Komisije št. 753/2002, ki na področju enakozvočnih poimenovanj dopuščajo drugačno obravnavanje poimenovanj vin, ki imajo iste značilnosti z vidika enakozvočnosti?

               7)

               Ali izrecno sklicevanje na člena 23 in 24 Sporazuma TRIPS, v uvodni izjavi 56 in členu 50 Uredbe št. 1493/99 v pravnem redu Skupnosti, ob upoštevanju sodne prakse Sodišča, omogoča neposredno uporabo določbe člena 24.6, ki državam pristopnicam k navedenemu sporazumu podeljuje pravico do varstva enakozvočnih poimenovanj?

      (1)  UL L 179, str. 1.

      (2)  UL L 118, str. 1.

      (3)  UL L 263, str. 11.


title: Zadeva T-262/15: Tožba, vložena 22. maja 2015 – Kiselev/Svet

text:
               7.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 294/70

         Tožba, vložena 22. maja 2015 – Kiselev/Svet
   (Zadeva T-262/15)
   (2015/C 294/85)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Dimitrij Konstantinovič Kiselev (Koroljov, Rusija) (zastopniki: T. Otty in B. Kennelly, Barristers, ter J. Linneker, Solicitor)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Sklep Sveta (SZVP) 2015/432 z dne 13. marca 2015 o spremembi Sklepa 2014/145/SZVP o omejevalnih ukrepih v zvezi z ukrepi, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine ter Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2015/427 z dne 13. marca 2015 o izvajanju Uredbe (EU) št. 269/2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine v delih, ki se nanašata na tožečo stranko, razglasi za nična;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja šest tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji glede ugotovitve, da je tožeča stranka izpolnjevala merilo za uvrstitev na seznam iz člena 1(1) Sklepa (kot je bil spremenjen) in člena 2(1) Uredbe (kot je bila spremenjena)

                           —

                           Tožeča stranka navaja, da je treba za zagotovitev spoštovanja člena 11 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člena 10 Evropske konvencije o človekovih pravicah, merila za uvrstitev na seznam iz Sklepa in Uredbe razlagati v skladu s pravico do svobodnega izražanja. Tožeča stranka meni, da se z merilom, da oseba „dejavno podp[ira]“ rusko vladno politiko glede Ukrajine, zahteva, da ima ta oseba večji vpliv na zadevno politiko od zgolj izražanja svojega mnenja v okviru novinarstva. Tožeča stranka trdi, da je le novinar in direktor medijske družbe ter da zato nima ne zahtevanega ali dejanskega vpliva na položaj v Ukrajini niti ni zanj odgovoren. Tožeča stranka naj v bistvu ne bi nikoli izrazila podpore za „uporabo ruskih oboroženih sil v Ukrajini“, kakor trdi Svet.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev svobode izražanja

                           —

                           Tožeča stranka trdi, da se jo z omejevalnimi ukrepi kaznuje zaradi političnega prepričanja, ki ga je izrazila kot novinar in komentator. Z njimi naj bi se omejevalo tudi izvrševanje njene svobode izražanja in upravljanje novinarske agencije Rossiya Segodnya, ki jo upravlja. Po mnenju tožeče stranke zgolj dejstvo, da se Svet sklicuje na nekatere reportaže tožeče stranke, ne upravičuje uporabe omejevalnih ukrepov. Dodatno naj ne bi bilo nikakršnih dokazov, da je spodbujala k nasilju ali storila karkoli, kar bi upravičilo omejitev njene pravice do svobodnega izražanja.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev pravice do obrambe in pravice do učinkovitega sodnega varstva tožeče stranke

                           —

                           Tožeča stranka trdi, da ji niso bili nikdar predloženi „resni in zanesljivi dokazi“ ali „dejanski dokazi ali podatki“, s katerimi bi se upravičilo sprejetje omejevalnih ukrepov zoper njo. Tožeča stranka trdi, da ji je Svet predložil „dokaze“ (in to le deloma) šele po njeni vnovični uvrstitvi na seznam.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: Svet tožeči stranki ni podal zadostne obrazložitve za njeno uvrstitev na seznam

                           —

                           Tožeča stranka meni, da je obrazložitev zelo nejasna in da v njej niso opredeljeni dejanski in specifični razlogi za sprejetje omejevalnih ukrepov zoper njo.

               5.

               Peti tožbeni razlog: podredno, Svet je sprejel nezakonit ukrep (če se ugotovi, da je v skladu z merilom za uvrstitev na seznam dopustna kršitev pravice do svobode izražanja tožeče stranke).

                           —

                           Tožeča stranka navaja, da če je treba to merilo – v nasprotju z njenim prvim tožbenim razlogom – razlagati tako, da je v skladu z njim dopustno uvrstiti na seznam fizične osebe, ki se ukvarjajo z medijskimi dejavnostmi zgolj zato, ker so izrazile svoje politično prepričanje, ki se zdi Svetu sporno, to merilo nima primerne pravne podlage in/ali je nesorazmerno s cilji Sklepa in Uredbe.

               6.

               Šesti tožbeni razlog: kršitev Sporazuma o partnerstvu in sodelovanju med EU in Rusijo

                           —

                           Tožeča stranka trdi, da se ni nikakor obrazložilo kršitev člena 52 Sporazuma o partnerstvu in sodelovanju, ki so bile (med drugim) storjene z omejevanjem svobodnega pretoka sredstev tožeče stranke, prav tako ni bilo nobenega poskusa vključitve Sveta za sodelovanje v skladu s členom 90.


title: Zadeva T-137/17: Tožba, vložena 3. marca 2017 – Kakol/Komisija

text:
               8.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 144/51

         Tožba, vložena 3. marca 2017 – Kakol/Komisija
   (Zadeva T-137/17)
   (2017/C 144/70)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Danuta Kakol (Luxembourg, Luksemburg) (zastopnik: R. Duta, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               odločbi natečajne komisije z dne 25. novembra 2016 in z dne 2. maja 2016, v skladu s katerima je bila zavrnjena prijava tožeče stranke, ki je prvotno izpolnjevala zahteve za pripustitev k natečaju EPSO/AD/177/10-AUDIT2013-Administrators-D5, razglasi za nični,

               —

               toženi stranki naloži plačilo zneska 5 000 EUR, ali drugega zneska, tudi višjega, ki ga bo vaše Sodišče določilo ex aequo et bono kot povračilo škode za zlonamerno obravnavo njene prijave,

               —

               naloži potrebne pravne ukrepe,

               —

               toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Ta tožba je v bistvu naperjena zoper odločbi z dne 25. novembra 2016 in z dne 5. maja 2016, v skladu s katerima je bila prijava tožeče stranke na natečaj „EPSO/AD/177/10-AUDIT2013-Administrateurs-AD5“ zavrnjena, ker naj ne bi izpolnjevala pogojev za prijavo glede zahtevane izobrazbe.
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: neprenos pristojnosti natečajne komisije v zvezi z odločbo z dne 2. maja 2016.

                           —

                           Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da več indicev nakazuje, da ni mogoče, da bi odločbo z dne 2. maja 2016 sprejela natečajna komisija.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev načel varstva legitimnih pričakovanj, pravne varnosti in „estoppel“.

                           —

                           Tožeča stranka navaja, da je uprava v okviru natečaja, na katerega se je prijavila predhodno, to je natečaja EPSO/AD/172/09, dala natančna zagotovila, saj so bili pogoji za prijavo na ta natečaj enaki pogojem natečaja EPSO/AD/177/10. V okviru natečaja EPSO/AD/172/09 pa je natečajna komisija ugotovila, da tožeča stranka izpolnjuje zahtevane pogoje v zvezi s poklicnimi izkušnjami/izobrazbo.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev načel enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: obstoj očitne napake pri presoji v obravnavani zadevi.

                           —

                           Tožeča stranka v zvezi s tem zatrjuje, da iz diplom, ki so bile predložene v zadevi, izhaja, da ima univerzitetno raven izobrazbe, ki ustreza z diplomo potrjenemu zaključenemu študiju, ki traja vsaj tri leta in je v zvezi z naravo nalog iz razpisa.

               5.

               Peti tožbeni razlog: obstoj zlorabe pooblastil in nesorazmernosti.

                           —

                           Tožeča stranka v zvezi s tem zatrjuje, da je očitno, da prijava tožeče stranke ni bila zavrnjena na podlagi preudarkov v zvezi z njeno izobrazbo in njenimi diplomami, temveč namenov splošne zunanje politike, ki jim je sledilo zaposlovanje.


title: Zadeva C-430/07: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 25. junija 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Raad van State — Nizozemska) — Exportslachterij J. Gosschalk & Zoon BV proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (Odločba 2000/764/ES — Ugotavljanje in epidemiološki nadzor goveje spongiformne encefalopatije — Uredba (ES) št. 2777/2000 — Ukrepi podpore za trg — Veterinarski ukrepi — Prispevek Skupnosti za financiranje dela stroškov za teste — Direktiva 85/73/EGS — Možnost držav članic, da financirajo del stroškov, ki jih ne pokrije Skupnost, z zaračunavanjem nacionalnih pristojbin za pregled mesa ali pristojbin za boj proti epizootskim boleznim)

text:
               29.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/5

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 25. junija 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Raad van State — Nizozemska) — Exportslachterij J. Gosschalk & Zoon BV proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Zadeva C-430/07) (1)

   (Odločba 2000/764/ES - Ugotavljanje in epidemiološki nadzor goveje spongiformne encefalopatije - Uredba (ES) št. 2777/2000 - Ukrepi podpore za trg - Veterinarski ukrepi - Prispevek Skupnosti za financiranje dela stroškov za teste - Direktiva 85/73/EGS - Možnost držav članic, da financirajo del stroškov, ki jih ne pokrije Skupnost, z zaračunavanjem nacionalnih pristojbin za pregled mesa ali pristojbin za boj proti epizootskim boleznim)
   2009/C 205/07
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Raad van State

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Exportslachterij J. Gosschalk & Zoon BV

      Tožena stranka: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Raad van State (Nizozemska) — Razlaga člena 1(3) Odločbe Komisije 2000/764/ES z dne 29. novembra 2000 o testiranju govedi glede prisotnosti goveje spongiformne encefalopatije in o spremembi Odločbe 98/272/ES o epidemiološkem nadzoru nad transmisivnimi spongiformnimi encefalopatijami (UL L 305, str. 35), člena 2(1) in (2) Uredbe Komisije (ES) št. 2777/2000 z dne 18. decembra 2000 o izrednih ukrepih podpore za trg govejega mesa (UL L 321, str. 47), člena 1(2)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 1258/1999 z dne 17. maja 1999 o financiranju skupne kmetijske politike (UL L 160, str. 103), Uredbe Sveta (ES) št. 1254/1999 z dne 17. maja 1999 o skupni ureditvi trga za goveje in telečje meso (UL L 160, str. 21) in člena 5(4), zadnji stavek, Direktive Sveta 85/73/EGS z dne 29. januarja 1985 o financiranju zdravstvenih inšpekcij in nadzora svežega in perutninskega mesa (UL L 32, str. 14), spremenjene in kodificirane z Direktivo 96/43/ES (UL L 162, str. 1) — Testiranje na BSE — Dovoljeni hitri testi — Izključno financiranje s strani Skupnosti ali obvezno sofinanciranje s strani držav članic z zaračunavanjem stroškov gospodarskim subjektom prek pristojbin — Sodba v zadevi Nemčija proti Komisiji, C-239/01

      Izrek

               1)

               Člen 2(1) Uredbe Komisije (ES) št. 2777/2000 z dne 18. decembra 2000 o izrednih ukrepih podpore za trg govejega mesa, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 111/2001 z dne 19. januarja 2001, je treba razlagati tako, da se ta določba nanaša na teste za ugotavljanje goveje spongiformne encefalopatije, ki so se maja in junija 2001 na Nizozemskem obvezno uporabljali za vse meso goveda, starejšega od 30 mesecev, ki je bilo zaklano za prehrano ljudi.

               2)

               Člen 2(1) Uredbe št. 2777/2000, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 111/2001, je treba razlagati tako, da je prepoved prodaje mesa goveda, ki je starejše od 30 mesecev in katerega rezultati testa za ugotavljanje goveje spongiformne encefalopatije so bili negativni, ki jo je ta člen predpisal od 1. januarja 2001, veterinarski ukrep v smislu člena 1(2)(d) Uredbe Sveta (ES) št. 1258/1999 z dne 17. maja 1999 o financiranju skupne kmetijske politike, ki spada v programe za izkoreninjenje in spremljanje goveje spongiformne encefalopatije.

               3)

               Člen 2(2) Uredbe št. 2777/2000, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 111/2001, ter člena 4 in 5(4), drugi pododstavek, Direktive Sveta 85/73/EGS z dne 29. januarja 1985 o financiranju veterinarskih pregledov in nadzora, zajetih v direktivah 89/662/EGS, 90/425/EGS, 90/675/EGS in 91/496/EGS, kakor je bila spremenjena in kodificirana z Direktivo Sveta 96/43/ES z dne 26. junija 1996, je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo temu, da države članice zaračunavajo nacionalne pristojbine za financiranje stroškov za teste za ugotavljanje goveje spongiformne encefalopatije. Skupni znesek pristojbin, povezanih z zakolom goveda, namenjenega za prehrano ljudi, je treba določiti ob upoštevanju načel, ki so sprejeta za pristojbine Skupnosti, po katerih, prvič, ta znesek ne sme presegati nastalih stroškov, ki zajemajo stroške za plače in socialno zavarovanje ter administrativne stroške, povezane z opravljanjem teh testov, in, drugič, je vsako neposredno in posredno vračanje take pristojbine prepovedano.

      (1)  UL C 297, 8.12.2007.


title: Zadeva C-313/06: Tožba, vložena 19. julija 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki

text:
               2.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 212/25

         Tožba, vložena 19. julija 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki
   (Zadeva C-313/06)
   (2006/C 212/42)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: D. Lawunmi in D. Recchia, zastopnika)

      Tožena stranka: Italijanska republika
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               Ugotoviti da Italijanska republika s tem, da v svojo zakonodajo ni prenesla zakonov in drugih predpisov potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2004/26/ES (1) z dne 21. aprila 2004 o spremembi Direktive 97/68/ES o približevanju zakonodaje držav članic o ukrepih proti plinastim in trdnim onesnaževalom iz motorjev z notranjim zgorevanjem, namenjenih za vgradnjo v premične stroje in naprave ali, v vsakem primeru, ker teh predpisov ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz člena 3(1) te direktive.

               —

               Italijanski republiki naložiti plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos Direktive 2004/26/ES se je iztekel 20. maja 2005.

      (1)  UL L 146, str. 1.


title: Zadeva T-461/14: Tožba, vložena 20. junija 2014 – Arocasa proti Komisiji

text:
               4.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 253/63

         Tožba, vložena 20. junija 2014 – Arocasa proti Komisiji
   (Zadeva T-461/14)
   2014/C 253/85
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Arocasa, SA (Madrid, Španija) (zastopniki: J. García Muñoz, J. Jiménez-Blanco in J. Corral García, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijani sklep razglasi za ničen in

               —

               Komisiji naloži plačilo vseh stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so enaki kot v postopku Gutser proti Komisiji, T-392/14.


title: Zadeva T-531/10: Tožba, vložena 22. novembra 2010 – Häfele proti UUNT (Vorfront)

text:
               29.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/43

         Tožba, vložena 22. novembra 2010 – Häfele proti UUNT (Vorfront)
   (Zadeva T-531/10)
   ()
   2011/C 30/78
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Häfele GmbH & Co. KG (Nagold, Nemčija) (zastopnik: M. Eck in J. Dönch, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predloga tožeče stranke

               —

               razveljavitev odločbe prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 14. septembra 2010 v zadevi R 570/2010-1;

               —

               Uradu za usklajevanje na notranjem trgu naložiti plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „Vorfront“ za proizvode iz razredov 6, 7, 19 in 20.

      Odločba preizkuševalca: zavrnitev zahteve za registracijo.

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe.

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev členov 7(1)(b) in (c) Uredbe (ES) št. 207/2009 (1), ker zadevna znamka Skupnosti ni le opisna, temveč ima razlikovalni učinek.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL 2009, L 78, str. 1).


title: Zadeva C-322/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation (Belgija) 4. julija 2012 – État belge – SPF Finances proti GIMLE SA

text:
               22.9.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 287/22

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation (Belgija) 4. julija 2012 – État belge – SPF Finances proti GIMLE SA
   (Zadeva C-322/12)
   2012/C 287/40
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour de cassation

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: État belge – SPF Finances

      Tožena stranka: GIMLE SA

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člen 2(3), (4) in (5) Četrte direktive Sveta z dne 25. julija 1978 o letnih računovodskih izkazih posameznih vrst družb, ki temelji na členu 54(3)(g) Pogodbe (78/660/EGS), razlagati tako, da ne določa samo, da je treba v pojasnilih k letnim računovodskim izkazom navesti dodatne podatke, ampak tudi, da je treba, če plačana cena očitno ne ustreza dejanski vrednosti zadevnih sredstev, zaradi česar prikazuje izkrivljeno sliko premoženja, finančnega stanja in dobička ali izgube podjetja, odstopiti od načela obračunavanja sredstev po nabavni ceni in jih nemudoma obračunati po njihovi vrednosti ob nadaljnji prodaji, če jo je mogoče šteti za njihovo dejansko vrednost?


title: Zadeva F-130/12: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 22. maja 2014 – CI proti Parlamentu (Javni uslužbenci — Plačilo — Družinski dodatki — Otroški dodatek — Dvojni otroški dodatek — Člen 67(3) Kadrovskih predpisov — Pogoji dodelitve — Sporazumna rešitev spora med strankama po ukrepanju Evropskega varuha človekovih pravic — Izvajanje — Dolžnost skrbnega ravnanja)

text:
               14.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/66

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 22. maja 2014 – CI proti Parlamentu
   (Zadeva F-130/12) (1)

   ((Javni uslužbenci - Plačilo - Družinski dodatki - Otroški dodatek - Dvojni otroški dodatek - Člen 67(3) Kadrovskih predpisov - Pogoji dodelitve - Sporazumna rešitev spora med strankama po ukrepanju Evropskega varuha človekovih pravic - Izvajanje - Dolžnost skrbnega ravnanja))
   2014/C 223/68
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: CI (zastopnika: B. Cortese in A. Salerno, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropski parlament (zastopnika: E. Despotopoulou in M. Ecker, zastopnika)

      Predmet

   Javni uslužbenci – Predlog za razglasitev ničnosti sklepa o nedodelitvi dvojnega otroškega dodatka v skladu s členom 67(3) Kadrovskih predpisov

      Izrek

               1.

               Odločba Evropskega parlamenta z dne 5. decembra 2011 o zavrnitvi podaljšanja prejemanja, od 1. junija 2008, dvojnega dodatka otroškega dodatka ter odločba z dne 20. julija 2012 o zavrnitvi pritožbe, se razglasita za nični.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Evropski parlament nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila CI.

      (1)  UL C 71, 9.3.2013, str. 29.


title: Zadeva F-43/08: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 18. junija 2009 — Spee proti Europolu (Javni uslužbenci — Osebje Europola — Prosto delovno mesto — Izbirni postopek)

text:
               15.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 193/35

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 18. junija 2009 — Spee proti Europolu
   (Zadeva F-43/08) (1)

   (Javni uslužbenci - Osebje Europola - Prosto delovno mesto - Izbirni postopek)
   2009/C 193/57
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: David Spee (Rijswijk, Nizozemska) (zastopnik: sprva P. de Casparis, nato I. Blekman, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropski policijski urad (Europol) (zastopniki: D. Neumann in D. El Khoury, skupaj z B. Wägenbaurom in R. Van der Houtom, odvetniki)

      Predmet zadeve

   Razglasitev ničnosti odločbe Europola o umiku ponudbe za zaposlitev, za katero je tožeča stranka vložila svojo prijavo, in o njeni kasnejši ponovni objavi ter odškodninski zahtevek.

      Izrek sodbe

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               D. Speeju se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 183, 19.7.2008, str. 33.


title: Zadeva C-186/10: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 21. julija 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Združeno kraljestvo) – Tural Oguz proti Secretary of State for the Home Department (Pridružitveni sporazum EGS-Turčija — Člen 41(1) Dodatnega protokola — Klavzula „standstill“ — Svoboda ustanavljanja — Zavrnitev podaljšanja dovoljenja za prebivanje turškemu državljanu, ki je v nasprotju s pogoji, določenimi s tem dovoljenjem, ustanovil podjetje — Zloraba pravice)

text:
               10.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/14

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 21. julija 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Združeno kraljestvo) – Tural Oguz proti Secretary of State for the Home Department
   (Zadeva C-186/10) (1)

   (Pridružitveni sporazum EGS-Turčija - Člen 41(1) Dodatnega protokola - Klavzula „standstill“ - Svoboda ustanavljanja - Zavrnitev podaljšanja dovoljenja za prebivanje turškemu državljanu, ki je v nasprotju s pogoji, določenimi s tem dovoljenjem, ustanovil podjetje - Zloraba pravice)
   2011/C 269/22
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Tural Oguz

      Tožena stranka: Secretary of State for the Home Department

      Ob udeležbi: Centre for Advice on Individual Rights in Europe

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Razlaga člena 41 Dodatnega in finančnega protokola k Sporazumu o pridružitvi med Evropsko gospodarsko skupnostjo in Turčijo, ki je bil podpisan 23. novembra 1970 (UL 1972, L 293, str. 1) – Klavzula,standstill“ – Obseg – Prepoved za države članice, da uvedejo omejitve svobode ustanavljanja in orpavljanja storitev – Turški državljan, ki je v Združenem kraljestvu začel opravljati dejavnost kot samozaposleni po tem, ko je tam pridobil dovoljenje za prebivanje z omejitvijo, da brez dovoljenja Secretary of State ne sme opravljati dejavnosti kot samozaposlen – Zavrnitev podaljšanja veljavnosti dovoljenja za prebivanje zaradi kršitve omejitve iz prvega dovoljenja za prebivanje

      Izrek

   Člen 41(1) Dodatnega protokola, ki je bil podpisan 23. novembra 1970 v Bruslju ter sprejet, odobren in potrjen v imenu Skupnosti z Uredbo Sveta (EGS) št. 2760/72 z dne 19. decembra 1972, je treba razlagati tako, da se turški državljan, za čigar dovoljenje za prebivanje v državi članici velja pogoj, da se ne sme lotiti poslovne dejavnosti ali poklica, ki pa v nasprotju s tem pogojem postane samozaposlen ter nato pri nacionalnih organih zaprosi za podaljšanje dovoljenja za prebivanje zaradi podjetja, ki ga je medtem ustanovil, lahko sklicuje nanj.

      (1)  UL C 179, 3.7.2010.


title: Sodba Sodišča z dne 28. januarja 2015 v zadevi E-12/14 – Nadzorni organ Efte proti Islandiji (Pogodbenica ni izpolnila svojih obveznosti – Direktiva 2009/125/ES o vzpostavitvi okvira za določanje zahtev za okoljsko primerno zasnovo izdelkov, povezanih z energijo – Neizvajanje)

text:
               18.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 201/6

         SODBA SODIŠČA
   z dne 28. januarja 2015
   v zadevi E-12/14
   Nadzorni organ Efte proti Islandiji
   (Pogodbenica ni izpolnila svojih obveznosti – Direktiva 2009/125/ES o vzpostavitvi okvira za določanje zahtev za okoljsko primerno zasnovo izdelkov, povezanih z energijo – Neizvajanje)
   (2015/C 201/06)
   V zadevi E-12/14, Nadzorni organ Efte proti Islandiji – katere predmet je ZAHTEVEK za ugotovitev, da Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz točke 6 poglavja IV Priloge II k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2009/125/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o vzpostavitvi okvira za določanje zahtev za okoljsko primerno zasnovo izdelkov, povezanih z energijo), kakor je bil navedenemu sporazumu prilagojen s Protokolom št. 1 k Sporazumu EGP in Sklepom Skupnega odbora EGP št. 67/2011 z dne 1. julija 2011, in/ali o sprejetju teh ukrepov ni uradno obvestila Nadzornega organa Efte, ni izpolnila svojih obveznosti iz navedenega akta in člena 7 Sporazuma EGP – je Sodišče Efte v sestavi: predsednik Carl Baudenbacher ter sodnika Per Christiansen (sodnik poročevalec) in Páll Hreinsson, 28. januarja 2015 izdalo sodbo,
   katere izrek se glasi:

               1.

               Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz točke 6 poglavja IV Priloge II k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2009/125/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o vzpostavitvi okvira za določanje zahtev za okoljsko primerno zasnovo izdelkov, povezanih z energijo), kakor je bil navedenemu sporazumu prilagojen s Protokolom št. 1 k Sporazumu EGP in Sklepom Skupnega odbora EGP št. 67/2011 z dne 1. julija 2011, ni izpolnila svojih obveznosti iz navedenega akta in člena 7 Sporazuma EGP.

               2.

               Islandiji se naloži plačilo stroškov postopka.


title: Zadeva C-595/14: Tožba, vložena 19. decembra 2014 – Evropski parlament/Svet Evropske unije

text:
               27.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 138/26

         Tožba, vložena 19. decembra 2014 – Evropski parlament/Svet Evropske unije
   (Zadeva C-595/14)
   (2015/C 138/36)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropski parlament (zastopniki: F. Drexler, A. Caiola, in M. Pencheva, agenti)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Izvedbeni sklep Sveta z dne 25. septembra 2014 o uvedbi nadzornih ukrepov za 4-jodo-2,5-dimetoksi-N-(2- metoksibenzil)fenetilamin (25I-NBOMe), 3,4-dikloro-N-[[1-(dimetilamino)cikloheksil]metil]benzamid (AH-7921), 3,4- metilendioksipirovaleron (MDPV) in 2-(3-metoksifenil)-2-(etilamino)cikloheksanon (metoksetamin) (2014/688/EU) (1) naj se razglasi za ničen;

               —

               učinki Izvedbenega sklepa Sveta 2014/688/EU naj se ohranijo, dokler ta ne bo nadomeščen z novim aktom, ki bo sprejet v pravilni in predpisani obliki;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo vseh stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Evropski parlament v utemeljitev tožbe na podlagi člena 263 PDEU navaja dva razloga.
   Prvi razlog se nanaša na to, da je Svet uporabil pravno podlago, ki naj bi bila razveljavljena z začetkom veljavnosti Lizbonske pogodbe, in nato izvedeno pravno podlago, ki naj bi bila glede na sodno prakso Sodišča sama po sebi nezakonita.
   Drugi razlog se nanaša na to, da je Svet za sprejetje Sklepa 2014/688/EU uporabil postopek odločanja, ki s pravnega vidika ni pravilen. Parlament naj ne bi bil vključen v postopek, ki je vodil do sprejetja izpodbijanega sklepa. Parlament iz tega posledično sklepa na kršitev Pogodb in bistveno kršitev postopka.
   Parlament za primer, če Sodišče izpodbijani sklep razglasi za ničen, meni, da bi bilo primerno, da Sodišče z izvajanjem svoje diskrecijske pravice v skladu s členom 264, drugi odstavek, PDEU ohrani učinke izpodbijanega sklepa, dokler ta ne bo nadomeščen z novim aktom, ki bo sprejet v pravilni in predpisani obliki.

      (1)  UL L 287, str. 22.


title: Zadeva C-226/05: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 5. oktobra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 96/82/ES — Nevarnosti večjih nesreč, v katere so vključene nevarne snovi — Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)

text:
               2.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 294/15

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 5. oktobra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji
   (Zadeva C-226/05) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 96/82/ES - Nevarnosti večjih nesreč, v katere so vključene nevarne snovi - Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)
   (2006/C 294/24)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: B. Schima, zastopnik)

      Tožena stranka: Republika Avstrija (zastopnik: E. Riedl, zastopnik)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države — Nepopoln prenos členov 8(2)(b), 11, 12 in 24(1) Direktive Sveta 96/82/ES z dne 9. decembra 1996 o obvladovanju nevarnosti večjih nesreč, v katere so vključene nevarne snovi (UL L 10, str. 13).
   Izrek

               1)

               Republika Avstrija s tem, da v predpisanem roku ni prenesla:

                           —

                           določb Direktive Sveta 96/82/ES z dne 9. decembra 1996 o obvladovanju nevarnosti večjih nesreč, v katere so vključene nevarne snovi, v nacionalni zakon o strelnem orožju in eksplozivih ter v zakon dežele Salzburg o elektriki,

                           —

                           člena 11 Direktive 96/82 v deželah Salzburg, Štajerska in Tirolska,

                           —

                           člena 12 Direktive 96/82 v deželi Zgornja Avstrija,

                           —

                           člena 8(2)(b) Direktive 96/82 v deželah Zgornja Avstrija, Salzburg in Tirolska,

                     ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2)

               Republiki Avstriji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 171, 9.7.2005.


title: Zadeva C-611/14: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 26. oktobra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Retten i Glostrup – Danska) – kazenski postopek zoper Canal Digital Danmark A/S (Predhodno odločanje — Nepoštene poslovne prakse — Direktiva 2005/29/ES — Člena 6 in 7 — Oglaševanje v zvezi z naročnino na satelitsko televizijo — Cena naročnine, ki poleg mesečne cene naročnine vključuje polletno ceno za kartico, ki je potrebna za dekodiranje oddaj — Cena polletnega pavšala, ki je izpuščena ali prikazana manj izrazito kot cena mesečnega pavšala — Zavajajoče dejanje — Zavajajoča opustitev — Prenos določbe direktive le v pripravljalno gradivo za nacionalni zakon za prenos in ne v besedilo tega zakona)

text:
               9.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/8

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 26. oktobra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Retten i Glostrup – Danska) – kazenski postopek zoper Canal Digital Danmark A/S
   (Zadeva C-611/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Nepoštene poslovne prakse - Direktiva 2005/29/ES - Člena 6 in 7 - Oglaševanje v zvezi z naročnino na satelitsko televizijo - Cena naročnine, ki poleg mesečne cene naročnine vključuje polletno ceno za kartico, ki je potrebna za dekodiranje oddaj - Cena polletnega pavšala, ki je izpuščena ali prikazana manj izrazito kot cena mesečnega pavšala - Zavajajoče dejanje - Zavajajoča opustitev - Prenos določbe direktive le v pripravljalno gradivo za nacionalni zakon za prenos in ne v besedilo tega zakona))
   (2017/C 006/09)
   Jezik postopka: danščina

      Predložitveno sodišče

   Retten i Glostrup

      Stranka v postopku v glavni stvari

   Canal Digital Danmark A/S

      Izrek

               1.

               Člen 7(1) in (3) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah) je treba razlagati tako, da se pri presoji, ali je treba poslovno prakso šteti za zavajajočo opustitev, upošteva kontekst, v katerega spada ta praksa, zlasti omejitve uporabljenega sredstva komunikacije navedene poslovne prakse, prostorske in časovne omejitve, ki so značilne za to sredstvo komunikacije, in katere koli ukrepe, ki jih trgovec sprejme, da postanejo informacije dostopne potrošnikom prek drugih sredstev, čeprav ta zahteva ne bi izrecno izhajala iz besedila zadevne nacionalne ureditve.

               2.

               Člen 6(1) Direktive 2005/29 je treba razlagati tako, da se za zavajajočo opredeli poslovna praksa, s katero se cena izdelka razdeli na več elementov in poudari enega od teh elementov, če se s to prakso lahko na eni strani povprečnemu potrošniku daje napačen vtis, da se mu ponuja ugodna cena, in se ga na drugi privede do sprejetja odločitve o poslu, ki je drugače ne bi sprejel, kar mora preveriti predložitveno sodišče ob upoštevanju vseh upoštevnih okoliščin iz postopka v glavni stvari. Vendar pri presoji, ali je poslovna praksa z vidika člena 6(1) te direktive zavajajoča, ni mogoče upoštevati časovnih omejitev, ki lahko veljajo za nekatera sredstva komunikacije, kot so televizijski oglaševalni vložki.

               3.

               Člen 7 Direktive 2005/29 je treba razlagati tako, da je treba, kadar se je trgovec odločil določiti ceno naročnine tako, da mora potrošnik hkrati plačati mesečni in polletni pavšal, tako prakso šteti za zavajajočo opustitev, kadar je cena mesečnega pavšala pri trženju posebej poudarjena, medtem ko je cena polletnega pavšala popolnoma izpuščena ali predstavljena manj izrazito, če taka opustitev povzroči, da potrošnik sprejme odločitev o poslu, ki je drugače ne bi sprejel, kar mora preučiti predložitveno sodišče ob upoštevanju omejitev uporabljenega sredstva komunikacije, narave in značilnosti izdelka ter drugih ukrepov, ki jih je trgovec dejansko sprejel, da postanejo bistvene informacije o izdelku dostopne potrošnikom.

               4.

               Člen 7(4) Direktive 2005/29 je treba razlagati tako, da zajema izčrpen seznam bistvenih informacij, ki morajo biti navedene v vabilu k nakupu. Nacionalno sodišče mora presoditi, ali je zadevni trgovec izpolnil svojo obveznost informiranja, ob upoštevanju narave in značilnosti izdelka ter sredstva komunikacije, ki je bilo uporabljeno za vabilo k nakupu, in dodatnih informacij, ki jih je morda zagotovil navedeni trgovec. To, da trgovec v vabilu k nakupu zagotovi vse informacije, naštete v členu 7(4) te direktive, ne izključuje možnosti, da se to vabilo opredeli kot zavajajoča poslovna praksa v smislu členov 6(1) ali 7(2) navedene direktive.

      (1)  UL C 73, 2.3.2015.


title: Zadeva T-101/03: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 22. septembra 2005 — Suproco/Komisija („Ureditev pridružitve ČDO — Sladkor, ki ni upravičen do porekla ČDO — Zahteva za izjemo po pravilih o poreklu — Zavrnitev zahteve za izjemo — Obveznost obrazložitve“)

text:
               12.11.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 281/19

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 22. septembra 2005 — Suproco/Komisija
   (Zadeva T-101/03) (1)

   („Ureditev pridružitve ČDO - Sladkor, ki ni upravičen do porekla ČDO - Zahteva za izjemo po pravilih o poreklu - Zavrnitev zahteve za izjemo - Obveznost obrazložitve“)
   (2005/C 281/35)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Suproco NV (Curaçao, Nizozemski Antili) (zastopnika: M.Slotboom in N.J. Helder, avocats)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: T. van Rijn in X. Lewis, zastopnika)

      Intervenient v podporo tožeče stranke: Kraljevina Nizozemska (zastopnik: H. Sevenster, zastopnik)

      Intervenienta v podporo tožene stranke: Svet Evropske unije (zastopniki: najprej G. Houttuin in M. Bishop, nato G. Houttuin in D. Canga Fano, zastopniki) in Kraljevina Španija (zastopnik: N. Díaz Abad, abogado del Estado)
   Predmet zadeve
   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2003/34/ES z dne 10. januarja 2003, s katero je bila zavrnjena odobritev izjeme v skladu s Sklepom Sveta 2001/822/ES glede pravil o poreklu, ki se uporabljajo za sladkor z Nizozemskih Antilov (UL L 11, str. 50)
   Izrek sodbe

               1)

               Odločba Komisije 2003/34/ES z dne 10. januarja 2003, s katero je bila zavrnjena odobritev izjeme v skladu s Sklepom Sveta 2001/822/ES glede pravil o poreklu, ki se uporabljajo za sladkor z Nizozemskih Antilov, se razglasi za nično.

               2)

               Komisija nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasil Suproco.

               3)

               Svet, Kraljevina Španija in Kraljevina Nizozemska nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 135 z dne 7.6.2003.


title: Zadeva C-463/09: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 20. januarja 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha – Španija) – CLECE, S.A. proti María Socorro Martín Valor, Ayuntamiento de Cobisa (Socialna politika — Direktiva 2001/23/ES — Prenos podjetij — Ohranjanje pravic delavcev — Pojem „prenos“ — Dejavnosti čiščenja — Dejavnost, ki jo neposredno opravlja občinska uprava z zaposlitvijo novega osebja)

text:
               12.3.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 80/4

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 20. januarja 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha – Španija) – CLECE, S.A. proti María Socorro Martín Valor, Ayuntamiento de Cobisa
   (Zadeva C-463/09) (1)

   (Socialna politika - Direktiva 2001/23/ES - Prenos podjetij - Ohranjanje pravic delavcev - Pojem „prenos“ - Dejavnosti čiščenja - Dejavnost, ki jo neposredno opravlja občinska uprava z zaposlitvijo novega osebja)
   2011/C 80/06
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: CLECE, S.A.

      Toženi stranki: María Socorro Martín Valor, Ayuntamiento de Cobisa

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha – Razlaga člena 1(1) Direktive Sveta 2001/23/ES z dne 12. marca 2001 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov (UL L 82, str. 16) – Področje uporabe – Prevzem čiščenja javnih prostorov s strani občinskega urada kot javnega organa

      Izrek

   Člen 1(1)(a) in (b) Direktive Sveta 2001/23/ES z dne 12. marca 2001 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov je treba razlagati tako, da se ta direktiva ne uporablja za položaj, ko se občinska uprava, ki je prepustila čiščenje svojih prostorov zasebnemu podjetju, odloči, da bo odpovedala pogodbo, ki jo je sklenila s tem podjetjem, in sama opravljala dejavnosti čiščenja teh prostorov tako, da zato zaposli novo osebje.

      (1)  UL C 63, 13.3.2010.


title: Zadeva T-348/06: Tožba, vložena 4. decembra 2006 — Total Nederland proti Komisiji

text:
               27.1.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 20/20

         Tožba, vložena 4. decembra 2006 — Total Nederland proti Komisiji
   (Zadeva T-348/06)
   (2007/C 20/28)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Total Nederland NV (Voorburg, Nizozemska) (zastopnik: A. Vandencasteele, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               za ničnega razglasi člen 1 Odločbe Komisije z dne 13. septembra 2006 (zadeva COMP/38.456 — Bitumen — Nederland) v delu, v katerem je ugotovljeno, da je šlo za eno samo nadaljevano kršitev tožeče stranke od 1994 do 2002, ne pa od 1996 do 2002;

               —

               za ničnega razglasi člen 2 odločbe v delu, v katerem:

                           (i)

                           ne upošteva skrajšanega trajanja zgoraj navedene kršitve;

                           (ii)

                           se ni ustrezno presodilo teže kršitve;

                           (iii)

                           ne priznava obstoja olajševalnih okoliščin;

                           (iv)

                           zvišuje globo za odvračilne namene ob upoštevanju prometa Total SA, za katerega se napačno šteje, da je bil udeležen v kršitvi tožeče stranke;

               —

               z izvrševanjem neomejenega sodnega nadzora v skladu s členom 31 Uredbe Sveta 1/2003 zniža globo, da bo ustrezno odražala vrsto udeležbe tožeče stranke pri ravnanju;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti dela Odločbe Komisije C(2006) 4090 konč. z dne 13. septembra 2006 v zadevi COMP/F/38.456 — Bitumen — NL, s katero je Komisija ugotovila, da je tožeča stranka skupaj z drugimi podjetji kršila člen 81 ES s tem, da je za prodajo in nakup bitumna za asfaltiranje cest na Nizozemskem redno skupno določala bruto ceno, enotni popust na bruto ceno za udeležena podjetja za gradnjo cest in manjši najvišji popust na bruto ceno za druga podjetja za gradnjo cest.
   V podporo svoje tožbe tožeča stranka navaja, da je Komisija storila očitno napako pri presoji s tem, da ni upoštevala dokaza, ki kaže na to, da je bil sporazum iz leta 1994 sklenjen za samo leto dni in da je bil razveljavljen pred prenehanjem njegove veljave, in s tem, da si je napačno razlagala dokaze, ko je trdila, da se je v letu 1995 deloma ravnala po sporazumu iz leta 1994.
   Poleg tega tožeča stranka zatrjuje, da Komisija ni dokazala, da je tožeča stranka dejansko izvrševala sporazum, medtem ko se je pri presoji teže kršitve oprla na tako izvrševanje.
   Nadalje tožeča stranka navaja, da Komisija ni upoštevala dokazov, da se tožeča stranka ni držala sporazuma.
   Nazadnje, tožeča stranka meni, da je Komisija napačno uporabila pravo s tem, da je multiplikator, ki ga je uporabila pri izračunu globe tožeči stranki za odvračilne namene, na podlagi prometa družbe matere Total SA. Komisija se je s tem neupravičeno oprla na domnevo udeležbe matične družbe in izhajala iz tega, da matična družba odgovarja objektivno per se.


title: Zadeva C-148/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Upper Tribunal (Združeno kraljestvo) 25. marca 2011 – Secretary of State for Work and Pensions proti Margiti Punakovi

text:
               21.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 152/18

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Upper Tribunal (Združeno kraljestvo) 25. marca 2011 – Secretary of State for Work and Pensions proti Margiti Punakovi
   (Zadeva C-148/11)
   2011/C 152/32
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   Upper Tribunal

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Secretary of State for Work and Pensions

      Tožena stranka: Margita Punakova

      Vprašanja za predhodno odločanje

   Ali ima tožeča stranka, če:

               (a)

               je državljanka Češke republike;

               (b)

               je prišla v Združeno kraljestvo preden je njena matična država pristopila k Evropski uniji;

               (c)

               je ostala [v Združenem kraljestvu] po pristopu [njene države k Evropski uniji];

               (d)

               nato začela dejavnost kot samozaposlena oseba v skladu s členom 49 PDEU (prejšnji člen 43 PES);

               (e)

               ni več samozaposlena oseba; in

               (f)

               ima dejansko skrbništvo nad otrokom, ki se je vključil v sistem splošnega izobraževanja po pristopu [Češke republike k Evropski uniji] in po tem, ko je [tožeči stranki] prenehal status samozaposlene osebe;

         pravico prebivati v Združenemu kraljestvu v primeru, da:

               (a)

               se uporabi Uredba št. 1612/68 (1) skupaj z razlago Sodišča v sodbah z dne 17. septembra 2002 v zadevi Baumbast in R proti Secretary of State for the Home Departament (C-413/99 Recueil, str. I-7091), z dne 23. februarja v zadevi Londyn Brough of Harrow proti Ibrahim (C-310/08, še neobjavljena v ZOdl.) in z dne 23 februarja 2010 v zadevi Teixeira proti London Brough of Lambeth (C-480/08, še neobjavljena v ZOdl.);

               (b)

               obstaja splošno načelo prava EU, ki izenačuje položaj delavcev in samozaposlenih oseb;

               (c)

               bi to, da nima pravice do prebivanja, tožečo stranko oviralo ali odvračalo [od izvrševanja] pravice do ustanavljanja;

               (d)

               obstaja kakšna druga pravna podlaga?

      (1)  UL L 257, str. 2.


title: Zadeva T-544/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 11. novembra 2015 – Dyson/Komisija (Direktiva 2010/30/EU — Navajanje porabe energije in drugih virov izdelkov, povezanih z energijo, z nalepkami in standardiziranimi podatki o izdelku — Delegirana uredba (EU) št. 665/2013 — Pristojnost Komisije — Enako obravnavanje — Obveznost obrazložitve)

text:
               11.1.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 7/22

         Sodba Splošnega sodišča z dne 11. novembra 2015 – Dyson/Komisija
   (Zadeva T-544/13) (1)

   ((Direktiva 2010/30/EU - Navajanje porabe energije in drugih virov izdelkov, povezanih z energijo, z nalepkami in standardiziranimi podatki o izdelku - Delegirana uredba (EU) št. 665/2013 - Pristojnost Komisije - Enako obravnavanje - Obveznost obrazložitve))
   (2016/C 007/30)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Dyson Ltd (Malmesbury, Združeno kraljestvo) (zastopniki: F. Carlin, barrister, E. Batchelor in M. Healy, solicitors)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: E. White in K. Herrmann, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Delegirane uredbo Komisije (EU) št. 665/2013 z dne 3. maja 2013 o dopolnitvi Direktive 2010/30/EU Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z označevanjem sesalnikov z energijskimi nalepkami (UL L 192, str. 1).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Dyson Ldt se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 344, 23.11.2013.


title: Zadeva C-423/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supremo Tribunal Administrativo (Portugalska) 15. septembra 2014 – Fazenda Pública/Beiragás – Companhia de Gás das Beiras, SA

text:
               8.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 439/20

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supremo Tribunal Administrativo (Portugalska) 15. septembra 2014 – Fazenda Pública/Beiragás – Companhia de Gás das Beiras, SA
   (Zadeva C-423/14)
   (2014/C 439/26)
   Jezik postopka: portugalščina

      Predložitveno sodišče

   Supremo Tribunal Administrativo

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Fazenda Pública

      Nasprotna stranka v postopku s pritožbo: Beiragás – Companhia de Gás das Beiras, SA

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali pravo Unije, zlasti določbe člena 78(a) Direktive 2006/112/ES (1), nasprotuje temu, da se […] dajatev za uporabo podtalja, ki jo plača distributer plina, prevali na končnega potrošnika, brez dodatnih zneskov in neodvisno od cene, ki jo ta plača za porabljen plin, to pomeni brez vključitve te dajatve v to ceno?
               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, se postavlja še to vprašanje:

               2.

               Ali pravo Unije, zlasti določbe členov 73 in 79 Direktive 2006/112/ES, nasprotuje temu, da se […] dajatev za uporabo podtalja, ki jo plača distributer plina, ob prevalitvi na končnega potrošnika, brez dodatnih zneskov in neodvisno od cene, ki jo ta plača za porabljen plin, ne všteje v davčno osnovo?

      (1)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1).


title: Zadeva C-261/11: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 18. julija 2013 – Evropska komisija proti Kraljevini Danski (Neizpolnitev obveznosti države — Svoboda ustanavljanja — Člen 49 PDEU — Člen 31 Sporazuma EGP — Omejitve — Davčna zakonodaja — Prenos delnic v drugo državo članico — Takojšnja obdavčitev nerealiziranih dobičkov)

text:
               7.9.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 260/5

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 18. julija 2013 – Evropska komisija proti Kraljevini Danski
   (Zadeva C-261/11) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Svoboda ustanavljanja - Člen 49 PDEU - Člen 31 Sporazuma EGP - Omejitve - Davčna zakonodaja - Prenos delnic v drugo državo članico - Takojšnja obdavčitev nerealiziranih dobičkov)
   2013/C 260/07
   Jezik postopka: danščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: R. Lyal in N. Fenger, agenta)

      Tožena stranka: Kraljevina Danska (zastopnika: C. Vang in V. Pasternak Jørgensen, agenta)

      Intervenientke v podporo tožene stranke: Zvezna republika Nemčija (zastopnika: K. Petersen in M. T. Henze, agenta), Kraljevina Španija (zastopnik: A. Rubio González, agent), Kraljevina Nizozemska (zastopniki: C. Schillemans, C. Wissels in M. J. Langer, agenti), Portugalska republika (zastopnik: L. Inez Fernandes, agent), Republika Finska (zastopnik: M. Pere, agent), Kraljevina Švedska (zastopnika: A. Falk in U. Persson, agenta)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev člena 49 PDEU in člena 31 Sporazuma EGP – Davčne določbe, ki določajo takojšnji izstopni davek za družbe, ki prenesejo svoja sredstva v drugo državo članico, vendar ne določajo enakovrednega obdavčenja prenosov sredstev na nacionalnem ozemlju

      Izrek

               1.

               Kraljevina Danska z uvedbo in ohranitvijo člena 8(4) zakona o obdavčitvi delniških družb idr. (lovbekendtgørelse nr. 1376 om indkomstbeskatning af aktieselskaber m.v.), glede takojšnje obdavčitve dobičkov delniških družb in s tem zakonodaje o takojšnji obdavčitvi nerealiziranih dobičkov zaradi prenosa sredstev družbe s sedežem na Danskem v drugo državo članico Evropske unije in tretjo državo, pogodbenico Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru z dne 2. maja 1992, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 49 PDEU in člena 31 tega sporazuma.

               2.

               Kraljevini Danski se naloži plačilo stroškov.

               3.

               Zvezna republika Nemčija, Kraljevina Španija, Kraljevina Nizozemska, Republika Portugalska, Republika Finska in Kraljevina Švedska nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 238, 13.8.2011.


title: Zadeva C-515/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour d’appel de Versailles (Francija) 3. oktobra 2016 – Enedis, SA, nekdanja Électricité Réseau Distribution France SA (ERDF)/Axa Corporate Solutions SA, Ombrière Le Bosc SAS

text:
               19.12.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 475/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour d’appel de Versailles (Francija) 3. oktobra 2016 – Enedis, SA, nekdanja Électricité Réseau Distribution France SA (ERDF)/Axa Corporate Solutions SA, Ombrière Le Bosc SAS
   (Zadeva C-515/16)
   (2016/C 475/19)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour d’appel de Versailles

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Enedis, SA, nekdanja Électricité Réseau Distribution France SA (ERDF)

      Nasprotni stranki: Axa Corporate Solutions SA, Ombrière Le Bosc SAS

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 107(1) PDEU razlagati tako, da mehanizem obveznosti odkupa električne energije, proizvedene v napravah, ki izkoriščajo energijo sončnega sevanja, po višji ceni od tržne, ki ga financirajo končni odjemalci električne energije – kakor ta mehanizem izhaja iz ministrskih odlokov z dne 10. julija 2006 (JORF št. 171 z dne 26. julija 2006, str. 11133) in z dne 12. januarja 2010 (JORF št. 0011 z dne 14. januarja 2010, str. 727) o določitvi pogojev za odkup te električne energije v povezavi z zakonom št. 2000-108 z dne 10. februarja 2000 o posodobitvi in razvoju javne službe za električno energijo, odredbo št. 2000-1196 z dne 6. decembra 2000 in odredbo št. 2001-410 z dne 10. maja 2001 – pomeni državno pomoč?

               2.

               Če je odgovor pritrdilen, ali je treba člen 108(3) PDEU razlagati tako, da neobstoj predhodne priglasitve tega mehanizma Evropski komisiji vpliva na veljavnost navedenih odlokov, s katerima se izvaja sporni ukrep pomoči?


title: Zadeva T-461/08: Sodba Splošnega sodišča z dne 20. septembra 2011 – Evropaïki Dynamiki proti EIB (Javna naročila storitev — Postopek javnega razpisa — Opravljanje storitve pomoči pri vzdrževanju, podpori in razvoju računalniškega sistema — Zavrnitev ponudbe ponudnika — Oddaja naročila drugemu ponudniku — Ničnostna tožba — Dopustnost — Pristojnost — Obveznost obrazložitve — Pravica do učinkovitega pravnega sredstva — Transparentnost — Sorazmernost — Enakost obravnavanja in prepoved diskriminacije — Merila izbire in dodelitve — Odškodninska tožba — Dopustnost — Izgubljeni zaslužek)

text:
               29.10.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/14

         Sodba Splošnega sodišča z dne 20. septembra 2011 – Evropaïki Dynamiki proti EIB
   (Zadeva T-461/08) (1)

   (Javna naročila storitev - Postopek javnega razpisa - Opravljanje storitve pomoči pri vzdrževanju, podpori in razvoju računalniškega sistema - Zavrnitev ponudbe ponudnika - Oddaja naročila drugemu ponudniku - Ničnostna tožba - Dopustnost - Pristojnost - Obveznost obrazložitve - Pravica do učinkovitega pravnega sredstva - Transparentnost - Sorazmernost - Enakost obravnavanja in prepoved diskriminacije - Merila izbire in dodelitve - Odškodninska tožba - Dopustnost - Izgubljeni zaslužek)
   2011/C 319/25
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atene, Grčija) (zastopnika: N. Korogiannakis in P. Katsimani, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska investicijska banka (EIB) (zastopniki: C. Gómez de la Cruz in T. Pietilä, zastopnika, skupaj z J. Stuyck, odvetnikom)

      Predmet

   Prvič, zahtevek za razglasitev ničnosti odločbe EIB z dne 31. januarja 2008 o zavrnitvi ponudbe, ki jo je tožeča stranka predložila v okviru javnega razpisa za opravljanje storitev zagotavljanja pomoči pri vzdrževanju, podpori in razvoju računalniškega sistema, in o dodelitvi naročila drugemu ponudniku, vložen na podlagi členov 225 ES in 230 ES, in drugič, odškodninski zahtevek, vložen na podlagi členov 225 ES, 235 ES in 288 ES.

      Izrek

               1.

               Odločba Evropske investicijske banke (EIB) o zavrnitvi ponudbe družbe Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, ki jo je predložila v okviru javnega razpisa 2007/S 176 215155 za opravljanje storitev zagotavljanja „[p]omoč[i] pri vzdrževanju, podpori in razvoju sistema ‚Loans Front Office‘ (SERAPIS)“, in o dodelitvi naročila družbi Sybase BVBA se razglasi za nično.

               2.

               V preostalem delu se tožba zavrne.

               3.

               EIB se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 19, 24.1.2009.


title: Zadeva F-1/09: Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 25. novembra 2009 – Putterie-De-Beukelaer proti Komisiji (Javni uslužbenci — Uradniki — Napredovanje — Postopek atestiranja — Ocenjevanje spoosbnosti)

text:
               30.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/76

         Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 25. novembra 2009 – Putterie-De-Beukelaer proti Komisiji
   (Zadeva F-1/09) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Napredovanje - Postopek atestiranja - Ocenjevanje spoosbnosti)
   2010/C 24/142
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Putterie-De-Beukelaer (Bruselj, Belgija) (zastopnik: É. Boigelot, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: C. Berardis-Kayser in K. Herrmann, zastopnika)

      Predmet zadeve

   Razglasitev ničnosti odločbe o nepripustitvi tožeče stranke k postopku atestiranja 2007.

      Izrek sodbe

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               F. Putterie-De-Beukelaer se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 55, 7.3.2009, str. 53.