title: Zadeva C-458/06: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 12. junija 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Regeringsrätten – Švedska) – Skatteverket proti Gourmet Classic Ltd (Pristojnost Sodišča – Direktiva 92/83/EGS – Uskladitev strukture trošarin za alkohol in alkoholne pijače – Člen 20, prva alinea – Alkohol, ki ga vsebuje vino za kuhanje – Oprostitev plačila usklajene trošarine)

text:
               15.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/8

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 12. junija 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Regeringsrätten – Švedska) – Skatteverket proti Gourmet Classic Ltd
   (Zadeva C-458/06) (1)

   (Pristojnost Sodišča - Direktiva 92/83/EGS - Uskladitev strukture trošarin za alkohol in alkoholne pijače - Člen 20, prva alinea - Alkohol, ki ga vsebuje vino za kuhanje - Oprostitev plačila usklajene trošarine)
   (2008/C 209/11)
   Jezik postopka: švedščina
   Predložitveno sodišče
   Regeringsrätten
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Skatteverket

      Tožena stranka: Gourmet Classic Ltd
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Regeringsrätten – Razlaga člena 20, prva alinea, Direktive Sveta 92/83/EGS, z dne 19. oktobra 1992 o uskladitvi strukture trošarin za alkohol in alkoholne pijače (UL L 316, str. 21) – Oprostitev trošarine – Proizvodi iz vina, ki imajo 4,8 % vsebnosti alkohola v 100 kg pripravljenega proizvoda, ki je namenjen za kuhanje.
   Izrek
   Alkohol, ki ga vsebuje vino za kuhanje, je treba razvrstiti v kategorijo etilnega alkohola iz člena 20, prva alinea, Direktive Sveta 92/83/EGS z dne 19. oktobra 1992 o uskladitvi strukture trošarin za alkohol in alkoholne pijače, če njegova vsebnost alkohola presega 1,2 % vol..

      (1)  UL C 326, 30.12.2006.


title: Združeni zadevi T-268/15 in T-272/15: Sklep Splošnega sodišča z dne 8. novembra 2016 – Apcoa Parking Holdings/EUIPO (PARKWAY) (Znamka Evropske unije — Prijava figurativne in besedne znamke Evropske unije PARKWAY — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(c) Uredbe št. (ES) št. 207/2009 — Tožba, ki je očitno brez pravne podlage)

text:
               16.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 14/32

         Sklep Splošnega sodišča z dne 8. novembra 2016 – Apcoa Parking Holdings/EUIPO (PARKWAY)
   (Združeni zadevi T-268/15 in T-272/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Prijava figurativne in besedne znamke Evropske unije PARKWAY - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(c) Uredbe št. (ES) št. 207/2009 - Tožba, ki je očitno brez pravne podlage))
   (2017/C 014/39)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Apcoa Parking Holdings GmbH (Stuttgart, Nemčija) (zastopnik: A. Lohmann, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: H. Kunz, agent)

      Predmet

   Tožbi, vloženi zoper dve odločbi četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 25. marca 2015 (zadevi R 2063/2014-4 in R 2062/2014-4) v zvezi z zahtevama za registracijo figurativnega in besednega znaka PARKWAY kot znamki Evropske unije.

      Izrek

               1.

               Tožbi se zavrneta.

               2.

               Družbi Apcoa Parking Holdings GmbH se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 245, 27.7.2015.


title: Zadeva T-291/14: Tožba, vložena 2. maja 2014 – egeplast international proti Komisiji

text:
               14.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/42

         Tožba, vložena 2. maja 2014 – egeplast international proti Komisiji
   (Zadeva T-291/14)
   2014/C 223/45
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: egeplast international GmbH (Greven, Nemčija) (zastopnik: A. Rosenfeld, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               sklep C(2013) 4424 final Evropske komisije z dne 18. decembra 2013 o državni pomoči SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Nemčija, Podpora za elektriko iz obnovljivih virov energije in znižana dodatna dajatev EEG za energetsko intenzivne uporabnike razglasi za ničnega;

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja naslednje.

               1.

               Neobstoj prednosti v smislu člena 107(1) PDEU

                           —

                           Tožeča stranka trdi, da posebna shema kompenzacijskih nadomestil iz zakona o favoriziranju energije iz obnovljivih virov (v nadaljevanju: EEG) zanjo ne pomeni prednosti v smislu člena 107(1) PDEU, ampak le omili znatno obremenitev, ki prizadene njeno konkurenčnost in ki ji je bila naložena šele zaradi uvedbe dodatne dajatve EEG. Namenjena je delni izravnavi slabosti in ne pridobivanju prednosti.

               2.

               Neobstoj selektivnosti

                           —

                           Tožeča stranka poleg tega navaja, da posebna shema kompenzacijskih nadomestil ni selektivna, saj ni omejena na določena podjetja ali proizvodne veje. Temu primerno naj bi bila drugačna tudi raznovrstnost v praksi podjetij, ki so imeli koristi od sheme nadomestil. Shema naj bi bila nedvomno zajeta v zakonu EEG iz leta 2012 in naj bi omogočala ureditev obremenitev, ki je značilna za sistem zakona EEG.

               3.

               Neobstoj državnih sredstev ali sredstev, ki jih je mogoče pripisati državi

                           —

                           Tožeča stranka tudi trdi, da pri izkupičku od dodatne dajatve EEG ne gre za državna sredstva ali za sredstva, ki jih je mogoče pripisati državi. Dodatna dajatev EEG je namenjena uresničevanju civilnopravnih zahtevkov operaterjev prenosnih sistemov za električno energijo (v nadaljevanju ÜNB) v razmerju do dobaviteljev električne energije za nadomestilo izdatkov, ki prvim nastanejo pri trženju električne energije. Višino dajatve brez kakršne koli državne udeležbe določi ÜNB. Pooblastila, prenesena na Bundesnetzagentur, so bila namenjena le preverjanju, ali je ÜNB pravilno določila višino dajatve. Bundesnetzagentur pa niso podelili nobenega stalnega nadzora ali možnosti razpolaganja s prihodki od dajatve.

               4.

               Neobstoj izkrivljanja konkurence ali oviranja trgovine

                           —

                           Tožeča stranka na tem mestu trdi, da je posledica nedržavne narave prihodka iz dajatve to, da omejitve dodatne dajatve EEG ne pomenijo odpovedi državnim prihodkom. Odpoved ni podana tudi zato, ker bi se morebitni minimalni prihodki iz računa za dajatve iz zasebnih sredstev protifinancirale v obliki višjega zneska dajatve za neprivilegirane končne uporabnike.


title: Zadeva T-14/13: Sklep Splošnega sodišča z dne 3. septembra 2013 – Seal Trademarks proti UUNT – Exel Composites (XCEL)

text:
               16.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 336/30

         Sklep Splošnega sodišča z dne 3. septembra 2013 – Seal Trademarks proti UUNT – Exel Composites (XCEL)
   (Zadeva T-14/13) (1)

   2013/C 336/66
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik četrtega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 86, 23.3.2013


title: Zadeva C-614/14: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 5. julija 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sofiyski gradski sad – Bolgarija) – kazenski postopek zoper Atanasa Ognyanova (Predhodno odločanje — Člen 267 PDEU — Člen 94 Poslovnika Sodišča — Vsebina predloga za sprejetje predhodne odločbe — Nacionalno pravilo, ki določa izločitev predložitvenega sodišča, ker je v predlogu za sprejetje predhodne odločbe podalo začasno stališče s tem, da je navedlo dejanski in pravni okvir — Listina Evropske unije o temeljnih pravicah — Člena 47, drugi odstavek, in 48(1))

text:
               12.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 335/8

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 5. julija 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sofiyski gradski sad – Bolgarija) – kazenski postopek zoper Atanasa Ognyanova
   (Zadeva C-614/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Člen 267 PDEU - Člen 94 Poslovnika Sodišča - Vsebina predloga za sprejetje predhodne odločbe - Nacionalno pravilo, ki določa izločitev predložitvenega sodišča, ker je v predlogu za sprejetje predhodne odločbe podalo začasno stališče s tem, da je navedlo dejanski in pravni okvir - Listina Evropske unije o temeljnih pravicah - Člena 47, drugi odstavek, in 48(1)))
   (2016/C 335/10)
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Sofiyski gradski sad

      Stranka v postopku v glavni stvari

   Atanas Ognyanov

      ob udeležbi: Sofiyska gradska prokuratura

      Izrek

               1.

               Člen 267 PDEU in člen 94 Poslovnika Sodišča v povezavi s členoma 47, drugi odstavek, in 48(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalnemu pravilu, ki se razlaga tako, da predložitvenemu sodišču nalaga, da se izloči iz postopka, v katerem odloča, ker je v svojem predlogu za sprejetje predhodne odločbe predstavilo dejanski in pravni okvir obravnavane zadeve.

               2.

               Pravo Unije, zlasti člen 267 PDEU, je treba razlagati tako, da ne zahteva in niti ne prepoveduje, da bi predložitveno sodišče po razglasitvi sodbe v postopku predhodnega odločanja izvedlo novo zaslišanje strank in nove pripravljalne ukrepe, na podlagi katerih bi lahko spremenilo dejanske in pravne ugotovitve, ki jih je podalo v okviru predloga za sprejetje predhodne odločbe, pod pogojem, da to sodišče zagotovi polni učinek razlage prava Unije, kot jo je podalo Sodišče Evropske unije.

               3.

               Pravo Unije je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da predložitveno sodišče uporabi nacionalno pravilo, kakršno je to v postopku v glavni stvari, ki je v nasprotju s tem pravom.

      (1)  UL C 96, 23.3.2015.


title: Zadeva T-144/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 28. aprila 2016 – L’Oréal/EUIPO – Theralab (VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA) (Znamka Skupnosti – Postopek z ugovorom – Prijava figurativne znamke EU VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA – Prejšnja besedna znamka EU IDEALINA – Relativni razlog za zavrnitev – Verjetnost zmede – Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               13.6.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/51

      Sodba Splošnega sodišča z dne 28. aprila 2016 – L’Oréal/EUIPO – Theralab (VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA)
      (Zadeva T-144/15) (1)

      ((Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke EU VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA - Prejšnja besedna znamka EU IDEALINA - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
      (2016/C 211/64)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: L’Oréal (Pariz, Francija) (zastopnik: J. Sena Mioludo, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) (zastopnik: A. Lukošiūtė, agent)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Theralab – Produtos Farmacêuticos e Nutracêuticos, Lda (Viseu, Portugalska)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 22. januarja 2015 (zadeva R 1097/2014-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Theralab – Produtos Farmacêuticos e Nutracêuticos in L’Oréal.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  L’Oréal, SA se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 171, 26.5.2015.


title: Zadeva T-325/06: Tožba, vložena 24. novembra 2006 — Boston Scientific proti UUNT — Terumo (CAPIO)

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 326/74

         Tožba, vložena 24. novembra 2006 — Boston Scientific proti UUNT — Terumo (CAPIO)
   (Zadeva T-325/06)
   (2006/C 326/152)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Boston Scientific Ltd (Christ Church, Barbados) (zastopnika: P. Rath in W. Festl-Wietek, lawyers)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Terumo Kabushiki Kaisha (Tokio, Japonska)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razveljavitev odločbe drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 14. septembra 2006, ki je bila 18. septembra 2006 vročena zastopnikom tožeče stranke, v zadevi R 61/2006-2;

               —

               UUNT naložiti plačilo stroškov postopka pred Sodiščem prve stopnje in odborom za pritožbe.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka „CAPIO“ za proizvode iz razreda 10 — prijava št. 2 554 434

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Terumo Kabushiki Kaisha

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Nacionalni in skupnostni besedni znamki „CAPIOX“ in „CAPIOX PULSE“ za proizvode iz razreda 10

      Odločba oddelka za ugovore: Ugovor se v celoti zavrne

      Odločba odbora za pritožbe: Odločba oddelka za ugovore se razveljavi

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 43 Uredbe Sveta št. 40/94 in Pravila 22 Uredbe Komisije št. 2868/95, saj Terumo ni dokazal zadostne uporabe svoje znamke in člena 8(1)(b) Uredbe Sveta, saj je malo verjeten obstoj verjetnosti zmede med nasprotujočima si znamkama.


title: Zadeva T-4/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 7. septembra 2016 – Beiersdorf/EUIPO (Q10) (Znamka Evropske unije — Prijava figurativne znamke Evropske unije Q10 — Zavrnitev registracije izjave o obsegu varstva — Člen 37(2) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Neobstoj razlikovalnega učinka — Člen 7(1)(b) in (c) Uredbe št. 207/2009)

text:
               17.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 383/13

         Sodba Splošnega sodišča z dne 7. septembra 2016 – Beiersdorf/EUIPO (Q10)
   (Zadeva T-4/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Prijava figurativne znamke Evropske unije Q10 - Zavrnitev registracije izjave o obsegu varstva - Člen 37(2) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) in (c) Uredbe št. 207/2009))
   (2016/C 383/18)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Beiersdorf AG (Hambourg, Nemčija) (zastopniki: najprej A. Renck in J. Fuhrmann, nato J. Fuhrmann, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) (zastopnik: S. Hanne, agent)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 8. oktobra 2014 (zadeva R 2050/2013-1) v zvezi z zahtevo za registracijo figurativnega znaka Q10 kot znamke Evropske unije.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Beiersdorf AG se naloži plačilo svojih stroškov in stroškov Urada Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO).

      (1)  UL C 65, 23.2.2015.


title: Zadeva T-212/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 3. julija 2012 – Danska proti Komisiji (EKUJS — Jamstveni oddelek — Odhodki, izključeni iz financiranja — Poljščine — Zmrzal)

text:
               11.8.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 243/15

         Sodba Splošnega sodišča z dne 3. julija 2012 – Danska proti Komisiji
   (Zadeva T-212/09) (1)

   (EKUJS - Jamstveni oddelek - Odhodki, izključeni iz financiranja - Poljščine - Zmrzal)
   2012/C 243/27
   Jezik postopka: danščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Kraljevina Danska (zastopniki: sprva J. Bering Liisberg, nato V. Pasternak Jørgensen, zastopnika, skupaj s P. Bieringom in J. Pinborgom, odvetnikoma)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva N. Rasmussen in F. Jimeno Fernández, nato F. Jimeno Fernández, zastopnika, skupaj s T. Ryhlom, odvetnikom)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2009/253/ES z dne 19. marca 2009 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) ter Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) iz financiranja Skupnosti (UL L 75, str. 15) v delu, v katerem iz financiranja Skupnosti izključuje nekatere odhodke Kraljevine Danske zaradi zmrzali.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 193, 15.8.2009.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 13. januarja 2005 v zadevi C-254/03 P: Eduardo Vieira SA proti Komisiji Evropskih skupnosti (Pritožba — Ribištvo — Sporazum o ribištvu — Finančna pomoč Skupnosti — Znižanje)

text:
               5.3.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 57/8

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 13. januarja 2005
   v zadevi C-254/03 P: Eduardo Vieira SA proti Komisiji Evropskih skupnosti (1)

   (Pritožba - Ribištvo - Sporazum o ribištvu - Finančna pomoč Skupnosti - Znižanje)
   (2005/C 57/15)
   Jezik postopka: španščina
   V zadevi C-254/03 P, katere predmet je pritožba na podlagi člena 56 Statuta Sodišča, ki jo je dne 13. junija 2003 vložila Eduardo Vieira SA (zastopnika: J.-R. García-Gallardo Gil-Fournier in D. Domínguez Pérez), druga stranka v postopku je bila Komisija Evropskih skupnosti (zastopnica: S. Pardo Quintillan, skupaj z J. Rivas-Andres, in J. Gutiérrez Gisbert), je Sodišče (prvi senat) v sestavi P. Jann, predsednik senata, N. Colneric (poročevalka), J. N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič in E. Levits, sodniki, generalni pravobranilec: A. Tizzano, sodni tajnik: R. Grass, dne 13. januarja 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1)

               Pritožba se zavrne.

               2)

               Eduardo Vieira SA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 184, 2.8.2003.


title: Zadeva T-492/15: Tožba, vložena 26. avgusta 2015 – Deutsche Lufthansa/Komisija

text:
               3.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 363/41

         Tožba, vložena 26. avgusta 2015 – Deutsche Lufthansa/Komisija
   (Zadeva T-492/15)
   (2015/C 363/50)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Deutsche Lufthansa AG (Köln, Nemčija) (zastopnik: A. Martin-Ehlers, odvetnik

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               za nično razglasi Odločbo Evropske komisije z dne 1. oktobra 2014 v zadevi SA.21121 (C 29/2008) (ex NN 54/2007) – Letališče Hahn in Ryanair –;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja te razloge.

               —

               kršitev postopka, ker ni bilo nadaljnjih pogovorov s tožečo stranko v letu 2014,

               —

               nepopolna predstavitev zadeve, čeprav je tožena stranka v času izdaje izpodbijane odločbe poznala dejansko stanje,

               —

               napačna predstavitev dejanskega stanja, saj je Komisija ob tem, da nekaterih dejstev ni upoštevala, napačno predstavila zadevo,

               —

               očitna protislovja v izpodbijani odločbi,

               —

               napačna pravna presoja ukrepov v korist zadevnega letališča, ker nekateri ukrepi ne bi smeli biti opredeljeni za državne pomoči v smislu člena 107(1) PDEU drugi pa bi morali biti opredeljeni za državne pomoči, združljive s skupnim trgom,

               —

               napačna pravna presoja ukrepov v korist zadevne letalske družbe, ker naj bi šlo za državne ukrepe v smislu člena 107(1) PDEU.


title: Zadeva T-317/08: Tožba, vložena 12. avgusta 2008 – Societa' di armatori G. padre dei F.lli Incorvaia G.I. e S. proti Komisiji

text:
               25.10.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 272/34

         Tožba, vložena 12. avgusta 2008 – Societa' di armatori G. padre dei F.lli Incorvaia G.I. e S. proti Komisiji
   (Zadeva T-317/08)
   (2008/C 272/65)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Societa' di armamento Gaetano padre dei fratelli Incorvaia Giuseppe, Ignazio e Salvatore Snc (Licata, Italija) (zastopniki: A. Maiorana, A. De Matteis, A. De Francesco, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožečih strank

               —

               Uredba Komisije (ES) št. 530/2008 z dne 12. junija 2008, objavljena v UL L 155 z dne 13. junija 2008, naj se razglasi za nično.

               —

               Komisiji naj se naloži stroške postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so enaki kot v zadevi Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c. proti Komisiji (T-313/08).


title: Združeni zadevi T-494/13 in T-495/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 4. decembra 2014 – Sales & Solutions/UUNT – Inceda (WATT in WATT) (Znamka Skupnosti — Postopek za razglasitev ničnosti — Figurativna in besedna znamka Skupnosti WATT — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               26.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/27

         Sodba Splošnega sodišča z dne 4. decembra 2014 – Sales & Solutions/UUNT – Inceda (WATT in WATT)
   (Združeni zadevi T-494/13 in T-495/13) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek za razglasitev ničnosti - Figurativna in besedna znamka Skupnosti WATT - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2015/C 026/32)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Sales & Solutions GmbH (Frankfurt na Majni, Nemčija) (zastopnik: K. Gründig-Schnelle, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: G. Schneider, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Inceda Holding GmbH (Köln, Nemčija) (zastopnika: J. Wald in D. Thrun, odvetnika)

      Predmet

   V zadevi T-494/13 tožba, vložena zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe z dne 15. julija 2013 (zadeva R 1192/2012-4), in v zadevi T-495/13 tožba, vložena zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe z dne 15. julija 2013 (zadeva R 1193/2012-4), v zvezi s postopki za razglasitev ničnosti med družbama Inceda Holding in Sales & Solutions GmbH.

      Izrek

               1.

               Tožbi se zavrneta.

               2.

               Sales & Solutions GmbH nosi svoje stroške in stroške Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) ter družbe Inceda Holding GmbH v združenih zadevah T-494/13 in T-495/13.

      (1)  UL C 344, 23.11.2013.


title: Zadeva F-35/15: Sklep Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 15. julija 2015 – De Esteban Alonso/Komisija (Javni uslužbenci — Člen 24 Kadrovskih predpisov — Prošnja za pomoč — Kazenski postopek pred kazenskim sodiščem — Vključitev Komisije v postopek v vlogi oškodovanca kot tožilca — Očitno neutemeljena tožba)

text:
               24.8.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/54

         Sklep Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 15. julija 2015 – De Esteban Alonso/Komisija
   (Zadeva F-35/15) (1)

   ((Javni uslužbenci - Člen 24 Kadrovskih predpisov - Prošnja za pomoč - Kazenski postopek pred kazenskim sodiščem - Vključitev Komisije v postopek v vlogi oškodovanca kot tožilca - Očitno neutemeljena tožba))
   (2015/C 279/68)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Fernando De Esteban Alonso (Saint-Martin-de-Seignanx, Francija) (zastopnik: C. Huglo, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Currall in C. Ehrbar, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razveljavitev sklepa Komisije, da ne bo sprejela nadaljnjih ukrepov v zvezi s prošnjo za pomoč, ki jo je vložila tožeča stranka, čeprav je bila zoper njo uvedena preiskava v zvezi z zlorabo sredstev iz proračuna Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne kot očitno neutemeljena.

               2.

               F. De Esteban Alonso nosi svoje stroške in naloži se mu plačilo stroškov, ki jih je priglasila Evropska komisija.

      (1)  UL C 146, 4.5.2015, str. 52.


title: Zadeva T-336/10: Tožba, vložena 10. avgusta 2010 – Abercrombie & Fitch Europe proti UUNT – Gilli (GILLY HICKS)

text:
               9.10.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 274/29

         Tožba, vložena 10. avgusta 2010 – Abercrombie & Fitch Europe proti UUNT – Gilli (GILLY HICKS)
   (Zadeva T-336/10)
   ()
   2010/C 274/44
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Abercrombie & Fitch Europe SA (Mendrisio, Švica) (zastopniki: S. Malynicz, barrister, D. Stone in L. Ritchie, solicitors)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Gilli Srl (Milano, Italija)

      Predloga tožeče stranke

               —

               Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 20. maja 2010 v zadevi R 832/2008-1 naj se razveljavi;

               —

               toženi stranki in drugi stranki pred odborom za pritožbe naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „GILLY HICKS“ za proizvode in storitve iz razredov 3, 14, 25 in 35 – prijava znamke Skupnosti št. 5194543

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: registrirana figurativna znamka Skupnosti „GILLI“ (št. 3566007) za proizvode iz razredov 3, 9, 14 in 25

      Odločba oddelka za ugovore: delna ugoditev ugovoru

      Odločba odbora za pritožbe: delna razveljavitev izpodbijane odločbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009, ker odbor za pritožbe ni izvedel pravilne vidne, slišne ali konceptualne primerjave znamk in se je torej motil glede verjetnosti zmede.


title: Zadeva T-255/12: Tožba, vložena 8. junija 2012 – Vakili proti Svetu

text:
               25.8.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 258/23

         Tožba, vložena 8. junija 2012 – Vakili proti Svetu
   (Zadeva T-255/12)
   2012/C 258/43
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Bahman Vakili (Teheran, Iran) (zastopnik: J.-M. Thouvenin, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               sklep Sveta o vpisu tožeče stranke na seznam sankcioniranih oseb, ki je bil izdan na podlagi Sklepa 2011/783/SZVP, Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 1245/2011 z dne 1. decembra 2011 in dopisa Sveta z dne 23. marca 2012, razglasi za ničen;

               —

               Uredbo (EU) št. 267/2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 961/2010 razglasi za nično v delu, v katerem je tožeča stranka vpisana na seznam sankcioniranih oseb;

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja šest tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na neobrazložitev, saj navedba razloga za sankcioniranje tožeče stranke ne vsebuje nobenega posebnega in dejanskega razloga, ki bi upravičeval to sankcijo.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na kršitev pravice do obrambe in pravice do učinkovitega sodnega varstva, ker tožeča stranka v postopku, v katerem ji je bila naložena sankcija, ni bila zaslišana, ker ji Svet ni posredoval podatkov, na podlagi katerih je bil izdan sklep, in ker ji ni bilo omogočeno, da v zvezi s tem učinkovito poda svoje stališče.

               3.

               Tretji tožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava, saj Svet ni bil upravičen sankcionirati osebe zgolj zato, ker je ta predsednica upravnega odbora in pooblaščena zastopnica organa, ki je sicer sankcioniran.

               4.

               Četrti tožbeni razlog se nanaša na napačno ugotovljeno dejansko stanje, saj se tožeče stranke ne more šteti za odgovorno za tisto, kar je bilo družbi Export Development Bank of Iran očitano preden je tožeča stranka prevzela vodenje te družbe. Tožeča stranka med drugim izpodbija dejstva, očitana družbi, ki jo vodi.

               5.

               Peti tožbeni razlog se nanaša na kršitev načela sorazmernosti, saj naložena sankcija ne omogoča uresničiti ciljev, ki naj bi jim sledila.

               6.

               Šesti tožbeni razlog se nanaša na kršitev pravice do spoštovanja lastninske pravice, saj tožeča stranka svojih pravic ni mogla učinkovito uveljavljati in je bila sankcionirana na neobstoječih pravnih podlagah.


title: Zadeva C-183/05: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 11. januarja 2007 — Komisija Evropskih skupnosti proti Irski (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 92/43/EGS — Členi 12(1) in (2), 13(1)(b) in 16 — Ohranjanje naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst — Varstvo vrst)

text:
               24.2.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 42/4

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 11. januarja 2007 — Komisija Evropskih skupnosti proti Irski
   (Zadeva C-183/05) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 92/43/EGS - Členi 12(1) in (2), 13(1)(b) in 16 - Ohranjanje naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst - Varstvo vrst)
   (2007/C 42/07)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. van Beek, zastopnik, M. Wemaëre, odvetnik)

      Tožena stranka: Irska (zastopnik: D. O'Hagan, zastopnik)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države — Napačen prenos členov 12(1) in (2), 13(1)(b) in 16 Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL L 206, str. 7)
   Izrek

               1)

               Irska se s tem, da:

                           —

                           ni sprejela vseh posebnih ukrepov, potrebnih za učinkovito izvajanje sistema strogega varstva, predvidenega v členu 12(1) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst, in da

                           —

                           je ohranila v veljavi določbe oddelka 23(7) od (a) do (c) Zakona o prosto živečih živalskih in rastlinskih vrstah (Wildlife Act) iz leta 1976, kot je bil spremenjen s zakonom o spremembi tega zakona (Wildlife (Amendment) Act) iz leta 2000, ki niso združljive z določbami členov 12(1) in 16 Direktive 92/43,

                     ni uskladila z navedenimi členi Direktive 92/43 in ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2)

               Irski se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 182, 23.7.2005.


title: Zadeva C-240/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesgerichts Korneuburg (Avstrija) 12. maja 2014 – Eleonore Prüller-Frey proti Norbertu Brodnigu, Axa Versicherung AG

text:
               11.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 261/14

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesgerichts Korneuburg (Avstrija) 12. maja 2014 – Eleonore Prüller-Frey proti Norbertu Brodnigu, Axa Versicherung AG
   (Zadeva C-240/14)
   2014/C 261/21
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Landesgericht Korneuburg

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Eleonore Prüller-Frey

      Toženi stranki: Norbert Brodnig, Axa Versicherung AG

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 2(1)(a) in (c) Uredbe Sveta (ES) št. 2027/97 z dne 9. oktobra 1997 o odgovornosti letalskih prevoznikov v primeru nesreč (1), člen 3(c) in (g) Uredbe (ES) št. 785/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o zahtevah v zvezi z zavarovanjem za letalske prevoznike in operaterje (2) ter člen 1(1) Konvencije o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz (3), podpisane v Montrealu 28. maja 1999, razlagati tako, da je treba odškodninske zahtevke oškodovanke,

                           —

                           ki je bila potnica v zrakoplovu, katerega kraj vzleta in pristanka je bil isti kraj države članice,

                           —

                           ki jo je pilot prevažal brezplačno,

                           —

                           pri čemer je bil namen leta ogled nepremičnine od zgoraj zaradi načrtovanega nepremičninskega posla s pilotom, in

                           —

                           ki je v nesreči zrakoplova utrpela poškodbe na telesu,

                     presojati izključno v skladu s členom 17 Konvencije o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz, podpisane v Montrealu 28. maja 1999, in se nacionalno pravo ne uporabi?
               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:

               2.

               Ali je treba člen 33 Konvencije o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz, podpisane v Montrealu 28. maja 1999, in člen 67 Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (4) razlagati tako, da je mogoče pristojnost za obravnavanje in odločanje o odškodninskih zahtevkih, omenjenih v prvem vprašanju, presojati samo v skladu s členom 33 Konvencije o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz, podpisane v Montrealu 28. maja 1999?
               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:

               3.

               Ali je treba člen 29 Konvencije o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz, podpisane v Montrealu 28. maja 1999, in člen 18 Uredbe (ES) št. 864/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. julija 2007 o pravu, ki se uporablja za nepogodbene obveznosti (5), razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi, ki določa neposredno tožbo oškodovanke, navedene v prvem vprašanju, proti zavarovalcu obveznega škodnega zavarovanja povzročitelja škode?
               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen:

               4.

               Ali je treba člen 7(1)(f) Druge Direktive Sveta z dne 22. junija 1988 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o neposrednem zavarovanju razen življenjskega zavarovanja, ki opredeljuje določbe za učinkovito uresničevanje svobode opravljanja storitev in o spremembah Direktive 73/239/EGS (88/357/EGS) (6) in člen 18 Uredbe (ES) št. 864/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. julija 2007 o pravu, ki se uporablja za nepogodbene obveznosti, razlagati tako, da se pogoji za neposredno tožbo oškodovanke, navedene v prvem vprašanju, zoper obvezno škodno zavarovanje povzročitelja škode presojati v skladu s pravom tretje države, kadar

                           —

                           pravni red, ki se uporablja v skladu s pravilom lex loci delicti, v zakonu o zavarovalnih pogodbah določa neposredno tožbo,

                           —

                           stranke zavarovalne pogodbe opravijo izbiro prava v korist pravnega reda tretje države,

                           —

                           se uporablja pravo države, v kateri ima zavarovalec svoj sedež, in

                           —

                           pravni red te države v zakonu o zavarovalnih pogodbah prav tako določa neposredno tožbo?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 3, str. 489.

      (2)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 160.

      (3)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 5, str. 492.

      (4)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 42.

      (5)  UL L 199, str. 40.

      (6)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 1, str. 198.


title: Zadeva C-244/07: Tožba, vložena 22. maja 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg

text:
               7.7.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/16

         Tožba, vložena 22. maja 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg
   (Zadeva C-244/07)
   (2007/C 155/32)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: P. Dejmek in N. Yerrell, zastopnika)

      Tožena stranka: Veliko vojvodstvo Luksemburg
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, da ni sprejelo vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2004/50/ES z dne 29. aprila 2004 o spremembi Direktive Sveta 96/48/ES o interoperabilnosti vseevropskega železniškega sistema za visoke hitrosti in Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2001/16/ES o interoperabilnosti vseevropskega železniškega sistema za konvencionalne hitrosti (1), ni izpolnilo obveznosti iz člena 4 te direktive,
               podredno:
               ugotovi naj se, da Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, da Komisiji ni sporočilo vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2004/50/ES z dne 29. aprila 2004 o spremembi Direktive Sveta 96/48/ES o interoperabilnosti vseevropskega železniškega sistema za visoke hitrosti in Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2001/16/ES o interoperabilnosti vseevropskega železniškega sistema za konvencionalne hitrosti, ni izpolnilo obveznosti iz člena 4 te direktive;

               —

               naj se Velikemu vojvodstvu Luksemburg naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos Direktive 2004/50/ES se je iztekel 29. aprila 2006.

      (1)  UL L 164, str. 114, in popravek, UL L 220, str. 40.


title: Zadeva C-298/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Cluj (Romunija) 25. maja 2016 – Teodor Ispas, Anduța Ispas/Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj

text:
               29.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 314/11

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Cluj (Romunija) 25. maja 2016 – Teodor Ispas, Anduța Ispas/Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj
   (Zadeva C-298/16)
   (2016/C 314/16)
   Jezik postopka: romunščina

      Predložitveno sodišče

   Curtea de Apel Cluj

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnika: Teodor Ispas, Anduța Ispas

      Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Cluj

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je upravna praksa, po kateri se odločba o naložitvi obveznosti posamezniku sprejme, ne da bi se temu omogočil dostop do vseh informacij in dokumentov, ki jih je javni organ upošteval pri sprejetju te odločbe, to je informacij in dokumentov, ki so v upravnem spisu, ki ga je sestavil javni organ in ki ni javen, v skladu z načelom spoštovanja pravice do obrambe?


title: Zadeva T-180/17: Tožba, vložena 17. marca 2017 – EM Research Organization/EUIPO – Christoph Fischer in drugi (EM)

text:
               22.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/32

         Tožba, vložena 17. marca 2017 – EM Research Organization/EUIPO – Christoph Fischer in drugi (EM)
   (Zadeva T-180/17)
   (2017/C 161/45)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: EM Research Organization, Inc. (Okinava, Japonska) (zastopniki: J. Liesegang, M. Jost in N. Lang, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druge stranke pred odborom za pritožbe: Christoph Fischer GmbH (Stephanskirchen, Nemčija), Ole Weinkath (Hünxe Drevenack, Nemčija), Multikraft Produktions- und Handels GmbH (Pichl/Wels, Avstrija), Phytodor AG (Buochs, Švica)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Imetnik sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: mednarodna besedna znamka „EM“ – št. 2 829 851

      Postopek pred EUIPO: postopek za ugotovitev ničnosti

      Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 9. januarja 2017 v zadevi R 2442/2015-1

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov postopka.

      Navajana tožbena razloga

               —

               Kršitev členov 145 in 57(5), prvi stavek, Uredbe št. 207/2009;

               —

               kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-228/06: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 19. februarja 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg – Nemčija) – Mehmet Soysal, Ibrahim Savatli proti Zvezni republiki Nemčiji (Sporazum o pridružitvi EGS-Turčija — Svobodno opravljanje storitev — Obveznost vizuma za vstop na ozemlje države članice)

text:
               18.4.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 90/2

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 19. februarja 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg – Nemčija) – Mehmet Soysal, Ibrahim Savatli proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Zadeva C-228/06) (1)

   (Sporazum o pridružitvi EGS-Turčija - Svobodno opravljanje storitev - Obveznost vizuma za vstop na ozemlje države članice)
   2009/C 90/02
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Mehmet Soysal, Ibrahim Savatli

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija

      Ob udeležbi: Bundesagentur für Arbeit

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg – Razlaga člena 41(1) Dodatnega protokola z dne 23. novembra 1970, priloženega k Sporazumu o pridružitvi med Evropsko gospodarsko skupnostjo in Turčijo (UL L 293, str. 4) – Veljavnost člena 1 Uredbe Sveta (ES) št. 539/2001 z dne 15. marca 2001 o seznamu tretjih držav, katerih državljani morajo pri prehodu zunanjih meja imeti vizume, in držav, katerih državljani so oproščeni te zahteve (UL L 81, str. 1) – Nove omejitve glede svobodnega opravljanja storitev – Obveznost vizuma za turškega državljana, ki je v turški družbi za prevoz zaposlen kot voznik težkih tovornih vozil, da bi lahko vstopil na ozemlje države članice, medtem ko takšna obveznost ni obstajala ob začetku veljavnosti Dodatnega protokola

      Izrek

   Člen 41(1) Dodatnega protokola, ki je bil podpisan 23. novembra 1970 v Bruslju ter sprejet, odobren in potrjen v imenu Skupnosti z Uredbo Sveta (EGS) št. 2760/72 z dne 19. decembra 1972, je treba razlagati tako, da od začetka veljavnosti tega protokola nasprotuje uvedbi obveznosti vizuma, da bi se turškim državljanom, kot sta tožeči stranki v postopku v glavni stvari, dovolil vstop na ozemlje države članice zaradi opravljanja storitev na tem ozemlju za podjetje s sedežem v Turčiji, ker se takšen vizum na ta dan ni zahteval.

      (1)  UL C 190, 12.8.2006.


title: Zadeva C-290/11 P: Pritožba, ki jo je Comap SA vložila 9. junija 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 24. marca 2011 v zadevi T-377/06, Comap proti Komisiji

text:
               27.8.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 252/18

         Pritožba, ki jo je Comap SA vložila 9. junija 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 24. marca 2011 v zadevi T-377/06, Comap proti Komisiji
   (Zadeva C-290/11 P)
   2011/C 252/32
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnica: Comap SA (zastopnika: A. Wachsmann in S. de Guigné, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

               —

                     primarno,

                           —

                           sodba Splošnega sodišča z dne 24. marca 2011 v zadevi Comap proti Komisiji (T-377/06) naj se na podlagi člena 256 PDEU in člena 56 Protokola št. 3 o Statutu Sodišča Evropske unije v celoti razveljavi;

                           —

                           predlogom, ki jih je podjetje Comap SA podalo v postopku na prvi stopnji pred Splošnim Sodiščem, naj se ugodi;

                           —

                           posledično,

                                       —

                                       odločba Evropske komisije C(2006) 4180 konč. z dne 20. septembra 2006 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 Pogodbe ES in člena 53 Sporazuma EGP (Zadeva št. COMP/F-1/38.121 – Pribor (fitingi)) naj se razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša na podjetje Comap SA, prav tako pa naj se razglasijo za nične razlogi, s katerimi je utemeljen njen izrek v delu, v katerem je s to odločbo podjetju Comap SA naložena globa;

               —

                     podredno,

                           —

                           globa v znesku 18,56 milijonov EUR, ki je bila naložena podjetju Comap SA v členu 2(g) zgoraj navedene odločbe Evropske komisije, naj se na podlagi člena 261 PDEU razveljavi ali na podlagi člena 261 PDEU ustrezno zmanjša;

               —

               vsekakor naj se Evropski komisiji naloži plačilo vseh stroškov, vključno s stroški, ki so podjetju Comap SA nastali v postopku pred Splošnim sodiščem.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja 4 razloge za pritožbo.
   S prvim pritožbenim razlogom se podjetje Comap sklicuje na kršitev pravice do neodvisnega in nepristranskega sodišča, ker je bil nadzor Splošnega sodišča nad odločbo Komisije – institucije, ki izvaja naloge preiskovanja in sankcioniranja – omejen na očitno napačno uporabo prava in očitno napačno ugotovljeno dejansko stanje, ne da bi bil opravljen neomejen sodni nadzor, ki bi temeljil na celotnem preizkusu dejanskega stanja zadeve in zlasti na predloženih dokazih.
   Z drugim pritožbenim razlogom pritožnica Splošnemu sodišču očita, da je zanjo uporabilo preveč strogo razumevanje pojma „javno distanciranje“, ki pomeni kršitev zahtev v zvezi z načelom ozke razlage v kazenskem pravu, opredeljenim v členu 7(1) EKČP, ki določa, da se kazensko pravo ne uporablja široko v škodo obtoženca. S takim razumevanjem je kršeno tudi načelo, da je treba dvom razlagati v korist podjetja, na katerega je odločba naslovljena, in ki ga je treba upoštevati v okviru načela domneve nedolžnosti.
   S tretjim pritožbenim razlogom se podjetje Comap sklicuje na izkrivljanje več dokazov, ki naj bi privedlo do napačne pravne kvalifikacije nekaterih dvostranskih stikov med pritožnico in eno od njenih konkurentk po pregledih Komisije.
   S četrtim in zadnjim pritožbenim razlogom pritožnica nazadnje Splošnemu sodišču očita, da ni izpolnilo svoje obveznosti obrazložitve, ker je menilo, da je Komisija pravno zadostno dokazala, da je podjetje Comap sodelovalo pri enotni in trajajoči kršitvi po marcu 2001.


title: Zadeva T-2/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 30. novembra 2016 – K&K Group/EUIPO – Pret A Manger (Europe) (Pret A Diner) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija — Figurativna znamka Pret A Diner — Prejšnja figurativna znamka Evropske unije PRET A MANGER — Prejšnja nacionalna besedna znamka PRET — Relativni razlog za zavrnitev — resna in dejanska uporaba prejšnje znamke — Člen 42(2) in (3) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Nezakonito izkoriščanje razlikovalnega učinka ali ugleda prejšnjih znamk — Člen 8(5) Uredbe št. 207/2009)

text:
               23.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/32

         Sodba Splošnega sodišča z dne 30. novembra 2016 – K&K Group/EUIPO – Pret A Manger (Europe) (Pret A Diner)
   (Zadeva T-2/16) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija - Figurativna znamka Pret A Diner - Prejšnja figurativna znamka Evropske unije PRET A MANGER - Prejšnja nacionalna besedna znamka PRET - Relativni razlog za zavrnitev - resna in dejanska uporaba prejšnje znamke - Člen 42(2) in (3) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Nezakonito izkoriščanje razlikovalnega učinka ali ugleda prejšnjih znamk - Člen 8(5) Uredbe št. 207/2009))
   (2017/C 022/43)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: K&K Group AG (Cham, Švica) (zastopniki: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen in N. Bertram, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe pri EUIPO, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Pret A Manger (Europe) Ltd (London, Združeno kraljestvo) (zastopnik: M. Edenborough, QC)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 29. oktobra 2015 (zadeva R 2825/2014-5) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Pret A Manger (Europe) in K&K Group.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi K&K Group AG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 78, 29.2.2016.


title: Zadeva C-73/10 P: Pritožba, ki jo je 9. februarja 2010 vložila Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. KG zoper sklep Sodišča prve stopnje (osmi senat), razglašen 30. novembra 2009 v zadevi Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. KG proti Evropski komisiji, T-2/09

text:
               27.3.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 80/22

         Pritožba, ki jo je 9. februarja 2010 vložila Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. KG zoper sklep Sodišča prve stopnje (osmi senat), razglašen 30. novembra 2009 v zadevi Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. KG proti Evropski komisiji, T-2/09
   (Zadeva C-73/10 P)
   2010/C 80/38
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. KG (zastopniki: A. Rinne, odvetnik, S. Kon, solicitor, C. Humpe, solicitor, C. Vajda QC, zastopniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi pritožnice

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sklep Sodišča prve stopnje z dne 30. novembra 2009 v zadevi T-2/09; ter

               —

               razglasi ničnostno tožbo družbe Weichert v zadevi T-2/09 za dopustno in vrne zadevo Splošnemu sodišču Evropske unije v odločanje o predlogu družbe Weichert za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije Evropskih skupnosti z dne 15. oktobra 2008 (Zadeva COMP/39.188 – Banane) v delu, v katerem se nanaša na družbo Weichert, ali

               —

               podredno, vrne zadevo Splošnemu sodišču Evropske unije v odločanje o dopustnosti ničnostne tožbe družbe Weichert v zadevi T-2/09.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica trdi, da je Sodišče prve stopnje s tem, da je tožbo razglasilo za nedopustno, ker naj bi bilo odstopanje od predpisov Skupnosti o procesnih rokih mogoče zgolj v primeru nepredvidljivih okoliščin ali višje sile, napačno uporabilo pravo. Tak pristop naj bi bil nesorazmerno omejen in naj ne bi upošteval – oziroma naj ne bi v zadostni meri upošteval – pomena pravice dostopa do sodišča v kazenskem postopku, načela zakonitosti v kazenskem postopku, načela sorazmernosti in nujne potrebe po preprečitvi nepravičnega izida.


title: Zadeva T-404/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. novembra 2010 – Deutsche Bahn proti UUNT (Horizontalna kombinacija sive in rdeče barve) ( Znamka Skupnosti — Prijava znamke, pri kateri gre za horizontalno kombinacijo sive in rdeče barve — Abslolutni razlog za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Člen 7(1)(b)Uredbe (ES) št. 207/2009 )

text:
               15.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 13/25

         Sodba Splošnega sodišča z dne 12. novembra 2010 – Deutsche Bahn proti UUNT (Horizontalna kombinacija sive in rdeče barve)
   (Zadeva T-404/09) (1)

   (Znamka Skupnosti - Prijava znamke, pri kateri gre za horizontalno kombinacijo sive in rdeče barve - Abslolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b)Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2011/C 13/48
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Deutsche Bahn AG (Berlin, Nemčija) (zastopniki: U. Hildebrandt, K. Schmidt-Hern in B. Weichhaus, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: G. Schneider, zastopnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 23. julija 2009 (zadeva R 379/2009-1) glede zahteve za registracijo barvnega znaka, ki se sestoji iz kombinacije sive in rdeče barve, kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Deutsche Bahn AG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 297, 5.12.2009.


title: Zadeva T-357/15 P: Sklep Splošnega sodišča z dne 17. decembra 2015 – Garcia Minguez/Komisija (Pritožba — Javni uslužbenci — Zaposlovanje — Notranji natečaj Komisije, na katerem lahko sodelujejo začasni uslužbenci institucije — Nepripustitev začasnega uslužbenca izvajalske agencije — Člen 29(1)(b) Kadrovskih predpisov — Enako obravnavanje — Pritožba, ki je očitno pravno neutemeljena)

text:
               22.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 68/28

         Sklep Splošnega sodišča z dne 17. decembra 2015 – Garcia Minguez/Komisija
   (Zadeva T-357/15 P) (1)

   ((Pritožba - Javni uslužbenci - Zaposlovanje - Notranji natečaj Komisije, na katerem lahko sodelujejo začasni uslužbenci institucije - Nepripustitev začasnega uslužbenca izvajalske agencije - Člen 29(1)(b) Kadrovskih predpisov - Enako obravnavanje - Pritožba, ki je očitno pravno neutemeljena))
   (2016/C 068/37)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnica: Maria Luisa Garcia Minguez (Bruselj, Belgija) (zastopnika: L. Ortiz Blanco in Á. Givaja Sanz, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopniki: sprva J. Currall, G. Gattinara in F. Simonetti, nato G. Gattinara in F. Simonetti, agenti)

      Predmet

   Pritožba zoper Sklep Sodišča za uslužbence Evropske unije (drugi senat) z dne 28. aprila 2015, Garcia Minguez/Komisija (F-72/14, ZOdl. JU, EU:F:2015:40), s katero se predlaga razveljavitev tega sklepa.

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrže.

               2.

               Marii Luisi Garcia Minguez se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 279, 24.8.2015.


title: Izbris zadeve T-284/99

text:
               25.9.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 239/28

         Izbris zadeve T-284/99 (1)

   (2004/C 239/63)

      (Jezik postopka: nizozemščina)

   Predsednik drugega razširjenega senata Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti je s sklepom z dne 4. maja 2004 odločil o izbrisu zadeve pod opr. št. T-284/99: Vlutters Kapitein B.V., ob intervenciji Kraljevine Nizozemske, proti Komisiji Evropskih skupnosti.

      (1)  UL C 47, 19.2.2000.


title: Zadeva C-227/09: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 21. oktobra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale ordinario di Torino – Italija) – Antonino Accardo in drugi proti Comune di Torino (Socialna politika — Zaščita varnosti in zdravja delavcev — Organizacija delovnega časa — Policisti mestne policije — Direktiva 93/104/ES — Direktiva 93/104/ES, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2000/34/ES — Direktiva 2003/88/ES — Členi 5, 17 in 18 — Najdaljši tedenski delovni čas — Kolektivne pogodbe ali sporazumi, sklenjeni med socialnimi partnerji na državni ali regionalni ravni — Odstopanja v zvezi s preloženim tedenskim počitkom in nadomestnim počitkom — Neposredni učinek — Skladna razlaga)

text:
               18.12.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 346/15

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 21. oktobra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale ordinario di Torino – Italija) – Antonino Accardo in drugi proti Comune di Torino
   (Zadeva C-227/09) (1)

   (Socialna politika - Zaščita varnosti in zdravja delavcev - Organizacija delovnega časa - Policisti mestne policije - Direktiva 93/104/ES - Direktiva 93/104/ES, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2000/34/ES - Direktiva 2003/88/ES - Členi 5, 17 in 18 - Najdaljši tedenski delovni čas - Kolektivne pogodbe ali sporazumi, sklenjeni med socialnimi partnerji na državni ali regionalni ravni - Odstopanja v zvezi s preloženim tedenskim počitkom in nadomestnim počitkom - Neposredni učinek - Skladna razlaga)
   2010/C 346/24
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale ordinario di Torino

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Antonino Accardo, Viola Acella, Antonio Acuto, Domenico Ambrisi, Paolo Battaglino, Riccardo Bevilacqua, Fabrizio Bolla, Daniela Bottazzi, Roberto Brossa, Luigi Calabro’, Roberto Cammardella, Michelangelo Capaldi, Giorgio Castellaro, Davide Cauda, Tatiana Chiampo, Alessia Ciaravino, Alessandro Cicero, Paolo Curtabbi, Paolo Dabbene, Mauro D'Angelo, Giancarlo Destefanis, Mario Di Brita, Bianca Di Capua, Michele Di Chio, Marina Ferrero, Gino Forlani, Giovanni Galvagno, Sonia Genisio, Laura Dora Genovese, Sonia Gili, Maria Gualtieri, Gaetano La Spina, Maurizio Loggia, Giovanni Lucchetta, Sandra Magoga, Manuela Manfredi, Fabrizio Maschio, Sonia Mignone, Daniela Minissale, Domenico Mondello, Veronnica Mossa, Plinio Paduano, Barbaro Pallavidino, Monica Palumbo, Michele Paschetto, Frederica, Peinetti, Nadia Pizzimenti, Gianluca Ponzo, Enrico Pozzato, Gaetano Puccio, Danilo Ranzani, Pergianni Risso, Luisa Rossi, Paola Sabia, Renzo Sangiano, Davide Scagno, Paola Settia, Raffaella Sottoriva, Rossana Trancuccio, Fulvia Varotto, Giampiero Zucca, Fabrizio Lacognata, Guido Mandia, Luigi Rigon, Daniele Sgavetti

      Tožena stranka: Comune di Torino

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Tribunale ordinario di Torino – Razlaga členov 5, 17 in 18 Direktive Sveta 93/104/ES z dne 23. novembra1993 o določenih vidikih organizacije delovnega časa (UL L 307, str. 18) – Odstopanja v zvezi s preloženim tedenskim počitkom in nadomestnim počitkom – Veljavnost za pripadnike mestne policije

      Izrek

               1.

               Odstavek 3 člena 17 Direktive Sveta 93/104/ES z dne 23. novembra 1993 o določenih vidikih organizacije delovnega časa, tako v prvotni različici, kot v različici, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2000/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. junija 2000, ima samostojen pomen glede na odstavek 2 istega člena, tako da se poklic, čeprav ni omenjen v navedenem odstavku 2, lahko uvršča med izjeme, določene v odstavku 3 člena 17 Direktive 93/104 v navedenih dveh različicah.

               2.

               V okoliščinah, kakršne so te v zadevi v glavni stvari, neobveznih odstopanj, določenih v členu 17 Direktive 93/104 in Direktive 93/104, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2000/34, in, eventualno, s členoma 17 in/ali 18 Direktive 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa, ni mogoče uveljavljati zoper posameznike, kot so tožeče stranke v postopku v glavni stvari. Teh določb poleg tega ni mogoče razlagati tako, da omogočajo ali prepovedujejo uporabo konvencij, kakršne so te iz postopka v glavni stvari, saj je njihova uporaba odvisna od nacionalnega prava.

      (1)  UL C 205, 29.08.2009.


title: Zadeva C-378/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 8. avgusta 2007 vložilo Monomeles Protodikeio Rethymnis (Grčija) – Kyriaki Aggelidaki, Anastasia Aïvali, Aggeliki Vavouraki, Chrysi Kaparou, Manina Lioni, Evaggelia Makrygiannaki, Eleonora Nisanaki, Christiana Panagiotou, Anna Pitsidianaki, Maria Chalkiadaki in Chrysi Chalkiadaki proti Nomarchiaki Aftodioikisi Rethymnis

text:
               10.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/24

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 8. avgusta 2007 vložilo Monomeles Protodikeio Rethymnis (Grčija) – Kyriaki Aggelidaki, Anastasia Aïvali, Aggeliki Vavouraki, Chrysi Kaparou, Manina Lioni, Evaggelia Makrygiannaki, Eleonora Nisanaki, Christiana Panagiotou, Anna Pitsidianaki, Maria Chalkiadaki in Chrysi Chalkiadaki proti Nomarchiaki Aftodioikisi Rethymnis
   (Zadeva C-378/07)
   (2007/C 269/47)
   Jezik postopka: grščina
   Predložitveno sodišče
   Monomeles Protodikeio Rethymnis (Grčija)
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Kyriaki Aggelidaki, Anastasia Aïvali, Aggeliki Vavouraki, Chrysi Kaparou, Manina Lioni, Evaggelia Makrygiannaki, Eleonora Nisanaki, Christiana Panagiotou, Anna Pitsidianaki, Maria Chalkiadaki et Chrysi Chalkiadaki

      Tožena stranka: Nomarchiaki Aftodioikisi Rethymnis
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1)

               Ali je treba določbi 5 in 8(3) okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sklenjenega med ETUC, UNICE in CEEP, ki je sestavni del Direktive Sveta 1999/70 (UL L 175, str. 43), razlagati tako, da pravo Skupnosti prepoveduje (zaradi izvajanja navedenega okvirnega sporazuma), da država članica sprejme ukrepe, če: a) je pred začetkom veljavnosti direktive v notranjem pravnem redu že obstajal ustrezen pravni ukrep v smislu določbe 5(1) okvirnega sporazuma? b) sprejeti ukrepi za izvajanje okvirnega sporazuma povzročijo zniževanje splošne ravni zaščite delavcev, ki so zaposleni za določen čas?

               2)

               V primeru pritrdilnega odgovora na prvo vprašanje, ali je zniževanje zagotovljene zaščite povezano z izvajanjem okvirnega sporazuma in navedene direktive, če ne obstaja več zaporednih pogodb, ampak samo ena pogodba o zaposlitvi za določen čas, katere resnični namen je dejansko zaposlitev delavca za zadovoljitev „stalnih in trajnih“ in ne začasnih, izjemnih ali nujnih potreb? Ali je zato tako zniževanje prepovedano ali dovoljeno glede na pravo Skupnosti?

               3)

               V primeru pritrdilnega odgovora na prvo vprašanje, če je pred začetkom veljavnosti Direktive 1999/70/ES obstajal ustrezen ukrep v smislu določbe 5(1) okvirnega sporazuma, in sicer v tem primeru upoštevna določba člena 8(3) zakona št. 2112/1920, ali pomeni sprejetje pravnega ukrepa zaradi izvajanja okvirnega sporazuma – in sicer v tem primeru upoštevna določba člena 11 dekreta predsednika št. 164/2004 – v smislu določbe 8(1) in (3) okvirnega sporazuma nesprejemljivo zniževanje splošne ravni zaščite delavcev, ki so zaposleni za določen čas:

                           a)

                           če se naveden pravni ukrep za izvajanje okvirnega sporazuma uporablja zgolj v primeru veriženja pogodb o zaposlitvi ali delovnih razmerij za določen čas, pri čemer so izključeni delavci, ki so sklenili samo eno pogodbo (in ne več zaporednih pogodb) za določen čas za zadovoljitev „stalnih in trajnih“ potreb delodajalca, medtem ko je prej obstoječi pravni ukrep zajemal vse primere pogodb o zaposlitvi za določen čas, vključno s tistimi, ko je delavec sklenil le eno pogodbo za določen čas, katere dejanski namen je bil s storitvami delavca zadovoljiti potrebe, ki niso začasne, izjemne in nujne, ampak v resnici „stalne in trajne“?

                           b)

                           če naveden pravni ukrep za izvajanje okvirnega sporazuma kot pravni učinek, katerega namen je zaščita delavcev, ki so zaposleni za določen čas, in preprečevanje zlorab v smislu okvirnega sporazuma, določa spremembo ex nunc pogodb o zaposlitvi za določen čas v pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas, čeprav je prej obstoječi pravni ukrep določal spremembo pogodb o zaposlitvi za določen čas v pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas od prvega dne njihove sklenitve (ex tunc)?

               4)

               V primeru pritrdilnega odgovora na prvo vprašanje, če je že pred začetkom veljavnosti Direktive 1999/70/ES obstajal ustrezen ukrep v smislu določbe 5(1) okvirnega sporazuma, in sicer v tem primeru upoštevna določba člena 8(3) zakona št. 2112/1920, prvič, izbira grškega zakonodajalca, da iz varstva zgoraj navedenega dekreta predsednika št. 164/2004 izključi primere zlorab, v katerih je delavec sklenil samo eno pogodbo o zaposlitvi za določen čas, ki pa dejansko vseeno skuša zadovoljiti „trajne in stalne“ in ne začasne, izjemne in nujne potrebe ter, drugič, dejstvo da grški zakonodajalec ni sprejel primerljivega ukrepa, ki bi se nanašal natanko na tak primer in bi bil učinkovit – ter bi imel pravne učinke, ki bi ščitili delavce v takšnih primerih zlorab in bi šli tudi dlje od zaščite v primeru zaposlitve na podlagi nične pogodbe, ki jo na splošno določa splošno grško delavno pravo (ne da bi upoštevalo zlorabo v smislu okvirnega sporazuma), v skladu s katerim lahko delavec zahteva izplačilo svojih plač in nadomestilo za odpustitev, ne glede na to ali je bil a pogodba veljavna ali ne – ali pomenijo v smislu določbe 8(1) in (3) okvirnega sporazuma nesprejemljivo zniževanje splošne ravni zaščite delavcev, ki so zaposleni za določen čas, upoštevajoč:

                           a)

                           da obveznost plačati plačo in nadomestilo, ki jo določa nacionalno pravo za vse vrste delovnih razmerij, ne skuša preprečiti samo zlorabe v smislu okvirnega sporazuma in

                           b)

                           da je pravni učinek izvajanja prej obstoječega ustreznega pravnega ukrepa to, da se že ena pogodba o zaposlitvi za določen čas šteje za pogodbo za nedoločen čas?

               5)

               V primeru pozitivnega odgovora na prejšnja vprašanja, ali nacionalno sodišče ne sme, ko razlaga svoje nacionalno pravo v skladu z Direktivo 1999/70/ES, upoštevati določbe, ki z njo niso združljive in ki so bile sprejete zaradi izvajanja okvirnega sporazuma, ampak povzročijo v notranjem pravu zniževanje splošne ravni zaščite delavcev, ki so zaposleni za določen čas – in sicer določbe dekreta predsednika št. 164/2004, ki molče, vendar jasno izključujejo iz njihovega varstva primere zlorab, v katerih je delavec sklenil samo eno pogodbo o zaposlitvi za določen čas, katere namen pa je dejansko vseeno bil ta, da se s storitvami delavca zadovoljijo „trajne in stalne“ in ne začasne, izjemne in nujne potrebe – in mora namesto njih uporabiti določbe ustreznega nacionalnega pravnega ukrepa, ki je veljal pred začetkom veljavnosti direktive, in sicer določb člena 8(3) zakona št. 2112/1920?

               6)

               Ko nacionalno sodišče presodi, da se za določen spor glede zaposlitve za določen čas načeloma uporabi določba (v tem primeru člen 8(3) zakona št. 2112/1920), ki pomeni ustrezen pravni ukrep v smislu določbe 5(1) okvirnega sporazuma in v skladu s katero ugotovitev, da je bila sklenjena pogodba, čeprav ena sama, za določen čas, ne da bi bila utemeljena z objektivnim razlogom v zvezi z naravo ali značilnostmi pogodbe ali dejavnosti, vsebuje spremembo te pogodbe v pogodbo za nedoločen čas:

                           a)

                           ali je razlaga in uporaba nacionalnega prava s strani nacionalnega sodišča, v skladu s katerim je sklenitev delovnih razmerij za določen čas v javnem sektorju pravno temeljila na zakonu o zaposlitvi za določen čas za zadovoljitev posebnih socialnih, dodatnih, nujnih ali začasnih potreb (v tem primeru na zakonu št. 3250/2004), čeprav so te potrebe dejansko stalne in trajne, pomeni v vsakem primeru objektivni razlog, ki utemeljuje sklenitev pogodb za določen čas, skladna s pravom Skupnosti?

                           b)

                           ali pravo Skupnosti nasprotuje razlagi in uporabi nacionalnega prava s strani nacionalnega sodišča, v skladu s katerim je treba določbo, ki prepoveduje spremembo pogodb o zaposlitvi za določen čas, ki so bile sklenjene v javnem sektorju, v pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas, razlagati tako, da je sprememba pogodbe za določen čas v pogodbo za nedoločen čas v javnem sektorju popolnoma prepovedana, čeprav je bila ta pogodba sklenjena za določen čas z zlorabo (in sicer ko so bile zadovoljene potrebe dejansko stalne in trajne), in da v takem primeru nacionalno sodišče ne more več preučiti dejanske narave spornega delovnega razmerja, da bi ga lahko okvalificiral kot pogodbo za nedoločen čas? Ali se mora zgoraj navedena prepoved omejiti samo na pogodbe za določen čas, ki so bile dejansko sklenjene za zadovoljitev začasnih, nepredvidenih, nujnih, izjemnih ali podobnih potreb, z izjemo pogodb, ki so bile sklenjene za zadovoljitev potreb, ki so dejansko stalne in trajne?


title: Zadeva C-439/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour d'appel de Paris (Francija) 10. novembra 2009 – Pierre Fabre Dermo-Cosmétique SAS proti Président de l'Autorité de la Concurrence, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi

text:
               30.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/27

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour d'appel de Paris (Francija) 10. novembra 2009 – Pierre Fabre Dermo-Cosmétique SAS proti Président de l'Autorité de la Concurrence, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi
   (Zadeva C-439/09)
   2010/C 24/49
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour d'appel de Paris

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Pierre Fabre Dermo-Cosmétique SAS

      Tožena stranka: Président de l'Autorité de la Concurrence, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je splošna in absolutna prepoved internetne prodaje pogodbenih izdelkov končnim uporabnikom, ki je določena distributerjem, pooblaščenim v okviru sistema selektivne distribucije, dejansko nedopustna omejitev konkurence zaradi cilja v smislu člena 81(1) Pogodbe ES, za katero se ne uporabljajo skupinske izjeme, ki jih določa Uredba št. 2790/1999 (1), za katero pa se morda lahko uporabi posamična izjema na podlagi člena 81(3) Pogodbe ES?

      (1)  Uredba Komisije (ES) št. 2790/1999 z dne 22. decembra 1999 o uporabi člena 81(3) Pogodbe za skupine vertikalnih sporazumov in usklajenih ravnanj (UL L 336, str. 21).


title: Zadeva C-513/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Työtuomioistuin (Finska) 3. oktobra 2011 – Ylemmät Toimihenkilöt YTN ry proti Teknologiateollisuus ry, Nokia Siemens Networks Oy

text:
               26.11.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 347/25

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Työtuomioistuin (Finska) 3. oktobra 2011 – Ylemmät Toimihenkilöt YTN ry proti Teknologiateollisuus ry, Nokia Siemens Networks Oy
   (Zadeva C-513/11)
   2011/C 347/36
   Jezik postopka: finščina

      Predložitveno sodišče

   Työtuomioistuin (Finska)

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Ylemmät Toimihenkilöt YTN ry

      Toženi stranki: Teknologiateollisuus ry, Nokia Siemens Networks Oy

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali Direktiva 2006/54/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu ter Direktiva Sveta 92/85/EGS (2) z dne 19. oktobra 1992 o uvedbi ukrepov za spodbujanje izboljšav na področju varnosti in zdravja pri delu nosečih delavk in delavk, ki so pred kratkim rodile ali dojijo, nasprotujeta razlagi nacionalne kolektivne pogodbe ali razlagi teh določb, v skladu s katerimi delavka, ki z neplačanega dopusta za nego in varstvo otroka preide na porodniški dopust, ne prejme plačila za čas porodniškega dopusta, določenega v kolektivni pogodbi?

      (1)  UL L 204, str. 23.

      (2)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 2, str. 110.


title: Zadeva T-376/07: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 25. novembra 2009 – Nemčija proti Komisiji ( Državne pomoči — Pomoči v korist majhnih in srednje velikih podjetij — Odločba o predložitvi informacij v zvezi z dvema programoma državnih pomoči — Pooblastilo Komisije za spremljanje na podlagi člena 9(2), četrti stavek, Uredbe (ES) št. 70/2001 )

text:
               16.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 11/24

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 25. novembra 2009 – Nemčija proti Komisiji
   (Zadeva T-376/07) (1)

   („Državne pomoči - Pomoči v korist majhnih in srednje velikih podjetij - Odločba o predložitvi informacij v zvezi z dvema programoma državnih pomoči - Pooblastilo Komisije za spremljanje na podlagi člena 9(2), četrti stavek, Uredbe (ES) št. 70/2001“)
   2010/C 11/45
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Zvezna republika Nemčija (zastopniki: M. Lumma, J. Möller in B. Klein, zastopniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: K. Gross in B. Martenczuk, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2007) 3226 z dne 18. julija 2007 o predložitvi informacij v zvezi z dvema programoma državnih pomoči, za katera velja Uredba Komisije (ES) št. 70/2001 z dne 12. januarja 2001 o uporabi členov [87 ES] in [88 ES] pri pomoči za majhna in srednje velika podjetja (UL L 10, str. 33)

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Zvezni republiki Nemčiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 297, 8.12.2007.


title: Zadeva T-86/03: Sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne  21. marca 2006  — Holcim (Francija) proti Komisiji

text:
               20.5.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 121/18

         Sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 21. marca 2006 — Holcim (Francija) proti Komisiji
   (Zadeva T-86/03) (1)

   (2006/C 121/34)

      Jezik postopka: francoščina

   Predsednik drugega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 112, 10.5.2003.


title: Zadeva T-741/14: Tožba, vložena 27. oktobra 2014 – Hersill/UUNT – KCI Licensing (VACUP)

text:
               15.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 448/37

         Tožba, vložena 27. oktobra 2014 – Hersill/UUNT – KCI Licensing (VACUP)
   (Zadeva T-741/14)
   (2014/C 448/46)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Hersill, SL (Móstoles, Španija) (zastopnik: M. Aznar Alonso, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: KCI Licensing, Inc. (San Antonio, Združene države)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Prijavitelj: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: prijava znamke Skupnosti št. 9 9 43  499

      Postopek pred UUNT: postopek za razveljavitev

      Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 14. avgusta 2014 v zadevi R 1520/2013-2

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               tožbo razglasi za utemeljeno in razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               UUNT in drugi stranki pred odborom za pritožbe naloži plačilo stroškov, če sta stranki v tem postopku.

      Navajana tožbena razloga

               —

               Kršitev člena 42(2) Uredbe št. 207/2009 in Pravila 22(3) Uredbe št. 2868/95;

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-55/12: Tožba, vložena 2. februarja 2012 – Evropska komisija proti Irski

text:
               24.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 89/18

         Tožba, vložena 2. februarja 2012 – Evropska komisija proti Irski
   (Zadeva C-55/12)
   2012/C 89/28
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: R. Lyal, W. Mölls, zastopnika)

      Tožena stranka: Irska

      Predloga tožeče stranke

               —

               Razglasi naj se, da Irska s tem, da je uvedla oprostitev plačila trošarine za gorivo, ki ga za motorna vozila uporabljajo invalidi, ne da bi upoštevala najnižje ravni obdavčitve, določene v Direktivi Sveta 2003/96/ES (1) ni izpolnila obveznosti iz te direktive;

               —

               Irski naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija trdi, da Irska z ohranitvijo oprostitve plačila trošarine za motorna goriva, ki jih uporabljajo invalidi, krši svoje obveznosti iz Direktive.

      (1)  Direktiva Sveta 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije (UL L 283, str. 51).


title: Zadeva T-676/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 4. februarja 2016 – Italian International Film/EACEA (Podporni program za evropski avdiovizualni sektor (MEDIA 2007) — Podporni ukrepi za mednarodno distribucijo evropskih filmov — Razpis za zbiranje predlogov v okviru „selektivne“ sheme 2013 — Akt EACEA, s katerim je bila tožeča stranka obveščena o zavrnitvi njene vloge v zvezi s filmom „Only God Forgives“ — Akt EACEA o potrditvi zavrnitve, ki pa vsebuje nove razloge — Pristojnost — Razdelitev nalog med Komisijo in EACEA — Vezana pristojnost — Ničnostna tožba — Izpodbojni akt — Dopustnost — Obveznost obrazložitve — Stalna navodila 2012 – 2013 — Dogovor o materialni ali fizični distribuciji — Neobstoj predhodne obvestitve EACEA — Vloga, ki ne izpolnjuje pogojev)

text:
               21.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 106/30

         Sodba Splošnega sodišča z dne 4. februarja 2016 – Italian International Film/EACEA
   (Zadeva T-676/13) (1)

   ((Podporni program za evropski avdiovizualni sektor (MEDIA 2007) - Podporni ukrepi za mednarodno distribucijo evropskih filmov - Razpis za zbiranje predlogov v okviru „selektivne“ sheme 2013 - Akt EACEA, s katerim je bila tožeča stranka obveščena o zavrnitvi njene vloge v zvezi s filmom „Only God Forgives“ - Akt EACEA o potrditvi zavrnitve, ki pa vsebuje nove razloge - Pristojnost - Razdelitev nalog med Komisijo in EACEA - Vezana pristojnost - Ničnostna tožba - Izpodbojni akt - Dopustnost - Obveznost obrazložitve - Stalna navodila 2012 – 2013 - Dogovor o materialni ali fizični distribuciji - Neobstoj predhodne obvestitve EACEA - Vloga, ki ne izpolnjuje pogojev))
   (2016/C 106/33)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Italian International Film Srl (Rim, Italija) (zastopniki: A. Fratini, B. Bettelli in M. Bottino, odvetnice)

      Tožena stranka: Izvajalska agencija za izobraževanje, avdiovizualno področje in kulturo (EACEA) (zastopniki: H. Monet in D. Homann, agenta, skupaj z D. Fosselardom in A. Duronom, odvetnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe o zavrnitvi vloge tožeče stranke za dodelitev subvencije za film „Only God Forgives“ po razpisu za zbiranje predlogov EACEA/21/12 MEDIA 2007 – Podpora za mednarodno distribucijo evropskih filmov – „Selektivna“ shema 2013 (UL 2012, C 300, str. 5), ki je bil objavljen v okviru Sklepa št. 1718/2006/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. novembra 2006 o izvajanju podpornega programa za evropski avdiovizualni sektor (MEDIA 2007) (UL L 327, str. 12), pripravljenega za obdobje od 1. januarja 2007 do 31. decembra 2013.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Italian International Film Srl in Izvajalska agencija za izobraževanje, avdiovizualno področje in kulturo (EACEA) nosita vsaka svoje stroške.

      (1)  UL C 45, 15.2.2014.


title: Zadeva T-33/16: Tožba, vložena 26. januarja 2016 – TestBioTech/Komisija

text:
               18.4.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 136/36

         Tožba, vložena 26. januarja 2016 – TestBioTech/Komisija
   (Zadeva T-33/16)
   (2016/C 136/51)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: TestBioTech eV (München, Nemčija) (zastopniki: K. Smith, QC, J. Stevenson, Barrister, R. Stein, Solicitor)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi dopustnost in utemeljenost tožbe;

               —

               razglasi ničnost Sklepa Komisije z dne 16. novembra 2015, s katerim je bila zavrnjena zahteva tožeče stranke za notranjo revizijo izvedbenih sklepov Komisije (EU) 2015/686 (1), (EU) 2015/696 (2) in (EU) 2015/698 (3) z dne 24. aprila 2015 o treh odobritvah dajanja na trg na podlagi Uredbe (ES) št. 1829/2003 (4) (v nadaljevanju: Uredba o gensko spremenjenih živilih) družbama Monsanto ali Pioneer za njuno gensko spremenjeno sojo MON 87769, MON 87705 in/ali 305423;

               —

               naloži plačilo stroškov tožeče stranke toženi stranki, in

               —

               odredi kakršne koli ukrepe, ki so po njegovem mnenju potrebni.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: ugotovitev Komisije, da se zahteva za notranjo revizijo povečini nanaša na vprašanja, ki ne spadajo na področje uporabe Aarhuške uredbe (5), pomeni kršitev člena 10(1) v povezavi s členom 2(f) in (g) ter uvodnimi izjavami 11 in od 18 do 21 te uredbe.

                           —

                           Kompetentna nevladna organizacija lahko zahteva notranjo revizijo upravnega akta, sprejetega na podlagi okoljske zakonodaje. Uredba o gensko spremenjenih živilih je takšna zakonodaja. Zato organizacija lahko zahteva revizijo vsakega upravnega akta, sprejetega na podlagi te zakonodaje, tudi dovoljenja za dajanje na trg.

                           —

                           Ob upoštevanju besedila, predmeta in cilja Konvencije Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (UNECE) o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah z dne 25. junija 1998 (Aarhuška konvencija) in Aarhuške uredbe ter navodil za izvajanje Aarhuške konvencije, ni nobene podlage za ugotovitve Komisije, da lahko na podlagi Uredbe o gensko spremenjenih živilih sprejema sklepe, ki delno spadajo na področje uporabe Aarhuške uredbe, delno pa ne.

                           —

                           Gensko spremenjeni organizmi so elementi okolja. Argument Komisije, da vpliv teh organizmov na zdravje ljudi ni okoljsko vprašanje in torej ni zajet z Aarhuško uredbo, je že v osnovi napačen.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: to, da Komisija na zahtevo za notranjo revizijo, ki je bila vložena 29. maja 2015, ni odgovorila pred 16. novembrom 2015, pomeni kršitev člena 10(3) Aarhuške uredbe.

                           —

                           Komisija je izpodbijani sklep sprejela 16. novembra 2015, kar je okoli 24 tednov po vložitvi zahteve za notranjo revizijo. Komisija ni ustrezno pojasnila, zakaj ni spoštovala običajne zahteve, da mora biti odgovor podan v 12-ih tednih, nikakor pa ni spoštovala absolutnega roka za odgovor, ki znaša 18 tednov.

      (1)  Izvedbeni sklep Komisije (EU) 2015/686 z dne 24. aprila 2015 o odobritvi dajanja na trg proizvodov, ki vsebujejo gensko spremenjeno sojo MON 87769 (MON-87769-7), so iz nje sestavljeni ali proizvedeni, v skladu z Uredbo (ES) št. 1829/2003 Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 112, str. 16).

      (2)  Izvedbeni sklep Komisije (EU) 2015/696 z dne 24. aprila 2015 o odobritvi dajanja na trg proizvodov, ki vsebujejo gensko spremenjeno sojo MON87705 (MON-877Ø5-6), so iz nje sestavljeni ali proizvedeni, v skladu z Uredbo (ES) št. 1829/2003 Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 112, str. 60).

      (3)  Izvedbeni sklep Komisije (EU) 2015/698 z dne 24. aprila 2015 o odobritvi dajanja na trg proizvodov, ki vsebujejo gensko spremenjeno sojo 305423 (DP-3Ø5423-1), so iz nje sestavljeni ali proizvedeni, v skladu z Uredbo (ES) št. 1829/2003 Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 112, str. 71).

      (4)  Uredba (ES) št. 1829/2003 Evropskega Parlamenta In Sveta z dne 22. septembra 2003 o gensko spremenjenih živilih in krmi (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 32, str. 432).

      (5)  Uredba (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti (UL L 264, str. 13).


               7.3.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 66/28

         Tožba Nadzornega organa Efte proti Kneževini Lihtenštajn, vložena 4. decembra 2012
   (Zadeva E-14/12)
   2013/C 66/08
   Nadzorni organ Efte, ki ga zastopajo Xavier Lewis, Clémence Perrin in Catherine Howdle, zastopniki za Nadzorni organ Efte, Rue Belliard 35, 1040 Bruselj, Belgium je 4. decembra 2012 na Sodišču Efte vložil tožbo proti Kneževini Lihtenštajn.
   Nadzorni organ Efte od Sodišča Efte zahteva, naj ugotovi, da:

               1.

               Kneževina Lihtenštajn („Lihtenštajn“) s tem, ko je ohranila v veljavi zakonodajo, ki nalaga osebam, ki stalno prebivajo v Lihtenštajnu in so odgovorne za agencije za začasno delo, obveznost zagotavljanja jamstva v višini 50 000 švicarskih frankov, medtem ko morajo osebe, ki imajo podobno funkcijo in stalno prebivališče zunaj Lihtenštajna, ter agencije, ki nudijo storitve začasne zaposlitve na čezmejni ravni, zagotoviti jamstvo v višini 100 000 švicarskih frankov, ni izpolnila svojih obveznosti iz členov 31 in 36 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru;

               2.

               se Kneževini Lihtenštajn naloži plačilo stroškov postopka.

      Pravna podlaga in dejansko stanje ter navedeni tožbeni razlogi:

               —

               Nadzorni organ Efte ugotavlja, da Lihtenštajn ni ravnal v skladu z obrazloženim mnenjem, ki ga je Nadzorni organ Efte dal dne 25. januarja 2012, o neizpolnjevanju njegovih obveznosti iz členov 31 in 36 Sporazuma EGP na področju začasnega dela in posredovanja zaposlitev.

               —

               Pri spornih ukrepih gre za člena 25 in 26 akta Verordnung vom 11. Juli 2000 zum Gesetz über die Arbeitsvermittlung und den Personalverleih (uredba z dne 11. julija 2000 o posredovanju zaposlitev in storitvah začasne zaposlitve).
               Nadzorni organ Efte ugotavlja, da nacionalna zakonodaja Lihtenštajna s temi ukrepi nalaga osebam, ki imajo stalno prebivališče v tej državi in so odgovorne za agencije za začasno delo, obveznost zagotavljanja jamstva v višini 50 000 švicarskih frankov. Ista zakonodaja določa, da morajo osebe s podobno funkcijo in stalnim prebivališčem zunaj Lihtenštajna, ki nudijo storitve začasne zaposlitve, zagotoviti jamstvo v višini 100 000 švicarskih frankov. Jamstvo v višini 100 000 švicarskih frankov se prav tako zahteva od agencij za začasno delo zunaj Lihtenštajna, ki nudijo storitve začasne zaposlitve na čezmejni ravni.

               —

               Nadzorni organ Efte ugotavlja, da Lihtenštajn s tem, ko nadalje ohranja svojo trenutno veljavno zakonodajo, krši svoje obveznosti iz členov 31 in 36 Sporazuma EGP.


title: Zadeva T-87/12: Tožba, vložena 23. februarja 2012 – Duff Beer proti UUNT – Twentieth Century Fox Film (Duff)

text:
               14.4.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 109/32

         Tožba, vložena 23. februarja 2012 – Duff Beer proti UUNT – Twentieth Century Fox Film (Duff)
   (Zadeva T-87/12)
   2012/C 109/64
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Duff Beer UG (Eschwege, Nemčija) (zastopnik: N. Schindler, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Twentieth Century Fox Film Corporation (Los Angeles, Združene države Amerike)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 12. decembra 2011 v zadevi R 0456/2011-4 in odločbo oddelka za ugovore UUNT z dne 14. januarja 2011 (št. B 1 603 771);

               —

               UUNT naloži plačilo lastnih stroškov in stroškov tožeče stranke;

               —

               podredno, prekine postopek do sprejetja pravnomočnih odločb o zahtevi za razveljavitev znamke Skupnosti št. 001341130, ki poteka pred UUNT pod opravilno številko 000005227 C, in o ničnosti znamke Skupnosti št. 001341130, ki jo je ugotovilo Court of Commerce of Brussels pod opravilnima številkama 2009/6122 in 2009/6129.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka v črni, beli in rdeči barvi „Duff“ za proizvode in storitve iz razredov 32, 35 in 41 (prijava znamke Skupnosti št. 8 351 091)

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Twentieth Century Fox Film Corporation

      Navajana znamka ali znak: figurativna znamka „Duff BEER“ (znamka Skupnosti št. 1 341 130) za proizvode iz razreda 32

      Odločba oddelka za ugovore: delna ugoditev ugovoru za proizvode in storitve iz razredov 32 in 35

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(2)(b) Uredbe št. 207/2009, ker glede nasprotujočih si znamk ne obstaja verjetnost zmede, in kršitev pravila 20(7)(c) v povezavi s pravilom 50(1) Uredbe št. 2868/95 zaradi napačne presoje v zvezi s predlogom tožeče stranke za prekinitev pritožbenega postopka.


title: Zadeva T-24/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 6. septembra 2013 – Bank Refah Kargaran proti Svetu (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi proti Iranu za preprečevanje širjenja jedrskega orožja — Zamrznitev sredstev — Obveznost obrazložitve — Pravica do obrambe — Pravica do učinkovitega sodnega varstva)

text:
               19.10.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 304/14

         Sodba Splošnega sodišča z dne 6. septembra 2013 – Bank Refah Kargaran proti Svetu
   (Zadeva T-24/11) (1)

   (Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi proti Iranu za preprečevanje širjenja jedrskega orožja - Zamrznitev sredstev - Obveznost obrazložitve - Pravica do obrambe - Pravica do učinkovitega sodnega varstva)
   2013/C 304/24
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Bank Refah Kargaran (Teheran, Iran) (zastopnik: J.-M. Thouvenin, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bishop in R. Liudvinaviciute-Cordeiro, zastopnika)

      Intervenientka v podporo toženi stranki: Evropska komisija (zastopniki: najprej F. Erlbacher in M. Konstantinidis, nato A. Bordes in M. Konstantinidis, zastopniki)

      Predmet

   Prvič, predlog za ugotovitev, da se Sklep Sveta 2010/413/SZVP z dne 26. julija 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Skupnega stališča 2007/140/SZVP (UL L 195, str. 39) za tožečo stranko ne uporablja, drugič, predlog za razglasitev ničnosti Uredbe Sveta (EU) št. 961/2010 z dne 25. oktobra 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 423/2007 (UL L 281, str. 1), Uredbe Sveta (EU) št. 267/2012 z dne 23. marca 2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 961/2010 (UL L 88, str. 1) in Uredbe Sveta (EU) št. 1263/2012 z dne 21. decembra 2012 o spremembi Uredbe (EU) št. 267/2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 356, str. 34) ter vseh prihodnjih uredb, ki bi dopolnile ali nadomestile navedene uredbe do razglasitve sodbe v tem postopku, v delu, v katerem bi se ti akti nanašali na tožečo stranko, tretjič, predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Sveta 2010/644/SZVP z dne 25. oktobra 2010 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Skupnega stališča 2007/140/SZVP (UL L 281, str. 81), Sklepa Sveta 2011/783/SZVP z dne 1. decembra 2011 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 319, str. 71), Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 1245/2011 z dne 1. decembra 2011 o izvajanju Uredbe (EU) št. 961/2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 319, str. 11) in Sklepa Sveta 2012/829/SZVP z dne 21. decembra 2012 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 356, str. 71) ter vseh prihodnjih aktov, ki bi dopolnili ali nadomestili navedene akte do razglasitve sodbe v tem postopku, v delu, v katerem bi se ti akti nanašali na tožečo stranko, in četrtič, predlog za razglasitev ničnosti odločb, ki ju vsebujeta dopisa z dne 28. oktobra 2010 in 5. decembra 2011.

      Izrek

               1.

               V delu, v katerem se nanašajo na družbo Bank Refah Kargaran, se za nične razglasijo:

                           —

                           Priloga II k Sklepu Sveta 2010/413/SZVP z dne 26. julija 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi skupnega stališča 2007/140/SZVP, kakor je bil spremenjen s Sklepom Sveta 2010/644/SZVP z dne 25. oktobra 2010 in s Sklepom Sveta 2011/783/SZVP z dne 1. decembra 2011;

                           —

                           Sklep 2010/644;

                           —

                           Priloga VIII k Uredbi Sveta (EU) št. 961/2010 z dne 25. oktobra 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 423/2007, kakor je bila spremenjena z Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 1245/2011 z dne 1. decembra 2011 o izvajanju Uredbe št. 961/2010;

                           —

                           Sklep 2011/783;

                           —

                           Izvedbena uredba št. 1245/2011;

                           —

                           Priloga IX k Uredbi Sveta (EU) št. 267/2012 z dne 23. marca 2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe št. 961/2010.

               2.

               Učinki Priloge II k Sklepu 2010/413, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2010/644 in Sklepom 2011/783, se glede družbe Bank Refah Kargaran ohranijo do takrat, ko začne učinkovati razglasitev ničnosti Priloge IX k Uredbi št. 267/2012, v delu, v katerem se nanaša na družbo Bank Refah Kargaran.

               3.

               O predlogu, naj se ugotovi, da se Sklep 2010/413 za družbo Bank Refah Kargaran ne uporablja, ni treba odločiti.

               4.

               V preostalem se tožba zavrne.

               5.

               Svet Evropske unije poleg svojih stroškov nosi stroške družbe Bank Refah Kargaran.

               6.

               Evropska komisija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 80, 12.3.2011.


title: Zadeva C-157/09: Tožba, vložena 7. maja 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Nizozemski

text:
               1.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 180/25

         Tožba, vložena 7. maja 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Nizozemski
   (Zadeva C-157/09)
   2009/C 180/44
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: H. Støvlbæk in W. Roels, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Nizozemska

      Predloga tožeče stranke:

               —

               naj se ugotovi, da Kraljevina Nizozemska s tem, da je odobrila in ohranila člen 6(1) zakona z dne 3. aprila 1999 o zakonski ureditvi notariata, ni izpolnila obveznosti iz Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, zlasti členov 43 ES in 45 ES;

               —

               Kraljevini Nizozemski naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija najprej očita, da pogoj državljanstva za dostop do poklica notarja in njegovo opravljanje pomeni nesorazmerno oviranje pravice do ustanavljanja, zagotovljene s členom 43 ES, za notarje, ki so državljani druge države članice. Člen 45 ES sicer določa, da se določbe v zvezi s pravico do ustanavljanja ne uporabljajo za dejavnosti, vendar samo za tiste, ki so neposredno in specifično povezane z izvajanjem javne oblasti. Komisija meni, da naloge, ki jih notar opravlja na podlagi nizozemskega prava, samo v zelo omejenem obsegu pomenijo izvajanje javne oblasti, tako da to ob upoštevanju ustaljene sodne prakse glede člena 45 ES ne more upravičiti oviranja.
   Nato Komisija očita, da pogoj državljanstva ob upoštevanju člena 43 ES zagotovo ni primeren za zagotavljanje ravni poklicne usposobljenosti, s katero se zagotavlja varstvo potrošnikov. Obstaja drug — za prosti pretok manj ovirajoč — način za zagotavljanje visoke ravni poklicne usposobljenosti, ki se zahteva za notarske storitve, in sicer možnost države članice gostiteljice, da zahteva enega od izravnalnih ukrepov, določenih v členu 4 Direktive 89/48/EGS (1).

      (1)  Direktiva Sveta z dne 21. decembra 1988 o splošnem sistemu priznavanja visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta (89/48/EGS) (UL L 19, 24.1.1989, str. 16).