title: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 15. junija 2006.#G. J. Dokter, Maatschap Van den Top in W. Boekhout proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit.#Predlog za sprejetje predhodne odločbe: College van Beroep voor het bedrijfsleven - Nizozemska.#Kmetijstvo - Obvladovanje slinavke in parkljevke - Direktiva 85/511/EGS - Direktiva 90/425/EGS - Testiranja za ugotavljanje slinavke in parkljevke, ki jih je izvedel laboratorij, ki ni omenjen v Prilogi k Direktivi 85/511/EGS - Polje proste presoje nacionalnih organov - Načelo sorazmernosti - Načelo spoštovanja pravic do obrambe.#Zadeva C-28/05.

text:
      Zadeva C-28/05
      G. J. Dokter in drugi
      proti
      Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo College van Beroep voor het bedrijfsleven)
      „Kmetijstvo – Obvladovanje slinavke in parkljevke – Direktiva 85/511/EGS – Direktiva 90/425/EGS – Testiranja za ugotavljanje slinavke in parkljevke, ki jih je izvedel laboratorij, ki ni omenjen v Prilogi k Direktivi 85/511/EGS
         – Polje proste presoje nacionalnih organov – Načelo sorazmernosti – Načelo spoštovanja pravic do obrambe“

      Povzetek sodbe
      1.        Kmetijstvo – Približevanje zakonodaj – Obvladovanje slinavke in parkljevke – Direktiva 85/511
      (Direktiva Sveta 85/511, kakor je bila spremenjena z Direktivo 90/423, členi 11(1) prvi pododstavek, 13(1), drugi pododstavek,
            in 17)
      2.        Kmetijstvo – Približevanje zakonodaj – Obvladovanje slinavke in parkljevke – Direktiva 85/511
      (direktivi Sveta 85/511, kakor je bila spremenjena z Direktivo 90/423, in 90/425, člen 10(1))
      3.        Kmetijstvo – Približevanje zakonodaj – Obvladovanje slinavke in parkljevke – Direktiva 85/511
      (Direktiva Sveta 85/511, kakor je bila spremenjena z Direktivo 90/423)
      4.        Kmetijstvo – Približevanje zakonodaj – Obvladovanje slinavke in parkljevke – Direktiva 85/511
      (direktivi Sveta 85/511, kakor je bila spremenjena z Direktivo 90/423, člen 5, in 90/425, člen 10(1); Odločba Komisije 2001/246,
            člen 2)
      1.        Direktivo 85/511 o uvedbi ukrepov Skupnosti za obvladovanje slinavke in parkljevke, kakor je bila spremenjena z Direktivo
         90/423, je treba razlagati tako, da zaradi sprememb podatkov laboratorija, omenjenega v njeni Prilogi B, ki tja niso bile
         vpisane na podlagi postopka, predvidenega v členu 17 te direktive, laboratorij izgubi status laboratorija iz te direktive
         le, če lahko te spremembe vplivajo na varnost laboratorija glede širjenja virusa slinavke in parkljevke med testiranji, ki
         jih je izvedel, in če tako povečajo nevarnost, da bi se virus širil na dovzetne živali v bližini.

      To zahtevo o vpisu sprememb glede laboratorija, ki je navedena v Prilogi B Direktive 85/5111, je namreč treba obravnavati
         glede na osrednji cilj te direktive, ki je učinkovito obvladovanje virusa slinavke in parkljevke, kar zlasti pomeni, da naj
         bi se ukrepi sprejeli takoj ob izbruhu bolezni. Glede tega je treba poudariti, da učinkovitost takega obvladovanja zahteva,
         da imajo javni organi možnost pravočasno opraviti diagnostiko za odkritje te bolezni. Če bi zaradi nevpisa sprememb, ki se
         nanašajo na laboratorij, omenjen v Prilogi B k Direktivi 85/511, v navedeno prilogo ta laboratorij vedno izgubil položaj vpisanega
         laboratorija, bi bili glede na navedena člena 11(1), prvi pododstavek, in 13(1), drugi pododstavek, Direktive 85/511 nacionalni
         organi zavezani zagotoviti, da ta laboratorij ne bo več opravljal testiranj do takrat, ko bo zadevna sprememba vpisana. Taka
         zahteva bi vodila v formalizem, ki lahko tem organom odvzame možnost, da imajo v bližini laboratorij za pravočasno odkrivanje
         virusa, kar bi bilo v nasprotju s ciljem obvladovanja virusa slinavke in parkljevke. Zato zahteva za vpis navedenih sprememb
         ne sme preseči tega, kar je potrebno za zaščito interesov, ki jih varuje, to je preprečevanje nevarnosti širjenja virusa med
         laboratorijskim testiranjem.

      (Glej točke od 34 do 36 in 59 ter točko 1 izreka.)
      2.        Direktiva 85/511 o uvedbi ukrepov Skupnosti za obvladovanje slinavke in parkljevke, kakor je bila spremenjena z Direktivo
         90/423, ne nasprotuje temu, da država članica sprejme ukrepe za obvladovanje slinavke in parkljevke, določene v členu 10(1)
         Direktive 90/425 o veterinarskih in zootehničnih pregledih, ki se zaradi vzpostavitve notranjega trga izvajajo v trgovini
         znotraj Skupnosti z nekaterimi živimi živalmi in proizvodi, na podlagi izsledkov testiranja, ki ga je izvedel laboratorij,
         ki ni omenjen v Prilogi B k Direktivi 85/511.

      Ob upoštevanju cilja učinkovitega boja proti slinavki in parkljevki je namreč treba načine diagnosticiranja iz člena 2, drugi
         pododstavek, točka (c), Direktive 85/511 razlagati široko. V navedenem členu 2, drugi odstavek, točka (c) pa je uporabljen
         izraz „laboratorij“ brez kakršne koli druge opredelitve in v njegovem besedilu ni določeno, da so lahko ukrepi sprejeti le
         na podlagi izsledkov laboratorija, ki je vpisan na seznam Priloge B k Direktivi 85/511.

      Tako so lahko ukrepi za boj proti slinavki in parkljevki iz člena 5 te direktive sprejeti na podlagi rezultatov laboratorija,
         ki ni naveden v Prilogi B te direktive. Dopolnilnost ukrepov za boj proti tej bolezni, ki so jih pristojni organi na podlagi
         člena 10(1) Direktive 90/425 pooblaščeni sprejeti, vključuje, da lahko navedeni organi sprejmejo ukrepe, ki so podobni tistim,
         ki so določeni v členu 5 Direktive 85/511, na podlagi enakih laboratorijskih izsledkov, kot so ti, na podlagi katerih so bili
         sprejeti ti ukrepi, in zato tudi na podlagi izsledkov laboratorija, ki ni omenjen v Prilogi B k Direktivi 85/511.

      (Glej točke 51, 52, 54 in 59 ter točko 1 izreka.)
      3.        V kontekstu Direktive 85/511 o uvedbi ukrepov Skupnosti za obvladovanje slinavke in parkljevke, kakor je bila spremenjena
         z Direktivo 90/423, mora pristojni nacionalni organ upoštevati izsledke laboratorija s statusom laboratorija, vpisanega v
         Prilogi B k tej direktivi, in načeloma sprejeti ukrepe, določene s to direktivo, ali vsak drug ukrep, ki je nujen, ob upoštevanju
         nujnosti hitrega in učinkovitega obvladovanja slinavke in parkljevke. Pristojni organ lahko – zgolj če ima indice, ki vzbujajo
         resne dvome o zanesljivosti izsledkov takega laboratorija – ne sprejme takoj navedenih ukrepov. V takem primeru lahko uporabi
         zlasti drugo diagnosticiranje, ki te izsledke potrdi ali ovrže.

      Pristojni organ mora upoštevati tudi izsledke laboratorija, ki nima statusa laboratorija iz Priloge B Direktive 85/511, da
         se, glede na okoliščine primera, sprejmejo ustrezni ukrepi, določeni s skupnostno ureditvijo. Vendar, ker ta laboratorij ne
         nudi več nujno enakih zagotovil o zanesljivosti kot laboratorij s statusom laboratorija, vpisanega v navedeno prilogo B, se
         mora ta organ prepričati o zanesljivosti navedenih izsledkov, preden sprejme ustrezne ukrepe.

      V vsakem primeru lahko pristojni organ sprejme ukrepe za obvladovanje slinavke in parkljevke zgolj ob spoštovanju splošnih
         načel prava Skupnosti, kot je zlasti načelo sorazmernosti, in temeljnih pravic.

      (Glej točki 67 in 79 ter točko 2 izreka.)
      4.        Ob upoštevanju resnih posledic, ki jih imajo za rejce odločbe, ki jih pristojni organ sprejme na podlagi člena 5 Direktive 85/511
         o uvedbi ukrepov Skupnosti za obvladovanje slinavke in parkljevke, kakor je bila spremenjena z Direktivo 90/423, člena 2 Odločbe
         2001/246 o določitvi pogojev za nadzor in izkoreninjenje slinavke in parkljevke na Nizozemskem, izdane na podlagi člena 13
         Direktive 85/511 in člena 10(1) Direktive 90/425 o veterinarskih in zootehničnih pregledih, ki se zaradi vzpostavitve notranjega
         trga izvajajo v trgovini znotraj Skupnosti z nekaterimi živimi živalmi in proizvodi, načelo varstva pravic obrambe za področje
         obvladovanja slinavke in parkljevke zahteva, da se naslovniki takih odločb načeloma postavijo v položaj, v katerem lahko učinkovito
         izrazijo stališča glede elementov zoper njih, na katerih temeljijo sporni ukrepi.

      Kljub temu, ob dejstvu, da temeljne pravice, kot je spoštovanje pravic obrambe, ne pomenijo absolutnih pravic, ampak lahko
         vsebujejo omejitve, pod pogojem, da te omejitve dejansko ustrezajo ciljem splošnega interesa, ki jim sledijo zadevni ukrepi,
         in da glede na sledeni cilj ne pomenijo pretiranega in nesprejemljivega posega, ki bi omejeval samo bistvo tako zagotovljenih
         pravic, varovanje javnega zdravja načeloma upravičuje, da pristojni organ sprejme primerne ukrepe zoper slinavko in parkljevko
         tudi brez predhodnega zbiranja stališč zainteresiranih oseb glede elementov, ki so bili uporabljeni za njihovo utemeljitev.
         Taka omejitev lahko predstavlja pretiran in nesprejemljiv poseg, ki bi kršil tudi bistvo pravic obrambe, le v primeru, če
         zainteresirane stranke ne bi imele možnosti izpodbijati navedenih ukrepov v naknadnem postopku in v njem učinkovito predstaviti
         svojih stališč. Poleg tega, ob upoštevanju nujnosti hitrega ukrepanja zoper slinavko in parkljevko, načelo spoštovanja pravic
         obrambe ne zahteva nujno začasne odložitve izvedbe navedenih ukrepov do zaključka tega postopka.

      (Glej točke od 74 do 77.)
SODBA SODIŠČA (tretji senat)
      z dne 15. junija 2006(*)

      „Kmetijstvo – Obvladovanje slinavke in parkljevke – Direktiva 85/511/EGS – Direktiva 90/425/EGS – Testiranja za ugotavljanje slinavke in parkljevke, ki jih je izvedel laboratorij, ki ni omenjen v Prilogi k Direktivi 85/511/EGS
         – Polje proste presoje nacionalnih organov – Načelo sorazmernosti – Načelo spoštovanja pravic do obrambe“

      V zadevi C-28/05,
      katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, ki ga je vložilo College van Beroep voor
         het bedrijfsleven (Nizozemska) z odločbo z dne 18. januarja 2005, ki je na Sodišče prispela 28. januarja 2005, v postopku

      G. J. Dokter,

      Maatschap Van den Top,

      W. Boekhout
      proti
      Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit,

      SODIŠČE (tretji senat),
      v sestavi A. Rosas, predsednik senata, J. Malenovský (poročevalec), A. Borg Barthet, U. Lõhmus in A. Ó Caoimh, sodniki,
      generalni pravobranilec: M. Poiares Maduro,
      sodna tajnica: M. Ferreira, glavna administratorka,
      na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 8. decembra 2005,
      ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
      –        za G. J. Dokter N. W. A. Tollenaar, odvetnik,
      –        za nizozemsko vlado H. Sevenster in C. Ten Dam, zastopnici,
      –        za Komisijo Evropskih skupnosti T. van Rijn, F. Erlbacher in M. van Heezik, zastopniki,
      po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 19. januarja 2006,
      izreka naslednjo
      Sodbo
      1        Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago Direktive Sveta 85/511/EGS z dne 18. novembra 1985 o uvedbi ukrepov
         Skupnosti za obvladovanje slinavke in parkljevke (UL L 315, str. 11), kot je bila spremenjena zlasti z Direktivo Sveta 90/423/EGS
         z dne 26. junija 1990 (UL L 224, str. 13, v nadaljevanju: Direktiva 85/511).

      2        Ta predlog je bil vložen v okviru spora med G. J. Dokter, Maatschap Van den Top in W. Boekhout (v nadaljevanju: tožeče stranke
         v postopku v glavni stvari) in Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit o zakolu živali, ki so last tožečih strank
         v postopku v glavni stvari.

       Pravni okvir
      3        Na podlagi člena 2, drugi odstavek, točke od (c) do (e), Direktive 85/511, se uporabljajo te opredelitve:

      „(c) ‚okužena žival‘ pomeni katero koli žival dovzetne vrste:
      –        pri kateri so bili ugotovljeni klinični znaki ali postmortalne spremembe, ki jih lahko povzročata slinavka in parkljevka

               ali
      –        pri kateri je bila z laboratorijsko preiskavo uradno dokazana slinavka in parkljevka;
      (d)       ‚žival, pri kateri se sumi okužba‘, pomeni katero koli žival dovzetne vrste, ki kaže klinične znake ali postmortalne spremembe,
         po katerih se lahko utemeljeno sumi na slinavko in parkljevko;

      (e)       ‚žival, pri kateri se sumi kontaminacija‘, pomeni katero koli žival dovzetne vrste, ki bi po zbranih epizootioloških podatkih
         lahko bila neposredno ali posredno izpostavljena virusu slinavke in parkljevke.“

      4        Na podlagi člena 4(1) te direktive velja:

      „1.      Države članice zagotovijo, da se na gospodarstvu, če je na njem ena ali več živali, za katere se sumi, da so okužene ali kontaminirane
         s slinavko in parkljevko, takoj pričnejo izvajati uradne preiskave, s katerimi se potrdi ali ovrže prisotnost bolezni, in
         zlasti da uradni veterinar odvzame ali poskrbi za odvzem potrebnih vzorcev za laboratorijske preiskave.

      […]“
      5        V skladu s členom 5 iste direktive, „države članice zagotovijo, da takoj ob potrditvi, da je na gospodarstvu ena ali več živali,
         opredeljenih v členu 2(c)“, pristojni organ uvede tu predvidene ukrepe, in zlasti, da se vse živali dovzetnih vrst na gospodarstvu
         zakoljejo na kraju samem pod uradnim nadzorom tako, da se prepreči vsako tveganje širjenja virusa slinavke in parkljevke.

      6        Člen 11(1) te direktive določa:

      „1.      Države članice zagotovijo:
      –        da nacionalni laboratorij, določen v Prilogi B, izvaja laboratorijsko testiranje za ugotavljanje prisotnosti slinavke in parkljevke,
         ki se lahko spremeni ali dopolni v skladu s postopkom iz člena 17. S tem laboratorijskim testiranjem je treba po potrebi in
         zlasti pri prvem pojavu bolezni določiti tip, podtip ali, po potrebi, obliko zadevnega virusa, ki ga po potrebi lahko potrdi
         referenčni laboratorij Skupnosti,

      […]“
      7        Na podlagi člena 13(1) in (2) te iste direktive velja:

      „1.      Države članice zagotovijo:
      –        […]
      –        da poteka rokovanje z virusom slinavke in parkljevke za namene raziskovanja, diagnostike in/ali izdelave cepiv samo v odobrenih
         ustanovah in laboratorijih, ki so navedeni v prilogah A in B,

      –        […]
      –        da se ustanove in laboratoriji iz druge alinee odobrijo samo, če izpolnjujejo minimalne standarde, ki jih priporoča FAO za
         laboratorije, ki delajo in vitro in in vivo na virusih slinavke in parkljevke.

      2.      Veterinarski izvedenci Komisije v sodelovanju s pristojnimi organi držav članic opravljajo preglede na kraju samem, da preverijo,
         ali varnostni sistemi, uporabljeni v ustanovah in laboratorijih iz prilog A in B, ustrezajo minimalnim standardom FAO.

       Komisija opravi te preglede najmanj enkrat letno […]
      […]“
      8        V Prilogi B k Direktivi 85/511, naslovljeni „Nacionalni laboratoriji, pooblaščeni za ravnanje z živim virusom slinavke in
         parkljevke“, je pod naslovom „Nizozemska“, „Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad “.

      9        Redno posodabljanje seznama laboratorijev, naštetih v tej prilogi, se izvaja v skladu s členom 13(2), drugi pododstavek Direktive
         85/511, v skladu s komitiloškim postopkom, določenim v členu 17 te direktive. V okviru tega postopka Komisija Evropskih skupnosti
         predloži osnutek nameravanih ukrepov Stalnemu veterinarskemu odboru, ki ga sestavljajo predstavniki držav članic, v tem primeru,
         Svetu Evropske unije.

      10      V tretji uvodni izjavi Direktive 90/423 je navedeno:

      „[v] študiji Komisije […] je bilo ugotovljeno, da obstaja nevarnost pri ravnanju z virusom v laboratorijih zaradi možnosti,
         da bi ta ušel do dovzetnih živali v bližini, in pri uporabi cepiva, če postopki inaktivacije ne zagotavljajo njegove varnosti.
         “

      11      Člen 10(1) Direktive Sveta 90/425/EGS z dne 26. junija 1990 o veterinarskih in zootehničnih pregledih, ki se zaradi vzpostavitve
         notranjega trga izvajajo v trgovini znotraj Skupnosti z nekaterimi živimi živalmi in proizvodi (UL L 224, str. 29) določa:

      „1.      Vsaka država članica nemudoma uradno obvesti druge države članice in Komisijo o vsakem izbruhu na svojem ozemlju, poleg izbruha
         bolezni, na katere se nanaša Direktiva 82/894/EGS [Sveta z dne 21. decembra 1982 o prijavljanju živalskih boleznih v Skupnosti
         (UL L 378, str. 58)], vseh zoonoz, bolezni ali drugih vzrokih, ki lahko pomenijo večjo nevarnost za javno zdravje in zdravstveno
         varstvo živali.

      Država članica porekla začne nemudoma izvajati kontrolne in previdnostne ukrepe, ki jih predvidevajo pravila Skupnosti, predvsem
         določanje varovalnih pasov, ki jih predvidevajo ta pravila, ali sprejme vse druge ukrepe, ki se ji zdijo ustrezni.

      […]“
      12      V četrti uvodni izjavi Odločbe Komisije 2001/246/ES z dne 27. marca 2001 o pogojih za obvladovanje slinavke in parkljevke
         in za njuno iztrebljenje na Nizozemskem ob uporabi člena 13 Direktive 85/511/EGS (UL L 88, str. 21) je navedeno:

      „Nizozemska poleg ukrepov iz Direktive 85/511/EGS, kot previdnostni ukrep uporablja tudi preventivni zakol dovzetnih živali
         na gospodarstvih, ki se nahajajo v neposredni bližini okuženih gospodarstev oziroma gospodarstev, na katerih se sumi okužba
         oziroma kontaminacija, z ozirom na epidemiološke razmere in na veliko gostoto dovzetnih živali na določenih delih območja.“

      13      Na podlagi člena 1 te iste odločbe velja:

      „V smislu te odločbe se uporabljajo naslednje opredelitve:
      1.       ‚Preventivni zakol‘ pomeni usmrtitev dovzetnih živali na sosednjih gospodarstvih ali gospodarstvih, ki se nahajajo v določenem
         okrožju okoli gospodarstev, nad katerimi so bili uvedeni nadzorni ukrepi iz členov 4 ali 5 Direktive 85/511//EGS.

      […]
      2.      ‚Supresivno cepljenje‘ pomeni cepljenje dovzetnih živali v izrednih situacijah, ki se je izvajalo na gospodarstvih na določenem
         območju, izključno v povezavi s preventivnim zakolom, opredeljenim v odstavku 1.

      […]“
      14      V skladu s členom 2(1) iste odločbe velja:

      „1.       Brez poseganja v Direktivo Sveta 85/511/EGS in zlasti v njene člene 4, 5 in 9, se Nizozemska lahko odloči za supresivno cepljenje
         pod pogoji, opredeljenimi v Prologi. “

      15      Ta priloga zlasti določa, da „meja znotraj katere je treba izvesti supresivno cepljenje“ ustreza meji področja,ki lahko sega
         2 kilometra okrog gospodarstva, ki je podvrženo omejitvam, določenim v členu 4 ali 5 Direktive 85/511. Poleg tega, mora biti
         območje cepljenja na delih ozemlja Nizozemske, ki so navedeni v Prilogi I Odločbe Komisije 2001/223/ES z dne 21. marca 2001
         o nekaterih zaščitnih ukrepih glede slinavke in parkljevke na Nizozemskem (UL L 82, str. 29), to pomeni v pokrajinah Gelderland,
         Overijsel, Flevoland in Noord-Brabant.

       Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
      16      Ker je bila nizozemska uprava obveščena o sumu izbruha slinavke in parkljevke na gospodarstvu Teunissen, ki se nahaja vsaj
         dva kilometra od gospodarstev tožečih strank v sporu v glavni stvari, je skupina specialistov iz Rijksdienst voor de keuring
         van Vee en Vlees (nacionalna služba za inšpekcijo živine in mesa, v nadaljevanju: RVV) 20. in 22. marca 2001 izvedla inšpekcijo
         na tem gospodarstvu, med katero je bilo vzetih več vzorcev in poslanih na analizo v laboratorij ID-Lelystad B.V. (v nadaljevanju:
         ID Lelystad). Navedena skupina je odredila tudi klinične preglede, zakol 14 živali in 27. marca 2001 izpraznitev tega gospodarstva.

      17      ID-Lelystad je 28. marca 2001 na RVV poslal faks, s katerim jo je obvestil, da so bili vzorci z gospodarstva Teunissen pozitivni.

      18      Zato je direktor RVV razglasil gospodarstvo Teunissen za okuženo in z Odločbo z dne 29.marca 2001 obvestil tožeče stranke
         v postopku v glavni stvari, da je treba vse parkljarje, ki se nahajajo na njihovih gospodarstvih obravnavati, kot da so okuženi,
         z obrazložitvijo, da je bil primer slinavke in parkljevke ugotovljen v bližini. Po teh odločbah, zoper katere so navedene
         tožeče stranke vložile tožbo za izdajo začasne odredbe, je bila ta zavrnjena, sprejeti so bili ukrepi za izkoreninjenje virusa
         na njihovih gospodarstvih, namreč, prvič, cepljenje živali in drugič, zakol le-teh.

      19      Tožeče stranke v postopku v glavni stvari so zoper navedene odločbe vložile pritožbe pri direktorju RVV, vendar jih je slednji
         zavrnil. Tako so pri predložitvenem sodišču vložile tožbo proti odločbam o zavrnitvi.

      20      Najprej so navajale, da direktor RVV ni mogel utemeljiti odločb z dne 29. marca 2001 izključno z vsebino faksa, ki ga je poslal
         ID-Lelystad, ki je sporočil rezultate laboratorijskih testiranj. Namreč, treba bi bilo zahtevati spis laboratorija, ga preučiti
         in preveriti ali je ta laboratorij pravilno izvedel ta testiranja. Zatem naj bi ta direktor, z utemeljevanjem odločb z dne
         29. marca 2001 s preiskavo, ki jo je izvedel ID-Lelystad, kršil Direktivo 85/511, glede na dejstvo, da ID-Lelystad ni naveden
         v Prilogi B te direktive in torej ni laboratorij v smislu členov 11(1), prva alinea in 13(1), druga alinea iste direktive.
         V navedeni prilogi naj bi bil Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystadt (v nadaljevanju: CDI), ki naj bi bil različen
         od ID-Lelystad, katerega ime in pravna oblika se razlikujeta.

      21      Direktor RVV je zatrjeval, kar njega zadeva, da je bil vezan na rezultate laboratorija in da ni mogel preveriti njihove točnosti.
         Torej naj ne bi imel nobenega polja proste presoje glede ugotovitve slinavke in parkljevke na zadevnem gospodarstvu. Posledično
         naj bi bil zavezan sprejeti ukrepe za izkoreninjenje te bolezni, takoj ko je laboratorij ugotovil prisotnost virusa. Nato
         je ocenil, da bi bilo treba Prilogo B Direktive 85/511 razlagati v tem smislu, da je vključevala tudi ID-Lelystad. Namreč,
         za preoblikovanje CDI v ID-Lelystad naj bi bila potrebna zgolj sprememba pravne oblike. Od leta 1995 naj bi šlo za isti laboratorij,
         s sedežem na istem naslovu, z enako opremo in z enakimi nalogami.

      22      V teh okoliščinah je College van Beroep voor het bedrijfsleven prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo
         ta vprašanja:

      „1.      Ali ima obveznost držav članic, da, pri uporabi določb člena 11(1), prva alinea, v zvezi s členom 13(1), druga alinea, Direktive
         85/511[...], zagotovijo, da laboratorijsko testiranje, s katerim se ugotovi prisotnost slinavke in parkljevke, izvaja nacionalni
         laboratorij, določen v Prilogi B k tej direktivi, neposredni učinek?

      2.      (a)   Ali je treba člen 11(1) Direktive 85/511 razlagati tako, da je treba pravne posledice vezati na dejstvo, da je prisotnost
         slinavke in parkljevke ugotovil laboratorij, ki ni naveden v Prilogi B k tej direktivi?

               (b)   Če je odgovor na drugo vprašanje pod točko (a) pritrdilen:
                        Ali je namen člena 11(1) Direktive 85/511 varovanje interesov posameznikov, kot so tožeče stranke v postopku v glavni stvari?
         Če ne, ali se lahko ti posamezniki sklicujejo na morebitno kršitev obveznosti, ki jo storijo organi držav članic, ki jo imajo
         na podlagi te določbe?

               (c)   Če iz odgovora na drugo vprašanje pod točko b) izhaja, da se lahko posamezniki sklicujejo na člen 11(1) Direktive 85/511:
                        Kakšne pravne posledice je treba pripisati ugotovitvi o prisotnosti slinavke in parkljevke, do katere pride laboratorij, ki
         ni določen v Prilogi B k tej direktivi?

      3.      Ali je treba, ob. upoštevanju določb členov 11 in 13 Direktive 85/511, njeno Prilogo B razlagati tako, da navedba ,Centraal
         Diergeneeskundig Instituut, Lelystad‘ lahko ali mora vključevati tudi ID-Lelystad B.V.?

      4.      Če iz odgovorov na zgoraj navedena vprašanja izhaja, da prisotnost slinavke in parkljevke lahko ugotovi laboratorij, ki ni
         omenjen v Prilogi B k Direktivi 85/511 oziroma, da je treba razlagati to prilogo tako, da navedba ,Centraal Diergeneeskundig
         Instituut, Lelystad‘ lahko ali mora vključevati tudi ID-Lelystad B.V.:

      Ali je treba Direktivo 85/511 razlagati tako, da določa, da je nacionalni upravni organ, pristojen za odločanje, vezan na
         rezultate testiranj, ki jih je izvedel laboratorij, naveden v Prilogi B k tej direktivi oziroma, če iz odgovorov na zgoraj
         navedena vprašanja izhaja, da lahko ta organ svoje ukrepe za izkoreninjenje slinavke in parkljevke prav tako utemelji na rezultatih,
         ki jih pridobi od laboratorija, ki ni vpisan v Prilogi B k Direktivi, z rezultati zadnjega laboratorija, ali pa se odločitev
         organa nanaša na postopkovno avtonomijo države članice na način, da sodnik, ki odloča v postopku v glavni stvari, mora preveriti,
         ali se pravila na tem področju uporabljajo neodvisno od tega, ali se laboratorijske preiskave opravljajo na podlagi prava
         Skupnosti ali nacionalnega prava, in če uporaba nacionalnega pravnega okvira uporabe pravil Skupnosti pretirano ne otežuje
         oziroma praktično ne onemogoča?

      5.      Če iz odgovora na četrto vprašanje izhaja, da Direktiva 85/511 ureja način, na katerega so nacionalni organi vezani na laboratorijske
         rezultate:

      Ali so nacionalni organi brezpogojno vezani na rezultate, s katerimi se dokažeta slinavka in parkljevka? Če ne, kakšno polje
         proste presoje jim pušča Direktiva 85/511?“

       Vprašanja za predhodno odločanje
       Prvo, drugo in tretje vprašanje
      23      S temi vprašanji, ki jih je treba obravnavati skupaj, predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, po eni strani, katere usklajevalne
         spremembe laboratorija, navedenega v Prilogi B k Direktivi 85/511, ki naj ne bi nastale v skladu s postopkom, določenim v
         členu 17 te direktive, imajo za posledico, da ta laboratorij izgubi položaj laboratorija, navedenega v tej prilogi, in po
         drugi strani, ali pristojni nacionalni organ lahko utemelji ukrepe za izkoreninjenje slinavke in parkljevke z rezultati testiranj,
         ki jih je izvedel laboratorij, ki nima tega položaja. Predložitveno sodišče nato sprašuje, ali ta direktiva nasprotuje temu,
         da država članica sprejme, v okoliščinah kot so te v postopku v glavni stvari, ukrepe za izkoreninjenje slinavke in parkljevke
         na podlagi rezultatov laboratorija, ki ni omenjen v navedeni prilogi, ali bi se posamezniki lahko nato sklicevali na kršitev
         pravil Direktive 85/511 pred nacionalnim sodiščem in, ali je imela ta kršitev pravne posledice.

      24      Najprej je treba poudariti, da je 27.marca 2001 in torej dva dneva pred spornimi nacionalnimi odločbami, Komisija sprejela
         Odločbo 2001/246, izdano na podlagi člena 10 Direktive 90/425 in člena 13(3) Direktive 85/511. S to odločbo je Komisija dopustila
         supresivno cepljenje in preventivni zakol živali, pri tem pa preventivni zakol živali v skladu s členom 1 te odločbe pomeni
         usmrtitev dovzetnih živali na gospodarstvih, ki se nahajajo v določenem okrožju okoli gospodarstev, nad katerimi so bili uvedeni
         nadzorni ukrepi iz členov 4 ali 5 Direktive 85/511. Na podlagi četrte uvodne izjave navedene odločbe, je Nizozemska, poleg
         ukrepov, sprejetih v okviru Direktive 85/511, kot previdnostni ukrep uporabila preventivni zakol dovzetnih živali na gospodarstvih,
         ki se nahajajo v neposredni bližini „okuženih gospodarstev oziroma gospodarstev, na katerih se sumi okužba oziroma kontaminacija“
         (glej sodbo z dne 10. marca 2005 v združenih zadevah Tempelman in van Schaijk, C-96/03 in C-97/03, ZOdl., str. I‑1895, točki 37
         in 38).

      25      Na podlagi Odločbe 2001/246, brane v povezavi s členom 10 Direktive 90/425 ter členi 4 in 2, točki (d) in (e) Direktive 85/511,
         so bili pristojni nizozemski organi pooblaščeni, po supresivnem cepljenju, usmrtiti dovzetne živali na gospodarstvih, ki se
         nahajajo v 2 kilometrskem okrožju okoli gospodarstev, kjer se je nahajala žival, za katero se sumi, da je okužena, kar pomeni
         žival, ki kaže klinične znake ali postmortalne lezije, iz katerih je utemeljeno sklepati na prisotnost slinavke in parkljevke,
         bodisi žival, pri kateri se sumi kontaminacija, kar pomeni žival, ki bi po zbranih epizootioloških podatkih lahko bila neposredno
         ali posredno izpostavljena virusu slinavke in parkljevke.

      26      Torej Odločba 2001/246 ne zahteva, da taki podatki, ki se nanašajo na gospodarstvo, kjer se nahaja žival, za katero se sumi,
         da je okužena ali kontaminirana, temeljijo izključno na rezultatih laboratorijev, vpisanih v Prilogi B k Direktivi 85/511.
         Tako okoliščina, da je te podatke izdal laboratorij, ki nima takega položaja, ne vpliva na skladnost navedenih ukrepov s pravom
         Skupnosti.

      27      Poleg tega je Sodišče v točki 40 zgoraj navedene sodbe Tempelman in van Schaijk ugotovilo, da Direktive 85/511 ni mogoče razlagati
         v tem smislu, da ukrepov, ki jih določa, ne bi bilo mogoče dopolniti s skupnostnimi oziroma nacionalnimi ukrepi, sprejetimi
         na podlagi Direktive 90/425. Torej Odločba 2001/246 pomeni skupnostni ukrep, ki temelji zlasti na členu 10 te direktive.

      28      Predložitveno sodišče mora glede na dejstva, na katera je opozorjeno v točki 16 te sodbe, oceniti, ali so nacionalni organi
         sprejeli ukrepe v postopku v glavni stvari pod pogoji, ki so določeni v Odločbi 2001/246. Če je tako, iz zgoraj navedenega
         izhaja, da se tožeče stranke v postopku v glavni stvari ne morejo sklicevati na kršitev členov 11(1) in 13(1) Direktive 85/511,
         in pravo Skupnosti tako naj ne bi nasprotovalo tem ukrepom.

      29      Treba je še preveriti, ali bi se iste tožeče stranke lahko sklicevale na te določbe v primeru, če odločba nizozemskih organov
         o razglasitvi, da za parkljarje, ki se nahajajo na njihovih gospodarstvih, obstaja sum okužbe, z obrazložitvijo, da je bil
         ugotovljen primer slinavke in parkljevke na gospodarstvu Teunissen, in o odredbi zakola vseh teh živali, ne bi mogla temeljiti
         na Odločbi 2001/246..

      30      Na podlagi členov 11(1), prva alinea in 13(1), druga alinea Direktive 85/511, države članice morajo zagotoviti, da poteka
         rokovanje z virusom slinavke in parkljevke za namene diagnostike samo v odobrenih ustanovah in laboratorijih, ki so navedeni
         v prilogi B k tej direktivi.

      31      Edini podatki, ki jih navedena priloga navaja za določitev teh laboratorijev, so načeloma, njihova imena in mesto njihovega
         sedeža, namreč glede tega, ki se nanaša na Nizozemsko „Centraal Diergeneeskundig Instituut“ in „Lelystad“. Ta direktiva poleg
         tega v svojem členu 17 predvideva en sam postopek za vse spremembe teh podatkov.

      32      Ta postopek, prav tako kot zgoraj navedene določbe členov 11 in 13, imajo svoj razlog za obstoj, kot ga določa tudi tretja
         uvodna izjava Direktive 90/423, v dejstvu, da obstaja nevarnost pri ravnanju z virusom slinavke in parkljevke v laboratorijih
         zaradi možnosti, da bi ta ušel do dovzetnih živali v bližini. To ugotovitev poleg tega potrjuje prva uvodna izjava Odločbe
         Komisije 2003/11/ES z dne 10. januarja 2003, ki spreminja Direktivo 85/511 (UL L 7, str. 82), v smislu, da „[je] ukinitev
         preventivnega cepljenja proti virusu slinavke in parkljevke v Skupnosti v letu 1991 povzročila povečanje dovzetnosti čred
         Skupnosti za to bolezen. Zato je bistveno zagotoviti, da laboratoriji, ki ravnajo s tem virusom, to počnejo v varnih pogojih,
         da ne pride do razširjanja virusa, kar bi lahko ogrozilo črede Skupnosti“.

      33      Zato morajo diagnostiko bolezni opraviti odgovorni laboratoriji, za katere velja, da je treba njihovo zanesljivost oceniti
         pred njihovim vpisom v navedeno prilogo, in v tem primeru, ob vpisu sprememb, v zvezi z njimi, v to prilogo.

      34      To zahtevo o vpisu laboratorijev je treba kljub temu obravnavati glede na osrednji cilja Direktive 85/511, ki pomeni učinkovito
         obvladovanje virusa slinavke in parkljevke (glej zgoraj navedeno sodbo Tempelman in van Schaijk, točka 35), ki zlasti določa,
         da naj bi bili ukrepi sprejeti takoj ob izbruhu te bolezni. Glede tega je treba poudariti, da učinkovitost takega obvladovanja
         zahteva, da imajo javni organi možnost pravočasno opraviti diagnostiko za odkritje te bolezni.

      35      Torej, če bi nevpis sprememb, ki se nanašajo na laboratorij, omenjen v Prilogi B k Direktivi 85/511, v navedeno prilogo, imel
         vedno za posledico, da ta laboratorij izgubi svoj položaj vpisanega laboratorija, bi bili nacionalni organi zavezani, glede
         na navedena člena 11 in 13, da ta laboratorij ne opravlja več testiranj, do takrat, ko bo zadevna sprememba tu vpisana. Taka
         zahteva bi vodila v formalizem, ki lahko ovira te organe, da imajo v bližini laboratorij za pravočasno odkrivanje virusa,
         kar bi bilo v nasprotju s ciljem obvladovanja virusa slinavke in parkljevke.

      36      Zato se zahteva za vpis sprememb ne sme raztezati dlje, kot je potrebno za zaščito interesov, ki jih zagotavlja, to je, preprečevanje
         nevarnosti za širjenje virusa med laboratorijskim testiranjem.

      37      Treba je torej v vsakem obravnavanem primeru oceniti, ali imajo lahko nastale spremembe vpliv na varnost zadevnega laboratorija,
         tako da povečajo nevarnost, da bi virus ušel do dovzetnih živali v bližini. Če ne gre za tak primer, laboratorij kljub spremembam
         svojih koordinat ne more izgubiti položaja laboratorija, ki je vpisan na seznam Priloge B k Direktivi 85/511.

      38      Enako velja zlasti, če so spremembe njegovega imena ali njegove pravne oblike zgolj formalne narave in če nimajo vpliva na
         varnost in njegovo zanesljivost, zlasti kadar so njegovo osebje, prostori in oprema ostali v bistvu nespremenjeni.

      39      S tega vidika, v nasprotju s tem kar zatrjujejo tožeče stranke v postopku v glavni stvari, ni velikega pomena, da naj bi bil
         na podlagi nacionalnih pravil laboratorij subjekt pravno drugačen od tistega, ki je vpisan na seznam navedene priloge B, glede
         na spremembe, katerim je bil podvržen.

      40      V obravnavani zadevi je gotovo, da je bil ID-Lelystad preoblikovan iz CDI zaradi serije združitev in nasledstev. Tožeče stranke
         v glavni stvari tako potrjujejo, da ID-Lelystad ne more biti del CDI za namene uporabe Direktive 85/511, zlasti iz razlogov,
         da naj bi šlo za dva različna pravna subjekta, ki naj ne bi imela enake pravne oblike, da je bil CDI zavezan, v nasprotju
         z ID Lelystad, javno objaviti notranje dokumente v zvezi z obravnavanimi zadevami in, da je bil CDI, za razliko od ID-Lelystad,
         v odgovornosti pristojnega ministra.

      41      Čeprav mora nacionalno sodišče presoditi, v okviru predloga za sprejetje predhodne odločbe, glede na ugotovitve, naštete v
         točkah od 30 do 39 te sodbe, ali je treba ID-Lelystad, kljub takim spremembam, obravnavati kot laboratorij iz členov 11(1)
         in 13(1) Direktive 85/511, je Sodišče, naprošeno da nacionalnemu sodniku poda koristne odgovore na ta vprašanja, pristojno
         za usmerjanje na podlagi spisa iz postopka v glavni stvari, kot tudi na podlagi pisnih in ustnih stališč, ki so mu bila predložena,
         da omogoči nacionalnemu sodišču, da odloči (glej v tem smislu sodbi z dne 7. marca 1996 v zadevi Freers in Speckmann, C‑278/93,
         Recueil, str. I-1165, točka 24, in z dne 11. septembra 2003 v zadevi Steinicke, C-77/02, Recueil, str. I-9027, točka 59).

      42      V zvezi s tem bo moralo predložitveno sodišče upoštevati tudi stališče Komisije, ker je le-ta pooblaščena na podlagi člena
         13(2) Direktive 85/511 za izvajanje občasnega nadzora za preverjanje varnostnih sistemov v laboratorijih, omenjenih v navedeni
         prilogi in ima tudi posebno odgovornost v okviru postopka, določenega v členu 17 te direktive, ki je namenjen natančneje oceni
         zanesljivosti laboratorija za izvajanje ciljev te iste direktive.

      43      Torej je Komisija potrdila, tako v svojih pisnih stališčih kot na obravnavi, da nikoli ni dvomila o identiteti laboratorija
         ID-Lelystad in da je vedno štela, da so bile spremembe med CDI in ID-Lelystad zgolj formalne.

      44      Poleg tega je treba v okoliščinah postopka v glavni stvari ugotoviti, da, zgolj dejstvo, da zaradi združitve ali nasledstva
         prvotnega subjekta le-ta s pravnega vidika postane drugačen subjekt, ne pomeni, da naj bi imel laboratorij odslej nižjo raven
         varnosti glede nevarnosti za širjenje virusa.

      45      Enako je treba poudariti, da ne obstaja povezava med nevarnostjo širjenja virusa in obveznostjo laboratorija, da javno objavi
         notranje dokumente v zvezi z obravnavanimi zadevami.

      46      Ravno nasprotno, glede okoliščine, da laboratorij ni več pod odgovornostjo javnih organov, da ni več zavezan slediti njihovim
         navodilom in da tako ne bi mogel biti učinkovito prisiljen spoštovati obveznosti, ki izhajajo iz Direktive 85/511, Sodišče
         ne more a priori izključiti vplivov take spremembe na varnost, kar zadeva nevarnost razširjenja virusa in posledično, morebitno izgubo položaja
         laboratorija, ki je vpisan v Prilogi B k tej direktivi. Nacionalno sodišče bo moralo glede na dejstva obravnavane zadeve presoditi,
         ali je taka sprememba vplivala ali ne na varnost laboratorija v postopku v glavni stvari.

      47      Če bi bilo ugotovljeno, da je, glede na zgoraj navedene ugotovitve, ID-Lelystad izgubil položaj laboratorija, vpisanega v
         Prilogi B Direktive 85/511, predložitveno sodišče sprašuje, ali ta direktiva nasprotuje temu, da država članica v okoliščinah,
         kot so te v postopku v glavni stvari, sprejme ukrepe za izkoreninjenje virusa parkljevke in slinavke, na podlagi rezultatov
         laboratorija, ki ni vpisan v navedeni prilogi, ali se potem upravičene osebe lahko sklicujejo na to kršitev pravil Direktive
         85/511 pred nacionalnim sodiščem, in ali ima ta kršitev pravne posledice.

      48      V okviru postopka v glavni stvari je treba opozoriti, da lahko države članice na podlagi člena 10(1) Direktive 90/425 sprejmejo
         ukrepe za izkoreninjenje virusa parkljevke in slinavke, poleg tistih, ki jih določa Direktiva 85/511, in zlasti, kot v obravnavani
         zadevi, odredi usmrtitev živali sosednjega gospodarstva ali gospodarstva, ki se nahaja v določenem polmeru okoli gospodarstva,
         na katerem so okužene živali (zgoraj navedena sodba Tempelman in van Schaijk, točka 52).

      49      V vsakem primeru lahko te države sprejmejo navedene ukrepe le ob spoštovanju prava Skupnosti, prav tako morajo spoštovati
         cilje veljavne ureditve Skupnosti, kakršni so zlasti tisti iz Direktive 85/511 (glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo Tempelman
         in van Schaijk, točka 31).

      50      Glede te zadnje direktive je treba najprej poudariti, da na podlagi njenega člena 5, branega v povezavi z njenim členom 2,
         drugi odstavek, točka (c), morajo pristojni organi sprejeti ukrepe, naštete v tej določbi – in zlasti odrediti usmrtitev vseh
         živali dovzetnih vrst – na vseh gospodarstvih, na katerih je potrjena prisotnost ene ali več živali dovzetne vrste, pri kateri:

      –        so bili ugotovljeni klinični znaki ali postmortalne spremembe, ki jih lahko povzročata slinavka in parkljevka; ali
      –        pri kateri je bila z laboratorijsko preiskavo uradno dokazana slinavka in parkljevka.
      51      Ob upoštevanju cilja učinkovitega izkoreninjenja slinavke in parkljevke, je treba ta sredstva razlagati široko.

      52      Torej v navedenem členu 2, drugi odstavek, točka (c), je uporabljen izraz „laboratorij“ brez katerekoli druge opredelitve
         in njegovo besedilo ne določa, da so lahko ukrepi sprejeti le na podlagi rezultatov laboratorija, ki je vpisan na seznam Priloge
         B k Direktivi 85/511.

      53      Povrhu tega ista določba nalaga ukrepe za izkoreninjenje te bolezni tudi po ugotovitvi kliničnih znakov ali postmortalnih
         sprememb na živali, ki se jih „lahko“ pripiše slinavki in parkljevki. Vendar se za ugotovitev prisotnosti virusa, ki temelji
         na taki metodi, po definiciji izkaže, da ima manjšo dokazno moč kot testiranje, ki ga opravi laboratorij, in to, čeprav le-tega
         Komisija ni priznala, v okviru postopka člena 17 Direktive 85/511, kot laboratorij, ki je pooblaščen za ravnanje s tem virusom.

      54      Če so pristojni organi na podlagi člena 10(1) Direktive 90/425 pooblaščeni sprejeti ukrepe za izkoreninjenje virusa slinavke
         in parkljevke, ki so dopolnilni tistim, ki jih določa Direktiva 85/511, ta dopolnilna narava vključuje, da lahko navedeni
         organi sprejmejo ukrepe, ki so podobni tistim, ki so določeni v členu 5 Direktive 85/511, na podlagi enakega laboratorijskega
         rezultata, kot tistega, na podlagi katerega so bili sprejeti ti slednji ukrepi, in zato, prav tako na podlagi rezultatov laboratorija,
         ki ni omenjen v Prilogi B k Direktivi 85/511.

      55      Na koncu je treba poudariti, da v nasprotju s tem kar zatrjujejo tožeče stranke v postopku v glavni stvari, določbe členov
         11(1), prva alinea in 13(1), druga alinea Direktive 85/511 niso take narave, da bi ovrgle to ugotovitev.

      56      Namreč, treba je opozoriti, da te določbe nalagajo državam članicam obveznost, da se za diagnosticiranje obrnejo na laboratorije,
         ki so našteti v navedeni prilogi B, z obrazložitvijo, da ravnanje z virusom v drugih laboratorijih pomeni nevarnost za širjenje
         virusa.

      57      Torej je neodvisna od te obveznosti, obveznost, da se za sprejetje ukrepov za izkoreninjenje virusa slinavke in parkljevke
         ne uporabi laboratorijski rezultat, ki ga je pred tem, ob kršitvi te prve obveznosti, in torej ob nevarnosti širjenja virusa,
         izdal laboratorij, ki ni omenjen v navedeni prilogi. In če pristojni organi lahko prekršijo določbe Direktive 85/511, s tem
         da ne spoštujejo te prve obveznosti, taka kršitev ne izpodbija ugotovitev, navedenih v točkah od 50 do 54 te sodbe, na podlagi
         katerih države članice za sprejetje navedenih ukrepov lahko uporabijo rezultate laboratorija, ki ni omenjen v navedeni prilogi.

      58      V teh okoliščinah se ni treba spraševati, ali se posamezniki lahko pred predložitvenim sodiščem, v okoliščinah kot so te v
         postopku v glavni stvari, sklicujejo na kršitev Direktive 85/511, da so javni organi uporabili rezultate laboratorija, ki
         ni omenjen v navedeni prilogi, in ali ima taka kršitev pravne posledice.

      59      Ob upoštevanju zgoraj navedenega je treba na prvo, drugo in tretje vprašanje odgovoriti, da je potrebno Direktivo 85/511 razlagati
         tako, da imajo spremembe podatkov laboratorija, omenjenega v njeni Prilogi B, ki tja ni bil vpisan na podlagi postopka, predvidenega
         v členu 17, za posledico, da ta laboratorij izgubi položaj laboratorija iz te direktive, le če lahko te spremembe vplivajo
         na varnost laboratorija glede nevarnosti širjenja virusa med testiranji in če tako povečajo nevarnost, da bi ta ušel do dovzetnih
         živali v bližini. Poleg tega Direktiva 85/511 ne nasprotuje temu, da država članica sprejme ukrepe za obvladovanje slinavke
         in parkljevke, določene v členu 10(1) Direktive 90/425, na podlagi rezultatov testiranja, ki ga je izvedel laboratorij, ki
         ni omenjen v Prilogi B Direktive 85/511.

       Četrto in peto vprašanje
      60      S temi vprašanji, ki jih je treba obravnavati skupaj, predložitveno sodišče sprašuje, v kolikšni meri organ, ki je pristojen
         za sprejetje ukrepov za obvladovanje slinavke in parkljevke, zavezujejo rezultati testiranj laboratorija, ki ima položaj laboratorija,
         vpisanega v Prilogi B Direktive 85/511, in v kolikšni meri ga zavezujejo rezultati laboratorija, ki nima tega položaja, zlasti
         laboratorija, ki je ta položaj izgubil, v obravnavani zadevi, iz razlogov naštetih v točki 46 te sodbe.

      61      Prvič, treba se je vprašati o domnevi, da je rezultat predložil laboratorij, ki ima tak položaj.

      62      Iz člena 5 Direktive 85/511 izhaja, da morajo pristojni nacionalni organi brez odlašanja sprejeti tam predvidene ukrepe, takoj
         ko je potrjeno, da so na enem ali več gospodarstvih živali, pri katerih je bila po laboratorijskem testiranju uradno ugotovljena
         prisotnost slinavke in parkljevke.

      63      Še več, druge določbe, kot sta člen 2 Odločbe 2001/246 in člen 10(1) Direktive 90/425, pooblaščajo navedene organe, da sprejmejo
         dopolnilne ukrepe.

      64      Nato je treba opozoriti, da obvladovanje slinavke in parkljevke zahteva, da se ustrezni ukrepi sprejmejo hitro in učinkovito.

      65      V ta namen Direktiva 85/511, zlasti v svojem členu 13 določa za laboratorije, vpisane v njeno prilogo B, stroge zahteve glede
         njihovih varnostnih sistemov, kot tudi glede periodičnih nadzorov s strani veterinarskih strokovnjakov Komisije in s strani
         pristojnih organov držav članic. Zato ureditev preiskav, ki so jih izvedli ti laboratoriji, lahko daje zagotovila, na katera
         se organi, odgovorni za obvladovanje slinavke in parkljevke, lahko zanesejo, v bistvu na rezultate le-teh.

      66      Glede na zgoraj navedeno je treba ugotoviti, da mora pristojni organ upoštevati te rezultate in načeloma sprejeti ukrepe,
         določene v Direktivi 85/511 ali vsak drug ustrezen ukrep glede na nujnost hitrega in učinkovitega obvladovanja slinavke in
         parkljevke.

      67      Pristojni organ lahko, zgolj če ima indice, ki omogočajo resne dvome o zanesljivosti rezultatov navedenih laboratorijev, ne
         sprejme takoj navedenih ukrepov. V takem primeru lahko zlasti uporabi drugo diagnosticiranje, ki bi potrdilo ali ovrglo ta
         rezultat.

      68      Drugič, treba je obravnavati domnevo, po kateri je rezultat izdal laboratorij, ki nima položaja laboratorija, vpisanega v
         Prilogi B k Direktivi 85/511.

      69      Iz točke 54 te sodbe izhaja, da se pristojni organ ne more vzdržati sprejetja ustreznih ukrepov, zgolj iz razloga, da je prisotnost
         slinavke in parkljevke na gospodarstvu ugotovil laboratorij, ki nima položaja laboratorija, vpisanega v Prilogi B k Direktivi
         85/511.

      70      Ob upoštevanju izjemno nalezljive narave slinavke in parkljevke in nujnosti hitrega in učinkovitega obvladovanja le teh, morajo
         pristojni organi upoštevati rezultat takega laboratorija, zato da sprejme, odvisno od primera, ustrezne ukrepe, ki jih določa
         ureditev Skupnosti. Vendar, ker ta laboratorij ne nudi več nujno enakih zagotovil o zanesljivosti, kot laboratorij, ki ima
         položaj laboratorija, vpisanega v Prilogi B k Direktivi 85/511, se mora pristojni organ prepričati o zanesljivosti navedenega
         rezultata, preden sprejme ustrezne ukrepe.

      71      V tem okviru je treba poudariti, da, v vsakem primeru, neodvisno od dejstva, ali je rezultat testiranj, na katerem temeljijo
         ukrepi za obvladovanje slinavke in parkljevke, izdal laboratorij, ki ima položaj laboratorija, vpisanega v Prilogi B k Direktivi
         85/511, lahko pristojni organ sprejme te ukrepe zgolj ob spoštovanju splošnih načel prava Skupnosti, kot so zlasti načelo
         sorazmernosti in temeljne pravice (glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo Tempelman in van Schaijk, točka 31).

      72      Glede tega je treba opozoriti, da na podlagi ustaljene sodne prakse, načelo sorazmernosti zahteva, da morajo biti ukrepi,
         ki se izvajajo na podlagi predpisov Skupnosti, primerni za uresničitev zastavljenega cilja in ne smejo prekoračiti okvirov,
         potrebnih za njegovo doseganje (sodbe z dne 14. decembra 2004 v zadevi Arnold André, C-434/02, ZOdl., str. I-11825, točka
         45; z dne 14. decembra 2004 v zadevi Swedish Match, C-210/03, ZOdl., str. I-11893, točka 47, in z dne 6. decembra 2005 v združenih
         zadevah ABNA in drugi, C-453/03, C-11/04, C‑12/04 in C-194/04, ZOdl., str. I-10423, točka 68).

      73      Glede varstva temeljnih pravic tožeče stranke v postopku v glavni stvari potrjujejo zlasti, da so nacionalni organi sprejeli
         ukrepe, ki se obravnavajo v postopku v glavni stvari, s kršitvijo načela spoštovanja pravic do obrambe.

      74      Iz prav tako ustaljene sodne prakse izhaja, da je spoštovanje pravic do obrambe v vseh postopkih, sproženih zoper neko osebo,
         ki bi lahko negativno vplivali na položaj posameznika, eno izmed temeljnih načel prava Skupnosti, ki ga je treba zagotoviti
         tudi ob neobstoju vsakršne postopkovne zakonodaje. To načelo zahteva, da se naslovnike odločb, ki znatno posegajo v njihove
         interese, postavi v položaj, v katerem lahko učinkovito izrazijo svoja stališča glede elementov zoper njih, za utemeljitev
         sporne odločbe (glej zlasti sodbe z dne 24. oktobra 1996 v zadevi Komisija proti Lisrestal in drugi, C-32/95 P, Recueil, str.
         I 5373, točka 21; z dne 21. septembra 2000 v zadevi Mediocurso proti Komisiji, C-462/98 P, Recueil, str. I-7183, točka 36,
         in z dne 9. junija 2005 v zadevi Španija proti Komisiji, C‑287/02, ZOdl., str. I-5093, točka 37). Torej ob upoštevanju resnih
         posledic, ki jih pridelovalcem povzročijo odločbe, sprejete na podlagi člena 5 Direktive 85/511, člena 2 Odločbe 2001/246
         in člena 10(1) Direktive 90/425, navedeno načelo zahteva, na področju obvladovanja slinavke in parkljevke, da se naslovnike
         takih odločb načeloma postavi v položaj, v katerem lahko učinkovito izrazijo svoja stališča glede elementov zoper njih, za
         utemeljitev sporne odločbe.

      75      Kljub temu je treba opozoriti, da temeljne pravice, kot je spoštovanje pravic do obrambe, ne pomenijo absolutnih pravic, ampak
         lahko vsebujejo omejitve, pod pogojem, da te omejitve dejansko ustrezajo ciljem splošnega interesa, ki jih zasledujejo zadevni
         ukrepi, in da glede na zasledovani cilj ne pomenijo pretiranega in nesprejemljivega posega, ki bi omejeval samo bistvo tako
         zagotovljenih pravic. Med cilji, ki lahko upravičijo take omejitve, je zlasti varovanje javnega zdravja (glej v tem smislu
         sodbi z dne 8. aprila 1992 v zadevi Komisija proti Nemčiji, C-62/90, Recueil, str. I-2575, točka 23, in z dne 17. oktobra
         1995 v zadevi Fishermen’s Organisations in drugi, C-44/94, Recueil, str. I-3115, točka 55).

      76      V tem smislu je treba ugotoviti, da, če pristojni organ ne bi mogel sprejeti ustreznih ukrepov zoper slinavko in parkljevko,
         ne da bi bil vsakdo, na kogar se mogoče nanašajo, predhodno seznanjen z dejstvi in dokumenti, na katerih ti ukrepi temeljijo
         in ne da bi izrazil stališče o teh dejstvih in dokumentih, ta organ ne bi mogel ukrepati hitro in učinkovito. Kajti, varovanje
         javnega zdravja upravičuje, načeloma, da ta organ sprejme navedene ukrepe tudi brez predhodnega zbiranja stališč zainteresiranih
         oseb glede elementov, ki so bili uporabljeni za utemeljitev le-teh. Poleg tega bi lahko bila taka omejitev pretiran in nesprejemljiv
         poseg, ki bi kršil bistvo tudi pravice do obrambe, le v primeru, če zainteresirane stranke ne bi imele možnosti izpodbijati
         navedene ukrepe v naknadnem postopku in koristno navajati svoja stališča v okviru le-tega.

      77      Poleg tega, ob upoštevanju nujnosti hitrega ukrepanja zoper slinavko in parkljevko, načelo spoštovanja pravic do obrambe ne
         zahteva nujno začasne odložitve izvršitve navedenih ukrepov do zaključka tega postopka.

      78      Končno, če se v takem postopku izkaže, da bi organ, odgovoren za obvladovanje slinavke in parkljevke, lahko sprejel ukrepe
         na podlagi Direktiv 85/511 in 90/425 ali Odločbe 2001/246, zgolj na podlagi rezultata laboratorija, kot mu je bil posredovan
         preko faksa, načelo spoštovanja pravic do obrambe ne nasprotuje temu, da sodišče, ki odloča v tem postopku, utemelji svojo
         odločitev zgolj s tem dokumentom, ker so stranke lahko o tem koristno razpravljale.

      79      Glede na zgoraj navedeno, je treba na četrto in peto vprašanje odgovoriti, da mora pristojni organ upoštevati rezultate laboratorija,
         ki ima položaj laboratorija, vpisanega v Prilogi B k Direktivi 85/511 in sprejeti, načeloma, ukrepe določene v Direktivi 85/511,
         ali vsak drug ukrep, ki je nujen ob upoštevanju nujnosti hitrega in učinkovitega obvladovanja slinavke in parkljevke. Pristojen
         organ mora prav tako upoštevati rezultat laboratorija, ki nima takega položaja, da se sprejme, kot v obravnavani zadevi, ustrezne
         ukrepe, ki so določeni s skupnostno ureditvijo. Vendar, ker ta laboratorij ne nudi več nujno enakih zagotovil o zanesljivosti,
         kot laboratorij, ki ima položaj laboratorija, vpisanega v Prilogi B k Direktivi 85/511, se mora pristojni organ prepričati
         o zanesljivosti navedenega rezultata, preden sprejme ustrezne ukrepe. V vsakem primeru pristojni organ lahko sprejme ukrepe
         za obvladovanje slinavke in parkljevke zgolj ob spoštovanju splošnih načel prava Skupnosti, kot so zlasti načelo sorazmernosti
         in temeljne pravice.

       Stroški
      80      Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči
         o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

      Iz teh razlogov je Sodišče (tretji senat) razsodilo:
      1)      Direktivo Sveta 85/511/EGS z dne 18. novembra 1985 o uvedbi ukrepov Skupnosti za obvladovanje slinavke in parkljevke, kakor
            je bila spremenjena z Direktivo Sveta 90/423/EGS z dne 26. junija 1990, je treba razlagati tako, da zaradi spremembi podatkov
            laboratorija, omenjenega v njeni Prilogi B, ki tja ni bil vpisan na podlagi postopka, predvidenega v členu 17, ta laboratorij
            izgubi položaja laboratorija iz te direktive, le če lahko te spremembe vplivajo na varnost laboratorija glede nevarnosti širjenja
            virusa med testiranji in če tako povečajo nevarnost, da bi se ta širil na dovzetne živali v bližini. Direktiva 85/511, kakor
            je bila spremenjena z Direktivo 90/423, ne nasprotuje temu, da država članica sprejme ukrepe za obvladovanje slinavke in parkljevke,
            določene v členu 10(1) Direktive Sveta 90/425/EGS z dne 26. junija 1990 o veterinarskih in zootehničnih pregledih, ki se zaradi
            vzpostavitve notranjega trga izvajajo v trgovini znotraj Skupnosti z nekaterimi živimi živalmi in proizvodi, na podlagi rezultatov
            testiranja, ki ga je izvedel laboratorij, ki ni omenjen v Prilogi B k Direktivi 85/511, kakor je bila spremenjena z Direktivo
            90/423.
      2)      Pristojni organ mora upoštevati rezultate laboratorija, ki ima status laboratorija, vpisanega v Prilogi B k Direktivi 85/511,
            in načeloma sprejeti ukrepe, določene v Direktivi 85/511, ali vsak drug ukrep, ki je nujen, ob upoštevanju nujnosti hitrega
            in učinkovitega obvladovanja slinavke in parkljevke. Pristojni organ mora prav tako upoštevati rezultat laboratorija, ki nima
            takega statusa, da se sprejmejo, kot v obravnavani zadevi, ustrezni ukrepi, določeni s skupnostno ureditvijo. Vendar, ker
            ta laboratorij ne nudi več nujno enakih zagotovil o zanesljivosti kot laboratorij, ki ima status laboratorija, vpisanega v
            Prilogi B k Direktivi 85/511, se mora pristojni organ prepričati o zanesljivosti navedenega rezultata, preden sprejme ustrezne
            ukrepe. V vsakem primeru pristojni organ lahko sprejme ukrepe za obvladovanje slinavke in parkljevke zgolj ob spoštovanju
            splošnih načel prava Skupnosti, kot so zlasti načelo sorazmernosti in temeljne pravice.
      Podpisi
      * Jezik postopka: nizozemščina.