title: Zadeva T-172/18: Tožba, vložena 8. marca 2018 – Akili Mundos/Svet

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/65

         Tožba, vložena 8. marca 2018 – Akili Mundos/Svet
   (Zadeva T-172/18)
   (2018/C 161/80)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Muhindo Akili Mundos (Kinšasa, Demokratična republika Kongo) (zastopniki: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois in A. Guillerme, odvetniki)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Izvedbeni sklep Sveta (SZVP) 2017/2282 z dne 11. decembra 2017 o spremembi Sklepa 2010/788/SZVP o omejitvenih ukrepih proti Demokratični republiki Kongo razglasi za ničen v delu, v katerem je tožeča stranka ohranjena pod številko 13 Priloge II k Sklepu 2010/788/SZVP in pod številko 13 Priloge Ia k Uredbi (ES) št. 1183/2005;

               —

               ugotovi nezakonitost določb člena 3(2)(b) Sklepa 2010/788/SZVP, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2016/2231/SZVP, in člena 2b(1)(b) Uredbe 1183/2005/ES;

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge, ki so v bistvu enaki ali podobni kot tožbeni razlogi, navedeni v okviru zadeve T-163/18, Amisi Kumba/Svet.


title: Zadeva C-395/16: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 8. marca 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberlandesgericht Düsseldorf – Nemčija) – DOCERAM GmbH/CeramTec GmbH (Predhodno odločanje — Intelektualna in industrijska lastnina — Uredba (ES) št. 6/2002 — Model Skupnosti — Člen 8(1) — Značilnosti videza izdelka, ki jih določa izključno njegova tehnična funkcija — Merila presoje — Obstoj alternativnih modelov — Upoštevanje vidika „objektivnega opazovalca“)

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/8

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 8. marca 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberlandesgericht Düsseldorf – Nemčija) – DOCERAM GmbH/CeramTec GmbH
   (Zadeva C-395/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Intelektualna in industrijska lastnina - Uredba (ES) št. 6/2002 - Model Skupnosti - Člen 8(1) - Značilnosti videza izdelka, ki jih določa izključno njegova tehnična funkcija - Merila presoje - Obstoj alternativnih modelov - Upoštevanje vidika „objektivnega opazovalca“))
   (2018/C 161/08)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: DOCERAM GmbH

      Tožena stranka: CeramTec GmbH

      Izrek

               1.

               Člen 8(1) Uredbe Sveta (ES) št. 6/2002 z dne 12. decembra 2001 o modelih Skupnosti je treba razlagati tako, da je za presojo, ali značilnosti izgleda izdelka določa izključno njegova tehnična funkcija, treba dokazati, da je ta funkcija edini dejavnik, ki je vplival na te značilnosti, pri čemer obstoj alternativnih modelov v zvezi s tem ni odločilen.

               2.

               Člen 8(1) Uredbe št. 6/2002 je treba razlagati tako, da mora za ugotovitev, ali značilnosti izgleda izdelka določa izključno njegova tehnična funkcija v smislu te določbe, nacionalno sodišče upoštevati vse objektivne okoliščine, ki so upoštevne v vsakem posameznem primeru. V zvezi s tem se ni treba opreti na zaznavanje „objektivnega opazovalca“.

      (1)  UL C 419, 14.11.2016.


title: Zadeva C-95/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 9. februarja 2018 – Sociale Verzekeringsbank, drugi stranki v postopku: F. van den Berg in H. D. Giesen

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/21

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 9. februarja 2018 – Sociale Verzekeringsbank, drugi stranki v postopku: F. van den Berg in H. D. Giesen
   (Zadeva C-95/18)
   (2018/C 161/24)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Sociale Verzekeringsbank (Svb)

      Drugi stranki v postopku: F. van den Berg in H. D. Giesen

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

                           (a)

                           Ali je treba člena 5 in 48 PDEU razlagati tako, da te določbe v primerih, kakršna sta obravnavana, nasprotujejo nacionalni ureditvi, kot je člen 6a, uvodni del in točka (b), AOW (1)? Ta ureditev pomeni, da rezident Nizozemske ni zavarovan iz naslova socialnega zavarovanja države stalnega prebivališča, če ta rezident dela v drugi državi članici in na podlagi člena 13 Uredbe št. 1408/71 (2) zanje velja zakonodaja o socialni varnosti države zaposlitve. Značilnost obravnavanih primerov je, da zadevne osebe na podlagi zakonske ureditve države zaposlitve niso upravičene do starostne pokojnine zaradi omejenega obsega svojega dela v tej državi.

                           (b)

                           Ali je pri odgovoru na vprašanje 1(a) pomembno, da za rezidenta države stalnega prebivališča, ki na podlagi člena 13 Uredbe št. 1408/71 ni pristojna, ne obstaja obveznost plačevanja prispevkov za socialno zavarovanje države stalnega prebivališča? Za obdobja, v katerih je ta rezident delal v drugi državi članici, spada namreč na podlagi člena 13 Uredbe št. 1408/71 izključno v sistem socialne varnosti države zaposlitve in tudi nizozemska nacionalna zakonodaja v takem primeru ne določa obveznosti plačevanja prispevkov.

               2.

               Ali je za odgovor na vprašanje 1 pomembno, da je za zadevne osebe obstajala možnost sklenitve prostovoljnega zavarovanja na podlagi AOW ali da je za njih obstajala možnost, da Svb zaprosijo za sklenitev sporazuma v smislu člena 17 Uredbe št. 1408/71?

               3.

               Ali člen 13 Uredbe št. 1408/71 nasprotuje, da bi oseba, kot je žena H. D. Giesna, ki je bila pred 1. januarjem 1989 zgolj na podlagi nacionalne zakonodaje na Nizozemskem, v državi stalnega prebivališča, zavarovana na podlagi AOW, na podlagi tega zavarovanja imela pravico do dajatev za starost, če gre za časovna obdobja, v katerih je bila na podlagi te določbe uredbe zaradi dela v drugi državi članici zajeta z zakonodajo te države zaposlitve? Ali pa je treba pravico do dajatve na podlagi AOW dojemati kot pravico do dajatve, ki v nacionalni zakonodaji ni odvisna od pogojev v zvezi z zaposlitvijo ali zavarovanjem v skladu s sodbo Bosmann, tako da je mogoče v njenem primeru uporabiti razlogovanje iz te sodbe?

      (1)  Algemene ouderdomswet (zakon o splošnem pokojninskem zavarovanju).

      (2)  Uredba Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 35).


title: Zadeva C-494/16: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 7. marca 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale civile di Trapani – Italija) – Giuseppa Santoro/Comune di Valderice, Presidenza del Consiglio dei Ministri (Predhodno odločanje — Socialna politika — Delo za določen čas — Pogodbe, sklenjene z delodajalcem iz javnega sektorja — Ukrepi za sankcioniranje zlorabe pogodb za določen čas — Načeli enakovrednosti in učinkovitosti)

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/9

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 7. marca 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale civile di Trapani – Italija) – Giuseppa Santoro/Comune di Valderice, Presidenza del Consiglio dei Ministri
   (Zadeva C-494/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Socialna politika - Delo za določen čas - Pogodbe, sklenjene z delodajalcem iz javnega sektorja - Ukrepi za sankcioniranje zlorabe pogodb za določen čas - Načeli enakovrednosti in učinkovitosti))
   (2018/C 161/09)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale civile di Trapani

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Giuseppa Santoro

      Toženi stranki: Comune di Valderice, Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Izrek

   Določbo 5 Okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sklenjenega 18. marca 1999, ki je priloga k Direktivi Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni zakonodaji, ki po eni strani ravnanja delodajalca iz javnega sektorja, ki zlorablja veriženje pogodb za določen čas, ne sankcionira tako, da se zadevnemu delavcu izplača odškodnina kot nadomestilo za to, da se delovno razmerje za določen čas ni spremenilo v delovno razmerje za nedoločen čas, po drugi strani pa določa dodelitev odškodnine od 2,5- do 12-kratnika zadnje mesečne plače navedenega delavca, pri čemer ima zadnjenavedeni možnost, da prejme celotno nadomestilo škode, če v obliki domneve dokaže, da je izgubil druge zaposlitvene možnosti ali da bi bil uspešen na rednem zaposlitvenem natečaju, če bi bil ta organiziran, pod pogojem, da takšna zakonodaja določa učinkovit in odvračilen mehanizem sankcioniranja, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

      (1)  UL C 454, 5.12.2016.


title: Zadeva C-145/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 23. februarja 2018 – Regards Photographiques SARL/Ministre de l'Action et des Comptes publics

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/40

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 23. februarja 2018 – Regards Photographiques SARL/Ministre de l'Action et des Comptes publics
   (Zadeva C-145/18)
   (2018/C 161/44)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Conseil d'État

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Regards Photographiques SARL

      Tožena stranka: Ministre de l'Action et des Comptes publics

      Vprašanja za predhodno odločanje

               —

               Ali je treba določbe členov 103 in 311 Direktive 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 (1) ter določbe točke 7 dela A Priloge IX k tej direktivi razlagati tako, da se z njimi zahteva le, da fotografije posname njihov avtor, da jih ta natisne ali so natisnjene pod njegovim nadzorstvom ter da so podpisane, oštevilčene in omejene na 30 kopij, v vseh velikostih in na vseh nosilcih, da bi bile upravičene do nižje stopnje davka na dodano vrednost?

               —

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je državam članicam vseeno dovoljeno, da iz upravičenosti do nižje stopnje davka na dodano vrednost izključijo fotografije, ki poleg tega niso umetniške narave?

               —

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, katere druge pogoje morajo izpolnjevati fotografije, da bi bile upravičene do nižje stopnje davka na dodano vrednost? In zlasti, ali morajo biti umetniške narave?

               —

               Ali je treba te pogoje v Evropski uniji razlagati enotno ali pa napotujejo na pravo vsake države članice, zlasti s področja intelektualne lastnine?

      (1)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006, L 347, str. 1).


title: Zadeva T-173/18: Tožba, vložena 8. marca 2018 – Ramazani Shadary/Svet

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/66

         Tožba, vložena 8. marca 2018 – Ramazani Shadary/Svet
   (Zadeva T-173/18)
   (2018/C 161/81)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Emmanuel Ramazani Shadary (Kinšasa, Demokratična republika Kongo) (zastopniki: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois in A. Guillerme, odvetniki)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Izvedbeni sklep Sveta (SZVP) 2017/2282 z dne 11. decembra 2017 o spremembi Sklepa 2010/788/SZVP o omejitvenih ukrepih proti Demokratični republiki Kongo razglasi za ničen v delu, v katerem je tožeča stranka ohranjena pod številko 15 Priloge II k Sklepu 2010/788/SZVP in pod številko 15 Priloge Ia k Uredbi (ES) št. 1183/2005;

               —

               ugotovi nezakonitost določb člena 3(2)(b) Sklepa 2010/788/SZVP, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2016/2231/SZVP, in člena 2b(1)(b) Uredbe 1183/2005/ES;

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge, ki so v bistvu enaki ali podobni kot tožbeni razlogi, navedeni v okviru zadeve T-163/18, Amisi Kumba/Svet.


title: Zadeva T-129/18: Tožba, vložena 1. marca 2018 – HMV (Brands)/EUIPO – Our Price Records (OUR PRICE)

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/54

         Tožba, vložena 1. marca 2018 – HMV (Brands)/EUIPO – Our Price Records (OUR PRICE)
   (Zadeva T-129/18)
   (2018/C 161/62)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: HMV (Brands) Ltd (London, Združeno kraljestvo) (zastopnika: M. Hicks in N. Zweck, barristers)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Our Price Records Ltd (London)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Evropske unije, ki vsebuje besedne elemente „OUR PRICE“ – prijava za registracijo št. 13 636 998

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 15. decembra 2017 v zadevi R 838/2017-2

      Tožbeni predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov;

               —

               družbi Our Price Records Limited naloži plačilo stroškov (če v tej zadevi intervenira);
               IN

               —

               v celoti ugodi ugovoru družbe HMV
               ALI

               —

               zadevo predloži EUIPO po razveljavitvi izpodbijane odločbe.

      Tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(4) Uredbe št. 2017/1001.


title: Zadeva T-174/18: Tožba, vložena 8. marca 2018 – Mutondo/Svet

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/67

         Tožba, vložena 8. marca 2018 – Mutondo/Svet
   (Zadeva T-174/18)
   (2018/C 161/82)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Kalev Mutondo (Kinšasa, Demokratična republika Kongo) (zastopniki: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois in A. Guillerme, odvetniki)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Izvedbeni sklep Sveta (SZVP) 2017/2282 z dne 11. decembra 2017 o spremembi Sklepa 2010/788/SZVP o omejitvenih ukrepih proti Demokratični republiki Kongo razglasi za ničen v delu, v katerem je tožeča stranka ohranjena pod številko 16 Priloge II k Sklepu 2010/788/SZVP in pod številko 16 Priloge Ia k Uredbi (ES) št. 1183/2005;

               —

               ugotovi nezakonitost določb člena 3(2)(c) Sklepa 2010/788/SZVP, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2016/2231/SZVP, in člena 2b(1)(c) Uredbe 1183/2005/ES;

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge, ki so v bistvu enaki ali podobni kot tožbeni razlogi, navedeni v okviru zadeve T-163/18, Amisi Kumba/Svet.


title: Zadeva C-96/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden 9. februarja 2017 – Sociale Verzekeringsbank in drugi/C. E. Franzen

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/22

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden 9. februarja 2017 – Sociale Verzekeringsbank in drugi/C. E. Franzen
   (Zadeva C-96/18)
   (2018/C 161/25)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Sociale Verzekeringsbank (SvB)

      Tožena stranka: C. E. Franzen

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člena 5 in 48 PDEU razlagati tako, da te določbe v primerih, kakršen je obravnavani, nasprotujejo nacionalni ureditvi, kot je člen 6a, uvodni del in točka (b). AKW (1)? Ta ureditev pomeni, da rezident Nizozemske ni zavarovan iz naslova socialnega zavarovanja države članice stalnega prebivališča, če ta rezident dela v drugi državi članici in na podlagi člena 13 Uredbe št. 1408/71 (2) zanj ne velja zakonodaja o socialni varnosti države zaposlitve. Značilnost obravnavanega primera je, da zadevna oseba na podlagi zakonske ureditve države zaposlitve ni upravičena do družinskega dodatka zaradi omejenega obsega svojega dela v tej državi.

               2.

               Ali je za odgovor na prejšnje vprašanje pomembno, da je imela zadevna oseba možnost, da bi Svb zaprosila za sklenitev sporazuma v smislu člena 17 Uredbe št. 1408/71?

      (1)  Splošni zakon o družinskih dodatkih.

      (2)  Uredba Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 35).


title: Zadeva T-140/18: Tožba, vložena 28. februarja 2018 – LMP Lichttechnik Vertriebs/EUIPO (LITECRAFT)

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/55

         Tožba, vložena 28. februarja 2018 – LMP Lichttechnik Vertriebs/EUIPO (LITECRAFT)
   (Zadeva T-140/18)
   (2018/C 161/63)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: LMP Lichttechnik Vertriebs GmbH (Ibbenbüren, Nemčija) (zastopnik: R. Plegge, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Evropske unije „LITECRAFT“ – prijava št. 15 282 635

      Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 8. januarja 2018 v zadevi R 699/2017-2

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-175/18: Tožba, vložena 8. marca 2018 – Ruhorimbere/Svet

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/67

         Tožba, vložena 8. marca 2018 – Ruhorimbere/Svet
   (Zadeva T-175/18)
   (2018/C 161/83)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Éric Ruhorimbere (Mbujimayi, Demokratična republika Kongo) (zastopniki: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois in A. Guillerme, odvetniki)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Izvedbeni sklep Sveta (SZVP) 2017/2282 z dne 11. decembra 2017 o spremembi Sklepa 2010/788/SZVP o omejitvenih ukrepih proti Demokratični republiki Kongo razglasi za ničen v delu, v katerem je tožeča stranka ohranjena pod številko 14 Priloge II k Sklepu 2010/788/SZVP in pod številko 14 Priloge Ia k Uredbi (ES) št. 1183/2005;

               —

               ugotovi nezakonitost določb člena 3(2)(b) Sklepa 2010/788/SZVP, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2016/2231/SZVP, in člena 2b(1)(b) Uredbe 1183/2005/ES;

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge, ki so v bistvu enaki ali podobni kot tožbeni razlogi, navedeni v okviru zadeve T-163/18, Amisi Kumba/Svet.


title: Zadeva T-143/18: Tožba, vložena 1. marca 2018 – Société générale/ECB

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/56

         Tožba, vložena 1. marca 2018 – Société générale/ECB
   (Zadeva T-143/18)
   (2018/C 161/64)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Société générale (Pariz, Francija) (zastopniki: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi in P. Kupka, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska centralna banka

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi ničnost člena 5 odločbe ECB št. ECB/SSM/2017 – O2RNE8IBXP4R0TD8PU41/174 z dne 19. decembra 2017 in člena 3 njene priloge A v delu, v katerem so določeni ukrepi, ki jih je treba sprejeti v zvezi z nepreklicnimi zavezami za plačilo glede sistemov zajamčenih vlog ali skladom za reševanje;

               —

               ECB naloži plačilo vseh stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na neobstoj pravne podlage za sprejetje izpodbijane odločbe. Po mnenju tožeče stranke ECB ni pristojna za naložitev splošne bonitetne zahteve, prav tako pa ni izvedla posamične in podrobne ocene položaja tožeče stranke, kot se to zahteva z veljavnimi predpisi.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se navezuje na napačno uporabo prava v izpodbijani odločbi, ker naj bi EBC nepravilno razlagala predpise prava Unije, ki določajo možnost, da kreditne ustanove uporabijo nepreklicne zaveze za plačilo, in naj bi tako tem določbam odvzela njihov polni učinek.

               3.

               Tretji tožbeni razlog se nanaša na to, da izpodbijana odločba vsebuje očitno napako pri presoji tveganj, ki naj bi izhajala iz nepreklicnih zavez za plačilo, glede na člen 16 Uredbe Sveta (EU) št. 1024/2013 z dne 15. oktobra 2013 o prenosu posebnih nalog, ki se nanašajo na politike bonitetnega nadzora kreditnih institucij, na Evropsko centralno banko (UL 2013, L 287, str. 63).

               4.

               Četrti tožbeni razlog se navezuje na pomanjkljivo obrazložitev, ker bi EBC morala odločbo podrobno obrazložiti in naj bi izpodbijana odločba temeljila na nezadostni obrazložitvi.


title: Zadeva C-149/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal da Relação de Lisboa (Portugalska) 26. februarja 2018 – Agostinho da Silva Martins/Dekra Claims Services Portugal SA

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/41

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal da Relação de Lisboa (Portugalska) 26. februarja 2018 – Agostinho da Silva Martins/Dekra Claims Services Portugal SA
   (Zadeva C-149/18)
   (2018/C 161/45)
   Jezik postopka: portugalščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal da Relação de Lisboa

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka in pritožnica: Agostinho da Silva Martins

      Tožena stranka in nasprotna stranka v postopku s pritožbo: Dekra Claims Services Portugal SA

      Vprašanja za predhodno odločanje

               a)

               Ali je treba šteti, da je veljavna ureditev na Portugalskem kot obvezna določba prevladujoča v smislu člena 16 Uredbe „Rim II“ (1)?

               b)

               Ali je to pravilo mogoče šteti za določbo prava Skupnosti, ki ureja kolizijska pravila v smislu člena 27 Uredbe „Rim II“?

               c)

               Ali je treba šteti, da se za portugalskega državljana, ki je bil žrtev v prometni nesreči v Španiji, uporablja ureditev zastaranja iz člena 498(3) portugalskega civilnega zakonika v smislu člena 28 Direktive 2009/103/ES (2)?

      (1)  Uredba (ES) št. 864/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. julija 2007 o pravu, ki se uporablja za nepogodbene obveznosti (Rim II) (UL L 199, 2007, str. 40).

      (2)  Direktiva 2009/103/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in o izvajanju obveznosti zavarovanja takšne odgovornosti (UL L 263, 2009, str. 11).


title: Zadeva C-560/16: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 7. marca 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Nejvyšší soud České republiky – Češka republika) – E.ON Czech Holding AG/Michael Dědouch, Petr Streitberg, Pavel Suda (Predhodno odločanje — Uredba (ES) št. 44/2001 — Sodna pristojnost v civilnih in gospodarskih zadevah — Izključne pristojnosti — Člen 22, točka 2 — Veljavnost sklepov organov družb ali pravnih oseb s sedežem na ozemlju države članice — Izključna pristojnost sodišč te države članice — Sklep skupščine delničarjev družbe o obveznem prenosu vrednostnih papirjev manjšinskih delničarjev te družbe na njenega večinskega delničarja in določitvi zneska odpravnine, ki jo mora navedeni večinski delničar plačati manjšinskim delničarjem — Sodni postopek za preizkus primernosti te odpravnine)

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/9

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 7. marca 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Nejvyšší soud České republiky – Češka republika) – E.ON Czech Holding AG/Michael Dědouch, Petr Streitberg, Pavel Suda
   (Zadeva C-560/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Uredba (ES) št. 44/2001 - Sodna pristojnost v civilnih in gospodarskih zadevah - Izključne pristojnosti - Člen 22, točka 2 - Veljavnost sklepov organov družb ali pravnih oseb s sedežem na ozemlju države članice - Izključna pristojnost sodišč te države članice - Sklep skupščine delničarjev družbe o obveznem prenosu vrednostnih papirjev manjšinskih delničarjev te družbe na njenega večinskega delničarja in določitvi zneska odpravnine, ki jo mora navedeni večinski delničar plačati manjšinskim delničarjem - Sodni postopek za preizkus primernosti te odpravnine))
   (2018/C 161/10)
   Jezik postopka: češčina

      Predložitveno sodišče

   Nejvyšší soud České republiky

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: E.ON Czech Holding AG

      Tožene stranke: Michael Dědouch, Petr Streitberg, Pavel Suda

      ob udeležbi: Jihočeská plynárenská, a.s.

      Izrek

   Člen 22, točka 2, Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da tožba, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, katere predmet je preizkus primernosti odpravnine, ki jo mora večinski delničar družbe plačati manjšinskim delničarjem te družbe ob obveznem prenosu njihovih delnic na tega večinskega delničarja, spada v izključno pristojnost sodišč države članice, na ozemlju katere ima ta družba sedež.

      (1)  UL C 22, 23.1.2017.


title: Zadeva T-144/18: Tožba, vložena 1. marca 2018 – Crédit Agricole in drugi/ECB

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/57

         Tožba, vložena 1. marca 2018 – Crédit Agricole in drugi/ECB
   (Zadeva T-144/18)
   (2018/C 161/65)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Crédit Agricole SA (Montrouge, Francija) in 69 drugih tožečih strank (zastopniki: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi in P. Kupka, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska centralna banka

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               za ničen razglasi člen 9 Sklepa ECB ECB/SSM/2017 – 969500TJ5KRTCJQWXH05/380 z dne 19. decembra 2017 ter člen Priloge 3 k temu sklepu, in sicer v delu, kjer določata ukrepe, ki jih je treba sprejeti glede nepreklicnih zavez za plačilo v zvezi s sistemi jamstva za vloge ali skladi za reševanje;

               —

               ECB naloži plačilo vseh stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo štiri razloge, ki so v bistvu enaki ali podobni tožbenim razlogom v zadevi T-143/18, Société générale/ECB.


title: Zadeva C-152/18 P: Pritožba, ki jo je Crédit mutuel Arkéa vložila 23. februarja 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi razširjeni senat) z dne 13. decembra 2017 v zadevi T-712/15, Crédit mutuel Arkéa/Evropska centralna banka

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/41

         Pritožba, ki jo je Crédit mutuel Arkéa vložila 23. februarja 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi razširjeni senat) z dne 13. decembra 2017 v zadevi T-712/15, Crédit mutuel Arkéa/Evropska centralna banka
   (Zadeva C-152/18 P)
   (2018/C 161/46)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožnica: Crédit mutuel Arkéa (zastopnik: H. Savoie, odvetnik)

      Drugi stranki v postopku: Evropska centralna banka, Evropska komisija

      Predlog

               —

               Razveljavi naj se sodba z dne 13. decembra 2017 (T-712/15), s katero je Splošno sodišče zavrnilo predlog Crédit mutuel Arkéa za razglasitev ničnosti Sklepa Evropske centralne banke z dne 5. oktobra 2015 (ECB/SSM/2015 – 9695000CG7B84NLR5984/28) o določitvi bonitetnih zahtev, ki se uporabijo za skupino Crédit mutuel.

      Pritožbena razloga in bistvene trditve

   Pritožnica v podporo pritožbi navaja dva pritožbena razloga, s katerima zatrjuje:

               —

               nepravilno uporabo prava, in sicer ker je Splošno sodišče presodilo, da člen 2(21)(c) Okvirne uredbe o EMN omogoča ECB, da organizira konsolidirani bonitetni nadzor institucij, povezanih s centralnim organom, medtem ko le-ta sam ni kreditna institucija;

               —

               napako v pravni presoji dejstev, in sicer ker je Splošno sodišče presodilo, da je Crédit mutuel nadzorovana skupina, ker izpolnjuje pogoje iz člena 10(1)(c) Uredbe št. 575/2013 (1).

      (1)  Uredba (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (UL 2013, L 176, str. 1).


title: Zadeva T-176/18: Tožba, vložena 8. marca 2018 – Mende Omalanga/Svet

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/68

         Tožba, vložena 8. marca 2018 – Mende Omalanga/Svet
   (Zadeva T-176/18)
   (2018/C 161/84)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Lambert Mende Omalanga (Kinšasa, Demokratična republika Kongo) (zastopniki: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois in A. Guillerme, odvetniki)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Izvedbeni sklep Sveta (SZVP) 2017/2282 z dne 11. decembra 2017 o spremembi Sklepa 2010/788/SZVP o omejitvenih ukrepih proti Demokratični republiki Kongo razglasi za ničen v delu, v katerem je tožeča stranka ohranjena pod številko 12 Priloge II k Sklepu 2010/788/SZVP in pod številko 12 Priloge Ia k Uredbi (ES) št. 1183/2005;

               —

               ugotovi nezakonitost določb člena 3(2)(a) Sklepa 2010/788/SZVP, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2016/2231/SZVP, in člena 2b(1)(a) Uredbe 1183/2005/ES;

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge, ki so v bistvu enaki ali podobni kot tožbeni razlogi, navedeni v okviru zadeve T-163/18, Amisi Kumba/Svet.


title: Zadeva T-145/18: Tožba, vložena 1. marca 2018 – Confédération nationale du Crédit mutuel in drugi/ECB

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/57

         Tožba, vložena 1. marca 2018 – Confédération nationale du Crédit mutuel in drugi/ECB
   (Zadeva T-145/18)
   (2018/C 161/66)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Confédération nationale du Crédit mutuel (Pariz, Francija) in 37 drugih tožečih strank (zastopniki: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi in P. Kupka, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska centralna banka

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi ničnost člena 8 Odločbe ECB št. ECB/SSM/2017 – 9695000CG7B84NLR5984/207 z dne 19. decembra 2017 v delu, v katerem so določeni ukrepi, ki jih je treba sprejeti v zvezi z nepreklicnimi zavezami za plačilo glede sistemov zajamčenih vlog ali skladom za reševanje;

               —

               ECB naloži plačilo vseh stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitvi tožbe navajajo štiri tožbene razloge, ki so v bistvenem enaki ali podobni tistim iz zadeve T-143/18, Société générale/ECB.


title: Zadeva C-100/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 12. februarja 2018 – Línea Directa Aseguradora S.A./Segurcaixa Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/23

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 12. februarja 2018 – Línea Directa Aseguradora S.A./Segurcaixa Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros
   (Zadeva C-100/18)
   (2018/C 161/26)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Supremo

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica v postopku s kasacijsko pritožbo: Línea Directa Aseguradora S.A.

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Segurcaixa Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je razlaga, v skladu s katero se z obveznim zavarovanjem krije škoda, ki je nastala zaradi požara, ki je zajel parkirano vozilo, če je vzrok za požar v mehanizmih, ki so potrebni za opravljanje prevozne funkcije vozila, v nasprotju s členom 3 Direktive 2009/103/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in o izvajanju obveznosti zavarovanja takšne odgovornosti (1)?

               2.

               Če je odgovor na prejšnje vprašanje nikalen, ali je razlaga, v skladu s katero se z obveznim zavarovanjem krije škoda, ki je nastala zaradi požara, ki je zajel parkirano vozilo, če požara ni mogoče povezati z predhodnim gibanjem vozila in torej ni mogoče šteti, da je povezan s potjo, v nasprotju s členom 3 Direktive 2009/103/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in o izvajanju obveznosti zavarovanja takšne odgovornosti?

               3.

               Če je odgovor na drugo vprašanje nikalen, ali je razlaga, v skladu s katero se z obveznim zavarovanjem krije škoda, ki je nastala zaradi požara, ki je zajel parkirano vozilo, če je vozilo parkirano v zaprti zasebni garaži, v nasprotju s členom 3 Direktive 2009/103/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in o izvajanju obveznosti zavarovanja takšne odgovornosti?

      (1)  UL 2009, L 263, str. 11.


title: Zadeva T-146/18: Tožba, vložena 1. marca 2018 – BPCE in drugi/ECB

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/58

         Tožba, vložena 1. marca 2018 – BPCE in drugi/ECB
   (Zadeva T-146/18)
   (2018/C 161/67)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeče stranke: BPCE (Pariz, Francija) in 36 drugih tožečih strank (zastopniki: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi in P. Kupka, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska centralna banka

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               razglasi ničnost člena 4 odločbe ECB št. ECB/SSM/2017 – 9695005MSX1OYEMGDF46/338 (skupaj z njeno prilogo) z dne 19. decembra 2017 v delu, v katerem so določeni ukrepi, ki jih je treba sprejeti v zvezi z nepreklicnimi zavezami za plačilo glede sistemov zajamčenih vlog ali skladom za reševanje;

               —

               ECB naloži plačilo vseh stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitvi tožbe navajajo štiri tožbene razloge, ki so v bistvenem enaki ali podobni tistim iz zadeve T-143/18, Société générale/ECB.


title: Zadeva C-153/18 P: Pritožba, ki jo je Crédit mutuel Arkéa vložila 23. februarja 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi razširjeni senat) z dne 13. decembra 2017 v zadevi T-52/16, Crédit mutuel Arkéa/Evropska centralna banka

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/42

         Pritožba, ki jo je Crédit mutuel Arkéa vložila 23. februarja 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi razširjeni senat) z dne 13. decembra 2017 v zadevi T-52/16, Crédit mutuel Arkéa/Evropska centralna banka
   (Zadeva C-153/18 P)
   (2018/C 161/47)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožnica: Crédit mutuel Arkéa (zastopnik: H. Savoie, odvetnik)

      Drugi stranki v postopku: Evropska centralna banka, Evropska komisija

      Predlog

               —

               Razveljavi naj se sodba z dne 13. decembra 2017 (T-52/16), s katero je Splošno sodišče zavrnilo predlog Crédit mutuel Arkéa za razglasitev ničnosti Sklepa Evropske centralne banke z dne 4. decembra 2015 (ECB/SSM/2015 – 9695000CG7B84NLR5984/28) o določitvi bonitetnih zahtev, ki se uporabijo za skupino Crédit mutuel.

      Pritožbena razloga in bistvene trditve

   Pritožnica v podporo pritožbi navaja dva pritožbena razloga, s katerima zatrjuje:

               —

               nepravilno uporabo prava, in sicer ker je Splošno sodišče presodilo, da člen 2(21)(c) Okvirne uredbe o EMN omogoča ECB, da organizira konsolidirani bonitetni nadzor institucij, povezanih s centralnim organom, medtem ko le-ta sam ni kreditna institucija;

               —

               napako v pravni presoji dejstev, in sicer ker je Splošno sodišče presodilo, da je Crédit mutuel nadzorovana skupina, ker izpolnjuje pogoje iz člena 10(1)(c) Uredbe št. 575/2013 (1).

      (1)  Uredba (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (UL 2013, L 176, str. 1).


title: Zadeva T-149/18: Tožba, vložena 1. marca 2018 – Arkéa Direct Bank in drugi/ECB

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/58

         Tožba, vložena 1. marca 2018 – Arkéa Direct Bank in drugi/ECB
   (Zadeva T-149/18)
   (2018/C 161/68)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Arkéa Direct Bank (Puteaux, Francija), Caisse de Bretagne de Crédit Mutuel Agricole (Le Relecq Kerhuon, Francija), Crédit Mutuel Arkéa (Le Relecq Kerhuon), Crédit foncier et communal d’Alsace et de Lorraine-banque (Strasbourg, Francija), Fédéral Finance (Le Relecq Kerhuon), Arkéa Home Loans SFH (Brest, Francija), Arkéa Banking Services (Pariz, Francija), Arkéa Public Sector SCF (Le Relecq Kerhuon), Arkéa Banque Entreprises et Institutionnels (Le Relecq Kerhuon), Keytrade Bank Luxembourg SA (Luxembourg, Luksemburg) (zastopniki: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi in P. Kupka, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska centralna banka

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               razglasi ničnost člena 8 Odločbe ECB št. ECB/SSM/2017 – 9695000CG7B84NLR5984/207 z dne 19. decembra 2017 v delu, v katerem so določeni ukrepi, ki jih je treba sprejeti v zvezi z nepreklicnimi zavezami za plačilo glede sistemov zajamčenih vlog ali skladom za reševanje;

               —

               ECB naloži plačilo vseh stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitvi tožbe navajajo štiri tožbene razloge, ki so v bistvenem enaki ali podobni tistim iz zadeve T-143/18, Société générale/ECB.


title: Zadeva C-579/16 P: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 6. marca 2018 – Evropska komisija/FIH Holding A/S, FIH Erhvervsbank A/S (Pritožba — Državne pomoči — Pojem „pomoč“ — Pojem „gospodarska prednost“ — Načelo zasebnega akterja v tržnem gospodarstvu — Pogoji za možnost uporabe in uporabo — Finančna kriza — Zaporedni intervenciji za rešitev banke — Upoštevanje tveganj, ki izhajajo iz zavez, ki jih je država članica sprejela pri prvi intervenciji, pri presoji druge intervencije)

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/10

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 6. marca 2018 – Evropska komisija/FIH Holding A/S, FIH Erhvervsbank A/S
   (Zadeva C-579/16 P) (1)

   ((Pritožba - Državne pomoči - Pojem „pomoč“ - Pojem „gospodarska prednost“ - Načelo zasebnega akterja v tržnem gospodarstvu - Pogoji za možnost uporabe in uporabo - Finančna kriza - Zaporedni intervenciji za rešitev banke - Upoštevanje tveganj, ki izhajajo iz zavez, ki jih je država članica sprejela pri prvi intervenciji, pri presoji druge intervencije))
   (2018/C 161/11)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: A. Bouchagiar, L. Flynn in K. Blanck-Putz, agenti)

      Drugi stranki v postopku: FIH Holding A/S, FIH Erhvervsbank A/S (zastopnik: O. Koktvedgaard, odvetnik)

      Izrek

               1.

               Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 15. septembra 2016, FIH Holding in FIH Erhvervsbank/Komisija (T-386/14, EU:T:2016:474), se razveljavi.

               2.

               Prvi razlog iz tožbe pred Splošnim sodiščem Evropske unije se zavrne.

               3.

               Zadeva se vrne Splošnemu sodišču Evropske unije, da to odloči o drugem tožbenem razlogu.

               4.

               Odločitev o stroških se pridrži.

      (1)  UL C 14, 16.01.2017.


title: Zadeva C-202/18: Tožba, vložena 16. marca 2018 – Ilmārs Rimšēvičs/Republika Latvija

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/43

         Tožba, vložena 16. marca 2018 – Ilmārs Rimšēvičs/Republika Latvija
   (Zadeva C-202/18)
   (2018/C 161/48)
   Jezik postopka: latvijščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Ilmārs Rimšēvičs (zastopniki: S. Vārpiņš, I. Pazare, M. Kvēps, odvetniki)

      Tožena stranka: Republika Latvija

      Predlog tožeče stranke

   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da je bila nezakonito razrešena s položaja guvernerja Banke Latvije, in sicer s sklepom Korupcijas novēršanas un apkarošanas birojs (urad za boj proti korupciji in njeno preprečevanje) z dne 19. februarja 2018 o uporabi varnostnih ukrepov, sprejetim v imenu Republike Latvije;

               —

               za nezakonit razglasi varnostni ukrep prepovedi opravljanja določenih poklicnih dejavnosti – s katerim je bilo tožeči stranki prepovedano opravljanje nalog guvernerja Banke Latvije in izvajanje njenih s tem povezanih pravic –, ki je bila tožeči stranki izrečena s sklepom urada za boj proti korupciji in njeno preprečevanje z dne 19. februarja 2018 o uporabi varnostnih ukrepov, sprejetim v imenu Republike Latvije;

               —

               za nezakonite razglasi omejitve za opravljanje nalog člana Sveta Evropske centralne banke in izvajanje s tem povezanih pravic, ki so bile uvedene s sklepom urada za boj proti korupciji in njeno preprečevanje z dne 19. februarja 2018 o uporabi varnostnih ukrepov, sprejetim v imenu Republike Latvije.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Tožeča stranka izpodbija nezakonit sklep, ki ga je 19. februarja 2018 sprejel organ latvijske države, zadolžen za preiskave – urad za boj proti korupciji in njeno preprečevanje, ki je vključen v strukturo izvršilne oblasti –, s katerim je bila za nedoločen časa razrešena s položaja guvernerja Banke Latvije. Sklep o njeni razrešitvi je bil sprejet v imenu latvijske države. Zaradi razrešitve s položaja guvernerja Banke Latvije je tožeča stranka po uradni dolžnosti izgubila tudi položaj člana Sveta Evropske centralne banke.

               2.

               Z razrešitvijo tožeče stranke so bile storjene najmanj te v nadaljevanju navedene kršitve.

               3.

               Prvič, z razrešitvijo tožeče stranke z njenega položaja guvernerja Banke Latvije in člana Sveta Evropske centralne banke je bil kršen člen 14.2. Protokola št. 4 Pogodbe o delovanju Evropske unije o Statutu Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke, ker v času njene razrešitve noben od pogojev – navedenih v omenjenem členu za razrešitev guvernerjev nacionalnih centralnih bank – ni bil izpolnjen (in sicer da guverner ne izpolnjuje več zahtev za opravljanje svojih dolžnosti ali da je zagrešil hujšo kršitev).

               4.

               Drugič, z razrešitvijo tožeče stranke s položaja guvernerja Banke Latvije je bil kršen tudi člen 22 likums „Par Latvijas Banku“ (zakon o Banki Latvije), to je pravni akt za izvajanje Pogodbe o delovanju Evropske unije. V času sprejetja zadevnega sklepa nobena od zahtev – določenih v omenjenem členu za razrešitev guvernerja Banke Latvije (prvič, odstop zadevne stranke; drugič, hujša kršitev, določena v členu 14.2. Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke, pri čemer v tem primeru lahko Parlament odloči o razrešitvi guvernerja Banke Latvije po tem, ko je obsodilna sodba postala pravnomočna; ali, tretjič, druge zahteve iz navedenega člena 14.2.). Poleg tega, čeprav je v skladu z navedenim zakonom parlament Republike Latvije edini, ki je pooblaščen za razrešitev guvernerja Banke Latvije, pa tožeče stranke ni razrešil navedeni parlament, ampak organ Republike Latvije, ki je zadolžen za preiskave in ki je vključen v strukturo izvršilne oblasti.

               5.

               Tretjič, z razrešitvijo tožeče stranke s položaja guvernerja Banke Latvije je urad za boj proti korupciji in njeno preprečevanje nepravilno razlagal pravo Unije, saj je navedel, da tožeča stranka v Svetu Evropske centralne banke ni delovala neodvisno in v interesu Evropske centralne banke, ampak je izvajala funkcije guvernerja Banke Latvije ter delovala v interesu zadnjenavedene banke. Vendar člen 13 Pogodbe o delovanju Evropske unije določa, da je Evropska centralna banka institucija Evropske unije.
               Uradniki institucij Evropske unije lahko pri opravljanju svojih nalog izvajajo samo pristojnosti, določene v predpisih Unije, in lahko delujejo le v interesu teh institucij. Ni mogoče z nacionalnimi predpisi določati nalog uradnikov institucij Evropske unije in zato pri opravljanju nalog uradnika institucij Evropske unije ni mogoče izvajati pristojnosti, ki jih podeljujejo nacionalni pravni akti.
               Člen 130 Pogodbe o delovanju Evropske unije, ki zagotavlja neodvisnost Evropske centralne banke, izključuje možnost, da bi guverner Banke Latvije pri opravljanju svojih nalog kot član Sveta Evropske centralne banke lahko deloval kot predstavnik Banke Latvije in ravnal (izključno) v interesu zadnjenavedene banke ali Republike Latvije.


title: Zadeva T-177/18: Tožba, vložena 8. marca 2018 – Kazembe Musonda/Svet

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/68

         Tožba, vložena 8. marca 2018 – Kazembe Musonda/Svet
   (Zadeva T-177/18)
   (2018/C 161/85)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Jean-Claude Kazembe Musonda (Lubumbashi, Demokratična republika Kongo) (zastopniki: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois in A. Guillerme, odvetniki)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Izvedbeni sklep Sveta (SZVP) 2017/2282 z dne 11. decembra 2017 o spremembi Sklepa 2010/788/SZVP o omejitvenih ukrepih proti Demokratični republiki Kongo razglasi za ničen v delu, v katerem je tožeča stranka ohranjena pod številko 11 Priloge II k Sklepu 2010/788/SZVP in pod številko 11 Priloge Ia k Uredbi (ES) št. 1183/2005;

               —

               ugotovi nezakonitost določb člena 3(2)(b) Sklepa 2010/788/SZVP, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2016/2231/SZVP, in člena 2b(1)(b) Uredbe 1183/2005/ES;

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge, ki so v bistvu enaki ali podobni kot tožbeni razlogi, navedeni v okviru zadeve T-163/18, Amisi Kumba/Svet.


title: Zadeva C-238/18: Tožba, vložena 3. aprila 2018 – Evropska centralna banka/Republika Latvija

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/44

         Tožba, vložena 3. aprila 2018 – Evropska centralna banka/Republika Latvija
   (Zadeva C-238/18)
   (2018/C 161/49)
   Jezik postopka: latvijščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska centralna banka (zastopniki: C. Zilioli, C. Kroppenstedt in K. Kaiser, agenti, D. Sarmiento Ramírez-Escudero, odvetnik)

      Tožena stranka: Republika Latvija

      Predlog tožeče stranke

   Evropska centralna banka Sodišču predlaga, naj:

               —

               Republiki Latviji naloži, da na podlagi člena 24, prvi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije in člena 62 Poslovnika Sodišča predloži vse upoštevne informacije glede preiskave, ki poteka in jo glede guvernerja banke Latvije vodi Korupcijas novēršanas un apkarošanas birojs (komisija za preprečevanje korupcije in boj proti njej);

               —

               v skladu s členom 14.2 Protokola o Statutu Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke ugotovi, da je Republika Latvija kršila drugi odstavek navedene določbe, ker:

                           —

                           je bil guverner banke Latvije razrešen s svoje funkcije, preden je neodvisno sodišče izreklo obsodilno sodbo, s katero bi vsebinsko preučilo zadevo, in

                           —

                           ne obstajajo nikakršne izredne okoliščine, kot to dokazujejo dejstva, ki jih je predložila Republika Latvija, s katerimi bi bilo utemeljeno, da se zadevno osebo razreši z njegove funkcije.

               —

               Republiki Latviji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   ECB trdi, da je Republika Latvija kršila drugi odstavek člena 14.2 Protokola o Statutu Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke, ker je guvernerja banke Latvije na podlagi začasnega varnostnega ukrepa razrešila z njegove funkcije, ne da bi neodvisno sodišče pred tem izreklo obsodilno sodbo, s katero bi vsebinsko preučilo zadevo.


title: Zadeva C-103/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado Contencioso-Administrativo n° 8 de Madrid (Španija) 13. februarja 2018 – Domingo Sánchez Ruiz/Comunidad de Madrid (Servicio Madrileño de Salud)

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/23

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado Contencioso-Administrativo no 8 de Madrid (Španija) 13. februarja 2018 – Domingo Sánchez Ruiz/Comunidad de Madrid (Servicio Madrileño de Salud)
   (Zadeva C-103/18)
   (2018/C 161/27)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Juzgado Contencioso-Administrativo no 8 de Madrid

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Domingo Sánchez Ruiz

      Tožena stranka: Comunidad de Madrid (Servicio Madrileño de Salud)

      Vprašanja za predhodno odločanje

               PRVO VPRAŠANJE:

               Ali je mogoče položaj, kakršen je opisan v tej zadevi (v katerem delodajalec v javnem sektorju ne upošteva časovnih omejitev, ki jih predpis od njega zahteva, in s tem dopusti veriženje pogodb o zaposlitvi za določen čas, oziroma ohranja zaposlitev za določen čas, tako da vrsto imenovanja spremeni iz občasnega (eventual) v prehodno (interino) ali zaradi nadomeščanja (de sustitución)), šteti za veriženje imenovanj, ki pomeni zlorabo, in ga je zato treba obravnavati kot položaj, opisan v določbi 5 okvirnega sporazuma, ki je priložen k Direktivi 1999/70/ES (1)?

               DRUGO VPRAŠANJE:

               Ali je treba določbe okvirnega sporazuma o delu za določen čas, ki je v prilogi k Direktivi 1999/70[/ES], v povezavi z načelom učinkovitosti razlagati tako, da nasprotujejo nacionalnim postopkovnim pravilom, ki od delavca, zaposlenega za določen čas, zahtevajo, da izpodbija ali se pritoži (zoper vsa zaporedna imenovanja in prenehanja), saj je samo tako zaščiten z direktivo Skupnosti in lahko uveljavlja pravice, ki mu jih podeljuje pravni red Unije?

               TRETJE VPRAŠANJE:

               Ob upoštevanju, da je v javnem sektorju in pri izvajanju osnovnih služb potreba po zapolnitvi praznih delovnih mest, nadomeščanju odsotnosti z dela zaradi bolezni, letnih dopustov (…) v bistvu „stalna“ in da je nujno opredeliti pojem „objektivni razlog“, ki bi utemeljil zaposlitev za določen čas:

                           (a)

                           Ali je treba šteti, da bi bilo v nasprotju z Direktivo 1999/70/ES (določba 5(1)(a)) in da torej ni objektivnega razloga, če delavec, zaposlen za določen čas, brez prekinitve veriži pogodbe zaradi nadomeščanja in dela vse ali skoraj vse dni v letu, na podlagi zaporednih imenovanj/pozivov, ki na popolnoma stabilni podlagi trajajo več let, pri čemer je razlog, iz katerega je bil ta delavec zaposlen, vedno izpolnjen?

                           (b)

                           Ali je treba – če se izhaja iz opisanih meril, in sicer iz obstoja neštetih imenovanj in pozivov, ki trajajo več let, in iz obstoja strukturne pomanjkljivosti, ki se izraža v odstotku zaposlitev za določen čas v zadevnem sektorju, [in/ali v] katerem se za te potrebe delavci vedno in praviloma zaposlijo za določen čas, s čimer postanejo stalnica v razvoju javne službe – šteti, da gre za stalno, ne pa za začasno potrebo, in je torej ni mogoče šteti za „objektivni razlog“ iz določbe 5(1)(a)?

                           (c)

                           Ali pa je treba šteti, da je treba v bistvu za določitev, kakšna je dogovorjena omejitev zaposlitve za določen čas, upoštevati zgolj besedilo predpisa, ki ureja zaposlitev teh delavcev za določen čas, ko navaja, da se lahko imenujejo, če je to potrebno ali nujno ali zaradi izvajanja začasnih, občasnih ali izrednih programov; skratka, takšna zaposlitev za določen čas mora, da bi se štelo, da gre za objektiven razlog, temeljiti na teh izjemnih okoliščinah, pri čemer pa tedaj, ko zaposlitev za določen čas ni več enkratna, občasna ali naključna, te okoliščine niso več izjemne in gre torej za zlorabo?

               ČETRTO VPRAŠANJE:

               Ali je v skladu z okvirnim sporazumom, ki je priloga k Direktivi 1999/70/ES, če se za objektivni razlog za zaporedno sklepanje in podaljševanje pogodb informatikov, ki so uslužbenci, zaposleni za določen čas, šteje potreba ali nujnost ali izvajanje začasnih, občasnih ali izrednih programov, če ti uslužbenci stalno opravljajo vsakdanje naloge, ki so običajne za uslužbence, zaposlene za nedoločen čas, ne da bi uprava, ki je delodajalec, določila zgornje omejitve teh imenovanj niti izpolnila zakonske obveznosti, da se na ta delovna mesta in za te potrebe imenujejo uradniki, niti se ne sprejme noben enakovreden ukrep, da bi se preprečila zloraba v zvezi z veriženjem delovnih razmerij, zaradi česar informatiki, ki so uslužbenci, zaposleni za določen čas, še naprej opravljajo svoje delo po obdobjih, ki je v obravnavanem primeru pomenilo 17 let neprekinjene zaposlitve?

               PETO VPRAŠANJE:

               Ali so določbe okvirnega sporazuma o delu za določen čas, ki je v prilogi k Direktivi 1999/70[/ES], in razlaga tega sporazuma, kakor jo je podalo Sodišče, skladne s sodno prakso Tribunal Supremo (vrhovno sodišče), v kateri je, ne da bi se upoštevalo več meril, določen obstoj objektivnega razloga z upoštevanjem podlage za imenovanje v sami časovni omejitvi tega imenovanja, ali v kateri je določeno, da ni mogoča primerjava s kariernim uradnikom glede na različno pravno ureditev, sistem imenovanja ali samo stalnost nalog kariernih uradnikov in začasnost nalog uslužbencev, zaposlenih za določen čas?

               ŠESTO VPRAŠANJE:

               Ali je treba določbo 5 okvirnega sporazuma, ki je priloga k Direktivi 1999/70/ES – če nacionalno sodišče ugotovi zlorabo veriženja pogodb o zaposlitvi javnega uslužbenca, zaposlenega prehodno (empleado público estatutario temporal interino) pri SERMAS [Servicio Madrileño de la Salud de la Comunidad de Madrid (madridska zdravstvena služba avtonomne skupnosti Madrid)], s katerim naj bi se pokrivale stalne in strukturne potrebe, ki izhajajo iz dela uslužbencev, zaposlenih za nedoločen čas, in ker ni nobenega učinkovitega ukrepa v nacionalnem pravnem redu za sankcioniranje take zlorabe in za odpravo posledic kršitve predpisa Unije – razlagati tako, da nacionalnemu sodišču nalaga, da sprejme učinkovite in odvračilne ukrepe, ki zagotavljajo polni učinek okvirnega sporazuma in torej da sankcionira navedeno zlorabo ter odpravi posledice kršitve navedenega evropskega predpisa, tako da ne uporabi nacionalne določbe, ki to preprečuje?
               Če bi bil odgovor pritrdilen in kot ugotavlja Sodišče Evropske unije v točki 41 sodbe z dne 14. septembra 2016, zadevi C-184/15 in C-197/15 (2):
               Ali bi bila kot ukrep za preprečevanje in sankcioniranje zlorabe veriženja delovnih razmerij za določen čas in za odpravo posledice kršitve prava Unije v skladu s cilji Direktive 1999/70/ES sprememba javnopravnega delovnega razmerja uslužbenca, zaposlenega prehodno/občasno/zaradi nadomeščanja (relación estatutaria temporal interina/eventual/sustituto), v stalno javnopravno delovno razmerje bodisi kot javni uslužbenec za nedoločen čas bodisi za nedoločen čas, a ne za stalno, z enako stabilnostjo zaposlitve kot primerljivi javni uslužbenci, zaposleni za nedoločen čas?

               SEDMO VPRAŠANJE:

               Ali je mogoče v primeru zlorabe veriženja pogodb za določen čas spremembo prehodnega delovnega razmerja v delovno razmerje za nedoločen čas oziroma za nedoločen čas, a ne za stalno, razumeti tako, da izpolnjuje cilje Direktive 1999/70/ES in okvirnega sporazuma samo, če javni uslužbenec, zaposlen za določen čas, ki ga je zloraba prizadela, uživa enake pogoje zaposlitve kot uslužbenci, zaposleni za nedoločen čas (na področju socialnega varstva, napredovanja, zapolnjevanja prostih delovnih mest, poklicnega usposabljanja, odsotnosti z dela, upravnega statusa, dopusta iz drugih razlogov, pasivnih pravic in prenehanja delovnega razmerja ter sodelovanje na javnih natečajih, razpisanih za zapolnitev prostih delovnih mest in napredovanje), v skladu z načeloma stalnosti in varnosti zaposlitve z vsemi s tem povezanimi pravicami in obveznostmi, enako kot informatiki, ki so uslužbenci, zaposleni za nedoločen čas?

               OSMO VPRAŠANJE:

               Ali pravo Unije zahteva revizijo pravnomočnih sodb/obnovo postopka v primeru dokončnih upravnih aktov v opisanih okoliščinah, če so izpolnjeni štirje pogoji, določeni v zadevi Kühne & Heitz (C-453/00, z dne 13. januarja 2004) (3): 1. V španskem pravu imajo uprava in sodišča možnost obnove oziroma revizije, vendar z resnimi omejitvami, ki jo izredno otežujejo oziroma onemogočajo; 2. so sporne odločbe postale pravnomočne zaradi sodbe nacionalnega sodišča, ki je odločalo na zadnji/edini stopnji; 3. navedena sodba temelji na napačni razlagi prava Skupnosti, ki ni skladna s sodno prakso Sodišča, in je bila izdana, ne da bi bilo Sodišču v skladu s členom 234, tretji odstavek, ES predloženo vprašanje za predhodno odločanje; in 4. se je zadevna stranka obrnila na upravni organ takoj, ko se je seznanila z navedeno sodno prakso?

               DEVETO VPRAŠANJE:

               Ali nacionalna sodišča kot evropska sodišča, ki morajo zagotavljati polni učinek prava Unije v državah članicah, lahko in morajo zahtevati ter nacionalnemu organu držav članic naložiti, da v okviru svojih pristojnosti sprejme upoštevne določbe za odpravo nacionalnih predpisov, ki niso združljivi s pravom Unije na splošno, zlasti pa z Direktivo 1999/70/ES ter njenim okvirnim sporazumom?

      (1)  Direktiva Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEE (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 368).

      (2)  Sodba z dne 14. septembra 2016, v združenih zadevah Martínez Andrés in Castrejana López (C-184/15 in C-197/15, EU:C:2016:680).

      (3)  Sodba z dne 13. januarja 2004, v zadevi Kühne & Heitz (C-453/00, EU:C:2004:17)


title: Zadeva T-150/18: Tožba, vložena 1. marca 2018 – BNP Paribas/ECB

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/59

         Tožba, vložena 1. marca 2018 – BNP Paribas/ECB
   (Zadeva T-150/18)
   (2018/C 161/69)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: BNP Paribas (Pariz, Francija) (zastopniki: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi in P. Kupka, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska centralna banka

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               za delno ničen razglasi člen 9 – zlasti odstavke 1, 2 in 3 – Sklepa ECB ECB/SSM/2017 – R0MUWSFPU8MPRO8K5P83/248 z dne 19. decembra 2017, in sicer v delu, kjer nalaga odbitje nepreklicnih zavez za plačilo, vpisanih pri enotnem skladu za reševanje, nacionalnih skladih za reševanje in nacionalnih sistemih jamstva za vloge za navaden lastniški temeljni kapital, na posamični, subkonsolidirani ali konsolidirani podlagi;

               —

               ECB naloži plačilo vseh stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

               1.

               S prvim tožbenim razlogom se zatrjuje, da naj bi izpodbijani sklep ne imel ustrezne pravne podlage, saj naj bi ECB svoje pristojnosti na področju bonitetnega nadzora uporabila za to, da je naložila splošen ukrep, ki sodi na področje zakonodajalca, ter naj bi prekoračila pristojnosti, ki jih ima na podlagi členov 4(1)(f) in 16 Uredbe Sveta (EU) št. 1024/2013 z dne 15. oktobra 2013 o prenosu posebnih nalog, ki se nanašajo na politike bonitetnega nadzora kreditnih institucij, na Evropsko centralno banko (UL 2013, L 287, str. 63).

               2.

               Z drugim tožbenim razlogom se zatrjuje, da naj bi izpodbijani sklep ne imel ustrezne pravne podlage, saj naj bi ECB pravne tekste Unije – ki kreditnim institucijam dovoljujejo uporabo nepreklicnih zavez za plačilo, da se tako razbremenijo dela svojih obveznosti do nacionalnih skladov za reševanje, enotnega sklada za reševanje in nacionalnih sistemov jamstva za vloge – razlagala v nasprotju z namenom zakonodajalca, s čimer naj bi zadevnim določbam odvzela njihov polni učinek. Poleg tega naj bi ECB svoj sklep utemeljila na napačnem branju evropskega in nacionalnega pravnega okvira glede prenosa, ki se uporabi za nepreklicne zaveze za plačilo.

               3.

               S tretjim tožbenim razlogom se zatrjuje kršitev načela sorazmernosti.

               4.

               S četrtim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je v izpodbijanem sklepu podana napaka pri presoji ter kršeno načelo učinkovite uprave.


title: Zadeva T-540/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 22. marca 2018 – De Capitani/Parlament (Dostop do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Dokumenti v zvezi z zakonodajnim postopkom, ki poteka — Trialogi — Razpredelnice s štirimi stolpci v zvezi s predlogom uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o agenciji Europol in razveljavitvi sklepov 2009/371/PNZ in 2005/681/PNZ — Delna zavrnitev dostopa — Ničnostna tožba — Pravni interes — Dopustnost — Člen 4(3), prvi pododstavek, Uredbe št. 1049/2001 — Izjema v zvezi z varstvom postopka odločanja — Neobstoj splošne domneve zavrnitve dostopa do razpredelnic s štirimi stolpci, sestavljenih v okviru trialogov)

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/46

         Sodba Splošnega sodišča z dne 22. marca 2018 – De Capitani/Parlament
   (Zadeva T-540/15) (1)

   ((Dostop do dokumentov - Uredba (ES) št. 1049/2001 - Dokumenti v zvezi z zakonodajnim postopkom, ki poteka - Trialogi - Razpredelnice s štirimi stolpci v zvezi s predlogom uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o agenciji Europol in razveljavitvi sklepov 2009/371/PNZ in 2005/681/PNZ - Delna zavrnitev dostopa - Ničnostna tožba - Pravni interes - Dopustnost - Člen 4(3), prvi pododstavek, Uredbe št. 1049/2001 - Izjema v zvezi z varstvom postopka odločanja - Neobstoj splošne domneve zavrnitve dostopa do razpredelnic s štirimi stolpci, sestavljenih v okviru trialogov))
   (2018/C 161/50)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Emilio De Capitani (Bruselj, Belgija) (zastopniki: O. Brouwer, J. Wolfhagen in E. Raedts, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropski parlament (zastopniki: sprva N. Görlitz, A. Troupiotis in C. Burgos, nato N. Görlitz, C. Burgos in I. Anagnostopoulou, agenti)

      Intervenienta v podporo tožene stranke: Svet Evropske unije (zastopniki: E. Rebasti, B. Driessen in J.-B. Laignelot, agenti) in Evropska komisija (zastopnika: J. Baquero Cruz in F. Clotuche-Duvieusart, agenta)

      Predmet

   Tožbe na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Sklepa Evropskega parlamenta A(2015) 4931 z dne 8. julija 2015, s katerim je bil tožeči stranki zavrnjen celovit dostop do dokumentov LIBE 2013 0091 02 in LIBE 2013 0091 03.

      Izrek

               1.

               Sklep Evropskega parlamenta A(2015) 4931 z dne 8. julija 2015 se razglasi za ničen v delu, v katerem je bil Emiliu De Capitaniju zavrnjen celovit dostop do dokumentov LIBE 2013 0091 02 in LIBE 2013 0091 03.

               2.

               Parlament nosi svoje stroške in stroške, ki so nastali E. de Capitaniju.

               3.

               Svet Evropske unije in Evropska komisija nosita svoje stroške.

      (1)  UL C 398, 30.11.2015.


title: Zadeva C-651/16: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 7. marca 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Augstākā tiesa – Latvija) – DW/Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra (Predhodno odločanje — Socialna varnost — Materinsko nadomestilo — Izračun zneska na podlagi dohodka zavarovanke v referenčnem obdobju dvanajstih mesecev — Oseba, ki je bila v tem obdobju zaposlena v instituciji Evropske unije — Nacionalna zakonodaja, ki določa določitev zadevnega zneska na 70 % povprečne prispevne osnove — Omejitev prostega gibanja delavcev — Načelo lojalnega sodelovanja)

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/11

         Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 7. marca 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Augstākā tiesa – Latvija) – DW/Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra
   (Zadeva C-651/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Socialna varnost - Materinsko nadomestilo - Izračun zneska na podlagi dohodka zavarovanke v referenčnem obdobju dvanajstih mesecev - Oseba, ki je bila v tem obdobju zaposlena v instituciji Evropske unije - Nacionalna zakonodaja, ki določa določitev zadevnega zneska na 70 % povprečne prispevne osnove - Omejitev prostega gibanja delavcev - Načelo lojalnega sodelovanja))
   (2018/C 161/12)
   Jezik postopka: latvijščina

      Predložitveno sodišče

   Augstākā tiesa

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica v postopku s kasacijsko pritožbo: DW

      Druga stranka v postopku: Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra

      Izrek

   Člen 45 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje ureditvi države članice, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki za določitev povprečne prispevne osnove, ki služi za izračun materinskega nadomestila, tiste mesece referenčnega obdobja, v katerih je bila zadevna oseba zaposlena v instituciji Unije in ni bila vključena v sistem socialne varnosti te države članice, izenačuje z obdobjem brezposelnosti in zanje uporabi povprečno prispevno osnovo, določeno v navedeni državi članici, kar bistveno zmanjša znesek materinskega nadomestila, dodeljenega tej osebi, v primerjavi s tistim, ki bi ga lahko dobila, če bi opravljala poklicno dejavnost le v tej državi članici.

      (1)  UL C 86, 20.3.2017.


title: Zadeva T-156/18: Tožba, vložena 26. februarja 2018 – Legutko in Poręba/Parlament

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/59

         Tožba, vložena 26. februarja 2018 – Legutko in Poręba/Parlament
   (Zadeva T-156/18)
   (2018/C 161/70)
   Jezik postopka: poljščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Ryszard Antoni Legutko (Morawica, Poljska), Tomasz Piotr Poręba (Mielec, Poljska) (zastopnik: M. Mataczyński, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski parlament

      Predlogi

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

               —

               ugotovi, da je tožena stranka s tem, da Svetu Evropske unije ni posredovala pisnega vprašanja, ki so ga postavili poslanci Evropskega parlamenta v okviru postopka z referenčno številko P-003358/17, kršila člen 130 Poslovnika Evropskega parlamenta in določbe priloge II tega poslovnika;

               —

               Evropskemu parlamentu naloži, naj pisno vprašanje z referenčno številko P-003358/17 posreduje pristojnemu organu, to je Svetu Evropske unije;

               —

               Evropskemu parlamentu naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlog in bistvene trditve

   Tožeči stranki Evropskemu parlamentu očitata nedelovanje, ker pisnega vprašanja, ki sta ga 16. maja 2017 postavila poslanca Evropskega parlamenta Ryszard Legutko in Tomasz Poręba, ni posredoval pristojnemu organu, ki sta ga navedli tožeči stranki.


title: Zadeva T-180/18: Tožba, vložena 12. marca 2018 – VJ/ESZD

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/69

         Tožba, vložena 12. marca 2018 – VJ/ESZD
   (Zadeva T-180/18)
   (2018/C 161/86)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka VJ (zastopnica: N. de Montigny, odvetnica)

      Tožena stranka: Evropska služba za zunanje delovanje

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:
   ugotovi in razsodi,

               —

               obračunski list, ki ji ga je ESZD poslala z dopisom z dne 22. junija 2017, in, če je potrebno, obračunski list plače, na podlagi katerega se je/bo izvedlo plačilo dodatka za šolanje;

               —

               toženi stranki se naloži plačilo vseh stroškov postopka na tej stopnji.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: ugovor nezakonitosti, ker izpodbijana odločba, dopis z dne 15. aprila 2016, na katerega se ta odločba opira, in Smernice ESZD kršijo Kadrovske predpise za uradnike, zlasti njegovo Prilog X.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: nezakonitost izpodbijane posamične odločbe. Ta tožbeni razlog je sestavljen iz petih delov.

                           —

                           Prvi del: kršitev načel predvidljivosti, legitimnega pričakovanja in pravne varnosti ter kršitev načela dobrega upravljanja in pridobljenih pravic tožeče stranke.

                           —

                           Drugi del: kršitev zavez ESZD, slabo upravljanje ter kršitev načela pravne varnosti in upravičenega pričakovanja tožeče stranke.

                           —

                           Tretji del: kršitev načela pravice do družinskega življenja in izobrazbe.

                           —

                           Četrti del: kršitev načel enakega obravnavanja in nediskriminacije.

                           —

                           Peti del: neobstoj tehtanja interesov in spoštovanja načela sorazmernosti sprejetih ukrepov.


title: Zadeva T-163/18: Tožba, vložena 8. marca 2018 – Amisi Kumba/Svet

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/60

         Tožba, vložena 8. marca 2018 – Amisi Kumba/Svet
   (Zadeva T-163/18)
   (2018/C 161/71)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Gabriel Amisi Kumba (Kinšasa, Demokratična republika Kongo) (zastopniki: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois in A. Guillerme, odvetniki)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Izvedbeni sklep Sveta (SZVP) 2017/2282 z dne 11. decembra 2017 o spremembi Sklepa 2010/788/SZVP o omejitvenih ukrepih proti Demokratični republiki Kongo razglasi za ničen v delu, v katerem je tožeča stranka ohranjena pod številko 2 Priloge II k Sklepu 2010/788/SZVP in pod številko 2 Priloge Ia k Uredbi (ES) št. 1183/2005;

               —

               ugotovi nezakonitost določb člena 3(2)(b) Sklepa 2010/788/SZVP, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2016/2231/SZVP, in člena 2b(1)(b) Uredbe 1183/2005/ES;

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev pravice do obrambe, vključno s kršitvijo obveznosti obrazložitve, ki bi omogočala utemeljitev ukrepov in zagotovitev učinkovitega sodnega varstva, in kršitev pravice do izjave

               2.

               Drugi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji v zvezi z udeležbo tožeče stranke pri dejanjih, ki pomenijo hude kršitve človekovih pravic v Demokratični republiki Kongo

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev pravice do zasebnega življenja, lastninske pravice in načela sorazmernosti

               4.

               Četrti tožbeni razlog: nezakonitost določb člena 3(2)(b) Sklepa Sveta 2010/788/SZVP z dne 20. decembra 2010 o omejitvenih ukrepih proti Demokratični republiki Kongo in razveljavitvi Skupnega stališča 2008/369/SZVP (UL 2010, L 336, str. 30), kakor je bil spremenjen s Sklepom Sveta (SZVP) 2016/2231 z dne 12. decembra 2016 o spremembi Sklepa 2010/788/SZVP o omejitvenih ukrepih proti Demokratični republiki Kongo (UL 2016, L 336I, str. 7), in člena 2b(1)(b) Uredbe Sveta (ES) 1183/2005 o uvedbi določenih posebnih omejevalnih ukrepov za osebe, ki kršijo embargo na orožje glede Demokratične republike Kongo (UL 2005, L 193, str. 1)


title: Zadeva C-105/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 13. februarja 2018 – Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA)/Administración General del Estado

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/25

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 13. februarja 2018 – Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA)/Administración General del Estado
   (Zadeva C-105/18)
   (2018/C 161/28)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Supremo

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA)

      Tožena stranka: Administración General del Estado

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba okoljsko načelo „plača povzročitelj obremenitve“ iz člena 191(2) PDEU in iz člena 9(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES (1) z dne 23. oktobra 2000, ki uvaja načelo povračila stroškov za storitve v zvezi z rabo vode, kot tudi ustrezno ekonomsko vrednotenje rabe vode razlagati tako, da nasprotujeta uvedbi nadomestila za uporabo celinskih voda za proizvodnjo energije, kakršno je to v sporu o glavni stvari, ki ne spodbuja učinkovite rabe vode niti ne določa mehanizmov za ohranjanje in zaščito javnih vodnih virov in katerega količinska opredelitev je popolnoma nepovezana z zmožnostjo povzročitve škode na javnih vodnih virih, saj temelji izključno na zmožnosti proizvajalcev, da ustvarjajo prihodek?

               2.

               Ali je dajatev, kot je nadomestilo za uporabo vode, ki je predmet postopka v glavni stvari, ki zadeva izključno hidroelektrarne, ki delujejo na povodjih, ki zajemajo več avtonomnih skupnosti, ne pa tudi proizvajalcev, ki so imetniki koncesij za povodja znotraj ene same avtonomne skupnosti, ter proizvajalce energije z vodno tehnologijo, ne pa tudi proizvajalcev energije z drugimi tehnologijami, skladna z načelom nediskriminacije operaterjev iz člena 3(1) Direktive 2009/72/ES z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo (2)?

               3.

               Ali je treba člen 107(1) PDEU treba razlagati tako, da gre za prepovedano državno pomoč pri dajatvi v obliki nadomestila za uporabo vode, kakršno je sporno, v škodo hidroelektrarn, ki delujejo na povodjih, ki zajemajo več avtonomnih skupnosti, in sicer zaradi uvedbe asimetrične obdavčitve na področju iste tehnologije glede na to, kje se elektrarna nahaja, plačilo tega nadomestila pa se ne zahteva od proizvajalcev energije iz drugih virov?

      (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike (UL, posebna izdaja v slovenščini, zvezek 15, poglavje 5, str. 275).

      (2)  Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL 2009, L 211, str. 55).


title: Zadeva T-242/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 22. marca 2018 – Stavytskyi/Svet (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi zaradi razmer v Ukrajini — Zamrznitev sredstev — Seznam oseb, subjektov in organov, za katere velja zamrznitev sredstev in gospodarskih virov — Ohranitev imena tožeče stranke na seznamu — Obveznost obrazložitve — Ugovor nezakonitosti — Sorazmernost — Pravna podlaga — Očitna napaka pri presoji)

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/47

         Sodba Splošnega sodišča z dne 22. marca 2018 – Stavytskyi/Svet
   (Zadeva T-242/16) (1)

   ((Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi zaradi razmer v Ukrajini - Zamrznitev sredstev - Seznam oseb, subjektov in organov, za katere velja zamrznitev sredstev in gospodarskih virov - Ohranitev imena tožeče stranke na seznamu - Obveznost obrazložitve - Ugovor nezakonitosti - Sorazmernost - Pravna podlaga - Očitna napaka pri presoji))
   (2018/C 161/51)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Edward Stavytskyi (Bruselj, Belgija) (zastopniki: J. Grayston, solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey in D. Rovetta, odvetniki)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: V. Piessevaux in J.-P. Hix, agenta)

      Intervenientka v podporo toženi stranki: Evropska komisija (zastopniki: sprva E. Paasivirta in S. Bartelt, nato E. Paasivirta in L. Baumgart, agenti)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Sklepa Sveta (SZVP) 2016/318 z dne 4. marca 2016 o spremembi Sklepa 2014/119/SZVP o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL 2016, L 60, str. 76) ter Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2016/311 z dne 4. marca 2016 o izvajanju Uredbe (EU) št. 208/2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL 2016, L 60, str. 1) v delih, v katerih je bilo ime tožeče stranke ohranjeno na seznamu oseb, subjektov in organov, za katere veljajo ti omejevalni ukrepi.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Edward Stavytskyi nosi svoje stroške in stroške Sveta Evropske unije.

               3.

               Evropska komisija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 270, 25.7.2016.


title: Zadeva T-164/18: Tožba, vložena 8. marca 2018 – Kampete/Svet

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/61

         Tožba, vložena 8. marca 2018 – Kampete/Svet
   (Zadeva T-164/18)
   (2018/C 161/72)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Ilunga Kampete (Kinšasa, Demokratična republika Kongo) (zastopniki: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois in A. Guillerme, odvetniki)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Izvedbeni sklep Sveta (SZVP) 2017/2282 z dne 11. decembra 2017 o spremembi Sklepa 2010/788/SZVP o omejitvenih ukrepih proti Demokratični republiki Kongo razglasi za ničen v delu, v katerem je tožeča stranka ohranjena pod številko 1 Priloge II k Sklepu 2010/788/SZVP in pod številko 1 Priloge Ia k Uredbi (ES) št. 1183/2005;

               —

               ugotovi nezakonitost določb člena 3(2)(b) Sklepa 2010/788/SZVP, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2016/2231/SZVP, in člena 2b(1)(b) Uredbe 1183/2005/ES;

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge, ki so v bistvu enaki ali podobni kot tožbeni razlogi, navedeni v okviru zadeve T-163/18, Amisi Kumba/Svet.


title: Zadeva C-106/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 13. februarja 2018 – Energía de Galicia (Engasa) S.A./Administración General del Estado

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/26

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 13. februarja 2018 – Energía de Galicia (Engasa) S.A./Administración General del Estado
   (Zadeva C-106/18)
   (2018/C 161/29)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Supremo

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Energía de Galicia (Engasa) S.A.

      Tožena stranka: Administración General del Estado

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba okoljsko načelo „plača povzročitelj obremenitve“ iz člena 191(2) PDEU in iz člena 9(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES (1) z dne 23. oktobra 2000, ki uvaja načelo povračila stroškov za storitve v zvezi z rabo vode, kot tudi ustrezno ekonomsko vrednotenje rabe vode razlagati tako, da nasprotujeta uvedbi nadomestila za uporabo celinskih voda za proizvodnjo energije, kakršno je to v sporu o glavni stvari, ki ne spodbuja učinkovite rabe vode niti ne določa mehanizmov za ohranjanje in zaščito javnih vodnih virov in katerega količinska opredelitev je popolnoma nepovezana z zmožnostjo povzročitve škode na javnih vodnih virih, saj temelji izključno na zmožnosti proizvajalcev, da ustvarjajo prihodek?

               2.

               Ali je dajatev, kot je nadomestilo za uporabo vode, ki je predmet postopka v glavni stvari, ki zadeva izključno hidroelektrarne, ki delujejo na povodjih, ki zajemajo več avtonomnih skupnosti, ne pa tudi proizvajalcev, ki so imetniki koncesij za povodja znotraj ene same avtonomne skupnosti, ter proizvajalce energije z vodno tehnologijo, ne pa tudi proizvajalcev energije z drugimi tehnologijami, skladna z načelom nediskriminacije operaterjev iz člena 3(1) Direktive 2009/72/ES z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo (2)?

               3.

               Ali je treba člen 107(1) PDEU treba razlagati tako, da gre za prepovedano državno pomoč pri dajatvi v obliki nadomestila za uporabo vode, kakršno je sporno, v škodo hidroelektrarn, ki delujejo na povodjih, ki zajemajo več avtonomnih skupnosti, in sicer zaradi uvedbe asimetrične obdavčitve na področju iste tehnologije glede na to, kje se elektrarna nahaja, plačilo tega nadomestila pa se ne zahteva od proizvajalcev energije iz drugih virov?

      (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike (UL, posebna izdaja v slovenščini, zvezek 15, poglavje 5, str. 275).

      (2)  Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ ES (UL 2009, L 211, str. 55).


title: Zadeva T-442/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 20. marca 2018 – Šroubárna Ždánice/Svet (Prošnja za vračilo protidampinških dajatev — Uvoz nekaterih pritrdilnih elementov iz železa ali jekla s poreklom iz Kitajske ali poslanih iz Malezije — Uredba (ES) št. 91/2009 in Izvedbena uredba (EU) št. 723/2011 — Pristojnost nacionalnega sodišča — Nepristojnost Splošnega sodišča)

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/47

         Sodba Splošnega sodišča z dne 20. marca 2018 – Šroubárna Ždánice/Svet
   (Zadeva T-442/16) (1)

   ((Prošnja za vračilo protidampinških dajatev - Uvoz nekaterih pritrdilnih elementov iz železa ali jekla s poreklom iz Kitajske ali poslanih iz Malezije - Uredba (ES) št. 91/2009 in Izvedbena uredba (EU) št. 723/2011 - Pristojnost nacionalnega sodišča - Nepristojnost Splošnega sodišča))
   (2018/C 161/52)
   Jezik postopka: češčina

      Stranke

      Tožeča stranka: Šroubárna Ždánice a.s. (Kyjov, Češka republika) (zastopnik: M. Osladil, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnice: H. Marcos Fraile in A. Westerhof Löfflerová, agentki, skupaj z N. Tuominen, odvetnico)

      Intervenientka v podporo tožene stranke: Evropska komisija (zastopnika: T. Maxian Rusche in P. Němečková, agenta)

      Predmet

   Predlog za vračilo protidampinških dajatev in obresti, ki jih je tožeča stranka domnevno neupravičeno plačala češkim carinskim organom po sprejetju Uredbe (ES) Sveta št. 91/2009 z dne 26. januarja 2009 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz nekaterih pritrdilnih elementov iz železa ali jekla s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (UL 2009, L 29, str. 1), Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 723/2011 z dne 18. julija 2011 o razširitvi dokončne protidampinške dajatve, uvedene z Uredbo (ES) št. 91/2009 o uvozu nekaterih pritrdilnih elementov iz železa ali jekla s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, na uvoz nekaterih pritrdilnih elementov iz železa ali jekla, poslanega iz Malezije, ne glede na to, ali je deklariran kot izdelek s poreklom iz Malezije ali ne (UL 2011, L 194, str. 6), in Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 924/2012 z dne 4. oktobra 2012 o spremembi Uredbe (ES) št. 91/2009 (UL 2012, L 275, str. 1).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže zaradi nepristojnosti Splošnega sodišča za odločanje o njej.

               2.

               Šroubárna Ždánice a.s. nosi svoje stroške in plača stroške, ki jih je priglasil Svet Evropske unije.

               3.

               Evropska komisija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 392, 24.10.2016.


title: Zadeva C-107/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 13. februarja 2018 – Duerocanto S.L./Administración General del Estado

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/27

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 13. februarja 2018 – Duerocanto S.L./Administración General del Estado
   (Zadeva C-107/18)
   (2018/C 161/30)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Supremo

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Duerocanto S.L.

      Tožena stranka: Administración General del Estado

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba okoljsko načelo „plača povzročitelj obremenitve“ iz člena 191(2) PDEU in iz člena 9(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES (1) z dne 23. oktobra 2000, ki uvaja načelo povračila stroškov za storitve v zvezi z rabo vode, kot tudi ustrezno ekonomsko vrednotenje rabe vode razlagati tako, da nasprotujeta uvedbi nadomestila za uporabo celinskih voda za proizvodnjo energije, kakršno je to v sporu o glavni stvari, ki ne spodbuja učinkovite rabe vode niti ne določa mehanizmov za ohranjanje in zaščito javnih vodnih virov in katerega količinska opredelitev je popolnoma nepovezana z zmožnostjo povzročitve škode na javnih vodnih virih, saj temelji izključno na zmožnosti proizvajalcev, da ustvarjajo prihodek?

               2.

               Ali je dajatev, kot je nadomestilo za uporabo vode, ki je predmet postopka v glavni stvari, ki zadeva izključno hidroelektrarne, ki delujejo na povodjih, ki zajemajo več avtonomnih skupnosti, ne pa tudi proizvajalcev, ki so imetniki koncesij za povodja znotraj ene same avtonomne skupnosti, ter proizvajalce energije z vodno tehnologijo, ne pa tudi proizvajalcev energije z drugimi tehnologijami, skladna z načelom nediskriminacije operaterjev iz člena 3(1) Direktive 2009/72/ES z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo (2)?

               3.

               Ali je treba člen 107(1) PDEU treba razlagati tako, da gre za prepovedano državno pomoč pri dajatvi v obliki nadomestila za uporabo vode, kakršno je sporno, v škodo hidroelektrarn, ki delujejo na povodjih, ki zajemajo več avtonomnih skupnosti, in sicer zaradi uvedbe asimetrične obdavčitve na področju iste tehnologije glede na to, kje se elektrarna nahaja, plačilo tega nadomestila pa se ne zahteva od proizvajalcev energije iz drugih virov?

      (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike (UL, posebna izdaja v slovenščini, zvezek 15, poglavje 5, str. 275).

      (2)  Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL 2009, L 211, str. 55).


title: C-31/17: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 7. marca 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Francija) – Cristal Union, pravna naslednica Sucrerie de Toury SA/Ministre de l'Économie et des Finances (Predhodno odločanje — Direktiva 2003/96/ES — Obdavčitev energentov in električne energije — Člen 14(1)(a) — Energenti, ki se uporabljajo za proizvodnjo električne energije — Obveznost oprostitve — Člen 15(1)(c) — Energenti, uporabljeni za skupno proizvodnjo toplote in električne energije — Možnost oprostitve ali zmanjšanja ravni obdavčitve — Zemeljski plin, namenjen za soproizvodnjo toplote in električne energije)

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/11

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 7. marca 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Francija) – Cristal Union, pravna naslednica Sucrerie de Toury SA/Ministre de l'Économie et des Finances
   (C-31/17) (1)

   ((Predhodno odločanje - Direktiva 2003/96/ES - Obdavčitev energentov in električne energije - Člen 14(1)(a) - Energenti, ki se uporabljajo za proizvodnjo električne energije - Obveznost oprostitve - Člen 15(1)(c) - Energenti, uporabljeni za skupno proizvodnjo toplote in električne energije - Možnost oprostitve ali zmanjšanja ravni obdavčitve - Zemeljski plin, namenjen za soproizvodnjo toplote in električne energije))
   (2018/C 161/13)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Conseil d'État

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Cristal Union, pravna naslednica Sucrerie de Toury SA

      Tožena stranka: Ministre de l'Économie et des Finances

      Izrek

   Člen 14(1)(a) Direktive Sveta 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije je treba razlagati tako, da se obvezna oprostitev, predpisana v tej določbi, uporablja za energente, ki se uporabljajo za proizvodnjo električne energije, če se ti energenti uporabljajo za skupno proizvodnjo električne energije in toplote v smislu člena 15(1)(c) te direktive.

      (1)  UL C 112, 10.4.2017.


title: Zadeva T-579/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 22. marca 2018 – HJ/EMA (Javni uslužbenci — Začasni uslužbenci — Nepodaljšanje pogodbe za določen čas — Člen 8, prvi odstavek, Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropske unije — Sprememba pogodbe za določen čas v pogodbo z nedoločen čas — Očitna napaka pri presoji — Dolžnost skrbnega ravnanja — Obveznost obrazložitve — Pravica do izjave — Ocenjevalno poročilo — Obveznost obrazložitve — Očitna napaka pri presoji)

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/48

         Sodba Splošnega sodišča z dne 22. marca 2018 – HJ/EMA
   (Zadeva T-579/16) (1)

   ((Javni uslužbenci - Začasni uslužbenci - Nepodaljšanje pogodbe za določen čas - Člen 8, prvi odstavek, Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropske unije - Sprememba pogodbe za določen čas v pogodbo z nedoločen čas - Očitna napaka pri presoji - Dolžnost skrbnega ravnanja - Obveznost obrazložitve - Pravica do izjave - Ocenjevalno poročilo - Obveznost obrazložitve - Očitna napaka pri presoji))
   (2018/C 161/53)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: HJ (zastopnici: L. Levi in A. Blot, odvetnici)

      Tožena stranka: Evropska agencija za zdravila (EMA) (zastopniki: F. Cooney in N. Rampal Olmedo, agenta, skupaj z A. Duron in D. Waelbroeckom, odvetnikoma)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 270 PDEU, prvič, za razglasitev ničnosti ocenjevalnega poročila tožeče stranke za obdobje od 16. februarja do 31. decembra 2014, odločbe EMA z dne 1. aprila 2015 o nepodaljšanju pogodbe o zaposlitvi tožeče stranke kot začasnega uslužbenca in dveh odločb z dne 26. oktobra 2015 o zavrnitvi pritožb tožeče stranke zoper ta akta, ter drugič, za povrnitev škode, ki naj bi nastala tožeči stranki.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               HJ se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 145, 25.4.2016 (zadeva je bila sprva vložena pri Sodišču za uslužbence Evropske unije pod številko F-8/16 in nato 1. septembra 2016 prenesena na Splošno sodišče Evropske unije).


title: Zadeva C-64/17: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 8. marca 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal da Relação do Porto – Portugalska) – Saey Home & Garden NV/SA/ Lusavouga-Máquinas e Acessórios Industriais SA (Predhodno odločanje — Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah — Pristojnost in izvrševanje sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah — Uredba (EU) št. 1215/2012 — Člen 25 — Obstoj dogovora o pristojnosti — Ustni dogovor, ki ni potrjen v pisni obliki — Dogovor, ki je določen v splošnih prodajnih pogojih, ki so navedeni v računih — Člen 7, točka 1(b) — Pogodba o trgovinski koncesiji med družbama s sedežema v različnih državah članicah, ki ureja trg tretje države članice — Člen 7, točka 1(b), druga alinea — Določitev pristojnega sodišča — Kraj izpolnitve obveznosti, ki je značilna za tako pogodbo)

text:
               7.5.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/12

         Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 8. marca 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal da Relação do Porto – Portugalska) – Saey Home & Garden NV/SA/ Lusavouga-Máquinas e Acessórios Industriais SA
   (Zadeva C-64/17) (1)

   ((Predhodno odločanje - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Pristojnost in izvrševanje sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah - Uredba (EU) št. 1215/2012 - Člen 25 - Obstoj dogovora o pristojnosti - Ustni dogovor, ki ni potrjen v pisni obliki - Dogovor, ki je določen v splošnih prodajnih pogojih, ki so navedeni v računih - Člen 7, točka 1(b) - Pogodba o trgovinski koncesiji med družbama s sedežema v različnih državah članicah, ki ureja trg tretje države članice - Člen 7, točka 1(b), druga alinea - Določitev pristojnega sodišča - Kraj izpolnitve obveznosti, ki je značilna za tako pogodbo))
   (2018/C 161/14)
   Jezik postopka: portugalščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal da Relação do Porto

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Saey Home & Garden NV/SA

      Tožena stranka: Lusavouga-Máquinas e Acessórios Industriais SA

      Izrek

               1.

               Člen 25(1) Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da po preverjanju, ki ga opravi predložitveno sodišče, dogovor o pristojnosti, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, ki je določen v splošnih pogojih prodaje, navedenih v računih, ki jih je izdala ena od pogodbenic, ne izpolnjuje zahtev iz te določbe.

               2.

               Člen 7, točka 1, Uredbe št. 1215/2012 je treba razlagati tako, da je na podlagi te določbe za odločanje o odškodnini zaradi prekinitve pogodbe o trgovinski koncesiji, ki je bila sklenjena med dvema družbama, ki imata sedeža in ki delujeta v dveh različnih državah članicah, za prodajo blaga na nacionalnem trgu tretje države članice, na ozemlju katere pa nobena od teh družb nima nobene podružnice ali stalne poslovne enote, pristojno sodišče države članice, na ozemlju katere je bil opravljen glavni del storitev, kot je razvidno iz pogodbenih določil, in če takih določil ni, iz dejanskega izvajanja te pogodbe, če pa opredelitev na tej podlagi ni možna, pa sodišče v kraju, v katerem ima ponudnik storitev sedež ali stalno prebivališče.

      (1)  UL C 112, 10.4.2017.