title: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 11. maja 2005 v združenih zadevah T-111/01 in T-133/01, Saxonia Edelmetalle GmbH in Zeitzer Maschinen, Anlagen Geräte (ZEMAG) GmbH proti Komisiji Evropskih skupnosti (Državna pomoč — Prestrukturiranje — Zloraba državne pomoči — Vračilo pomoči — Člen 88(2) ES — Uredba (ES) št. 659/1999)

text:
               9.7.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/13

      SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 11. maja 2005
   v združenih zadevah T-111/01 in T-133/01, Saxonia Edelmetalle GmbH in Zeitzer Maschinen, Anlagen Geräte (ZEMAG) GmbH proti Komisiji Evropskih skupnosti (1)

   (Državna pomoč - Prestrukturiranje - Zloraba državne pomoči - Vračilo pomoči - Člen 88(2) ES - Uredba (ES) št. 659/1999)
   (2005/C 171/21)
   Jezik postopka: nemščina
   V združenih zadevah T-111/01 in T-133/01, Saxonia Edelmetalle GmbH, s sedežem v Haslbrücku (Nemčija), ki jo zastopata P. von Woedtke, odvetnik, in J Riedemann, likvidacijski upravitelj družbe ZEMAG GmbH, v likvidaciji, s sedežem v Zeitzu (Nemčija), ki jo zastopa U. Vahlhaus, odvetnik, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, proti Komisiji Evropskih skupnosti (zastopniki: V. Kreuschitz in V. Di Bucci, z naslovom za vročanje v Luxembourgu), katere predmet je razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2001/673/ES z dne 28. marca 2001, ki se nanaša na državno pomoč, ki jo je Nemčija dodelila EFBE Verwaltungs GmbH & Co. Management KG, postala Lintra Beteiligungsholding GmbH, z družbami Zeitzer Maschinen, Anlagen Geräte GmbH, LandTechnik Schlüter GmbH, ILKA MAFA Kältetechnik GmbH, SKL Motoren- und Systembautechnik GmbH, SKL Spezialapparatebau GmbH, Magdeburger Eisengießerei GmbH, Saxonia Edelmetalle GmbH in Gothaer Fahrzeugwerk GmbH (UL L 236, str. 3), je Sodišče prve stopnje (prvi razširjeni senat) v sestavi B. Vesterdorf, predsednik, M. Jaeger, P. Mengozzi, sodnika, M. E. Martins Ribeiro, sodnica, in F. Dehousse, sodnik, sodni tajnik: D. Christensen, administratorka, dne 11. maja 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Člen 3 Odločbe Komisije 2001/673/ES z dne 28. marca 2001, ki se nanaša na državno pomoč, ki jo je Nemčija dodelila EFBE Verwaltungs GmbH & Co. Management KG (postala Lintra Beteiligungsholding GmbH z družbami Zeitzer Maschinen, Anlagen Geräte GmbH, LandTechnik Schlüter GmbH, ILKA MAFA Kältetechnink GmbH, SKL Motoren- und Systembautechnik GmbH, SKL Spezialapparatebau GmbH, Magdeburger Eisengießerei GmbH, Saxonia Edelmetalle GmbH in Gothaer Fahrzeugwerk GmbH) se razglasi za ničnega, kolikor Zvezni republiki Nemčiji nalaga, da od družbe Saxonia Edelmetalle GmbH zahteva vračilo zneska 3.195.559 DEM, skupaj s pripadajočimi obrestmi in od družbe Zeitzer Maschinen, Anlagen Geräte (ZEMAG) GmbH celotnega zneska pomoči 6.496.271 DEM, skupaj s pripadajočimi obrestmi.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Komisiji se naloži plačilo stroškov, skupaj s stroški postopka za izdajo začasne odredbe v zadevi T-111/01.

      (1)  UL C 227, 11.8.2001.


title: Zadeva F-89/12: Sklep Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 4. junija 2013 – Marrone proti Komisiji (Javni uslužbenci — Uradniki — Imenovanje — Načelo enakovrednosti karier — Razvrstitev v naziv ob uporabi novih pravil, ki so manj ugodni — Prošnja za prerazvrstitev — Prepoznost — Nova dejstva — Odsotnost — Očitna nedopustnost)

text:
               31.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 252/51

         Sklep Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 4. junija 2013 – Marrone proti Komisiji
   (Zadeva F-89/12) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Imenovanje - Načelo enakovrednosti karier - Razvrstitev v naziv ob uporabi novih pravil, ki so manj ugodni - Prošnja za prerazvrstitev - Prepoznost - Nova dejstva - Odsotnost - Očitna nedopustnost)
   2013/C 252/95
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Stefania Marrone (Wezembeek-Oppem, Belgija) (zastopniki: S. Rodrigues, A. Blot in A. Tymen, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: C. Berardis-Kayser in G. Berscheid, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije o tem, da se tožeče stranke ne prerazvrsti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot očitno nedopustna.

               2.

               Stefania Marrone nosi svoje stroške in stroške Evropske komisije.

      (1)  UL C 331, 27.10.2012, str. 33.


title: Zadeva T-266/06: Tožba, vložena 26. septembra 2006 — Komisija proti TH Parkner

text:
               2.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 294/55

         Tožba, vložena 26. septembra 2006 — Komisija proti TH Parkner
   (Zadeva T-266/06)
   (2006/C 294/112)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (Zastopnika: M. Wilderspin, skupaj z R. van der Hout, Rechtsanwalt)

      Tožena stranka: TH Parkner GmbH (Mühlhausen, Nemčija)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               toženi stranki naj se naloži, da tožeči stranki plača 64 078,58 evrov, povečanih za obresti v višini 6,04 % za obdobje od 1. avgusta 2001 do 31. decembra 2002 in 8,04 % za obdobje od 1. januarja 2003 naprej;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka je s toženo sklenila pogodbo o dodelitvi predplačila za izgradnjo toplarne s termoelektričnim konverterjem (stirlingov motor) v turingijskem industrijskem obratu v okviru spodbujanja energetske tehnologije v Evropi (program THERMIE).
   Komisija je to pogodbo 4. decembra 1995 pisno odpovedala, saj tožena stranka prejetih sredstev ni uporabila v skladu s pogodbo. S to tožbo se od tožene stranke zahteva vračilo zadnjega neplačanega obroka skupaj z zamudnimi obrestmi.


title: Zadeva C-360/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 31. julija 2012 – Coty Prestige Lancaster Group GmbH proti First Note Perfumes NV

text:
               10.11.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 343/5

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 31. julija 2012 – Coty Prestige Lancaster Group GmbH proti First Note Perfumes NV
   (Zadeva C-360/12)
   2012/C 343/03
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesgerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Coty Prestige Lancaster Group GmbH

      Tožena stranka: First Note Perfumes NV

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 93(5) Uredbe (ES) št. 40/94 (1) razlagati tako, da je bilo dejanje kršitve izvršeno v državi članici (država članica A) v smislu člena 93(5) Uredbe (ES) št. 40/94, če dejanje v drugi državi članici (država članica B) pomeni udeležbo pri kršitvi, storjeni v prvi državi članici (država članica A)?

               2.

               Ali je treba člen 5(3) Uredbe (ES) št. 44/2001 (2) razlagati tako, da je do škodnega dogodka prišlo v državi članici (država članica A), če je bil delikt, ki je predmet postopka ali zaradi katerega je mogoče uveljavljati zahtevke, storjen v drugi državi članici (država članica B) in pomeni udeležbo pri deliktu (glavno dejanje), izvršenem v prvi državi članici (država članica A)?

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL L 11, str. 1).

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL L 12, str. 1).


title: Zadeva T-254/08: Sklep Splošnega sodišča z dne 22. decembra 2009 – Associazione Giùlemanidallajuve proti Komisiji (Domnevne kršitve členov 81 ES in 82 ES — Prijava — Tožba zaradi nedelovanja — Stališče Komisije, s katerim je bilo nedelovanja konec — Ustavitev postopka)

text:
               27.2.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 51/32

         Sklep Splošnega sodišča z dne 22. decembra 2009 – Associazione Giùlemanidallajuve proti Komisiji
   (Zadeva T-254/08) (1)

   (Domnevne kršitve členov 81 ES in 82 ES - Prijava - Tožba zaradi nedelovanja - Stališče Komisije, s katerim je bilo nedelovanja konec - Ustavitev postopka)
   2010/C 51/61
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Associazione Giùlemanidallajuve (Cerignola, Italija) (zastopniki: L. Misson, A. Kettels, G. Ernes in A. Pel, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnik: A. Bouquet, zastopnik)

      Predmet

   Predlog, da naj se na podlagi člena 232 ES ugotovi, da Komisija protipravno ni zavzela stališča glede prijave tožeče stranke v zvezi s kršitvami členov 81 ES in 82 ES, ki naj bi jih storili Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Comitato Olimpico Nazionale Italiano (CONI), Union of European Football Associations (UEFA) in Fédération Internationale de Football Association (FIFA).

      Izrek

               1.

               Postopek se ustavi.

               2.

               Associazione Giùlemanidallajuve in Evropska komisija nosita vsaka svoje stroške.

      (1)  UL C 223, 30.8.2008.


title: Združene zadeve T-433/03, T-434/03, T-367/07 in T-244/05: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 26. junija 2008 – Gibtelecom proti Komisiji (Konkurenca – Telekomunikacije – Odločbe o tem, da se ne sprejme nobenih ukrepov glede pritožb, podanih na podani člena 86 ES – Neoblikovanje stališča Komisije o pritožbah, podanih na podlagi člena 86 ES – Ničnostna tožba – Tožba zaradi nedelovanja – Tožba, ki nima več predmeta spora, o katerem teče postopek – Ustavitev postopka)

text:
               30.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/40

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 26. junija 2008 – Gibtelecom proti Komisiji
   (Združene zadeve T-433/03, T-434/03, T-367/07 in T-244/05) (1)

   (Konkurenca - Telekomunikacije - Odločbe o tem, da se ne sprejme nobenih ukrepov glede pritožb, podanih na podani člena 86 ES - Neoblikovanje stališča Komisije o pritožbah, podanih na podlagi člena 86 ES - Ničnostna tožba - Tožba zaradi nedelovanja - Tožba, ki nima več predmeta spora, o katerem teče postopek - Ustavitev postopka)
   (2008/C 223/67)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Gibtelecom Ltd (Gibraltar) (zastopnika: M. Llamas, barrister, in B. O'Connor, solicitor)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: sprva F. Castillo de la Torre in A. Whelan, nato F. Castillo de la Torre, zastopnika)
   Predmet
   Na eni strani, zahteva za razglasitev ničnosti zatrjevanih odločb Komisije z dne 17. oktobra 2003, 5. julija 2004 in 26. aprila 2005 o tem, da se ne sprejme nobenih ukrepov glede dveh pritožb, ki sta bili naslovljeni na Komisijo z namenom, da na podlagi člena 86(3) ES ukrepa, da bi se ustavile kršitve prava Skupnosti, ki naj bi jih zakrivila Kraljevina Španija, in na drugi strani zahteva za ugotovitev – na podlagi člena 232 ES – da Komisija, s tem da ni oblikovala stališča glede ukrepanja, h kateremu se jo poziva v zvezi z določenimi vidiki ene izmed navedenih pritožb, ni izpolnila svojih obveznosti na podlagi prava Skupnosti.
   Izrek

               1)

               Tožbeni postopek se ustavi.

               2)

               Postopek glede predloga za intervencijo, ki ga je podala Kraljevina Španija v zadevi T-367/04, se ustavi.

               3)

               Gibtelecom Ltd in Komisija nosita vsak svoje stroške.

      (1)  UL C 59, 6.3.2004.


title: Zadeva F-27/12: Tožba, vložena 24. februarja 2012 – ZZ proti Komisiji

text:
               23.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 184/22

         Tožba, vložena 24. februarja 2012 – ZZ proti Komisiji
   (Zadeva F-27/12)
   2012/C 184/48
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: R. Ferlin, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe Komisije o izključitvi tožeče stranke iz natečaja EPSO/COM/AD/02/10-AD7.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasi naj se ničnost odločbe Evropske komisije z dne 21. novembra 2011, št. R/718/11;

               —

               Podredno, razveljavi naj se celoten natečaj;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo zneska 50 000 EUR iz naslova povračila nepremoženjske škode, ki naj bi jo utrpela;

               —

               Toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka in odvetniških stroškov.


title: Zadeva C-309/06: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 10. aprila 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe House of Lords – Združeno kraljestvo) – Marks & Spencer plc proti Her Majesty's Commissioners of Customs and Excise (Obdavčitev – Šesta direktiva o DDV – Oprostitev z vračilom davka, plačanega v predhodni fazi – Napačno obdavčevanje po splošni stopnji – Pravica do obdavčevanja po ničelni stopnji – Pravica do vračila – Neposredni učinek – Splošna načela prava Skupnosti – Neupravičena obogatitev)

text:
               24.5.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 128/7

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 10. aprila 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe House of Lords – Združeno kraljestvo) – Marks & Spencer plc proti Her Majesty's Commissioners of Customs and Excise
   (Zadeva C-309/06) (1)

   (Obdavčitev - Šesta direktiva o DDV - Oprostitev z vračilom davka, plačanega v predhodni fazi - Napačno obdavčevanje po splošni stopnji - Pravica do obdavčevanja po ničelni stopnji - Pravica do vračila - Neposredni učinek - Splošna načela prava Skupnosti - Neupravičena obogatitev)
   (2008/C 128/11)
   Jezik postopka: angleščina
   Predložitveno sodišče
   House of Lords
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Marks & Spencer plc

      Tožena stranka: Her Majesty's Commissioners of Customs and Excise
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – House of Lords – Razlaga člena 28(2)(a) Direktive 77/388/EGS: Šesta Direktiva Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1) – Obstoj pravice prava Skupnosti, na katero se lahko sklicuje dobavitelj izdelka („teacakes“) za katerega je nacionalna zakonodaja ohranila oprostitev z vračilom plačanega davka – Neupravičeno plačan DDV, ker so pristojni organi nepravilno razlagali nacionalno zakonodajo – Uporaba splošnih načel prava Skupnosti, vključno z davčno nevtralnostjo – Možnost posameznika, da se sklicuje na omenjena splošna načela, da bi dobil nazaj nepravilno pobrane zneske.
   Izrek

               1)

               Če je država članica v skladu s členom 28(2)(a) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero, tako pred kot po njeni spremembi z Direktivo Sveta 92/77/EGS z dne 19. oktobra 1992, v nacionalnem pravu ohranila oprostitev z vračilom davka, plačanega v predhodni fazi, v zvezi z določenimi dobavami ali storitvami, gospodarski udeleženec, ki te dobave ali storitve opravlja, nima neposredno iztožljive pravice na podlagi prava Skupnosti, da se te dobave ali storitve obdavči z ničelno davčno stopnjo.

               2)

               Če je država članica v skladu s členom 28(2) Šeste direktive 77/388, tako pred kot po njeni spremembi z Direktivo 92/77, v nacionalnem pravu ohranila oprostitev z vračilom davka, plačanega v predhodni fazi, za določene dobave ali storitve, vendar je svojo nacionalno zakonodajo nepravilno razlagala, tako da je za določene dobave ali storitve, za katere bi morala veljati oprostitev z vračilom vstopnega davka, plačanega v predhodni fazi, v skladu z njenim nacionalnim pravom obdavčila s splošno davčno stopnjo, potem se splošna načela prava Skupnosti, vključno z načelom davčne nevtralnosti, uporabijo tako, da gospodarskemu udeležencu, ki je opravljal te dobave ali storitve, podeljujejo pravico do vračila nepravilno obračunanega davka za te storitve.

               3)

               Čeprav se načeli enakega obravnavanja in davčne nevtralnosti načeloma uporabljata v postopku v glavni stvari, za kršitev teh načel ne gre samo zaradi tega, ker naj bi zavrnitev vračila temeljila na neupravičeni obogatitvi zadevnega davčnega zavezanca. Nasprotno, načelo davčne nevtralnosti nasprotuje temu, da bi pojem neupravičene obogatitve veljal le za „payment traders“ (davčne zavezance, za katere v danem davčnem obdobju izstopni davek preseže vstopni davek) in ne za „repayment traders“ (davčni zavezanci, katerih položaj je obraten od prejšnjega), če so ti davčni zavezanci prodajali podobno blago. Predložitveno sodišče mora odločiti, ali je v tem primeru tako. Poleg tega splošno načelo enakega obravnavanja, katerega kršitev se na davčnem področju izraža z diskriminacijo, ki vpliva na gospodarske udeležence, ki niso nujno konkurenti, ampak so v podobnem položaju glede drugih okoliščin, nasprotuje diskriminaciji med „payment traders“ in „repayment traders“, ki ni objektivno utemeljena.

               4)

               Dejstvo, da gospodarski udeleženec, ki mu je bil zavrnjen zahtevek za nepravilno obračunan davek na dodano vrednost, ni imel finančne izgube ali da ni bil postavljen v manj ugoden položaj, ne vpliva na odgovor na tretje vprašanje.

               5)

               Predložitveno sodišče mora ugotoviti, do kakšnih morebitnih posledic za preteklost bi lahko prišlo zaradi kršitve enakosti, navedene v točki 3 izreka te sodbe, v skladu s predpisi glede časovnih učinkov nacionalnih določb, ki so se uporabile v postopku v glavni stvari, ob spoštovanju prava Skupnosti in, med drugim, načela enakega obravnavanja kot tudi načela, na podlagi katerega mora skrbeti, da so izravnalni ukrepi, ki jih določi, v skladu s pravom Skupnosti.

      (1)  UL C 261, 28.10.2006.


title: Zadeva T-531/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. decembra 2011 – Häfele proti UUNT (Vorfront) (Znamka Skupnosti — Prijava besedne znake Skupnosti Vorfront — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               4.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/25

         Sodba Splošnega sodišča z dne 14. decembra 2011 – Häfele proti UUNT (Vorfront)
   (Zadeva T-531/10) (1)

   (Znamka Skupnosti - Prijava besedne znake Skupnosti Vorfront - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2012/C 32/50
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Häfele GmbH & Co. KG (Nagold, Nemčija) (zastopnika: M. Eck in J. Dönch, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopniki: sprva S. Schäffner, nato R. Manea in na koncu A. Pohlmann, zastopniki)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 14. septembra 2008 (zadeva R 570/2010-1) v zvezi z zahtevo za registracijo besednega znaka Vorfront kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Häfele GmbH & Co. KG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 30, 29.1.2011.


title: Zadeva C-271/08: Tožba, vložena 24. junija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji

text:
               30.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/27

         Tožba, vložena 24. junija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Zadeva C-271/08)
   (2008/C 223/43)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: G. Wilms in D. Kukovec, zastopnika)

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija
   Predloga tožeče stranke:

               —

               Sodišče naj ugotovi, da je Zvezna republika Nemčija do 31. januarja 2006 kršila člen 8 v povezavi z naslovi od III do VI Direktive 92/50/EGS (1) in od 1. februarja 2006 dalje člen 20 v povezavi s členi od 23 do 55 Direktive 2004/18/ES (2), s tem da so občinski organi in podjetja z več kot 1218 zaposlenimi brez evropskega razpisa oddali pogodbe o storitvah poklicnega pokojninskega zavarovanja neposredno organizacijam in podjetjem, navedenim v členu 6 TV-EUmw/VKA;

               —

               Zvezni republiki Nemčiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   V Nemčiji lahko zaposleni zahtevajo od svojih delodajalcev, da se del njihovih bodočih plač v višini do 4 % vsakokratne mejne vrednosti podlage za odmero prispevka nameni za njihovo poklicno pokojninsko zavarovanje s t.i. preoblikovanjem plač (Entgeltumwandlung). V skladu s kolektivno pogodbo o preoblikovanju plač za zaposlene v občinskih javnih službah (v nadaljevanju: kolektivna pogodba) naj bi občinski organi oziroma podjetja morala izvesti preoblikovanje plače. Preoblikovanje plač naj bi izvedle javne organizacije, ki izvajajo dodatno zavarovanje, in sicer podjetja finančne skupine Sparkassen-Finanzgruppe ali občinske zavarovalnice. Praviloma sklenejo občinski organi oziroma podjetja z zgoraj navedenimi organizacijami skupinsko zavarovanje za vse svoje zaposlene, s katerimi je bil sklenjen dogovor o preoblikovanju plače.
   Po podatkih Komisije naj bi občinski organi oziroma podjetja sklenili te pogodbe o storitvah poklicnega pokojninskega zavarovanja neposredno z organizacijami in podjetji, navedenimi v kolektivni pogodbi, ne da bi prej izvedli evropski razpis.
   Storitve poklicnega pokojninskega zavarovanja naj bi bile zajete s prilogo I A, kategorija 6, k Direktivi 92/50/EGS oziroma od 1. februarja 2006 s prilogo II, del A, Direktive 2004/18/ES. Šlo naj bi za zavarovalniške storitve in storitve pokojninskih skladov, ki naj se ne bi mogle šteti za zakonsko socialno zavarovanje. Tako naj bi bila sporna naročila, ki so jih oddali občinski organi, ki so torej javni naročniki, pisna, odplačna in javna naročila v smislu navedenih direktiv. Iz sodne prakse naj bi poleg tega izhajalo, da člen 1(a) Direktive 92/50/EGS ne razlikuje med naročili, ki jih naročnik odda, da bi izpolnil svoje naloge v javnem interesu, in naročili, ki niso povezani s takšnimi nalogami. Sodišče naj bi zato zavrnilo koncept, da se pojem naročnika opredeli glede na namen naročila. Ugovoru nemških organov, da občinski organi oziroma podjetja v zvezi s poklicnim pokojninskim zavarovanjem glede na njegov namen niso naročniki v smislu prava javnih naročil, ni mogoče pritrditi.
   Komisija dalje meni, da sporna naročila precej presegajo ustrezni vrednostni prag. Nasprotno z mnenjem tožene stranke naj se pri tem izračunu ne bi moglo upoštevati le vsake posamezne pogodbe. Treba bi bilo upoštevati trajanje okvirne pogodbe, ker naj posamezni dogovori med zaposlenim in delodajalcem ne bi bili predmet naročila v smislu skupnostnega prava javnih naročil. Vrednost okvirne pogodbe, ki bi jo bilo treba upoštevati, bi bila tako enaka ocenjeni skupni vrednosti vseh naročil brez davka na dodano vrednost, ki so načrtovana za celoten potek okvirne pogodbe. V skladu z izračuni Komisije naj bi vsaj 110 mest v Zvezi republiki Nemčiji presegalo vrednostni prag.
   Občinski organi in podjetja zato ne bi smeli skleniti pogodbe o storitvah poklicnega pokojninskega zavarovanja neposredno z organizacijami in podjetji, navedenimi v kolektivni pogodbi, ampak bi prej morali izvesti evropski razpis. Na to ugotovitev prav tako ne more vplivati dejstvo, da je izplačevanje plač urejeno v kolektivnih pogodbah. Prvič, iz sodne prakse Sodišča naj bi jasno izhajalo, da v pravu Skupnosti ne obstaja splošen pridržek avtonomije v zvezi s kolektivnimi pogodbami, in drugič, Komisija meni, da izpolnitev zakonskih obveznosti naročnika v zvezi z razpisom ne more nedopustno omejiti avtonomije v zvezi s kolektivnimi pogodbami, ki je določena v nemški ustavi.

      (1)  UL L 209, str. 1.

      (2)  UL L 134, str. 114.


title: Zadeva C-529/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Gerichtshof (Avstrija) 28. novembra 2007 – Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG proti Franz Hauswirth GmbH

text:
               9.2.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 37/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Gerichtshof (Avstrija) 28. novembra 2007 – Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG proti Franz Hauswirth GmbH
   (Zadeva C-529/07)
   (2008/C 37/17)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Oberster Gerichtshof (Avstrija)
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG

      Tožena stranka: Franz Hauswirth GmbH
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 51(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (1) (UL L 11, 14.1.1994, str. 1) razlagati tako, da je treba prijavitelja znamke šteti kot da ni ravnal v dobri veri, ker je v času prijave vedel, da konkurent v (vsaj eni) državi članici uporablja enako oziroma podobno znamko, ki bi jo lahko potrošnik zamenjal z enakimi oziroma podobnimi proizvodi ali storitvami, in ker znamko registrira z namenom, da bi konkurentu preprečil, da bi jo še naprej uporabljal?

               2.

               Ali je treba v primeru nikalnega odgovora na prvo vprašanje prijavitelja znamke šteti kot da ne ravna v dobri veri, če registrira znamko z namenom, da bi konkurentu preprečil, da bi jo še naprej uporabljal, čeprav v času registracije ve ali mora vedeti, da je konkurent pridobil „pridobljeno pravico“ z uporabo enake oziroma podobne znamke za enake oziroma podobne proizvode ali storitve, ki bi jih potrošnik lahko zamenjal?

               3.

               Ali je treba v primeru pritrdilnega odgovora na prvo ali drugo vprašanje izključiti nedobrovernost, če je prijaviteljeva znamka na trgu že postala splošno znana in je s tem pridobila varstvo na podlagi konkurenčnega prava?

      (1)  UL L 11, 14.1.1994, str. 1.


title: Zadeva C-306/08: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 26. maja 2011 – Evropska komisija proti Kraljevini Španiji (Neizpolnitev obveznosti države — Direktivi 93/37/EGS in 2004/18/ES — Postopki oddaje javnih naročil gradenj — Urbanistična zakonodaja avtonomne skupnosti Valencia)

text:
               16.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/3

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 26. maja 2011 – Evropska komisija proti Kraljevini Španiji
   (Zadeva C-306/08) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktivi 93/37/EGS in 2004/18/ES - Postopki oddaje javnih naročil gradenj - Urbanistična zakonodaja avtonomne skupnosti Valencia)
   2011/C 211/05
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: A. Alcover San Pedro, D. Kukovec in M. Konstantinidis, zastopniki)

      Tožena stranka: Kraljevina Španija (zastopnik: M. Muñoz Pérez, zastopnik)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 1, 6(6), 11, 12 in naslova II poglavja IV (členi od 24 do 29) Direktive Sveta 93/37/EGS z dne 14. junija 1993 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil za gradnje (UL L 199, str. 54) ter členov 2, 6, 24, 30, 31(4)(a), 48(2) in 53 Direktive 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (UL L 134, str. 114) – Zakonodaja o urejanju prostora skupnosti Valencia – Neskladnost s pravom Skupnosti

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 223, 30.8.2008.


title: Zadeva C-595/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Italija) 23. novembra 2017 – Emmea Srl, Commercial Hub Srl/Comune di Siracusa in drugi

text:
               24.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 239/19

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Italija) 23. novembra 2017 – Emmea Srl, Commercial Hub Srl/Comune di Siracusa in drugi
   (Zadeva C-595/16)
   (2017/C 239/25)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (regionalno upravno sodišče za Sicilijo)

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Emmea Srl, Commercial Hub Srl

      Tožene stranke: Comune di Siracusa, Assessorato delle Attività Produttive per la Regione Siciliana, Libero Consorzio Comunale – prej Provincia di Siracusa, Camera di Commercio di Siracusa
   Sodišče (deseti senat) je s sklepom z dne 27. aprila 2017 odločilo, da je predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je s sklepom z dne 20. oktobra 2016 vložilo Tribunale amministrativo regionale per la Sicilia (regionalno upravno sodišče za Sicilijo), očitno nedopusten.


title: Zadeva C-508/06: Tožba, vložena 14. decembra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Malti

text:
               10.3.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 56/15

         Tožba, vložena 14. decembra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Malti
   (Zadeva C-508/06)
   (2007/C 56/26)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. Konstantinidis in D. Lawunmi, zastopnika)

      Tožena stranka: Republika Malta
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               ugotovitev, da malteški organi niso izpolnili obveznosti iz člena 11 Direktive Sveta 96/59/ES (1) v povezavi s členom 54 Akta o pristopu iz leta 2003.

               —

               naložitev Republiki Malti plačila stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok, v katerem bi morala Republika Malta sporočiti načrte in smernice iz člena 11 te direktive, se je iztekel 1. maja 2004.

      (1)  UL L 243, str. 31.


title: Zadeva T-444/07: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 30. junija 2009 — CPEM proti Komisiji ( ESS — Ukinitev finančne pomoči — Poročilo OLAF )

text:
               15.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 193/20

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 30. junija 2009 — CPEM proti Komisiji
   (Zadeva T-444/07) (1)

   („ESS - Ukinitev finančne pomoči - Poročilo OLAF“)
   2009/C 193/30
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Centre de promotion de l'emploi par la micro-entreprise (CPEM) (Marseille, Francija) (zastopnik: C. Bonnefoi, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: L. Flynn in A. Steiblytė, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije št. C(2007) 4645 z dne 4. oktobra 2007, s katero je bila ukinjena pomoč, ki jo je Evropski socialni sklad (ESS) dodelil z Odločbo št. C(1999) 2645 z dne 17. avgusta 1999, ter odškodninski zahtevek.

      Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Centre de promotion de l’emploi par la micro-entreprise (CPEM) nosi stroške, vključno s stroški postopka za izdajo začasne odredbe.

      (1)  UL C 37, 9.2.2008.


title: Zadeva T-400/11: Sklep Splošnega sodišča z dne 9. septembra 2013 – Altadis proti Komisiji (Ničnostna tožba — Državne pomoči — Shema pomoči, ki omogoča davčno amortizacijo finančnega dobrega imena za prevzeme tujih deležev — Sklep o razglasitvi nezdružljivosti sheme pomoči z notranjim trgom, s katerim se ne odreja zagotovitve vračila pomoči — Akt, ki zajema izvedbene ukrepe — Neobstoj posamičnega nanašanja — Neobstoj obveznosti vračila — Nedopustnost)

text:
               16.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 336/21

         Sklep Splošnega sodišča z dne 9. septembra 2013 – Altadis proti Komisiji
   (Zadeva T-400/11) (1)

   (Ničnostna tožba - Državne pomoči - Shema pomoči, ki omogoča davčno amortizacijo finančnega dobrega imena za prevzeme tujih deležev - Sklep o razglasitvi nezdružljivosti sheme pomoči z notranjim trgom, s katerim se ne odreja zagotovitve vračila pomoči - Akt, ki zajema izvedbene ukrepe - Neobstoj posamičnega nanašanja - Neobstoj obveznosti vračila - Nedopustnost)
   2013/C 336/43
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Altadis, SA (Madrid, Španija) (zastopniki: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan in R. Calvo Salinero, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: R. Lyal, C. Urraca Caviedes in P. Němečková, zastopniki)

      Predmet

   Tožba za razglasitev delne ničnosti Sklepa Komisije 2011/282/EU z dne 12. januarja 2011 o davčni amortizaciji finančnega dobrega imena (goodwill) za prevzeme tujih deležev št. C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) Španije (UL L 135, str. 1).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Altadis, SA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 282, 24.9.2011.


title: Zadeva T-219/06: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 3. aprila 2008 – PTV proti UUNT (map&guide travelbook)

text:
               7.6.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 142/37

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 3. aprila 2008 – PTV proti UUNT (map&guide travelbook)
   (Zadeva T-219/06) (1)

   (2008/C 142/67)

      Jezik postopka: nemščina

   Predsednik petega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 237, 30.9.2006.


title: Zadeva C-516/10: Tožba, vložena 29. oktobra 2010 – Evropska komisija proti Republiki Avstriji

text:
               15.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 13/21

         Tožba, vložena 29. oktobra 2010 – Evropska komisija proti Republiki Avstriji
   (Zadeva C-516/10)
   ()
   2011/C 13/38
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: G. Braun in E. Montaguti, zastopnika)

      Tožena stranka: Republika Avstrija

      Predlogi tožeče stranke

   Tožeča stranka predlaga, naj Sodišče

               —

               ugotovi, da je Republika Avstrija s tem, da je ohranila člen 5 v povezavi s členoma 2(3) in (4) ter 6(2)(g) VGVG, kršila člena 49 in 63 PDEU;

               —

               ugotovi, da je Republika Avstrija s tem, da je ohranila člen 6(2)(d) v povezavi s členoma 2(3) in (4) VGVG, kršila člena 49 in 63 PDEU;

               —

               Republiki Avstriji naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija ne dvomi, da smejo države članice iz razlogov v splošnem interesu omejiti pridobivanje zemljišč. V predlogih navedene določbe zakona o prometu z zemljišči dežele Vorarlberg (Vorarlberger Grundverkehrsgesetz, v nadaljevanju: VGVG) pa naj bi vendar pomenile nesorazmerno omejitev prostega pretoka kapitala in pravice do ustanavljanja.
   Posebej naj bi bilo nesorazmerno tako imenovano pravilo o interesentih, po katerem VGVG pri pridobivanju kmetijskih zemljišč kmetom daje prednost pred nekmeti. Nadaljnjo uporabo zemljišč v kmetijske namene bi lahko na primer zagotovili tudi tako, da bi bili potencialni pridobitelji pripravljeni dati zemljišče dolgoročno v zakup dotedanjemu zakupniku.
   Prav tako naj ne bi bilo smiselno, zakaj se pravilo o interesentih uporabi tudi, kadar dotedanji lastnik vloži svoje zemljišče kot stvarni vložek v gospodarsko družbo ali fundacijo, čeprav bi bila zagotovljena nadaljnja kmetijska uporaba.
   Po mnenju Komisije prav tako ni sorazmerno, da se navedeno pravilo o interesentih ponovno uporabi, če iz razlogov, ki niso na strani prodajalca, ne pride do sklenitve kupoprodajne pogodbe.
   Končno Komisija nasprotuje temu, da VGVG ne določa ureditve, ki bi ob nezadostnem zanimanju kmetov za obdelovanje kmetijskega zemljišča dopuščala, da se to zemljišče proda brez obveznosti, da ga pridobitelj uporablja za kmetijske namene.


title: Zadeva C-129/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Commissione tributaria provinciale di Latina (Italija) 5. marca 2007 – Giovanni Galeota proti Agenzia Entrate Ufficio Latina

text:
               26.5.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 117/9

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Commissione tributaria provinciale di Latina (Italija) 5. marca 2007 – Giovanni Galeota proti Agenzia Entrate Ufficio Latina
   (Zadeva C-129/07)
   (2007/C 117/14)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predložitveno sodišče
   Commissione tributaria provinciale di Latina
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Giovanni Galeota

      Tožena stranka: Agenzia Entrate Ufficio Latina
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1)

               Ali je treba sodbo C-207/04 (1) razlagati tako, da bi moral italijanski zakonodajalec pravico bolj ugodne starostne omejitve, ki je priznana ženskam, priznati tudi moškim?

               2)

               Ali je v tem primeru primerno ugotoviti, da je treba pri moških, starih 50 let in več, za izplačana nadomestila iz naslova spodbujanja prostovoljne upokojitve uporabiti davčno stopnjo v višini 50 % stopnje, ki se uporablja za obdavčenje plače ob koncu delovnega razmerja (PKR)?

               3)

               Ali je glede na dejstvo, da znesek davka, ki ga plača zavezanec iz naslova dohodnine, ne predstavlja dela njegove plače, ker ga ne plača delodajalec iz naslova delovnega razmerja, in da znesek, ki ga plača delodajalec za spodbujanje upokojitve delavca, nima nagrajevalnega značaja, določitev, da sta praga 50 let, ki se uporablja za ženske, in 55 let, ki se uporablja za moške, v neskladju s pravom Skupnosti, medtem ko Direktiva Sveta 79/7 (2) omogoča državam članicam, da za upokojevanje ohranijo različne starostne omejitve za namen upokojitve, združljiva s pravom Skupnosti?

               4)

               Ali razlaga prava Skupnosti (Direktiva 76/207/EGS (3) z dne 9. februarja 1976, s katero je prepovedana diskriminacija na podlagi spola) nasprotuje uporabi nacionalnih določb, ki zajemajo zadevni primer, ki je predložen presoji Sodišča, z učinkom, da bo to sodišče moralo razglasiti, da so določbe notranjega prava nezdružljive s pravom Skupnosti (člen 17, sedaj člen 19(4a) DPR 917/86)?

      (1)  ZOdl. 2005, str. I-7453.

      (2)  UL L 6, str. 24.

      (3)  UL L 39, str. 40.


title: Zadeva F-89/15: Tožba, vložena 18. maja 2015 – ZZ/Komisija

text:
               24.8.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/62

         Tožba, vložena 18. maja 2015 – ZZ/Komisija
   (Zadeva F-89/15)
   (2015/C 279/80)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: G.-M. Enache, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe o nevpisu tožeče stranke na rezervni seznam natečaja EPSO/AD/248/13 ter odškodninski zahtevek glede domnevno nastale premoženjske in nepremoženjske škode.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti odločbe organa za imenovanja glede pritožbe, ki jo je tožeča stranka vložila na podlagi člena 90(2) Kadrovskih predpisov, s katero je izpodbijala odločbo natečajne komisije, da njenega imena ne vpiše na rezervni seznam natečaja EPSO/AD/248/13;

               —

               razglasitev ničnosti odločbe natečajne komisije glede zahteve za ponovni preizkus, ki jo je tožeča stranka vložila v okviru natečaja EPSO/AD/248/13;

               —

               razglasitev ničnosti odločbe natečajne komisije v javnem natečaju EPSO/AD/248/13, da imena tožeče stranke ne vpiše na rezervni seznam za javni natečaj EPSO/AD/248/13;

               —

               povračilo utrpljene premoženjske in nepremoženjske škode. Tožeča stranka premoženjsko škodo ocenjuje na 50  000 EUR, kar predstavlja izgubo, nastalo zaradi razlike med osnovno plačo, do katere bi bila upravičena, če bi bila zaposlena z rezervnega seznama, in njeno dejansko osnovno plačo, ki jo prejema. Nepremoženjska škoda je ocenjena na 50  000 EUR za obremenitev, ki je bila tožeči stranki povzročena zaradi naporov in osebnega časa, ki jih je po nepotrebnem zapravila za ukvarjanje s položajem, ter za to, ker mora živeti ločeno od svoje družine, čeprav naj bi imela možnost zaposlitve z rezervnega seznama in združitve s svojimi družinskimi člani;

               —

               naložitev plačila stroškov Komisiji.


title: Zadeva T-370/10: Tožba, vložena 30. avgusta 2010 – Rubinetterie Teorema proti Komisiji

text:
               23.10.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 288/62

      Tožba, vložena 30. avgusta 2010 – Rubinetterie Teorema proti Komisiji
      (Zadeva T-370/10)
      ()
      (2010/C 288/111)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Rubinetterie Teorema SpA (Flero (Brescia), Italija) (zastopniki: R. Cavani, M. Di Muro, P. Preda, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi tožeče stranke

                  —

                  razglasi naj se ničnost Odločbe C(2010) 4185 z dne 23. junija 2010.

                  —

                  podredno, naloži naj se simbolična globa.

                  —

                  še bolj podredno, znatno naj se zniža znesek globe, naložene z odločbo, kot se Sodišču zdi primerno.

                  —

                  Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Odločba, ki je predmet tega spora, je ista kot v zadevi T-368/10, Rubinetteria Cisal proti Komisiji.
      Tožbeni razlogi in bistvene trditve so podobni kot v navedeni zadevi. Tožeča stranka zlasti navaja:

                  kršitev pravice do obrambe družbe Teorema in posledično neveljavnost odločbe:

                              —

                              ker je Komisija družbo Teorema prepozno obvestila o tožbi;

                              —

                              ker je bil onemogočen dostop do dokumentacije in rok ni bil ustrezno podaljšan;

                  neobstoj omejevalnega sporazuma, katerega namen in učinek bi bil preprečiti, omejiti ali izkriviti konkurenco oziroma neobstoj prizadetosti trgovine Skupnosti, ter

                  napačna presoja dokazov o sodelovanju družbe na sestankih z družbo Euroitalia.


title: Zadeva T-383/11: Tožba, vložena 21. julija 2011 – Makhlouf proti Svetu

text:
               24.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/30

         Tožba, vložena 21. julija 2011 – Makhlouf proti Svetu
   (Zadeva T-383/11)
   2011/C 282/62
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Eyad Makhlouf (Damask, Sirija) (zastopnika: P. Grollet in G. Karouni, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga naj:

               —

               Izvedbeni sklep Sveta 2011/302/SZVP z dne 23. maja 2011 o izvajanju Sklepa 2011/273/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji razglasi za ničnega v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, ker so z njim kršene temeljne pravice;

               —

               Svetu Evropske unije naloži plačilo stroškov na podlagi členov 87 in 91 Poslovnika Splošnega sodišča.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v podporo svoji tožbi navaja sedem tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev pravice do obrambe in pravice do poštenega sojenja. Tožeča stranka navaja, da ji je bila kršena pravica do obrambe, ker pred naložitvijo zadevnih kazni ni bila zaslišana, ji ni bila dana možnost obrambe in se ni seznanila z dokazi, na podlagi katerih so bili sprejeti ti ukrepi.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na kršitev obveznosti obrazložitve, ki jo določa člen 296, drugi odstavek, PDEU. Tožeča stranka Svetu očita, da je sprejel ukrepe, ki se nanašajo nanjo, ne da bi jo obvestil o razlogih za sprejetje teh ukrepov, s čimer bi ji omogočil uveljavljanje pravnih sredstev za obrambo. Tožeča stranka toženi stranki očita, da je podala zgolj splošne in stereotipne navedbe, ne da bi podrobno navedla elemente dejanskega stanja in pravna pravila, od katerih je odvisna pravna utemeljitev njenega sklepa, in ugotovitve, na podlagi katerih je sprejela ta sklep.

               3.

               Tretji tožbeni razlog se nanaša na utemeljenost obrazložitve. Tožeča stranka Svetu očita, da je svojo odločitev oprl na očitno nepravilno obrazložitev in da njegove ugotovitve temeljijo na pomešanju različnih položajev, zaradi česar te odločitve ni mogoče šteti za pravno ustrezno.

               4.

               Četrti tožbeni razlog se nanaša na kršitev jamstva, ki ga zagotavlja pravica do učinkovitega sodnega varstva. Tožeča stranka navaja, da ne le, da ni mogla učinkovito uveljavljati svojega stališča pred Svetom, temveč da – ker v izpodbijani odločbi niso navedeni posebni in konkretni razlogi, ki jo utemeljujejo – tudi ne more uspešno uveljavljati pravice do vložitve tožbe pred Splošnim sodiščem.

               5.

               Peti tožbeni razlog se nanaša na kršitev splošnega načela sorazmernosti.

               6.

               Šesti tožbeni razlog se nanaša na kršitev lastninske pravice, ker omejevalni ukrepi – in, natančneje, ukrep zamrznitve sredstev – pomenijo nesorazmeren poseg v temeljno pravico tožeče stranke do prostega razpolaganja s svojim premoženjem.

               7.

               Sedmi tožbeni razlog se nanaša na kršitev pravice do zasebnosti, ker tudi zamrznitev sredstev in omejitev svobode gibanja pomenita nesorazmeren poseg v temeljno pravico tožeče stranke.


title: Zadeva C-231/14 P: Pritožba, ki jo je InnoLux Corp., nekdanja Chimei InnoLux Corp. vložila 8. maja 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 27. februarja 2014 v zadevi T-91/11, InnoLux Corp., nekdanja Chimei InnoLux Corp. proti Evropski komisiji

text:
               7.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 212/20

         Pritožba, ki jo je InnoLux Corp., nekdanja Chimei InnoLux Corp. vložila 8. maja 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 27. februarja 2014 v zadevi T-91/11, InnoLux Corp., nekdanja Chimei InnoLux Corp. proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-231/14 P)
   2014/C 212/23
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: InnoLux Corp., nekdanja Chimei InnoLux Corp. (zastopnika: J.-F. Bellis, odvetnik, R. Burton, Solicitor)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlog

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               Razveljavi izpodbijano sodbo v delu, v katerem je potrdila globo, ki je bila s sporno odločbo naložena družbi InnoLux, ki temelji na vrednosti dobav LCD zaslonov znotraj skupine tovarnam na Kitajskem in na Tajvanu;

               —

               Odločbo Komisije razglasi za nično v delu, v katerem družbi InnoLux nalaga globo, ki temelji vrednosti dobav LCD zaslonov znotraj skupine tovarnam pritožnice na Kitajskem in na Tajvanu;

               —

               Ustrezno zniža globo, naloženo družbi InnoLux na 173 milijonov EUR; in

               —

               Komisiji naloži plačilo vseh stroškov, ki so nastali v postopku, vključno s postopkom pred Splošnim sodiščem.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Prvi razlog: Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo, ker je presodilo, da dobave LCD zaslonov znotraj skupine tovarnam pritožnice na Kitajskem in na Tajvanu, spadajo na področje uporabe člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP zgolj zaradi tega, ker zaslone računalnikov, v katere so LCD zasloni kot deli vstavljeni v zadevnih tovarnah, pritožnica prodaja v EGP.
               Pritožnica v utemeljitev tega razloga navaja te trditve:

                           a.

                           Ugotovitev kršitve v sporni odločbi zajema le dobave LCD zaslonov v EGP, ne glede na to, ali se ti izdelki prodajo tretjim osebam ali se dobavijo znotraj skupine, in ne razlikuje med dobavami znotraj skupine s strani vertikalno vključenih udeležencev kartela, ki tvorijo eno podjetje s kupcem, povezanim z nimi in med dobavami, ki jih opravijo udeelženci, ki ne tvorijo podjetja;

                           b.

                           Uporaba pojma t.i. „neposredne prodaje v EGP preko predelanih proizvodov“ je v nasprotju z načelom iz sodbe Europa Carton, v skladu s katero je treba dobave znotraj skupine obravnavati popolnoma enako kot podaje tretjim osebam;

                           c.

                           Uporaba členov 101 PDEU in 53 EGS za dobave LCD zaslonov zunaj EGP je v nasprotju z doktrino o izvajanju iz sodbe Wood Pulp I .

                           d.

                           Pojem t.i. „neposredne prodaje v EGP preko predelanih proizvodov“ vodi do nezakonite izključitve iz področja člena 101 PDEU In člena 53 EGS transakcij glede LCD zaslonov, ki se opravljajo in omejujejo konkurenco v EGP, na podlagi razlogovanja, ki ga je Sodišče izrecno zavrnilo v sodbi Commercial Solvents;

                           e.

                           Zunaj teritorialna uporaba prava konkurence EU, ki izhaja iz uporabe pojma t.i. „neposredne prodaje v EGP preko predelanih proizvodov“ povzroča nevarnost vzporednih sankcji za podjetja in spora o pristojnosti z drugimi organi, pristojnimi za konkurenco.

               2.

               Drugi razlog: Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo s tem, ko je odločilo, da je uporabo kategorije t.i. „neposredne prodaje v EGP preko predelanih proizvodov“ za dobave LCD zaslonov znotraj skupine vsakega od naslovnikov odločbe Komisije, presodila Komisja „na podlagi enakih objektivnih meril“ in ko je hkrati zavrnilo kot nedopustne vse razloge tožeče stranke, ki izpodbijajo upoštevnost, objektivnost in doslednost uporabljenega merila, in sicer merila, na podlagi katerega se opredeli, ali ti naslovniki tvorijo enotno podjetje s kupci, ki so povezani z njmi.
               Ta razlog temelji na teh trditvah:

                           a.

                           Dejstvo, da vertikalno vključeni naslovniki sporne odločbe tvorijo ali ne enotno podjetje s kupci, s katerimi so povezani, ni „objektivna razlika“, ki bi upravičevala različno obravnavanje njihovih zadevnih dobav znotraj skupine;

                           b.

                           Ni se mogoče sklicevati na načelo zakonitosti za zavrnitev trditve tožeče stranke, da je njene dobave LCD zaslonov znotraj skupine obravnavala po isti metodi, kot se uporablja za dobave LCD zaslonov znotraj skupine družb LG Display in AUO, ker je ta metoda popolnoma zakonita.


title: Zadeva T-562/14: Tožba, vložena 28. julija 2014 – Yoo Holdings proti UUNT – Eckes-Granini Group (YOO)

text:
               6.10.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 351/18

         Tožba, vložena 28. julija 2014 – Yoo Holdings proti UUNT – Eckes-Granini Group (YOO)
   (Zadeva T-562/14)
   2014/C 351/22
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Yoo Holdings Ltd (London, Združeno kraljestvo) (zastopnik: D. Farnsworth, solicitor)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Eckes-Granini Group GmbH (Nieder-Olm, Nemčija)

      Predlog

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 29. aprila 2014 v zadevi R 762/2013-2.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „YOO“ za storitve iz razredov 35, 41 in 43 – prijava znamke Skupnosti št. 1 0 4 87  924

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe

      Navajana znamka ali znak: nacionalna in mednarodna registracija znamke za besedno znamko „YO“ za proizvode iz razredov 29, 30 in 32

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora v celoti

      Odločba odbora za pritožbe: delna razveljavitev izpodbijane odločbe in delan ugoditev ugovoru

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(a) in (b) Uredbe št. 207/2009


title: Zadeva T-499/09: Tožba, vložena 14. decembra 2009 – Evonik Industries proti UUNT (škrlatno rdeč pravokotnik z zaokroženo desno stranjo)

text:
               13.2.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 37/45

         Tožba, vložena 14. decembra 2009 – Evonik Industries proti UUNT (škrlatno rdeč pravokotnik z zaokroženo desno stranjo)
   (Zadeva T-499/09)
   2010/C 37/65
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evonik Industries AG (Essen, Nemčija) (zastopnik: J. Albrecht, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predloga tožeče stranke

               —

               Odločba tožene stranke (četrti odbor za pritožbe) z dne 2. oktobra 2009 (št. zadeve: R 491/2009-4) naj se razveljavi;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka, ki predstavlja pravokotniku podoben znak škrlatne barve Pantone 513 C za proizvode in storitve iz razredov od 1 do 45 (prijava št. 7 235 179)

      Odločba preizkuševalca: zavrnitev prijave

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: napačna uporaba člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009 (1), saj naj bi prijavljena znamka imela potreben razlikovalni učinek

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).


title: Zadeva T-549/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. decembra 2016 – Guiral Broto/EUIPO – Gastro & Soul (CAFE DEL SOL) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Evropske unije CAFE DEL SOL — Prejšnja nacionalna figurativna znamka Café del Sol — Nepredložitev dokazov v jeziku postopka z ugovorom — Člena 75 in 76 Uredbe (ES) št. 207/2009 — Pravili 19 in 20 Uredbe (ES) št. 2868/95 — Pravica do obrambe)

text:
               30.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/45

         Sodba Splošnega sodišča z dne 13. decembra 2016 – Guiral Broto/EUIPO – Gastro & Soul (CAFE DEL SOL)
   (Zadeva T-549/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije CAFE DEL SOL - Prejšnja nacionalna figurativna znamka Café del Sol - Nepredložitev dokazov v jeziku postopka z ugovorom - Člena 75 in 76 Uredbe (ES) št. 207/2009 - Pravili 19 in 20 Uredbe (ES) št. 2868/95 - Pravica do obrambe))
   (2017/C 030/50)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Ramón Guiral Broto (Marbella, Španija) (zastopnik: J. L. de Castro Hermida, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: H. O’Neill, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe pri EUIPO: Gastro & Soul GmbH (Hildesheim, Nemčija)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 16. julija 2015 (zadeva R 1888/2014-5) v zvezi s postopkom z ugovorom med R. Guiralom Brotom in družbo Gastro & Soul.

      Izrek

               1.

               Odločba petega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 16. julija 2015 (zadeva R 1888/2014-5) v zvezi s postopkom z ugovorom med Ramónom Guiralom Brotom in družbo Gastro & Soul GmbH se razveljavi.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               EUIPO in R. Guiral Broto nosita vsak svoje stroške.

      (1)  UL C 381, 16.11.2015.


title: Zadeva C-398/12: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 5. junija 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Fermo – Italija) – kazenski postopek zoper M (Konvencija o izvajanju Schengenskega sporazuma — Člen 54 — Načelo ne bis in idem — Področje uporabe — Sklep o ustavitvi postopka zaradi pomanjkanja dejstev in/ali dokazov, ki ga sprejme sodišče države pogodbenice — Možnost obnove sodnega postopka, če se pojavijo nova dejstva in/ali dokazi — Pojem osebe, proti kateri je bil „sodni postopek pravnomočno končan“  — Kazenski pregon v drugi državi članici zoper isto osebo zaradi kaznivega dejanja, ki temelji na istih dejstvih — Prenehanje kazenskega pregona in uporaba načela ne bis in idem)

text:
               4.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 253/7

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 5. junija 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Fermo – Italija) – kazenski postopek zoper M
   (Zadeva C-398/12) (1)

   ((Konvencija o izvajanju Schengenskega sporazuma - Člen 54 - Načelo ne bis in idem - Področje uporabe - Sklep o ustavitvi postopka zaradi pomanjkanja dejstev in/ali dokazov, ki ga sprejme sodišče države pogodbenice - Možnost obnove sodnega postopka, če se pojavijo nova dejstva in/ali dokazi - Pojem osebe, proti kateri je bil „sodni postopek pravnomočno končan“ - Kazenski pregon v drugi državi članici zoper isto osebo zaradi kaznivega dejanja, ki temelji na istih dejstvih - Prenehanje kazenskega pregona in uporaba načela ne bis in idem))
   2014/C 253/09
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale di Fermo

      Stranka v postopku v glavni stvari

   M

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunale di Fermo – Razlaga člena 54 Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma – Načelo „ne bis in idem“ – Pojem „oseba, proti kateri je bil sodni postopek pravnomočno končan“ – Pravnomočna odločba o ustavitvi postopka, ki jo je sprejelo sodišče države članice

      Izrek

   Člen 54 Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma z dne 14. junija 1985 med vladami držav Gospodarske unije Beneluks, Zvezne republike Nemčije in Francoske republike o postopni odpravi kontrol na skupnih mejah, podpisane v Schengnu (Luksemburg) 19. junija 1990, je treba razlagati tako, da je treba sklep o ustavitvi postopka, ki v državi pogodbenici, ki je ta sklep izdala, pomeni oviro, da bi se za ista dejanja začel nov kazenski pregon zoper osebo, na katero se ta sklep nanaša, razen v primeru novih dejstev in/ali dokazov zoper to osebo, šteti kot odločbo, s katero je bil sodni postopek pravnomočno končan v smislu tega člena, ki pomeni oviro za to, da bi se začel nov pregon zaradi istih dejstev in zoper isto osebo v drugi državi podpisnici konvencije.

      (1)  UL C 355, 17.11.2012.


title: Zadeva T-600/15: Tožba, vložena 22. oktobra 2015 – PAN Europe in drugi/Komisija

text:
               15.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 59/20

         Tožba, vložena 22. oktobra 2015 – PAN Europe in drugi/Komisija
   (Zadeva T-600/15)
   (2016/C 059/23)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Bruselj, Belgija), Bee Life European Beekeeping Coordination (Bee Life) (Louvain-la-Neuve, Belgija), Unione nazionale associazioni apicoltori italiani (Unaapi) (Castel San Pietro Terme, Italija) (zastopnika: B. Kloostra in A. van den Biesen, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               za nično razglasi izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2015/1295 (1) in

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo tri tožbene razloge.

               1.

               S prvim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je Komisija s tem, da je sprejela izpobijano uredbo in odobrila dajanje sulfoksaflora v promet, kršila člena 4 in 6 Uredbe (ES) št. 1107/2009 (2) ter Prilogo I in Prilogo II k Uredbi (ES) št. 1107/2009.

                           —

                           Komisija je kršila člen 4 Uredbe (ES) št. 1107/2009 in/ali ni pravilno uporabila meril glede odobritve aktivnih snovi, določenih v Uredbi (ES) št. 1107/2009;

                           —

                           Komisija je tudi kršila člen 4 v povezavi s členom 6(f) Uredbe (ES) št. 1107/2009 in točki 1.1 in 2.2 Priloge k tej uredbi in/ali ni pravilno uporabila meril glede odobritve aktivnih snovi, določenih v Uredbi (ES) št. 1107/2009, in

                           —

                           Komisija je kršila člena 4 in 6(i) Uredbe (ES) št. 1107/2009 in/ali ni pravilno uporabila meril glede odobritve aktivnih snovi, določenih v Uredbi (ES) št. 1107/2009.

               2.

               Z drugim tožbenim razlogom se zatrjuje, da izpodbija uredba krši lastninsko pravico čebelarjev in njihovo pravico do gospodarske pobude, kot sta določeni v členih 16 in 17 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (3).

               3.

               S tretjim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je Komisija s sprejetjem izpodbijane uredbe kršila načelo dobre uprave, načelo doslednosti postopka odločanja in dolžno skrbnost.

      (1)  Izvedbena uredba Komisije (EU) 2015/1295 z dne 27. julija 2015 o odobritvi aktivne snovi sulfoksaflor v skladu z Uredbo (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet ter o spremembi Priloge k Izvedbeni uredbi Komisije (EU) št. 540/2011 (UL L 199, str. 8).

      (2)  Uredba (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet in razveljavitvi direktiv Sveta 79/117/EGS in 91/414/EGS (UL L 309, str. 1).

      (3)  Listina Evropske unije o temeljnih pravicah (UL 2000, C 326, str. 1).


title: Zadeva T-575/13: Sklep Splošnega sodišča z dne 2. aprila 2014 – Lesaffre in Compagnie proti UUNT – Louis Baking Company (BAKING CENTER BY TECHNOLINE)

text:
               10.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 175/53

         Sklep Splošnega sodišča z dne 2. aprila 2014 – Lesaffre in Compagnie proti UUNT – Louis Baking Company (BAKING CENTER BY TECHNOLINE)
   (Zadeva T-575/13) (1)

   2014/C 175/75
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik šestega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 31, 1.2.2014.


title: Zadeva C-577/10: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 19. decembra 2012 – Evropska komisija proti Kraljevini Belgiji (Neizpolnitev obveznosti države — Člen 56 PDEU — Svoboda opravljanja storitev — Nacionalna zakonodaja, s katero je neodvisnim izvajalcem storitev s sedežem v drugih državah članicah naložena obveznost predhodne prijave — Kazenske sankcije — Ovira za svobodo opravljanja storitev — Objektivno utemeljeno razlikovanje — Nujne zahteve v splošnem interesu — Preprečevanje goljufije — Boj proti nelojalni konkurenci — Varstvo samozaposlenih delavcev — Sorazmernost)

text:
               16.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/2

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 19. decembra 2012 – Evropska komisija proti Kraljevini Belgiji
   (Zadeva C-577/10) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Člen 56 PDEU - Svoboda opravljanja storitev - Nacionalna zakonodaja, s katero je neodvisnim izvajalcem storitev s sedežem v drugih državah članicah naložena obveznost predhodne prijave - Kazenske sankcije - Ovira za svobodo opravljanja storitev - Objektivno utemeljeno razlikovanje - Nujne zahteve v splošnem interesu - Preprečevanje goljufije - Boj proti nelojalni konkurenci - Varstvo samozaposlenih delavcev - Sorazmernost)
   2013/C 46/03
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: E. Traversa, C. Vrignon in J.-P. Keppenne, agenti)

      Tožena stranka: Kraljevina Belgija (zastopniki: M. Jacobs, C. Pochet, agenta, ob sodelovanju z S. Rodriguesom, odvetnikom)

      Intervenientka: Kraljevina Danska (zastopniki C. Vang, S. Juul Jørgensen in V. Pasternak Jørgensen, agenti)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev člena 56 PDEU – Nacionalna zakonodaja, s katero je neodvisnim izvajalcem storitev s sedežem v drugih državah članicah naložena obveznost predhodne prijave (prijava „Limosa“) – Ovira za svobodo opravljanja storitev – Diskriminatorni značaj omejitve – Neobstoj utemeljitve in sorazmernosti

      Izrek

               1.

               Kraljevina Belgija s tem, da je sprejela člene 137, točka 8, 138, tretja alinea, 153 in 157, točka 3, programskega zakona (I) z dne 27. decembra 2006 v različici, ki velja od 1. aprila 2007, in da je torej neodvisnim izvajalcem storitev s sedežem v držav članici, ki ni Kraljevina Belgija, naložila predhodno prijavo izvajanja njihove dejavnosti v Belgiji, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 56 PDEU.

               2.

               Kraljevini Belgiji se naloži plačilo stroškov.

               3.

               Kraljevina Danska nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 72, 5.3.2011.


title: Zadeva F-119/05: Tožba, vložena  13. decembra 2005  — Gesner proti UUNT

text:
               22.4.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/34

         Tožba, vložena 13. decembra 2005 — Gesner proti UUNT
   (Zadeva F-119/05)
   (2006/C 96/53)
   Jezik postopka: španščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Charlotte Gesner (Kildedalsvej, Danska) (zastopnika: Vazquez Vazquez in C. Amo Quiñones, abogados)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasitev ničnosti odločbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) z dne 2. septembra 2005 s katero je zavrnjen ugovor tožeče stranke z dne 10. maja 2005 zoper odločbo UUNT z dne 21. aprila 2005, s katero je bilo zavrnjeno imenovanje invalidske komisije.

               —

               naložitev plačila stroškov toženi stranki.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka, začasni uslužbenec UUNT do 15. aprila 2005, od leta 2003 trpi za hernio disci in različnimi patologijami hrbtenice. Kljub temu, da je bila operirana in da se je zdravil na različne načine tako medicinske kot fizioterapevtske, njegove hude bolečine niso prenehale pri čemer je dejstvo, da je morala dalj časa sedeti še poslabšalo položaj. Tako je bila na nepretrgoma bolniško odsotna več mesecev.
   Tožeča stranka je 11. marca 2005 od UUNT zahtevala, da imenuje invalidsko komisijo, da bi ta organ ugotovil njegovo nezmožnost za delo v uradu ji priznal pravico do invalidske pokojnine.
   UUNT je zavrnil tako možnost na podlagi dveh utemeljitev. Prvič člen 59 Kadrovskih prepisov je treba razlagati tako, da je za sklic invalidske komisije pristojen Organ pristojen za imenovanja (OPI). Poleg tega je bila tožeča stranka v zadnjih treh letih bolniško odsotna le 294 dni, in naj ne izpolnjevala časovnih pogojev, ki jih določa člen 59(4) Kadrovskih predpisov.
   V svoji tožbi tožeča stranka uveljavlja štiri glavne tožbene razloge. V okviru prvega meni, da si OPI ne more pripisati izključne pristojnosti za sklic invalidske komisije. V takem primeru bi namreč OPI vnaprej, subjektivno in samovoljno ugotavljal ali je uslužbenec oziroma uradnik dovolj bolan, da se ga pozove pred komisijo.
   V okviru drugega tožbenega razloga tožeča stranka navaja, da je obrazložitev izpodbijane odločbe napačna. Uporaba časovnih pogojev iz člena 59(4) Kadrovskih predpisov, naj bi uradnikom ali uslužbencem, ki ne izpolnjujejo teh časovnih pogojev, a niso zmožni za delo zaradi poškodb oziroma bolezni, ki so se hitreje pojavile, preprečevala pridobitev pravice do invalidske pokojnine.
   V okviru tretjega tožbenega razloga tožeča stranka navaja, da določb, ki se nanašajo na imenovanje invalidske komisije ni mogoče vezati na člen 59 Kadrovskih prepisov, temveč se umeščajo v pravni okvir, ki ureja pridobitev invalidske pokojnine, in sicer členi od 31 do 33 ureditve, ki velja za druge uslužbence, člen 9 Kadrovskih prepisov in njihova priloga VIII.
   V okviru zadnjega tožbenega razloga tožeča stranka zastopa stališče, da je izpodbijana odločba v nasprotju z načelom prepovedi diskriminacije in enakega obravnavanja. UUNT naj bi svojim zaposlenim preprečeval, da skličejo invalidsko komisijo, čeprav se zdi, da je ta možnost dana ostalim osebam zaposlenim pri Skupnosti. Poleg tega naj bi bila uslužbencem UUNT, ki imajo pogodbe za manj kot tri leta, otežena pridobitev pravice do invalidske pokojnine, ker tudi zelo bolni ne bi nikoli izpolnili časovnih pogojev iz člena 59(4) Kadrovskih predpisov.


title: Zadeva F-82/06: Tožba, vložena 21. julija 2006 — Duyster proti Komisiji

text:
               18.11.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 281/44

         Tožba, vložena 21. julija 2006 — Duyster proti Komisiji
   (Zadeva F-82/06)
   (2006/C 281/79)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Tineke Duyster (Oetrange, Luxembourg) (zastopnik: W.H.A.M. van den Muijsenbergh, avocat)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasitev tožbe za dopustno ali podredno, za delno dopustno;

               —

               razglasitev ničnosti odločbe organa, pristojnega za imenovanja (OPI), z dne 11. maja 2006 v delu, ki se nanaša na pritožbo R/91/06, ali podredno, delna razglasitev ničnosti;

               —

               naložitev plačila stroškov toženi stranki;

               —

               poleg predhodnega, tožeča stranka ponavlja iste predloge, kot jih je že navedla v zadevi F-18/06 (1).

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   V okviru zadev F-51/05 (2) in F-18/06 je tožeča stranka že izpodbijala dejstvo, da jo je Komisija napotila na starševski dopust od 1. novembra 2004 do 30. aprila 2005 in nato z dopisom z dne 17. novembra 2005 določila datum začetka starševskega dopusta 8. november 2004.
   Ker je tožeča stranka dvomila o pravni kvalifikaciji tega dopisa ga je 13. februarja izpodbijala s pritožbo in tožbo (F-18/06). Komisija se je na eni strani v okviru te tožbe sklicevala na ugovor nedopustnosti in na drugi strani z odločbo z dne 11. maja 2006 pritožbo razglasila za nedopustno.
   V obravnavani zadevi tožeča stranka zatrjuje, da zaradi predhodno navedenega naj ne bi obstajalo nobeno pravno sredstvo zoper odločbo, ki jo zajema dopis z dne 17. novembra 2005, in da naj ne bi bila mogoče nobena odškodnina v zvezi z izjavami OPI, ki jih vsebuje. To naj bi bilo v nasprotju s Kadrovskimi predpisi in pravnimi načeli, ki so skupna državam članicam in Skupnostim.
   V utemeljitev svoje tožbe zoper odločbo o nedopustnosti, tožeča stranka navaja zlasti: (i) da odločba temelji na napačnih dejstvih; (ii) kršitev vsebine in namena člena 90 Kadrovskih predpisov; (iii) obstoj protislovij; (iv) nejasnost in malomarnost odločbe; (v) kršitev vsebine in namena členov 24 in 25 Kadrovskih predpisov; (vi) kršitev sodne prakse glede dopustnosti; (vii) negotovost, ki jo je povzročila Komisija v zvezi s pravno kvalifikacijo dopisa z dne 17. novembra 2005; (viii) kršitev načel sorazmernosti, zaupanja v pravo, enakega obravnavanja in pravne varnosti ter kršitev načela uravnoteženja zadevnih koristi, neizpolnitev obveznosti delodajalca, da zagotovi informacije, kršitev načela pravice do pravnega sredstva, kršitev načela zakonitosti in načela dobre uprave; (ix) neobstoj dokaza za trditev OPI, da je vsebina predloga, ki ga je vložila tožeča stranka, že vključena v zadevi F-51/05.
   V zvezi s temeljem zadeve tožeča stranka podaja tožbene razloge, ki so podobni tožbenim razlogom iz zadeve F-18/06.

      (1)  UL C 154, 1.7.2006.

      (2)  UL C 217, 3.9.2005 (zadeva, najprej vpisana pri Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti pod številko T–249/05 in odstopljena Sodišču za uslužbence Evropske unije s sklepom z dne 15.12.2005).


title: Zadeva C-103/11 P: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 18. aprila 2013 – Evropska komisija proti Systran SA, Systran Luxembourg SA (Pritožba — Členi 225(1) ES, 235 ES in 288, drugi odstavek, ES — Tožba zaradi nepogodbene odgovornosti proti Evropski skupnosti — Presoja nepogodbene narave spora — Pristojnost sodišč Skupnosti)

text:
               8.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 164/2

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 18. aprila 2013 – Evropska komisija proti Systran SA, Systran Luxembourg SA
   (Zadeva C-103/11 P) (1)

   (Pritožba - Členi 225(1) ES, 235 ES in 288, drugi odstavek, ES - Tožba zaradi nepogodbene odgovornosti proti Evropski skupnosti - Presoja nepogodbene narave spora - Pristojnost sodišč Skupnosti)
   2013/C 164/03
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: T. van Rijn, E. Montaguti in J. Samnadda, agenti, skupaj z A. Berenboomom in M. Isgourom, odvetnikoma)

      Drugi stranki v postopku: Systran SA, Systran Luxembourg SA (zastopnika: J.-P. Spitzer in E. De Boissieu, odvetnika)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča z dne 16. decembra 2010 v zadevi Systran in Systran Luxembourg proti Komisiji (T-19/07) zaradi tožbe za povračilo škode, ki sta jo tožeči stranki domnevno utrpeli zaradi nezakonitosti po javnem razpisu Komisije v zvezi z vzdrževanjem in jezikovno nadgradnjo njenega sistema za strojno prevajanje – Napačna presoja in protislovja glede nepogodbene narave spora – Kršitev pravice do izjave – Kršitev pravil o izvajanju dokazov – Očitna napaka pri presoji zadostne izraženosti domnevne kršitve Komisije – Neobstoj obrazložitve

      Izrek

               1.

               Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 16. decembra 2010 v zadevi Systran in Systran Luxembourg proti Komisiji (T-19/07) se razveljavi.

               2.

               Tožba družb Systran SA in Systran Luxembourg SA v zadevi T-19/07 se zavrže.

               3.

               Družbama Systran SA in Systran Luxembourg SA se naloži plačilo stroškov, ki jih je Evropska komisija priglasila pred Sodiščem Evropske unije in pred Splošnim sodiščem Evropske unije.

      (1)  UL C 145, 14.5.2011.


title: Zadeva C-438/04: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 13. julija 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour d'appel de Bruxelles (Belgija)) — Mobistar SA proti Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT) (Sektor telekomunikacij — Univerzalna storitev in pravice uporabnikov — Prenosljivost telefonskih številk — Strošek vzpostavitve v primeru prenosa številke mobilnega telefona — Člen 30(2) Direktive 2002/22/ES (Direktiva o univerzalnih storitvah) — Oblikovanje cen za medomrežno povezovanje v zvezi z zagotavljanjem prenosljivosti številk — Stroškovna naravnanost cen — Pooblastilo za urejanje nacionalnih regulativnih organov — Člen 4(1) Direktive 2002/21/ES (Okvirna direktiva) — Učinkovito pravno varstvo — Varovanje zaupnih podatkov)

text:
               16.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 224/7

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 13. julija 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour d'appel de Bruxelles (Belgija)) — Mobistar SA proti Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)
   (Zadeva C-438/04) (1)

   (Sektor telekomunikacij - Univerzalna storitev in pravice uporabnikov - Prenosljivost telefonskih številk - Strošek vzpostavitve v primeru prenosa številke mobilnega telefona - Člen 30(2) Direktive 2002/22/ES (Direktiva o univerzalnih storitvah) - Oblikovanje cen za medomrežno povezovanje v zvezi z zagotavljanjem prenosljivosti številk - Stroškovna naravnanost cen - Pooblastilo za urejanje nacionalnih regulativnih organov - Člen 4(1) Direktive 2002/21/ES (Okvirna direktiva) - Učinkovito pravno varstvo - Varovanje zaupnih podatkov)
   (2006/C 224/12)
   Jezik postopka: francoščina
   Predložitveno sodišče
   Cour d'appel de Bruxelles (Belgija)
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Mobistar SA

      Tožena stranka: Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)

      Ob udeležbi: Belgacom Mobile SA, Base SA
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Cour d'appel de Bruxelles — Razlaga člena 30 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/22/ES z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalnih storitvah) (UL L 108, str. 51) — Prenosljivost telefonskih številk — Stroškovno naravnano oblikovanje cen za medomrežno povezovanje v zvezi z zagotavljanjem prenosljivosti številk in porazdelitev stroškov med operaterji — Razlaga člena 4 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) (UL L 108, str. 33) — Pravica do pritožbe zoper odločbo nacionalnega regulativnega organa — Vključitev zaupnih informacij med informacije, s katerimi mora razpolagati organ, ki odloča o pritožbi
   Izrek

               1.

               Oblikovanje cen za medomrežno povezovanje v zvezi z zagotavljanjem prenosljivosti številk iz člena 30(2) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/22/ES z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalnih storitvah) zadeva stroške prometa prenesenih številk in stroške vzpostavitve, ki jih imajo mobilni operaterji pri izpolnitvi zahteve za prenos številke.

               2.

               Člen 30(2) Direktive 2002/22 ne nasprotuje sprejetju nacionalnega predpisa, ki določa posebno metodo za izračun stroškov in ki vnaprej in s pomočjo teoretičnega modela stroškov določa najvišje cene, ki jih iz naslova stroškov vzpostavitve operater dajalec številke lahko zahteva od operaterja prejemnika številke, če je oblikovanje tarif stroškovno naravnano tako, da potrošnikov ne odvrača od uporabe te storitve prenosljivosti.

               3.

               Člen 4 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) je treba razlagati tako, da mora organ, ki je določen za obravnavanje pritožb zoper odločbe nacionalnih regulativnih organov razpolagati z vsemi informacijami, ki so potrebne za presojo o utemeljenosti pritožbe, vključno z morebitnimi zaupnimi informacijami, ki so jih navedeni organi upoštevali pri sprejetju odločbe, ki je predmet pritožbe. Kljub temu pa mora ta organ zagotoviti zaupno obravnavanje zadevnih podatkov, pri čemer mora spoštovati zahteve učinkovitega pravnega varstva in zagotavljati spoštovanje pravic do obrambe strank v sporu.

      (1)  UL C 6, 8.1.2005.


title: Zadeva T-360/06: Tožba, vložena 5. decembra 2006 — Heijmans proti Komisiji

text:
               27.1.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 20/26

         Tožba, vložena 5. decembra 2006 — Heijmans proti Komisiji
   (Zadeva T-360/06)
   (2007/C 20/39)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Heijmans NV (Zastopnika: M. A. F. M. Smeets in A. M. van den Oord, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke
   Tožeča stranka predlaga:

               —

               naj se nanjo naslovljena odločba v celoti ali delno razglasi za nično;

               —

               naj se njej naložena globa razglasi za nično ali zniža;

               —

               naj se Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka izpodbija Odločbo Komisije z dne 13. septembra 2006 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 ES (zadeva COMP/38.456 — Bitumen — NL), s katero ji je bila zaradi kršitve člena 81 ES naložena globa.
   Tožeča stranka se najprej sklicuje na kršitev člena 81 ES, ter členov 2, 7 in 23(3) Uredbe št. 1/2003. Po njenem mnenju Komisija ni dokazala, da je tožeča stranka enotna organizacija osebnih, premoženjskih in nepremoženjskih sredstev, ki je člen 81 ES kršila tako, da je na Nizozemskem določala oblikovanje cen za bitumen. Poleg tega naj ne bi bilo pravne podlage za solidarno odgovornost tožeče stranke in naj bi bila ta odgovornost nesorazmerna.
   V utemeljitev svoje tožbe navaja enake tožbene razloge in trditve kot tožeča stranka v zadevi T-358/06, Wegenbouwmaatschappij J. Heijmans BV proti Komisiji.


title: Zadeva F-92/05: Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 16. januarja 2007 — Genette proti Komisiji (Uradniki — Pokojnine — Pokojninske pravice, pridobljene pred začetkom službe v Skupnosti — Prenos v sistem Skupnosti — Umik zahteve o prenosu z namenom sklicevanja na nove, ugodnejše določbe)

text:
               24.2.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 42/46

         Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 16. januarja 2007 — Genette proti Komisiji
   (Zadeva F-92/05) (1)

   (Uradniki - Pokojnine - Pokojninske pravice, pridobljene pred začetkom službe v Skupnosti - Prenos v sistem Skupnosti - Umik zahteve o prenosu z namenom sklicevanja na nove, ugodnejše določbe)
   (2007/C 42/79)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Emmanuel Genette (Gorze, Francija) (zastopnik: M.-A. Lucas, avocat)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: V. Joris in D. Martin, zastopnika)

      Intervenient v podporo tožene stranke: Kraljevina Belgija (zastopnik: L. Van den Broeck, zastopnik)
   Predmet zadeve
   Razglasitev ničnosti odločbe Komisije o zavrnitvi umika zahteve tožeče stranke o prenosu njenih pokojninskih pravic, ki jih je pridobile v Belgiji, in sicer z namenom vložitve nove zahteve na podlagi novih, ugodnejših določb.
   Izrek sodbe

               1)

               Odločba Komisije Evropskih skupnosti z dne 25. januarja 2005 se razglasi za nično.

               2)

               Komisiji Evropskih skupnosti se naloži plačilo lastnih stroškov in stroškov E. Genette.

               3)

               Kraljevina Belghija nosi lastne stroške.

      (1)  UL C 315, 10.12.2005, str. 14 (zadeva, najprej vpisana pri Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti pod številko T-361/05 in odstopljena Sodišču za uslužbence Evropske unije s sklepom z dne 15.12.2005).


title: Zadeva F-27/09: Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 29. junija 2010 – Hanschmann proti Evropskemu policijskemu uradu (Europol) (Javni uslužbenci — Osebje Europola — Nepodaljšanje pogodbe — Pogodba o zaposlitvi za nedoločen čas — Člen 6 kadrovskih predpisov Europola — Načelo spoštovanja pravice do obrambe)

text:
               23.10.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 288/67

      Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 29. junija 2010 – Hanschmann proti Evropskemu policijskemu uradu (Europol)
      (Zadeva F-27/09) (1)

      (Javni uslužbenci - Osebje Europola - Nepodaljšanje pogodbe - Pogodba o zaposlitvi za nedoločen čas - Člen 6 kadrovskih predpisov Europola - Načelo spoštovanja pravice do obrambe)
      (2010/C 288/124)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Ingo Hanschmann (Haag, Nizozemska) (zastopniki: sprva P. de Casparis, odvetnik, nato W. J. Dammingh in N. D. Dane, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropski policijski urad (Europol) (zastopniki: D. Neumann in D. El Khoury, zastopnika, skupaj z B. Wägenbaurjem in R. Van der Houtom, odvetnikoma)

         Predmet

      Razglasitev ničnosti odločbe z dne 12. junija 2008, s katero je bilo tožeči stranki sporočeno, da ji ni mogoče ponuditi stalnega delovnega mesta, in odločbe z dne 7. januarja 2009 o zavrnitvi pritožbe, ki je bila vložena zoper prvo odločbo.

         Izrek

                  1.

                  Odločba z dne 12. junija 2008, s katero je Evropski policijski urad (Europol) zavrnil možnost, da se I. Hanschmannu ponudi pogodba o zaposlitvi za nedoločen čas, se razglasi za nično.

                  2.

                  Europolu se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 167, 18.7.2009, str. 25.


title: Zadeva C-514/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal da Relação de Guimarães (Portugalska) 3. oktobra 2016 – Isabel Maria Pinheiro Vieira Rodrigues/José Manuel Proença Salvador in drugi

text:
               19.12.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 475/12

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal da Relação de Guimarães (Portugalska) 3. oktobra 2016 – Isabel Maria Pinheiro Vieira Rodrigues/José Manuel Proença Salvador in drugi
   (Zadeva C-514/16)
   (2016/C 475/18)
   Jezik postopka: portugalščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal da Relação de Guimarães

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Isabel Maria Pinheiro Vieira Rodrigues

      Nasprotne stranke v pritožbenem postopku: José Manuel Proença Salvador, Crédito Agrícola Seguros – Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA, Jorge Oliveira Pinto

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali obveznost zavarovanja iz člena 3(1) Prve direktive Sveta z dne 24. aprila 1972 (72/166/EGS) (1) pri uporabi vozil, ki so običajno na ozemlju države članice, velja za uporabo vozil kjerkoli, na javnem ali zasebnem mestu, le kadar se ta premikajo ali tudi kadar so v nepremičnem stanju z vžganim motorjem?

               2.

               Ali je z navedenim pojmom uporabe vozil v smislu člena 3(1) navedene Prve direktive 72/166 zajet kmetijski traktor v nepremičnem stanju na ravni stezi posestva, ki se kot običajno uporablja pri opravljanju kmetijskega dela (škropljenje herbicida v vinogradu) z vžganim motorjem zaradi pogona črpalke s herbicidom in ki se je v teh okoliščinah zaradi spolzke zemlje v povezavi s temi dejavniki:

                           —

                           njegovo težo,

                           —

                           tresenjem, ki sta ga povzročila njegov motor in črpalka škropilnice, ki je bila nameščena na njegovem zadnjem delu,

                           —

                           močnim dežjem,

                     prevrnil na štiri delavce, ki so opravljali zgoraj navedeno delo na nižjem delu terasastega terena, pri čemer je umrla ena delavka, ki je držala cev za škropljenje?

               3.

               Če je odgovor na zgornji vprašanji pritrdilen, ali ta razlaga pojma „uporabe vozil“ iz člena 3(1) Prve direktive 72/166 nasprotuje nacionalni zakonodaji (člen 4(4) uredbe-zakona št. 291/2007 z dne 21. avgusta 2007), ki izključuje obveznost zavarovanja iz navedenega člena 3(1) v primerih, v katerih se vozila uporabljajo zgolj v kmetijstvu in industriji?

      (1)  Direktiva Sveta 72/166/EGS z dne 24. aprila 1972 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in o izvajanju obveznosti zavarovanja takšne odgovornosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 1, str. 10).


title: Zadeva T-69/14: Tožba, vložena 27. januarja 2014 – UAB MELT WATER proti UUNT – (MELT WATER Original)

text:
               14.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/48

         Tožba, vložena 27. januarja 2014 – UAB MELT WATER proti UUNT – (MELT WATER Original)
   (Zadeva T-69/14)
   2014/C 112/62
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: litvanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Research and Production Company MELT WATER UAB (Klaipėda, Litva) (zastopnik: V. Viešūnaitė, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo petega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 26. novembra 2013 v zadevi R 494/2013-5 in UUNT naloži, naj kot znamko Skupnosti registrira znamko „MELT WATER Original“, v zvezi s katero je tožeča stranka, Research and Production Company MELT WATER UAB, zahtevala registracijo (prijava št. 010782068);

               —

               tožeči stranki, Research and Production Company MELT WATER UAB, naloži plačilo stroškov;

               —

               toženi stranki, UUNT, naloži, naj predloži spis v zvezi s postopkom, ki se nanaša na navedeno prijavo za registracijo znamke Skupnosti (prijava št. 010782068).

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: svetlomodra figurativna znamka z besednimi elementi „MELT WATER Original“ za proizvode iz razreda 32 – prijava za registracijo znamke Skupnosti št. 010782068

      Odločba preizkuševalca: zavrnitev prijave

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: člena 7(1)(c) in 7(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 in zadevna sodna praksa sodišč Evropske unije


title: Zadeva C-223/11: Tožba, vložena 13. maja 2011 – Evropska komisija proti Portugalski republiki

text:
               16.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/16

         Tožba, vložena 13. maja 2011 – Evropska komisija proti Portugalski republiki
   (Zadeva C-223/11)
   2011/C 211/30
   Jezik postopka: portugalščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: P. Guerra e Andrade in I. Hadjiyiannis)

      Tožena stranka: Portugalska republika

      Predlog tožeče stranke

   Komisija Sodišču predlaga, naj:

               1.

               ugotovi,

                           —

                           da Portugalska republika s tem, da ni objavila nacionalnih in mednarodnih načrtov upravljanja povodij, ni izpolnila obveznosti iz odstavka 6 v povezavi z odstavkoma 1 in 2 člena 13 Direktive 2000/60/ES (1);

                           —

                           da Portugalska republika s tem, da osnutkov načrtov upravljanja povodij ni objavila in omogočila zbiranja pripomb javnosti, vključno z uporabniki, ni izpolnila obveznosti iz člena 14(1)(c) Direktive 2000/60/ES;

                           —

                           da Portugalska republika s tem, da Komisiji ni poslala kopije načrtov upravljanja povodij, ni izpolnila obveznosti iz člena 15(1) Direktive 2000/60/ES;

               2.

               Portugalski republiki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

         Člen 13 Direktive 2000/60/ES

   Odstavek 6 v povezavi z odstavkoma 1 in 2 člena 13 Direktive 2000/60/ES določa, da morajo biti načrti upravljanja povodja za vsako vodno območje, nacionalno ali mednarodno, ki v celoti leži na ozemlju Unije, objavljeni najpozneje 22. decembra 2009.
   Komisija ni bila obveščena niti ni seznanjena, da bi bili taki načrti v zvezi s Portugalsko objavljeni.

         Člen 14 Direktive 2000/60/ES

   Kot je razvidno iz te direktive je sodelovanje javnosti bistveno za doseganje njenih ciljev.
   Komisija ni bila obveščena niti ni seznanjena, da bi bili kateri koli osnutki načrtov upravljanja povodij objavljeni in da bi bilo omogočeno zbiranje pripomb javnosti, vključno z uporabniki.

         Člen 15 Direktive 2000/60/ES

   Komisija od portugalske države ni prejela nobene kopije načrtov upravljanja povodij niti za nacionalna niti za mednarodna vodna območja.

      (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike (UL L 327, str. 1).


title: Zadeva C-344/12: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 17. oktobra 2013 – Evropska komisija proti Italijanski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Državne pomoči — Pomoč, ki jo je Italijanska republika dodelila družbi Alcoa Trasformazioni — Odločba Komisije 2010/460/ES s katero je bila ugotovljena nezdružljivost te pomoči in s katero je bilo naloženo njeno vračilo — Neizvršitev v določenem roku)

text:
               14.12.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 367/18

         Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 17. oktobra 2013 – Evropska komisija proti Italijanski republiki
   (Zadeva C-344/12) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Državne pomoči - Pomoč, ki jo je Italijanska republika dodelila družbi Alcoa Trasformazioni - Odločba Komisije 2010/460/ES s katero je bila ugotovljena nezdružljivost te pomoči in s katero je bilo naloženo njeno vračilo - Neizvršitev v določenem roku)
   2013/C 367/30
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: G. Conte in D. Grespan, agenta)

      Tožena stranka: Italijanska republika (zastopnika: G. Palmieri, agent, skupaj s C. Gerardis, avvocato dello Stato)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje ukrepov potrebnih za izvršitev členov 2, 3 in 4 Odločbe C(2009) 8112 final Komisije z dne 19. novembra 2009 o državni pomoči št. C-38/A/2004 (ex NN 58/2004) in št. C-36/B/2006 (ex NN 38/2006), ki jo je Italijanska republika dodelila družbi Alcoa Trasformazioni srl in kršitev člena 288 PDEU

      Izrek

               1.

               Italijanska republika s tem, da v predpisanih rokih ni sprejela vseh ukrepov, potrebnih za izterjavo od prejemnika državne pomoči, ki je bila razglašena za nezakonito in nezdružljivo s skupnim trgom s členom 1 Odločbe C(2009) 5497 z dne 19. novembra 2009 o državni pomoči št. C-38/A/2004 (ex NN 58/2004) in št. C-36/B/2006 (ex NN 38/2006), ki jo je Italija dodelila družbi Alcoa Trasformazioni, ni izpolnila obveznosti iz členov 2 in 3 te odločbe.

               2.

               Italijanski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 287, 22.9.2012.


title: Zadeva C-239/07: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 9. oktobra 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas – Republika Litva) – Postopek za oceno ustavnosti, ki so jo vložili Julius Sabatauskas in drugi (Notranji trg z električno energijo – Direktiva 2003/54/ES – Člen 20 – Prenosna in distribucijska omrežja – Dostop tretjih strani – Obveznosti držav članic – Prost dostop tretjih strani do prenosnih in distribucijskih omrežij električne energije)

text:
               22.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/8

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 9. oktobra 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas – Republika Litva) – Postopek za oceno ustavnosti, ki so jo vložili Julius Sabatauskas in drugi
   (Zadeva C-239/07) (1)

   (Notranji trg z električno energijo - Direktiva 2003/54/ES - Člen 20 - Prenosna in distribucijska omrežja - Dostop tretjih strani - Obveznosti držav članic - Prost dostop tretjih strani do prenosnih in distribucijskih omrežij električne energije)
   (2008/C 301/15)
   Jezik postopka:litovščina
   Predložitveno sodišče
   Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas
   Stranke v postopku za oceno ustavnosti
   Julius Sabatauskas in drugi
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Lietuvos respublikos konstitucinis teismas – Člen 20 Direktive 2003/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih za notranji trg z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 96/92/ES – Izjave o ustavitvi naprav in ukrepih za ravnanje z odpadki (UL L 176, str. 37) – Skladnost nacionalne zakonodaje, ki omogoča dostop potrošnikom do prenosnega električnega omrežja le po tem, ko jim upravljavec distribucijskega omrežja zavrne dostop do distribucijskega omrežja, z Direktivo.
   Izrek

               1)

               Člen 20 Direktive 2003/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih za notranji trg z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 96/92/ES je treba razlagati tako, da določa obveznosti držav članic le glede dostopa ne pa priključitve tretjih strani na prenosna in distribucijska omrežja električne energije in da ne določa obveznosti, da mora sistem dostopa do omrežij, ki ga morajo uvesti države članice, upravičenemu odjemalcu omogočiti, da prosto izbere vrsto omrežja, na katerega se želi priključiti.

               2)

               Navedeni člen 20 je prav tako treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, ki predvideva, da je mogoče naprave upravičenega odjemalca priključiti na prenosno omrežje le, če upravljavec distribucijskega omrežja zaradi predpisanih tehničnih ali obratovalnih zahtev zavrne priključitev na svoje omrežje naprav odjemalca, ki so na območju dejavnosti upravljavca, navedenem v njegovem dovoljenju. Nacionalno sodišče pa mora preveriti, ali je uvedba in uporaba tega sistema med uporabniki omrežij v skladu z objektivnimi in nediskriminatornimi merili.

      (1)  UL C 170, z dne 21.7.2007.