title: Zadeva C-269/07: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 10. septembra 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji (Neizpolnitev obveznosti države — Prosto gibanje delavcev — Uredba (EGS) št. 1612/68 — Dodatek za prostovoljno dodatno pokojninsko zavarovanje — Neomejena davčna zavezanost)

text:
               7.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 267/9

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 10. septembra 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Zadeva C-269/07) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Prosto gibanje delavcev - Uredba (EGS) št. 1612/68 - Dodatek za prostovoljno dodatno pokojninsko zavarovanje - Neomejena davčna zavezanost)
   2009/C 267/16
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: R. Lyal in W. Mölls)

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija (zastopniki: C. Blaschke in M. Lumma, zastopnika, W. Wellisch, odvetnik)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 12, 18 in 39 ES ter člena 7 Uredbe Sveta (EGS) št. 1612/68 z dne 15. oktobra 1986 o prostem gibanju delavcev v Skupnosti (UL L 257, str. 2) – Nacionalna ureditev, ki se nanaša na dodatek za spodbujanje pokojninskega varčevanja, ki dodelitev dodatka pogojuje z neomejenim obdavčenjem v državi članici, ki določa povračilo dodatka v primeru prenehanja tega obdavčenja in ne omogoča uporabe kapitala, ustvarjenega v okviru tega sistema, za nakup stanovanja, v katerem biva lastnik, razen če se to nahaja na domačem ozemlju

      Izrek

               1.

               Zvezna republika Nemčija s tem, da je sprejela in v veljavi obdržala določbe na področju dodatnega pokojninskega zavarovanja iz členov od 79 do 99 zveznega zakona o dohodnini (Einkommensteuergesetz), ni izpolnila obveznosti iz člena 39 ES, člena 7(2) Uredbe Sveta št. 1612/68 (EGS) z dne 15. oktobra 1968 o prostem gibanju delavcev v Skupnosti (UL L 257, str. 2) in člena 18 ES, saj te določbe:

                           —

                           obmejnim delavcem in njihovim zakoncem odrekajo pravico do dodatka za prostovoljno pokojninsko zavarovanje, če ti niso neomejeno davčno zavezani v tej državi članici;

                           —

                           obmejnim delavcem prepovedujejo uporabo subvencioniranega kapitala za nakup ali izgradnjo stanovanja za osebno rabo, če to stanovanje ni v Nemčiji; in

                           —

                           določajo, da je treba navedeni dodatek ob prenehanju neomejene davčne zavezanosti v tej državi vrniti.

               2.

               Zvezni republiki Nemčiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 199, 25.8.2007.


title: Zadeva C-323/15 P: Pritožba, ki jo je Polynt SpA vložila 30. junija 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 30. aprila 2015 v zadevi T-134/13, Polynt SpA in Sitre Srl/Evropska agencija za kemikalije (ECHA)

text:
               21.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 311/24

         Pritožba, ki jo je Polynt SpA vložila 30. junija 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 30. aprila 2015 v zadevi T-134/13, Polynt SpA in Sitre Srl/Evropska agencija za kemikalije (ECHA)
   (Zadeva C-323/15 P)
   (2015/C 311/30)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Polynt SpA (zastopnik: C. Mereu, odvetnik)

      Druge stranke v postopku: Evropska agencija za kemikalije (ECHA), Sitre Srl, New Japan Chemical, REACh ChemAdvice GmbH, Kraljevina Nizozemska, Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sodbo Splošnega sodišča v zadevi T-134/13;

               —

               izpodbijani sklep razveljavi ali podredno, zadevo vrne Splošnemu sodišču v odločanje o ničnostni tožbi pritožnice; in

               —

               nasprotni stranki v postopku naloži plačilo vseh stroškov tega postopka, vključno s stroški postopka pred Splošnim sodiščem.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica trdi, da je Splošno sodišče z zavrnitvijo njene ničnostne tožbe kršilo pravo Skupnosti. Splošno sodišče naj bi med drugim storilo številne napake pri presoji in razlagi pravnega okvira, ki se uporabi za položaj pritožnice. Splošno sodišče naj bi zato napačno uporabilo pravo tako:

               —

               Splošno sodišče naj bi podalo protislovne in napačne izjave glede nujnosti upoštevanja ocene tveganja v skladu s členom 57(f) REACH (1), zaradi katerih naj bi se ta uredba napačno razlagala;

               —

               Splošno sodišče naj bi podalo protislovne izjave in odstopalo od ustaljene sodne prakse glede statusa in teže smernic pri razlagi pomena besedne zveze „ki so enakovredni“ iz člena 57(f) te uredbe;

               —

               Splošno sodišče naj bi se napačno oprlo na člen 69(2) REACH, zaradi česar naj bi bila obrazložitev pomanjkljiva;

               —

               Splošno sodišče naj bi pri zavrnitvi trditev v zvezi z izpostavitvijo delavcev in potrošnikov uporabilo napačno pravno besedilo in s tem napačno uporabilo člen 57(f) REACH.

         Iz teh razlogov pritožnica trdi, da je treba sodbo Splošnega sodišča v zadevi T-134/13 razveljaviti, izpodbijani sklep pa razglasiti za ničen.

      (1)  Uredba (ES) št. 1907/2006 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH), o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije ter spremembi Direktive 1999/45/ES ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES (UL L 396 str. 1).


title: Razporeditev sodnikov v senate

text:
               20.8.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/15

         Razporeditev sodnikov v senate
   (2005/C 205/28)
   Dne 7. julija 2005 je Sodišče prve stopnje odločilo, da se za obdobje od 1. oktobra 2005 do 30. septembra 2006 oblikuje pet senatov petih sodnikov in pet senatov treh sodnikov ter jih razporedilo kot sledi:
   Prvi razširjeni senat petih sodnikov:
   G. Vesterdorf, predsednik, g. García-Valdecasas, g. Cooke, sodnika, ga. Labucka in ga. Trstenjak, sodnici;
   Prvi senat treh sodnikov:
   G. García-Valdecasas, predsednik senata, g. Cooke, sodnik, ga. Labucka in ga. Trstenjak, sodnici;
   Drugi razširjeni senat petih sodnikov:
   G. Pirrung, predsednik senata, g. Meij, g. Forwood, sodnika, ga. Pelikánová, sodnica, in g. Papasavvas, sodnik;
   Drugi senat treh sodnikov:
   G. Pirrung, predsednik senata

               a)

               G. Meij, sodnik, in ga. Pelikánová, sodnica

               b)

               G. Forwood in g. Papasavvas, sodnika

         Tretji razširjeni senat petih sodnikov:
   G. Jaeger, predsednik senata, ga. Tiili, sodnica, g. Azizi, sodnik, ga. Cremona, sodnica, in g. Czúcz, sodnik;
   Tretji senat treh sodnikov:
   G. Jaeger, predsednik senata

               a)

               Ga. Tiili, sodnica, in g. Czúcz, sodnik;

               b)

               G. Azizi, sodnik, in ga. Cremona, sodnica;

         Četrti razširjeni senat petih sodnikov:
   G. Legal, predsednik senata, ga. Lindh, sodnica, g. Mengozzi, sodnik, ga. Wiszniewska-Białecka, sodnica, in g. Vadapalas, sodnik;
   Četrti senat treh sodnikov:
   G. Legal, predsednik senata

               a)

               Ga. Lindh, sodnica, in g. Vadapalas, sodnik;

               b)

               G. Mengozzi, sodnik, in ga. Wiszniewska-Białecka, sodnica;

         Peti razširjeni senat petih sodnikov:
   G. Vilaras, predsednik senata, ga. Martins Ribeiro, sodnica, g. Dehousse, g. Šváby, sodnika, in ga. Jürimäe, sodnica;
   Peti senat treh sodnikov:
   G. Vilaras, predsednik senata

               a)

               Ga. Martins Ribeiro in ga. Jürimäe, sodnici;

               b)

               G. Dehousse in g. Šváby, sodnika;

         Ne glede na medsebojno povezanost zadev bodo sodniki prvega senata treh sodnikov, ki zasedajo s predsednikom senata v senatu treh sodnikov, določeni na podlagi vrstnega reda iz člena 6 Poslovnika Sodišča prve stopnje. V drugem do petem senatu treh sodnikov predsednik senata zaseda bodisi s sodniki, navedenimi v tč. a), bodisi s sodniki, navedenimi v tč. b), odvisno od sestave, v kateri je določen kot poročevalec. V zadevah, v katerih je predsednik senata poročevalec, predsednik senata zaseda izmenično s sodniki ene in druge sestave glede na vrstni red vpisa zadev in ne glede na njihovo medsebojno povezanost.
   V zadevah, v katerih je zaključen pisni postopek in opravljena ustna obravnava ali narok zanjo določen pred 1. oktobrom 2005, prvi senat treh sodnikov v prejšnji sestavi nadaljuje ustne postopke, posvetovanje in izdajo sodb.
   Sestava velikega senata
   Dne 7. julija 2005 je Sodišče prve stopnje odločilo, da so v obdobju od 1. oktobra 2005 do 30. septembra 2006 člani velikega senata, ki ga v skladu s členom 10(1) Poslovnika sestavlja trinajst sodnikov, predsednik Sodišča prve stopnje, predsedniki drugega, tretjega, četrtega in petega razširjenega senata, sodniki razširjenega senata, ki bi sodili v zadevi, če bi bila ta dodeljena senatu petih sodnikov, in ostali sodniki v številu, ki je potrebno, da se zapolni veliki senat, ki jih določi predsednik Sodišča prve stopnje med sodniki vseh ostalih senatov po vrstnem redu, ki se sodnikom v okviru senata določi po dobi službovanja na zadevni funkciji v skladu s členom 6 Poslovnika Sodišča prve stopnje, glede na vrstni red, ki se uporablja za obdobje treh let, za katerega so izvoljeni predsedniki senatov petih sodnikov.
   Občna seja
   Dne 7. julija 2005 je Sodišče prve stopnje v skladu s členom 32(1)(drugi pododstavek) Poslovnika odločilo, da bo v primeru, če bi bilo po določitvi generalnega pravobranilca v skladu s členom 17 Poslovnika število sodnikov občne seje sodo, vnaprej določeni vrstni red, ki se uporablja za obdobje treh let, za katerega so izvoljeni predsedniki senatov petih sodnikov, po katerem predsednik Sodišča prve stopnje imenuje sodnika, ki ne bo sodeloval pri odločanju v zadevi, obratni vrstni red, ki določa, da so sodniki določeni po dobi službovanja na zadevni funkciji skladno s členom 6 Poslovnika, razen če je sodnik določen kot poročevalec. V tem primeru bo določen sodnik, ki je na podlagi vrstnega reda takoj pred njim.
   Določitev sodnika, ki bo nadomeščal predsednika Sodišča prve stopnje v postopkih izdaje začasnih odredb
   Dne 7. julija je Sodišče prve stopnje v skladu s členom 106 Poslovnika odločilo, da bo v obdobju od 1. oktobra 2005 do 6. septembra 2006 o predlogih za izdajo začasnih odredb odločal g. sodnik García-Valdecasas, ki bo nadomeščal predsednika Sodišča prve stopnje v primeru, če bo le-ta odsoten ali če ne bo smel opravljati sodniške funkcije.
   Merila za dodelitev zadev senatom
   Dne 7. julija 2005 je Sodišče prve stopnje v skladu s členom 12 Poslovnika določilo merila za dodelitev zadev senatom za obdobje od 1. oktobra 2005 do 30. septembra 2006 kot sledi:

               1.

               Zadeve se ob vložitvi tožbe dodelijo senatom treh sodnikov, kar ne prejudicira kasnejše uporabe členov 14 in 51 Poslovnika.

               2.

               Zahteve se dodelijo senatom po štirih različnih vrstnih redih, določenih po zaporedju, v katerem so bile vpisane v sodnem tajništvu:

                           —

                           za zadeve v postopkih glede pravil o konkurenci, ki se uporabljajo za podjetja, pravil o državnih pomočeh in pravil o trgovinskih zaščitnih ukrepih;

                           —

                           zadeve iz člena 236 Pogodbe ES in člena 152 Pogodbe ESAE;

                           —

                           za zadeve glede pravic intelektualne lastnine, ki jih določa člen 130(1) Poslovnika;

                           —

                           za vse druge zadeve.

         V okviru navedenega vrstnega reda se prvi senat ne upošteva ob vsaki peti dodelitvi.
   Predsednik Sodišča prve stopnje lahko od tega vrstnega reda odstopi le zato, da bi upošteval medsebojno povezanost določenih zadev oziroma zagotovil enakomerno porazdelitev dela.


title: Zadeva C-108/13: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 6. novembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Francija) – Mac GmbH/Ministère de l'agriculture, de l'agroalimentaire et de la forêt (Prosti pretok blaga — Količinske omejitve — Ukrepi z enakim učinkom — Fitosanitarna sredstva — Dovoljenje za dajanje na trg — Vzporedni uvoz — Zahteva po dovoljenju za dajanje v promet, izdanem v skladu z Direktivo 91/414/EGS v državi izvoza)

text:
               12.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 7/5

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 6. novembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Francija) – Mac GmbH/Ministère de l'agriculture, de l'agroalimentaire et de la forêt
   (Zadeva C-108/13) (1)

   ((Prosti pretok blaga - Količinske omejitve - Ukrepi z enakim učinkom - Fitosanitarna sredstva - Dovoljenje za dajanje na trg - Vzporedni uvoz - Zahteva po dovoljenju za dajanje v promet, izdanem v skladu z Direktivo 91/414/EGS v državi izvoza))
   (2015/C 007/06)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Conseil d'État

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Mac GmbH

      Tožena stranka: Ministère de l'agriculture, de l'agroalimentaire et de la forêt

      Izrek

   Člena 34 PDEU in 36 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi, ki izključuje izdajo registracije za vzporedni uvoz za fitofarmacevtsko sredstvo, za katero v državi članici izvoza ni bilo izdano dovoljenje za dajanje v promet na podlagi Direktive Sveta z dne 15. julija 1991 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet (91/414/EGS), bila pa je za to sredstvo izdana registracija za vzporedni uvoz, in ki ga je mogoče šteti za enako sredstvu, za katero je bilo v državi članici uvoza izdano dovoljenje za dajanje v promet v skladu s to direktivo.

      (1)  UL C 141, 18.5.2013.


title: Zadeva C-144/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Kammergericht Berlin (Nemčija) 18. marca 2010 – Berliner Verkehrsbetriebe (BVG), Anstalt des öffentlichen Rechts proti JPMorgan Chase Bank N.A., Frankfurt Branch

text:
               5.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/17

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Kammergericht Berlin (Nemčija) 18. marca 2010 – Berliner Verkehrsbetriebe (BVG), Anstalt des öffentlichen Rechts proti JPMorgan Chase Bank N.A., Frankfurt Branch
   (Zadeva C-144/10)
   2010/C 148/26
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Kammergericht Berlin

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Berliner Verkehrsbetriebe (BVG), Anstalt des öffentlichen Rechts

      Tožena stranka: JPMorgan Chase Bank N.A., Frankfurt Branch

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali se področje uporabe člena 22, točka 2, Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (Uredba) nanaša tudi na pravne spore, v katerih gospodarska družba ali druga pravna oseba svoji obveznosti iz pravnega posla ugovarja s tem, da so odločitve njenih organov, ki so pripeljale do sklenitve pravnega posla, neveljavne zaradi kršitve statuta?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali se člen 22, točka 2, Uredbe uporablja tudi za pravne osebe javnega prava, če je treba veljavnost odločitev njihovih organov preizkusiti pred civilnimi sodišči?

               3.

               Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen, ali mora sodišče države članice, ki je zadnje začelo postopek na podlagi člena 27 Uredbe, postopek prekiniti, čeprav se uveljavlja, da je dogovor o sodni pristojnosti prav tako neveljaven zaradi neveljavne odločitve organov ene od strank na podlagi njenega statuta?


title: Zadeva T-405/16: Sklep Splošnega sodišča z dne 12. julija 2017 – The Regents of the University of California/OCVV – Nador Cott Protection in CVVP (Tang Gold)

text:
               28.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 283/56

         Sklep Splošnega sodišča z dne 12. julija 2017 – The Regents of the University of California/OCVV – Nador Cott Protection in CVVP (Tang Gold)
   (Zadeva T-405/16) (1)

   (2017/C 283/88)
   Jezik postopka: španščina
   Predsednik drugega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 14, 16.1.2017.


title: Zadeva C-372/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Polymeles Protodikeio Athinon (Grčija) 2. julija 2013 – Warner-Lambert Company LLC in Pfizer Ellas AE proti Sieger Pharma Anonymis Farmakeftikis Etaireias

text:
               15.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 78/2

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Polymeles Protodikeio Athinon (Grčija) 2. julija 2013 – Warner-Lambert Company LLC in Pfizer Ellas AE proti Sieger Pharma Anonymis Farmakeftikis Etaireias
   (Zadeva C-372/13)
   2014/C 78/02
   Jezik postopka: grščina

      Predložitveno sodišče

   Polymeles Protodikeio Athinon

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Warner-Lambert Company LLC in Pfizer Ellas AE

      Tožena stranka: Sieger Pharma Anonymis Farmakeftikis Etaireias
   Sodišče (tretji senat) je odločilo z obrazloženim sklepom z dne 30. januarja 2014.


title: Zadeva T-196/09 R: Sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 10. julija 2009 – TerreStar Europe proti Komisiji ( Začasna odredba — Odločba Komisije o izbiri obratovalcev vseevropskih sistemov, ki zagotavljajo mobilne satelitske storitve — Predlog za odložitev izvršitve in sprejetje začasne odredbe — Neobstoj nujnosti )

text:
               26.9.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 233/18

         Sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 10. julija 2009 – TerreStar Europe proti Komisiji
   (Zadeva T-196/09 R)
   („Začasna odredba - Odločba Komisije o izbiri obratovalcev vseevropskih sistemov, ki zagotavljajo mobilne satelitske storitve - Predlog za odložitev izvršitve in sprejetje začasne odredbe - Neobstoj nujnosti“)
   2009/C 233/33
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: TerreStar Europe Ltd (London, Združeno kraljestvo) (zastopnika: R. Olofsson, odvetnik in J. Killick, barrister)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: G. Braun in A. Nijenhuis, skupaj s K. Platteaujem in D. Van Liedekerkom, odvetniki)

      Predmet

   Predlog za odložitev izvršitve Odločbe Komisije 2009/449/ES z dne 13. maja 2009 o izbiri obratovalcev vseevropskih sistemov, ki zagotavljajo mobilne satelitske storitve (MSS) (UL L 149, str. 65).

      Izrek

               1.

               Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

               2.

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva C-505/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Berlin (Nemčija) 8. novembra 2012 – Antje Wilke proti Land Berlin

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/30

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Berlin (Nemčija) 8. novembra 2012 – Antje Wilke proti Land Berlin
   (Zadeva C-505/12)
   2013/C 26/57
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Verwaltungsgericht Berlin

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Antje Wilke

      Tožena stranka: Land Berlin

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba evropsko primarno in/ali sekundarno pravo, tukaj zlasti Direktivo 2000/78/ES (1), v smislu obsežne prepovedi neupravičene diskriminacije zaradi starosti razlagati tako, da zajema tudi nacionalne določbe o plačah deželnih uradnikov?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je treba to evropsko primarno in/ali sekundarno pravo razlagati tako, da nacionalni predpis, po katerem na višino osnovne plače uradnika ob sklenitvi uradniškega delovnega razmerja odločilno vpliva njegova starost in se v nadaljevanju povečuje zlasti glede na trajanje uradniškega delovnega razmerja, pomeni neposredno ali posredno diskriminacijo zaradi starosti?

               3.

               Če je tudi odgovor na drugo vprašanje pritrdilen, ali razlaga tega evropskega primarnega in/ali sekundarnega prava pomeni, da tak nacionalni predpis, s katerim je zakonodajalec želel nagraditi poklicne izkušnje, ni upravičen?

               4.

               Če je tudi odgovor na tretje vprašanje pritrdilen, ali razlaga evropskega primarnega in/ali sekundarnega prava, dokler ni uveljavljena nediskriminatorna plačna zakonodaja, dopušča drugačno pravno posledico, kot da se diskriminiranim osebam retroaktivno prizna plačilo v skladu z najvišjim plačnim razredom znotraj naziva?
               Ali pravna posledica kršitve prepovedi diskriminacije pri tem izhaja iz samega evropskega primarnega in/ali sekundarnega prava, tukaj zlasti iz Direktive 2000/78/ES, oziroma ali gre le za pravico, ki jo zadevne osebe lahko uveljavljajo na podlagi načela prava Unije o odgovornosti držav članic pri nepravilnem prenosu določb evropskega prava?

               5.

               Ali razlaga evropskega primarnega in/ali sekundarnega prava nasprotuje nacionalnemu ukrepu, po katerem je (naknadni) zahtevek za plačilo ali odškodninski zahtevek odvisen od tega, da so ga uradniki uveljavljali pravočasno?

               6.

               Če so odgovori na prvo, drugo in tretje vprašanje pritrdilni, ali iz razlage evropskega primarnega in/ali sekundarnega prava izhaja, da Überleitungsgesetz (prehodni zakon), s katerim so obstoječi uradniki v razred novega sistema razporejeni le na podlagi zneska svoje osnovne plače, ki jo do roka prehoda dobivajo po stari (diskriminatorni) plačni zakonodaji, in po katerem se nadaljnje napredovanje v višje razrede tako ne glede na absolutno obdobje izkušenj uradnika določi le na podlagi obdobij izkušenj, pridobljenih po začetku veljave Überleitungsgesetz, pomeni ohranjanje – ki traja, dokler v posameznem primeru ni dosežen najvišji plačilni razred – obstoječe diskriminacije zaradi starosti?

               7.

               Če je tudi odgovor na šesto vprašanje pritrdilen, ali je razlaga evropskega primarnega in/ali sekundarnega prava v nasprotju z upravičenjem takega neomejenega trajnega različnega obravnavanja kot ciljem zakonodajalca, v skladu s katerim naj se s prehodnim zakonom ne bi ščitile (samo) pridobljene ugodnosti, ki obstajajo na dan prehoda, ampak (tudi) pričakovanje prihodkov za celotno življenjsko dobo v ustreznem plačilnem razredu, glede katerih je bilo predvideno, da se izplačajo po stari plačni zakonodaji?
               Ali je nadaljnjo diskriminacijo obstoječih uradnikov mogoče upravičiti s tem, da bi bila alternativna ureditev (posamično razvrščanje tudi obstoječih uradnikov na podlagi obdobij izkušenj) povezana s povečanimi upravnimi stroški?

               8.

               Če je odgovor glede upravičenja iz sedmega vprašanja nikalen, ali razlaga evropskega primarnega in/ali sekundarnega prava, dokler ni tudi za obstoječe uradnike uveljavljena nediskriminatorna plačna zakonodaja, dopušča drugačno pravno posledico, kot je retroaktivno in nadaljnje priznanje plačila obstoječim uradnikom v skladu z najvišjim plačilnim razredom znotraj njihovega naziva?
               Ali pravna posledica kršitve prepovedi diskriminacije pri tem izhaja iz samega evropskega primarnega in/ali sekundarnega prava, tukaj zlasti iz Direktive 2000/78/ES, oziroma ali gre le za pravico, ki jo zadevne osebe lahko uveljavljajo na podlagi načela prava Unije o odgovornosti držav članic pri nepravilnem prenosu določb evropskega prava?

      (1)  Direktiva Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL L 303, str. 16).


title: Zadeva C-601/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska) 17. novembra 2015 – J. N., druga stranka: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               1.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/34

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska) 17. novembra 2015 – J. N., druga stranka: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Zadeva C-601/15)
   (2016/C 038/47)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Raad van State

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: J. N.

      Druga stranka: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (državni sekretar za varnost in pravosodje)

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je člen 8(3)(e) Direktive 2013/33/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o standardih za sprejem prosilcev za mednarodno zaščito (UL L 180, str. 96) v skladu s členom 6 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (UL 2007, C 303/01):

               1)

               v položaju, ko je državljan tretje države pridržan na podlagi člena 8(3)(e) navedene direktive in ima v skladu s členom 9 Direktive 2013/32/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o skupnih postopkih za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite (UL L 180) pravico, da ostane v državi članici, dokler ni o njegovi prošnji za azil odločeno na prvi stopnji, in

               2)

               ob upoštevanju Pojasnil k Listini (UL 2007, C 303/02), v skladu s katerimi omejitve, ki se lahko legitimno uvedejo za pravice iz člena 6, ne smejo presegati omejitev iz člena 5(1)(f) EKČP, in razlage zadnjenavedene določbe, ki jo je Evropsko sodišče za človekove pravice med drugim podalo v sodbi z dne 22. septembra 2015 v zadevi Nabil in drugi proti Madžarski, pritožba št. 62116/12, v skladu s katero je pridržanje prosilca za azil v nasprotju z navedeno določbo EKČP, če ni bilo odrejeno z namenom odstranitve?


title: Zadeva T-12/05: Tožba TV Danmark A/S in Kanal 5 Denmark Ltd. proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 7. januarja 2005

text:
               19.3.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 69/23

         Tožba TV Danmark A/S in Kanal 5 Denmark Ltd. proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 7. januarja 2005
   (Zadeva T-12/05)
   (2005/C 69/42)
   Jezik postopka: angleščina
   TV Danmark A/S, Skovlunde (Danska) in Kanal 5 Denmark Ltd., Hounslow (Združeno kraljestvo), ki ju zastopajo D. Vandermeersch, T. Müller-Ibold, K. Nordlander in H. Peytz, lawyers, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, sta dne 7. januarja 2005 na Sodišče Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeči stranki Sodišču predlagata, naj:

               —

               razglasi za nično odločbo Evropske komisije z dne 6. oktobra 2004 v zadevi državne pomoči N 313/2004 – Danska: Dokapitalizacija TV2/Danmark A/S;

               —

               Komisiji naloži plačilo sodnih taks, stroškov in drugih izdatkov tožečih strank v zvezi s tem predlogom.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Izpodbijana odločba se nanaša na dotok kapitala in preoblikovanje državnega posojila v lastniški kapital v korist TV2/Danmark A/S s strani danske vlade, ki ju je ocenila kot nujna, da se izogne stečaju TV2, ki bi bil posledica vračila zneskov nezakonite državne pomoči, ki ga je Komisija odredila z odločbo z dne 19. maja 2004 (1) o ugotovitvi, da je vlada prekompenzirala stroške javne storitve TV2. Komisija je v izpodbijani odločbi ocenila, da bi državna pomoč lahko bila vključena v vladno dokapitalizacijo TV2, in bi bila v tem primeru združljiva s skupnim trgom po členu 86(2) ES.
   Tožeči stranki navajata, da je Komisija s sprejetjem odločbe kršila člene 86(2), 87(1), 88(2) in 253 ES, Protokol k Pogodbi ES o sistemu javne radiotelevizije v državah članicah, Uredbo Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (2) in Sporočilo Komisije o uporabi pravil o državni pomoči za storitve javne radiodifuzije (3).
   V utemeljitvi svojega predloga tožeči stranki navajata, da je Komisija kršila člene 87(1), 88(3) in 86(2) ES s tem, da ni dokazala in ovrednotila državne pomoči, potem ko je ugotovila, da zaradi negotovosti v zvezi z načrtovanim lastninjenjem TV2 ni možno sklicevanje na načelo zasebnega vlagatelja, kot se uporablja za dolgoročna vlaganja.
   Drugič, tožeči stranki navajata, da je Komisija kršila člen 86(2) ES, Protokol in Sporočilo o javni radiodifuziji s tem, da se je oprla na opredelitev storitve splošnega gospodarskega interesa, ki je preširoka, preveč nenatančno oblikovana, vodi k izkrivljanju konkurence in vpliva na trgovino v nasprotju s členom 86(2) ES. Tožeči stranki tudi zatrjujeta, da Komisija ni uspela dokazati, da bi izpolnitev odločbe o vračilu, brez posledične dokapitalizacije, TV2 oviralo pri izvajanju nalog javne službe.
   Po mnenju tožečih strank Komisija nadalje ni uspela dokazati, da dokapitalizacija ne bi vplivala na razvoj trgovine v takem obsegu, da bi bila v nasprotju z interesom Skupnosti.
   Tretjič, tožeči stranki navajata, da je Komisija kršila člen 86(2) ES, Protokol in Sporočilo o javni radiodifuziji s tem, da ni določila neto stroškov javne storitve TV2, ki bi jih lahko financirala država, in storila očitne napake pri presoji, ko je uporabila preizkus sorazmernosti.
   Četrtič, tožeči stranki navajata, da izpodbijana odločba krši člena 87 in 88 ES in pravico do enakega obravnavanja, ker v nasprotju s politiko Komisije o izterjavi državnih pomoči ohranja protipravne koristi nezakonite pomoči in iz tega izhajajoče izkrivljanje konkurence.
   Petič, tožeči stranki navajata, da je z odločitvijo, da ne sproži formalnega postopka preiskave, ki bi zainteresiranim tretjim strankam omogočil, da podajo svoja stališča, Komisija kršila člen 88(2) ES in člen 4(4) Postopkovne uredbe.
   Končno, tožeči stranki navajata, da je Komisija kršila člen 253 ES, s tem, da ni ustrezno navedla razlogov za sprejetje izpodbijane odločbe.

      (1)  Odločba Komisije z dne 19. maja 2004 v zadevi C 2/2003 – Državno financiranje TV2/Danska.

      (2)  UL L 83, str. 1.

      (3)  UL 2001, C 320, str. 5.


title: Zadeva C-584/10 P: Pritožba, ki jo je 13. decembra 2010 vložila Evropska komisija zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 30. septembra 2010 v zadevi T-85/09, Yassin Abdullah Kadi proti Evropski komisiji

text:
               5.3.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 72/9

         Pritožba, ki jo je 13. decembra 2010 vložila Evropska komisija zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 30. septembra 2010 v zadevi T-85/09, Yassin Abdullah Kadi proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-584/10 P)
   2011/C 72/15
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: P. Hetsch, S. Boelaert, E. Paasivirta, in M. Konstantinidis)

      Druge stranke v postopku: Yassin Abdullah Kadi, Svet Evropske unije, Francoska republika, Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska

      Predlog

   Pritožnica trdi, da bi Sodišče moralo:

               —

               v celoti razveljaviti izpodbijano sodbo;

               —

               zahtevo Yassina Abdullaha Kadija za razglasitev ničnosti Uredbe Komisije št. 1190/2008 (1) v delu, ki se nanaša nanj, zavrniti kot neutemeljeno;

               —

               Yassinu Abdullahu Kadiju naložiti plačilo stroškov Komisije, ki jih je imela s to pritožbo in v postopku pred Splošnim sodiščem.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija navaja, da je pri ugotovitvah Splošnega sodišča podana napačna uporaba prava, saj te temeljijo na pravno napačnem standardu za sodni nadzor. Pritožbeni razlogi Komisije so naslednji:
   1.   Razlogi, ki se nanašajo na ugotovitve Splošnega sodišča v zvezi s standardom nadzora, ki se uporabi: Komisija navaja, da je standard sodnega nadzora, ki ga je Splošno sodišče uporabilo, pravno napačen, saj se Sodišče ni izreklo o točnem standardu sodnega nadzora, ki naj bi veljal za obravnavani primer, in ker takšnega standarda nadzora, kot ga je uporabilo Splošno sodišče, ni mogoče zahtevati od EU.
   2.   Razlogi, ki se nanašajo na ugotovitve Splošnega sodišča glede kršitve pravice do obrambe in pravice do učinkovitega sodnega varstva ter kršitve načela sorazmernosti: Komisija trdi, da je Splošno sodišče napačno presodilo, da v postopkih pred Komisijo niso bile izpolnjene zahteve glede temeljnih pravic za to vrsto režima omejevalnih ukrepov, da je Splošno sodišče napačno zavrnilo trditve Komisije v zvezi z domačimi postopki, ki jih je Y. A. Kadi sprožil v Združenih državah, in da je Splošno sodišče napačno zavrnilo trditve Komisije v zvezi s postopki upravnega in ponovnega preizkusa, ki so bili uvedeni z resolucijama 1822(2008) in 1904(2009) Varnostnega sveta OZN – vključno s postopkom informacijske točke in Uradom varuha človekovih pravic.

      (1)  UL L 322, str. 25.


title: Zadeva T-369/06: Tožba, vložena 7. decembra 2006 — Holland Malt proti Komisiji

text:
               24.2.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 42/23

         Tožba, vložena 7. decembra 2006 — Holland Malt proti Komisiji
   (Zadeva T-369/06)
   (2007/C 42/42)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Holland Malt BV (Lieshout, Nizozemska) (zastopnika: O.W. Brouwer in D. Mes, lawyers)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasiti za nične, delno ali v celoti, člene 1, 2, 3 in 4 izpodbijane odločbe;

               —

               naložiti stroške postopka toženi stranki;

               —

               izvesti vse ukrepe, za katere Sodišče prve stopnje meni, da so primerni.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(200) 4196 končna (1) z dne 26. septembra 2006, s katero je Komisija razglasila, da je subvencija, ki jo je Nizozemska pogojno dodelila tožeči stranki, državna pomoč, nezdružljiva s skupnim trgom.
   Tožeča stranka izpodbija pravilnost ugotovitve Komisije, da je subvencija državna pomoč, nezdružljiva s skupnim trgom in zatrjuje, da je Komisija kršila člen 87 ES in številna načela prava Skupnosti. Te kršitve se nanašajo na naslednje:

               1)

               Kršitev člena 87(1) ES glede tega, da ni ugotovila, da je subvencija državna pomoč v smislu tega člena in glede napačne razlage in napačne uporabe sodne prakse Skupnosti;

               2)

               Kršitev člena 87(3) ES glede na:

                           a)

                           Napačno razlago in napačno uporabo Smernic Skupnosti (2) o državni pomoči v kmetijskem sektorju;

                           b)

                           Neustrezno tehtanje med pozitivnimi vplivi subvencije in njenim vplivom na trgovinske pogoje znotraj Skupnosti;

                           c)

                           Nepravilno oceno in ugotovitev glede vpliva subvencije na zmogljivosti industrije slada;

                           d)

                           Neupoštevanje dogodkov in dogajanj med tem, ko je nizozemska vlada pogojno odobrila subvencijo in ko je Komisija sprejela izpodbijano odločbo;

               3)

               Kršitev načela dobrega upravljanja, ko pri dodelitvi subvencije ni primerno raziskala vseh vpletenih vidikov in interesov, vključno z dogodki in dogajanji med tem, ko je nizozemska vlada pogojno odobrila subvencijo in ko je Komisija sprejela izpodbijano odločbo

               4)

               Kršitev obveznosti obrazložitve, kot je določena v členu 253 ES.

      (1)  C 14/2005 (prej N 149/2004) Holland Malt BV.

      (2)  Smernice Skupnosti o državni pomoči v kmetijskem sektorju (UL 2000, C 28, str. 2).


title: Zadeva C-360/05: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki, vložena 23. septembra 2005

text:
               12.11.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 281/14

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki, vložena 23. septembra 2005
   (Zadeva C-360/05)
   (2005/C 281/28)
   Jezik postopka: italijanščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata K. Gross in M. Velardo, zastopnika, je 23. septembra 2005 na Sodišču Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Italijanski republiki.
   Komisija Evropskih skupnosti Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da Italijanska republika s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Sveta 2003/96/ES (1) z dne 27. oktobra o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije, oziroma s tem, da o teh predpisih ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz člena 28 Direktive Sveta 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003,

               —

               Italijanski republiki naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Člen 28(1) Direktive Sveta 2003/96/ES, katere predmet je prestrukturiranje pravnega okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije, določa:
   „Države članice sprejmejo in objavijo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo najpozneje do 31. decembra 2003. O tem takoj obvestijo Komisijo“.
   Ni videti, da bi država Italija sprejela izvedbene ukrepe, ki so določeni v odstavku 1 navedenega člena, v vsakem primeru pa slednja o tem ni obvestila Komisije, in tudi ni podala drugih elementov, ki bi kazali na to, da so bili potrebni predpisi sprejeti. Te okoliščine so pripeljale do sklepa, da država Italija ni izpolnila obveznosti iz tega predpisa.

      (1)  UL L 283, 31.10.2003, str. 51.


title: Zadeva C-100/11 P: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 10. maja 2012 – Helena Rubinstein, L'Oréal SA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Allergan Inc. (Pritožba — Znamka Skupnosti — Uredba (ES) št. 40/94 — Člen 8(5) — Besedni znamki Skupnosti BOTOLIST in BOTOCYL — Nacionalne in skupnostne figurativne in besedne znamke BOTOX — Ugotovitev ničnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Škodovanje ugledu)

text:
               30.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 194/4

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 10. maja 2012 – Helena Rubinstein, L'Oréal SA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Allergan Inc.
   (Zadeva C-100/11 P) (1)

   (Pritožba - Znamka Skupnosti - Uredba (ES) št. 40/94 - Člen 8(5) - Besedni znamki Skupnosti BOTOLIST in BOTOCYL - Nacionalne in skupnostne figurativne in besedne znamke BOTOX - Ugotovitev ničnosti - Relativni razlogi za zavrnitev - Škodovanje ugledu)
   2012/C 194/05
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnici: Helena Rubinstein, L'Oréal SA (zastopnik: A. von Mühlendahl, odvetnik)

      Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, zastopnik), Allergan Inc. (zastopnik: F. Clark, barrister)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 16. decembra 2010 v združenih zadevah Rubinstein in l’Oréal proti UUNT- Allergan (Botolist in Botocyl) (T-345/08 in T-357/08), s katero je Splošno sodišče zavrnilo ničnostno tožbo, ki jo je imetnik besedne znamke Skupnosti „BOTOLIST“ za proizvode iz razreda 3 vložil zoper odločbo R 863/2007-1 prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) z dne 28. maja 2008, s katero je bila razveljavljena odločba oddelka za ničnost, s katero je bila zavrnjena zahteva za ugotovitev ničnosti navedene znamke, ki jo je vložil imetnik nacionalnih in skupnostnih figurativnih in besednih znamk „BOTOX“ za proizvode iz razredov 5 in 16 ter za storitve iz razreda 42 – Razlaga in uporaba člena 8(4) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(4) Uredbe (ES) št. 207/2009) – Relativni razlogi za zavrnitev – Škodovanje ugledu – Razlaga in uporaba člena 73 Uredbe št. 40/94 (postal člen 75 Uredbe št. 207/2009) – Obveznost obrazložitve

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Družbama Helena Rubinstein SNC in L’Oréal SA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 145, 14.5.2011.


title: Zadeva C-392/16: Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 6. julija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Curtea de Apel Bucureşti – Romunija) – Marcu Dumitru/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti (Predhodno odločanje — Davek na dodano vrednost (DDV) — Direktiva 2006/112/ES — Člen 199(1)(c) — Neidentifikacija za namene DDV — Obrnjena davčna obveznost — Hipotetičnost vprašanja za predhodno odločanje — Nedopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe)

text:
               28.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 283/10

         Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 6. julija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Curtea de Apel Bucureşti – Romunija) – Marcu Dumitru/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti
   (Zadeva C-392/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Davek na dodano vrednost (DDV) - Direktiva 2006/112/ES - Člen 199(1)(c) - Neidentifikacija za namene DDV - Obrnjena davčna obveznost - Hipotetičnost vprašanja za predhodno odločanje - Nedopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe))
   (2017/C 283/14)
   Jezik postopka: romunščina

      Predložitveno sodišče

   Curtea de Apel Bucureşti

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Marcu Dumitru

      Toženi stranki: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti

      Izrek

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Bucureşti (pritožbeno sodišče v Bukarešti, Romunija), je nedopusten.

      (1)  UL C 350, 26.9.2016.


title: Zadeva T-827/14: Tožba, vložena 24. decembra 2014 – Deutsche Telekom/Komisija

text:
               23.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/21

         Tožba, vložena 24. decembra 2014 – Deutsche Telekom/Komisija
   (Zadeva T-827/14)
   (2015/C 096/27)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Deutsche Telekom AG (Bonn, Nemčija) (zastopnika: K. Apel, odvetnica, in D. Schroeder, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka predlaga

               —

               razglasitev celotne ali delne ničnosti Sklepa Komisije C(2014) 7465 final z dne 15. oktobra 2014 v zadevi AT.39523 – Slovak Telekom, popravljen s Sklepom Komisije C(2014) 10119 final z dne 16. decembra 2014, v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko,

               —

               podredno, odpravo ali zmanjšanje globe, naložene tožeči stranki,

               —

               naložitev stroškov Komisiji.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   V utemeljitev tožbe tožeča stranka uveljavlja pet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: Očitna napaka pri presoji dejanskega stanja, napačno uporabljeno pravo in kršitev pravice tožeče stranke do obrambe pri ugotovitvi zlorabe

                           —

                           Tožeča stranka zatrjuje, da Komisija ni pravilno ugotovila zavrnitve dobave, ker ni bila dokazana nujnost upoštevnih predhodnih vložkov.

                           —

                           Tožeča stranka dalje navaja, da Komisija tožeči stranki ni zagotovila pravice do obrambe glede dejanskega stanja in metod, s katerimi je ugotovila cenovne škarje zadevnega podjetja.

                           —

                           Poleg tega trdi, da je Komisija pri cenovnih škarjah uporabila napačno metodologijo in nepravilno izračunala dolgoročne povprečne mejne stroške.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: Očitna napaka pri presoji dejanskega stanja in napačna uporaba prava pri ugotovitvi trajanja kršitve

                           —

                           Tožeča stranka na tem mestu navaja, da Komisija ne bi smela določiti začetka kršitve že z objavo referenčne ponudbe in v nobenem primeru ne bi smela v kršitveno obdobje vključiti leto 2005.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: Očitna napaka pri presoji dejanskega stanja in napačna uporaba prava pri pripisu kršitve tožeči stranki, ker Komisija ni dokazala dejanskega izvajanja določenega vpliva tožeče stranke na zadevno podjetje

                           —

                           Tožeča stranka navaja, da Komisija ne bi smela tožeči stranki pripisati protikonkurenčnega ravnanja zadevnega podjetja, ker tožeča stranka in to podjetje ne nista tvorila gospodarske enote.

                           —

                           Komisija še posebej ni dokazala, da naj bi tožeča stranka dejansko izvajala določen vpliv na zadevno podjetje. Poleg tega tožeča stranka ni bila seznanjena z domnevno zlorabo zadevnega podjetja.

                           —

                           Dalje tožeča stranka navaja, da je Komisija pri poskusu, da dokaže dejansko izvajanje določenega vpliva, kršila zlasti domnevo nedolžnosti pri razlagi dejanskega stanja.

                           —

                           Nazadnje se med drugim zatrjuje, da Komisija ni dokazala, da naj bi bilo domnevno izvajanje določenega vpliva znatno.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: Napačna uporaba prava v tem, da je bila tožeči stranki naložena posebna ločena globa

                           —

                           Po mnenju Komisije naj bi bila zadevno podjetje in tožeča stranka del enega in istega podjetja, tako med celotnim trajanjem kršitve kot v trenutku določitve globe, pa tudi že v trenutku kršitve tožeče stranke, ki jo je Komisija sankcionirala leta 2003 in jo štela za ponovljeno kršitev. Komisija zato tožeči stranki ne bi smela naložiti lastne ločene globe, saj se načelo individualizacije kazni in sankcij nanaša le na podjetje kot tako in ne na pravne osebe, ki so del tega podjetja.

               5.

               Peti tožbeni razlog: Očitna napaka pri presoji dejanskega stanja in napačna uporaba prava pri določitvi višine globe

                           —

                           Na tem mestu se zatrjuje, da Komisija pri izračunu osnovnega zneska ne bi smela upoštevati prometa zadevnega podjetja z zadevnimi proizvodi v letu 2010, temveč bi morala uporabiti povprečni letni promet za leta 2005 – 2010.

                           —

                           Dalje Komisija pri upoštevanju trajanja pogodbe nikakor ne bi smela vključiti leta 2005.


title: Zadeva C-378/13: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 2. decembra 2014 – Evropska komisija proti/Helenska republika (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 75/442/EGS — Ravnanje z odpadki — Sodba Sodišča, s katero je ugotovljena neizpolnitev obveznosti — Neizvršitev — Člen 260(2) PDEU — Denarne sankcije — Pavšalni znesek in denarna kazen)

text:
               9.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/10

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 2. decembra 2014 – Evropska komisija proti/Helenska republika
   (Zadeva C-378/13) (1)

   ((Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 75/442/EGS - Ravnanje z odpadki - Sodba Sodišča, s katero je ugotovljena neizpolnitev obveznosti - Neizvršitev - Člen 260(2) PDEU - Denarne sankcije - Pavšalni znesek in denarna kazen))
   (2015/C 046/13)
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnice: M. Patakia, E. Sanfrutos Cano in A. Alcover San Pedro, agentke)

      Tožena stranka: Helenska republika (zastopnika: E. Skandalou, skupaj z V. Liogkasom, tehničnim strokovnjakom)

      Izrek

               1.

               Helenska republika s tem, da ni sprejela ukrepov, potrebnih za izvršitev sodbe Komisija/Grčija (C 502/03, EU:C:2005:592), ni izpolnila obveznosti iz člena 260(1) PDEU.

               2.

               Helenski republiki se naloži, naj Evropski komisiji na račun „Lastni viri Evropske unije“ od dne razglasitve te sodbe in do izvršitve sodbe Komisija/Grčija (C-502/03, EU:C:2005:592), če bo neizpolnitev, ki je ugotovljena v točki 1 izreka te sodbe, takrat še obstajala, plačuje polletno denarno kazen, od katere se za prvi semester po razglasitvi te sodbe in po koncu tega semestra od začetnega zneska 1 4 5 20  000 EUR odšteje znesek v višini 40  000 EUR za vsako mesto za nenadzorovano odstranjevanje odpadkov, na katero se nanaša ugotovljena neizpolnitev obveznosti, ki je bilo po 13. maju 2014 zaprto ali sanirano, in znesek v višini 80  000 EUR za zadevna odlagališča, ki so bila po tem datumu hkrati zaprta in sanirana. Za vsa kasnejša polletna obdobja se bo po koncu vsakega polletja izračunala denarna kazen na podlagi zneska denarne kazni, ki je določena za prejšnje polletje, pri tem pa se bodo odbili enaki zneski glede na zaprtja in sanacije odlagališč, na katera se nanaša ugotovljena neizpolnitev obveznosti, do katerih je prišlo med zadevnim polletjem.

               3.

               Helenski republiki se naloži, naj Evropski komisiji na račun „Lastna sredstva Evropske unije“ plača pavšalni znesek v višini 10 milijonov EUR.

               4.

               Helenski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 260, 7.9.2013.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 2. junija 2005 v zadevi C-394/02: Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 93/38/EGS — Javna naročila v vodnem, energetskem, transportnem in telekomunikacijskem sektorju — Naročilo, ki se nanaša na gradnjo sistema transportnih trakov za termoelektrarno Megalopolis — Neobjava obvestila — Tehnični razlog — Nepredvidljiv dogodek — Skrajno nujen primer)

text:
               23.7.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/1

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 2. junija 2005
   v zadevi C-394/02: Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 93/38/EGS - Javna naročila v vodnem, energetskem, transportnem in telekomunikacijskem sektorju - Naročilo, ki se nanaša na gradnjo sistema transportnih trakov za termoelektrarno Megalopolis - Neobjava obvestila - Tehnični razlog - Nepredvidljiv dogodek - Skrajno nujen primer)
   (2005/C 182/02)
   Jezik postopka: grščina
   V zadevi C-394/02, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. Nolin in M. Konstantinidis) proti Helenski republiki (zastopniki: P. Mylonopoulos, D. Tsagkaraki in S. Chala), zaradi tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 226 ES, vložene dne 8. novembra 2002, je Sodišče (prvi senat), v sestavi P. Jann (poročevalec), predsednik senata, K. Lenaerts, J. N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič in E. Levits, sodniki, generalni pravobranilec: F. G. Jacobs, sodni tajnik: K. Sztranc, administratorka, dne 2. junija 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Helenska republika s tem, da je javno podjetje za električno energijo Dimosia Epicheirisi Ilektrismoy naročilo gradnje sistema transportnih trakov za termoelektrarno Megalopolis dodelilo v postopku s pogajanji brez predhodne objave obvestila, ni izpolnila obveznosti iz Direktive Sveta 93/38/EGS z dne 14. junija 1993 o usklajevanju postopkov naročanja naročnikov v vodnem, energetskem, transportnem in telekomunikacijskem sektorju, kot je bila spremenjena z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 1998, zlasti iz členov 20(1) in 21 le-te.

               2.

               Helenski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 19, 25.1.2003.


title: Zadeva F-71/10: Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 5. junija 2012 – Cantisani proti Komisiji (Javni uslužbenci — Pogodbeni uslužbenci — Konferenčni tolmač — Člena 12a in 24 Kadrovskih predpisov — Psihično nasilje — Navzkrižje interesov — Odškodninski zahtevek)

text:
               21.7.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 217/30

         Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 5. junija 2012 – Cantisani proti Komisiji
   (Zadeva F-71/10) (1)

   (Javni uslužbenci - Pogodbeni uslužbenci - Konferenčni tolmač - Člena 12a in 24 Kadrovskih predpisov - Psihično nasilje - Navzkrižje interesov - Odškodninski zahtevek)
   2012/C 217/63
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Nicola Cantisani (Bruselj, Belgija) (zastopnik: S. de Lannoy, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Currall in J. Baquero Cruz, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe tožene stranke, s katero je ta zavrnila prošnjo za pomoč tožeče stranke glede psihičnega nasilja in predlog za povrnitev škode, ki jo je utrpela.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               N. Cantisani poleg svojih stroškov, nosi stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

      (1)  UL C 317, 20.11.10, str. 49.


title: Zadeva C-306/13: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 18. decembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank van eerste aanleg te Brussel – Belgija) – LVP NV/Belgische Staat (Predhodno odločanje — Skupna ureditev trgov — Banane — Uvozni sistem — Tarifne stopnje, ki se uporabijo)

text:
               23.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 65/6

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 18. decembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank van eerste aanleg te Brussel – Belgija) – LVP NV/Belgische Staat
   (Zadeva C-306/13) (1)

   ((Predhodno odločanje - Skupna ureditev trgov - Banane - Uvozni sistem - Tarifne stopnje, ki se uporabijo))
   (2015/C 065/08)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: LVP NV

      Tožena stranka: Belgische Staat

      Izrek

   Določbe Splošnega sporazuma o carinah in trgovini 1994, ki je v Prilogi 1 A k Sporazumu o ustanovitvi svetovne trgovinske organizacije (STO), podpisanem v Marakešu 15. aprila 1994 in odobrenem s Sklepom Sveta z dne 22. decembra 1994 o sklenitvi sporazumov doseženih v Urugvajskem krogu večstranskih pogajanj (1986 – 1994), v imenu Evropske skupnosti, v zvezi z zadevami, ki so v njeni pristojnosti (94/800/ES) za posameznike ne morejo ustvarjati pravic, ki jih ti lahko za prerekanje uporabe tarifne stopnje 176 EUR/tono, določene v členu 1(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1964/2005 z dne 29. novembra 2005 o tarifnih stopnjah za banane, uveljavljajo neposredno pred nacionalnim sodiščem.

      (1)  UL C 252, 31.8.2013.


title: Zadeva C-18/06: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Francoski republiki, vložena dne  17. januarja 2006

text:
               11.3.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 60/28

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Francoski republiki, vložena dne 17. januarja 2006
   (Zadeva C-18/06)
   (2006/C 60/53)
   Jezik postopka: francoščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopa M. Nolin, zastopnik, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, je 17. januarja 2006 na Sodišče Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Francoski republiki.
   Komisija Evropskih skupnosti Sodišču predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da Francoska republika, s tem ko ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2004/103/ES z dne 7. oktobra 2004 o preverjanjih identitete in zdravstvenih pregledih rastlin, rastlinskih proizvodov in drugih predmetov, naštetih v delu B Priloge V k Direktivi Sveta 2000/29/ES, ki se lahko opravljajo na mestu, ki ni vstopno mesto v Skupnost, ali na mestu, ki je blizu, in podrobni določitvi pogojev, povezanih s temi pregledi (1) ali, v vsakem primeru, s tem, da teh predpisov ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;

               2.

               Francoski republiki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Rok za prenos te direktivo, se je iztekel 31. decembra 2004.

      (1)  UL L 313, 12.10.2004, str. 16.


title: Zadeva T-383/16: Tožba, vložena 20. julija 2016 – Tri Ocean Energy/Svet

text:
               26.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 350/21

         Tožba, vložena 20. julija 2016 – Tri Ocean Energy/Svet
   (Zadeva T-383/16)
   (2016/C 350/27)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Tri Ocean Energy (Kairo, Egipt) (zastopniki: P. Saini, QC, R. Mehta, Barrister in N. Sheikh, Solicitor)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Sklep sveta (SZVP) 2016/850 z dne 27. maja 2016 o spremembi Sklepa 2013/255/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji (UL 2016 L 141, str. 125) razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko,

               —

               Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2016/840 z dne 27. maja 2016 o izvajanju Uredbe (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji (UL 2016 L 141, str. 30) razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, in

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: neizpolnitev pogojev za vključitev v prilogo k izpodbijanemu sklepu in izpodbijani uredbi, kot so določeni v členu 28(1) Sklepa 2013/255/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji (prvotni sklep) in v členu 15(1) Uredbe Sveta (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji (prvotna uredba).

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev pravice do obrambe in pravice do učinkovitega sodnega varstva.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: Svet v izpodbijanem sklepu in v izpodbijani uredbi ni spoštoval obveznosti obrazložitve.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: neupravičena in nesorazmerna omejitev lastninske pravice tožeče stranke in njene pravice do ugleda.

               5.

               Peti tožbeni razlog: očitna napako pri presoji.


title: Zadeva C-524/14 P: Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 20. novembra 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 9. septembra 2014 v zadevi T-461/12, Hansestadt Lübeck/Evropska komisija

text:
               26.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/16

         Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 20. novembra 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 9. septembra 2014 v zadevi T-461/12, Hansestadt Lübeck/Evropska komisija
   (Zadeva C-524/14 P)
   (2015/C 026/21)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Pritožnica: Evropska komisija (zastopnika: T. Maxian Rusche, R. Sauer, zastopnika)

      Druga stranka v postopku: Hansestadt Lübeck, prej Flughafen Lübeck GmbH

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano sodbo razveljavi;

               —

               ugotovi, da je tožba, vložena na prvi stopnji, nedopustna;

                           —

                           podredno: tožbo, vloženo na prvi stopnji, razglasi za brezpredmetno;

                           —

                           podredno: del četrtega tožbenega razloga, s katerim se očita kršitev člena 107(1) PDEU v povezavi z merilom selektivnosti, razglasi za neutemeljen ter zadevo v zvezi s preostalimi deli četrtega tožbenega razloga ter tožbenimi razlogi od ena do tri ter pet, vrne Splošnemu sodišču;

               —

               tožeči stranki v postopku na prvi stopnji naloži stroške tega postopka ter pritožbenega postopka, oziroma, podredno, v primeru vrnitve zadeve Splošnemu sodišču v ponovno odločanje, naj pridrži odločitev v zvezi s stroški postopka na prvi stopnji in pritožbenim postopkom.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prvi pritožbeni razlog: neobstoj posamične zadevnosti

   Po mnenju Splošnega sodišča se izpodbijani sklep posamično nanaša na hanzeatsko mesto Lübeck, kot pravnega naslednika javnega podjetja, ki je do 1. januarja 2013 upravljajo letališče Lübeck, ker je to javno podjetje s dodelitvijo državnih pomoči izvajalo pooblastila, ki so bila podeljena izključno njemu. To sklepanje temelji na naslednjem dejanskem stanju: javno podjetje predlaga tarifno tabelo regulativnega organa dežele, ki je pristojen za to, da tarifno tabelo potrdi ali pa zavrne (točke od 29 do 34 sporne sodbe).
   Po mnenju Komisije naj bi Splošno sodišče sicer pravilno ugotovilo dejansko stanje, vendar pa je javno podjetje, ki je do 1. januarja 2013 upravljajo letališče Lübeck, pravno napačno štelo za organ, ki dodeljuje pomoč, ki izvaja lastna pooblastila, podeljena izključno njemu. V skladu s sodno prakso Sodišča, je pri preizkusu posamične zadevnosti javnega ali zasebnega organa, ki izvaja shemo pomoči (kot javno podjetje, ki je do 1. januarja 2013 upravljajo letališče Lübeck), odločilnega pomena, ali lahko sam organ oziroma država določa svoje poslovno vodstvo in politiko (1). Dejansko stanje, ki ga je ugotovilo Splošno sodišče kaže na to, da ima to pristojnost država, in sicer iz dveh razlogov. Tarifna tabela potrebuje predhodno odobritev s strani regulativnega organa dežele. Regulativni organ mora na eni strani upoštevati deželne pravne predpise o letaliških pristojbinah. Zato zgolj dejstvo, da mora upravljalec letališča predlagati tarifno tabelo, ne pomeni, da lahko samo določa poslovno vodstvo in cilje, ki se jim sledi s tarifno tabelo.
   Z ugotovitvijo, da pristojnost za izvedbo pripravljalnega koraka za zagotovitev pomoči (v tem primeru predlog tarifne tabele pri regulativnemu organu) pomeni izvajanje lastne pristojnosti za zagotovitev pomoči, je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker je pojem „posamična zadevnost“ razlagalo preširoko.

      Drugi pritožbeni razlog: neobstoj pravnega interesa.

   Splošno sodišče meni, da ima hanzeatsko mesto Lübeck kot pravni naslednik javnega podjetja, ki je do 1. januarja 2013 upravljalo letališče Lübeck, tudi po prodaji letališča Lübeck zasebnemu investitorju pravni interes. Splošnemu sodišču se ni zdelo, da je treba ugotoviti ali je 1. januarja 2013 prenehala dolžnost razpisati tarifno tabelo, ker sistem nadomestil zaradi okoliščine, da se ne bo več uporabilo državnih sredstev, ni pomenil več državne pomoči. Tudi če bi bilo tako, bi tožeča stranka v postopku na prvi stopnji po mnenju Splošnega sodišča ohranila pravni interes, ker je bil formalni postopek preiskave še v teku, izpodbijani sklep pa je še imel pravne učinke.
   Prva trditev Splošnega sodišča je neutemeljena, ker tudi če ni dokončnega sklepa o zaključku formalnega postopka preiskave izpodbijanega sklepa, lahko izgubi edini pravni učinek, namreč dolžnost ukinitve ukrepa pomoči za čas trajanja preiskave, če ukrep pomoči preneha iz razlogov, ki niso v nobeni zvezi s formalnim postopkom preiskave (v tem primeru privatizacija letališča).
   Druga trditev Splošnega sodišča je v nasprotju s sodno prakso, ki zahteva obstoječi in dejanski interes. V tem primeru se tveganje ukinitve ukrepa pred 1. januarjem 2013 ni uresničilo, ker je bilo letališče privatizirano. Hanzeatsko mesto Lübeck svojega interesa, da se tožbo po privatizaciji letališča ohrani, ni dokazalo.
   Iz teh razlogov je Splošno sodišče pravno napačno ugotovilo, da ima tožeča stranka v postopku na prvi stopnji dejanski interes.

      Tretji pritožbeni razlog: napačna razlaga pojma selektivnosti v smislu člena 107(1) PDEU

   Da bi ugotovili ali je tarifna tabela javnega podjetja selektivna, je po mnenju Splošnega sodišča treba preveriti ali velja brez diskriminacij za vse uporabnike in potencialne uporabnike blaga in storitev, ki jih daje to javno podjetje na voljo (točka 53 izpodbijane sodbe).
   Ta trditev je v ostrem nasprotju s sodno prakso Sodišča, v skladu s katero ukrep ni mogoče šteti za splošni ukrep davčne ali gospodarske politike in s tem za selektiven, če velja le za določeno gospodarsko vejo ali le za določena podjetja te gospodarske veje (2). Sodišče je zato presodilo, da je tarifna tabela, ki jo je določilo javno podjetje za blago in storitve, selektivna, tudi če bi jo uveljavljali vsi uporabniki in potencialni uporabniki (3). V sklepnih predlogih Deutsche Lufthansa je generalni pravobranilec Mengozzi to sodno prakso uporabil v primeru, ki v celoti ustreza tej situaciji, namreč tarifni tabeli letališča, s popusti za določene velike uporabnike, in potrdil selektivnost ukrepa (4).

      Četrti pritožbeni razlog: pomanjkljiva utemeljitev in protislovna utemeljitev

   Utemeljitev Splošnega sodišča je napačna. Prvič, manjkal naj bi bistveni del preizkusa selektivnosti, namreč določitev ciljev, ki se jim sledi s tarifno tabelo. Kajti pri sklicevanju na to tabelo je treba ugotoviti katero podjetje je v pravno in dejansko primerljivem položaju. Drugič, utemeljitev Splošnega sodišča naj bi bila protislovna, saj najprej uporablja sodno prakso glede selektivnosti davčnih ukrepov (točki 51 in 53 izpodbijane sodbe) in nato ugotovi, da ni zadevna (točka 57 sporne sodbe).

      Peti pritožbeni razlog: napačna uporaba strogega merila sodnega nadzora v primeru sklepa o začetku postopka

   Splošno sodišče sicer navaja pravilna merila, vendar pri svoji utemeljitvi nikakor ne upošteva, da gre v tem primeru za sklep o uvedbi formalnega postopka preiskave, ki je le malo podvržen sodnemu nadzoru, zlasti glede utemeljitve (5). V sporni sodbi ni dovolj pojasnil glede tega zakaj tarifna tabela tako očitno ni bila selektivna, da je bilo Komisiji preprečeno, da bi začela formalni postopek preiskave.

      (1)  Sodba DEFI/Komisija, 282/85, Recueil 1986, 2649, točka 18.

      (2)  Sodbi Italija/Komisija, C-66/02, ZOdl. 2005, I-10901, točka 99, in Unicredito, C-148/04, ZOdl. 2005, I-11137, točka 45.

      (3)  Glej zlasti sodbo GEMO, C-126/01, Recueil 2003, I-13769, točke od 35 do 39.

      (4)  Sklepni predlogi Deutsche Lufthansa, C-284/12, ZOdl. 2013, točke od 47 do 55.

      (5)  Glej sklep Stahlwerk Bous/Komisija, T-172/14 R, ZOdl. 2014, točke od 39 do 78 in navedena sodna praksa.


title: Zadeva C-117/10: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 4. decembra 2013 – Evropska komisija proti Svetu Evropske unije (Ničnostna tožba — Državne pomoči — Člen 88(1) in (2) ES — Državna pomoč, ki jo je Republika Poljska dodelila za nakup kmetijskih zemljišč — Pristojnost Sveta Evropske unije — Obstoječi sistem pomoči — Pristop Republike Poljske k Evropski uniji — Pomoč, dodeljena pred pristopom — Ustrezni ukrepi — Neločljivost dveh sistemov pomoči — Sprememba okoliščin — Izjemne okoliščine — Gospodarska kriza — Očitna napaka pri presoji — Načelo sorazmernosti)

text:
               15.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/2

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 4. decembra 2013 – Evropska komisija proti Svetu Evropske unije
   (Zadeva C-117/10) (1)

   (Ničnostna tožba - Državne pomoči - Člen 88(1) in (2) ES - Državna pomoč, ki jo je Republika Poljska dodelila za nakup kmetijskih zemljišč - Pristojnost Sveta Evropske unije - Obstoječi sistem pomoči - Pristop Republike Poljske k Evropski uniji - Pomoč, dodeljena pred pristopom - Ustrezni ukrepi - Neločljivost dveh sistemov pomoči - Sprememba okoliščin - Izjemne okoliščine - Gospodarska kriza - Očitna napaka pri presoji - Načelo sorazmernosti)
   2014/C 45/03
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: V. Di Bucci, L. Flynn, K. Walkerová in B. Stromsky, agenti)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: E. Sitbon in F. Florindo Gijón, agenta)

      Intervenientke v podporo toženi stranki: Republika Litva (zastopnika: D. Kriaučiūnas in L. Liubertaitė, agenta), Madžarska (zastopniki: G. Koós, M. Fehér in K. Szíjjártó, agenti), Republika Poljska (zastopnika: M. Szpunar in B. Majczyna, agenta)

      Predmet

   Ničnostna tožba – Razglasitev ničnosti Odločbe Sveta z dne 20. novembra 2009 o dodelitvi državne pomoči s strani oblasti Republike Poljske za nakup kmetijskih zemljišč med 1. januarjem 2010 in 31. decembrom 2013 (2010/10/ES) (UL L 4, str. 89) – Nepristojnost - Zloraba pooblastila – Kršitev načela lojalnega sodelovanja med državami članicami in institucijami – Očitna napaka pri presoji

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.

               3.

               Republika Litva, Madžarska in Republika Poljska nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 113, 1.5.2010.


title: Zadeva T-299/10 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 31. avgusta 2010 – Babcock Noell proti Entreprise commune Fusion for Energy (Postopek za izdajo začasne odredbe — Javna naročila — Postopek javnega razpisa — Zavrnitev ponudbe — Predlog za odlog izvršitve — Fumus boni juris — Nujnost — Uravnoteženje interesov)

text:
               6.11.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/31

         Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 31. avgusta 2010 – Babcock Noell proti Entreprise commune Fusion for Energy
   (Zadeva T-299/10 R)
   (Postopek za izdajo začasne odredbe - Javna naročila - Postopek javnega razpisa - Zavrnitev ponudbe - Predlog za odlog izvršitve - Fumus boni juris - Nujnost - Uravnoteženje interesov)
   2010/C 301/53
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Babcock Noell GmbH (Würzburg, Nemčija) (zastopnika: M. Werner in C. Elbreht, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropsko skupno podjetje za ITER in razvoj fuzijske energije (zastopniki: A. Verpont, zastopnik, skupaj s C. Kennedy-Loestom, K. Wilsonom in C. Thomasom, solicitors, in N. Pourbaix, odvetnik)

      Predmet

   Predlog za odlog izvršitve odločb, s katerimi je tožena stranka v okviru postopka javnega razpisa zavrnila ponudbe tožeče stranke in sklop D naročila za dobavo navitij za torusno polje ITER oddala drugemu ponudniku.

      Izrek

               1.

               Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

               2.

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva C-12/05 P: Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 14. decembra 2006 — Herbert Meister proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (Pritožba — Zaposlitev — Prerazporeditev predstojnika službe na delovno mesto pravnega svetovalca pri podpredsedniku, odgovornemu za pravne zadeve — Pritožba, deloma očitno nedopustna in deloma očitno neutemeljena)

text:
               14.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/8

         Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 14. decembra 2006 — Herbert Meister proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-12/05 P) (1)

   (Pritožba - Zaposlitev - Prerazporeditev predstojnika službe na delovno mesto pravnega svetovalca pri podpredsedniku, odgovornemu za pravne zadeve - Pritožba, deloma očitno nedopustna in deloma očitno neutemeljena)
   (2007/C 82/15)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Herbert Meister (zastopnik: P. Goergen, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: I. de Medrano Caballero, zastopnik)
   Predmet
   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (tretji senat) z dne 28. oktobra 2004, v zadevi T-76/03 (Meister proti UUNT), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo ničnostno tožbo zoper odločbo UUNT z dne 22. aprila 2002 o imenovanju tožeče stranke v interesu službe na delovno mesto pravnega svetovalca pri podpredsedniku, odgovornemu za pravne zadeve.
   Izrek

               1)

               Glavna pritožba in nasprotna pritožba se zavrneta.

               2)

               H. Meisterju se naložijo stroški postopka glavne pritožbe.

               3)

               Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) se naloži stroške postopka nasprotne pritožbe.

      (1)  UL C 93, 16.4.2005.


title: Zadeva T-267/15: Sklep Splošnega sodišča z dne 7. oktobra 2015 – db-Technologies Deutschland/UUNT – MIP Metro (Sigma)

text:
               23.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 389/65

         Sklep Splošnega sodišča z dne 7. oktobra 2015 – db-Technologies Deutschland/UUNT – MIP Metro (Sigma)
   (Zadeva T-267/15) (1)

   (2015/C 389/74)
   Jezik postopka: nemščina
   Predsednik tretjega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 245, 27.7.2015.


title: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne  10. januarja 2006  v zadevi C-302/04 (predlog za sprejem predhodne odločbe Szombathelyi Városi Bíróság): Ynos kft proti Jánosu Vargi (Člen 234 ES — Direktiva 93/13/EGS — Potrošniki — Nedovoljeni pogoji — Nacionalna zakonodaja, ki je bila usklajena z direktivo po sklenitvi sporazuma o pridružitvi med tretjo državo in Evropskimi skupnostmi in pred pristopom navedene države k Evropski uniji — Nepristojnost Sodišča)

text:
               25.2.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/7

      SODBA SODIŠČA

   (veliki senat)
   z dne 10. januarja 2006
   v zadevi C-302/04 (predlog za sprejem predhodne odločbe Szombathelyi Városi Bíróság): Ynos kft proti Jánosu Vargi (1)

   (Člen 234 ES - Direktiva 93/13/EGS - Potrošniki - Nedovoljeni pogoji - Nacionalna zakonodaja, ki je bila usklajena z direktivo po sklenitvi sporazuma o pridružitvi med tretjo državo in Evropskimi skupnostmi in pred pristopom navedene države k Evropski uniji - Nepristojnost Sodišča)
   (2006/C 48/14)
   Jezik postopka: madžarščina
   V zadevi C-302/04, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, naslovljen na Sodišče z odločbo Szombathelyi Városi Bíróság (Madžarska) z dne 10. junija 2004, ki je prispel na Sodišče dne 14. julija 2004, v postopku med Ynos kft in János Varga, je Sodišče (veliki senat), v sestavi V. Skouris, predsednik, P. Jann, A. Rosas, K. Schiemann in J. Makarczyk, predsedniki senatov, C. Gulmann, A. La Pergola, K. Lenaerts, P. Kūris, E. Juhász, G. Arestis, M. Ilešič (poročevalec) in A. Ó Caoimh, sodniki, generalni pravobranilec: A. Tizzano, sodni tajnik: B. Fülöp, administrator, dne 10. januarja 2006 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:
   V okoliščinah, kot so te v sporu o glavni stvari, v katerem so dejstva nastala pred pristopom države k Evropski uniji, Sodišče ni pristojno odgovoriti na prvo in drugo vprašanje.

      (1)  UL C 251, 9.10.2004.


title: Zadeva C-591/15: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 13. junija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (Administrative Court) – Združeno kraljestvo) – The Queen, na predlog: The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Her Majesty's Treasury (Predhodno odločanje — Člen 355, točka 3, PDEU — Položaj Gibraltarja — Člen 56 PDEU — Svoboda opravljanja storitev — Povsem notranji položaj — Nedopustnost)

text:
               21.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 277/7

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 13. junija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (Administrative Court) – Združeno kraljestvo) – The Queen, na predlog: The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Her Majesty's Treasury
   (Zadeva C-591/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Člen 355, točka 3, PDEU - Položaj Gibraltarja - Člen 56 PDEU - Svoboda opravljanja storitev - Povsem notranji položaj - Nedopustnost))
   (2017/C 277/08)
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: The Queen, na predlog: The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited

      Toženi stranki: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Her Majesty's Treasury

      Izrek

   Člen 355, točka 3, PDEU v povezavi s členom 56 PDEU je treba razlagati tako, da opravljanje storitev s strani subjektov s sedežem v Gibraltarju za osebe v Združenem kraljestvu glede na pravo Unije pomeni položaj, v katerem so vsi elementi omejeni na samo eno državo članico.

      (1)  UL C 27, 25. 1. 2016.


title: Zadeva T-35/15: Tožba, vložena 14. januarja 2015 — Alkarim for Trade and Industry/Svet

text:
               16.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 89/39

         Tožba, vložena 14. januarja 2015 — Alkarim for Trade and Industry/Svet
   (Zadeva T-35/15)
   (2015/C 089/47)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Alkarim for Trade and Industry LLC (Tal Kurdi, Sirija) (zastopnika: J.-P. Buyle in L. Cloquet, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               za nično razglasi Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 1105/2014 z dne 20. oktobra 2014 o izvajanju Uredbe (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

               —

               za ničen razglasi Izvedbeni sklep Sveta 2014/730/SZVP z dne 20. oktobra 2014 o izvajanju Sklepa 2013/255/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

               —

               Svetu naloži plačilo vseh stroškov postopka, vključno s stroški, ki jih je priglasila tožeča stranka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja sedem tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev pravice do obrambe in pravice do pravičnega postopka, ker naj tožeča stranka nikoli pred sprejetjem spornih sankcij ne bi podala izjave.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na očitno napačno presojo dejanskega stanja.

               3.

               Tretji tožbeni razlog se nanaša na kršitev načela sorazmernosti.

               4.

               Četrti tožbeni razlog se nanaša na nesorazmerno kršitev lastninske pravice in pravice do opravljanja poklicne dejavnosti.

               5.

               Peti tožbeni razlog se nanaša na nezakonitost izpodbijanih odločitev, ker naj pogoji iz člena 32 Sklepa 2013/255/SZVP (1) in členov 14 in 26 Uredbe št. 36/2012 (2) ne bi bili izpolnjeni, saj tožeča stranka nikoli ni zavedno in prostovoljno sodelovala pri transakcijah, s katerimi se je nameravalo izogniti evropskim ali mednarodnim sankcijam.

               6.

               Šesti tožbeni razlog se nanaša na zlorabo pooblastil, saj naj bi bilo na podlagi objektivnih indicev, ki so upoštevni in skladni, mogoče sklepati, da so bili sporni ukrepi sprejeti z natančno določenim namenom doseči cilje, ki niso tisti, na katere se sklicuje (izključitev s trga – dajanje prednosti drugim subjektom).

               7.

               Sedmi tožbeni razlog se nanaša na kršitev obveznosti obrazložitve.

      (1)  Sklep Sveta 2013/255/SZVP z dne 31. maja 2013 o omejevalnih ukrepih proti Siriji (UL L 147, str. 14).

      (2)  Uredba Sveta (EU) št. 36/2012 z dne 18. januarja 2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 442/2011 (UL L 16, str. 1).


title: Zadeva T-282/17: Tožba, vložena 11. maja 2017 – UI (*)/Svet

text:
                  21.8.2017

                  SL

                  Uradni list Evropske unije

                  C 277/46

            Tožba, vložena 11. maja 2017 –  UI (*1)/Svet
      (Zadeva T-282/17)
      (2017/C 277/68)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka:
          UI (*1) (zastopnik: J. Diaz Cordova, odvetnik)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije

         Predlog

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  toženi stranki naloži, naj jo stalno zaposli na delovno mesto AST/SC 2 v generalnem sekretariatu Sveta (DG A3).

         Tožbeni razlog in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe v bistvu izpodbija zakonitost postopka, ki je po njenem mnenju privedel do tega, da neupravičeno ni bila stalno zaposlena na zadevno delovno mesto. Tožeča stranka se zlasti sklicuje na to, da je tožena stranka pripravila dodaten dokument, ki se po njenem mnenju pri njeni presoji ne bi smel upoštevati, ker je bil predložen dolgo po koncu njene poskusne dobe. Tožeča stranka zatrjuje, da je tožena stranka pri presoji njenega primera kršila nekatere temeljne pravice, vključno s pravico do zasebnega življenja, zaupnostjo komunikacij in pravico do pritožbe.

         (*1)  Informacija je bila izbrisana v okviru varstva posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov.


title: Zadeva C-79/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Avstrija) 14. februarja 2017 – Gmalieva s.r.o. in drugi/Landespolizeidirektion Oberösterreich

text:
               6.6.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/3

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Avstrija) 14. februarja 2017 – Gmalieva s.r.o. in drugi/Landespolizeidirektion Oberösterreich
   (Zadeva C-79/17)
   (2017/C 178/03)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožniki: Gmalieva s.r.o., Celik KG, PBW GmbH, Antoaneta Claudia Gruber, Play For Me GmbH, Haydar Demir

      Nasprotna stranka: Landespolizeidirektion Oberösterreich

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali se šteje, da je koherentna v smislu člena 56 in naslednjih PDEU nacionalna ureditev monopola na igre na srečo, glede katere so bile

                           —

                           pri čemer se izhaja iz tega, da

                           a)

                           je mogoče dejansko stanje ugotoviti in presoditi ob sklicevanju na dokaze, ki so jih predložili državni organi in fizične osebe, ki so stranke v postopku, kakor tudi na splošno znana dejstva (v zvezi s tem glej zadevo C-685/15) in

                           b)

                           pravna presoja drugih nacionalnih sodišč, ki se niso oprli na samostojen preizkus koherentnosti, ni zavezujoča (v zvezi s tem glej zadevo C-589/16),

                     v sodnem postopku, v katerem so bila spoštovana zgoraj navedena jamstva in za katerega se tako domneva, da je v skladu z načelom poštenega sojenja iz člena 6 EKČP in člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ugotovljene te ključne točke:

                           —

                           odvisnost od iger na srečo ni družbeni problem, ki bi upravičeval ukrepanje s strani države,

                           —

                           igranje prepovedanih iger na srečo ni kriminalno dejanje, temveč le (čeravno pogost) prekršek v upravnem kontekstu,

                           —

                           znašajo letni javnofinančni prihodki od iger na srečo več kot 500 milijonov EUR (= 0,4 % celotnega letnega državnega proračuna) in

                           —

                           so promocijske dejavnosti koncesionarjev v glavnem namenjene temu, da se osebe, ki prej niso sodelovale v igrah na srečo, privabi k udeležbi?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: ali je treba tako ureditev, ki v zakonu izrecno ne določa ciljev, ki jim sledi, niti ne zahteva, da država dokaže njihovo dejansko uresničevanje, temveč določitev bistvenih meril koherentnosti in njihovo preverjanje prepusti nacionalnim sodiščem tako, da zahteva glede poštenega sojenja v smislu člena 6(1) EKČP in člena 47 PDEU nazadnje ni zanesljivo zagotovljena, šteti za koherentno v smislu člena 56 in naslednjih PDEU?

               3.

               Če je odgovor na prvo in/ali drugo vprašanje pritrdilen: ali je treba šteti, da je taka ureditev sorazmerna v smislu člena 56 in naslednjih PDEU, glede na zakonsko določeno, široko pristojnost posredovanja, ki jo imajo uslužbenci javnih organov, za katero ne velja predhodna sodna odobritev niti sodni nadzor?

               4.

               Če je odgovor na prvo, drugo in tretje vprašanje pritrdilen: ali je treba šteti, da je taka ureditev sorazmerna v smislu člena 56 in naslednjih PDEU, kadar bi že opredelitev strogih pogojev dostopa, ki hkrati ne omejuje števila koncesij, ki se podelijo, primerjalno manj posegla v svobodo zagotavljanja storitev?

               5.

               Če je odgovor na katero od zgoraj navedenih vprašanj nikalen: ali mora nacionalno sodišče, ki je ugotovilo, da ureditev monopola iz GSpG (Glücksspielgesetz, zakon o igrah na srečo) ni skladna s pravom Unije, ne le ugotoviti, da so ukrepi iz postopka, v katerem odloča, nezakoniti, temveč poleg tega v okviru svojih pristojnosti (na primer s ponovnim odprtjem postopkov) po uradni dolžnosti odpraviti sankcije, ki so nujno akcesorne, ampak že pravnomočne (kot npr. upravne kazni)?


title: Zadeva C-482/10: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 21. decembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte dei Conti – Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana – Italija) – Teresa Cicala proti Regione Siciliana (Nacionalni upravni postopek — Upravne odločbe — Obveznost obrazložitve — Možnost, da se neobstoj obrazložitve dopolni med sodnim postopkom, sproženim zoper upravno odločbo — Razlaga člena 296, drugi odstavek, PDEU in člena 41(2)(c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah — Nepristojnost Sodišča)

text:
               18.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 49/11

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 21. decembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte dei Conti – Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana – Italija) – Teresa Cicala proti Regione Siciliana
   (Zadeva C-482/10) (1)

   (Nacionalni upravni postopek - Upravne odločbe - Obveznost obrazložitve - Možnost, da se neobstoj obrazložitve dopolni med sodnim postopkom, sproženim zoper upravno odločbo - Razlaga člena 296, drugi odstavek, PDEU in člena 41(2)(c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah - Nepristojnost Sodišča)
   2012/C 49/16
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Corte dei Conti – Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Teresa Cicala

      Tožena stranka: Regione Siciliana

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Corte dei Conti – Sezione Giuridizionale per la Regione Siciliana – Razlaga člena 296 PDEU in člena 41(2)(c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – Združljivost nacionalne ureditve, v skladu s katero ima javna uprava možnost, da ne obrazloži svojih aktov v določenih okoliščinah oziroma, da dopolni obrazložitev upravnega akta v sodnem postopku, sproženim zoper ta akt.

      Izrek

   Sodišče Evropske unije ni pristojno za odločanje o vprašanjih, ki jih je z odločbo z dne 20. septembra 2010 predložilo Corte dei conti, sezione giurisdizionale per la Regione Siciliana (Italija).

      (1)  UL C 328, 4.12.2010.


title: Zadeva T-67/07: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 2. decembra 2008 – Ford Motor proti UUNT (FUN) ( Znamka Skupnosti – Prijava besedne znamke Skupnosti FUN – Absolutni razlogi za zavrnitev – Neobstoj opisnega značaja – Člen 7(1)(b) in (c) Uredbe (ES) št. 40/94 )

text:
               24.1.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 19/26

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 2. decembra 2008 – Ford Motor proti UUNT (FUN)
   (Zadeva T-67/07) (1)

   („Znamka Skupnosti - Prijava besedne znamke Skupnosti FUN - Absolutni razlogi za zavrnitev - Neobstoj opisnega značaja - Člen 7(1)(b) in (c) Uredbe (ES) št. 40/94“)
   (2009/C 19/49)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Ford Motor Co. (Dearborn, Michigan, Združene države) (zastopnik: R. Ingerl, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Poch, zastopnik)
   Predmet
   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 20. decembra 2006 (zadeva R 1135/2006-2) glede zahteve za registracijo besedne znamke FUN kot znamke Skupnosti.
   Izrek

               1)

               Odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 20. decembra 2006 (zadeva R 1135/2006-2) se razveljavi.

               2)

               UUNT se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 95, 28.4.2007.


title: Zadeva C-363/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo The Equality Tribunal (Irska) 30. julija 2012 – Z proti A Government Department in the Board of Management of a Community School

text:
               13.10.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 311/5

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo The Equality Tribunal (Irska) 30. julija 2012 – Z proti A Government Department in the Board of Management of a Community School
   (Zadeva C-363/12)
   2012/C 311/06
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   The Equality Tribunal

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Z

      Toženi stranki: A Government Department in the Board of Management of a Community School

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba na podlagi teh določb primarne zakonodaje Evropske unije:

                           (i)

                           člena 3 Pogodbe o Evropski uniji,

                           (ii)

                           členov 8 in 157 Pogodbe o delovanju Evropske unije in/ali

                           (iii)

                           členov 21, 23, 33 in 34 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah
                           Direktivo 2006/54/ES in zlasti člena 4 in 14 te direktive razlagati tako, da gre za diskriminacijo zaradi spola, če je ženski, katere biološki otrok se je rodil na podlagi dogovora o nadomestnem materinstvu in ki je od rojstva svojega biološkega otroka odgovorna za njegovo vzgojo in varstvo, zavrnjena pravica do plačanega dopusta, enakovrednega porodniškemu dopustu in/ali posvojiteljskemu dopustu?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali je Direktiva 2006/54/ES (1) skladna z zgoraj navedenimi določbami primarne zakonodaje Evropske unije?

               3.

               Ali je treba na podlagi teh določb primarne zakonodaje Evropske unije:

                           (i)

                           člena 10 Pogodbe o delovanju Evropske unije in/ali

                           (ii)

                           členov 21, 26 in 34 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah
                           Direktivo 2000/78/ES (2), in zlasti člena 3(1) in 5 te direktive, razlagati tako, da gre za diskriminacijo zaradi invalidnosti, če je ženski – ki zaradi invalidnosti ne more roditi otroka, katere biološki otrok se je rodil na podlagi dogovora o nadomestnem materinstvu in ki je od rojstva svojega biološkega otroka odgovorna za njegovo vzgojo in varstvo – zavrnjena pravica do plačanega dopusta, enakovrednega porodniškemu dopustu in/ali posvojiteljskemu dopustu?

               4.

               Če je odgovor na tretje vprašanje nikalen, ali je Direktiva 2000/78/ES skladna z zgoraj navedenimi določbami primarne zakonodaje Evropske unije?

               5.

               Ali se je za razlago in/ali izpodbijanje veljavnosti Direktive 2000/78/ES mogoče sklicevati na Konvencijo Združenih narodov o pravicah invalidov?

               6.

               Če je odgovor na peto vprašanje pritrdilen, ali je Direktiva 2000/78/ES, in zlasti člena 3 in 5 te direktive, skladna s členi 5, 6, 27(1)(b) in 28(2)(b) Konvencije Združenih narodov o pravicah invalidov?

      (1)  Direktiva 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu (preoblikovano) (UL L 204, str. 23).

      (2)  Direktiva Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 79).


title: Zadeva C-33/15 P: Pritožba, ki jo je Cantina Broglie 1 Srl vložila 26. januarja 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča(sedmi senat) z dne 27. novembra 2014 v zadevi T-153/11, Cantina Broglie 1/UUNT

text:
               21.12.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 429/8

         Pritožba, ki jo je Cantina Broglie 1 Srl vložila 26. januarja 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča(sedmi senat) z dne 27. novembra 2014 v zadevi T-153/11, Cantina Broglie 1/UUNT
   (Zadeva C-33/15 P)
   (2015/C 429/10)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Pritožnica: Cantina Broglie 1 Srl (zastopnik: A. Rizzoli, odvetnik)

      Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT), Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona
   Sodišče (deveti senat) je s sklepom z dne 15. oktobra 2015 zavrnilo pritožbo in odločilo, da Cantina Broglie 1 Srl nosi svoje stroške.


title: Zadeva T-393/11: Tožba, vložena 26. julija 2011 – Masottina proti UUNT – Bodegas Cooperativas de Alicante (CA' MARINA)

text:
               24.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/35

         Tožba, vložena 26. julija 2011 – Masottina proti UUNT – Bodegas Cooperativas de Alicante (CA' MARINA)
   (Zadeva T-393/11)
   2011/C 282/68
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Masottina SpA [Conegliano (TV), Italija] (zastopnik: N. Schaeffer, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Bodegas Cooperativas de Alicante, ki posluje pod imenom Coop. V. BOCOPA (Alicante, Španija)

      Predlogi

               —

               Razveljavitev odločbe prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 4. maja 2011 v zadevi R 518/2010-1 in odločbe oddelka za ugovore z dne 2. februarja 2010;

               —

               zavrnitev tožbe družbe Bodegas Cooperativas de Alicante, Coop. V. BOCOPA, s katero je nasprotovala registraciji znamke „CA’ MARINA“, in ugoditev zahtevi za registracijo znamke Skupnosti št. 6375216 v korist družbe Masottina SpA; in

               —

               naložitev vseh sodnih in drugih stroškov družbi Bodegas Cooperativas de Alicante, Coop. V. BOCOPA.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka.

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „CA’ MARINA“ za proizvode iz razreda 33 – prijava znamke Skupnosti št. 6375216.

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Navajana znamka ali znak: registracija znamke Skupnosti št. 1796374 besedne znamke „MARINA ALTA“ za proizvode iz razreda 33

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev prijave znamke Skupnosti za vse proizvode

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 40/94, ker je odbor za pritožbe napačno uporabil ta člen: (i) glede neobstoja ali vsaj nezadostne določnosti in različnosti znamke „MARINA ALTA“; (ii) ker ne obstaja nikakršna verjetnost zmede glede zadevnih znakov; (iii) ker ni ugotovil, da med proizvodi, njihovimi prodajnimi potmi in upoštevno javnostjo ni nikakršne enakosti.