title: Zadeva C-533/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovaška) 20. oktobra 2016 – Volkswagen AG/Finančné riaditeľstvo SR

text:
               23.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/5

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovaška) 20. oktobra 2016 – Volkswagen AG/Finančné riaditeľstvo SR
   (Zadeva C-533/16)
   (2017/C 022/08)
   Jezik postopka: slovaščina

      Predložitveno sodišče

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica v postopku s kasacijsko pritožbo: Volkswagen AG

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba Direktivo 2008/9 (1) in pravico do vračila davka razlagati tako, da morata biti za uveljavljanje pravice do vračila DDV kumulativno izpolnjena dva pogoja:

                           (i)

                           dobava blaga ali opravljanje storitev in

                           (ii)

                           obračun DDV na računu dobavitelja?

                     Drugače rečeno, ali davčni zavezanec, ki mu ni bil obračunan DDV z računom, lahko zahteva vračilo davka?

               2.

               Ali je skladno z načelom sorazmernosti ali nevtralnosti DDV, da se rok za vračilo davka računa od trenutka, v katerem niso izpolnjeni vsi vsebinski pogoji za uveljavljanje pravice do vračila davka?

               3.

               Ali je treba z vidika načela davčne nevtralnosti določbe členov 167 in 178(a) Direktive o DDV razlagati tako, da v okoliščinah, kakršne so te iz postopka v glavni stvari, in pod pogojem, da so izpolnjeni drugi vsebinski in postopkovni pogoji za uveljavljanje pravice do odbitka davka, nasprotujejo pristopu davčnih organov, s katerim je davčnemu zavezancu zavrnjena pravica za vračilo davka, uveljavljana v roku, določenem z Direktivo 2008/9, , če mu je davek obračunal dobavitelj na računu in ga je slednji plačal pred iztekom prekluzivnega roka, določenega v nacionalni zakonodaji?

               4.

               Ali so slovaški davčni organi z vidika načel nevtralnosti in sorazmernosti, ki sta temeljni načeli skupnega sistema DDV, presegli meje potrebnega za dosego cilja, določenega z Direktivo o DDV, če so davčnemu zavezancu zavrnili pravico do vračila plačanega davka, ker je potekel prekluzivni rok, določen z nacionalno zakonodajo, tudi če davčni zavezanec v tem obdobju ni mogel uveljavljati pravice do vračila in čeprav je bil davek ustrezno pobran, tveganje za davčno utajo ali neplačilo pa v celoti izključeno?

               5.

               Ali je mogoče načelo pravne varnosti, legitimnih pričakovanj in pravice do dobrega upravljanja v smislu člena 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da nasprotujejo razlagi določb nacionalne zakonodaje, na podlagi katere je v zvezi z upoštevanjem roka za vračilo davka odločilen trenutek sprejetja odločbe javnega organa glede vračila davka in ne trenutek, ko davčni zavezanec uveljavlja pravico do njegovega vračila?

      (1)  Direktiva Sveta 2008/9/ES z dne 12. februarja 2008 o podrobnih pravilih za vračilo davka na dodano vrednost, opredeljenih v Direktivi 2006/112/ES, davčnim zavezancem, ki nimajo sedeža v državi članici vračila, ampak v drugi državi članici (UL L 44, str. 23).


title: Zadeva T-55/10: Tožba, vložena 10. februarja 2010 – SP proti Komisiji

text:
               27.3.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 80/44

         Tožba, vložena 10. februarja 2010 – SP proti Komisiji
   (Zadeva T-55/10)
   2010/C 80/70
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: SP SpA (Brescia, Italija) (zastopnik: G. Belotti, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasi naj se ničnost Odločbe Komisije z dne 8. decembra 2009 o spremembi prejšnje Odločbe Komisije C(2009) 7492 konč. z dne 30. septembra 2009.

               —

               Toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija je z izpodbijano odločbo z dne 8. decembra 2009 spremenila svojo prejšnjo Odločbo C(2009) 7492 konč. z dne 30. septembra 2009, v kateri je glede več podjetij, med katerimi je tudi tožeča stranka, ugotovila, da so sodelovala v domnevnem usklajenem ravnanju. Komisija je z Odločbo z dne 8. decembra 2009, potem ko je priznala, da se je v odločbi z dne 30. septembra „sklicevala na prilogo, ki vsebuje tabele o spremembah cen jekla za armiranje betona v obdobju usklajenega ravnanja“ in da „ta priloga ni bila vključena v odločbo, sprejeto 30. septembra 2009“, odločila, da spremeni to odločbo, da bi vanjo vključila tabele, ki so priloga izpodbijane odločbe.
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja te tožbene razloge:

               1.

               Nezakonitost naknadnega popravljanja ukrepa, ki je vseboval hudo napako: Komisija ni pristojna za naknadno popravljanje odločbe, ki je očitno nična, ker je bilo njeno besedilo pomanjkljivo že ob njenem sprejetju, kar je okoliščina, ki je ni mogoče popraviti.

               2.

               Navedba napačne pravne podlage: Komisija je kot pravno podlago za izpodbijani ukrep navedla člen 65 PJ in Uredbo ES št. 1/2003 (1), ki sta očitno neustrezni pravni podlagi za doseg cilja Komisije (se pravi za vključitev/spremembo njene prejšnje odločbe, ker je bilo njeno besedilo pomanjkljivo) – kar povzroči, da je treba drugo odločbo, ki je predmet te tožbe, razglasiti za nično zaradi očitno neustrezne prave podlage.

         Tožeča stranka navaja tudi kršitev načela dobrega upravljanja.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL L 1, 4.1.2003, str. 1)


title: Zadeva T-91/16: Tožba, vložena 29. februarja 2016 – Italija/Komisija

text:
               18.4.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 136/42

         Tožba, vložena 29. februarja 2016 – Italija/Komisija
   (Zadeva T-91/16)
   (2016/C 136/58)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Italijanska republika (zastopnika: G. Palmieri, agent, P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlog

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj v skladu s členom 264 PDEU odločbo Komisije C(2015)9413 z dne 17. decembra 2015, ki je bila vročena 18. decembra 2015, o znižanju zneska prispevka Evropskega socialnega sklada za operativni program za Sicilijo, ki spada v okvir podpore Skupnosti za strukturno pomoč Skupnosti italijanskim deželam, na katere se nanaša cilj št. 1 (POR za Sicilijo 2000-2006), razglasi za nično, in naj posledično odloči, da mora Komisija končnemu zahtevku za plačilo, ki so ga vložili italijanski organi, v celoti ugoditi. Tožeča stranka poleg tega predlaga, naj se Komisiji naloži plačilo stroškov tega postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev svoje tožbe navaja šest tožbenih razlogov.

               1.

               Odločba naj bi bila sprejeta na podlagi nezakonitega podvajanja preverjanj v skladu s členom 30 Uredbe Sveta (ES) št. 1260/1999 z dne 21. junija 1999 o splošnih določbah o Strukturnih skladih (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 14, zvezek 1, str. 31), ki so se ponovno uvedla in ponovila z revizijo iz leta 2008, potem ko so bila, vsaj kar zadeva vse odhodke, ki so bili potrjeni 31. decembra 2006, izvedena in zaključena z revizijama iz leta 2005 in 2006.

               2.

               Z izpodbijano odločbo naj bi bilo kršeno načelo dobrega upravljanja, ker je Komisija revizijske ugotovitve iz leta 2008 sporočila z osemnajstmesečno zamudo, šteto od izvedbe naloge.

               3.

               V izpodbijani odločbi naj bi bila izkrivljena dejstva, ker v njej ni upoštevana okoliščina, da je v obdobju, ki je sledilo revizijam iz leta 2005 in 2006, stopnja napake dobesedno padla iz 53,13 % na 3,05 % leta 2007 in na 1,45 % leta 2008 in 2009.

               4.

               Z izpodbijano odločbo naj bi bilo kršeno načelo sorazmernosti, ker v njej ni upoštevano, da so potrjeni odhodki za tri leta, in sicer od leta 2007 do 2009, z minimalno stopnjo napak, znašali približno polovico celotnega zneska programa za del ESS.

               5.

               Izpodbijana odločba naj bi bila dejansko in pravno neutemeljena, ker ugotovitev o sistemskih pomanjkljivosti, ki so nastale in so bile odpravljene v obdobju do 31. decembra 2006, razširja tudi na naslednja tri leta, ne da bi bilo za ta leta opravljeno kakršno koli posebno preverjanje.

               6.

               Izpodbijana odločba naj poleg tega ne bi bila obrazložena. Po mnenju tožeče stranke je v tej odločbi uporabljena tehnika ekstrapolacije, ki se kaže v tem, da se na nenadzorovane odhodke razširja stopnja napake, ki je bila ugotovljena pri nadzorovanih odhodkih, čeprav je ta tehnika dopustna le z uredbami, ki se nanašajo na načrtovanje 2007-2013; za leta 2007-2009 sicer predpostavlja stopnjo napake 8,39 %, čeprav naj bi italijanski organi pojasnili, da vzorec v smislu člena 10 Uredbe Komisije (ES) št. 438/2001 z dne 2. marca 2001 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 1260/1999 glede sistemov upravljanja in nadzora pomoči, dodeljene v okviru Strukturnih skladov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 14, zvezek 1, str. 132) ni uravnotežen, ker ni bil oblikovan slučajno, kot pravi statistični vzorec, temveč z namenskim ciljanjem na projekte, ki so predstavljali dejavnike tveganja.


title: Zadeva F-98/07: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 29. januarja 2009 – Petrilli proti Komisiji (Javni uslužbenci — Pomožni pogodbeni uslužbenci — Dopustnost — Akt, ki posega v položaj — Člena 3 b in 88 PZDU — Trajanje pogodbe — Člen 3(1) sklepa Komisije z dne 28. aprila 2004 o najdaljšem trajanju zaposlitve nestalnega osebja služb Komisije — Zakonitost)

text:
               1.5.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 102/37

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 29. januarja 2009 – Petrilli proti Komisiji
   (Zadeva F-98/07) (1)

   (Javni uslužbenci - Pomožni pogodbeni uslužbenci - Dopustnost - Akt, ki posega v položaj - Člena 3 b in 88 PZDU - Trajanje pogodbe - Člen 3(1) sklepa Komisije z dne 28. aprila 2004 o najdaljšem trajanju zaposlitve nestalnega osebja služb Komisije - Zakonitost)
   2009/C 102/54
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Nicole Petrilli (Woluwé-Saint-Étienne, Belgija) (zastopnik: J.-L. Lodomez, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: D. Martin in B. Eggers, zastopnika)

      Predmet zadeve

   Po eni strani, razglasitev ničnosti odločbe OPI, s katero je bila na podlagi sklepa Komisije z dne 28. aprila 2004 o najdaljšem trajanju zaposlitve nestalnega osebja služb Komisije zavrnjena prošnja tožeče stranke za podaljšanje njene pogodbe kot pogodbene uslužbenke, in, po drugi strani, odškodninski zahtevek.

      Izrek sodbe

               1)

               Odločba Komisije Evropskih skupnosti z dne 20. julija 2007, s katero je bila zavrnjena prošnja za podaljšanje pogodbe pomožne pogodbene uslužbenke N. Petrilli, se razglasi za nično.

               2)

               Stranki bosta Sodišču za uslužbence v roku treh mesecev od razglasitve te vmesne sodbe sporočili ali sporazumno določen znesek denarne odškodnine za nezakonitost odločbe z dne 20. julija 2007 ali, če sporazuma ne bo mogoče doseči, svoje predloge glede tega zneska.

               3)

               Odločitev o stroških se pridrži.

      (1)  UL C 297, 8.12.2008, str. 48.


title: Zadeva T-448/14: Tožba, vložena 17. junija 2014 – Hatachi Metals proti Komisiji

text:
               25.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/48

         Tožba, vložena 17. junija 2014 – Hatachi Metals proti Komisiji
   (Zadeva T-448/14)
   2014/C 282/62
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Hatachi Metals Ltd (Tokyo, Japonska) (zastopniki: P. Crowther in C. Drew, Solicitors)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               za ničen razglasi Sklep Komisije C(2014) 2139 z dne 2. aprila 2014 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP v zadevi AT.39610 – Električni kabli (v nadaljevanju: Sklep);

               —

               podredno, razglasi delno ničnost Sklepa in občutno zmanjša globo, naloženo družbi J-Power Systems in tožeči stranki, in

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

               1.

               S prvim tožbenim razlogom se zatrjuje, da bi se Sklep moral razglasiti za ničen, ker Komisija ni dokazala obstoja enotne, večplastne in trajajoče kršitve, ki naj bi vključevala dogovor med azijskimi in evropskimi proizvajalci, ki naj bi določal, da prvi ne bodo delovali na domačem ozemlju drugih in obratno, ter dogovor, da se med evropskimi podjetji razdelijo projekti znotraj Evropskega gospodarskega prostora (EGP).

               2.

               Z drugim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je Komisija napačno ugotovila dejansko stanje ter da ni pravilno uporabila prava, ko je uporabila člen 101 PDEU, saj Sklep ne dokazuje v pravno zadostni meri sodelovanja družbe J-Power Systems v celotnem trajanju kršitve.

               3.

               S tretjim tožbenim razlogom se zatrjuje, da pri izračunu višine družbi J-Power Systems naložene globe Komisija ni pravilno uporabila prava ter da je naredila očitne napake pri presoji, saj ta globa ne odraža teže kršitve in zelo omejene vloge družbe J-Power Systems Corporation v velikem delu trajanja kršitve.

               4.

               S četrtim tožbenim razlogom se zatrjuje, da bi se Sklep moral razglasiti za ničen v celoti, ker v bistvenem delu temelji na dokazih, ki jih je Komisija nezakonito zasegla ob pregledu v prostorih družbe Nexans. Ti dokazi so bistveni v sklepih Komisije in zlasti za ugotovitev enotnosti in trajanja kršitve ter tudi za ugotovitev obstoja razdelitve projektov znotraj Evropskega gospodarskega prostora (EGP) med evropskimi podjetji.


title: Zadeve od T-227/01 do T-229/01, T-265/01, T-266/01 in T-270/01: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 9. septembra 2009 – Diputación Foral de Álava in drugi proti Komisiji ( Državne pomoči — Davčne ugodnosti, ki jih dodeli teritorialna enota države članice — Davčni dobropis v višini 45 % zneska naložb — Odločbe, s katerimi so sheme pomoči razglašene za nezdružljive s skupnim trgom in s katerimi je naloženo vračilo že izplačanih pomoči — Poklicno združenje — Dopustnost — Opredelitev novih pomoči in že obstoječih pomoči — Načelo varstva zaupanja v pravo — Načelo pravne varnosti — Načelo sorazmernosti )

text:
               24.10.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 256/19

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 9. septembra 2009 – Diputación Foral de Álava in drugi proti Komisiji
   (Zadeve od T-227/01 do T-229/01, T-265/01, T-266/01 in T-270/01) (1)

   („Državne pomoči - Davčne ugodnosti, ki jih dodeli teritorialna enota države članice - Davčni dobropis v višini 45 % zneska naložb - Odločbe, s katerimi so sheme pomoči razglašene za nezdružljive s skupnim trgom in s katerimi je naloženo vračilo že izplačanih pomoči - Poklicno združenje - Dopustnost - Opredelitev novih pomoči in že obstoječih pomoči - Načelo varstva zaupanja v pravo - Načelo pravne varnosti - Načelo sorazmernosti“)
   2009/C 256/33
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeči stranki v zadevi T-227/01: Territorio Histórico de Álava – Diputación Foral de Álava (Španija) in Comunidad Autónoma del País Vasco – Gobierno Vasco (Španija) (zastopniki: sprva R. Falcón Tella, nato M. Morales Isasi in I. Sáenz-Cortabarría Fernández, odvetniki)

      Tožeči stranki v zadevi T-228/01: Territorio Histórico de Vizcaya – Diputación Foral de Vizcaya (Španija) in Comunidad autónoma del País Vasco – Gobierno Vasco (zastopniki: sprva R. Falcón Tella, nato M. Morales Isasi in I. Sáenz-Cortabarría Fernández, odvetniki)

      Tožeči stranki v zadevi T-229/01: Territorio Histórico de Guipúzcoa – Diputación Foral de Guipúzcoa (Španija) in Comunidad autónoma del País Vasco – Gobierno Vasco (zastopniki: sprva R. Falcón Tella, nato M. Morales Isasi in I. Sáenz-Cortabarría Fernández, odvetniki)

      Tožeča stranka v zadevah T-265/01, T-266/01 in T-270/01: Confederación Empresarial Vasca (Confebask) (Bilbao, Španija) (zastopniki: M. Araujo Boyd, L. Ortiz Blanco in V. Sopeña Blanco, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: sprva J. Buendía Sierra, nato F. Castillo de la Torre in C. Urraca Caviedes, zastopniki)

      Intervenientki v podporo tožečih strank v zadevi T-227/01: Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava (Španija) (zastopnika: I. Sáenz-Cortabarría Fernández in M. Morales Isasi, odvetnika) in Confederación Empresarial Vasca (Confebask) (Bilbao) (zastopniki: sprva M. Araujo Boyd in R. Sanz, nato M. Araujo Boyd, L. Ortiz Blanco in V. Sopeña Blanco, odvetniki)

      Intervenientki v podporo tožečih strank v zadevi T-228/01: Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya (Španija) (zastopnika: I. Sáenz-Cortabarría Fernández in M. Morales Isasi, odvetnika) in Confederación Empresarial Vasca (Confebask) (Bilbao) (zastopniki: sprva M. Araujo Boyd in R. Sanz, nato M. Araujo Boyd, L. Ortiz Blanco in V. Sopeña Blanco, odvetniki)

      Intervenientki v podporo tožečih strank v zadevi T-229/01: Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa (Španija) (zastopnika: I. Sáenz-Cortabarría Fernández in M. Morales Isasi, odvetnika) in Confederación Empresarial Vasca (Confebask) (Bilbao) (zastopniki: sprva M. Araujo Boyd in R. Sanz, nato M. Araujo Boyd, L. Ortiz Blanco in V. Sopeña Blanco, odvetniki)

      Intervenientka v podporo tožene stranke: Comunidad Autónoma de la Rioja (Španija) (zastopniki: A. Bretón Rodriguez, J. Criado Gámez in I. Serrano Blanco, odvetniki)

      Predmet

   V zadevah T-227/01 in T-265/01 predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2002/820/ES z dne 11. julija 2001 o programu državnih pomoči, ki ga Španija izvaja v korist podjetij iz province Alava v obliki davčnega dobropisa v višini 45 % investicij (UL 2002, L 296, str. 1), v zadevah T-228/01 in T-266/01 predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2003/27/ES z dne 11. julija 2001 o programu državnih pomoči, ki ga Španija izvaja v korist podjetij iz province Vizcaya v obliki davčnega dobropisa v višini 45 % investicij (UL 2003, L 17, str. 1), in v zadevah T-229/01 in T-270/01 predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2002/894/ES z dne 11. julija 2001 o programu državnih pomoči, ki ga Španija izvaja v korist podjetij iz province Guipúzcoa v obliki davčnega dobropisa v višini 45 % investicij (UL 2002, L 314, str. 26).

      Izrek

               1.

               Zadeve od T-227/01 do T-229/01, T-265/01, T-266/01 in T-270/01 so združene za namene sodbe.

               2.

               Tožbe se zavrnejo.

               3.

               V zadevah od T-227/01 do T-229/01:

                           —

                           Territorio Histórico de Álava – Diputación Foral de Álava, Territorio Histórico de Vizcaya – Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Guipúzcoa – Diputación Foral de Guipúzcoa in Comunidad autónoma del País Vasco – Gobierno Vasco nosijo svoje stroške in stroške, ki sta jih priglasili Komisija in Comunidad autónoma de La Rioja;

                           —

                           Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya in Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa nosijo svoje stroške.

               4.

               V zadevah T-265/01, T-266/01 in T-270/01 Confebask nosi svoje stroške in stroške, ki sta jih priglasili Komisija in Comunidad autónoma de La Rioja.

      (1)  UL C 331, 24.11.2001.


title: Zadeva T-163/07: Tožba, vložena 8. maja 2007 – SC Gerovital Cosmetics proti UUNT – SC Farmec (GEROVITAL H3 Prof. Dr. A. Aslan)

text:
               4.8.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 183/33

         Tožba, vložena 8. maja 2007 – SC Gerovital Cosmetics proti UUNT – SC Farmec (GEROVITAL H3 Prof. Dr. A. Aslan)
   (Zadeva T-163/07)
   (2007/C 183/65)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: SC Gerovital Cosmetics S.A. (Bukarešta, Romunija) (zastopnik: D. Boştinşă, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Farmec S.A. (Cluj-Napoca, Romunija)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razveljavi naj se odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 27. februarja 2007, v zadevi R 271/2006-2 – GEROVITAL H3; in nato

               —

               razveljavi naj se odločba oddelka za izbris z dne 23. decembra 2005 v postopku za razglasitev neveljavnosti referenčne številke UUNT 872C 0000986 034, CTM 986034 GEROVITAL H3;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: Figurativna znamka Skupnosti, ki vsebuje besedne elemente „GEROVITAL H3 Prof. Dr. A. Aslan“ za proizvode in storitve iz razreda 3 in 42 – prijava št. 986 034

      Imetnik znamke Skupnosti: Tožeča stranka

      Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: Farmec S.A.

      Pravica iz znamke, ki jo ima stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti: Figurativna nacionalna znamka „Gerovital H3 PROF. DR. ANA ASLAN“ za nekatere proizvode iz razreda 3.

      Odločba oddelka za izbris: Razglasitev ničnosti znamke v celoti.

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 52 in 53(2) Uredbe Sveta št. 40/49.
   Tožeča stranka meni, da je romunska figurativna znamka, ki jo je imetnik mednarodnih in nacionalnih registracij delno prenesel, ob upoštevanju posebnih proizvodov, določenih v pogodbi o prenosu, prejšnja dobro znana znamka, ki ima tak ugled v več kot eni državi članici. Zato zatrjuje, da ima prednostno in izključno pravico glede registracije.
   Poleg tega tožeča stranka, v nasprotju s pravicami druge stranke do izbrisa in tožbenega postopka (v nadaljevanju: Farmec), zatrjuje, da ima širše pravice nad znamko, tako glede na vrsto kozmetičnih proizvodov, ki jih ima pravico proizvajati, kot glede njihove sestave. Če imata dve družbi enake in razločevalne pravice do znamke GEROVITAL H3 Prof. Dr. A. Aslan glede intenzivnosti zaščite, vidik predhodnosti/prednosti, na katerega se sklicuje Farmec, po mnenju tožeče stranke ne bi smel imeti nobenega pomena.
   Tožeča stranka nazadnje navaja, da bi bile njene lastninske pravice resno ogrožene, če ne bi bilo mogoče doseči mednarodnega priznanja in zaščite pravic, ki izhajajo iz pogodbe o prenosu, čeprav zatrjuje, da ima polno pravico in zaščito v Romuniji.


title: Zadeva T-196/13: Tožba, vložena 5. aprila 2013 – Nanu-Nana Joachim Hoepp proti UUNT – Stal-Florez Botero (la nana)

text:
               15.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/31

         Tožba, vložena 5. aprila 2013 – Nanu-Nana Joachim Hoepp proti UUNT – Stal-Florez Botero (la nana)
   (Zadeva T-196/13)
   2013/C 171/59
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (Bremen, Nemčija) (zastopnik: T. Boddien, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Lina M. Stal-Florez Botero (Maarssen, Nizozemska)

      Predlog

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               naj razveljavi odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 29. januarja 2013 v zadevi R 300/2012-1 v zvezi s postopkom za ugotavljanje ničnosti št. 000005025 C (znamka Skupnosti št. 005205125) med družbama Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG in Lina M. Stal-Florez Botero h.o.d.n. La Nana;

               —

               naj toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: figurativna znamka „la nana“ za proizvode iz razredov 16, 20 in 24 – registracija znamke Skupnosti št. 5 205 125

      Imetnik znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Obrazložitev zahteve za ugotovitev ničnosti: Zahteva za ugotovitev ničnosti je temeljila na razlogih iz člena 8(1)(b) v povezavi s členom 53(1)(a) Uredbe Sveta št. 207/2009.

      Odločba oddelka za izbris: zavrnitev zahteve za ugotovitev ničnosti v celoti na podlagi člena 57(2) in (3) Uredbe Sveta št. 207/2009

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 53(1)(a) v povezavi s členi 8(1)(b), 57(2) in (3) ter 78(1)(f) Uredbe Sveta št. 207/2009.


title: Zadeva C-165/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Združeno kraljestvo) 21. marca 2016 – Toufik Lounes/Secretary of State for the Home Department

text:
               30.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 191/17

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Združeno kraljestvo) 21. marca 2016 – Toufik Lounes/Secretary of State for the Home Department
   (Zadeva C-165/16)
   (2016/C 191/21)
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Toufik Lounes

      Tožena stranka: Secretary of State for the Home Department

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali sta državljanka Unije s španskim državljanstvom, ki:

               i)

               se na podlagi svoje pravice do prostega gibanja na podlagi Direktive 2004/38/ES (1) preseli v Združeno kraljestvo in

               ii)

               na podlagi svoje pravice iz člena 7 ali člena 16 Direktive 2004/38/ES prebiva v Združenem kraljestvu in

               iii)

               potem pridobi britansko državljanstvo, ki ga ima kot dvojna državljanka poleg španskega in

               iv)

               se nekaj let po pridobitvi britanskega državljanstva poroči z državljanom tretje države, s katerim prebiva v Združenem kraljestvu

         in njen soprog upravičenca iz Direktive 2004/38/ES v smislu člena 3(1), ko ona živi v Združenem kraljestvu ter ima špansko in britansko državljanstvo?

      (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC
   UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 5, str. 46.


title: Zadeva C-315/11: Sklep predsednika Sodišča z dne 17. januarja 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank Breda – Nizozemska) – Adrianus Theodorus Gerardus Martines van de Ven, Michaele Anna Harriet Tiny van de Ven-Janssen proti Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

text:
               13.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 108/18

         Sklep predsednika Sodišča z dne 17. januarja 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank Breda – Nizozemska) – Adrianus Theodorus Gerardus Martines van de Ven, Michaele Anna Harriet Tiny van de Ven-Janssen proti Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
   (Zadeva C-315/11) (1)

   2013/C 108/37
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 269, 10.9.2011.


title: Zadeva C-410/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberlandesgericht Düsseldorf (Nemčija) 29. avgusta 2014 – Dr. Falk Pharma GmbH proti DAK-Gesundheit

text:
               17.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 409/29

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberlandesgericht Düsseldorf (Nemčija) 29. avgusta 2014 – Dr. Falk Pharma GmbH proti DAK-Gesundheit
   (Zadeva C-410/14)
   2014/C 409/41
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Dr. Falk Pharma GmbH

      Tožena stranka: DAK-Gesundheit

      Beigeladene: Kohlpharma GmbH

      Vprašanji za predhodno odločanje

   Sodišču Evropske unije se v skladu s členom 267 PDEU v predhodno odločanje predložita naslednji vprašanji za razlago Direktive 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (1) (v nadaljevanju: Direktiva):

               1

               Ali pojem javnega naročila iz člena 1(2)(a) Direktive 2004/18/ES ni več izpolnjen, če naročniki izpeljejo odprti postopek, pri čemer oddajo naročilo, ne da bi izbrali enega ali več gospodarskih subjektov („Open-House-Modell“)?

               2

               Če je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da je izbira enega ali več gospodarskih subjektov značilnost javnega naročila, se postavlja naslednje vprašanje: ali je treba značilnost izbire gospodarskih subjektov v smislu člena 1(2)(a) Direktive 2004/18/ES glede na člen 2 Direktive 2004/18/ES razlagati tako, da lahko naročniki opustijo izbiro enega ali več gospodarskih subjektov v odprtem postopku le, če so izpolnjeni ti pogoji:

                           —

                           izvedba odprtega postopka je objavljena na evropski ravni,

                           —

                           določena so nedvoumna pravila za sklenitev pogodbe in za pristop k pogodbi,

                           —

                           pogodbeni pogoji so od začetka določeni tako, da noben gospodarski subjekt ne more vplivati na vsebino pogodbe,

                           —

                           gospodarskim subjektom je vedno zagotovljena pravica do pristopa in

                           —

                           je treba sklenitve pogodb objaviti na evropski ravni?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 7, str. 132.


title: Zadeva T-195/08 R: Sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 15. julija 2008 – Antwerpse Bouwwerken NV proti Komisija Evropskih skupnosti (Začasna odredba – Javna naročila – Skupnostni postopek javnega razpisa – Zavrnitev ponudbe – Predlog za odložitev izvršitve in sprejetje začasnih ukrepov – Dopustnost – Pravni interes – Izguba priložnosti – Neobstoj resne in nenadomestljive škode – Neobstoj nujnosti)

text:
               27.9.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 247/12

         Sklep predsednika Sodišča prve stopnje z dne 15. julija 2008 – Antwerpse Bouwwerken NV proti Komisija Evropskih skupnosti
   (Zadeva T-195/08 R)
   (Začasna odredba - Javna naročila - Skupnostni postopek javnega razpisa - Zavrnitev ponudbe - Predlog za odložitev izvršitve in sprejetje začasnih ukrepov - Dopustnost - Pravni interes - Izguba priložnosti - Neobstoj resne in nenadomestljive škode - Neobstoj nujnosti)
   (2008/C 247/23)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Antwerpse Bouwwerken NV (Antwerpen, Belgija) (Zastopnika: J. Verbist in D. de Keuster, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (Zastopnika: E. Manhaeve, zastopnik, skupaj z M. Geldersom)
   Predmet
   Predlog za sprejetje začasnih ukrepov, vložen v okviru postopka javnega razpisa, ki ga je za gradnjo stavbe objavila Komisija.
   Izrek

               1)

               Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

               2)

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva T-475/08 P: Pritožba, ki jo je 29. oktobra 2008 vložil Radu Duta zoper sodbo Sodišča za uslužbence z dne 4. septembra 2008 v zadevi Duta proti Sodišču, F-103/07

text:
               21.3.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 69/40

         Pritožba, ki jo je 29. oktobra 2008 vložil Radu Duta zoper sodbo Sodišča za uslužbence z dne 4. septembra 2008 v zadevi Duta proti Sodišču, F-103/07
   (Zadeva T-475/08 P)
   (2009/C 69/93)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Pritožnik: Radu Duta (Luxembourg, Luksemburg) (zastopnik: F. Krieg, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Sodišče Evropskih skupnosti
   Predlogi pritožnika:

               —

               Ta pritožba naj se razglasi za dopustno,

               —

               razglasi naj se za utemeljeno,

               —

               zato naj se s spremembo sodbe Sodišča za uslužbence Evropske unije z dne 4. septembra 2008 tožba pritožnika razglasi za dopustno in utemeljeno,

               —

               zato naj se iz zgoraj navedenih razlogov razglasi za nične izpodbijane odločbe,

               —

               če je potrebno, naj se zadevo vrne pristojnemu organu, da odloči v skladu s sodbo, ki bo izrečena,

               —

               drugi stranki v postopku naj se naloži plačilo 1 100 000 EUR (milijon sto tisoč EUR) iz naslova odškodnin in obresti,

               —

               če je potrebno, naj se zahteva izvedensko mnenje za izračun škode, ki jo je utrpel pritožnik,

               —

               drugi stranki v postopku naj se naloži plačilo vseh stroškov postopka,

               —

               pritožniku naj se dovoli, da se izrecno sklicuje na svoje predloge iz prve stopnje, ki so priloženi tej pritožbi in se štejejo kot njen del,

               —

               v preostalem naj se pritožniku dovoli, da si pridrži vse pravice, pritožbena sredstva in ravnanja, zlasti to, da lahko zadevo predloži Evropskemu sodišču za človekove pravice.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožnik s to pritožbo predlaga razveljavitev sodbe Sodišča za uslužbence (SU) z dne 4. septembra 2008 v zadevi Duta proti Sodišču (F-103/07), s katero je bila za nedopustno razglašena tožba, s katero je pritožnik po eni strani predlagal, naj se razglasi za ničnega memorandum, s katerim je bil obveščen, da ni sprejet na delovno mesto strokovnega sodelavca in, po drugi strani, podal odškodninski zahtevek za povračilo škode, ki naj bi jo utrpel.
   Pritožnik navaja, da je pritožbo vložil zato, da bi ohranil svoje pravice pri Evropskem sodišču za človekove pravice. Ne navaja natančno spornih delov sodbe, katere razveljavitev predlaga, niti pravnih trditev, ki bi posebej utemeljevale ta predlog.


title: Zadeva C-682/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Vestre Landsret (Danska) 30. decembra 2016 – BEI ApS/Skatteministeriet

text:
               6.3.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 70/12

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Vestre Landsret (Danska) 30. decembra 2016 – BEI ApS/Skatteministeriet
   (Zadeva C-682/16)
   (2017/C 070/19)
   Jezik postopka: danščina

      Predložitveno sodišče

   Vestre Landsret

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: BEI ApS

      Tožena stranka: Skatteministeriet

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 1(1) Direktive 2003/49/ES (1) v povezavi s členom 1(4) te direktive razlagati tako, da pomenita, da je družba, ki je rezidentka v državi članici v smislu člena 3 te direktive, „upravičeni lastnik“ teh obresti v smislu te direktive, če v okoliščinah, kakršne so v tej zadevi, prejme obresti od hčerinske družbe v drugi državi članici?

                           1.1

                           Ali je treba pojem „upravičeni lastnik“ v členu 1(1) Direktive 2003/49/ES v povezavi s členom 1(4) te direktive razlagati enako kot isti pojem v členu 11 vzorčne davčne konvencije OECD iz leta 1977?

                           1.2

                           Če je treba na vprašanje pod 1.1 odgovoriti pritrdilno, ali je treba pojem v tem primeru razlagati zgolj ob upoštevanju komentarja k členu 11 vzorčne davčne konvencije iz leta 1977 (točka 8) ali pa je mogoče pri razlagi uporabiti tudi poznejše komentarje, vključno z dopolnitvami iz leta 2003, ki se nanašajo na „obvodne družbe“ (točka 8.1, zdaj točka 10.1) in dopolnitvami iz leta 2014 v zvezi s „pogodbenimi ali zakonskimi obveznostmi“ (točka 10.2)?

                           1.3

                           Če je treba pri razlagi upoštevati tudi komentarje iz leta 2003, ali je v tem primeru pogoj za to, da se za družbo šteje, da ni „upravičeni lastnik“ v smislu Direktive 2003/49/ES, ta, da je dejansko prihajalo do preusmerjanja sredstev na osebe, ki jih država, v kateri je plačnik obresti rezident, šteje za „upravičene lastnike“ zadevnih obresti in – če je to tako – ali je potem nadaljnji pogoj ta, da se dejanski prenos izvrši v obdobju, ki je časovno blizu obdobju plačila obresti in/ali da se izvrši kot plačilo obresti?

                                       1.3.1

                                       Kakšen pomen ima v zvezi s tem, če se za posojilo uporabi lastniški kapital; če se zadevne obresti prištejejo h glavnici (kapitalizirane obresti); če je prejemnik obresti plačal davek na prejete obresti državi, katere rezident je; če je prejemnik obresti kasneje v skladu z veljavnimi pravili zadevne države opravil prenos znotraj skupine na svojo matično družbo, rezidentko iste države, z namenom prilagoditve dobička za davčne namene; če se zadevne obresti kasneje v družbi posojilodajalki spremenijo v lastniški kapital; če je imel prejemnik obresti pogodbeno ali zakonsko obveznost, da obresti posreduje drugi osebi?

                           1.4

                           Kakšen pomen za presojo tega, ali se mora prejemnik obresti za namene Direktive šteti za „upravičenega lastnika“, ima, če predložitveno sodišče na podlagi presoje dejstev v zadevi ugotovi, da prejemnik – ki ni imel pogodbene ali zakonske obveznosti, da prejete obresti posreduje drugi osebi – ni imel „popolne“ pravice „uporabe in uživanja“ obresti, kot je to navedeno v komentarjih iz leta 2014 k vzorčni davčni konvenciji iz leta 1977?

               2.

               Ali je pogoj za to, da se država članica lahko sklicuje na člen 5(1) Direktive o uporabi nacionalnih določb za preprečevanje goljufij ali zlorab ali na člen 5(2) Direktive, ta, da je zadevna država članica sprejela posebne nacionalne določbe za prenos člena 5 te direktive ali da mora nacionalno pravo vsebovati splošne določbe ali načela v zvezi goljufijami, zlorabami in izogibanji plačil davkov, ki se jih lahko razlaga skladno s členom 5?

                           2.1

                           Če je treba na vprašanje 2 odgovoriti pritrdilno, ali se lahko šteje, da je člen 2(2)(d) zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, ki določa, da omejena davčna obveznost za plačilo davka od obresti ne zajema „obresti, ki so davka oproščene na podlagi Direktive 2003/49/ES o skupnem sistemu obdavčevanja plačil obresti ter licenčnin med povezanimi družbami iz različnih držav članic“, posebna domača določba v smislu člena 5 Direktive?

               3.

               Ali je določba konvencije o izogibanju dvojnemu obdavčevanju, ki sta jo po zgledu vzorčne davčne konvencije OECD sklenili državi članici, v skladu s katero je obdavčitev obresti odvisna od tega, ali se prejemnika obresti šteje za upravičenega lastnika obresti, določba za preprečevanje zlorab na podlagi sporazuma v smislu člena 5 Direktive?

               4.

               Ali mora država članica, ki ne želi priznati, da je družba v drugi državi članici upravičeni lastnik obresti, in trdi, da je družba v drugi državi članici t. i. umetna obvodna družba, na podlagi Direktive 2003/49/ES ali člena 10 ES navesti, koga v tem primeru šteje za upravičenega lastnika?

      (1)  Direktiva Sveta 2003/49/ES z dne 3. junija 2003 o skupnem sistemu obdavčevanja plačil obresti ter licenčnin med povezanimi družbami iz različnih držav članic (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 380).


title: Zadeva T-109/08: Tožba, vložena 28. februarja 2008 – Freixenet proti UUNT (Oblika steklenice iz belega stekla)

text:
               9.5.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 116/25

         Tožba, vložena 28. februarja 2008 – Freixenet proti UUNT (Oblika steklenice iz belega stekla)
   (Zadeva T-109/08)
   (2008/C 116/45)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Freixenet SA (Sant Sadurní d'Anoia, Španija) (zastopniki: F. de Visscher, E. Cornu in D. Moreau, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razveljavi naj se odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu z dne 30. oktobra 2007 in odloči naj se, kot bi to moral storiti ta odbor za pritožbe, da prijava znamke Skupnosti št. 32 532 izpolnjuje pogoje za objavo v skladu s členom 40 UZS;

               —

               podredno, razveljavi naj se odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu z dne 30. oktobra 2007;

               —

               v vsakem primeru, Uradu za usklajevanje na notranjem trgu naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: Tridimenzionalna znamka v obliki steklenice iz belega stekla za proizvode iz razreda 33 (prijava št. 32 532).

      Odločba preizkuševalca: Zavrnitev prijave.

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe; odločba, sprejeta na podlagi sodbe Sodišča prve stopnje v zadevi Freixenet proti UUNT (T-190/04) (Oblika bele brušene steklenice)

      Tožbeni razlogi: Kršitev členov 7(1) in (3) ter 73 Uredbe št. 40/94 ter obveznosti obrazložitve, ker:

               —

               odbor za pritožbe ni zaslišal tožeče stranke o njenih stališčih glede dejansko drugačne presoje, ki jo je opravil;

               —

               odbor za pritožbe ni navedel dokumentov, na katerih temelji njegova odločba;

               —

               je oblika zadevne steklenice izvirna in se razlikuje od običajnih oblik, ki so obstajale 1. aprila 1996; in

               —

               je v vsakem primeru zadevna znamka pridobila z uporabo znotraj Skupnosti razlikovalni učinek.


title: Zadeva C-40/08: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 6. oktobra 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de Primera Instancia no4 de Bilbao – Španija) – Asturcom Telecomunicaciones SL proti Cristini Rodríguez Nogueira (Direktiva 93/13/EGS — Potrošniške pogodbe — Nedovoljena arbitražna klavzula — Ničnost — Pravnomočna arbitražna odločba — Izvršba — Pristojnost nacionalnega izvršilnega sodišča, da po uradni dolžnosti preizkusi ničnost nedovoljene arbitražne klavzule — Načeli enakovrednosti in učinkovitosti)

text:
               21.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/7

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 6. oktobra 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de Primera Instancia no4 de Bilbao – Španija) – Asturcom Telecomunicaciones SL proti Cristini Rodríguez Nogueira
   (Zadeva C-40/08) (1)

   (Direktiva 93/13/EGS - Potrošniške pogodbe - Nedovoljena arbitražna klavzula - Ničnost - Pravnomočna arbitražna odločba - Izvršba - Pristojnost nacionalnega izvršilnega sodišča, da po uradni dolžnosti preizkusi ničnost nedovoljene arbitražne klavzule - Načeli enakovrednosti in učinkovitosti)
   2009/C 282/12
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Juzgado de Primera Instancia no4 de Bilbao

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Asturcom Telecomunicaciones SL

      Tožena stranka: Cristina Rodríguez Nogueira

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Juzgado de Primera Instancia no4 de Bilbao – Razlaga Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL L 95, str. 29) – Ustrezna in učinkovita sredstva za preprečevanje nadaljnje uporabe nedovoljenih pogojev – Predlog za izvršbo na podlagi pravnomočne arbitražne zamudne odločbe, izdane na podlagi nedovoljene arbitražne klavzule

      Izrek

   Direktivo Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah je treba razlagati tako, da mora nacionalno sodišče, ki odloča o predlogu za izvršbo na podlagi pravnomočne arbitražne odločbe, izdane v odsotnosti potrošnika – če razpolaga z za to potrebnimi pravnimi in dejanskimi elementi – po uradni dolžnosti preizkusiti neveljavnost arbitražne klavzule iz pogodbe, sklenjene med prodajalcem ali ponudnikom in potrošnikom, če lahko v skladu z nacionalnimi postopkovnimi pravili ta preizkus opravi v okviru podobnih pravnih sredstev nacionalnega prava. Če to velja, mora to sodišče ugotoviti vse posledice, ki lahko v skladu z nacionalnim pravom zaradi tega nastanejo, zato da zagotovi, da navedena klavzula za tega potrošnika ni zavezujoča.

      (1)  UL C 92, 12.4.2008.


title: Zadeva C-562/14 P: Pritožba, ki jo je Kraljevina Švedska vložila 5. decembra 2014 zoper sodbo z dne 25. septembra 2014 v zadevi T-306/12, Darius Nicolai Spirlea in Mihaela Spirlea/Evropska komisija

text:
               9.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/31

         Pritožba, ki jo je Kraljevina Švedska vložila 5. decembra 2014 zoper sodbo z dne 25. septembra 2014 v zadevi T-306/12, Darius Nicolai Spirlea in Mihaela Spirlea/Evropska komisija
   (Zadeva C-562/14 P)
   (2015/C 046/37)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Pritožnica: Kraljevina Švedska (zastopnik: C. Meyer-Seitz)

      Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Darius Nicolai Spirlea in Mihaela Spirlea, Kraljevina Danska, Republika Finska, Češka republika in Kraljevina Španija

      Predlogi

               —

               Razveljavitev sodbe Splošnega sodišča z dne 25. septembra 2014 v zadevi T-306/12,

               —

               razglasitev ničnosti sklepa Evropske komisije z dne 21. junija 2012, s katerim je bil zakoncema Spirlea zavrnjen dostop do zahtevanih dokumentov, in

               —

               naložitev Evropski komisiji plačila stroškov, ki jih je imela Kraljevina Švedska.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica navaja tri pritožbene razloge:
   S prvim pritožbenim razlogom trdi, da je Splošno sodišče napačno razlagalo tretjo alinejo člena 4(2) Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 (1) z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (uredba o transparentnosti) s tem, ko je domnevalo, da lahko Komisija pri sklicevanju na izjemo za preiskovalne dejavnosti svojo odločitev utemelji s splošno domnevo, da je v EU pilotnem postopku dostop do dokumentov mogoče zavrniti, če slednji v naslednjem koraku potencialno vodi k postopku zaradi neizpolnjevanja obveznosti in da Komisija ni napačno uporabila prava s tem, ko je zgornjo določbo uredbe o transparentnosti razlagala tako, da se na njeni podlagi lahko zavrne prošnjo za dostop do zahtevanega dokumenta v EU pilotnem postopku, ne da bi ga konkretno in posamično preučila.
   Z drugim pritožbenim razlogom trdi, da je Splošno sodišče napačno razlagalo tretjo alinejo člena 4(2) uredbe o transparentnosti s tem, da je ugotovilo, da Komisija ni storila napake pri presoji z ugotovitvijo, da ne obstoja prevladujoči javni interes v smislu zadnjega dela člena 4(2) uredbe o transparentnosti.
   S tretjim pritožbenim razlogom trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo Unije s tem, ko je menilo, da je tudi pri preizkusu tožbe v skladu z uredbo o transparentnosti treba zakonitost zadevnih pravnih aktov, v primeru tožbe za razglasitev ničnosti v skladu s členom 263 PDEU, preučiti glede na dejansko stanje in pravni položaj, kot je obstajal v času sprejetja aktov.

      (1)  UL L 145, str. 43.


title: Zadeva C-225/10: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 20. oktobra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sozialgericht Nürnberg – Nemčija) – Juan Perez Garcia, Jose Arias Neira, Fernando Barrera Castro, Dolores Verdun Espinosa kot pravna naslednica Joséja Bernala Fernándeza proti Familienkasse Nürnberg ( „Socialna varnost — Uredba (EGS) št. 1408/71 — Člena 77 in 78 — Upokojenci, ki prejemajo pokojnino v skladu s predpisi več držav članic — Invalidni otroci — Družinske dajatve za vzdrževane otroke — Pravica do dajatev v državi članici prejšnje zaposlitve — Obstoj pravice do dajatev v državi članici stalnega prebivališča — Neobstoj zahtevka — Odločitev prejemati invalidsko pokojnino, ki ni združljiva z dajatvami za vzdrževane otroke — Pojem ‚dajatev za vzdrževane otroke‘ — Ohranitev pravic, pridobljenih v državi članici prejšnje zaposlitve“ )

text:
               10.12.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 362/8

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 20. oktobra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sozialgericht Nürnberg – Nemčija) – Juan Perez Garcia, Jose Arias Neira, Fernando Barrera Castro, Dolores Verdun Espinosa kot pravna naslednica Joséja Bernala Fernándeza proti Familienkasse Nürnberg
   (Zadeva C-225/10) (1)

   (Socialna varnost - Uredba (EGS) št. 1408/71 - Člena 77 in 78 - Upokojenci, ki prejemajo pokojnino v skladu s predpisi več držav članic - Invalidni otroci - Družinske dajatve za vzdrževane otroke - Pravica do dajatev v državi članici prejšnje zaposlitve - Obstoj pravice do dajatev v državi članici stalnega prebivališča - Neobstoj zahtevka - Odločitev prejemati invalidsko pokojnino, ki ni združljiva z dajatvami za vzdrževane otroke - Pojem ‚dajatev za vzdrževane otroke‘ - Ohranitev pravic, pridobljenih v državi članici prejšnje zaposlitve)
   2011/C 362/11
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Sozialgericht Nürnberg

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Juan Perez Garcia, Jose Arias Neira, Fernando Barrera Castro, Dolores Verdun Espinosa kot pravna naslednica Joséja Bernala Fernándeza

      Tožena stranka: Familienkasse Nürnberg

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Sozialgericht Nürnberg – Razlaga členov 77 in 78 Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 35) – Dajatve za vzdrževane invalidne otroke upokojencev, ki prejemajo pokojnino v skladu s predpisi več držav članic, in dajatve za sirote, za katere veljajo predpisi več držav članic – Pravica do dodatka, ki ga plača država poklicne dejavnosti, če so dajatve za otroke države članice stalnega prebivališča višje, vendar niso v skladu z dajatvijo za invalidnost, ki ni odvisna od prispevka, za katero se je zadevna oseba odločila na podlagi možnosti izbire.

      Izrek

               1.

               Člena 77(2)(b)(i) in 78(2)(b)(i) Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti v različici po spremembi in posodobitvi z Uredbo Sveta (ES) št. 118/97 z dne 2. decembra 1996, kakor je bila spremenjena z Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1992/2006 z dne 18. decembra 2006, je treba razlagati tako, da imajo osebe, ki prejemajo starostno in/ali invalidsko pokojnino, ali sirota pokojnega delavca, za katere so veljali predpisi več držav članic, vendar katerih pravice do pokojnine in družinske pokojnine temeljijo le na zakonodaji države članice prejšnje zaposlitve, pravico od pristojnih organov te države zahtevati celotni znesek družinskih dodatkov, ki jih ta zakonodaja določa v korist invalidnih otrok, čeprav v državi članici stalnega prebivališča niso zahtevale izplačevanja podobnih višjih dodatkov, ki so določeni v zakonodaji te države, ker so se odločile za izplačevanje druge dajatve za invalide, ki ni združljiva z njimi, ker je bila pravica do družinskih dodatkov v državi članici prejšnje zaposlitve pridobljena le na podlagi zakonodaje te države.

               2.

               Odgovor na tretje vprašanje je enak odgovoru na prvo in drugo vprašanje, če se zadevne osebe na podlagi zakonodaje države članice stalnega prebivališča ne morejo odločiti za izplačilo družinskih dodatkov v tej državi.

      (1)  UL C 221, 14.8.2010.


title: Zadeva T-503/14: Tožba, vložena 2. julija 2014 – Euroways proti Komisiji

text:
               25.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/54

         Tožba, vložena 2. julija 2014 – Euroways proti Komisiji
   (Zadeva T-503/14)
   2014/C 282/72
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Euroways, SL (Hospitalet de Llobregat, Španija) (zastopnik: J. De Juan Casadevall, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijani sklep razglasi za ničen;

               —

               podredno, v primeru, da se Španski sistem finančnega najema (SEAF) šteje za nedovoljeno državno pomoč, naloži vračilo samo do datuma objave v ULEU sklepa o začetku formalnega postopka preiskave, in sicer 21. septembra 2011 in

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov condene en costas a la Comisión Europea.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so enaki kot v postopku Derivados del Flúor/Komisija, T-500/14.


title: Zadeva T-156/06: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 11. decembra 2007 – Regione Siciliana proti Komisiji (Evropski socialni sklad (ESS) – Zmanjšanje prvotno odobrene finančne pomoči Skupnosti – Ničnostna tožba – Regionalna ali lokalna skupnost – Odsotnost neposrednega zadevanja – Nedopustnost)

text:
               23.2.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 51/43

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 11. decembra 2007 – Regione Siciliana proti Komisiji
   (Zadeva T-156/06) (1)

   (Evropski socialni sklad (ESS) - Zmanjšanje prvotno odobrene finančne pomoči Skupnosti - Ničnostna tožba - Regionalna ali lokalna skupnost - Odsotnost neposrednega zadevanja - Nedopustnost)
   (2008/C 51/79)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Regione Siciliana (Italija) (zastopnik: P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Tožena stranka Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: L. Flynn, M. Velardo in A. Weimar, zastopniki, skupaj z G. Faedom, odvetnikom)
   Predmet
   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije C(2006)1171 z dne 23. marca 2006 o zmanjšanju finančne pomoči Evropskega socialnega sklada (ESS) za operativni program v deželi Siciliji, ki je vključen v okvir Skupnosti za spodbujanje strukturnih pomoči, ki izhajajo iz cilja št. 1 v Italiji (obdobje od 1994 do 1999).
   Izrek

               1)

               Tožba se kot nedopustna zavrže.

               2)

               Regione Sicilana se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 178, 29.7.2006.


title: Zadeva C-290/10 P: Pritožba, ki jo je Franssons Verkstäder AB vložila 10. junija 2010 zoper sklep Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 10. maja 2010 v zadevi T-98/10, Franssons Verkstäder proti UUNT in Lindner Recyclingtech (drobilec slame)

text:
               4.12.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 328/10

         Pritožba, ki jo je Franssons Verkstäder AB vložila 10. junija 2010 zoper sklep Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 10. maja 2010 v zadevi T-98/10, Franssons Verkstäder proti UUNT in Lindner Recyclingtech (drobilec slame)
   (Zadeva C-290/10 P)
   ()
   2010/C 328/17
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: Franssons Verkstäder AB (zastopnik: O. Öhlén, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Sodišče (osmi senat) je s sklepom z dne 9. septembra 2010 odločilo, da pritožba ni dopustna.


title: Zadeva T-681/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 28. marca 2017 – El-Qaddafi/Svet (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi, sprejeti zoper Libijo — Zamrznitev sredstev — Omejitve vstopa na ozemlje Unije in prehoda prek njega — Ohranitev imena tožeče stranke — Pravica do obrambe — Obveznost obrazložitve)

text:
               15.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 151/28

         Sodba Splošnega sodišča z dne 28. marca 2017 – El-Qaddafi/Svet
   (Zadeva T-681/14) (1)

   ((Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi, sprejeti zoper Libijo - Zamrznitev sredstev - Omejitve vstopa na ozemlje Unije in prehoda prek njega - Ohranitev imena tožeče stranke - Pravica do obrambe - Obveznost obrazložitve))
   (2017/C 151/34)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Aisha Muammer Mohamed El-Qaddafi (Mascate, Oman) (zastopnika: sprva J. Jones, QC, nato S. Bafadhel, barrister)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: S. Kyriakopoulou in A. de Elera-San Miguel Hurtado, agenta)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti, prvič, Sklepa Sveta 2014/380/SZVP z dne 23. junija 2014 o spremembi Sklepa 2011/137/SZVP o omejevalnih ukrepih zaradi razmer v Libiji (UL 2014, L 183, str. 52) v delu, v katerem je ohranjeno ime tožeče stranke na seznamu v Prilogi I in III k Sklepu Sveta 2011/137/SZVP z dne 28. februarja 2011 o omejevalnih ukrepih zaradi razmer v Libiji (UL 2011, L 58, str. 53), in, drugič, Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 689/2014 z dne 23. junija 2014 o izvajanju člena 16(2) Uredbe (EU) št. 204/2011 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Libiji (UL 2014, L 183, str. 1) v delu, v katerem je ohranjeno ime tožeče stranke na seznamu v Prilogi II k Uredbi Sveta (EU) št. 204/2011 z dne 2. marca 2011 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Libiji (UL 2011, L 58, str. 1).

      Izrek

               1.

               Sklep Sveta 2014/380/SZVP z dne 23. junija 2014 o spremembi Sklepa 2011/137/SZVP o omejevalnih ukrepih zaradi razmer v Libiji se razglasi za ničen v delu, v katerem je ohranjeno ime Aishe Muammer Mohamed El-Qaddafi na seznamu v Prilogah I in III k Sklepu Sveta 2011/137/SZVP z dne 28. februarja 2011 o omejevalnih ukrepih zaradi razmer v Libiji.

               2.

               Izvedbena uredba Sveta (EU) št. 689/2014 z dne 23. junija 2014 o izvajanju člena 16(2) Uredbe (EU) št. 204/2011 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Libiji je razglašena za nično v delu, v katerem je ohranjeno ime Aishe Muammer Mohamed El-Qaddafi na seznamu v Prilogi II k Uredbi Sveta (EU) št. 204/2011 z dne 2. marca 2011 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Libiji

               3.

               Svetu Evropske unije se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 431, 1.12.2014.


title: Zadeva F-17/08: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 8. julija 2010 – Wybranowski proti Komisiji (Javni uslužbenci — Splošni natečaj — Nevpis na čakalni seznam — Ocenitev ustnega izpita — Obvestilo o natečaju EPSO/AD/60/06 — Obrazložitev — Pristojnosti komisije — Presoja kandidatov)

text:
               11.9.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 246/41

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 8. julija 2010 – Wybranowski proti Komisiji
   (Zadeva F-17/08) (1)

   (Javni uslužbenci - Splošni natečaj - Nevpis na čakalni seznam - Ocenitev ustnega izpita - Obvestilo o natečaju EPSO/AD/60/06 - Obrazložitev - Pristojnosti komisije - Presoja kandidatov)
   2010/C 246/70
   Jezik postopka: poljščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Andrzej Wybranowski (Varšava, Poljska) (zastopnik: Z. Wybranowski, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska Komisija (zastopnika: J. Currall in K. Herrmann, zastopnika)

      Predmet

   Sprememba ali razglasitev ničnosti odločbe komisije natečaja EPSO/AD/60/06 AD5 o nevpisu tožeče stranke na čakalni seznam tega natečaja zaradi rezultata ustnega izpita.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               A. Wybranowskemu se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 158, 21.6.2008, str. 25.


title: Zadeva C-75/17 P: Pritožba, ki jo je Fiesta Hotels & Resorts, S.L.vložila 9. februarja 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 30. novembra 2016 v zadevi T-217/15, Fiesta Hotels & Resorts/EUIPO – Residencial Palladium (Palladium Palace Ibiza Resort & Spa)

text:
               15.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 151/17

         Pritožba, ki jo je Fiesta Hotels & Resorts, S.L.vložila 9. februarja 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 30. novembra 2016 v zadevi T-217/15, Fiesta Hotels & Resorts/EUIPO – Residencial Palladium (Palladium Palace Ibiza Resort & Spa)
   (Zadeva C-75/17 P)
   (2017/C 151/23)
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Pritožnica: Fiesta Hotels & Resorts, S.L. (zastopnika: J.-B. Devaureix in J. C. Erdozain López, odvetnika)

      Drugi stranki v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) in Residencia Palladium S.L.

      Predlogi

               —

               Sodba Splošnega sodišča v zadevi T-217/15 z dne 30. novembra 2016 naj se v celoti razveljavi;

               —

               ugodi naj se vsem predlogom, podanim na prvi stopnji;

               —

               toženi stranki in intervenientki naj se naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

                  Prvi pritožbeni razlog: v izpodbijani sodbi je napačno uporabljeno pravo, ker vsebuje mnenje, da je za namene člena 8(4) Uredbe Sveta št. 207/2009 (1) z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Evropske unije (v nadaljevanju: Uredba) zahteva po „več kot zgolj lokalne[m]“ pomenu ne glede na geografski obseg, v katerem imetnik opravlja svojo dejavnost, izpolnjena. Ta razlaga je v nasprotju z dobesednim pomenom izraza „lokalen“ in s ciljem, na katerem temelji člen 8(4) Uredbe.
               V izpodbijani uredbi je očitano napačno uporabljeno pravo, ker so bili pri določitvi, ali je pomen uveljavljanega in neregistriranega trgovskega imena zgolj lokalen ali ne, upoštevani dokumenti z učinkom zunaj španskega ozemlja.
               Poleg tega iz okoliščine, da so bile storitve, ki jih je ustanova, za katere poimenovanje se uporablja znamka ali trgovsko ime, opravila za mednarodno javnost, ni mogoče izpeljati, da je uporaba znaka več kot lokalna.
               Dalje, ugotovitev iz sodbe v zvezi z zahtevo po „več kot zgolj lokalne[m]“ krši cilj člena 8(4) Uredbe. Sodba dopušča, da ta zahteva, ki se uporablja za trgovsko ime, s katerim se nasprotuje prijavi blagovne znamke Evropske unije, ni odvisna od lokalnega pomena ustanove, ki jo uporablja, ampak od „geografske razpršitve njenih strank ali od ugleda, ki ga uživa v javnosti na nacionalnem ali tudi mednarodnem območju“. S to argumentacijo se presega ozek cilj člena 8(4) Uredbe, saj zgolj uporabo neregistriranega znaka na spletu ali – v okoliščinah obravnavanega primera – mednarodnost gostov zadevne ustanove dopušča kot preprost dokaz za prekinitev strogo lokalnega.

               2.

                  Drugi pritožbeni razlog: v izpodbijani sodbi je napačno uporabljeno pravo, ker je v njej ugotovljeno, da se za namene člena 8(4) Uredbe v povezavi s členom 9(1)(d) Ley 17/2001, de 7 de diciembre, de Marcas (zakon 17/2001 z dne 7. decembra 2001 o znamkah), ki velja v Španiji, ne zahteva poznanost uveljavljanega neregistriranega znaka, čeprav je prevladujoče mnenje iz sodne prakse na tem področju v Španiji prav nasprotno, to je, da se zahteva ne le uporaba uveljavljanega znaka, ampak tudi, da je navedena uporaba poznana v znatnem delu španskega ozemlja.

               3.

                  Tretji pritožbeni razlog: v izpodbijani sodbi je napačno uporabljeno pravo, ker je v njej ugotovljeno, da je na podlagi sodbe LAGUIOLE (točka 37) izpolnjen člen 8(4)(b) Uredbe o blagovni znamki Evropske unije, čeprav se navedena sodba ne uporabi za obravnavani primer, ker se v obravnavanem primeru razlaga špansko pravo in ne – kot v sodbi LAGUIOLE – francosko pravo, in čeprav je pritožnica predložila sodbe španskega Tribunal Supremo (vrhovno sodišče), v katerih je jasno prepovedano z neregistriranim trgovskim imenom preprečevati uporabo poznejše znamke, ne da bi se tožena stranka sklicevala na španski Ley de Competencia desleal (zakon o nelojalni konkurenci), ki domnevno varuje to možnost, ki jo je pritožnica utemeljeno prerekala.

               4.

               Nazadnje, četrti pritožbeni razlog: v izpodbijani sodbi je napačno uporabljeno pravo, ker vsebuje razlago pojma „vmesne znamke“, ki je bil določen v skladu s španskim zakonom o znamkah, in zlasti je v njej napačno uporabljeno pravo v zvezi s členom 65 Uredbe.
               Pritožnica trdi, da je v izpodbijani sodbi napačno uporabljeno pravo, saj zadevni člen 65 Uredbe stricto sensu ne preprečuje preučitve pravnega vprašanja, ki je postavljeno glede na pravno argumentacijo, ki so jo podale stranke. V nasprotju z navedbami iz sodbe pritožnica ne poskuša spremeniti dejanske podlage, ki jo je odbor za pritožbe upošteval pri svoji odločitvi, ampak samo uveljavlja pravno podlago, s katero je izkazana napačna uporaba prava v odločbi EUIPO, ki je predmet tožbe.
               Pritožnica se sklicuje na načelo iura novit curia, v skladu s katerim mora Splošno sodišče pri odločanju uporabiti pravna pravila, ki so po njegovem mnenju primerna, in spremeniti pravno podlago, na kateri temeljijo predlogi strank, če je odločitev v skladu z dejanskimi in pravnimi vprašanji strank, se ne spremeni temelj zahtevka in se problematika v ničemer drugem ne spremeni. V tem smislu bi moralo Splošno sodišče presojati trditve pritožnice, saj bi sicer omejilo njeno pravico do obrambe in ji odvzelo njene pravice na področju registracije.

      (1)  UL 2009, L 78, str. 1


title: Zadeva C-9/13: Tožba, vložena 7. januarja 2013 – Evropska komisija proti Republiki Sloveniji

text:
               2.3.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/15

         Tožba, vložena 7. januarja 2013 – Evropska komisija proti Republiki Sloveniji
   (Zadeva C-9/13)
   2013/C 63/25
   Jezik postopka: slovenščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: D. Kukovec, P. Hetsch in O. Beynet)

      Tožena stranka: Republika Slovenija

      Predlogi tožeče stranke

   Komisija predlaga Sodišču naj:

               —

               Ugotovi, da Republika Slovenija s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov za prenos Direktive 2009/73/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 2003/55/ES (2), oziroma ker v vsakem primeru o teh predpisih ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz člena 54(1) navedene direktive.

               —

               Republiki Sloveniji na podlagi člena 260(3) PDEU naloži plačilo denarne kazni v znesku 10 287,36 evrov na dan, šteto od dneva razglasitve sodbe v tej zadevi.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Rok za prenos direktive se je iztekel 3. marca 2011.

      (1)  UL L 211, str. 94.

      (2)  UL L 176, str. 57.


title: Zadeva T-297/15 P: Pritožba, ki jo je 8. junija 2015 vložil Angel Coedo Suárez zoper sodbo, ki jo je 26. marca 2015 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi - 38/14, Coedo Suárez/Svet

text:
               27.7.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 245/44

         Pritožba, ki jo je 8. junija 2015 vložil Angel Coedo Suárez zoper sodbo, ki jo je 26. marca 2015 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi - 38/14, Coedo Suárez/Svet
   (Zadeva T-297/15 P)
   (2015/C 245/53)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnik: Ángel Coedo Suárez (Bruselj, Belgija) (zastopnika: S. Rodrigues in C. Bernard-Glanz, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Pritožnik Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               pritožbo razglasi za dopustno;

               —

               razveljavi sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije (prvi senat) z dne 26. marca 2015, Coedo Suárez/Svet (F-38/14, EU:F:2015:25);

               —

               ugodi predlogom za razveljavitev, ki jih je predložil na prvi stopnji;

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov postopka na obeh stopnjah.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnik v podporo pritožbi navaja dva razloga.

               1.

               Prvi razlog se nanaša na izkrivljenje dejstev in dokazov ter napačno uporabo prava, ker je Sodišče za uslužbence presodilo, da organ za imenovanja ni storil očitne napake pri presoji, ko je menil, da slabo zdravstveno stanje pritožnika ni olajševalna okoliščina.

               2.

               Drugi razlog se nanaša na kršitev obveznosti obrazložitve.


title: Zadeva T-258/15: Tožba, vložena 22. maja 2015 – Axa Mediterranean Holding/Komisija

text:
               27.7.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 245/39

         Tožba, vložena 22. maja 2015 – Axa Mediterranean Holding/Komisija
   (Zadeva T-258/15)
   (2015/C 245/46)
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Axa Mediterranean Holding, S.A. (Palma de Mallorca, Španija) (zastopniki: J. Buendía Sierra, D. Armesto Macías in A. Balcells Cartagena, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               Za ničen razglasi člen 1 Sklepa, ker je z njim razglašeno, da je nova upravna razlaga člena 12 TRLIS, ki jo je podala španska uprava, državna pomoč, ki ni združljiva z notranjim trgom; Anule el artículo 1 de la Decisión, en la medida en que declara que la nueva interpretación administrativa del artículo 12 TRLIS adoptada por la administración española debe considerarse una ayuda de Estado incompatible con el mercado interior;

               —

               za ničen razglasi odstavek 1 člena 4 Sklepa, ker je z njim Kraljevini Španiji naloženo, da ukine sistem pomoči, na katerega se nanaša člen 1;

               —

               za nične razglasi odstavke od 2 do 5 člena 4 Sklepa v delu, v katerem je z njimi Kraljevini Španiji naloženo vračilo zneskov, za katere Komisija meni, da so državna pomoč;

               —

               podredno omeji obseg obveznosti vračila, ki je bila Kraljevini Španiji naložena s členom 4(2) Sklepa pod enakimi pogoji, kot so določeni v prvem in drugem sklepu in

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Izpodbijani sklep v tem postopku je isti kot v zadevah T-12/15, Banco de Santander in Santusa/Komisija, in T-252/15, Ferrovial SA in drugi/Komisija.
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so podobni kot tisti, ki so bili navedeni v teh zadevah.


title: Zadeva T-181/05: Tožba Citicorp in Citibank, N.A., proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), vložena dne 10. maja 2005

text:
               9.7.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/33

         Tožba Citicorp in Citibank, N.A., proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), vložena dne 10. maja 2005
   (Zadeva T-181/05)
   (2005/C 171/53)
   Jezik, v katerem je bila vložena tožba: angleščina
   Citicorp s sedežem v New Yorku (ZDA) and Citibank, N.A., s sedežem v New Yorku (ZDA), ki ju zastopajo V. v. Bomhard, A. Renck in A. Polhmann, lawyers, sta dne 10. maja 2005 na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti vložili tožbo proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli).
   Citi, S.L., s sedežem v Algete, Madrid (Španija) je bil tudi stranka v postopku pred odborom za pritožbe.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 1. marca 2005 v zadevi R 173/2004-1;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

               Prijavitelj znamke Skupnosti:

               Citi, S.L.

               Znamka Skupnosti, ki je predmet prijave:

               Figurativna znamka CITI za storitve iz razreda 36 (carinske agencije, ocenjevalci nepremičnin, nepremičninski posredniki, ocenjevanje in uprava premičnin na domu) — prijava št. 1 430 750

               Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom:

               Citicorp in Citibank, N.A.

               Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom:

               Njihove nacionalne in skupnostne, besedne in figurativne znamke z ugledom za storitve iz razreda 36 (finančne storitve in nepremičninske storitve)

               Odločba oddelka za ugovore:

               Zavrnitev prijave znamke Skupnosti

               Odločba odbora za pritožbe:

               Razveljavitev odločbe oddelka za ugovore, sprejem ugovora glede „ocenjevalcev nepremičnin, nepremičninskih posrednikov, ocenjevanja in uprave premičnin na domu“ in zavrnitev ugovora glede „carinskih organov“

               Tožbeni razlog:

               Kršitev člena 73 Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 in pravice do zaslišanja, kršitev členov 73 in 74(1) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 ter kršitev člena 8(5) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94.


title: Zadeva C-120/14 P: Pritožba, ki jo je Christoph Klein vložil 29. marca 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 21. januarja 2014 v zadevi T-309/10, Christoph Klein proti Evropski komisiji

text:
               16.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 184/12

         Pritožba, ki jo je Christoph Klein vložil 29. marca 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 21. januarja 2014 v zadevi T-309/10, Christoph Klein proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-120/14 P)
   2014/C 184/16
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Pritožnik: Christoph Klein (zastopnika: H.-J. Ahlt in M. Ahlt, odvetnika)

      Drugi stranki v postopku: Evropska komisija, Zvezna republika Nemčija

      Predlogi

   Pritožnik Sodišču predlaga:

               —

               naj razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 21.1.2014 v zadevi T-309/10;

               —

               naj ugotovi, da je Komisija s tem, da v postopku na podlagi zaščitne klavzule, ki teče od leta 1998, v zvezi s spornimi medicinskimi pripomočki ni izdala nobenega sklepa, kršila svoje obveznosti na podlagi Direktive 93/42 in pravo Unije ter s tem tožeči stranki povzročila škodo;

               —

               naj Komisiji naloži, naj tožeči stranki povrne škodo, ki jo je treba še določiti;

               —

               naj Komisiji naloži plačilo stroškov postopka;

               —

               naj, podredno, razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 21.1.2014 v zadevi T-309/10 in zadevo vrne v ponovno odločanje Splošnemu sodišču.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Splošno sodišče naj bi zaradi nepopolne uporabe predpisov o zastaranju zahtevkov iz naslova nepogodbene odgovornosti Unije kršilo člen 46 Statuta, ker ni upoštevalo, da je odobrena prošnja za odobritev brezplačne pravne pomoči kar se tiče prekinitve zastaranja izenačena z vložitvijo tožbe.
   Poleg tega naj bi Splošno sodišče kršilo člena 8 in 18 Direktive 93/42 (1), ker je izhajalo iz tega, da se ta dva člena medsebojno izključujeta. Pravilno naj bi namreč bilo, da bi se ti dve določbi uporabljali vzporedno. Poleg tega naj stališče Splošnega sodišča ne bi bilo zadostno obrazloženo.
   Dalje, Splošno sodišče naj bi kršilo pravo Unije s tem, da postopka, ki so ga uvedli nemški organi, napačno ni opredelilo kot postopek na podlagi zaščitne klavzule.
   Zaradi dolžine postopka pred Komisijo, ki je trajal več kot 10 let, naj bi se kršila člen 41 Listine o temeljnih pravicah in načelo dobrega upravljanja. Splošno sodišče naj bi naredilo napako, ker tega ni grajalo.
   Nazadnje, Splošno sodišče naj bi storilo postopkovne napake. Tako naj ne bi upoštevalo več dokumentov, ki so potrjevali argumente tožeče stranke. Prav tako naj bi preprosto spregledalo stališča in pravne argumente Evropskega parlamenta, s katerimi se je tožeča stranka strinjala.

      (1)  Direktiva Sveta 93/42/EGS z dne 14. junija 1993 o medicinskih pripomočkih (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 12, str. 82).


title: Zadeva T-378/08: Tožba, vložena 10. septembra 2008 – Portugalska proti Komisiji

text:
               8.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 285/51

         Tožba, vložena 10. septembra 2008 – Portugalska proti Komisiji
   (Zadeva T-378/08)
   (2008/C 285/91)
   Jezik postopka: portugalščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Portugalska republika (zastopnika: L. Inez Fernandes in J. de Oliveira)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke
   Tožeča stranka predlaga,

               —

               naj se razglasi za nično zahteva za plačilo generalnega direktorja GD Notranji trg in storitve, ki je bila posredovana z dopisom MARKT/C2/PMS/bmgD(2008) 13692 z dne 15. julija 2008, v katerem je bila kot zadeva navedena „Zahteva za plačilo denarne kazni, ki jo dolguje Portugalska republika za izvršitev sodbe v zadevi Komisija proti Portugalski republiki (C-70/06)“;

               —

               podredno, naj se razglasi to zahtevo za nično v delu, v katerem se nanaša na obdobje po 29. januarju 2008;

               —

               naj se Komisiji naloži plačilo stroškov ali, če bo Sodišče zmanjšalo znesek denarne kazni, naj se vsaki stranki naloži, da nosi svoje stroške.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Portugalska republika zatrjuje, da je z zakonom 67/2007, s katerim je bila uredba-zakon št. 48051 izrecno razveljavljena, v celoti izvršila sodbi Sodišča.
   Poleg tega naj generalni direktor GD Notranji trg in storitve ne bi bil pristojen za izdajo izpodbijane zahteve za plačilo, v zvezi s katero naj ne bi bila spoštovana pravica Portugalske republike do obrambe, ta zahteva naj bi bila prav tako izdana brez podlage in ob bistveni kršitvi postopka.


title: Združeni zadevi C-124/13 in C-125/13: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 1. decembra 2015 – Evropski parlament, Evropska komisija/Svet Evropske unije (Ničnostna tožba — Uredba (EU) št. 1243/2012 — Izbira pravne podlage — Člen 43(2) in (3) PDEU — Politična odločitev — Dolgoročni načrt za staleže trske)

text:
               1.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/3

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 1. decembra 2015 – Evropski parlament, Evropska komisija/Svet Evropske unije
   (Združeni zadevi C-124/13 in C-125/13) (1)

   ((Ničnostna tožba - Uredba (EU) št. 1243/2012 - Izbira pravne podlage - Člen 43(2) in (3) PDEU - Politična odločitev - Dolgoročni načrt za staleže trske))
   (2016/C 038/03)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Evropski parlament (zastopniki: I. Liukkonen, L.G. Knudsen in R. Kaškina, agenti), Evropska komisija (zastopniki: A. Bouquet, K. Banks in A. Szmytkowska, agenti)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopniki: E. Sitbon, A. de Gregorio Merino in A. Westerhof Löfflerová, agenti)

      Intervenienti v podporo tožene stranke: Kraljevina Španija (zastopnika: M. Sampol Pucurull in N. Díaz Abad, agenta), Francoska republika (zastopniki: G. de Bergues, D. Colas, R. Coesme in C. Candat, agenti), Republika Poljska (zastopniki: B. Majczyna, M. Nowacki in A. Miłkowska, agenti)

      Izrek

               1.

               Uredba Sveta (EU) št. 1243/2012 z dne 19. decembra 2012 o spremembi Uredbe (ES) št. 1342/2008 o določitvi dolgoročnega načrta za staleže trske in ribištvo, ki izkorišča te staleže, se razglasi za nično.

               2.

               Učinki Uredbe št. 1243/2012 se ohranijo do začetka veljavnosti – v razumnem obdobju, in sicer največ dvanajst mesecev po 1. januarju leta, ki sledi razglasitvi te sodbe – nove uredbe, ki bo temeljila na ustrezni pravni podlagi, to je na členu 43(2) PDEU.

               3.

               Svetu Evropske unije se naloži plačilo stroškov.

               4.

               Kraljevina Španija, Francoska republika in Republika Poljska nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 156, 1.6.2013.


title: Zadeva C-24/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberlandesgericht Düsseldorf (Nemčija) 18. januarja 2016 – Nintendo Co. Ltd/BigBen Interactive GmbH in BigBen Interactive SA

text:
               25.4.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 145/15

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberlandesgericht Düsseldorf (Nemčija) 18. januarja 2016 – Nintendo Co. Ltd/BigBen Interactive GmbH in BigBen Interactive SA
   (Zadeva C-24/16)
   (2016/C 145/19)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Nintendo Co. Ltd

      Toženi stranki: Interactive GmbH in BigBen Interactive SA

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali lahko v postopku uveljavljanja zahtevkov iz modela Skupnosti sodišče države članice, ki je pristojno za toženo stranko izključno na podlagi člena 79(1) Uredbe Sveta (ES) št. 6/2002 z dne 12. decembra 2001 o modelih Skupnosti (1) v povezavi s členom 6(1) Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (2), zoper to toženo stranko, ki ima sedež v drugi državi članici, ker je toženi stranki s sedežem v zadevni državi članici dobavila izdelke, s katerimi se morda kršijo pravice intelektualne lastnine, sprejme odredbe, ki veljajo v celotni Evropski uniji in se ne nanašajo samo na dobavna razmerja, ki so podlaga za pristojnost?

               2.

               Ali je treba Uredbo Sveta (ES) št. 6/2002 z dne 12. decembra 2001 o modelih Skupnosti, zlasti njen člen 20(1)(c), razlagati tako, da lahko tretja oseba za poslovne namene uporabi sliko modela Skupnosti, če želi prodajati opremo za izdelke imetnika, zaščitene s tem modelom Skupnosti? Če je odgovor pritrdilen, katera merila veljajo za to?

               3.

               Kako se določi kraj, „v kater[em] je bila kršitev storjena“, iz člena 8(2) Uredbe (ES) št. 864/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. julija 2007 o pravu, ki se uporablja za nepogodbene obveznosti (3), v primerih, v katerih storilec kršitve izdelke, s katerimi se kršijo modeli Skupnosti,

                           a)

                           prodaja preko spletne strani, ki je namenjena tudi kupcem v drugih državah članicah in ne samo v državi članici, v kateri ima storilec kršitve sedež,

                           b)

                           da prepeljati v drugo državo članico, ki ni država članica njegovega sedeža?

         Ali je treba člen 15(a) in (g) navedene uredbe razlagati tako, da je treba tako določeno pravo uporabiti tudi za sodelovanje drugih oseb?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 27, str. 142.

      (2)  UL; posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 42.

      (3)  UL L 199, str. 40.


title: Zadeva C-93/12: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 27. junija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Administrativen sad Sofia-grad – Bolgarija) – ET Agrokonsulting-04-Velko Stojanov proti Izpalnitelen direktor na Daržaven fond Zemedelie Razplaštatelna agencija (Kmetijstvo — Procesna avtonomija držav članic — Skupna kmetijska politika — Pomoči — Odločanje o upravnih sporih — Določitev pristojnega sodišča — Nacionalno merilo — Upravno sodišče, na območju katerega je sedež organa, ki je sprejel izpodbijani akt — Načelo enakovrednosti — Načelo učinkovitosti — Člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah)

text:
               3.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 225/28

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 27. junija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Administrativen sad Sofia-grad – Bolgarija) – ET Agrokonsulting-04-Velko Stojanov proti Izpalnitelen direktor na Daržaven fond Zemedelie Razplaštatelna agencija
   (Zadeva C-93/12) (1)

   (Kmetijstvo - Procesna avtonomija držav članic - Skupna kmetijska politika - Pomoči - Odločanje o upravnih sporih - Določitev pristojnega sodišča - Nacionalno merilo - Upravno sodišče, na območju katerega je sedež organa, ki je sprejel izpodbijani akt - Načelo enakovrednosti - Načelo učinkovitosti - Člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah)
   2013/C 225/45
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Administrativen sad Sofia-grad

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: ET Agrokonsulting-04-Velko Stojanov

      Tožena stranka: Izpalnitelen direktor na Daržaven fond Zemedelie Razplaštatelna agencija

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Administrativen sad Sofia-grad – Razlaga načela učinkovitosti in pravice do učinkovitega pravnega sredstva, navedene v členu 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ter načela enakovrednosti – Shema pomoči skupne kmetijske politike – Nacionalno procesno pravilo, ki določa, da upravni spori, nastali pri izvajanju skupne kmetijske politike, spadajo v izključno pristojnost upravnega sodišča, na območju katerega je sedež upravnega organa, ki je sprejel izpodbijan upravni akt, in ki, nasprotno, določa, da podobni notranji spori spadajo v pristojnost sodišča, na območju katerega leži zadevno kmetijsko zemljišče

      Izrek

   Pravo Unije, zlasti načeli enakovrednosti in učinkovitosti ter člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje pravilu o nacionalni sodni pristojnosti, kakršno je navedeno v členu 133(1) zakona o upravnem postopku (Administrativnoprocesualen kodeks), katerega posledica je, da se vsi spori v zvezi z odločbami nacionalnega organa, pristojnega za izplačilo kmetijskih pomoči v okviru skupne kmetijske politike Evropske unije, dodelijo enemu samemu sodišču, če se pravna sredstva, katerih namen je zagotovitev varstva, ki ga imajo upravičenci na podlagi prava Unije, ne izvajajo pod manj ugodnimi pogoji, kot so določeni za pravna sredstva, katerih namen je varstvo pravic na podlagi morebitnih shem pomoči za kmete, določenih v notranjem pravu, in če tako pravilo o pristojnosti upravičencem ne povzroča postopkovnih nevšečnosti, predvsem z vidika trajanja postopka, ki čezmerno otežuje uresničevanje pravic na podlagi prava Unije, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

      (1)  UL C 133, 5.5.2012.


title: Zadeva C-57/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Central Administrativo Norte (Portugalska) 4. februarja 2013 – Marina da Conceição Pacheco Almeida proti Fundo de Garantia Salarial, IP, Instituto da Segurança Social, IP

text:
               13.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 108/17

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Central Administrativo Norte (Portugalska) 4. februarja 2013 – Marina da Conceição Pacheco Almeida proti Fundo de Garantia Salarial, IP, Instituto da Segurança Social, IP
   (Zadeva C-57/13)
   2013/C 108/35
   Jezik postopka: portugalščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Central Administrativo Norte

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Marina da Conceição Pacheco Almeida

      Nasprotni stranki v pritožbenem postopku: Fundo de Garantia Salarial, IP, Instituto da Segurança Social, IP

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba pravo Unije s konkretnega področja jamstva za terjatve iz delovnega razmerja v primeru plačilne nesposobnosti delodajalca – zlasti člena 4 in 10 Direktive 80/987/EGS (1) – razlagati tako, da nasprotuje določbi nacionalnega prava, ki jamči samo za tiste terjatve, ki so zapadle v šestih mesecih pred vložitvijo predloga za začetek insolvenčnega postopka nad delodajalcem, tudi kadar so delavci vložili tožbo proti delodajalcu pri Tribunal Trabalho (delovno sodišče), da bi dosegli sodno določitev višine dolgovanega zneska in njegovo prisilno izterjavo?

      (1)  Direktiva Sveta z dne 20. oktobra 1980 o približevanju zakonodaje držav članic o varstvu delavcev v primeru plačilne nesposobnosti njihovega delodajalca (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 217).


title: Zadeva T-228/09: Tožba, vložena 11. junija 2009 — United States Polo Association proti UUNT — Textiles CMG (U.S. POLO ASSN.)

text:
               1.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 180/62

         Tožba, vložena 11. junija 2009 — United States Polo Association proti UUNT — Textiles CMG (U.S. POLO ASSN.)
   (Zadeva T-228/09)
   2009/C 180/114
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: United States Polo Association (Lexington, Združene države) (Zastopniki: P. Goldenbaum, T. Melchert in I. Rohr, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Textiles CMG, SA (Onteniente, Valencija, Španija)

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 20. marca 2009 v zadevi R 886/2008-4 naj se razveljavi; in

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo lastnih stroškov in stroškov, ki jih je priglasila tožeča stranka, in če se druga stranka pred odborom za pritožbe kot intervenient udeleži postopka, naj se ji naloži plačilo lastnih stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „U.S. POLO ASSN.“ za proizvode iz razredov 9, 20, 21, 24 in 27

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: španska registracija besedne znamke „POLO-POLO“ za proizvode iz razreda 24; registracija besedne znamke Skupnosti „POLO POLO“ za proizvode iz razredov 24, 25 in 39

      Odločba oddelka za ugovore: ugovoru se ugodi za vse sporne proizvode

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 40/94 (ki je postal člen 8(1)(b) Uredbe Sveta 207/009), ker je odbor za pritožbe napačno ugotovil, da obstaja verjetnost zmede med zadevnima znamkama.


title: Zadeva C-62/08: Sklep Sodišča (drugi senat) z dne 19. februarja 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hof van Cassatie van België — Belgija) — UDV North America Inc proti Brandtraders NV (Člen 104(3), drugi pododstavek, Poslovnika — Znamka Skupnosti — Uredba (ES) št. 40/94 — Člen 9(1)(a) in (2)(d) — Pravica imetnika registrirane znamke, da ugovarja uporabi znaka, enakega znamki, s strani tretje osebe — Pojem uporaba — Uporaba znaka, enakega znamki, s strani trgovskega posrednika v njegovih poslovnih dokumentih — Posrednik, ki deluje v svojem imenu, a za račun prodajalca)

text:
               16.5.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/16

         Sklep Sodišča (drugi senat) z dne 19. februarja 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hof van Cassatie van België — Belgija) — UDV North America Inc proti Brandtraders NV
   (Zadeva C-62/08) (1)

   (Člen 104(3), drugi pododstavek, Poslovnika - Znamka Skupnosti - Uredba (ES) št. 40/94 - Člen 9(1)(a) in (2)(d) - Pravica imetnika registrirane znamke, da ugovarja uporabi znaka, enakega znamki, s strani tretje osebe - Pojem „uporaba“ - Uporaba znaka, enakega znamki, s strani trgovskega posrednika v njegovih poslovnih dokumentih - Posrednik, ki deluje v svojem imenu, a za račun prodajalca)
   2009/C 113/31
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hof van Cassatie van België

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: UDV North America Inc

      Tožena stranka: Brandtraders NV

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Hof van Cassatie van België — Razlaga člena 9(1) in (2)(d) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL 1994, L 11, str. 1) — Pravica imetnika znamke, da nasprotuje njeni uporabi s strani tretje osebe — Pojem uporabe znamke

      Izrek

   Pojem „uporaba“ v smislu člena 9(1)(a) in (2)(d) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti zajema položaj, kot je ta iz postopka v glavni stvari, v katerem trgovski posrednik — ki deluje v svojem imenu, a za račun prodajalca, in ki zato ni udeleženec pri blagovni menjavi, pri kateri je sam pogodbena stranka — v svojih poslovnih dokumentih uporablja znak, ki je enak znamki Skupnosti za proizvode ali storitve, enake tistim, za katere je znamka registrirana.

      (1)  UL C 107, 26.4.2008.


title: Zadeva T-523/15: Tožba, vložena 10. septembra 2015 – Italmobiliare in drugi/Komisija

text:
               26.10.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 354/53

         Tožba, vložena 10. septembra 2015 – Italmobiliare in drugi/Komisija
   (Zadeva T-523/15)
   (2015/C 354/64)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Italmobiliare SpA (Milano, Italija), Sirap-Gema SpA (Verolanuova, Italija), Sirap France SAS (Noves, Francija), Petruzalek GmbH (Tattendorf, Avstrija), Petruzalek kft (Budimpešta, Madžarska), Petruzalek s.r.o. (Bratislava, Slovaška), Petruzalek s.r.o. (Břeclav, Češka republika) (zastopniki: M. Siragusa, F. Moretti, A. Bardanzellu, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               primarno, za ekonomsko analizo primera po uradni dolžnosti odredi izdelavo strokovnega mnenja;

               —

               razveljavi sklep v delu, v katerem je bilo ugotovljeno, da se v primeru družbe Linpac uporabi ugodnost iz imunitete pred globo iz Obvestila Komisije o imuniteti pred globami in znižanju glob v kartelnih zadevah (v nadaljevanju: Obvestilo);

               —

               razveljavi sklep v delu, v katerem je bilo ravnanje, ki se sankcionira, pripisano tudi družbi Italmobiliare, in ji kot solidarno odgovorni naložilo plačilo globe;

               —

               zmanjša naloženo globo;

               —

               naloži plačilo stroškov Komisiji.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Ta tožba je uperjena zoper isti sklep, ki se izpodbija v zadevi T-522/15, CCPL in drugi/Komisija.
   V podporo svoji tožbi tožeče stranke navajajo štiri tožbene razloge.

               1.

               Komisija naj bi kršila načelo enakega obravnavanja s tem, ko je družbi Linpac odobrila ugodnost iz imunitete pred globo, čeprav za to niso bili izpolnjeni pogoji, določeni v Obvestilu.

               2.

               Komisija naj bi kršila člen 101 PDEU, načela pravne varnosti, individualizacije kazni, domneve nedolžnosti v skladu s členom 6(2) in (7) Evropske konvencije o človekovih pravicah (v nadaljevanju: EKČP) ter členoma 48 in 49 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina), temeljno pravico do lastnine, po členu 1 Dodatnega protokola k EKČP, člen 14 EKČP ter člena 17 in 21 Listine, ter načela nediskriminacije in enakega obravnavanja s tem, ko je družbi Italmobiliare, kot matični družbi, napačno pripisala solidarno odgovornost za ravnanja hčerinskih družb.

               3.

               Kršitev člena 101 PDEU, člena 23 Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL, L 1, str. 1), Smernic o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 23(2)(a) Uredbe št. 1/2003 (v nadaljevanju: Smernice), načel sorazmernosti in enakega obravnavanja pri določitvi naslednjih elementov/parametrov: (i) prometa; (ii) zneska glede na težo kršitve; (iii) entry fee; (iv) prilagoditve osnovnega zneska (zlasti neupoštevanje krize, v kateri je gospodarska panoga); (v) najvišje meje po členu 23(2) Uredbe št. 1/2003; in (vi) nezadostno znižanje globe zaradi dolgotrajnega postopka, kršitev člena 101 PDEU, Smernic in dolžnosti utemeljitve glede na to, da zahtevi za uporabo točke 35 Smernic ni bilo ugodeno.

               4.

               Tožeče stranke predlagajo, da Splošno sodišče v skladu s členom 31 Uredbe št. 1/2003 izvaja svojo neomejeno pristojnost do pregleda, in tudi v primeru zavrnitve navedenih tožbenih razlogov nadomesti presojo Komisije s svojo presojo, v vsakem primeru pa zmanjša globo, naloženo v sklepom.