title: Zadeva C-195/12: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 26. septembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour constitutionnelle – Belgija) – Industrie du bois de Vielsalm & Cie (IBV) SA proti Région wallonne (Direktiva 2004/8/ES — Področje uporabe — Soproizvodnja in soproizvodnja z visokim izkoristkom — Člen 7 — Regionalni program podpore, s katerim je določena dodelitev „zelenih certifikatov“ za naprave za soproizvodnjo — Dodelitev večjega števila zelenih certifikatov za naprave za soproizvodnjo, ki pridobivajo energijo predvsem iz biomase, ki ni v obliki lesa ali lesnih odpadkov — Načelo enakosti in prepovedi diskriminacije — Člena 20 in 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah)

text:
               23.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 344/28

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 26. septembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour constitutionnelle – Belgija) – Industrie du bois de Vielsalm & Cie (IBV) SA proti Région wallonne
   (Zadeva C-195/12) (1)

   (Direktiva 2004/8/ES - Področje uporabe - Soproizvodnja in soproizvodnja z visokim izkoristkom - Člen 7 - Regionalni program podpore, s katerim je določena dodelitev „zelenih certifikatov“ za naprave za soproizvodnjo - Dodelitev večjega števila zelenih certifikatov za naprave za soproizvodnjo, ki pridobivajo energijo predvsem iz biomase, ki ni v obliki lesa ali lesnih odpadkov - Načelo enakosti in prepovedi diskriminacije - Člena 20 in 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah)
   2013/C 344/48
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour constitutionnelle

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Industrie du bois de Vielsalm & Cie (IBV) SA

      Tožena stranka: Région wallonne

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Cour constitutionnelle – Razlaga člena 7 Direktive 2004/8/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o spodbujanju soproizvodnje, ki temelji na rabi koristne toplote, na notranjem trgu z energijo in o spremembi Direktive 92/42/EGS (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 12, zvezek 3, str. 3) – Razlaga členov 2 in 4 Direktive 2001/77/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. septembra 2001 o spodbujanju proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov energije na notranjem trgu z električno energijo (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 12, zvezek 2, str. 121) – Razlaga člena 22 Direktive 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, spremembi in poznejši razveljavitvi direktiv 2001/77/ES in 2003/30/ES (UL L 140, str. 16) – Razlaga člena 6 PEU ter členov 20 in 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – Programi finančne podpore zgolj za naprave za soproizvodnjo z visokim izkoristkom – Obveznost, dopuščanje ali prepoved izključitve ukrepov podpore za naprave za soproizvodnjo, ki pridobivajo energijo predvsem iz lesa ali lesnih odpadkov – Skladnost ureditve z načelom enakosti

      Izrek

               1.

               Člen 7 Direktive 2004/8/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o spodbujanju soproizvodnje, ki temelji na rabi koristne toplote, na notranjem trgu z energijo in o spremembi Direktive 92/42/EGS je treba razlagati tako, da njegovo področje uporabe ni omejeno zgolj na naprave za soproizvodnjo z značilnostmi naprav z visokim izkoristkom v smislu te direktive.

               2.

               V pravu Unije v trenutnem stanju načelo enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije, ki je določeno med drugim v členih 20 in 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ne prepoveduje, da države članice ob uvedbi nacionalnih programov podpore soproizvodnji in proizvodnji električne energije iz obnovljivih virov energije, kot so predvideni v členu 7 Direktive 2004/8 in v členu 4 Direktive 2001/77/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. septembra 2001 o spodbujanju proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov energije na notranjem trgu z električno energijo, določijo ukrep dodatne podpore, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, ki je lahko na voljo za vse naprave za soproizvodnjo, ki energijo pridobivajo predvsem iz biomase, razen za naprave za soproizvodnjo, ki energijo pridobivajo predvsem iz lesa in/ali lesnih odpadkov.

      (1)  UL C 200, 7.7.2012.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 7. julija 2005 v zadevi C-374/03 (predlog za sprejem predhodne odločbe Verwaltungsgericht): Gaye Gürol proti Bezirksregierung Köln (Pridružitveni sporazum EGS–Turčija — Člen 9 Sklepa št. 1/80 Pridružitvenega sveta — Neposredni učinek — Dostop do izobraževanja otrok turškega delavca, ki je vključen v zakoniti trg dela — Otroci, ki prebivajo s starši — Pomoč pri usposabljanju)

text:
               17.9.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 229/3

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 7. julija 2005
   v zadevi C-374/03 (predlog za sprejem predhodne odločbe Verwaltungsgericht): Gaye Gürol proti Bezirksregierung Köln (1)

   (Pridružitveni sporazum EGS–Turčija - Člen 9 Sklepa št. 1/80 Pridružitvenega sveta - Neposredni učinek - Dostop do izobraževanja otrok turškega delavca, ki je vključen v zakoniti trg dela - Otroci, ki prebivajo s starši - Pomoč pri usposabljanju)
   (2005/C 229/06)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi C-374/03, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Sigmaringen (Nemčija) z odločbo z dne 31. julija 2003, ki je na Sodišče prispela dne 8. septembra 2003, v postopku Gaye Gürol proti Bezirksregierung Köln, je Sodišče (prvi senat), v sestavi P. Jann, predsednik senata, K. Lenaerts, J. N. Cunha Rodrigues (poročevalec), E. Juhász in M. Ilešič, sodniki, generalni pravobranilec: L. A. Geelhoed, sodni tajnik: M.-F. Contet, glavna administratorka, dne 7. julija 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1)

               Člen 9, prvi stavek, Sklepa št. 1/80 Pridružitvenega Sveta z dne 19. septembra 1980 o razvoju pridružitve, ki ga je sprejel Pridružitveni svet, ustanovljen po Sporazumu o pridružitvi med Evropsko gospodarsko skupnostjo in Turčijo, ima v državah članicah neposreden učinek.

               2)

               Pogoj prebivanja pri starših v smislu člena 9, prvi stavek, Sklepa št. 1/80 je izpolnjen v položaju turškega otroka, ki je potem, ko je zakonito prebival pri svojih starših v državi članici gostiteljici, svoje stalno prebivališče prenesel v drug kraj v isti državi, kjer se izobražuje na univerzi, medtem pa je pri svojih starših prijavil le sekundarno stalno prebivališče.

               3)

               Člen 9, drugi stavek, Sklepa št. 1/80 v državah članicah neposredno učinkuje. Ta določba jamči turškim otrokom pravico do nediskriminatornega dostopa do pomoči pri usposabljanju, kot je ta, ki jo predvideva zadevna ureditev v postopku v glavni stvari, pri čemer tako pravico lahko uživajo tudi takrat, kadar se visokošolsko usposabljajo v Turčiji.

      (1)  UL C 304, 13.12.2003.


title: Zadeva C-151/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Social Único de Algeciras (Španija) 28. aprila 2009 — Federación de Servicios Públicos de la UGT (UGT-FSP) proti Ayuntamiento de la Línea de la Concepción, Maríi del Rosario Vecino Uribe in drugim in Ministerio Fiscal

text:
               18.7.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 167/3

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Social Único de Algeciras (Španija) 28. aprila 2009 — Federación de Servicios Públicos de la UGT (UGT-FSP) proti Ayuntamiento de la Línea de la Concepción, Maríi del Rosario Vecino Uribe in drugim in Ministerio Fiscal
   (Zadeva C-151/09)
   2009/C 167/05
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Juzgado de lo Social Único de Algeciras

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Federación de Servicios Públicos de la UGT (UGT-FSP)

      Tožene stranke: Ayuntamiento de la Línea de la Concepción, María del Rosario Vecino Uribe in drugi in Ministerio Fiscal

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je pogoj v zvezi z ohranitvijo samostojnosti, na katerega se nanaša člen 6(1) Direktive 2001/23/ES (1) z dne 12. marca 2001, izpolnjen v primeru dejanskega stanja (kot je v obravnavani zadevi), v katerem je občinska uprava — po tem, ko je občina preklicala koncesije za različne javne službe — delavce, ki so bili del osebja podjetij, ki so do takrat izvajala koncesijo, zamenjala in vključila med svoje osebje, vendar so ti isti delavci (brez izjeme) še naprej ostali na istih delovnih mestih in opravljali iste funkcije kot pred navedenim preklicem koncesij v istih delovnih centrih in pod navodili istih neposredno nadrejenih (višje postavljenih) oseb, ne da bi bili njihovi delovni pogoji bistveno spremenjeni, edina razlika pa je bila, da so bile odtlej najvišje postavljene odgovorne osebe (na položaju nad dotedanjimi nadrejenimi) ustrezno izvoljeni uradniki (občinski svetniki ali župan)?

      (1)  O približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov (UL L 82, str. 16).


title: Zadeva C-440/07 P: Pritožba, ki jo je 24. septembra 2007 vložila Komisija Evropskih skupnosti zoper sodbo Sodišča prve stopnje (četrti razširjeni senat), razglašeno 11. julija 2007 , v zadevi T-351/03, Schneider Electric SA proti Komisiji

text:
               26.1.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/19

         Pritožba, ki jo je 24. septembra 2007 vložila Komisija Evropskih skupnosti zoper sodbo Sodišča prve stopnje (četrti razširjeni senat), razglašeno 11. julija 2007, v zadevi T-351/03, Schneider Electric SA proti Komisiji
   (Zadeva C-440/07 P)
   (2008/C 22/38)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Pritožnica: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. Petit in F. Arbault)

      Druge stranke v postopku: Schneider Electric SA, Zvezna republika Nemčija, Francoska republika
   Predloga pritožnice:

               —

               razveljavi naj se sodba Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 11. julija 2007 v zadevi T-351/03, Schneider Electric SA proti Komisiji;

               —

               družbi Schneider Electric SA naj se naloži plačilo vseh stroškov, ki jih je priglasila Komisija.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožnica uvodoma opozarja, da morajo biti za uveljavitev nepogodbene odgovornosti Skupnosti izpolnjeni trije kumulativni pogoji, in sicer obstoj krivdnega ravnanja, obstoj resnične in gotove škode ter neposredna vzročna zveza med krivdnim ravnanjem in škodo, nato pa v utemeljitev svoje pritožbe navaja sedem pritožbenih razlogov.
   V okviru prvega pritožbenega razloga Komisija zatrjuje, da je Sodišče prve stopnje, s tem ko je ugotovilo, prvič, da Komisija v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah z dne 3. avgusta 2001„ni“ navedla očitka opiranja položajev družbe Schneider in družbe Legrand in, drugič, da ta navedba ni bila „posebno težavna“, kršilo načelo pravnomočnosti, podalo vsebinsko nepravilne ugotovitve, izkrivilo dokaze, ki so mu bili predloženi, in ni izpolnilo obveznosti obrazložitve svojih sodb.
   V okviru drugega pritožbenega razloga Komisija navaja, da je Sodišče prve stopnje zmotno ugotovilo dejansko stanje, napačno uporabilo pravo in ni izpolnilo obveznosti obrazložitve, s tem ko je razsodilo, da napaka v postopku, ugotovljena v sodbi z dne 22. oktobra 2002 v zadevi T-310/01, Schneider Electric proti Komisiji, pomeni „dovolj resno“ kršitev pravnega pravila, katerega namen je podelitev pravice posameznikom.
   V okviru tretjega pritožbenega razloga Komisija navaja, da je Sodišče prve stopnje podalo zmotne vsebinske ugotovitve, izkrivilo dokaze, zmotno ugotovilo zadevno dejansko stanje in napačno uporabilo pravo, ker je razsodilo, da obstaja „dovolj neposredna vzročna zveza“ med krivdnim ravnanjem in drugo postavko ugotovljene škode, namreč predčasnim zaključkom pogajanj družbe Schneider z družbo Wendel KKR o prodajni ceni družbe Legrand SA.
   V okviru četrtega pritožbenega razloga Komisija zatrjuje, da je Sodišče prve stopnje kršilo obveznost obrazložitve, saj obstaja nasprotje med razlogi njegove utemeljitve glede vzročne zveze med krivdnim ravnanjem in različnimi postavkami ugotovljene škode.
   V okviru petega pritožbenega razloga Komisija navaja, da je Sodišče prve stopnje zmotno ugotovilo dejansko stanje, izkrivilo dokaze in napačno uporabilo pravo, s tem ko ni ugotovilo, da je družba Schneider prispevala k nastanku celotne druge postavke ugotovljene škode. To podjetje naj bi namreč v več ozirih kršilo svojo dolžnost ravnanja z razumno skrbnostjo, da bi preprečilo nastanek škode ali omejilo njen obseg, zlasti ker ni vložilo predloga za izdajo začasne odredbe glede obveznosti prodaje družbe Legrand, ki naj bi zanj veljala, in ker se je odločilo, da bo to podjetje prodalo na dan, ko vendar zanj ni veljala nobena obveznost v tem smislu.
   V okviru šestega pritožbenega razloga Komisija Sodišču prve stopnje očita, da je odločalo ultra petita ter da je kršilo pravila o dokaznem bremenu in pravice obrambe, ker je ugotovilo eno postavko škode, na katero se tožeče podjetje ni sklicevalo.
   Na koncu, v okviru sedmega in zadnjega pritožbenega razloga, Komisija navaja, da je Sodišče prve stopnje napačno uporabilo pravo, ker je družbi Schneider prisodilo obrestno nadomestilo od dne nastanka druge postavke škode, 10. decembra 2002.


title: Zadeva C-161/14: Tožba, vložena 4. aprila 2014 – Evropska komisija proti Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska

text:
               7.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 212/14

         Tožba, vložena 4. aprila 2014 – Evropska komisija proti Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska
   (Zadeva C-161/14)
   2014/C 212/14
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: C. Soulay, M. Clausen, agenta)

      Tožena stranka: Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska

      Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               (1)

               Ugotovi, da Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska s tem, da

                           —

                           je uporabilo znižano stopnjo DDV za storitve vgradnje „energijsko varčnih materialov“ in dobave „energijsko varčnih materialov“, ki jih je opravila oseba, ki te materiale vgrajuje v nastanitvene objekte, tako da te dobave ne morejo šteti za „dobavo, gradnjo, obnovo in adaptacijo stanovanj, ki so del socialne politike“ za namene kategorije (10) Priloge III k Direktivi o DDV (1),

                           —

                           je uporabilo znižano stopnjo DDV za storitve vgradnje „energijsko varčnih materialov“ in dobave „energijsko varčnih materialov“, ki jih je opravila oseba, ki te materiale vgrajuje v nastanitvene objekte, tako da te dobave ne morejo šteti za obnovo in popravilo zasebnih stanovanj, razen materialov, ki so bistveni del vrednosti dobave; za namene kategorije (10a) Priloge III k Direktivi o DDV,

                           —

                           je uporabilo znižano stopnjo DDV za storitve vgradnje „energijsko varčnih materialov“ in dobave „energijsko varčnih materialov“, ki jih je opravila oseba, ki te materiale vgrajuje v nastanitvene objekte, tako da tudi če te dobave štejejo za obnovo in popravilo zasebnih stanovanj za namene kategorije (10a) Priloge III k Direktivi o DDV, vključujejo materiale, ki pomenijo velik del dobavljene storitve, ni izpolnilo svojih obveznosti na podlagi člena 98 Direktive o DDV v povezavi s Prilogo III k tej direktivi.

               (2)

               Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   V skladu s členom 96 Direktive o DDV se splošna stopnja DDV, ki jo države članice določijo vsako leto in mora biti vsaj 15 %, uporablja tako za dobavo blaga kot za opravljanje storitev. Drugačna stopnja od osnovne se lahko uporabi le, če to dovoljujejo druge določbe Direktive. Člen 98 določa, da lahko države članice uporabljajo eno ali dve nižji stopnji za dobave blaga in opravljanje storitev iz kategorij, določenih v Prilogi III k Direktivi.
   Komisija meni, da sistem znižanih stopenj, ki se uporablja za dobavo energijsko varčnih materialov in za njihovo vgradnjo, določen v oddelku 29A zakona o DDV iz leta 1994, kot je opredeljeno v razporedu 7A k temu zakonu, presega možnosti, ki jih državam članicam ponujata kategoriji (10) in (10a) Priloge III k Direktivi o DDV, ki vključujeta „dobavo, gradnjo, obnovo in adaptacijo stanovanj, ki so del socialne politike“ in „obnovo in popravilo zasebnih stanovanj, razen materialov, ki so bistveni del vrednosti dobave“.
   Shema Združenega kraljestva o znižanih stopnjah, kot je opisana v razporedu 7A, del 2, skupina 2 k zakonu o DDV iz leta 1994 se ne more neposredno uporabiti za adaptacijo stanovanj, ki so del socialne politike, zato spada v kategorijo (10) Priloge III k Direktivi o DDV.
   Razpored 7A, del 2, skupina 2 k zakonu o DDV iz leta 1994 s tem, da znižano stopnjo uporablja za opravljanje storitev za storitve vgradnje „energijsko varčnih materialov“ in dobave „energijsko varčnih materialov“, ki jih je opravila oseba, ki te materiale vgrajuje v nastanitvene objekte, kjer te dobave vključujejo dobavo, gradnjo in obnovo zasebnih stanovanj, in neodvisno od vrednosti teh materialov v razmerju do skupne vrednosti opravljenih storitev, krši zahtevo, določeno v kategoriji (10a), in sicer da se znižana stopnja lahko uporabi le za obnovo in popravilo zasebnih stanovanj, razen materialov, ki so bistveni del vrednosti dobave.

      (1)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1).


title: Zadeva T-254/05: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 20. septembra 2007 – Fachvereinigung Mineralfaserindustrie proti Komisiji ( Državne pomoči – Ukrepi za pospeševanje uporabe izolacijskih materialov iz obnovljenih surovin – Odločba o združljivosti s skupnim trgom – Postopek predhodne preučitve – Ničnostna tožba – Poklicno združenje – Pojem zadevna stranka v smislu člena 88(2) ES – Tožbeni razlog v zvezi z utemeljenostjo odločbe – Nedopustnost )

text:
               10.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/47

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 20. septembra 2007 – Fachvereinigung Mineralfaserindustrie proti Komisiji
   (Zadeva T-254/05) (1)

   („Državne pomoči - Ukrepi za pospeševanje uporabe izolacijskih materialov iz obnovljenih surovin - Odločba o združljivosti s skupnim trgom - Postopek predhodne preučitve - Ničnostna tožba - Poklicno združenje - Pojem zadevna stranka v smislu člena 88(2) ES - Tožbeni razlog v zvezi z utemeljenostjo odločbe - Nedopustnost“)
   (2007/C 269/84)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Fachvereinigung Mineralfaserindustrie eV Deutsche Gruppe der Eurima – European Insulation Manufacturers Association (Frankfurt na Majni, Nemčija) (zastopniki: T. Schmidt-Kötters, D. Uwer in K. Najork, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: V. Kreuschitz, zastopnik)

      Intervenient v podporo tožene stranke: Zvezna republika Nemčija (zastopnika: M. Lumma in C. Schulze-Bahr, zastopnika)
   Predmet
   Razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2005) 379 z dne 11. februarja 2005 v zvezi z državno pomočjo N 260b/2004 (Nemčija – podaljšanje programa za pospeševanje uporabe izolacijskih materialov iz obnovljenih surovin).
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2)

               Fachvereinigung Mineralfaserindustrie eV Deutsche Gruppe der Eurima – European Insulation Manufacturers Association se naloži plačilo svojih stroškov in stroškov, ki jih je priglasila Komisija.

               3)

               Zvezna republika Nemčija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 229, 17.9.2005.


title: Zadeva C-42/12 P: Pritožba, ki jo je 27. januarja 2012 vložil Václav Hrbek zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 15. novembra 2011 v zadevi T-434/10, Václav Hrbek proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

text:
               31.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 98/17

         Pritožba, ki jo je 27. januarja 2012 vložil Václav Hrbek zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 15. novembra 2011 v zadevi T-434/10, Václav Hrbek proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-42/12 P)
   2012/C 98/29
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnik: Václav Hrbek (zastopnik: M. Sabatier, odvetnik)

      Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Outdoor Group Ltd (The)

      Predlogi

   Pritožnik predlaga, naj Sodišče:

               —

               ugodi pritožbi in zato v skladu s členom 61 Statuta Sodišča in člena 113 Poslovnika v celoti razveljavi sodbo Splošnega sodišča v zadevi T-434/10;

               —

               dokončno odloči o zadevi – če stanje postopka to dovoljuje – tako da razveljavi odločbo oddelka za ugovore UUNT, sprejeto 29. septembra 2009, v kateri je bilo odločeno o ugovoru št. B 1 276 692, in odločbo drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 8. julija 2010 v zadevi R1441/2009-2, in tako da nasprotnim strankam v skladu s členom 122 Poslovnika naloži plačilo stroškov postopka pred Splošnim sodiščem in Sodiščem ter stroškov pred UUNT, nastalih v postopku z ugovorom;

               —

               podredno, če stanje postopka to dovoljuje, vrne zadevo v odločanje Splošnemu sodišču, v skladu z zavezujočim merilom, ki ga je vzpostavilo Sodišče.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnik v utemeljitev svoje pritožbe navaja, da je v izpodbijani sodbi, napačno razlagan in uporabljen člen 8(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (v nadaljevanju: uredba o znamki Skupnosti) (1), kakor je bila spremenjena (nadomeščena z Uredbo Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 (2), ki je začela veljati 13. aprila 2009).

                  Pritožnik navaja, da Splošno sodišče ni preučilo nasprotujočih si znamk na podlagi merila „celovite presoje“ ali „celotnega vtisa“.

               Splošno sodišče ni uporabilo zgoraj navedenega načela in je oprlo svojo presojo izključno na dejstvo, da imata skupen element „ALPINE“. Omejilo se je na ugotovitev, da sta primerjani znamki podobni, ker obe vsebujeta besedno sestavino „ALPINE“, ne da bi preučilo znaka v njuni celoti in
                     ne da bi pojasnilo
                  , zakaj drugi besedni in figurativni elementi, gledani kot celota, niso zadostni za izključitev verjetnosti zmede.

                  Pritožnik navaja, da v izpodbijani sodbi, Splošno sodišče, prvič, ni upoštevalo nekatere zelo pomembne in upoštevne dejavnike, ki so obstajali, in, drugič, ni ustrezno uporabilo zelo pomembno merilo, zlasti dejstva, da besedni element „ALPINE“ nima razlikovalnega značaja in ima opisni značaj.

               Splošno sodišče ni odločilo o pomenu izraza „alpine“ v vseh jezikih Evropske unije. Poleg tega Splošno sodišče ni pravno sklepalo iz svojih ugotovitev, ki se nanašajo na jasen pomen izraza „alpine“, in se ni jasno opredelilo glede neobstoja razlikovalnega značaja besede „alpine“ in njenega opisnega značaja, saj po mnenju Splošnega sodišča element „alpine“ s svojim domnevno šibkim razlikovalnim značajem oziroma opisnim značajem ne more izključiti verjetnosti zmede. Splošno sodišče je menilo, da bi bil element „ALPINE“ v obeh znakih prevladujoči element, ne da bi upoštevalo neobstoj razlikovalnega značaja prejšnje znamke ALPINE ali vsaj zelo majhen razlikovalni značaj navedene znamke. Obrazložitev izpodbijane sodbe vsebuje nasprotovanje, ki je vodilo Splošno sodišče to napačne odločitve, da sta si nasprotujoči znamki pomensko podobni, pri čemer pa ni upoštevalo neobstoj razlikovalnega značaja prejšnje znamke ALPINE ali vsaj zelo majhen razlikovalni značaj navedene znamke. Pomenska primerjava besednega elementa „ALPINE“ ni pomembna zaradi neobstoja razlikovalnega značaja.

                  Pritožnik navaja, da v izpodbijani sodbi Splošno sodišče ni pravilno pravno sklepalo iz svojih ugotovitev o stopnji pozornosti upoštevne javnosti.

               Ni bilo mogoče, da bi Splošno sodišče, ne da bi nasprotovalo samemu sebi, glede smučarskih oblačil, smučarske obutve, pokrival in nahrbtnikov menilo, da je upoštevna javnost sestavljena iz dobro obveščenih in posebej pozornih potrošnikov, in trdilo da sta znamki in proizvodi podobni.

                  Pritožnik trdi, da so v izpodbijani sodbi glede primerjave proizvodov izkrivljena dejstva in da vsebuje kršitev obveznosti obrazložitve.

               Splošno sodišče je trdilo, da pritožnik ni predložil posebnih trditev, s katerimi bi bilo mogoče izpodbiti odločitve odbora za pritožbe. Pri presoji stopnje podobnosti zadevnih proizvodov in storitev ni mogoče upoštevati tistega, kar ne izhaja iz dokazov ali tistega, kar ni dobro znano. Breme dokaza, da so proizvodi in storitve podobni, je na stranki, ki je vložila ugovor, in ne na imetniku znamke Skupnosti, za katero je zahtevana registracija. Splošno sodišče mora podati pravno podlago za svojo odločbo in jo obrazložiti. Splošno sodišče ni dokazalo, da so zadevni proizvodi na trgu enaki, podobni ali dopolnjujoči, temveč se je zadovoljilo s trditvami, ne da bi jih obrazložilo ali podalo primere za svojo domnevo.

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 146.

      (2)  UL L 78, str. 1.


title: Zadeva F-44/09: Tožba, vložena 17. aprila 2009 — Knöll proti Europolu

text:
               1.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 180/64

         Tožba, vložena 17. aprila 2009 — Knöll proti Europolu
   (Zadeva F-44/09)
   2009/C 180/118
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Brigitte Knöll (Hochheim na Majni, Nemčija) (zastopnik: P. de Casparis, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski policijski urad (Europol)

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe z dne 12. junija 2008, s katero je bilo tožeči stranki sporočeno, da ji ni mogoče ponuditi stalnega delovnega mesta, in odločbe z dne 7. januarja 2009 o zavrnitvi pritožbe, ki je bila vložena zoper prvo odločbo.

      Predloga tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti odločbe z dne 12. junija 2008, s katero je tožena stranka tožeči stranki sporočila, da ji ne more ponuditi stalnega delovnega mesta, in odločbe, ki je bila na podlagi pritožbe izdana 7. januarja 2009, s katero so bili očitki, ki jih je tožeča stranka uveljavljala zoper odločbo z dne 12. junija 2008, razglašeni za neutemeljene;

               —

               Europolu naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva T-793/14: Tožba, vložena 4. decembra 2014 – Tempus Energy in Tempus Energy Technology/Komisija

text:
               9.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 81/21

         Tožba, vložena 4. decembra 2014 – Tempus Energy in Tempus Energy Technology/Komisija
   (Zadeva T-793/14)
   (2015/C 081/28)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Tempus Energy Ltd (Reading, Združeno kraljestvo); in Tempus Energy Technology Ltd (Cheltenham, Združeno kraljestvo) (zastopniki: J. Derenne, J. Blockx, C. Ziegler in M. Kinsella, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

               —

               izpodbijani sklep razglasi za ničnega; in

               —

               toženi strani naloži poleg svojih stroškov nosi tudi stroške tožečih strank.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki s tožbo predlagata razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2014) 5083 final z dne 23. julija 2014 v zadevi SA.35980 (2014/N-2) – Združeno kraljestvo, Reforma trga električne energije – Trg zmogljivosti.
   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: ker Komisija ni začela formalnega postopka preiskave, je kršila člen 108(2) PDEU, načela prepovedi diskriminacije, sorazmernosti in legitimnih pričakovanj ter je napačno presodila dejansko stanje. Tožeči stranki trdita, da:

                           —

                           Komisija ni pravilno presodila mogoče vloge odzivanja na strani povpraševanja na trgu zmogljivosti Združenega kraljestva;

                           —

                           Omejitev glede trajanja pogodb v zvezi z odzivanjem na strani povpraševanja na trgu zmogljivosti krši načeli legitimnih pričakovanj in prepovedi diskriminacije ter temelji na napačni presoji dejanskega stanja;

                           —

                           Zahteva, da operaterji odzivanja na strani povpraševanja izbirajo med prehodnimi in trajnimi dražbami, krši načeli legitimnih pričakovanj in prepovedi diskriminacije;

                           —

                           Metodologija za pokrivanje stroškov trga zmogljivosti krši načela prepovedi diskriminacije, legitimnih pričakovanj in sorazmernosti;

                           —

                           Uporaba odprtih in ne časovno omejenih dogodkov v trajnih dražbah trga zmogljivosti je v nasprotju z načeloma prepovedi diskriminacije in legitimnih pričakovanj;

                           —

                           Zahteva ponudbe pogodbe na trgu zmogljivosti za pridobitev dostopa do dražb krši načeli prepovedi diskriminacije in legitimnih pričakovanj; in

                           —

                           Nezmožnost trga zmogljivosti, da ponudi dodatna izplačila za prihranke, ki nastanejo pri izgubah pri prenosu in distribuciji zaradi odzivanja na strani povpraševanja, krši načeli prepovedi diskriminacije in legitimnih pričakovanj.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: Komisija v sklepu ni podala ustrezne obrazložitve.


title: Zadeva T-29/12: Sklep Splošnega sodišča z dne 28. novembra 2012 – Bauer proti UUNT – BenQ Materials (Daxon) ( „Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti Daxon — Prejšnja besedna znamka Skupnosti DALTON — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009“ )

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/44

         Sklep Splošnega sodišča z dne 28. novembra 2012 – Bauer proti UUNT – BenQ Materials (Daxon)
   (Zadeva T-29/12) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti Daxon - Prejšnja besedna znamka Skupnosti DALTON - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2013/C 26/85
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Erika Bauer (Schaufling, Nemčija) (zastopnik: A. Merz, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: K. Klüpfel, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: BenQ Materials Corp. (Gueishan Taoyuan, Tajvan)

      Predmet

   Tožba zzoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 9. novembra 2011 (zadeva R 2191/2010-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med Eriko Bauer in družbo BenQ Materials Corp.

      Izrek

               1.

               Družbi Alva Management GmbH se dovoli, da Eriko Bauer nadomesti kot tožeča stranka..

               2.

               Tožba se zavrne.

               3.

               Družbi Alva Management se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 80, 17.3.2012.


title: Zadeva T-86/17 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 6. aprila 2017 Le Pen/Parlament (Začasna odredba — Poslanka Evropskega parlamenta — Izterjava nadomestil, nakazanih iz naslova povračila stroškov za parlamentarno pomoč, s pobotom — Predlog za odlog izvršitve — Neobstoj nujnosti)

text:
               6.6.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/22

         Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 6. aprila 2017 Le Pen/Parlament
   (Zadeva T-86/17 R)
   ((Začasna odredba - Poslanka Evropskega parlamenta - Izterjava nadomestil, nakazanih iz naslova povračila stroškov za parlamentarno pomoč, s pobotom - Predlog za odlog izvršitve - Neobstoj nujnosti))
   (2017/C 178/31)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Marion Anne Perrine Le Pen (Saint Cloud, Francija) (zastopnika: M. Ceccaldi in J. P. Le Moigne, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropski parlament (zastopnika: G. Corstens in S. Seyr, agenta)

      Predmet

   Predlog na podlagi členov 278 in 279 PDEU za odlog izvršitve sklepa generalnega sekretarja Evropskega parlamenta z dne 5. decembra 2016, s katerim je bilo ugotovljeno, da je bil v korist tožeče stranke neupravičeno izplačan znesek 298 497,87 EUR, ki ga je treba izterjati od nje, in bremepisa 2016-1560 z dne 6. decembra 2016, poslanega po sprejetju tega sklepa.

      Izrek

               1.

               Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

               2.

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva C-240/14: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 9. septembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landesgericht Korneuburg – Avstrija) – Eleonore Prüller-Frey/Norbert Brodnig, Axa Versicherung AG (Predhodno odločanje — Odgovornost letalskih prevoznikov v primeru nesreč — Odškodninska tožba — Montrealska konvencija — Uredba (ES) št. 2027/97 — Let, ki ga je lastnik nepremičnine opravil brezplačno z namenom predstavitve te nepremičnine morebitnemu kupcu — Uredba (ES) št. 864/2007 — Neposredna tožba, ki jo je na podlagi nacionalnega prava mogoče vložiti proti zavarovatelju odškodninske odgovornosti)

text:
               3.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 363/15

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 9. septembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landesgericht Korneuburg – Avstrija) – Eleonore Prüller-Frey/Norbert Brodnig, Axa Versicherung AG
   (Zadeva C-240/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Odgovornost letalskih prevoznikov v primeru nesreč - Odškodninska tožba - Montrealska konvencija - Uredba (ES) št. 2027/97 - Let, ki ga je lastnik nepremičnine opravil brezplačno z namenom predstavitve te nepremičnine morebitnemu kupcu - Uredba (ES) št. 864/2007 - Neposredna tožba, ki jo je na podlagi nacionalnega prava mogoče vložiti proti zavarovatelju odškodninske odgovornosti))
   (2015/C 363/17)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Landesgericht Korneuburg

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Eleonore Prüller-Frey

      Toženi stranki: Norbert Brodnig, Axa Versicherung AG

      Izrek

               1.

               Člen 2(1)(a) in (c) Uredbe Sveta (ES) št. 2027/97 z dne 9. oktobra 1997 o odgovornosti letalskih prevoznikov v zvezi z letalskim prevozom potnikov in njihove prtljage, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 889/2002 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. maja 2002, in člen 1(1) Konvencije o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz, ki je bila sprejeta 28. maja 1999 v Montrealu in odobrena v imenu Evropske unije s Sklepom Sveta 2001/539/ES z dne 5. aprila 2001, je treba razlagati tako, da nasprotujeta temu, da se na podlagi člena 17 te konvencije preuči odškodninski zahtevek, ki ga vloži oseba, ki je – medtem ko je bila na krovu zrakoplova, ki vzleta in pristaja v istem kraju, ki se nahaja v državi članici, in je v okviru načrtovanja nepremičninskega posla s pilotom tega zrakoplova opravila brezplačni predstavitveni let z namenom ogleda nepremičnine – utrpela telesne poškodbe zaradi strmoglavljenja navedenega zrakoplova.

               2.

               Člen 18 Uredbe (ES) št. 864/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. julija 2007 o pravu, ki se uporablja za nepogodbene obveznosti („Rim II“), je treba razlagati tako, da v položaju, kot je ta v postopku v glavni stvari, omogoča, da oškodovana oseba vloži neposredno tožbo proti zavarovatelju odgovorne osebe, če je takšna tožba predvidena s pravom, ki se uporablja za nepogodbeno obveznost, neodvisno od tega, kaj določa pravo, ki se uporablja za zavarovalno pogodbo in sta ga izbrali stranki te pogodbe.

      (1)  UL C 261, 11.8.2014.


title: Zadeva C-152/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) 20. marca 2007 – Arcor AG & Co. KG proti Zvezni republiki Nemčiji

text:
               23.6.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 140/7

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) 20. marca 2007 – Arcor AG & Co. KG proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Zadeva C-152/07)
   (2007/C 140/12)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Bundesverwaltungsgericht
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Arcor AG & Co. KG

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija

      Intervenient: Deutsche Telekom AG
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali je treba Direktivo Komisije 90/388/EGS z dne 28. junija 1990 o konkurenci na trgih za telekomunikacijske storitve – direktiva o konkurenci (1) – in Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 97/33/ES z dne 30. junija 1997 o medomrežnem povezovanju v telekomunikacijah glede zagotavljanja univerzalne storitve in medobratovalnosti z uporabo načel zagotavljanja odprtosti omrežij (ONP) – direktiva o medomrežnem povezovanju (2) – razlagati tako, da nacionalnemu regulativnemu organu preprečujeta naložiti obveznost operaterju omrežja, medomrežno povezanega z javnim telekomunikacijskim omrežjem, na podlagi katere, naj operaterju s prevladujočim tržnim položajem, plača prispevek za izravnavo primanjkljaja, za leto 2003, ki operaterju omrežja nastane zaradi zagotavljanja krajevnih zank?
   V primeru pritrdilnega odgovora na vprašanje 1:
   Ali mora nacionalno sodišče upoštevati neskladnost take obveznosti, ki ustreza določbi nacionalnega prava, s pravom Skupnosti, v postopku, ki se nanaša na odobritev prispevka operaterju povezanega omrežja?

      (1)  UL L 192, str. 10.

      (2)  UL L 199, str. 32.


title: Zadeva T-425/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. decembra 2011 – Häfele proti UUNT (Mixfront) ( „Znamka Skupnosti — Prijava besedne znamke Skupnosti Mixfront — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009“ )

text:
               4.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/24

         Sodba Splošnega sodišča z dne 14. decembra 2011 – Häfele proti UUNT (Mixfront)
   (Zadeva T-425/10) (1)

   (Znamka Skupnosti - Prijava besedne znamke Skupnosti Mixfront - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2012/C 32/47
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Häfele GmbH & Co. KG (Nagold, Nemčija) (zastopnika: M. Eck in J. Dönch, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopniki: sprva S. Schäffner, nato R. Manea in nazadnje A. Pohlmann, zastopniki)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 30. junija 2010 (zadeva R 338/2010-1) v zvezi z zahtevo za registracijo besednega znaka Mixfront kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Häfele GmbH & Co. KG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 317, 20.11.2010.


title: Zadeva T-234/06: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 19. novembra 2009 – Torresan proti UUNT – Klosterbrauerei Weissenohe (CANNABIS) ( Znamka Skupnosti — Postopek za ugotovitev ničnosti — Besedna znamka Skupnosti CANNABIS — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člena 7(1)(c) in 51(1)(a) Uredbe (ES) št. 40/94 (postala člena 7(1)(c) in 52(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009) )

text:
               16.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 11/22

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 19. novembra 2009 – Torresan proti UUNT – Klosterbrauerei Weissenohe (CANNABIS)
   (Zadeva T-234/06) (1)

   („Znamka Skupnosti - Postopek za ugotovitev ničnosti - Besedna znamka Skupnosti CANNABIS - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člena 7(1)(c) in 51(1)(a) Uredbe (ES) št. 40/94 (postala člena 7(1)(c) in 52(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009)“)
   2010/C 11/40
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Giampietro Torresan (Rothenburg, Švica) (zastopnik: G. Recher, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: P. Bullock in O. Montalto, zastopnika)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka pred Sodiščem prve stopnje: Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG (Weissenohe, Nemčija) (zastopniki: A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli in R. Cartella, odvetniki)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 29. junija 2006 (zadeva R 517/2005-2) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med družbo Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG in Giampietrom Torresanom.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Giampietru Torresanu se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 261, 28.10.2006.


title: Zadeva C-87/07: Tožba, vložena 15. februarja 2007 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Malti

text:
               14.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/25

         Tožba, vložena 15. februarja 2007 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Malti
   (Zadeva C-87/07)
   (2007/C 82/46)
   Jezik postopka: malteščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. Condou Durande in K. Xuereb, zastopnika)

      Tožena stranka: Republika Malta
   Predloga tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da Republika Malta s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Sveta 2003/86/ES z dne 22. septembra 2003 o pravici do združitve družine (1) in, v vsakem primeru, s tem, da teh predpisov ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               —

               Naj se Republiki Malti naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok, določen za prenos te direktive, se je iztekel 3. decembra 2005.

      (1)  UL L 251, str. 12.


title: Zadeva T-310/15: Sklep Splošnega sodišča z dne 27. aprila 2016 – European Union Copper Task Force/Komisija (Ničnostna tožba — Fitofarmacevtska sredstva — Izvedbena uredba (EU) št. 2015/408 — Oblikovanje seznama kandidatk za zamenjavo — Vključitev bakra na navedeni seznam — Neobstoj posamičnega nanašanja — Regulativni akt, ki zajema izvedbene ukrepe — Nedopustnost)

text:
               11.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 251/32

         Sklep Splošnega sodišča z dne 27. aprila 2016 – European Union Copper Task Force/Komisija
   (Zadeva T-310/15) (1)

   ((Ničnostna tožba - Fitofarmacevtska sredstva - Izvedbena uredba (EU) št. 2015/408 - Oblikovanje seznama kandidatk za zamenjavo - Vključitev bakra na navedeni seznam - Neobstoj posamičnega nanašanja - Regulativni akt, ki zajema izvedbene ukrepe - Nedopustnost))
   (2016/C 251/37)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: European Union Copper Task Force (Essex, Združeno kraljestvo) (zastopnika: C. Fernández Vicién in I. Moreno Tapia Rivas, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: G. von Rintelen in P. Ondrůšek, agenta)

      Predmet

   Predlog za razglasitev delne ničnosti Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2015/408 z dne 11. marca 2015 o izvajanju člena 80(7) Uredbe (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet in pripravi seznama kandidatk za zamenjavo (UL L 67, str. 18).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2.

               O predlogih za intervencijo Parlamenta in Sveta ni treba odločati.

               3.

               Družbi European Union Copper Task Force se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 294, 7.9.2015.


title: Zadeva T-107/09: Tožba, vložena 12. marca 2009 — Združeno kraljestvo proti Komisiji

text:
               16.5.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/40

         Tožba, vložena 12. marca 2009 — Združeno kraljestvo proti Komisiji
   (Zadeva T-107/09)
   2009/C 113/81
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Združeno kraljestvo (zastopnika: V. Jackson, zastopnik, skupaj s T. Eickejem, Barrister)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba Komisije 2008/960/ES z dne 8. decembra 2008 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) ter Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) iz financiranja Skupnosti (1) naj se razglasi za nično v delu, v katerem ima nasproti Združenemu kraljestvu za posledico popravek sheme pomoči za sadje in zelenjavo zaradi domnevnih pomanjkljivosti njegovega nadzornega sistema, ki se nanaša na priznanje organizacij proizvajalcev, ustanovljenih pred letom 2002 (tehnična sredstva niso zagotovljena) in

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka s tožbo predlaga, naj se Odločba Komisije 2008/960/ES z dne 8. decembra 2008 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) ter Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) iz financiranja Skupnosti razglasi za delno nično, ker naj bi Komisija napačno razlagala in uporabila člen 11(2)(d) Uredbe Sveta (ES) št. 2200/96 (2) s tem, ko je ugotovila, da vlada Združenega kraljestva ni upoštevala pogojev, določenih v tej določbi, za priznanje organizacij proizvajalcev v sektorju sadja in zelenjave.
   Tožeča stranka trdi, da ozka razlaga člena 11(2)(d) Uredbe Sveta (ES) št. 2200/96, ki jo je podala Komisija in ki je osnova upoštevnih vidikov izpodbijane odločbe, ni v skladu niti z besedilom niti s predmetom in ciljem te določbe.

      (1)  Notificirano pod dokumentarno številko C(2008) 7820 (UL L 340, 19.12.2008, str. 99).

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 2200/96 z dne 28. oktobra 1996 o skupni ureditvi trga za sadje in zelenjavo (UL L 297, 21.11.1996, str. 1).


title: Zadeva C-453/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Okresný súd Prešov (Slovaška republika) 16. septembra 2010 – Jana Pereničová, Vladislav Perenič proti S.O.S. financ, spol. sro

text:
               4.12.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 328/15

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Okresný súd Prešov (Slovaška republika) 16. septembra 2010 – Jana Pereničová, Vladislav Perenič proti S.O.S. financ, spol. sro
   (Zadeva C-453/10)
   ()
   2010/C 328/28
   Jezik postopka: slovaščina

      Predložitveno sodišče

   Okresný súd Prešov

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Jana Pereničová, Vladislav Perenič

      Tožena stranka: S.O.S. financ, spol. sro

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali obseg varstva potrošnikov v smislu člena 6(1) Direktive Sveta 93/13/EGS (1) z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah omogoča, da se šteje, da pogodba, v kateri so opredeljeni nedovoljeni pogodbeni pogoji, kot celota ni zavezujoča za potrošnika, če je to zanj ugodneje?

               2.

               Ali merila, ki pomenijo nepošteno poslovno prakso v smislu Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES (2) z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta, omogočajo, da se lahko ravnanje gospodarskega subjekta, kadar v pogodbo vnese nižjo efektivno obrestno mero (EOM) od realne, šteje za nepošteno poslovno prakso do potrošnika? Ali Direktiva 2005/29/ES dopušča, da bi ugotovljena nepoštena poslovna praksa vplivala na veljavnost kreditne pogodbe in uresničitev cilja iz členov 4(1) in 6(1) Direktive 93/13, če bi bila ničnost pogodbe ugodnejša za potrošnika?

      (1)  UL L 112. str. 29.

      (2)  UL L 149, str. 22.


title: Zadeva F-76/08: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 4. aprila 2011 – Behmer proti Parlamentu

text:
               12.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 138/39

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 4. aprila 2011 – Behmer proti Parlamentu
   (Zadeva F-76/08) (1)

   2012/C 138/92
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik drugega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 285, 8.11.2008, str. 56.


title: Zadeva C-80/06: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 7. junija 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale ordinario di Novara – Italija) – Carp Snc di L. Moleri e V. Corsi, Associazione Nazionale Artigiani Legno e Arredamenti proti Ecorad Srl (Direktiva 89/106/EGS – Gradbeni proizvodi – Postopek potrjevanja skladnosti – Odločba 1999/93/ES – Neposredni horizontalni učinek – Izključitev)

text:
               21.7.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 170/7

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 7. junija 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale ordinario di Novara – Italija) – Carp Snc di L. Moleri e V. Corsi, Associazione Nazionale Artigiani Legno e Arredamenti proti Ecorad Srl
   (Zadeva C-80/06) (1)

   (Direktiva 89/106/EGS - Gradbeni proizvodi - Postopek potrjevanja skladnosti - Odločba 1999/93/ES - Neposredni horizontalni učinek - Izključitev)
   (2007/C 170/12)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predložitveno sodišče
   Tribunale ordinario di Novara
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Carp Snc di L. Moleri e V. Corsi, Associazione Nazionale Artigiani Legno e Arredamenti

      Tožena stranka: Ecorad Srl
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunale ordinario di Novara – Razlaga členov 2 in 3 ter Priloge II in Priloge III k Odločbi Komisije št. 1999/93/ES z dne 25. januarja 1999 o postopku za potrjevanje skladnosti gradbenih proizvodov v skladu s členom 20(2) Direktive Sveta 89/106/EGS v zvezi z vrati, okni, naoknicami, roloji, vhodnimi vrati in ustreznim stavbnim okovjem (UL L 29, str. 51) – Vrata z okovjem proti paniki, ki jih izdelujejo ključavničarji, ki niso spoštovali postopka za potrjevanje skladnosti, ki ga določa Odločba – Izključitev.
   Izrek
   Posameznik se v sporu z drugim posameznikom v okviru postopka o pogodbeni odgovornosti ne more sklicevati, da je slednji kršil določbe členov 2 in 3 ter Prilog II in III k Odločbi Komisije 1999/93/ES z dne 25. januarja 1999 o postopku za potrjevanje skladnosti gradbenih proizvodov v skladu s členom 20(2) Direktive Sveta 89/106/EGS v zvezi z vrati, okni, naoknicami, roloji, vhodnimi vrati in ustreznim stavbnim okovjem.

      (1)  UL C 131, 3.6.2006.


title: Zadeva T-137/15: Tožba, vložena 24. marca 2015 – Parker Hannifin Manufacturing in Parker-Hannifin/Komisija

text:
               8.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/15

         Tožba, vložena 24. marca 2015 – Parker Hannifin Manufacturing in Parker-Hannifin/Komisija
   (Zadeva T-137/15)
   (2015/C 190/19)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Parker Hannifin Manufacturing Srl (Korzika, Italija); in Parker-Hannifin Corp. (Mayfield Heights, Združene države) (zastopniki: B. Amory, F. Marchini Camia in É. Barbier de La Serre, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata:

               —

               naj ugotovi, da je ta tožba dopustna;

               —

               naj izpodbijani sklep razglasi za ničen v delu, v katerem nalaga zamudne obresti v višini 1 8 59  949,04 EUR;

               —

               podredno, naj zmanjša zamudne obresti, kot je ustrezno, in

               —

               naj Komisiji naloži, da nosi svoje stroške in stroške tožečih strank.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata en tožbeni razlog in podredno še sedem drugih.

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na prekoračitev pooblastil z izpodbijanim sklepom.

                           —

                           Tožeči stranki trdita, da ni pravne podlage za naložitev zamudnih obresti, ker je bila globa plačana v roku, določenem v sklepu, s katerim je bila naložena.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na neobstoj obrazložitve ali pomanjkljivo obrazložitev v izpodbijanem sklepu.

                           —

                           Tožeči stranki trdita, da v izpodbijanem sklepu nista navedeni niti dejanska niti pravna podlaga za naložitev zamudnih obresti v obravnavanem primeru.

               3.

               Tretji tožbeni razlog se nanaša na kršitev načela sorazmernosti.

                           —

                           Tožeči stranki trdita, da naložitev zamudnih obresti ni sorazmerna s ciljem, ki se zasleduje s temi obrestmi.

               4.

               Četrti tožbeni razlog se nanaša na načelo prepovedi diskriminacije.

                           —

                           Tožeči stranki trdita, da je Komisija v obravnavanem primeru naložila zamudne obresti po 6-odstotni obrestni meri, medtem ko je vrnila del globe tožečima strankama skupaj z obrestmi po 1,06-odstotni obrestni meri.

               5.

               Peti tožbeni razlog se nanaša na kršitev načel pravne varnosti in varstva legitimnih pričakovanj.

                           —

                           Tožeči stranki trdita, da na podlagi sklepa o naložitvi globe in delegirane uredbe nista mogli pričakovati naložitev zamudnih obresti v tem položaju. Dalje trdita, da sta lahko legitimno pričakovali, da Komisija v tem primeru ne bo naložila zamudnih obresti.

               6.

               Šesti tožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 266 PDEU in pravice do učinkovitega sodnega varstva.

                           —

                           Tožeči stranki trdita, da izpodbijani sklep krši člen 266 PDEU, ker posega v njegov polni učinek in krši pravico do učinkovitega sodnega varstva, ker z uveljavljanjem svoje pravice do sodnega varstva, tožeči stranki zdaj tvegata naložitev obresti po očitno nesorazmerni obrestni meri.

               7.

               Sedmi tožbeni razlog se nanaša na neupravičeno obogatitev.

                           —

                           Tožeči stranki trdita, da naložitev zamudnih obresti v tem primeru pomeni neupravičeno obogatitev Komisije.

               8.

               Osmi tožbeni razlog se nanaša na zlorabo pooblastil.

                           —

                           Tožeči stranki trdita, da naložitev zamudnih obresti vodi do rezultata, ki v celoti odstopa od ciljev, ki se zasledujejo s podelitvijo pooblastil Komisiji za naložitev zamudnih obresti.


title: Zadeva T-208/13: Tožba, vložena 9. aprila 2013 – Portugal Telecom proti Komisiji

text:
               8.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 164/22

         Tožba, vložena 9. aprila 2013 – Portugal Telecom proti Komisiji
   (Zadeva T-208/13)
   2013/C 164/38
   Jezik postopka: portugalščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Portugal Telecom SGPS, SA (Lizbona, Portugalska) (zastopnika: N. Mimoso Ruiz in R. Bordalo Junqueiro, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlog

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               naj sklep Evropske komisije C(2013) 306 razglasi za ničen in Komisiji naloži plačilo stroškov postopka in stroškov, nastalih tožeči stranki;

               —

               podredno, naj zmanjša globo, ki je bila v skladu s členom 2 navedene odločbe naložena tožeči stranki.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   V izpodbijanem sklepu je bilo ugotovljeno, da sta družbi Portugal Telecom in Telefónica S.A. kršili člen 101 PDEU s tem, da sta v sporazumu o nakupu paketa delnic družbe Brasilcel NV, ki jih je imela družba Portugal Telecom, s strani družbe Telefónica S.A, vključili člen 9, ki jo je Komisija razlagala kot dogovor o nekonkuriranju ne glede na zadevno transakcijo.
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na bistvene kršitve postopka:

                           —

                           tožeča stranka meni, da je sklep pomanjkljivo obrazložen, saj so v obrazložitvi glede bistvenih točk pomanjkljivosti, nejasnosti in napake, ki vodijo do nepopravljivih napačnih ugotovitev;

                           —

                           tožeča stranka meni, da v zvezi s sklepom ni podanih dovolj dokazov, saj Komisija ni predložila nobenega dokaza zoper dokaz tožeče stranke, na podlagi katerega je razvidno, da člen 9 sporazuma vsebuje dogovor o nekonkuriranju, ki glede na okoliščine njegovega izvora ne more začeti veljati brez predhodne potrditve s strani obeh strank;

                           —

                           tožeča stranka meni, da člena 9 sporazuma ni mogoče opredeliti kot omejitev zaradi cilja in da Komisija ni dokazala, kot bi morala, obstoja dejanskih ali potencialnih omejevalnih učinkov, ki bi lahko kršili pravila o konkurenci.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na kršitev Pogodbe in prava za njeno izvajanje:

                           —

                           tožeča stranka meni, da sklep krši pravo Unije, ker so v njem podane te napake:

                                       (a)

                                       očitna napaka pri presoji dejstev, dokazov in dokazne vrednosti, saj je Komisija podatke, ki so jih predložile stranke, napačno ocenila in razlagala, ter tako na podlagi dokazov v spisu ni prišla do najverjetnejših zaključkov.

                                       (b)

                                       napaka pri razlagi člena 101 PDEU in posledično kršitev navedenega člena, saj je Komisija stranke neutemeljeno in napačno opredelila za potencialni konkurentki na vseh trgih, ki jih domnevno zajema zadevna obveznost nekonkuriranja; navedene obveznosti ni mogoče opredeliti kot omejitve zaradi cilja in Komisija ni dokazala nikakršnega učinka;

                                       (c)

                                       kršitev obveznosti preučitve in odločitve, saj v sklepu niso niti obravnavani niti zavrnjeni upoštevni argumenti strank, zlasti glede obsega klavzule o nekonkuriranju;

                                       (d)

                                       kršitev načela in dubio pro reo, saj je Komisija kot gotova štela dejstva, ki so v škodo tožeče stranke, v zvezi s katerimi obstajajo pomembni dvomi in glede katerih niti Komisija ni gotova;

                                       (e)

                                       kršitev načel, ki se jih je Komisija zavezala upoštevati pri nalaganju glob, natančneje določb člena 13 njenih smernic na tem področju, saj je Komisija izračunala globo za vse trge elektronskih komunikacij, ne glede na to, ali so na Iberskem polotoku, pri čemer prav tako ni upoštevala dejstva, da v nobenem primeru navedena kršitev ni trajala dlje od 29. oktobra 2010;

                                       (f)

                                       kršitev načela sorazmernosti glede na okoliščine konkretnega primera in merila, ki jih je treba upoštevati pri nalaganju glob.


title: Zadeva T-16/05: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 24. septembra 2009 – Viasat Broadcasting UK proti Komisiji ( Državne pomoči — Dokapitalizacija javne radiotelevizije potem, ko je bila izdana prva odločba, s katero je bila odrejena povrnitev nezdružljivih državnih pomoči — Odločba o nenasprotovanju — Razglasitev ničnosti prve odločbe — Ustavitev postopka )

text:
               21.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/47

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 24. septembra 2009 – Viasat Broadcasting UK proti Komisiji
   (Zadeva T-16/05) (1)

   („Državne pomoči - Dokapitalizacija javne radiotelevizije potem, ko je bila izdana prva odločba, s katero je bila odrejena povrnitev nezdružljivih državnih pomoči - Odločba o nenasprotovanju - Razglasitev ničnosti prve odločbe - Ustavitev postopka“)
   2009/C 282/89
   Jezik postopka: danščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Viasat Broadcasting UK Ltd (West Drayton, Middlesex, Združeno kraljestvo) (zastopnika: S. Hjelmborg in M. Honoré, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: H. Støvlbæk in M. Niejahr, zastopnika)

      Intervenienta v podporo tožeče stranke: SBS TV A/S, prej TV Danmark A/S (Skovlunde, Danska) in SBS Danish Television Ltd, prej Kanal 5 Denmark Ltd (Hounslow, Middlesex, Združeno kraljestvo) (zastopniki: sprva D. Vandermeersch, K.-U. Karl, K. Nordlander in H. Peytz, nato D. Vandermeersch, K.-U. Karl in H. Peytz, odvetniki)

      Intervenienta v podporo tožene stranke: Kraljevina Danska (zastopniki: J. Molde, zastopnik, skupaj s P. Bieringom in K. Lundgaard Hansenom, odvetniki) in TV 2/Danmark A/S (Odense, Danska) (zastopnika: O. Koktvedgaard in M. Thorninger, odvetnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C (2004)3632 konč. z dne 6. oktobra 2004 o dokapitalizaciji TV2/DANMARK A/S.

      Izrek

               1.

               Postopek se ustavi.

               2.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 82, 2.4.2005.


title: Zadeva T-56/09: Tožba, vložena 13. februarja 2009 – Saint-Gobain Glass France in drugi proti Komisiji

text:
               18.4.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 90/31

         Tožba, vložena 13. februarja 2009 – Saint-Gobain Glass France in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-56/09)
   2009/C 90/49
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Saint-Gobain Glass France SA (Courbevoie, Francija), Saint-Gobain Sekurit Deutschland GmbH & Co. KG (Aachen, Nemčija), Saint-Gobain Sekurit France SAS (Thourotte, Francija) (zastopniki: B. van de Walle de Ghelcke, B. Meyring, M. Guillaumond in E. Venot, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

      Predlogi tožečih strank
       (1)

               —

               Razglasitev ničnosti Odločbe Komisije Evropskih skupnosti C(2008) 6815 konč. z dne 12. novembra 2008 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 ES v zadevi COMP/39.125

               —

               Avtomobilsko steklo, kot je bila sprejeta z odločbo C(2009) 863 konč. z dne 11. februarja 2009, ki je bila tožečim strankam vročena 13. in 16. februarja 2009, ter obrazložitev v podporo izreku, v delu, v katerem se spremenjena različica te odločbe nanaša na tožeče stranke, ali člena 2 te odločbe;

               —

               podredno, znižanje globe, naložene v členu 2 različice Odločbe, kot je bila spremenjena z Odločbo C(2009) 863 konč. z dne 11. februarja 2009, ki je bila vročena tožečim strankam 13. in 16. februarja 2009, na ustrezni znesek;

               —

               naložitev plačila stroškov toženi stranki.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Stranke s tožbo predlagajo delno razglasitev ničnosti odločbe Komisije C(2008) 6815 konč. z dne 12. novembra 2008 v zadevi COMP/39.125 – Avtomobilsko steklo, v kateri je Komisija ugotovila, da so določena podjetja, med njimi tožeče stranke, kršila člen 81(1) ES in člen 53(1) Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru s tem, da so si razdelila pogodbe o dobavi avtomobilskih stekel, in s tem, da so koordinirala svoje cenovne politike ter strategije dobave avtomobilskega stekla na evropski trg.
   Tožeče stranke v podporo tožbi navajajo osem tožbenih razlogov:

               —

               kršitev pravice do neodvisnega in nepristranskega sodišča in domneve nedolžnosti, ker naj bi globo naložil upravni organ s preiskovalnimi in kaznovalnimi pooblastili, in nezakonitost Uredbe št. 1/2003 (2), v delu, v katerem ne določa te pravice do neodvisnega in nepristranskega sodišča;

               —

               kršitev pravice do izjave tožečih strank, ker Komisija ni obravnavala načina za izračun globe z uporabo smernic na področju glob iz leta 2006 (3) kontradiktorno;

               —

               kršitev člena 253 ES, ker naj izpodbijana odločba ne bi bila obrazložena v pravno zadostni meri s tem, da naj Komisija ne bi dejansko razložila, na podlagi katerih prodaj je bil v zvezi s kršitvijo izračunan promet;

               —

               kršitev člena 23(2) Uredbe št. 1/2003 in načela individualizacije kazni ter zloraba pooblastil, saj bi bilo treba za promet tožečih strank uporabiti izključno zgornjo mejo 10 %, brez prometa družbe Compagnie de Saint-Gobain;

               —

               kršitev načela prepovedi retroaktivnosti za kazni, ker je Komisija retroaktivno uporabila smernice na področju glob 2006, ko je izpodbijano odločbo utemeljila s temi smernicami, kljub dejstvu, da so bile sprejete po koncu kršitve, kar pa naj bi vodilo do bistvenega in nepredvidljivega povečanja glob;

               —

               kršitev načela sorazmernosti s tem, da je bila naložena pretirana globa, ki je nesorazmerna in je ni mogoče utemeljiti z odvračilnim učinkom;

               —

               kršitev člena 23 Uredbe št. 1/2003 in nezadostna obrazložitev, ker naj Komisija ne bi imela pravice, da se opre na ponovitvi, ki ju je v izpodbijani odločbi upoštevala, saj naj se nobena od teh dveh določb ne bi nanašala na tožeče stranke;

               —

               napačna uporaba prava in napaka pri presoji v zvezi z uporabo člena 23(2)(a) in (3) Uredbe št. 1/2003, ker naj Komisija pri izračunu globe ne bi upoštevala tega, da tožeče stranke niso izpodbijale resničnosti dejstev.

      (1)  Kot so bili spremenjeni po vložitvi tožbe zaradi popravka v izpodbijani odločbi, ki ga je sprejela Komisija.

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL L 1, 4.1.2003, str. 1).

      (3)  Smernice o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 23(2)(a) Uredbe (ES) št. 1/2003 (UL C 210, 1.9.2006, str. 2).


20150731029616882015/C 270/342742015TC27020150817SL01SLINFO_JUDICIAL20150616272711Zadeva T-274/15 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 16. junija 2015 – Alcogroup in Alcodis/Komisija (Predlog za izdajo začasne odredbe – Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Trg bioetanola in etanola – Upravni postopek – Odredba o podreditvi pregledu – Zavrnitev odložitve izvajanja poizvedovalnih ukrepov – Predlog za izdajo začasnih odredb – Nedopustnost)
 ---documentbreak--- C2702015SL2710120150616SL0034271271Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 16. junija 2015 – Alcogroup in Alcodis/Komisija
   (Zadeva T-274/15 R)
   „(Predlog za izdajo začasne odredbe — Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Trg bioetanola in etanola — Upravni postopek — Odredba o podreditvi pregledu — Zavrnitev odložitve izvajanja poizvedovalnih ukrepov — Predlog za izdajo začasnih odredb — Nedopustnost)“2015/C 270/34Jezik postopka: francoščina
      Stranke

      Tožeči stranki: Alcogroup (Bruselj, Belgija) in Alcodis (Bruselj) (zastopniki: P. de Bandt, J. Dewispelaere in J. Probst, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: C. Giolito, V. Bottka in F. Jimeno Fernández, zastopniki)

      Predmet

   Predlog za izdajo začasnih odredb, ki se, na eni strani, nanaša na odlog izvršitve odločbe Komisije C (2015) 1769 final z dne 12. marca 2015, naslovljene na družbo Alcogroup in na vsa podjetja, ki jih ta družba neposredno ali posredno nadzira, vključno z družbo Alcodis, v zvezi s postopkom na podlagi člena 20(4) Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 (AT.40244 – AQUAVIT) ter njene odločbe z dne 8. maja 2015, naslovljene na družbo Alcogroup v okviru poizvedovalnih ukrepov AT.A0244 – Bioetanol – in AT.A0054 – Oil and Biofuel Markets, in na drugi strani, na odreditev Komisiji, naj odloži izvajanje kakršnihkoli poizvedovalnih ukrepov v okviru postopkov AT.A0054 in AT.A0244.

      Izrek

            1.

            Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

            2.

            Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva F-110/14: Tožba, vložena 15. oktobra 2014 – ZZ/Komisija

text:
               26.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/46

         Tožba, vložena 15. oktobra 2014 – ZZ/Komisija
   (Zadeva F-110/14)
   (2015/C 026/61)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: S. Orlandi, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe o izračunu bonusa pokojninskih pravic tožeče stranke v pokojninskem sistemu Unije na podlagi novih splošnih izvedbenih določb za člena 11 in 12 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom za uradnike.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da člen 9 splošnih izvedbenih določb za člen 11(2) Priloge VIII ni zakonit in da se zato ne uporablja;

               —

               odločba z dne 24. maja 2013 o izračunu bonusa pokojninskih pravic, ki jih je pridobila tožeča stranka pred nastopom dela, v okviru prenosa teh pravic v pokojninski sitem institucij Evropske unije na podlagi splošnih izvedbenih določb za člen 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom z dne 3. marca 2011, naj se razglasi za nično;

               —

               Evropski komisiji naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-422/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice (Chancery Division) (Združeno kraljestvo) 27. avgusta 2010 – Georgetown University, University of Rochester, Loyola University of Chicago proti Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

text:
               6.11.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/12

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice (Chancery Division) (Združeno kraljestvo) 27. avgusta 2010 – Georgetown University, University of Rochester, Loyola University of Chicago proti Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
   (Zadeva C-422/10)
   ()
   2010/C 301/17
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Georgetown University, University of Rochester, Loyola University of Chicago

      Tožena stranka: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

      Vprašanje za predhodno odločanje

               1.

               Ali je na podlagi Uredbe št. 469/2009, zlasti njenega člena 3(b), dovoljeno podeliti dodatni varstveni certifikat za posamezno učinkovino ali kombinacijo učinkovin, če:

                           (a)

                           veljavni osnovni patent varuje posamezno učinkovino ali kombinacijo učinkovin v smislu člena 3(a) Uredbe št. 469/2009 in

                           (b)

                           je zdravilo, ki vsebuje eno učinkovino ali kombinacijo učinkovin skupaj z eno ali več drugimi učinkovinami, predmet veljavnega dovoljenja za dajanje v promet, izdanega v skladu z Direktivo 2001/83/ES (1) ali 2001/82/ES (2), in je to prvo dovoljenje za dajanje v promet ene učinkovine ali kombinacije učinkovin?

      (1)  Direktiva 2001/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini
   UL L 311, str. 67.

      (2)  Direktiva 2001/82/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v veterinarski medicini
   UL L 311, str. 1.


title: Zadeva T-167/17 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 24. marca 2017 – RV/Komisija (Začasna odredba — Javni uslužbenci — Obvezen dopust in upokojitev — Predlog za odlog izvršitve — Neobstoj nujnosti)

text:
               6.6.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/26

         Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 24. marca 2017 – RV/Komisija
   (Zadeva T-167/17 R)
   ((Začasna odredba - Javni uslužbenci - Obvezen dopust in upokojitev - Predlog za odlog izvršitve - Neobstoj nujnosti))
   (2017/C 178/39)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: RV (zastopnika: J. N. Louis in N. de Montigny, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: G. Berscheid in D. Martin, agenta)

      Predmet

   Predlog na podlagi členov 278 in 279 PDEU za odlog izvršitve sklepa Komisije z dne 21. decembra 2016, s katerim sta bila za tožečo stranko odrejena dopust v interesu službe in obvezna upokojitev z učinkom od 1. aprila 2017.

      Izrek

               1.

               Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

               2.

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva F-42/11: Tožba, vložena 9. aprila 2011 – Honnefelder proti Komisiji

text:
               25.6.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 186/34

         Tožba, vložena 9. aprila 2011 – Honnefelder proti Komisiji
   (Zadeva F-42/11)
   2011/C 186/64
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Stephanie Honnefelder (Bruselj, Belgija) (zastopnik: C. Bode, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razveljavitev odločbe Komisije, da se tožeče stranke ne vpiše na rezervni seznam natečaja EPSO/AD/26/05.

      Predlogi tožeče stranke

   Tožeča stranka predlaga, naj se:

               —

               odločba tožene stranke z dne 11. februarja 2011 razveljavi;

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo stroškov postopka;

               —

               izda zamudna sodba, če je to potrebno.


title: Zadeva C-491/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 31. oktobra 2012 vložilo Debreceni Munkaügyi Bíróság (Madžarska) – Magdolna Margit Szabadosné Bay

text:
               16.3.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 79/4

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 31. oktobra 2012 vložilo Debreceni Munkaügyi Bíróság (Madžarska) – Magdolna Margit Szabadosné Bay
   (Zadeva C-491/12)
   2013/C 79/07
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Debreceni Munkaügyi Bíróság

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Magdolna Margit Szabadosné Bay

      Tožena stranka: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je člen 30 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah treba razlagati tako, da zagotavlja le možnost pravnega varstva pred nezakonito in neupravičeno (unjustified) odpustitvijo?

               2.

               Ali [navedena določba] pomeni, da je ob odpustitvi delodajalec dolžan zaposlenega pisno seznaniti z razlogi za odpustitev in da bi bila sicer taka odpustitev neupravičena (unjustified)?

               3.

               Ali neseznanitev z razlogi sama po sebi povzroči nezakonitost ukrepa ali pa lahko delodajalec razloge navede naknadno v morebitnem delovnopravnem sporu?


title: Mnenje 2/15: Zahteva za mnenje, ki jo je vložila Evropska komisija na podlagi člena 218(11) PDEU

text:
               3.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 363/18

         Zahteva za mnenje, ki jo je vložila Evropska komisija na podlagi člena 218(11) PDEU
   (Mnenje 2/15)
   (2015/C 363/22)
   Jezik postopka: vsi uradni jeziki

      Vlagateljica zahteve

   Evropska komisija (zastopniki: U. Wölker, B. De Meester, M. Kocjan, R. Vidal Puig, agenti)

      Vprašanja, predložena Sodišču

   Ali Unija ima potrebno pristojnost, da sama podpiše in sklene sporazum o prosti trgovini s Singapurjem? Natančneje:

               —

               Katere določbe sporazuma spadajo v izključno pristojnost Unije?

               —

               Katere določbe sporazuma spadajo v deljeno pristojnost Unije?

               —

               Ali katera določba sporazuma spada v izključno pristojnost držav članic?


title: Zadeva T–364/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. septembra 2013 – Duravit in drugi proti Komisiji (Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Belgijski, nemški, francoski, italijanski, nizozemski in avstrijski trg kopalniške opreme — Sklep o ugotovitvi kršitve člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP — Usklajevanje zvišanj cen in izmenjava poslovno občutljivih informacij — Enotna in trajajoča kršitev — Dokazno breme — Globe — Enako obravnavanje — Sorazmernost — Zakonitost kazni)

text:
               9.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 325/23

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. septembra 2013 – Duravit in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T–364/10) (1)

   (Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Belgijski, nemški, francoski, italijanski, nizozemski in avstrijski trg kopalniške opreme - Sklep o ugotovitvi kršitve člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP - Usklajevanje zvišanj cen in izmenjava poslovno občutljivih informacij - Enotna in trajajoča kršitev - Dokazno breme - Globe - Enako obravnavanje - Sorazmernost - Zakonitost kazni)
   2013/C 325/38
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Duravit AG (Hornberg, Nemčija); Duravit SA (Bischwiller, Francija); in Duravit BeLux SPRL/BVBA (Overijse, Belgija) (zastopniki: R. Bechtold, U. Soltész in C. von Köckritz, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: F. Castillo de la Torre in A. Antoniadis, agenta, skupaj s P. Thyriem, odvetnik)

      Intervenientka v podporo toženi stranki: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Simm in F. Florindo Gijón, agenta)

      Predmet

   Primarno razglasitev delne ničnosti Sklepa Komisije C(2010) 4185 final z dne 23. junija 2010 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/39.092 – Kopalniška oprema) in podredno, predlog za znižanje globe, naložene tožečim strankam s to odločbo

      Izrek

               1.

               Člen 1(1), točka 8, Sklepa Komisije C(2010) 4185 final z dne 23. junija 2010 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/39.092 – Kopalniška oprema) se razglasi za ničnega v delu, v katerem je Evropska komisija ugotovila, da so družbe Duravit AG, Duravit BeLux SPRL/BVBA in Duravit SA sodelovale pri kršitvi na ozemlju Italije, Avstrije in Nizozemske.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Duravit AG, Duravit BeLux in Duravit SA nosijo tri četrtine svojih stroškov.

               4.

               Komisija nosi četrtino stroškov družb Duravit AG, Duravit BeLux in Duravit SA ter svoje stroške.

               5.

               Svet Evropske unije nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 288, 23.10.2010.


title: Zadeva F-7/12: Tožba, vložena 16. januarja 2012 – ZZ proti Evropski agenciji za varnost omrežij in informacij (ENISA)

text:
               5.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 133/30

         Tožba, vložena 16. januarja 2012 – ZZ proti Evropski agenciji za varnost omrežij in informacij (ENISA)
   (Zadeva F-7/12)
   2012/C 133/59
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnika: L. Levi, A. Tymen, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska agencija za varnost omrežij in informacij (ENISA)

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti kariernega ocenjevalnega poročila za tožečo stranko za leto 2009, seznama uradnikov, ki so napredovali v letu 2010, in, po potrebi, odločbe z dne 17. oktobra 2011 o zavrnitvi pritožbe tožeče stranke.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti kariernega ocenjevalnega poročila za tožečo stranko za leto 2009;

               —

               razglasitev ničnosti odločbe z dne 16. novembra 2010 o določitvi seznama uradnikov, ki so napredovali v napredovalnem obdobju 2010;

               —

               po potrebi razglasitev ničnosti odločbe z dne 17. oktobra 2011 o zavrnitvi pritožbe tožeče stranke z dne 16. junija 2011;

               —

               ENISI naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva T-270/06: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 12. novembra 2008 – Lego Juris proti UUNT – Mega Brands (Lego kocka rdeče barve) (Znamka Skupnosti – Prijava tridimenzionalne znamke Skupnosti – Lego kocka rdeče barve – Absolutni razlog za zavrnitev – Znak, sestavljen izključno iz oblike blaga, ki je nujna za doseg tehničnega učinka – Člen 7(1)(e)(ii) Uredbe (ES) št. 40/94 – Dokazni predlogi)

text:
               10.1.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/22

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 12. novembra 2008 – Lego Juris proti UUNT – Mega Brands (Lego kocka rdeče barve)
   (Zadeva T-270/06) (1)

   (Znamka Skupnosti - Prijava tridimenzionalne znamke Skupnosti - Lego kocka rdeče barve - Absolutni razlog za zavrnitev - Znak, sestavljen izključno iz oblike blaga, ki je nujna za doseg tehničnega učinka - Člen 7(1)(e)(ii) Uredbe (ES) št. 40/94 - Dokazni predlogi)
   (2009/C 6/45)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Lego Juris (Billund, Danska) (zastopniki: V. von Bomhard, A. Renck in T. Dolde, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: D. Botis, zastopnik)

      Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe UUNT, intervenientka pred Sodiščem prve stopnje: Mega Brands, Inc. (Montreal, Kanada) (zastopnika: P. Cappuyns in C. De Meyer, odvetnika)
   Predmet
   Tožba zoper odločbo velikega odbora za pritožbe UUNT z dne 10. julija 2006 (zadeva R 856/2004-G) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med družbama Mega Brands, Inc. in Lego Juris A/S.
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Družbi Lego Juris A/S se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 294, 2.12.2006.


title: Zadeva F-59/15: Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 2. marca 2016 – FX/Komisija (Javni uslužbenci — Začasni uslužbenec — Odpravnina — Člen 12(2) Priloge VIII k Statutu — Dokončno prenehanje zaposlitve)

text:
               18.4.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 136/47

         Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 2. marca 2016 – FX/Komisija
   (Zadeva F-59/15) (1)

   ((Javni uslužbenci - Začasni uslužbenec - Odpravnina - Člen 12(2) Priloge VIII k Statutu - Dokončno prenehanje zaposlitve))
   (2016/C 136/66)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: FX (zastopnika: T. Bontinck in A. Guillerme, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: G. Gattinara in F. Simonetti, agenta)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe o nenakazilu odpravnine, ki jo je zahtevala tožeča stranka po prenehanju njene zaposlitve in dodelitvi odškodnine za domnevno utrpljeno škodo.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               FX nosi dve tretjini lastnih stroškov.

               3.

               Evropska komisija nosi lastne stroške in tretjino stroškov, ki jih je priglasila FX.

      (1)  UL C 213, 29.6.2015, str. 48.


title: Zadeva C-477/09: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 10. marca 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Francija) – Charles Defossez proti Christianu Wiartu, kot likvidacijskemu upravitelju družbe Sotimon SARL, Office national de l’emploi fonds de fermeture d’entreprises, Centre de gestion et d’études de l’Association pour la gestion du régime de garantie des créances des salariés de Lille (CGEA) (Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Direktivi 80/987/EGS in 2002/74/ES — Plačilna nesposobnost delodajalca — Varstvo delavcev — Plačilo neplačanih terjatev delavcev — Določitev pristojne jamstvene ustanove — Ugodnejše jamstvo na podlagi nacionalnega prava — Možnost njegovega uveljavljanja)

text:
               7.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/6

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 10. marca 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Francija) – Charles Defossez proti Christianu Wiartu, kot likvidacijskemu upravitelju družbe Sotimon SARL, Office national de l’emploi fonds de fermeture d’entreprises, Centre de gestion et d’études de l’Association pour la gestion du régime de garantie des créances des salariés de Lille (CGEA)
   (Zadeva C-477/09) (1)

   (Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Direktivi 80/987/EGS in 2002/74/ES - Plačilna nesposobnost delodajalca - Varstvo delavcev - Plačilo neplačanih terjatev delavcev - Določitev pristojne jamstvene ustanove - Ugodnejše jamstvo na podlagi nacionalnega prava - Možnost njegovega uveljavljanja)
   2011/C 139/09
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour de cassation

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Charles Defossez

      Tožene stranke: Christian Wiart kot likvidacijski upravitelj družbe SOTIMON SARL, Office national de l’emploi fonds de fermeture d’entreprises, Centre de gestion et d’études de l’Association pour la gestion du régime de garantie des créances des salariés de Lille (CGEA)

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Cour de cassation (Francija) – Razlaga člena 8a Direktive Sveta z dne 20. oktobra 1980 o približevanju zakonodaje držav članic o varstvu delavcev v primeru plačilne nesposobnosti njihovega delodajalca (80/987/EGS), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2002/74/ES (UL L 270, str. 10) v povezavi s členom 9 iste direktive – Določitev jamstvene ustanove, ki je pristojna za plačilo neporavnanih terjatev delavcev – Jamstvena ustanova države članice, na ozemlju katere delavci običajno opravljajo svoje delo – Možnost delavcev, da uveljavljajo ugodnejše jamstvo ustanove, pri kateri se v skladu z nacionalnim pravom njihov delodajalec zavaruje in plačuje prispevke

      Izrek

   Člen 3 Direktive Sveta z dne 20. oktobra 1980 o približevanju zakonodaje držav članic o varstvu delavcev v primeru plačilne nesposobnosti njihovega delodajalca (80/987/EGS) v različici pred spremembami z Direktivo 2002/74/ES je treba razlagati tako, da je za plačilo neplačanih terjatev delavca, ki je običajno opravljal delo v drugi državi članici, kot je država članica sedeža njegovega delodajalca, ki je bil pred 8. oktobrom 2005 razglašen za plačilno nesposobnega, če ta delodajalec v tej drugi državi članici ni imel poslovne enote in je izpolnjeval obveznost prispevanja k financiranju jamstvene ustanove v državi članici njegovega sedeža, ta ustanova tista, ki je odgovorna za obveznosti, opredeljene v tem členu.
   Direktiva 80/987 ne nasprotuje temu, da se v nacionalni zakonodaji določi, da lahko delavec uveljavlja jamstvo za terjatve iz naslova plač nacionalne ustanove na podlagi prava te države članice kot dodatno ali nadomestno jamstvo glede na jamstvo, ki ga zagotavlja ustanova, ki je bila na podlagi te direktive določena kot pristojna, če navedeno jamstvo delavcu zagotavlja višjo raven varstva.

      (1)  UL C 37, 13.2.2010.


title: Zadeva C-155/11 PPU: Sklep Sodišča z dne 10. junija 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank ’s-Gravenhage – Nizozemska) – Bibi Mohammad Imran proti Minister van Buitenlandse Zaken (Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Ustavitev postopka)

text:
               10.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/18

         Sklep Sodišča z dne 10. junija 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank ’s-Gravenhage – Nizozemska) – Bibi Mohammad Imran proti Minister van Buitenlandse Zaken
   (Zadeva C-155/11 PPU) (1)

   (Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Ustavitev postopka)
   2011/C 269/30
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Rechtbank ’s-Gravenhage

      Stranki

      Tožeča stranka: Bibi Mohammad Imran

      Tožena stranka: Minister van Buitenlandse Zaken

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Rechtbank ’s-Gravenhage – Razlaga člena 7(2) Direktive Sveta 2003/86/ES z dne 22. septembra 2003 o pravici do združitve družine (UL L 251, str. 12) – Pogoji za uresničitev te pravice - Nacionalna zakonodaja, ki določa, da je družinski člani državljana tretje države, ki zakonito biva v zadevni državi članici, zavezan opraviti preizkus integracije v družbo preden lahko vstopi na nacionalno ozemlje – Zadevni družinski član je mati osmih otrok, med katerimi je sedem mladoletnih, ki zakonito bivajo v zadevni državi članici – Možnost imeti pouk v jeziku države članice v tretji državi prebivališča – Zdravstveni ali drugi razlogi, iz katerih zadevni družinski član v razumnem roku ni mogel opraviti preizkusa integracije v družbo

      Izrek

   Postopek glede predloga za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank ’s-Gravenhage (Nizozemska) z odločbo z dne 31. marca 2011, se ustavi.

      (1)  UL C 219, 23.7.2011.


title: Zadeva T-309/12: Tožba, vložena 6. julija 2012 – Zweckverband Tierkörperbeseitigung proti Komisiji

text:
               8.9.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 273/19

         Tožba, vložena 6. julija 2012 – Zweckverband Tierkörperbeseitigung proti Komisiji
   (Zadeva T-309/12)
   2012/C 273/33
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg (Rivenich, Nemčija) (zastopnica: A. Kerkmann, odvetnica)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               razglasitev ničnosti sklepa Evropske komisije z dne 25. aprila 2012 o državni pomoči SA.25051 (C-19/2010) (ex NN 23/2010), ki jo je Nemčija dodelila v korist Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg (dokumentarna številka C(2012) 2557 final);

               —

               naložitev stroškov toženi stranki.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja devet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 107(1) PDEU, ker je bilo ugotovljeno, da je treba tožečo stranko šteti za podjetje.
               Namen plačila članarin je izvrševanje dejavnosti javne storitve neodvisno od trga. Tožeča stranka pri izvrševanju te dejavnosti ne deluje kot podjetje v smislu člena 107(1) PDEU.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev členov 107(1) in 106(2) PDEU, ker je bilo ugotovljeno, da tožeča stranka s plačili prejema gospodarsko korist in da ne gre za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena.
               S plačilom članarin tožeča stranka ne prejema gospodarske koristi, ker to plačilo določi javni organ in ne pomeni navzkrižne subvencije dejavnosti, ki jih tožeča stranka nudi na trgu. Podredno gre za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena, kar Komisija zanika in s tem grobo krši merila za preizkus, ki so priznana s sodno prakso. Izpolnjena so tudi štiri merila iz sodbe Altmark.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev člena 107(1) PDEU, ker je bilo napačno ugotovljeno, da so bila izpolnjena merila izkrivljanja konkurence in prizadetosti menjav med državami članicami.
               Odstranjevanje živalskih stranskih proizvodov kategorije 1 in 2 v smislu Uredbe (ES) št. 1069/2009 v Nemčiji ni dejavnost, odprta trgu, zato izključna pravica, ki je bila zakonito priznana tožeči stranki, ne izkrivlja konkurence in ne prizadene menjav.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 106(2) PDEU zaradi napačne presoje pogojev za potrditev iz te določbe.
               Komisija je pri preizkusu napačno uporabila merilo gospodarske učinkovitosti in prekršila svoja pooblastila, ker se ni omejila na dokazovanje morebitnega presežka plačila.

               5.

               Peti tožbeni razlog: nespoštovanje delitve pristojnosti med Unijo in državami članicami iz člena 14 PDEU; hkrati kršitev načela subsidiarnosti (člen 5(3) PEU).
               Komisija ni spoštovala pooblastila organov držav članic pri opredelitvi storitev splošnega gospodarskega pomena.

               6.

               Šesti tožbeni razlog: kršitev člena 108(1) PDEU in členov 1(b)(v) in 14 Uredbe (ES) št. 659/1999, ker je bilo ugotovljeno, da od leta 1998 plačila članarin pomenijo novo pomoč.
               Ugotovitve Komisije temeljijo na pomanjkljivi presoji dejstev.

               7.

               Sedmi tožbeni razlog: kršitev člena 2 PDEU, člena 52 Listine o temeljnih pravicah in člena 14(1) Uredbe (ES) št. 659/1999 zaradi nespoštovanja zahtev glede varstva legitimnih pričakovanj in načela pravne varnosti.
               Komisija je nepravilno izhajala iz tega, da se tožeča stranka zaradi sodbe Sodišča z dne 16. decembra 2010 (dok. št. 3 C 44.09) ne more sklicevati na varstvo legitimnih pričakovanj, čeprav je v sodbi ugotovljeno, da plačila članarin tožeči stranki ne pomenijo pomoči. Ker je sodba pravnomočna, je Komisija hkrati kršila načelo pravne varnosti.

               8.

               Osmi tožbeni razlog: kršitev člena 14(1) Uredbe (ES) št. 659/1999 zaradi navodila, danega državi članici, naj zahteva vračilo vseh plačil od leta 1998 – kršitev načel nujnosti in sorazmernosti.
               Zahteva Komisije, naslovljena na Nemčijo, da od tožeče stranke zahteva vračilo vseh plačil, dodeljenih od leta 1998, se zdi nesorazmerna, ne upošteva namreč dejstva, da je imela tožeča stranka zaradi pridržanja prostorskih zmogljivosti za odločitev njenih članov dejanske stroške, ki niso bili pokriti.

               9.

               Deveti tožbeni razlog: kršitev člena 107(1) PDEU zaradi ugotovitve, da je treba sredstva, uporabljena za sanacijo v preteklosti onesnaženih območij, opredeliti kot državno pomoč.
               S sredstvi, uporabljenimi za sanacijo v preteklosti onesnaženih območij, se izravna strukturna pomanjkljivost, ki jo je trpela tožeča stranka, ker ji je Land Rheinland-Pfalz zakonsko dodelil dele v preteklosti onesnaženih območij, zato ta sredstva ne pomenijo pomoči.


title: Izbris zadeve C-230/04

text:
               22.1.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 19/18

         Izbris zadeve C-230/04 (1)

   (2005/C 19/41)

      (Jezik postopka: francoščina)

   Predsednik Sodišča Evropskih skupnosti je s sklepom z dne 29. oktobra 2004 odredil izbris zadeve pod opr. št. C-230/04: Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki.

      (1)  UL C 201, 7.8.2004.


title: Zadeva F-25/07: Tožba, vložena 22. marca 2007 – Bleser proti Sodišču

text:
               26.5.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 117/36

         Tožba, vložena 22. marca 2007 – Bleser proti Sodišču
   (Zadeva F-25/07)
   (2007/C 117/57)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Thomas Bleser (Nittel, Nemčija) (zastopnik: P. Goergen, Rechtsanwalt)

      Tožena stranka: Sodišče Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Zavrnitev razporeditve tožeče stranke v naziv, ki ji je bil podeljen z odločbo o imenovanju z dne 16. marca 2006;

               —

               Razglasitev ničnosti členov 2 in 13 Priloge XIII ter člena 32 Kadrovskih predpisov, ki so začeli veljati 1. maja 2004;

               —

               Razporeditev tožeče stranke v naziv, objavljen v obvestilu o natečaju, ali v temu ustrezen naziv na podlagi novih Kadrovskih predpisov (in v plačilni razred, ki ustreza predpisom, veljavnim po 1. maju 2004);

               —

               Priznanje odškodnine in obresti v višini razlike v nazivih;

               —

               Priznanje odškodnine v višini 10 000 eurov za utrpljeno nematerialno škodo;

               —

               Naložitev stroškov postopka Sodišču.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožba je naperjena predvsem proti členoma 2 in 13 Priloge XIII ter členu 32 Kadrovskih predpisov za uradnike Evropskih skupnosti, ki so začeli veljati s 1. majem 2004.
   Tožeča stranka trdi, da bi se jo moralo razporediti na podlagi zanjo ugodnejših starih Kadrovskih predpisov, ki so veljali v času, ko je opravila natečaj. Svojo tožbo utemeljuje s tem, da je njena razporeditev v nasprotju z načeloma enakega obravnavanja in nediskriminacije ter prepovedjo diskriminacije na podlagi starosti.
   Dalje tožeča stranka navaja kršitev splošnih načel prava Skupnosti, predvsem načel dolžne skrbnosti, dobrega upravljanja, preglednosti, spoštovanja legitimnih pričakovanj, pravne varnosti, dobre vere in s prepovedjo „reformatio in peius“ (prepoved spremembe na slabše) ter načelom pravice do obrambe.