title: Zadeva C-533/13: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 17. marca 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Työtuomioistuin – Finska) – Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry/Öljytuote ry, Shell Aviation Finland Oy (Predhodno odločanje — Socialna politika — Direktiva 2008/104/ES — Delo prek agencij za zagotavljanje začasnega dela — Člen 4(1) — Prepovedi ali omejitve angažiranja delavcev, zaposlenih prek agencij za zagotavljanje začasnega dela — Utemeljitev — Razlogi splošnega interesa — Obveznost pregleda — Obseg)

text:
               11.5.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/5

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 17. marca 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Työtuomioistuin – Finska) – Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry/Öljytuote ry, Shell Aviation Finland Oy
   (Zadeva C-533/13) (1)

   ((Predhodno odločanje - Socialna politika - Direktiva 2008/104/ES - Delo prek agencij za zagotavljanje začasnega dela - Člen 4(1) - Prepovedi ali omejitve angažiranja delavcev, zaposlenih prek agencij za zagotavljanje začasnega dela - Utemeljitev - Razlogi splošnega interesa - Obveznost pregleda - Obseg))
   (2015/C 155/05)
   Jezik postopka: finščina

      Predložitveno sodišče

   Työtuomioistuin

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry

      Toženi stranki: Öljytuote ry, Shell Aviation Finland Oy

      Izrek

   Člen 4(1) Direktive 2008/104/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 o delu prek agencij za zagotavljanje začasnega dela, je treba razlagati tako, da

               —

               je namenjen le pristojnim organom držav članic, tako da jim nalaga obveznost pregleda, da bi preverili, ali so morebitne prepovedi ali omejitve v zvezi z angažiranjem delavcev, zaposlenih pri agencijah za zagotavljanje začasnega dela, upravičene, in da zato,

               —

               nacionalnim sodiščem ne nalaga obveznosti, da ne uporabijo nobenih določb nacionalnega prava, ki vključujejo prepovedi ali omejitve v zvezi z angažiranjem delavcev, zaposlenih pri agencijah za zagotavljanje začasnega dela, ki niso upravičene zaradi razlogov splošnega interesa v smislu navedenega člena 4(1).

      (1)  UL C 352, 30.11.2013.


title: Zadeva C-427/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte Suprema di Cassazione (Italija) 31. avgusta 2010 – Banca Antoniana Popolare Veneta spa, ki je prevzela Banca Nazionale dell’Agricoltura spa proti Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

text:
               23.10.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 288/26

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte Suprema di Cassazione (Italija) 31. avgusta 2010 – Banca Antoniana Popolare Veneta spa, ki je prevzela Banca Nazionale dell’Agricoltura spa proti Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
      (Zadeva C-427/10)
      ()
      (2010/C 288/44)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Corte Suprema di Cassazione

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Banca Antoniana Popolare Veneta s.p.a., ki je s pripojitvijo prevzela Banca Nazionale dell’Agricoltura spa

         Tožena stranka: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali načela učinkovitosti, prepovedi diskriminacije in davčne nevtralnosti na področju davka na dodano vrednost nasprotujejo nacionalni zakonodaji ali praksi, ki kupcu blaga/naročniku storitve dajeta pravico do vračila neutemeljeno plačanega DDV na podlagi instituta objektivno neutemeljenega plačila splošnega civilnega prava, ki se od pravice vračila, ki jo lahko uveljavlja glavni dolžnik (dobavitelj blaga ali izvajalec storitve), razlikuje, saj je rok za uveljavljanje prve pravice precej daljši od roka, ki velja za uveljavljanje druge, tako da lahko zahtevek prvega subjekta, vložen precej po datumu, ko se je rok, določen za drugega, že iztekel, povzroči, da je drugemu subjektu naloženo vračilo, ne da bi ta imel možnost, da bi tudi on od davčnega organa zahteval vrnitev zadevnega zneska; ob tem v nacionalni zakonodaji ni določen noben instrument za povezavo med postopki, ki se začnejo ali se bodo začeli pred različnimi sodišči, s katerim bi bili preprečeni konflikti ali nasprotja med [sodnimi odločbami]?

                  2.

                  Ali – ne glede na primer, opisan v prvem vprašanju – so z navedenimi načeli združljivi nacionalni postopki ali sodna praksa, ki dopuščajo, da se izda sodba, s katero je dobavitelju blaga/izvajalcu storitve naloženo, naj kupcu blaga/naročniku storitve vrne zadevni znesek, če dobavitelj/izvajalec v roku, ki se uporablja zanj, ni uveljavljal pravice do vračila pred drugim sodiščem, ker je zaupal v pravilnost razlage, ki ji je sledila upravna praksa in v skladu s katero je bila transakcija obdavčena z DDV?


title: Zadeva C-64/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 12. februarja 2015 – BP Europa SE/Hauptzollamt Hamburg-Stadt

text:
               27.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 138/37

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 12. februarja 2015 – BP Europa SE/Hauptzollamt Hamburg-Stadt
   (Zadeva C-64/15)
   (2015/C 138/50)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesfinanzhof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: BP Europa SE

      Tožena stranka: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 10(4) Direktive 2008/118/ES (1) razlagati tako, da so pogoji iz tega člena izpolnjeni samo, če skupna količina blaga, ki se giba pod režimom odloga plačila trošarine, ne prispe v namembni kraj, ali pa se lahko navedena določba ob upoštevanju člena 10(6) Direktive 2008/118/ES uporabi tudi za primere, v katerih samo del trošarinskega blaga, ki se giba pod režimom odloga plačila trošarine, ne prispe v namembni kraj?

               2.

               Ali je treba člen 20(2) Direktive 2008/118/ES razlagati tako, da se gibanje trošarinskega blaga pod režimom odloga plačila trošarine konča šele, ko prejemnik v celoti raztovori prispelo prevozno sredstvo, zaradi česar se primanjkljaj med postopkom razkladanja ugotovi še med gibanjem?

               3.

               Ali člen 10(2) v povezavi s členom 7(2)(a) Direktive 2008/118/ES nasprotuje nacionalni določbi, po kateri je pristojnost pobiranja trošarin s strani namembne države članice (poleg izvzetja primerov iz člena 7(4) Direktive 2008/118/ES) odvisna samo od odkritja nepravilnosti in če ni mogoče ugotoviti, kje je prišlo do nepravilnosti, ali pa se dodatno zahteva ugotovitev, da je bilo trošarinsko blago z njegovo odpremo iz režima odloga plačila trošarine sproščeno v porabo?

               4.

               Ali je treba člen 7(2)(a) Direktive 2008/118/ES razlagati tako, da se v primeru odkritja nepravilnosti na podlagi člena 10(2) Direktive 2008/118/ES šteje, da je bilo trošarinsko blago, ki se giba pod režimom odloga plačila trošarine in ki ni prispelo v namembni kraj, sproščeno v porabo, vselej ko ni mogoče predložiti dokaza popolnega uničenja ali nepovratne izgube primanjkljaja iz člena 7(4) Direktive 2008/118/ES?

      (1)  Direktiva Sveta 2008/118/ES z dne 16. decembra 2008 o splošnem režimu za trošarino in o razveljavitvi Direktive 92/12/EGS (UL 2009, L 9, str. 12).


title: Zadeva T-452/11: Tožba, vložena 8. avgusta 2011 – Western Digital and Western Digital Ireland proti Komisiji

text:
               15.10.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 305/6

         Tožba, vložena 8. avgusta 2011 – Western Digital and Western Digital Ireland proti Komisiji
   (Zadeva T-452/11)
   2011/C 305/08
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Western Digital Corp. (Dover, Delaware, Združene države) in Western Digital Ireland, Ltd (Grand Cayman, Kajmanski otoki) (zastopnika: F. González Díaz, odvetnik, in P. Stuart, Barrister)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

               —

               toženi stranki naloži predložitev vprašalnikov, ki jih je poslala tretjim osebam med prvo in drugo fazo svoje preiskave glede prevzema družbe Viviti Technologies Ltd., ki ga je predlagala družba Western Digital Corporation, in glede prevzema dejavnosti v zvezi s trdimi diski družbe Samsung Electronics Co. Ltd., ki ga je predlagala družba Seagate;

               —

               toženi stranki naloži, naj odobri vpogled v njen spis v stanju, v kakršnem je bil pred in po priglasitvi transakcije Seagate, vključno z zlasti nezaupnimi različicami celotne korespondence in evidenco stikov med družbama Seagate in Samsung ter Komisijo do dne priglasitve in vsemi internimi obvestili Komisije – tako v zadevi Seagate/Samsung kot v zadevi Western Digital Ireland/Viviti Technologies – v zvezi s prednostjo obeh transakcij;

               —

               za nično razglasi odločbo o prednosti, vključeno v Odločbo Evropske komisije (2011/C 165/04) z dne 30. maja 2011 v zadevi COMP/M.6203 – Western Digital Ireland/Viviti Technologies, da začne drugo fazo preiskave v zvezi s predlagano koncentracijo na podlagi člena 6(1)(c) Uredbe Sveta št. 139/2004 (1) (UL 2011, C 165, str. 3); in

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: tožena stranka ni pristojna za sprejetje pravila o prednosti na podlagi dne priglasitve koncentracije.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: tožena stranka je napačno uporabila pravo in kršila splošni načeli pravičnosti in dobrega upravljanja, ker

                           —

                           pravilo o prednosti, ki ga je izbrala tožena stranka, nima podlage v pravu Skupnosti, ne izhaja iz ustaljene sodne prakse in ni del sistema nadzora koncentracij;

                           —

                           pravilo o prednosti, ki ga je izbrala tožena stranka, privede do slabih rezultatov v zvezi s politiko; in

                           —

                           pravilo o prednosti, ki ga je izbrala Komisija, krši splošna pravna načela.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: tožena stranka je kršila načelo varstva legitimnih pričakovanj tožečih strank, da bo prevzem družbe Viviti Technologies Ltd., ki ga je predlagala Western Digital Corporation, presojen ob upoštevanju tržne strukture, ki je obstajala ob podpisu, objavi in predhodni priglasitvi Komisiji.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: tožena stranka je kršila načela dobrega upravljanja, pravičnosti, sorazmernosti in prepovedi diskriminacije s tem, da je tožečima strankama naložila dodatna bremena in da ni razkrila dejstva, da obstaja vzporedna transakcija, ki se nanaša na iste upoštevne trge.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 139/2004 z dne 20. januarja 2004 o nadzoru koncentracij podjetij (Uredba ES o združitvah) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 3, str. 40.


title: Zadeva C-201/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Cluj (Romunija) 22. aprila 2014 – Smaranda Bara in drugi proti Predsedniku Casa Naţională de Asigurări de Sănătate, Casa Naţională de Asigurări de Sănătate (CNAS), Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF)

text:
               14.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/5

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Cluj (Romunija) 22. aprila 2014 – Smaranda Bara in drugi proti Predsedniku Casa Naţională de Asigurări de Sănătate, Casa Naţională de Asigurări de Sănătate (CNAS), Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF)
   (Zadeva C-201/14)
   2014/C 223/07
   Jezik postopka: romunščina

      Predložitveno sodišče

   Curtea de Apel Cluj

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Smaranda Bara in drugi

      Tožene stranke: Predsednik Casa Naţională de Asigurări de Sănătate, Casa Naţională de Asigurări de Sănătate (CNAS), Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF)

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je nacionalni davčni organ kot organ, ki zastopa pristojno ministrstvo države članice, finančna institucija v smislu člena 124 PDEU?

               2.

               Ali je mogoče z aktom, izenačenim z upravnimi akti, ali protokolom, sklenjenim med nacionalnim davčnim organom in drugo državno institucijo, urediti prenos zbirke podatkov o dohodkih državljanov države članice, ki jih nacionalni davčni organ predloži drugi državni instituciji, ne da bi šlo za privilegiran dostop, kakor je opredeljen v členu 124 PDEU?

               3.

               Ali prenos zbirke podatkov, da bi se državljanom države članice naložile obveznosti plačila iz naslova socialnega prispevka, instituciji države članice, za katero se izvede prenos, spada v pojem načela skrbnega in varnega poslovanja v smislu člena 124 PDEU?

               4.

               Ali lahko osebne podatke obdeluje organ, ki mu ti podatki niso bili namenjeni, če tak postopek retroaktivno povzroči premoženjsko škodo?


title: Zadeva C-464/15: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 30. junija 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landesgericht Wiener Neustadt – Avstrija) – Admiral Casinos & Entertainment AG/Balmatic Handelsgesellschaft mbH in drugi (Predhodno odločanje — Člen 56 PDEU — Svoboda opravljanja storitev — Igre na srečo — Ureditev države članice, ki prepoveduje obratovanje naprav za prirejanje iger na srečo z nizkimi dobitki (kleines Glücksspiel), če za to pristojni organ ni dal dovoljenja, sicer se naložijo kazenske sankcije — Omejitev — Upravičenost — Sorazmernost — Presoja sorazmernosti na podlagi cilja ureditve v času njenega sprejetja in njenih učinkov pri izvajanju te ureditve — Učinki, ki jih je empirično mogoče z gotovostjo ugotoviti)

text:
               12.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 335/25

         Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 30. junija 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landesgericht Wiener Neustadt – Avstrija) – Admiral Casinos & Entertainment AG/Balmatic Handelsgesellschaft mbH in drugi
   (Zadeva C-464/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Člen 56 PDEU - Svoboda opravljanja storitev - Igre na srečo - Ureditev države članice, ki prepoveduje obratovanje naprav za prirejanje iger na srečo z nizkimi dobitki (kleines Glücksspiel), če za to pristojni organ ni dal dovoljenja, sicer se naložijo kazenske sankcije - Omejitev - Upravičenost - Sorazmernost - Presoja sorazmernosti na podlagi cilja ureditve v času njenega sprejetja in njenih učinkov pri izvajanju te ureditve - Učinki, ki jih je empirično mogoče z gotovostjo ugotoviti))
   (2016/C 335/34)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Landesgericht Wiener Neustadt

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Admiral Casinos & Entertainment AG

      Tožene stranke: Balmatic Handelsgesellschaft mbH, Robert Schnitzer, Suayip Polat KG, Ülkü Polat, Attila Juhas, Milazim Rexha

      Izrek

   Člen 56 PDEU je treba razlagati tako, da pri presoji sorazmernosti omejevalne nacionalne ureditve na področju iger na srečo ni pomemben le cilj te ureditve, kakršen je bil v času njenega sprejetja, ampak so pomembni tudi njeni učinki, ki se presojajo po njenem sprejetju.

      (1)  UL C 398, 30.11.2015.


title: Zadeva T-166/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 18. maja 2017 – Panzeri/Parlement (Pravilnik o povračilu in nadomestilu stroškov poslancem Evropskega parlamenta — Nadomestilo za parlamentarno pomoč — Izterjava neupravičeno izplačanih zneskov)

text:
               10.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 221/21

         Sodba Splošnega sodišča z dne 18. maja 2017 – Panzeri/Parlement
   (Zadeva T-166/16) (1)

   ((Pravilnik o povračilu in nadomestilu stroškov poslancem Evropskega parlamenta - Nadomestilo za parlamentarno pomoč - Izterjava neupravičeno izplačanih zneskov))
   (2017/C 221/27)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Pier Antonio Panzeri (Calusco d’Adda, Italija) (zastopnik: C. Cerami, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski parlament (zastopniki: N. Lorenz, A. Caiola, G. Corstens et S. Seyr, agenti)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti odločbe generalnega sekretarja Parlamenta z dne 11. februarja 2016 v zvezi z izterjavo 83 764,34 EUR od tožeče stranke in s tem povezanega zahtevka za plačilo z istega dne.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Pieru Antoniu Panzeri se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 200, 6.6.2016.


title: Sodba Sodišča z dne 1. februarja 2008 v zadevi E-4/07 Jón Gunnar Þorkelsson proti Gildi-lífeyrissjóður (Pokojninski sklad Gildi) (Pravice do invalidske pokojnine – Prosto gibanje delavcev – Uredba (EGS) št. 1480/71 – Uredba (EGS) št. 574/72)

text:
               29.1.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 23/13

      SODBA SODIŠČA

   z dne 1. februarja 2008
   v zadevi E-4/07 Jón Gunnar Þorkelsson proti Gildi-lífeyrissjóður (Pokojninski sklad Gildi)

      (Pravice do invalidske pokojnine – Prosto gibanje delavcev – Uredba (EGS) št. 1480/71 – Uredba (EGS) št. 574/72)

   (2009/C 23/10)
   V zadevi E-4/07 med Jónom Gunnarjem Þorkelssonom in Gildi-lífeyrissjóður (Pokojninskim skladom Gildi), katere predmet je zahteva, ki jo je na Sodišču vložilo Héraðsdómur Reykjavíkur (Okrožno sodišče v Rejkjaviku), Islandija, glede pravil o prostem gibanju delavcev znotraj EGP, je Sodišče v sestavi Carl Baudenbacher, predsednik, Henrik Bull, sodnik-poročevalec, in Thorgeir Örlygsson, sodnik, dne 1. februarja 2008 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Izraz „socialna varnost“, kot se ga razume v členu 29 Sporazuma EGP in v Uredbi (EGS) št. 1408/71, zajema upravičenost do invalidske pokojnine iz shem pokojninskega zavarovanja, kot je ta, ki je predmet glavne obravnave, vključno s pokojninami, do katerih so prosilci domnevno upravičeni.

               2.

               Pogojevanje upravičenosti člana pokojninskega sklada do invalidske pokojnine na osnovi domnevnih pravic, kot so te, ki so predmet glavne obravnave, s plačevanjem prispevkov skladu, ki spada v neko skupino skladov, v določenem obdobju pred datumom nesreče, ne da bi se mu pri tem upoštevali prispevki, ki jih je v času zaposlitve v drugih državah EGP že plačeval v sisteme socialne varnosti v teh državah, ni skladno s členom 45(5) Uredbe (EGS) št. 1408/71.

               3.

               Kot določa Uredba (EGS) št. 574/72, morajo osebe vložiti svoje zahtevke v državi, v kateri so bivali in uživali pravice do socialne varnosti v času, ko so se poškodovali. Vendar pa vložitev zahtevka pri ustrezni instituciji v drugi državi EGP ne posega v pravico do prejemkov iz Uredbe (EGS) št. 1408/71. V vsakem primeru institucija sama sprejme končno odločitev o tem, ali je prosilec upravičen do prejemkov, ki jih od nje zahteva.


title: Zadeva C-124/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Vergabekammer Südbayern (Nemčija) 10. marca 2017 – Vossloh Laeis GmbH/Stadtwerke München GmbH

text:
               6.6.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/8

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Vergabekammer Südbayern (Nemčija) 10. marca 2017 – Vossloh Laeis GmbH/Stadtwerke München GmbH
   (Zadeva C-124/17)
   (2017/C 178/09)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Vergabekammer Südbayern

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča sranka: Vossloh Laeis GmbH

      Tožena stranka: Stadtwerke München GmbH

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je predpis države članice, ki kot pogoj za uspešno dokazovanje zanesljivosti gospodarskega subjekta določa, da mora gospodarski subjekt v dejavnem sodelovanju, ne le s preiskovalnimi organi, ampak tudi z javnim naročnikom, v celoti razjasniti dejstva in okoliščine, povezane s kaznivim dejanjem ali kršitvijo in s tem povzročeno škodo, združljiv s cilji člena 80 Direktive 2014/25/EU (1) v povezavi členom 57(6), drugi pododstavek, Direktive 2014/24/EU (2)?

               2.

               Če je odgovor na vprašanje pod točko (a) nikalen: Ali je treba člen 57(6), drugi pododstavek, Direktive 2014/24/EU v zvezi s tem razlagati tako, da je zadevni gospodarski subjekt za uspešno dokazovanje zanesljivosti dolžan javnemu naročniku razjasniti dejansko stanje, na podlagi česar lahko ta presodi, ali so sprejeti ukrepi za zagotovitev zanesljivosti (tehnični, organizacijski in kadrovski ukrepi in nadomestilo škode) ustrezni in zadostni?

               3.

               V primeru fakultativnih razlogov za izključitev iz člena 57(4) Direktive 2014/24/EU znaša v skladu s členom 57(7) Direktive 2014/24/EU najdaljše obdobje oziroma rok za izključitev tri leta od datuma zadevnega dogodka. Ali je kot zadevni dogodek mogoče šteti že izpolnitev razlogov za izključitev iz člena 57(4) Direktive 2014/24/EU, ali pa je upošteven trenutek, ko naročnik razpolaga s trdnimi in zanesljivimi dokazi o obstoju razloga za izključitev?

               4.

               Ali se glede na navedeno v primeru obstoja razloga za izključitev iz člena 54(4)(d) Direktive 2014/24/EU zaradi udeležbe gospodarskega subjekta v kartelu kot zadevni dogodek v smislu člena 54(7) Direktive 2014/24/EU šteje prenehanje udeležbe v kartelu ali pridobitev trdnih in zanesljivih dokazov s strani javnega naročnika o kartelni udeležbi?

      (1)  Direktiva 2014/25/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju naročnikov, ki opravljajo dejavnosti v vodnem, energetskem in prometnem sektorju ter sektorju poštnih storitev ter o razveljavitvi Direktive 2004/17/ES (UL L 94, str. 243).

      (2)  Direktiva 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES (UL L 94, str. 65).


title: Zadeva C-252/10 P: Pritožba, ki jo je 18. maja 2010 vložila Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 2. marca 2010 v zadevi T-70/05, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE proti European Maritime Safety Agency (EMSA)

text:
               14.8.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 221/19

         Pritožba, ki jo je 18. maja 2010 vložila Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 2. marca 2010 v zadevi T-70/05, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE proti European Maritime Safety Agency (EMSA)
   (Zadeva C-252/10 P)
   ()
   2010/C 221/31
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (zastopnika: N. Korogiannakis, M. Dermitzakis, Δικηγόροι)

      Druga stranka v postopku: European Maritime Safety Agency (EMSA)

      Predlogi

   Pritožnica predlaga, naj Sodišče:

               —

               razveljavi sodbo Splošnega sodišča;

               —

               razglasi za nično odločbo EMSA, s katero je bila zavrnjena ponudba pritožnice, ki jo je predložila v postopku javnega razpisa EMSA C-1/01/04, in ki se nanaša na pogodbo z drugim ponudnikom;

               —

               EMSA naloži plačilo stroškov, ki so pritožnici nastali, vključno s tistimi, ki so nastali v prvotnem postopku, tudi če je ta pritožba zavrnjena, ter, če je tej pritožbi ugodeno, stroškov v zvezi z njo.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica trdi, da je treba sodbo razveljaviti iz teh razlogov:

               Prvič, pritožnica trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ko je sprejelo nepravilno razlago Finančne uredbe (1), Pravil za izvajanje in Direktive 92/50 (2), zlasti pa člena 97 Finančne uredbe, člena 138 Pravil za izvajanje in člena 17(1) Direktive 92/50.

               Drugič, pritožnica trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ko je v točki 178 sodbe ugotovilo, da ker je pritožnica podrobno poznala razpisno dokumentacijo, je bila sposobna sklepati o relativnih prednostih izbranega ponudnika. Zdi se, da je Splošno sodišče posredno priznalo, da so informacije, ki jih je posredoval naročnik, omejene. Vendar je Splošno sodišče namesto, da bi sporno odločbo razglasilo za nično, podalo novo in popolnoma napačno razlago obveznosti obrazložitve, saj jo je povezalo z osebnimi značilnostmi naslovnika odločbe. Domneva Splošnega sodišča je poleg tega napačna, saj pritožnica ni bila sposobna (in je tako še danes) spoznati relativnih prednosti (če obstajajo) izbranega ponudnika, zlasti ker Splošno sodišče v sodbi ni podalo zadostne obrazložitve, v kateri bi bile te prednosti jasno določene.

               Tretjič, po mnenju pritožnice naj bi Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ko je glede tožbenega razloga, ki se nanaša na očitno napako pri presoji, ugotovilo, da je pritožnica navedla le splošne trditve in zato ni prikazala, ali in kako so domnevne napake vplivale na končno odločitev pri ocenjevanju ponudb. Zdi se, da si Splošno sodišče nasprotuje s tem, da je zavrnilo tožbeni razlog glede nezadostne obrazložitve, medtem ko je hkrati zahtevalo, naj pritožnica „podrobno“ dokaže, kako se domnevne napake odražajo v poročilu komisije za ocenjevanje.

      (1)  Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL L 248, str. 1).

      (2)  Direktiva Sveta 92/50/EGS z dne 18. junija 1992 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil storitev (UL L 209, str. 1).


title: Zadeva C-483/06: Sklep predsednika Sodišča z dne 11. septembra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki

text:
               8.12.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/33

         Sklep predsednika Sodišča z dne 11. septembra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki
   (Zadeva C-483/06) (1)

   (2007/C 297/56)

      Jezik postopka: italijanščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 20, 27.1.2007.


title: Zadeva T-515/12: Tožba, vložena 22. novembra 2012 – El Corte Inglés proti UUNT – English Cut (The English Cut)

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/66

         Tožba, vložena 22. novembra 2012 – El Corte Inglés proti UUNT – English Cut (The English Cut)
   (Zadeva T-515/12)
   2013/C 26/131
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španija) (zastopniki: E. Seijo Veiguela, J. Rivas Zurdo in I. Munilla Muñoz, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: The English Cut, SL (Málaga, Španija)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               naj razveljavi odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 6. septembra 2012 v zadevi R 1673/2011-1 in razglasi, da bi se moralo na podlagi člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 pritožbi druge stranke pred UUNT ugoditi in razveljaviti odločbo oddelka za ugovore o podelitvi (besedne) znamke Skupnosti št. 8 868 747„The English Cut“ v celoti.

               —

               naj naloži plačilo stroškov stranki ali strankam, ki nasprotujejo tej tožbi.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: The English Cut, SL

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „The English Cut“ za proizvode iz razreda 25 – prijava znamke Skupnosti št. 8 868 747

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Navajana znamka ali znak: nacionalne in skupnostne besedne in figurativne znamke „El Corte Inglés“ za proizvode iz razredov 25 in 35

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi:

               —

               kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009

               —

               kršitev člena 8(5) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009


title: Zadeva C-255/07: Tožba, vložena 30. maja 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji

text:
               4.8.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 183/21

         Tožba, vložena 30. maja 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji
   (Zadeva C-255/07)
   (2007/C 183/35)
   Jezik postopka: španščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: A. Alcover San Pedro in D. Kukovec, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Španija
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               ugotovi naj se, da Kraljevina Španija s tem, da v predpisanem roku ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za prenos Direktive 2004/18/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev, oziroma v vsakem primeru, ker jih ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;

               —

               Kraljevini Španiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos direktive 2004/18/ES v notranji pravni red se je iztekel 31. januarja 2006.

      (1)  UL L 134, str. 114.


title: Zadeva C-47/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Haarlem (Nizozemska) 3. februarja 2017 – X/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               10.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/24

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Haarlem (Nizozemska) 3. februarja 2017 – X/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Zadeva C-47/17)
   (2017/C 112/34)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Haarlem

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: X

      Tožena stranka: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali mora zaprošena država članica ob upoštevanju cilja, vsebine in obsega Uredbe Dublin (1) ter Direktive o azilnih postopkih (2) na prošnjo za ponovno preučitev iz člena 5(2) izvedbene uredbe (3) odgovoriti v dveh tednih?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali je treba ob upoštevanju člena 5(2), zadnji stavek, izvedbene uredbe uporabiti rok največ enega meseca iz člena 20(1)(b) Uredbe (ES) št. 343/2003 (4) (postal člen 25(1) Uredbe Dublin)?

               3.

               Če je odgovor na prvo in drugo vprašanje nikalen, ali ima zaprošena država članica ob upoštevanju izraza „si prizadeva“ iz člena 5(2) izvedbene uredbe za odgovor na prošnjo za ponovno preučitev na voljo razumni rok?

               4.

               Če mora zaprošena država članica na prošnjo za ponovno preučitev iz člena 5(2) izvedbene uredbe dejansko odgovoriti v razumnem roku, ali je sedem tednov in pol, kolikor jih je preteklo v postopku v glavni stvari, še razumni rok? Če je odgovor na to vprašanje nikalen, kako je treba razumeti izraz „razumni rok“?

               5.

               Če zaprošena država članica ne odgovori na prošnjo za ponovno preučitev niti v dveh tednih niti v razumnem roku, kakšne posledice je treba izpeljati iz tega? Je v tem primeru za vsebinsko preučitev prošnje za azil, ki jo je vložil tujec, odgovorna država članica prosilka ali je odgovorna zaprošena država članica?

               6.

               Če je treba šteti, da postane zaradi neobstoja pravočasnega odgovora na prošnjo za ponovno preučitev iz člena 5(2) izvedbene uredbe za vsebinsko preučitev prošnje za azil odgovorna zaprošena država članica, v kakšnem roku mora država članica prosilka, torej tožena stranka iz postopka v glavni stvari, o tej informaciji obvestiti tujca?

      (1)  Uredba (EU) št. 604/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva (UL L 180, str. 31).

      (2)  Direktiva 2013/32/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o skupnih postopkih za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite (UL L 180, str. 60).

      (3)  Uredba Komisije (ES) št. 1560/2003 z dne 2. septembra 2003 o podrobnih pravilih za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 343/2003 o določitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za azil, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države (UL L 222, str. 3).

      (4)  Uredba Sveta (ES) št. 343/2003 o določitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za azil, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države (UL L 50, str. 1).


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 10. marca 2005 v zadevi C-342/03: Kraljevina Španija proti Svetu Evropske unije (Skupna trgovinska politika — Tuna v pločevinkah s poreklom iz Tajske in Filipinov — Mediacija v okviru STO — Uredba (ES) št. 975/2003 — Tarifne kvote)

text:
               14.5.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 115/5

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 10. marca 2005
   v zadevi C-342/03: Kraljevina Španija proti Svetu Evropske unije (1)

   (Skupna trgovinska politika - Tuna v pločevinkah s poreklom iz Tajske in Filipinov - Mediacija v okviru STO - Uredba (ES) št. 975/2003 - Tarifne kvote)
   (2005/C 115/09)
   Jezik postopka: španščina
   V zadevi C-342/03, katere predmet je ničnostna tožba na podlagi člena 230 ES, vložena dne 4. avgusta 2003, Kraljevina Španija (zastopnica: N. Díaz Abad) proti Svetu Evropske unije (zastopnika: M. Bishop in D. Canga Fano) ob intervenciji Komisije Evropskih skupnosti (zastopnika: X. Lewis in R. Vidal Puig), je Sodišče (prvi senat) v sestavi P. Jann, predsednik senata, N. Colneric, sodnica, J. N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič (poročevalec) in E. Levits, sodniki, generalni pravobranilec: F. G. Jacobs, sodni tajnik: R. Grass, dne 10.marca 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Kraljevini Španiji se naloži plačilo stroškov postopka, razen stroškov Komisije Evropskih skupnosti, ki nosi svoje lastne stroške.

      (1)  UL C 226, 20.9.2003.


title: Zadeva C-387/04: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Amtsgericht Dresden z dne 7. septembra 2004 v insolventnem postopku nad Volkerjem Donathom

text:
               23.10.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 262/25

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Amtsgericht Dresden z dne 7. septembra 2004 v insolventnem postopku nad Volkerjem Donathom
   (Zadeva C-387/04)
   (2004/C 262/48)
   Amtsgericht Dresden je s sklepom z dne 7. septembra 2004 v insolventnem postopku nad Volkerjem Donathom, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 10. septembra 2004, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Amtsgericht Dresden predlaga Sodišču, da odloči o naslednjem vprašanju:
   Ali sodišče države članice, pri katerem je bil vložen zahtevek za uvedbo postopka v primeru insolventnosti nad premoženjem dolžnika, ostane pristojno za odločitev o uvedbi postopka v primeru insolventnosti tudi takrat, ko dolžnik po vložitvi zahtevka, vendar pred uvedbo postopka, prenese središče svojih glavnih interesov na območje druge države članice, ali postane pristojno sodišče druge države članice?


title: Zadeva T-340/16: Tožba, vložena 28. junija 2016 – Flatworld Solutions/EUIPO – Outsource2India (Outsource 2 India)

text:
               22.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 305/47

         Tožba, vložena 28. junija 2016 – Flatworld Solutions/EUIPO – Outsource2India (Outsource 2 India)
   (Zadeva T-340/16)
   (2016/C 305/63)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Flatworld Solutions Pvt. Ltd (Bangalore, Indija) (zastopniki: S. Gillert, K. Vanden Bossche, B. Köhn-Gerdes, J. Schumacher, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Outsource2India Ltd (Friedrichshafen, Nemčija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Imetnik sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka EU, ki vsebuje besedne elemente „Outsource 2 India“ – znamka EU št. 6 035 547

      Postopek pred EUIPO: postopek za ugotovitev ničnosti

      Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 15. aprila 2016 v zadevi R 611/2015-4

      Tožbeni predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo v celoti razveljavi;

               —

               potrdi odločbo oddelka za izbris z dne 3. februarja 2015;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov, vključno s stroški tožeče stranke.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 52(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-263/08: Tožba, vložena 7. julija 2008 – Becker Flugfunkwerk proti UUNT – Harman Becker Automotive Systems (BECKER AVIONIC SYSTEMS)

text:
               30.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/55

         Tožba, vložena 7. julija 2008 – Becker Flugfunkwerk proti UUNT – Harman Becker Automotive Systems (BECKER AVIONIC SYSTEMS)
   (Zadeva T-263/08)
   (2008/C 223/98)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Becker Flugfunkwerk GmbH (Rheinmünster, Nemčija) (zastopnik: O. Griebenow, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Harman Becker Automotive Systems GmbH (Karlsbad, Nemčija)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Naj se razveljavi odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 10. aprila 2008 v zadevi R 398/2007-1; in

               —

               naj se zavrne ugovor št. B  503 v zvezi s prijavo znamke Skupnosti št. 1829563.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Tožeča stranka.

      Zadevna znamka Skupnosti: Figurativna znamka „BECKER AVIONIC SYSTEMS“ za proizvode iz razreda 9, prijava št. 1829563.

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe.

      Navajana znamka ali znak: Registracija št. 1 258 929 besedne znamke „BECKER“ v Združenem kraljestvu za proizvode iz razreda 9; nemška registracija št. 1 039 843 figurativne znamke „BECKER“ za proizvode iz razreda 9; nemška registracija št. 1 016 927 figurativne znamke „BECKER“ za proizvode iz razreda 37; finska registracija št. 116 880 besedne znamke „BECKER“ za proizvode iz razreda 9; grška registracija št. 82339 besedne znamke „BECKER“ za proizvode iz razreda 9; mednarodna registracija št. 473 178 besedne znamke „BECKER“ za proizvode iz razreda 9.

      Odločba oddelka za ugovore: Sprejetje ugovora za vse sporne proizvode.

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe.

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1) Uredbe Sveta št. 40/94, ker med nasprotujočimi si znamkami ni verjetnosti zmede.


title: Zadeva T-684/14: Tožba, vložena 19. septembra 2014 – Krka proti Komisiji

text:
               1.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 431/34

         Tožba, vložena 19. septembra 2014 – Krka proti Komisiji
   (Zadeva T-684/14)
   (2014/C 431/57)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Krka Tovarna Zdravil d.d. (Novo Mesto, Slovenija) (zastopnika: T. Ilešič in M. Kocmut, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi ničnost Sklepa Komisije C(2014) 4955 final z dne 9. julija 2014 v zadevi AT.39612 – Perindopril (Servier), ki je bila tožeči stranki vložena 11. julija 2014 v delu v katerem se nanaša na tožečo stranko in zlasti členov 4, 7(4)(a), 8 in 9;

               —

               Komisiji naloži plačilo sodnih in zunajsodnih stroškov ter izdatkov, povezanih z zadevo; in

               —

               sprejme vse druge ukrepe, za katere meni, da so potrebni.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja šest tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: Komisija ni ustrezno analizirala pravnega, dejanskega in ekonomskega konteksta položaja tožeče stranke.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: Komisija je napačno ugotovila, da sta tožeča stranka in družba Servier dejanska ali potencialna konkurenta v smislu člena 101 PDEU.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: napačna ugotovitev Komisije, da patentna poravnava, sklenjena med tožečo stranko in družbo Servier, predstavlja omejitev konkurence zaradi cilja v smislu člena 101(1) PDEU, temelji na napačni presoji dejstev in napačni pravni analizi ter na napačni uporabi ustaljenih načel glede omejitev zaradi cilja.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: Komisija je kršila pravico tožeče stranke do obrambe s tem, da je nedosledno obravnavala Assignment and Licence Agreement (pogodba o prenosu in licenčna pogodba) in napačno ugotovila, da ta pogodba predstavlja omejitev konkurence zaradi cilja v smislu člena 101(1) PDEU.

               5.

               Peti tožbeni razlog: Komisija je napačno ugotovila, da sporazumi, sklenjeni med tožečo stranko in družbo Servier, omejujejo konkurenco zaradi posledic v smislu člena 101(1) PDEU.

               6.

               Šesti tožbeni razlog: Komisija ni pravilno presodila argumentov tožeče stranke, ki se opirajo na člen 101(3) PDEU.


title: Zadeva T-579/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 7. maja 2013 – macros consult proti UUNT – MIP Metro (makro) ( „Znamka Skupnosti — Postopek za ugotovitev ničnosti — Figurativna znamka Skupnosti makro — Firma macros consult GmbH — Pravica, ki je bila pridobljena pred zahtevo za registracijo znamke Skupnosti in ki njenemu imetniku daje pravico, da prepove uporabo prijavljene znamke Skupnosti — Neregistrirani znaki, ki jih varuje nemško pravo — Člen 5 Markengesetz — Členi 8(4), 53(1)(c) in 65 Uredbe (ES) št. 207/2009“ )

text:
               22.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/8

         Sodba Splošnega sodišča z dne 7. maja 2013 – macros consult proti UUNT – MIP Metro (makro)
   (Zadeva T-579/10) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek za ugotovitev ničnosti - Figurativna znamka Skupnosti makro - Firma macros consult GmbH - Pravica, ki je bila pridobljena pred zahtevo za registracijo znamke Skupnosti in ki njenemu imetniku daje pravico, da prepove uporabo prijavljene znamke Skupnosti - Neregistrirani znaki, ki jih varuje nemško pravo - Člen 5 Markengesetz - Členi 8(4), 53(1)(c) in 65 Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2013/C 178/13
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: macros consult GmbH – Unternehmensberatung für Wirtschafts – und Finanztechnologie (Ottobrunn, Nemčija) (zastopnika: sprva T. Raible, nato M. Daubenmerkl, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: sprva R. Manea, nato G. Schneider, zastopnika)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka pred Splošnim sodiščem: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Nemčija) (zastopnika: J. C. Plate in R. Kaase, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 18. oktobra 2010 (zadeva R 339/2009-4) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med družbama macros consult GmbH – Unternehmensberatung für Wirtschafts- und Finanztechnologie in MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi macros consult GmbH – Unternehmensberatung für Wirtschafts- und Finanztechnologie se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 55, 19.2.2011.


title: Zadeva C-386/13: Tožba, vložena 5. julija 2013 – Evropska komisija proti Republiki Ciper

text:
               7.9.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 260/34

         Tožba, vložena 5. julija 2013 – Evropska komisija proti Republiki Ciper
   (Zadeva C-386/13)
   2013/C 260/63
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: P. Hetsch, K. Herrmann in M. Patakia)

      Tožena stranka: Republika Ciper

      Predlogi tožeče stranke

               —

               ugotovi naj se, da Republika Ciper s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2009/28/CE (1) o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, spremembi in poznejši razveljavitvi direktiv 2001/77/ES (2) in 2003/30/ES (3), oziroma o zadevnih predpisih ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz člena 27(1) navedene direktive;

               —

               Republiki Ciper naj se na podlagi člena 260(3) PDEU naloži plačilo denarne kazni v znesku 11 404,80 EUR na dan od dneva razglasitve sodbe Sodišča v tej zadevi;

               —

               Republiki Ciper naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Direktiva 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 se nanaša na spodbujanje uporabe energije iz obnovljivih virov in spreminja in pozneje razveljavlja direktivi 2001/77/ES in 2003/30/ES (v nadaljevanju: Direktiva 2009/28/ES). Člen 1 določa, da ta direktiva določa skupen okvir za spodbujanje energije iz obnovljivih virov. Določena sta obvezna nacionalna cilja za skupni delež energije iz obnovljivih virov v končni bruto porabi energije in za delež energije iz obnovljivih virov v prometu. Določena so pravila glede statističnih prenosov med državami članicami, skupnih projektov držav članic ter skupnih projektov držav članic in tretjih držav, potrdil o izvoru, upravnih postopkov, informacij in usposabljanja ter dostopa do elektroenergetskega omrežja za energijo iz obnovljivih virov. Določena so trajnostna merila za pogonska biogoriva in druga tekoča biogoriva.

               2.

               Člen 27 Direktive 2009/28/ES določa, da morajo države članice sprejeti nacionalne predpise, potrebne za izpolnjevanje zahtev te direktive, do 5. decembra 2010 in o sprejetih ukrepih obvestiti Komisijo; to obvestilo je del obveznosti prenosa direktiv EU v nacionalni pravni red in obveznost lojalnega sodelovanja, kar določa tudi člen 260(3) PDEU.

               3.

               Po prejetih dopisih ciprskih organov in obvestilih o nacionalnih ukrepih je Komisija v predhodnem postopku in pred vložitvijo te tožbe ugotovila, da Republika Ciper s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za popolno uskladitev nacionalnega pravnega okvira z Direktivo 2009/28/ES in se je odločila, da na podlagi člena 258 PDEU v povezavi s členom 260(3) PDEU vloži tožbo pri Sodišču, da se ugotovi, da Republika Ciper ni izpolnila obveznosti iz člena 27(1) te direktive.

      (1)  UL L 140, 5.6.2009, str. 16.

      (2)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 12, zvezek 2, str. 121.

      (3)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 31, str. 188.


title: Zadeva C-427/12: Tožba, vložena 19. septembra 2012 – Evropska komisija proti Evropskemu parlamentu, Svetu Evropske unije

text:
               17.11.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 355/12

         Tožba, vložena 19. septembra 2012 – Evropska komisija proti Evropskemu parlamentu, Svetu Evropske unije
   (Zadeva C-427/12)
   2012/C 355/20
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: B. Smulders, C. Zadra, E. Manhaeve, zastopniki)

      Toženi stranki: Evropski parlament, Svet Evropske unije

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Člen 80(1) Uredbe (EU) št. 528/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2012 o dostopnosti na trgu in uporabi biocidnih proizvodov (1) naj se razglasi za ničnega v delu, v katerem določa, da je treba sprejeti ukrepe za določitev pristojbin, ki se plačujejo Evropski agenciji za kemikalije (ECHA), v obliki izvedbenega akta v skladu s členom 291 PDEU, ne pa v obliki delegiranega akta v skladu s členom 290 PDEU;

               —

               učinki določbe, ki bo razglašena za nično, kot tudi vsak akt, ki bo sprejet na podlagi te določbe, naj ostanejo v veljavi do začetka veljavnosti, ki naj nastopi v razumnem roku, nove določbe, ki bo nadomestila zadevno določbo;

               —

               toženim strankam naj se naloži plačilo stroškov.

         Podredno, če bi Sodišče menilo, da ta predlog za razglasitev delne ničnosti ni dopusten,

               —

               navedena uredba naj se v celoti razglasi za nično;

               —

               učinki zgoraj navedene uredbe in vsak akt, ki bo sprejet na podlagi te uredbe, naj ostanejo v veljavi do začetka veljavnosti, ki naj nastopi v razumnem roku, nove uredbe, ki bo nadomestila zadevno uredbo;

               —

               toženim strankam naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija v utemeljitev svoje tožbe navaja tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev Pogodbe in zlasti sistema podelitve pristojnosti za sprejemanje predpisov, ki jih zakonodajalec Unije lahko podeli Komisiji na podlagi členov 290 in 291 PDEU.
   Komisija trdi, da sta Svet in Parlament ravnala nepravilno, ko sta se odločila na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila na podlagi člena 291 PDEU, da bi ta določila pristojbine, ki se plačujejo Evropski agenciji za kemikalije. Po mnenju Komisije je namreč akt, ki bi ga morala sprejeti na podlagi člena 80(1) Uredbe (EU) št. 528/2012, delegirani akt v smislu člena 290 PDEU, ker se z njim dopolnjuje nekatere nebistvene elemente zakonodajnega akta. Glede na naravo podelitve pristojnosti Komisiji in glede na cilj akta, ki ga je treba sprejeti na podlagi te pristojnosti, bi bilo treba tak akt sprejeti v skladu s postopkom, ki ga določa člen 290 PDEU, ne pa v skladu s postopkom, ki ga določa člen 291 PDEU.

      (1)  UL L 167, str. 1.


title: Zadeva T-122/07: Tožba, vložena 17. aprila 2007 – Siemens in VA TECH Transmission & Distribution proti Komisiji

text:
               23.6.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 140/31

         Tožba, vložena 17. aprila 2007 – Siemens in VA TECH Transmission & Distribution proti Komisiji
   (Zadeva T-122/07)
   (2007/C 140/52)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Tožeči stranki: Siemens Aktiengesellschaft Österreich (Dunaj, Avstrija) in VA TECH Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG (Dunaj, Avstrija) (zastopnika: Rechtsanwälte H. Wollmann in F. Urlesberger, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               naj se razglasi ničnost člena 1 izpodbijane odločbe v delu, v katerem se tožečima strankama za obdobje od 20. septembra 1998 do 13. decembra 2000, od 1. aprila 2002 do 9. oktobra 2002 in od 21. januarja 2004 do 11. maja 2004 očita kršitev člena 81 ES in/ali člena 53 Sporazuma EGP;

               —

               naj se razglasi ničnost člena 2 izpodbijane odločbe v delu, ki zadeva tožeči stranki;

               —

                  in eventu, naj se zniža globa, ki je proti tožečima strankama določena v členu 2(l), na znesek, ki ne presega 1 980 000eurov in

               —

               toženi stranki naj se naložijo stroški postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeči stranki nasprotujeta Odločbi Komisije C (2006) 6762 konč. z dne 24. januarja 2007 v zadevi COMP/F/38.899 – Plinsko izolirane stikalne naprave. V izpodbijani odločbi je bila tožečima strankama in drugim podjetjem naložena globa zaradi kršitve člena 81 ES in člena 53 Sporazuma EGP. Po mnenju Komisije naj bi bili tožeči stranki udeleženi v vrsti sporazumov in usklajenih ravnanj v sektorju „Plinsko izolirane stikalne naprave“
   V utemeljitev tožbe tožeči stranki najprej zatrjujeta kršitev členov 81(1) ES, 23(2) in (3) Uredbe (ES) št. 1/2003 (1) ter člena 25 te uredbe. V zvezi s tem očitata, da naj bi bila globa, ki je bila naložena družbi VA TECH Transmission & Distribution GmbH & Co KEG v primerjavi z globo drugih podjetij nesorazmerno višja. Poleg tega naj bi Komisija na način, na katerega je poskušala celotni znesek globe razdeliti med različne družbe, kršila načelo ne bis in idem. Tožeči stranki ob tem uveljavljata, da je tožena stranka napačno ocenila trajanje kršitve. Poleg tega naj bi Komisija tudi brez trdnega dokaza ugotovila, da naj bi bila do 13. decembra 2000 cilj oziroma posledica domnevne kršitve omejitev konkurence v Skupnosti. Na koncu je v okviru prvega tožbenega razloga navedeno, da pri izračunu globe napačno niso bile upoštevane niti olajševalne okoliščine niti Uredba o kronskih pričah.
   Dalje, tožeči stranki navajata, da je tožena stranka kršila bistvene določbe postopka. V zvezi s tem se očita kršitev pravice izjaviti se.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL L 1, str. 1).


title: Zadeva T-290/04: Tožba Miguel Texeira Gaspar, Pedro Paixão Telhada, Ricardo Jorge da Silva Seara Pinto de Amorim, Fernando Miguel Santos Ribeiro proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (vzorci in modeli)(UUNT), vložena dne 21. julija 2004

text:
               23.10.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 262/36

         Tožba Miguel Texeira Gaspar, Pedro Paixão Telhada, Ricardo Jorge da Silva Seara Pinto de Amorim, Fernando Miguel Santos Ribeiro proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (vzorci in modeli)(UUNT), vložena dne 21. julija 2004
   (Zadeva T-290/04)
   (2004/C 262/69)
   Jezik, v katerem je bila vložena tožba: portugalščina
   Miguel Texeira Gaspar, Pedro Paixão Telhada, Ricardo Jorge Da Silva Seara Pinto de Amorim, Fernando Miguel Santos Ribeiro, stanujoči v Parede in Brandoa (Portugalska), ki jih zastopata Ana Clara Santos in Inês Alves Guerra, avogadas, so dne 21. julija 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložili tožbo proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (vzorci in modeli) (UUNT).
   Tožeče stranke Sodišču prve stopnje predlagajo, naj:

               —

               Razglasi za nično odločbo četrtega Odbora za pritožbe z dne 17. marca 2004 (postopek R 0682/2001-4), ki je bila vročena tožečim strankam dne 18. maja 2004.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe

               Prijavitelj znamke Skupnosti:

               João Pedro Lamúrias Escoval

               Zadevna znamka Skupnosti:

               Figurativna znamka „MOONSPELL“ – št. prijave 483438 za proizvode in storitve iz razreda 41 (glasbena skupina)

               Imetnik izpodbijane znamke ali znaka v postopku ugovora:

               Tožeče stranke

               Izpodbijana znamka ali znak:

               Blagovna znamka „MOONSPELL“, ki jo tožeče stranke uporabljajo za proizvode in storitve iz razreda 41 (glasbena skupina)

               Odločba Oddelka za ugovore:

               Zavrnitev ugovora

               Odločba Odbora za pritožbe:

               Zavrnitev pritožbe

               Tožbeni razlogi pred Sodiščem prve stopnje:

               Kršitev člena 8 (1), (2) (točka c) in (4) ter členov 75 in 76 Uredbe (ES) št. 40/94(1
                  ). Znamka velike prepoznavnosti, ki so jo tožeče stranke uporabljale v trenutku vložitve sporne prijave za registracijo. Nezadostna ocena dokazov, ki so jih predstavile tožeče stranke.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL 1994, L 11, str. 1).


title: Zadeva T-554/10: Tožba, vložena 26. novembra 2010 – Evropaïki Dynamiki proti Frontex

text:
               29.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/54

         Tožba, vložena 26. novembra 2010 – Evropaïki Dynamiki proti Frontex
   (Zadeva T-554/10)
   ()
   2011/C 30/95
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atene, Grčija) (zastopnika: N. Korogiannakis in M. Dermitzakis, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska agencija za upravljanje in operativno sodelovanje na zunanjih mejah (FRONTEX)

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba FRONTEX o zavrnitvi ponudbe tožeče stranke, oddane na javnem razpisu Frontex/OP/98/2010 – EOROSUR Veliki pilotni projekt (UL 2010, S 90-134098), kot tudi vse nadaljnje odločbe FRONTEX, vključno z odločbo o oddaji zadevnega naročila izbranemu ponudniku, naj se razglasijo za nične;

               —

               Odločba FRONTEX o zavrnitvi ponudbe tožeče stranke, oddane za sklopa 1 in 6 na javnem razpisu Frontex/OP/87/2010 – okvirna pogodba (UL 2010, S 66-098323), kot tudi vse nadaljnje povezane odločbe FRONTEX, vključno z odločbo o oddaji zadevnih naročil izbranim ponudnikom, naj se razglasijo za nične;

               —

               FRONTEX naložiti, naj tožeči stranki povrne škodo, ki ji je nastala zaradi zadevnega postopka javnega naročanja v znesku 9 358 915,00 EUR;

               —

               FRONTEX naložiti, naj tožeči stranki povrne škodo, ki ji je nastala zaradi izgube možnosti ter oškodovanja ugleda in verodostojnosti, v znesku 935 891,00 EUR; in

               —

               FRONTEX naložiti plačilo pravnih in drugih stroškov ter izdatkov tožeče stranke, nastalih v zvezi s to tožbo, tudi če bo zavrnjena.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   V tej zadevi želi tožeča stranka doseči razglasitev ničnosti odločb tožene stranke z dne 16. septembra 2010 in 20. oktobra 2010 o zavrnitvi njene ponudbe v zvezi z javnim razpisom Frontex/OP/98/2010 – EOROSUR Veliki pilotni projekt (UL 2010, S 90-134098) in ponudbe za sklopa 1 in 6 na javnem razpisu Frontex/OP/87/2010 – okvirna pogodba (UL 2010, S 66-098323), kot tudi vseh nadaljnjih povezanih odločb FRONTEX, vključno z odločbo o oddaji zadevnih naročil izbranim ponudnikom. Tožeča stranka poleg tega zahteva odškodnino za škodo, ki ji je domnevno nastala zaradi postopka javnega naročanja.
   Tožeča stranka v utemeljitev svojih trditev navaja naslednje tožbene razloge.
   Prvič, tožeča stranka zatrjuje, da je tožena stranka kršila člen 100(2) Finančne uredbe (1), namreč obveznost obrazložitve, s tem ko FRONTEX tožeči stranki ni želel podati zadostne utemeljitve ali pojasnitve.
   Dalje, tožeča stranka trdi, da je tožena stranka storila več resnih napak pri ugotovitvi dejanskega stanja, da je kršila načelo prepovedi diskriminacije in da ni spoštovala izločitvenih meril, s čimer naj bi kršila člena 93(1)(f) in 94 Finančne uredbe.
   Nazadnje, tožeča stranka zatrjuje, da je tožena stranka kršila načelo dobrega upravljanja, ker naj bi nezakonito zamenjevala merila za izbor in oddajo naročila.

      (1)  Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL 2002, L 248, str. 1).


title: Zadeva T-557/17: Tožba, vložena 17. avgusta 2017 – Liaño Reig/SRB

text:
               23.10.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/24

         Tožba, vložena 17. avgusta 2017 – Liaño Reig/SRB
   (Zadeva T-557/17)
   (2017/C 357/32)
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Carmen Liaño Reig (Alcobendas, Španija) (zastopnik: F. López Antón, odvetnik)

      Tožena stranka: Enotni odbor za reševanje

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               Instrument za reševanje, ki je določen v členu 6(1)(d) Sklepa in ki zajema pretvorbo kapitala stopnje 2 v zvezi s podrejenimi obveznicami, ki jih je izdala družba BPE Financiaciones, S. A. s številko ISIN XS0550098569 in ki so označene s #4, v novo izdajo delnic družbe Banco Popular Español, S.A. na podlagi navedenega v točkah 3.1 in 3.4 te tožbe, naj razglasi za ničen, ker je v nasprotju z Uredbo in Listino Evropske unije o temeljnih pravicah.

               —

               Če bo ugodilo predlogu iz prejšnje alineje, naj glede na to, da v skladu z določbami uvodne izjave 91 in zadnjega pododstavka člena 85(4) Direktive razveljavitev odločitve organa za reševanje ne vpliva na poznejša upravna dejanja ali transakcije, ki temeljijo na razveljavljeni odločitvi, Enotnemu odboru za reševanje v skladu s členom 87(3) Uredbe naloži, naj tožeči strani povrne izgubo, ki je posledica razveljavitve sklepa iz prejšnje alineje.
               V zvezi s tem se izguba tožeče stranke določi na vrednost 50 000 EUR – aktualizirano na dan dejanskega plačila –, ki ustrezajo nominalni vrednosti obveznice, ki zapade dne 22. oktobra 2020 in jo je izdala družba BPE Financiaciones, S. A. s številko ISIN XS0550098569, katere imetnica na dan izdaje Sklepa je bila tožeča stranka, skupaj z obrestmi – aktualiziranimi na dan dejanskega plačila – po fiksni letni obrestni meri 6,873-odstotka, ki bi bile donos navedene obveznice id 7. junija 2017 (datum Sklepa) do 22. oktobra 2020 (datum ročnosti obveznice).

               —

               Podredno glede na navedena predloga in v skladu z navedenim v tožbenem razlogu 3.5 te tožbe naj Enotnemu odboru za reševanje naloži, naj tožeči stranki izplača odškodnino v znesku, ki je enak znesku, ki bi ga tožeča stranka prejela kot imetnica obveznice številka ISIN XS0550098569, ki jo je izdala družba BPE Financiaciones, S.A., če bi bila ta družba na dan sprejetja Sklepa likvidirana kot posledica rednega postopka zaradi insolventnosti, ob upoštevanju tega, da tožeča stranka ni prejela nobenega nadomestila ali plačila niti zaradi pretvorbe navedene obveznice, katere imetnica je bila, v delnice nove izdaje družbe Banco Popular Español, S.A. niti kot zaradi prenosa teh delnic na družbo Banco Santander, S.A.

               —

               Če družba BPE Financiaciones, S.A. ni izpolnjevala (kot to meni tožeča stranka) pogojev, določenih v španski zakonodaji, zato da bi se zanjo uvedel redni postopek zaradi insolventnosti, ki bi se zaključil z likvidacijo te družbe na datum sprejetja Sklepa, naj se znesek, ki naj ga tožeča stranka prejme kot odškodnino in ki ustreza nominalni vrednosti navedene obveznice, ki jo je izdala navedena družba in katere imetnica je bila tožeča stranka, določi na 50 000 EUR.

               —

               Če družba BPE Financiaciones, S.A. izpolnjuje pogoje, ki so v španski zakonodaji določeni, zato da bi se zanjo uvedel redni postopek zaradi insolventnosti, ki bi se zaključil z likvidacijo te družbe na datum sprejetja Sklepa, naj bo znesek zahtevane odškodnine ta, ki je posledica presoje, ki jo je treba opraviti v skladu z določbami člena 20, od (16) do (18), Uredbe.

               —

               Podredno glede na predloge, navedene v prejšnjih alineah, in v skladu z navedenim v tožbenem razlogu 3.6 te tožbe, naj se Enotnemu odboru za reševanje naloži, naj tožeči stranki izplača sorazmerni znesek, ki bi ji pripadal, če bi se v obveznice družbe Banco Popular Español, S.A. pretvorile vse podredne obveznice, ki jih je izdala družba Banco Popular Español, S.A., ki so obstajale na datum sklepa in ki v skladu z določbami člena 6(1)d) Sklepa niso bile pretvorjene v delnice navedene družbe.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so podobni kot v zadevah Mutualidad de la Abogacía in Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Enotni odbor za reševanje (T-478/17), Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno in SFL/Enotni odbor za reševanje (T-481/17), Comercial Vascongada Recalde/Komisija in Enotni odbor za reševanje (T-482/17), García Suárez in drugi/Komisija in Enotni odbor za reševanje (T-483/17), Fidesban in drugi/Enotni odbor za reševanje (T-484/17), Sáchez del Valle in Calatrava Real State 2015/Komisija in Enotni odbor za reševanje (T-497/17) ter Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija in Enotni odbor za reševanje (T-498/17).


title: Zadeva T-319/04: Tožba Port Support Customs Rotterdam BV proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 27. julija 2004

text:
               23.10.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 262/48

         Tožba Port Support Customs Rotterdam BV proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 27. julija 2004
   (Zadeva T-319/04)
   (2004/C 262/90)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Port Support Customs Rotterdam BV, s sedežem v Roterdamu (Nizozemska), ki ga zastopa A.T.M. Jansen, Rechtsanwalt, je dne 27. julija 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložil tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično odločbo tožene stranke z dne 18. maja 2004;

               —

               naloži toženi stranki, da tožeči stranki naknadno posreduje podatke in ji pošlje kopijo zahtevanih dokumentov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Tožeča stranka je zaprosila za dostop do poročila o misiji OLAF-a o čevljih in tekstilnih izdelkih iz Kambodže. Do tega poročila ji je bil odobren le delni dostop, zato je zaprosila za dostop do še neobjavljenih delov poročila. Ta dostop ji ni bil odobren.
   V obrazložitvi svoje tožbe tožeča stranka navaja kršitev člena 8 Uredbe (ES) št. 1049/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije. Tožeča stranka navaja, da ji Komisija na njeno potrdilno prošnjo ni odgovorila.


title: Zadeva C-59/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 7. februarja 2014 vložilo Finanzgericht Hamburg (Nemčija) – Firma Ernst Kollmer Fleischimport und -export proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               12.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 142/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 7. februarja 2014 vložilo Finanzgericht Hamburg (Nemčija) – Firma Ernst Kollmer Fleischimport und -export proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Zadeva C-59/14)
   2014/C 142/17
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Finanzgericht Hamburg

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Firma Ernst Kollmer Fleischimport und -export

      Tožena stranka: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali za nepravilnost, ki je potrebna, da začne teči zastaralni rok na podlagi člena (3)(1), prvi pododstavek, Uredbe (ES, Euratom) št. 2988/95 (1), in ki je opredeljena v členu (1)(2) Uredbe (ES, Euratom) št. 2988/95 v primeru, v katerem je bila kršitev določbe Skupnosti odkrita šele po nastanku škode, poleg dejanja ali opustitve gospodarskega subjekta kumulativno velja pogoj, da je bila povzročena škoda za splošni proračun Unije ali za proračunska sredstva, ki jih Unija upravlja, tako da začne zastaralni rok teči šele od nastanka škode, ali pa začne zastaralni rok neodvisno od trenutka nastanka škode teči že z dejanjem ali opustitvijo gospodarskega subjekta, ki pomeni kršitev določbe Skupnosti?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje, da zastaralni rok začne teči šele z nastankom škode: ali gre – v povezavi z vračilom dokončno odobrenega izvoznega nadomestila – že za škodo v smislu člena 1(2) Uredbe (ES, Euratom) št. 2988/95, če je bil izvozniku izplačan znesek, ki je enak izvoznemu nadomestilu, v smislu člena 5(1) Uredbe (EGS) št. 565/80, ne da bi se to jamstvo na podlagi člena 6 Uredbe (EGS) št. 565/80 že sprostilo, ali pa gre za škodo šele v trenutku sprostitve jamstva oziroma dokončne odobritve izvoznega nadomestila?

      (1)  Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 z dne 18. decembra 1995 o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 1, str. 340).


title: Združeni zadevi C-463/10 P in C-475/10 P: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 13. oktobra 2011 – Deutsche Post AG, Zvezna republika Nemčija proti Evropski komisiji (Pritožba — Državne pomoči — Uredba (ES) št. 659/1999 — Člen 10(3) — Odločba, ki vsebuje odredbo o predložitvi podatkov — Izpodbojni akt v smislu člena 263 PDEU)

text:
               3.12.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 355/7

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 13. oktobra 2011 – Deutsche Post AG, Zvezna republika Nemčija proti Evropski komisiji
   (Združeni zadevi C-463/10 P in C-475/10 P) (1)

   (Pritožba - Državne pomoči - Uredba (ES) št. 659/1999 - Člen 10(3) - Odločba, ki vsebuje odredbo o predložitvi podatkov - Izpodbojni akt v smislu člena 263 PDEU)
   2011/C 355/10
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Pritožnici: Deutsche Post AG (zastopnika: J. Sedemund in T. Lübbig, odvetnika), Zvezna republika Nemčija (zastopniki: T. Henze, J. Möller in N. Graf Vitzthum, zastopniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnika: B. Martenczuk in T. Maxian Rusche, zastopnika)

      Predmet

   Pritožba zoper sklep Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 14. julija 2010 v zadevi Deutsche Post proti Komisiji (T-570/08), v katerem je Splošno sprejelo ugovor nedopustnosti, ki ga je navedla Komisija, in je tako razglasilo za nedopustno tožbo za razglasitev ničnosti odločbe, ki naj bi jo vseboval dopis Komisije z dne 30. oktobra 2008, s katerim je bila odrejena predložitev podatkov v postopku glede državne pomoči družbi Deutsche Post AG – Napačna razlaga pojma „izpodbojni akt“ v smislu člena 230 ES – Neupoštevanje narave in pravnih učinkov izpodbijanega akta – Kršitev načela učinkovitega sodnega varstva

      Izrek

               1.

               Sklepa Splošnega sodišča Evropske unije z dne 14. julija 2010 v zadevah Deutsche Post proti Komisiji (T-570/08) in Nemčija proti Komisiji (T-571/08) se razveljavita.

               2.

               Ugovora nedopustnosti, ki ju je navedla Evropska komisija pred Splošnim sodiščem, se zavrneta.

               3.

               Zadevi se vrneta Splošnemu sodišču Evropske unije, da bo odločilo o predlogih družbe Deutsche Post (T-570/08) in Zvezne republike Nemčije (T-571/08) za razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 30. oktobra 2008, ki vsebuje odredbo Zvezni republiki Nemčiji o predložitvi podatkov v postopku glede državne pomoči družbi Deutsche Post AG.

               4.

               Odločitev o stroških se pridrži.

      (1)  UL C 328, 4.12.2010.


               21.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 44/1

         (2009/C 44/01)
   Zadnja objava Sodišča Evropskih skupnosti v Uradnem listu Evropske unije

         UL C 32, 7.2.2009

   Prejšnje objave

      UL C 19, 24.1.2009

      UL C 6, 10.1.2009

      UL C 327, 20.12.2008

      UL C 313, 6.12.2008

      UL C 301, 22.11.2008

      UL C 285, 8.11.2008

   Ti teksti so na voljo na:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Zadeva C-192/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 13. aprila 2017 – Cobra SpA/Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               17.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 231/7

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 13. aprila 2017 – Cobra SpA/Ministero dello Sviluppo Economico
   (Zadeva C-192/17)
   (2017/C 231/09)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Consiglio di Stato

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnik: Cobra SpA

      Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Ministero dello Sviluppo Economico

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba Direktivo 1999/5/ES (1) razlagati tako, da mora proizvajalec, ki uporabi postopek iz odstavka 2 Priloge III, in če pri tem obstajajo usklajeni standardi, s katerimi so opredeljene bistvene serije radijskih preskusov, ki jih je treba izvesti, za to prositi priglašeni organ in torej oznaki CE (ki potrjuje skladnost s temeljnimi zahtevami iz navedene direktive) dodati identifikacijsko številko tega priglašenega organa?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali mora proizvajalec – potem ko je uporabil postopek iz odstavka 2 Priloge III, v primeru usklajenih standardov, s katerimi so opredeljene bistvene serije radijskih preskusov, ki jih je treba izvesti, in se je vseeno po svoji volji posvetoval s priglašenim organom, pri čemer ga je prosil, naj potrdi seznam zgoraj navedenih preskusov – oznaki CE, ki potrjuje skladnost z bistvenimi zahtevami iz Direktive 1999/5/ES, dodati identifikacijsko številko priglašenega organa?

               3.

               Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen, ali mora proizvajalec – pri čemer se je, potem ko je uporabil postopek iz odstavka 2 Priloge III, v primeru usklajenih standardov, s katerimi so opredeljene bistvene serije radijskih preskusov, ki jih je treba izvesti, pozneje po svoji volji vseeno posvetoval s priglašenim organom in ga prosil, naj potrdi seznam zgoraj navedenih preskusov ter po svoji volji izdelku dodal identifikacijsko številko priglašenega organa – navesti identifikacijsko številko organa tudi na izdelku in njegovi embalaži?

      (1)  Direktiva 1999/5/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 1999 o radijski opremi in telekomunikacijski terminalski opremi ter medsebojnem priznavanju skladnosti te opreme (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 23, str. 254).


title: Zadeva T-369/05: Tožba, vložena  23. septembra 2005  — Kraljevina Španija proti Komisiji

text:
               26.11.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 296/35

         Tožba, vložena 23. septembra 2005 — Kraljevina Španija proti Komisiji
   (Zadeva T-369/05)
   (2005/C 296/72)
   Jezik postopka: španščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Kraljevina Španija (zastopnik: D. Fernando Díez Moreno)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasitev ničnosti Odločbe Komisije z dne 15. julija 2005 (2005/555/2685), kolikor se nanaša na finančne popravke, ki so se v Španiji opravili v zvezi z preusmeritvijo in prestrukturiranjem vinogradov in ukrepi za izboljšanje proizvodnje in trženja medu, in

               —

               naložitev stroškov Komisiji.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Ta tožba je vložena zoper Odločbo Komisije z dne 15. julija 2005 (2005/555/ES), o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka (EKUJS) iz financiranja Skupnosti. Med izključitvami, ki so navedene v omenjeni odločbi so finančni popravki, ki zadevajo Kraljevino Španijo, uporabljeni za sektorje sadja in zelenjave, mleka, javnega skladiščenja, vina in tobaka, premij na žival in sektor medu.
   Ta tožba se nanaša izključno na popravek zneskov plačanih iz naslova odškodnin zaradi izgube dohodkov v sektorju vinogradništva (4 790 799,61 evrov) in korekcijo za vključitev DDV v sektorju medu v financiranje s strani EKUJS (58 315,34 evrov). Država tožnica ocenjuje, da se Komisija opira na strogo razlago Uredbe (ES) št. 1493/1999 o skupni ureditvi trga za vino (1). Ta država izpodbija tudi ureditev DDV pri izboljšanju proizvodnje in trženja medu.
   Španski organi menijo:

               —

               da izguba ni povezana z odstranitvijo, ampak z samo nasaditvijo in

               —

               da trditev Komisije, da se DDV ne more šteti za pomoč namenjeno stabilizaciji trgov zaradi česar se ga ne more financirati iz Jamstvenega oddelka EKUJS, nima pravne podlage.

      (1)  UL L 179, 14.7.1999, str. 1.


title: Zadeva T-381/09: Tožba, vložena 25. septembra 2009 – RWE Transgas proti Komisiji

text:
               5.12.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/22

         Tožba, vložena 25. septembra 2009 – RWE Transgas proti Komisiji
   (Zadeva T-381/09)
   2009/C 297/33
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: RWE Transgas a.s. (Praga, Češka republika) (zastopniki: W. Deselaers, D. Seeliger in S. Einhaus, Rechtsanwälte)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Točka 89(a), tretji stavek Odločbe Komisije K(2009) 4694 z dne 12. junija 2009 naj se v delu, v skladu s katerim je treba – dokler veljajo med njima dolgoročne in pomembne pogodbe o dobavi zemeljskega plina – rezervacije tožeče stranke in družbe Gazprom obravnavati združno in ne smejo skupaj presegati 50 %, naj se razglasi za nično;

               —

               podredno, odločbo naj se v celoti razglasi za nično, in

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka, uvoznica zemeljskega plina v Češko republiko, nasprotuje dopisu z dne 12. junija 2009, ki ga je Komisija naslovila na nemški direktorat za energetiko, Bundesnetzagentur (zvezna agencija za omrežja), in v katerem je od Bundesnetzagentur zahtevala, naj spremeni določene vidike odstopanja, ki ga je na podlagi člena 22 Direktive 2003/55/ES (1) priznala za načrt plinovoda Ostseepipeline-Anbindungsleitung (v nadaljevanju: OPAL). Tožeča stranka trdi, da bi ena od zahtev Komisije povzročila omejitev ali onemogočitev dostopa tožeče stranke do transportnih in shranjevalnih kapacitet OPAL v Češki republiki.
   V utemeljitev svoje tožbe tožeča stranka navaja, prvič, da je tožena stranka s tem, da ji ni dala priložnosti, da bi se pred izdajo odločbe opredelila glede zahteve, ki jo bremeni, kršila njeno pravico do zaslišanja.
   Drugič, tožeča stranka trdi, da je tožena stranka s tem, da ji ni dala priložnosti za vpogled v zapisnik postopka, kršila njeno pravico do vpogleda v spis.
   Tožeča stranka nazadnje toženi stranki očita, da je napačno uporabila člen 22(4) Direktive 2003/55/ES in kršila načela sorazmernosti, enakosti in obveznosti utemeljitve (člen 253 ES).

      (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2003/55/ES z dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 98/30/ES (UL L 176, str. 57).


title: Zadeva T-243/09: Tožba, vložena 18. junija 2009 — Fedecom proti Komisiji

text:
               29.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/43

         Tožba, vložena 18. junija 2009 — Fedecom proti Komisiji
   (Zadeva T-243/09)
   2009/C 205/78
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Fédération de l’Organisation Economique Fruits et Légumes (Fedecom) (Pariz, Francija) (zastopnik: C. Galvez, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Izpodbijana odločba naj se razglasi za nično na podlagi člena 230, četrti odstavek, Pogodbe ES;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo vseh stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2009) 203 konč. z dne 28 januarja 2009 (1), s katero je Komisija državne pomoči, ki jih je Francoska republika dodelila proizvajalcem sadja in zelenjave na podlagi „načrtov ukrepov ob nepredvidljivih dogodkih“ za olajšanje trženja kmetijskih proizvodov iz Francije, razglasila za nezdružljive s skupnim trgom in Francoski republiki naložila izterjavo zadevnih pomoči.
   Tožeča stranka v utemeljitev svoje tožbe navaja tri tožbene razloge:

               —

               napačna presoja pojma državne pomoči v smislu člena 87(1) ES, ker naj bi Komisija menila, da so ti prostovoljni prispevki, ki so jih proizvajalci plačali na podlagi načrtov ukrepov ob nepredvidljivih dogodkih (stanovski deleži) državna sredstva;

               —

               neupoštevanje določb člena 87(3) ES, ker naj bi Komisija menila, da ukrepi, ki so se izvajali na podlagi načrtov ukrepov ob nepredvidljivih dogodkih, niso bili združljivi s skupnim trgom, ne da bi opravila poglobljeno analizo vsakega načrta ukrepov ob nepredvidljivih dogodkih;

               —

               kršitev načela upravičenega pričakovanja, ker naj bi nedelovanje Komisije v obdobju desetih let, medtem ko bi nujno morala biti seznanjena z načrti ukrepov ob nepredvidljivih dogodkih, lahko povzročila zaupanje proizvajalcev v pravilnost načrtov ukrepov ob nepredvidljivih dogodkih.

      (1)  UL L 127, str. 11.


title: Zadeva C-390/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 2. oktobra 2009 – Reti Televisive Italiane SpA (RTI) proti Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

text:
               19.12.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 312/20

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 2. oktobra 2009 – Reti Televisive Italiane SpA (RTI) proti Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni
   (Zadeva C-390/09)
   2009/C 312/32
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Consiglio di Stato

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Reti Televisive Italiane SpA (RTI)

      Tožena stranka: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člena 18 in 18a Direktive 89/552/EGS, kakor je bila spremenjena z Direktivo 97/36/ES, šteti za določbi, ki sta dovolj natančni in brezpogojni, da lahko po izteku roka za prenos prevladata nad določbami notranjega prava, ki so v nasprotju z njima, in v skladu s pravilno razlago člena 249(3) Pogodbe dopolnita nacionalne predpise s tega področja ter ju lahko izvaja upravni organ, kot je AGCOM, ki je pristojen za izvajanje nacionalnih zakonov?

               2.

               Ali je treba člena 18 in 18a Direktive 89/552/EGS, kakor je bila spremenjena z Direktivo 97/36/ES, razlagati v smislu, da če morajo televizijska prodajna okna obvezno trajati najmanj petnajst minut, je treba vse druge oblike televizijske prodaje, tudi tiste, ki so daljše od treh minut in krajše od petnajst minut, šteti za „vložke televizijske prodaje“, in morajo zanje veljati urne omejitve oglaševanja, ki veljajo za oglaševalske vložke?

               3.

               Ali je treba člene 1(c), 10, 11 in 18(3) Direktive 89/552/EGS, kakor je bila spremenjena z Direktivo 97/36/ES, razlagati tako, da napovedi, ki jih izdajatelj televizijskega programa v zvezi s svojimi programskimi vsebinami opravlja brez plačila nadomestila, spadajo pod pojem oglaševanja za namene uporabe pravil, ki se nanašajo na načine prepoznavanja oglasnega sporočila v razmerju do preostalega programa in vključitve oglaševanja v televizijske programe?

               4.

               Ali je treba člene 1(c), 10, 11 in 18(3) Direktive 89/552/EGS, kakor je bila spremenjena z Direktivo 97/36/ES, razlagati tako, da dejavnosti obveščanja in institucionalne komunikacije, navedene v italijanskem zakonu št. 150 z dne 7. junija 2007, vključno z družbenokoristnimi sporočili in sporočili v javnem interesu, spadajo pod pojem oglaševanja za namene uporabe pravil, ki se nanašajo na načine prepoznavanja oglasnega sporočila v razmerju do preostalega programa in vključitve oglaševanja v televizijske programe?


title: Zadeva T-86/15: Tožba, vložena 20. februarja 2015 – Aston Martin Lagonda/UUNT (Prikaz rešetk na prednjem delu motornega vozila)

text:
               27.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 138/58

         Tožba, vložena 20. februarja 2015 – Aston Martin Lagonda/UUNT (Prikaz rešetk na prednjem delu motornega vozila)
   (Zadeva T-86/15)
   (2015/C 138/75)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Aston Martin Lagonda (Gaydon, Združeno kraljestvo) (zastopnik: D. Farnsworth, solicitor)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Zadevna sporna znamka: znamka Skupnosti, označena kot „drugo“, ki prikazuje rešetke na prednjem delu motornega vozila – Zahteva za registracijo št. 12 218 418

      Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 18. decembra 2014 v zadevi R 1795/2014-2

      Tožbeni) predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razglasi za nično v delu, v katerem je bila z njo potrjena ugotovitev preizkuševalca, da je bila prijavljena znamka prima facie brez razlikovalnega učinka v zvezi z zadevnim blagom in storitvami;

               —

               dovoli objavo prijave znamke Skupnosti št. 12 218 418; in

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-416/06: Sklep Splošnega sodišča z dne 21. januarja 2011 – Sumitomo Chemical Agro Europe proti Komisiji

text:
               19.3.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 89/27

         Sklep Splošnega sodišča z dne 21. januarja 2011 – Sumitomo Chemical Agro Europe proti Komisiji
   (Zadeva T-416/06) (1)

   2011/C 89/53
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik prvega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 42, 24.2.2007.


title: Zadeva T-435/05: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 30. junija 2009 — Danjaq proti UUNT — Mission Productions (Dr. No) ( Blagovna znamka Skupnosti — Prijava besedne znamke Skupnosti Dr. No — Ugovor imetnika neregistriranih besednih znamk in znakov Dr. No in Dr. NO — Neobstoj pogoja prejšnjih blagovnih znamk — Neobstoj razlikovalnega znaka, ki se uporablja v gospodarskem prometu — Člen 8(1)(a) in (b), (2)(c) in (4) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(a) in (b), (2)(c) in (4) Uredbe (ES) št. 207/2009) — Obveznost obrazložitve — Člen 73 Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 75 Uredbe (ES) št. 207/2009) )

text:
               15.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 193/16

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 30. junija 2009 — Danjaq proti UUNT — Mission Productions (Dr. No)
   (Zadeva T-435/05) (1)

   („Blagovna znamka Skupnosti - Prijava besedne znamke Skupnosti Dr. No - Ugovor imetnika neregistriranih besednih znamk in znakov Dr. No in Dr. NO - Neobstoj pogoja prejšnjih blagovnih znamk - Neobstoj razlikovalnega znaka, ki se uporablja v gospodarskem prometu - Člen 8(1)(a) in (b), (2)(c) in (4) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(a) in (b), (2)(c) in (4) Uredbe (ES) št. 207/2009) - Obveznost obrazložitve - Člen 73 Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 75 Uredbe (ES) št. 207/2009)“)
   2009/C 193/22
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Danjaq, LLC (Santa Monica, Kalifornija, Združene države) (zastopniki: G. Hobbs, QC, G. Hollingworth, barrister, S. Skrein in L. Berg, solicitors)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka pred Sodiščem prve stopnje: Mission Productions Gesellschaft für Film-, Fernseh- und Veranstaltungsproduktion mbH (München, Nemčija) (zastopnik: K. Lewinsky, odvetnik)

      Predmet

   Tožba, vložena zoper Odločbo drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) (zadeva R 1118/2004-1) z dne 21. septembra 2005, ki se nanaša na postopek z ugovorom med Danjaq, LLC in Mission Productions Gesellschaft für Film-, Fernseh- und Veranstaltungsproduktion mbH

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Danjaq, LLC se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 60, 11.3.2006.


title: Zadeva C-517/13: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 17. decembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal de première instance de Namur – Belgija) – Proximus SA, nekdanja Belgacom SA, ki nadaljuje postopek, ki ga je začela Belgacom Mobile SA/Province de Namur (Predhodno odločanje — Elektronska komunikacijska omrežja in storitve — Direktiva 97/13/ES — Člena 4 in 11 — Direktiva 2002/20/ES — Člen 6 — Pogoji, ki veljajo za splošno odobritev in za pravice do uporabe radijskih frekvenc in številk, ter posebne obveznosti — Člen 13 — Pristojbine za pravice do vgradnje naprav — Področje uporabe — Pokrajinski predpisi — Dajatev na stolpe in/ali oddajnike in sprejemnike mobilnega omrežja)

text:
               22.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 68/3

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 17. decembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal de première instance de Namur – Belgija) – Proximus SA, nekdanja Belgacom SA, ki nadaljuje postopek, ki ga je začela Belgacom Mobile SA/Province de Namur
   (Zadeva C-517/13) (1)

   ((Predhodno odločanje - Elektronska komunikacijska omrežja in storitve - Direktiva 97/13/ES - Člena 4 in 11 - Direktiva 2002/20/ES - Člen 6 - Pogoji, ki veljajo za splošno odobritev in za pravice do uporabe radijskih frekvenc in številk, ter posebne obveznosti - Člen 13 - Pristojbine za pravice do vgradnje naprav - Področje uporabe - Pokrajinski predpisi - Dajatev na stolpe in/ali oddajnike in sprejemnike mobilnega omrežja))
   (2016/C 068/03)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal de première instance de Namur

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Proximus SA, nekdanja Belgacom SA, ki nadaljuje postopek, ki ga je začela Belgacom Mobile SA

      Tožena stranka: Province de Namur

      Izrek

   Člena 6 in 13 Direktive 2002/20/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (Direktive o odobritvi) je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta temu, da se dajatev, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, naloži fizični ali pravni osebi, ki uporablja stolpe in/ali oddajnike in sprejemnike mobilnega omrežja.

      (1)  UL C 352, 30.11.2013.


title: Zadeva C-617/13 P: Pritožba, ki so jo Repsol Lubricantes y Especialidades in drugi vložili 27. novembra 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 16. septembra 2013 v zadevi Repsol Lubricantes y Especialidades in drugi proti Komisiji, T-496/07

text:
               25.1.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/16

         Pritožba, ki so jo Repsol Lubricantes y Especialidades in drugi vložili 27. novembra 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 16. septembra 2013 v zadevi Repsol Lubricantes y Especialidades in drugi proti Komisiji, T-496/07
   (Zadeva C-617/13 P)
   2014/C 24/28
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Pritožnice: Repsol Lubricantes y Especialidades, S.A., Repsol Petróleo, S.A. in Repsol, S. A. (zastopniki: L. Ortiz Blanco, J. L. Buendía Sierra, M. Muñoz de Juan, Á. Givaja Sanz in A. Lamadrid de Pablo, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

               1.

               Izpodbijana sodba naj se razveljavi v delu, v katerem je

                           —

                           družbama Repsol Petróleo, S.A. in Repsol YPF, S.A. (sedaj Repsol, S.A.) naložena solidarna odgovornost,

                           —

                           pri izračunu globe napačno upoštevano obdobje od leta 1998 do leta 2002,

                           —

                           Splošno sodišče napačno upoštevalo osnovni znesek globe, ki jo je določila Komisija, pri čemer je kršilo svojo nadzorno pristojnost polne jurisdikcije in načelo sorazmernosti.

               2.

               Zadevna odločba naj se v zvezi s tem razglasi za nično.

               3.

               Sodišče naj znesek globe na podlagi svoje pristojnosti polne jurisdikcije zniža za toliko, kolikor šteje ustrezno.

               4.

               Ugotovi naj se, da je bilo trajanje sodnega postopka pred Splošnim sodiščem pretirano dolgo in neutemeljeno, s čimer je bila kršena pravica do učinkovitega pravnega sredstva in pravica do sojenja v razumnem roku (člen 47 Listine in člen 6 EKČP).

               5.

               Plačilo stroškov naj se naloži Komisiji.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Prvič, družba Repsol se sklicuje na napačno uporabo prava pri metodi, ki je bila v sodbi uporabljena pri oceni dokazov, ki so bili predloženi v utemeljitev popolne in dejanske poslovne neodvisnosti hčerinske družbe Repsol Lubricantes y Especialidades, S.A. oziroma, podredno, na neobstoj obrazložitve.

               2.

               Drugič, družba Repsol meni, da je Obvestilo o prizanesljivosti iz leta 2002 v sodbi napačno obrazloženo.

               3.

               Tretjič, družba Repsol meni, da se s sodbo krši člen 261 PDEU in načelo sorazmernosti, ker Splošno sodišče ni izpolnilo svoje obveznosti, da opravi nadzor v okviru polne jurisdikcije, ki jo ima nad globami na področju konkurence.

               4.

               Nazadnje se družba Repsol sklicuje na to, da naj bi Splošno sodišče kršilo člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (1) in člen 6 Evropske konvencije o temeljnih človekovih pravicah, ker ni odločilo v razumnem roku.

      (1)  UL 2000, C 364, str. 1.


title: Zadeva T-155/12: Tožba, vložena 2. aprila 2012 – Schulze proti UUNT – NKL (Klassiklotterie)

text:
               9.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 165/31

         Tožba, vložena 2. aprila 2012 – Schulze proti UUNT – NKL (Klassiklotterie)
   (Zadeva T-155/12)
   2012/C 165/52
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Hans Gerd Schulze (Hamburg, Nemčija) (zastopnik: K. Lodigkeit, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: NKL Nordwestdeutsche Klassenlotterie (Hamburg)

      Predlog

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               naj odločbo četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu z dne 30. januarja 2012 (postopek s pritožbo R 600/2011-4) v delu, v katerem je bila z njo zavrnjena registracija znamke „Klassiklotterie“, razveljavi;

               —

               naj toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „Klassiklotterie“ za proizvode in storitve iz razredov 28, 35 in 41 (prijava št. 8 554 354)

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: NKL Nordwestdeutsche Klassenlotterie

      Navajana znamka ali znak: nemška besedna znamka „NKL-Klassiklotterie“ za proizvode in storitve iz razredov 16, 35 in 41 (registracija znamke št. 2 904 650)

      Odločba oddelka za ugovore: delna ugoditev ugovoru

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009, saj glede nasprotujočih si znamk ni verjetnosti zmede.