title: Zadeva C-361/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemska) 3. maja 2019 – De Ruiter vof/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               12.8.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 270/17

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemska) 3. maja 2019 – De Ruiter vof/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (Zadeva C-361/19)
      (2019/C 270/18)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: De Ruiter vof

         Tožena stranka: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali sta člen 99(1) Uredbe (EU) št. 1306/2013 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o financiranju, upravljanju in spremljanju skupne kmetijske politike in člen 73(4)(a) Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 809/2014 (2) z dne 17. julija 2014 o pravilih za uporabo Uredbe (EU) št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z integriranim administrativnim in kontrolnim sistemom, ukrepi za razvoj podeželja in navzkrižno skladnostjo veljavna v delih, v katerih določata, da je treba za določanje leta, za katerega se računa znižanje, povezano z navzkrižno skladnostjo, ravnati po letu, v katerem je bilo ugotovljeno neizpolnjevanje pravil o navzkrižni skladnosti, kadar leto neizpolnjevanja ne sovpada z letom ugotovitve?

         (1)  UL 2013, L 347, str. 549.

         (2)  UL 2014, L 227, str. 69.


title: Zadeva C-834/18: Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 10. aprila 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Judicial da Comarca de Faro, Juízo do Trabalho de Portimão – Juiz 1– Portugalska) – Rolibérica Lda/Autoridade para as Condições do Trabalho (Predhodno odločanje — Člen 99 Poslovnika Sodišča — Cestni promet — Uredba (ES) št. 561/2006 — Člen 4(i) — Pojem „teden“ — Tedenski čas počitka — Metode za izračun)

text:
               19.8.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 280/13

      Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 10. aprila 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Judicial da Comarca de Faro, Juízo do Trabalho de Portimão – Juiz 1– Portugalska) – Rolibérica Lda/Autoridade para as Condições do Trabalho
      (Zadeva C-834/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Člen 99 Poslovnika Sodišča - Cestni promet - Uredba (ES) št. 561/2006 - Člen 4(i) - Pojem „teden“ - Tedenski čas počitka - Metode za izračun)
      (2019/C 280/16)
      Jezik postopka: portugalščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal Judicial da Comarca de Faro, Juízo do Trabalho de Portimão – Juiz 1

         Stranki

         Tožeča stranka: Rolibérica Lda

         Tožena stranka: Autoridade para as Condições do Trabalho

         Izrek

      Uredbo (ES) št. 561/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o usklajevanju določene socialne zakonodaje v zvezi s cestnim prometom in spremembi uredb Sveta (EGS) št. 3821/85 in (ES) št. 2135/98 ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 3820/85 je treba razlagati tako, da se „tedenski čas počitka“ v smislu člena 8 te uredbe ne konča nujno med „tednom“, kot je opredeljen v členu 4(i) navedene uredbe.

         (1)  UL 2019, C 112, 25.3.2019.


               22.8.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 284/17

      Zahtevek za svetovalno mnenje Sodišča Efte, ki ga je 29. marca 2019 vložilo sodišče Fürstliches Landgericht v zadevi Gable Insurance AG in Konkurs
      (Zadeva E-3/19)
      (2019/C 284/06)
      Pri Sodišču Efte je bil z dopisom z dne 29. marca 2019, ki ga je poslalo sodišče Fürstliches Landgericht (deželno knežje sodišče) in ga je tajništvo Sodišča Efte prejelo 29. marca 2019, vložen zahtevek za svetovalno mnenje v zadevi Gable Insurance AG in Konkurs glede naslednjih vprašanj:

                  1.

                  Prvo vprašanje se nanaša na razlago pojma „zavarovalni zahtevek“ iz člena 268(1)(g) Direktive 2009/138/ES.

                              (a)

                              Katera merila je treba uporabiti pri ugotavljanju, ali nekateri elementi dolga še niso poznani?

                              (b)

                              Ali mora zahtevek, da bi se obravnaval kot zavarovalni zahtevek, vsaj načeloma nastati, biti sprejet in/ali vložen pred začetkom postopka zaradi insolventnosti (oziroma, alternativno, pred preklicem zavarovalnih pogodb zaradi začetka postopka prenehanja)? Če je odgovor negativen, se pojavi naslednje vprašanje:

                              (c)

                              Ali Direktiva 2009/138/ES določa kakšen rok za možnost nastanka zavarovalnih zahtevkov po začetku postopka zaradi insolventnosti, da se prepreči stalno odlaganje priprave končnega računa in razdelitve upnikom zaradi stalnega vlaganja novih zahtevkov, ali, alternativno, kako Direktiva 2009/138/ES obravnava nedoločene dolgove te vrste?

                              (d)

                              Ali izraz „[…] ali preklicala […]“ pomeni, da se le tiste premije, ki jih [zavarovalnica] dolguje zaradi preklica pogodbe pred začetkom postopka prenehanja, štejejo kot zavarovalni zahtevki ali pa pomeni zavarovalne zahtevke tudi to, da zavarovalnica dolguje premijo zaradi preklica pogodbe po začetku postopka prenehanja?

                  2.

                  Drugo vprašanje se nanaša na razlago pojma „postopek prenehanja“ iz člena 268(1)(d) Direktive 2009/138/ES.
                  Ali je treba to določbo razlagati tako, da je možna sodna poravnava glede (posameznih) zavarovalnih zahtevkov tudi neodvisno od nacionalnih postopkovnih pravil, ki urejajo postopke prenehanja, ali v nasprotju z njimi, in če je odgovor pritrdilen, katere posebne zahteve direktive je treba izpolnjevati, da se lahko doseže poravnava?

                  3.

                  Tretje vprašanje se nanaša na razmerje med členom 275(1)(a) in členom 274(2)(g) Direktive 2009/138/ES.
                  Ali člen 275(1)(a) nasprotuje nacionalni ureditvi za izvajanje člena 274(2)(g), povedano drugače, o vlaganju, preverjanju in sprejemu zahtevkov, katere posledica je neenaka obravnava zavarovalnih upnikov?


title: Zadeva C-643/18: Sklep predsednika Sodišča z dne 12. aprila 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landesgericht Korneuburg – Avstrija) – British Airways plc/MF

text:
               26.8.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 288/39

      Sklep predsednika Sodišča z dne 12. aprila 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landesgericht Korneuburg – Avstrija) – British Airways plc/MF
      (Zadeva C-643/18) (1)

      (2019/C 288/50)
      Jezik postopka: nemščina
      Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

         (1)  UL C 4, 7.1.2019.


title: Zadeva C-149/19: Sklep predsednika Sodišča z dne 12. junija 2019 – (predlog za sprejetje predhodne odločbe Okresný súd Bratislava V – Slovaška) – kazenski postopek zoper R.B.

text:
               26.8.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 288/39

      Sklep predsednika Sodišča z dne 12. junija 2019 – (predlog za sprejetje predhodne odločbe Okresný súd Bratislava V – Slovaška) – kazenski postopek zoper R.B.
      (Zadeva C-149/19) (1)

      (2019/C 288/51)
      Jezik postopka: slovaščina
      Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

         (1)  UL C 148, 29.4.2019.


title: Zadeva C-244/19: Sklep predsednika Sodišča z dne 5. junija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Handelsgericht Wien – Avstrija) – GB/Decker KFZ-Handels u. –Reparatur GmbH, Volkswagen AG

text:
               26.8.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 288/40

      Sklep predsednika Sodišča z dne 5. junija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Handelsgericht Wien – Avstrija) – GB/Decker KFZ-Handels u. –Reparatur GmbH, Volkswagen AG
      (Zadeva C-244/19) (1)

      (2019/C 288/52)
      Jezik postopka: nemščina
      Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

         (1)  UL C 182, 27.5.2019.


title: Zadeva C-273/18: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 10. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Augstākā tiesa – Latvija) – SIA „Kuršu zeme“/Valsts ieņēmumu dienests (Predhodno odločanje — Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) — Direktiva 2006/112/ES — Pravica do odbitka vstopnega DDV — Člen 168 — Veriga dobav blaga — Zavrnitev pravice do odbitka zaradi obstoja te verige — Obveznost pristojnega davčnega organa, da dokaže obstoj zlorabe)

text:
               9.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 305/20

      Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 10. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Augstākā tiesa – Latvija) – SIA „Kuršu zeme“/Valsts ieņēmumu dienests
      (Zadeva C-273/18) (1)

      (Predhodno odločanje - Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) - Direktiva 2006/112/ES - Pravica do odbitka vstopnega DDV - Člen 168 - Veriga dobav blaga - Zavrnitev pravice do odbitka zaradi obstoja te verige - Obveznost pristojnega davčnega organa, da dokaže obstoj zlorabe)
      (2019/C 305/24)
      Jezik postopka: latvijščina

         Predložitveno sodišče

      Augstākā tiesa

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: SIA „Kuršu zeme“

         Tožena stranka: Valsts ieņēmumu dienests

         Izrek

      Člen 168(a) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2010/45/EU z dne 13. julija 2010, je treba razlagati tako, da za zavrnitev pravice do odbitka vstopnega davka na dodano vrednost (DDV) okoliščina, da je do pridobitve blaga prišlo na koncu verige zaporednih prodaj med več osebami in da je davčni zavezanec postal posestnik zadevnega blaga v skladišču osebe, ki je člen te verige in ki ni oseba, ki je navedena na računu kot dobavitelj, sama po sebi ne zadostuje, da se ugotovi, da na strani davčnega zavezanca ali drugih oseb, ki sodelujejo v tej verigi, obstaja zloraba, saj mora pristojni davčni organ dokazati obstoj davčne ugodnosti, ki naj bi jo ta zavezanec ali te druge osebe neupravičeno dobili.

         (1)  UL C 259, 23.7.2018.


title: Sodba Sodišča z dne 14. maja 2019 v zadevi E-6/18 – Nadzorni organ Efte proti Islandiji (Neizpolnitev obveznosti države Efte – Neizvajanje – Direktiva 2014/52/EU)

text:
               19.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 315/7

      SODBA SODIŠČA
      z dne 14. maja 2019
      v zadevi E-6/18
      Nadzorni organ Efte proti Islandiji

         (Neizpolnitev obveznosti države Efte – Neizvajanje – Direktiva 2014/52/EU)

      (2019/C 315/08)
      V zadevi E-6/18, Nadzorni organ Efte proti Islandiji – katere predmet je ZAHTEVEK za ugotovitev, da Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz točke 1a Priloge XX k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2014/52/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. aprila 2014 o spremembi Direktive 2011/92/EU o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje), kakor je bil prilagojen s Protokolom 1, ali vsekakor s tem, ko o tem ni obvestila Nadzornega organa Efte, ni izpolnila svojih obveznosti iz navedenega akta in iz člena 7 Sporazuma – je Sodišče v sestavi predsednik Páll Hreinsson ter sodnika Per Christiansen (sodnik poročevalec) in Bernd Hammermann dne 14. maja 2019 izdalo sodbo,
      katere izrek se glasi:

                  1.

                  Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz točke 1a Priloge XX k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2014/52/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. aprila 2014 o spremembi Direktive 2011/92/EU o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje), kakor je bil prilagojen s Protokolom 1 k Sporazumu, ni izpolnila svojih obveznosti iz navedenega akta in iz člena 7 Sporazuma.

                  2.

                  Islandiji se naloži plačilo stroškov postopka.


title: Zadeva C-562/19 P: Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 2. julija 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti razširjeni senat) z dne 16. maja 2019 v zadevah T-836/16 in T-624/17, Republika Poljska/Evropska komisija

text:
               30.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 328/29

      Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 2. julija 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti razširjeni senat) z dne 16. maja 2019 v zadevah T-836/16 in T-624/17, Republika Poljska/Evropska komisija
      (Zadeva C-562/19 P)
      (2019/C 328/33)
      Jezik postopka: poljščina

         Stranke

         Pritožnica: Evropska komisija (zastopnika: K. Herrmann in P.-J. Loewenthal, agenta)

         Drugi stranki v postopku: Republika Poljska, Madžarska

         Predlog

                  —

                  Sodba Splošnega sodišča (deveti razširjeni senat) z dne 16. maja 2019 v povezanih zadevah T-836/16 in T-624/17, Republika Poljska/Evropska komisija, naj se v celoti razveljavi;

                  —

                  Tožbi Republike Poljske zoper Komisijo v zadevi T-836/16 za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2016) 5596 final z dne 19. septembra 2016 v zvezi z državno pomočjo SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN), s katerim se je začel formalni postopek preiskave v zvezi s poljskim davkom na prodajo na drobno in je bil odrejen njegov preklic, in v zadevi T-624/17 za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije (EU) 2018/160 z dne 30. junija 2017 v zvezi z državno pomočjo SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN), ki jo je Poljska dodelila glede davka na prodajo na drobno, naj se zavrneta in Republiki Poljski naj se naloži plačilo stroškov postopka na prvi stopnji in tega postopka;

                  —

                  Podredno, če se tožbi ne zavrneta v celoti, naj se zadevi vrneta Splošnemu sodišču v ponovno odločanje o tožbenih razlogih, o katerih ni bilo odločeno na prvi stopnji, in naj se odločitev o stroških postopka na prvi stopnji ter postopka s pritožbo pridrži ter se o njih odloči s sklepom o koncu postopka.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Komisija navaja dva pritožbena razloga.
      Komisija v okviru prvega pritožbenega razloga trdi, da je Splošno sodišče kršilo člen 107(1) PDEU, ker je odločilo, da poljski davek na prodajo na drobno ni selektiven. Napačna uporaba prava, ki naj bi jo storilo Splošno sodišče, temelji na teh razlogih:

                  —

                  Prvič, Splošno sodišče naj bi v točkah od 63 do 68 izpodbijane sodbe napačno ugotovilo, da je Komisija storila napako s tem, da je iz opredelitve referenčnega okvira izključila progresivne davčne stopnje poljskega davka na prodajo na drobno. V nasprotju s trditvami Splošnega sodišča naj bi bilo stališče Komisije v sklepu o koncu postopka v skladu s sodno prakso Sodišča. Zato naj bi Splošno sodišče pri opredelitvi referenčnega okvira napačno uporabilo pravo.

                  —

                  Drugič, Splošno sodišče naj bi v točkah od 69 do 78 izpodbijane sodbe napačno odločilo, da je Komisija napačno opredelila namen davka na prodajo na drobno, na podlagi katerega se presoja primerljivost podjetij. Sodišče je v ustaljeni praksi odločilo, da je za presojo primerljivosti podjetij upošteven le davčni namen ukrepa, opredeljen kot predmet davka oziroma obdavčljivi dogodek. Drugi neločljivo povezani cilji, kot je plačilna sposobnost, naj bi bili pomembni le za presojo objektivne upravičenosti različnega obravnavanja primerljivih podjetij. Zato dejstvo, da je Splošno sodišče med presojo primerljivosti podjetij prišlo do ugotovitve, da je namen poljskega davka na prodajo na drobno – domnevno – prerazporeditev, pomeni napačno uporabo prava.

                  —

                  Tretjič, Splošno sodišče naj bi v točkah od 79 do 93 izpodbijane sodbe napačno odločilo, da je Komisija storila napako s tem, da je ugotovila, da progresivne davčne stopnje davka prodajo na drobno niso bile upravičene z namenom prerazporeditve. Trditve Splošnega sodišča, da poljski davek na prodajo na drobno ni diskriminatoren in je njegov namen prerazporeditev, naj bi temeljile na napačni predpostavki, da je podjetje, ki ustvarja visoke prihodke (promet) dobičkonosnejši od podjetja z nizkimi prihodki (prometom). S tem naj bi Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker je ugotovilo, da je mogoče z namenom prerazporeditve, ki ni neločljivo povezan z davkom na prodajo na drobno, upravičit neenako obravnavanje podjetij. Poleg tega naj bi Splošno sodišče na podlagi te napačne predpostavke z države članice na Komisijo napačno preneslo dokazno breme, da naj bi bile progresivne davčne stopnje upravičene z domnevnim namenom prerazporeditve, pri čemer bi morala Komisija tako dokazati, da tako upravičenje ne obstaja.

            Komisija v okviru drugega tožbenega razloga trdi, da je Splošno sodišče v točkah od 104 do 109 izpodbijane sodbe kršilo člen 108(2) PDEU in člen 13(1) Uredbe Sveta št. 2015/1589. Splošno sodišče naj bi v teh točkah ugotovilo, da je Komisija storila očitno napako s tem, da se je odločila začetki formalni postopek preiskave in odredila preklic poljskega davka na prodajo na drobno. Ta ugotovitev naj bi temeljila na analizi sklepa, s katerim naj bi se končal formalni postopek preiskave. Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo s tem, da je za sklep o začetku formalnega postopka preiskave uporabilo isto merilo sodnega nadzora kot za presojo veljavnosti sklepa o koncu postopka. Pri prvonavedenemu sklepu naj bi namreč Splošno sodišče uporabilo strožje merilo nadzora, namesto, da bi preverilo, ali Komisija očitno ni mogla dvomiti v neobstoj selektivnosti spornega davka.


title: Zadeva C-596/19 P: Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 6. avgusta 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 27. junija 2019 v zadevi T-20/17, Madžarska/Evropska komisija

text:
               14.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 348/10

      Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 6. avgusta 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 27. junija 2019 v zadevi T-20/17, Madžarska/Evropska komisija
      (Zadeva C-596/19 P)
      (2019/C 348/11)
      Jezik postopka: madžarščina

         Stranki

         Pritožnik: Evropska komisija (zastopnika: V. Bottka in P.-J. Loewenthal, agenta)

         Drugi stranki v postopku: Madžarska in Republika Poljska

         Predlogi

      Evropska komisija s pritožbo Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 27. junija 2019 v zadevi T-20/17, Madžarska/Komisija.

                  —

                  zavrne drugi in tretji tožbeni razlog iz tožbe, ki jo je Madžarska vložila pri Splošnem sodišču, s katero Madžarska očita kršitev obveznosti obrazložitve in zlorabo pooblastil, in Madžarski naloži plačilo vseh stroškov postopka na prvi stopnji in pritožbenega postopka.

                  —

                  podredno, zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču, da izda novo sodbo, s katero odloči o razlogih, ki še niso bili preučeni, pri čemer pridrži odločitev o stroških postopka na prvi stopnji in pritožbenega postopka.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      V okviru prvega pritožbenega razloga Komisija trdi, da je Splošno sodišče kršilo člen 107(1) PDEU s tem, da je navedlo, da struktura progresivnih davčnih stopenj madžarskega davka na oglaševanje ni selektivna. Komisija to trditev utemeljuje s tremi pritožbenimi razlogi:

                  —

                  Prvič, Splošno sodišče je v točkah od 78 do 83 izpodbijane sodbe napačno navedlo, da je Komisija, ko je opredelila referenčni sistem, napačno izključila progresivne stopnje madžarskega davka na oglaševanje. V nasprotju s tem, kar je razsodilo Splošno sodišče, je pristop, ki ga je predlagala Komisija v svoji odločbi, združljiv s sodno prakso. Posledično je Splošno sodišče pri določanju referenčnega sistema napačno uporabilo pravo.

                  —

                  Drugič, Splošno sodišče je v točkah od 84 do 90 izpodbijane sodbe napačno navedlo, da je Komisija napačno opredelila cilj davka na oglaševanje, ob upoštevanju katerega je treba preučiti primerljivost. Glede na ustaljeno sodno prakso Sodišča je z vidika presoje primerljivosti upošteven le cilj davka, na katerega se nanaša ukrep, torej davčni cilj ukrepa, določen z obdavčljivim dogodkom. Drugi cilji, na primer zmožnost prispevanja, so upoštevni le z vidika presoje, ali je kakršna koli diferenciacija davka lahko objektivno upravičena, pod pogojem, da so ti cilji značilni za naravo davka. Zato je Splošno sodišče s tem, da se je za presojo primerljivosti sklicevalo na domnevni cilj prerazporeditve davka na oglaševanje, napačno uporabilo pravo.

                  —

                  Tretjič, stališče Splošnega sodišča, izraženo v točkah od 91 do 105 izpodbijane sodbe, da je Komisija napačno ugotovila, da cilj prerazporeditve ne opravičuje progresivne narave davka, ki temelji na prihodkih, ni pravilno. Trditev Splošnega sodišča, da madžarski davek na oglaševanje ni diskriminatoren in da se z njim uresničuje prerazporeditveni namen, temelji na zmotni domnevi, da imajo podjetja z visokim prometom nujno več koristi kot podjetja z manjšim prometom. Na podlagi te zmotne domneve je Splošno sodišče s tem, da je za utemeljitev diferenciacije davka sprejelo cilj, ki ni del narave navedenega davka, napačno uporabilo pravo. Poleg tega je Splošno sodišče s priznanjem te zmotne domneve neupravičeno obrnilo dokazno breme in prisililo Komisijo, da dokaže, da davčnih stopenj, določenih z madžarskim davkom na oglaševanje, ni mogoče utemeljiti z njegovim domnevnim redistribucijskim ciljem.

            V okviru drugega pritožbenega razloga Komisija trdi, da je Splošno sodišče kršilo člen 107(1) PDEU s tem, da je ugotovilo, da 50 % odbitnost izgub ni selektivna. Prvič, ukrep ni združljiv z referenčnim sistemom, katerega del se domneva, da je, saj davčnim zavezancem, ki so dolžni plačati davek na podlagi količine prometa, omogoča odšteje prenesenih izgub, kar ne odraža koristi podjetja. Drugič, ukrep nima splošnega značaja, v nasprotju s tem, kar trdi Splošno sodišče, in ni odvisen od naključne okoliščine, ampak je mogoče uporabnike ukrepa v zvezi s preteklim proračunskim letom identificirati ob uvedbi davka.


title: Zadeva C-188/19 P: Pritožba, ki jo je FV vložila 24. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi razširjeni senat) z dne 14. decembra 2018 v zadevi T-750/16, FV/Svet

text:
               21.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/3

      Pritožba, ki jo je FV vložila 24. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi razširjeni senat) z dne 14. decembra 2018 v zadevi T-750/16, FV/Svet
      (Zadeva C-188/19 P)
      (2019/C 357/04)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Pritožnica: FV (zastopnik: É. Boigelot, avocat)

         Druge stranke v postopku: Svet Evropske unije, Evropski parlament, Evropska komisija
      Sodišče (šesti senat) je s sklepom z dne 3. septembra 2019 pritožbo zavrnilo.


title: Zadeva C-317/19 P: Pritožba, ki sta jo ND(*) in OE(*) vložila 16. aprila 2019 zoper sklep Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 27. februarja 2019 v zadevi T-581/18, ND(*) in OE(*)/Komisija

text:
                  21.10.2019

                  SL

                  Uradni list Evropske unije

                  C 357/4

         Pritožba, ki sta jo  ND (*1) in  OE (*1) vložila 16. aprila 2019 zoper sklep Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 27. februarja 2019 v zadevi T-581/18,  ND (*1) in  OE (*1)/Komisija
         (Zadeva C-317/19 P)
         (2019/C 357/06)
         Jezik postopka: francoščina

            Stranke

            Pritožnika: ND (*1),  OE (*1) (zastopnica: A. Bove, avocate)

            Druga stranka v postopku: Evropska komisija
         Sodišče (šesti senat) je s sklepom z dne 3. septembra 2019 pritožbo zavrnilo.

            (*1)  Informacija je bila izbrisana ali nadomeščena v okviru varstva osebnih in/ali zaupnih podatkov.


title: Zadeva C-462/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Comisión Nacional de los Mercados y la Competencia (Španija) 13. junija 2019 – Asociación Estatal de Empresas Operadoras Portuarias (ASOPORT)

text:
               21.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/6

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Comisión Nacional de los Mercados y la Competencia (Španija) 13. junija 2019 – Asociación Estatal de Empresas Operadoras Portuarias (ASOPORT)
      (Zadeva C-462/19)
      (2019/C 357/09)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Comisión Nacional de los Mercados y la Competencia

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Zainteresirana stranka, ki jo postopek zadeva: Asociación Estatal de Empresas Operadoras Portuarias (ASOPORT)

         Druge stranke: Asociación Nacional de Empresas Estibadoras y Consignatarios de Buques (ANESCO), Comisiones Obreras, Coordinadora Estatal de Trabajadores del Mar (CETM), Confederación Intersindical Galega, Eusko Langileen Alkartasuna, Langile Abertzaleen Batzordeak, Unión General de Trabajadores (UGT)

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 101 PDEU razlagati tako, da se za prepovedane štejejo sporazumi med gospodarskimi subjekti in predstavniki delavcev, vključno s kolektivnimi pogodbami, kadar določajo, da bodo podjetja ob ločitvi od SAGEP prezaposlila delavce, povezane s SAGEP, in način izvedbe tega prezaposlitve?

                  2.

                  Če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen, ali je treba člen 101 PDEU razlagati tako, da nasprotuje določbam nacionalnega prava, kot so navedene v kraljevem odloku-zakonu 9/2019, v delu, v katerem so podlaga kolektivnih pogodb, ki nalagajo določeno vrsto prezaposlitve delavcev, ki presega zaposlitvene zadeve in usklajuje pogoje poslovanja?

                  3.

                  Če se ugotovi, da so navedene zakonske določbe v nasprotju s pravom Unije, ali je treba sodno prakso tega sodišča o primarnosti prava Unije in njenih posledicah, ki so med drugim zajete v sodbah Simmenthal (1) in Fratelli Costanzo (2), razlagati tako, da oseba javnega prava, kot je Comisión Nacional de los Mercados y de la Competencia (španska nacionalna komisija za trge in konkurenco) ne uporabi določb nacionalnega prava, ki so v nasprotju s členom 101 PDEU?

                  4.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je treba člen 101 PDEU, Uredbo Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (3) in obveznost zagotoviti učinkovitost predpisov Unije razlagati tako, da mora upravni organ, kot je Comisión Nacional de los Mercados y de la Competencia, naložiti globe in periodične denarne kazni subjektom, ki ravnajo na opisani način?

         (1)  Sodba z dne 15. decembra 1976, Simmenthal (35/76, EU:C:1976:180).

         (2)  Sodba z dne 22. junija 1989, Costanzo (103/88, EU:C:1989:256).

         (3)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205.


title: Zadeva C-464/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 14. junija 2019 – Latte Villafranca SCRL, v stečaju, in drugi/Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

text:
               21.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/7

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 14. junija 2019 – Latte Villafranca SCRL, v stečaju, in drugi/Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
      (Zadeva C-464/19)
      (2019/C 357/10)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Consiglio di Stato

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnice: Latte Villafranca SCRL, in liquidazione, Azienda Agricola Cordioli Cesarino e Noè società semplice, Cordioli Evaristo e Loredano società semplice, DZ, EA, FB

         Nasprotni stranki: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba v položaju, kakršen je opisani, ki je predmet postopka v glavni stvari, pravo Evropske unije razlagati tako, da zaradi neskladnosti zakonske določbe države članice s členom 2(2)(3) Uredbe (EGS) št. 3950/92 (1) za proizvajalce ne velja obveznost plačila dodatne dajatve, če so izpolnjeni pogoji, ki jih določa navedena uredba?

                  2.

                  Ali je treba v položaju, kakršen je opisani, ki je predmet postopka v glavni stvari, pravo Evropske unije in zlasti splošno načelo varstva zaupanja v pravo razlagati tako, da ni mogoče varovati zaupanja subjektov, ki so spoštovali obveznost, predvideno v državi članici, in so izkoristili učinke, povezane s spoštovanjem navedene obveznosti, čeprav se je izkazalo, da navedena obveznost ni v skladu s pravom Evropske unije?

                  3.

                  Ali v položaju, kakršen je opisani, ki je predmet postopka v glavni stvari, člen 9 Uredbe (ES) št. 1392/2001 (2) z dne 9. julija 2001 in pojem Unije „prednostna kategorija“ nasprotujeta določbi države članice, kakršna je člen 2(3) uredbe-zakona št. 157/2004, ki jo je sprejela Italijanska republika in določa razlikovanje pri vračanju preplačanega dodatnega plačila, tako da časovno in glede na način vračila ločuje med proizvajalci, ki so zaupali v zahtevano spoštovanje določbe nacionalnega prava, za katero se je izkazalo, da ni v skladu s pravom Unije, in proizvajalci, ki navedene določbe niso spoštovali?

         (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 3950/92 z dne 28. decembra 1992 o uvedbi dodatne dajatve v sektorju mleka in mlečnih proizvodov (UL L 405, 1992, str. 1).

         (2)  Uredba Komisije (ES) št. 1392/2001 z dne 9. julija 2001 o podrobnih pravilih za uporabo Uredbe Sveta (EGS) št. 3950/92 o uvedbi dodatne dajatve za mleko in mlečne proizvode (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 33, str. 104).


title: Zadeva C-468/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Commissione tributaria regionale per il Veneto (Italija) 17. junija 2019 – Regione Veneto/HD

text:
               21.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/7

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Commissione tributaria regionale per il Veneto (Italija) 17. junija 2019 – Regione Veneto/HD
      (Zadeva C-468/19)
      (2019/C 357/11)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Commissione tributaria regionale per il Veneto

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Regione Veneto

         Tožena stranka: HD

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba za opredelitev „predmetov kulturne dediščine“, ki so predmet člena 36 PDEU, uporabiti merilo iz člena 2, točka 1, Direktive 2014/60/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014, (1) v skladu s katerim je odločilna njihova opredelitev po nacionalni zakonodaji?

                  2.

                  Ali varstvo, ki se s členom 36 PDEU priznava „predmetom kulturne dediščine“, obsega tudi „starodobnike“ v smislu Direktive 2000/53/ES (2)?

                  3.

                  Ali so posledično z zgoraj navedenimi določbami prava Unije zaradi njim lastnih ciljev varstva zajeta tudi vozila, ki so v italijanski pravni ureditvi opredeljena kot vozila „z zgodovinsko in zbirateljsko vrednostjo“ zaradi obveznosti njihovega ohranjanja v originalnem stanju?

                  4.

                  Ali je mogoče varstvo „predmetov kulturne dediščine“, med drugim „starodobnikov“, iz člena 36 PDEU, ki je omenjeno v členu 2, točka 1, Direktive 2014/60/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 ter v uvodni izjavi 10 Direktive 2000/53/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. septembra 2000 o izrabljenih vozilih, ob upoštevanju vsebine točke 26 Akcijskega načrta Evropske komisije za varnost v cestnem prometu, sprejetega 29. septembra 2005, razlagati tako, da je zaradi tega varstva državam članicam dovoljena davčna oprostitev, ki je diskriminatorna, ker se uporablja samo za vozila „s posebno zgodovinsko in zbirateljsko vrednostjo“, čeprav obstaja splošnejša oprostitev, ki se prizna vsem vozilom „z zgodovinsko in zbirateljsko vrednostjo“ na nekaterih delih nacionalnega ozemlja v skladu z deželnimi in pokrajinskimi zakoni, ki se uporabljajo samo v teh deželah oziroma pokrajinah?

                  5.

                  Za primer, da je treba na prejšnje vprašanje odgovoriti nikalno: ali navedene določbe prava Unije kljub temu dopuščajo, da se z nacionalno zakonodajo določi neugodna in diskriminatorna davčna obravnava za vozila „z zgodovinsko in zbirateljsko vrednostjo“ zaradi njihove izrabljenosti, pri čemer se s tako obravnavo poveča davčna obremenitev, ki izhaja iz njihovih večjih škodljivih emisij, s čimer se zmanjšuje njihovo varstvo, onemogoča njihovo valorizacijo in lastnike odvrača od tega, da bi jih ohranjali?

                  6.

                  Ali načelo prostega pretoka blaga iz člena 52, drugi odstavek, PEU in člena 30 PDEU ter s tem povezana prepoved ukrepov z enakim učinkom kot carine ob upoštevanju meril, ki jih je v zvezi s tem razvilo Sodišče, državi članici dopuščata, da za vozila s priznano „zgodovinsko in zbirateljsko vrednostjo“ določi obravnavo, ki je diskriminatorna in ki ni enaka na celotnem nacionalnem ozemlju, za prenose lastninske pravice na teh vozilih med osebo s prebivališčem na delu nacionalnega ozemlja, kjer velja davčna oprostitev, in osebo s prebivališčem na delu nacionalnega ozemlja, kjer se plačuje davek?

                  7.

                  Ali členi 18, 19, 20, 21, 45 in 49 PDEU, s katerimi se varujejo temeljne svoboščine, ki so zagotovljene v skupnem evropskem prostoru, in prepoved neposredne in posredne diskriminacije iz Direktive Sveta 2000/43/ES z dne 29. junija 2000 (3), nasprotujejo neugodni in diskriminatorni davčni obravnavi znotraj države članice, na podlagi katere se lastniki vozil z zgodovinsko in zbirateljsko vrednostjo različno in manj ugodno obravnavajo zgolj na podlagi kraja njihovega prebivališča?

                  8.

                  Ali načela svobode, avtonomije in neodvisnosti sodišč, ki so za evropski skupni prostor določena in varovana s členom 2 PEU, da se zagotavlja „pošteno sojenje“, dopuščajo, da država članica sodiščem z zakonom prepove, da bi samostojno priznala „zgodovinsko in zbirateljsko vrednost“ motornega vozila, da bi se ugotovilo, ali se zanj uporabi davčna oprostitev, in jim pri tem naloži, da upoštevajo zgolj odločitev zasebnega subjekta v zvezi s tem, ki je izključno pristojen?

         (1)  Direktiva 2014/60/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o vračanju predmetov kulturne dediščine, ki so bili protipravno odstranjeni z ozemlja države članice, in o spremembi Uredbe (EU) št. 1024/2012 (prenovitev) (UL 2014, L 159, str. 1).

         (2)  Direktiva 2000/53/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. septembra 2000 o izrabljenih vozilih (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 5, str. 224).

         (3)  Direktiva Sveta 2000/43/ES z dne 29. junija 2000 o izvajanju načela enakega obravnavanja oseb ne glede na raso ali narodnost (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 20, zvezek 1, str. 23).


title: Zadeva C-478/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione (Italija) 19. junija 2019 – UBS Real Estate Kapitalanlagegesellschaft mbH/Agenzia delle Entrate

text:
               21.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/9

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione (Italija) 19. junija 2019 – UBS Real Estate Kapitalanlagegesellschaft mbH/Agenzia delle Entrate
      (Zadeva C-478/19)
      (2019/C 357/12)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Corte suprema di cassazione

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: UBS Real Estate Kapitalanlagegesellschaft mbH

         Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Agenzia delle Entrate

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali pravo Skupnosti – in zlasti določbe Pogodbe ES v zvezi s svobodo ustanavljanja in prostim pretokom kapitala, kot jih razlaga to Sodišče – nasprotujejo uporabi določbe nacionalnega prava, kot je določba člena 35(10)(b) decreto-legge n. 223/2006 (uredba-zakon št. 223/2006) (v delu, kjer se zaprtim nepremičninskim investicijskim skladom omejuje olajšava za hipotekarni in katastrski davek)?


title: Zadeva C-481/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte costituzionale (Italija) 21. junija 2019 – DB/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

text:
               21.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/10

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte costituzionale (Italija) 21. junija 2019 – DB/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
      (Zadeva C-481/19)
      (2019/C 357/14)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Corte costituzionale

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Vlagateljica kasacijske pritožbe: DB

         Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba določbe člena 14(3) Direktive 2003/6/ES (1), če ga je še vedno mogoče uporabiti ratione temporis, in člena 30(1)(b) Uredbe (EU) št. 596/2014 (2) razlagati tako, da državi članici omogočajo, da posameznika, ki ne odgovori na vprašanja pristojnega organa, na podlagi katerih bi se lahko ugotovila njegova odgovornost za prekršek, ki se kaznuje z upravno sankcijo „kazenske“ narave, ne sankcionira?

                  2.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali so določbe člena 14(3) Direktive 2003/6/ES, če ga je še vedno mogoče uporabiti ratione temporis, in člena 30(1)(b) Uredbe (EU) št. 596/2014 združljive z določbami členov 47 in 48 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, tudi ob upoštevanju sodne prakse Evropskega sodišča za človekove pravice v zvezi s členom 6 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter ustavnih tradicij, ki so skupne državam članicam, če določajo, da se sankcije naložijo tudi posamezniku, ki ne odgovori na vprašanja pristojnega organa, na podlagi katerih bi se lahko ugotovila njegova odgovornost za prekršek, ki se kaznuje z upravno sankcijo „kazenske“ narave?“

         (1)  Direktiva 2003/6/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2003 o trgovanju z notranjimi informacijami in tržni manipulaciji (zloraba trga) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 4, str. 367).

         (2)  Uredba (EU) št. 596/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. aprila 2014 o zlorabi trga (uredba o zlorabi trga) ter razveljavitvi Direktive 2003/6/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter direktiv Komisije 2003/124/ES, 2003/125/ES in 2004/72/ES (UL L 173, 2014, str. 1).


title: Zadeva C-496/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Commissione tributaria regionale della Campania (Italija) 25. junija 2019 – Antonio Capaldo SpA/Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio delle dogane di Salerno

text:
               21.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/11

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Commissione tributaria regionale della Campania (Italija) 25. junija 2019 – Antonio Capaldo SpA/Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio delle dogane di Salerno
      (Zadeva C-496/19)
      (2019/C 357/15)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Commissione tributaria regionale della Campania

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka in pritožnica: Antonio Capaldo SpA

         Tožena stranka: Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio delle dogane di Salerno

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali izvedba fizičnega pregleda blaga ob uvozu nasprotuje izvedbi ponovnega pregleda iz člena 78 Uredbe EGS št. 2913/92 (1) o carinskem zakoniku Skupnosti?

         (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 4, str. 307).


title: Zadeva C-497/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Audiencia Provincial de Zaragoza (Španija) 26. junija 2019 – Ibercaja Banco, S.A./SO in TP

text:
               21.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/11

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Audiencia Provincial de Zaragoza (Španija) 26. junija 2019 – Ibercaja Banco, S.A./SO in TP
      (Zadeva C-497/19)
      (2019/C 357/16)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Audiencia Provincial de Zaragoza

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Ibercaja Banco, S.A.

         Toženi stranki: SO in TP

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je v skladu s pravom Unije nacionalna zakonodaja, iz katere izhaja, da če je določena nepoštena klavzula prestala sodni nadzor po uradni dolžnosti pri izdaji sklepa o izvršbi, ta nadzor preprečuje, da bi isto sodišče to lahko pozneje preizkusilo po uradni dolžnosti, če so že od začetka obstajali dejanski in pravni elementi, čeprav v okviru tega prvotnega nadzora niti v izreku niti v obrazložitvi ni bila izražena nobena ugotovitev o veljavnosti klavzul?

                  2.

                  Naslednji dvom, ki se poraja, je, če dolžnik, ko že obstajajo dejanski in pravni elementi, ki opredeljujejo nepoštenost klavzule v potrošniški pogodbi, ne ugovarja nepoštenosti v ugovoru, ki ga ima v ta namen na voljo v skladu z zakonom, lahko po odločitvi o tem ugovoru, postavi novo procesno vprašanje, s katerim se ugotavlja nepoštenost druge ali drugih klavzul, če bi jim lahko že ugovarjal na začetku v rednem postopku, predvidenem z zakonom. Skratka, ali nastane prekluzivni učinek, ki preprečuje potrošniku, da ponovno uveljavlja nepoštenost druge klavzule v istem postopku izvršbe in tudi v poznejšem pravdnem postopku.

                  3.

                  Tretje vprašanje je, ali lahko – v primeru, če se šteje za skladno z evropskim pravom – ugotovitev, da stranka ne sme vložiti drugega ali poznejšega ugovora, da bi uveljavljala nepoštenost klavzule, ki bi ji lahko ugovarjala prej, saj so potrebni dejanski in pravni elementi že opredeljeni, služi kot podlaga, da se uporabi kot sredstvo, da lahko sodišče, ki je bilo opozorjeno na to nepoštenost, uveljavi svojo pristojnost nadzora po uradni dolžnosti.


title: Zadeva C-499/19 P: Pritožba, ki jo je Victor Lupu vložil 28. junija 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 30. aprila 2019 v zadevi T-558/18, Lupu/EUIPO - Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (Djili DS)

text:
               21.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/12

      Pritožba, ki jo je Victor Lupu vložil 28. junija 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 30. aprila 2019 v zadevi T-558/18, Lupu/EUIPO - Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (Djili DS)
      (Zadeva C-499/19 P)
      (2019/C 357/17)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnik: Victor Lupu (zastopnik: P.A. Acsinte, avocat)

         Drugi stranki v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino, Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam
      Sodišče (šesti senat) je s sklepom z dne 5. septembra 2019 odločilo, da pritožba ni dopustna.


title: Zadeva C-505/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichts Wiesbaden (Nemčija) 3. julija 2019 – WS/Bundesrepublik Deutschland

text:
               21.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/12

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichts Wiesbaden (Nemčija) 3. julija 2019 – WS/Bundesrepublik Deutschland
      (Zadeva C-505/19)
      (2019/C 357/18)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: WS

         Tožena: Bundesrepublik Deutschland

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 54 Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma (1) z dne 14. junija 1985 med vladami držav Gospodarske unije Beneluks, Zvezne republike Nemčije in Francoske republike o postopni odpravi kontrol na skupnih mejah, ki je bila 19. junija 1990 podpisana v Schengnu (Luksemburg) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 2, str. 9, v nadaljevanju: KISS) (schengenski pravni red, kot je opredeljen v členu 1(1) Sklepa Sveta z dne 20. maja 1999 o opredelitvi schengenskega pravnega reda za namen določanja pravne podlage za vsako določbo ali sklep, ki sestavlja schengenski pravni red, skladno z ustreznimi določbami iz Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in Pogodbe o Evropski uniji (1999/435/ES) (UL, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 19, zvezek 1, str. 136)), v povezavi s členom 50 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina) razlagati tako, da je v vseh državah pogodbenicah Sporazuma med vladami držav Gospodarske unije Beneluks, Zvezne republike Nemčije in Francoske Republike o postopni odpravi kontrol na skupnih mejah (UL, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 19, zvezek 2, str. 3, v nadaljevanju: Schengenski sporazum) prepovedan že začetek kazenskega postopka zaradi istega kaznivega dejanja, če nemško državno tožilstvo ustavi začeti kazenski postopek, potem ko je obdolženec izpolnil nekatere obveznosti in zlasti plačal nek denarni znesek, ki ga je določilo državno tožilstvo?

                  2.

                  Ali iz člena 21(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije (v prečiščeni različici z dne 7. junija 2016, UL 2016, C 202, str. 1; v nadaljevanju: PDEU) izhaja prepoved državam članicam, da v okviru mednarodne organizacije, kot je Mednarodna organizacija kriminalistične policije Interpol (v nadaljevanju: Interpol), izvršijo zaprosila tretjih držav za prijetje, če je oseba, na katero se nanaša zaprosilo za prijetje, državljanka Unije in je država članica, katere državljanka je, mednarodni organizaciji in s tem tudi ostalim državam članicam sporočila pomisleke o združljivosti zaprosila za prijetje z načelom ne bis in idem?

                  3.

                  Ali člen 21(1) PDEU nasprotuje že začetku kazenskih postopkov in začasnemu pridržanju v državah članicah, katerih državljanka ni zadevna oseba, če je to v nasprotju z načelom ne bis in idem?

                  4.

                  Ali je treba člen 4(1)(a) in člen 8(1) Direktive (EU) 2016/680 (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov, ki jih pristojni organi obdelujejo za namene preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj ali izvrševanja kazenskih sankcij, in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Okvirnega sklepa Sveta 2008/977/PNZ (UL 2016, L 119, str. 89) v povezavi s členom 54 KISS in členom 50 Listine razlagati tako, da morajo države članice sprejeti predpise, s katerimi zagotovijo, da je v primeru končanja postopka, po katerem se kazenski pregon ne more še enkrat začeti, v vseh državah pogodbenicah Schengenskega sporazuma prepovedana nadaljnja obdelava rdečih mednarodnih tiralic Interpola, ki so namenjene ponovnemu kazenskemu postopku?

                  5.

                  Ali mednarodna organizacija, kot je Interpol, zagotavlja ustrezno raven varstva podatkov, če niso sprejeti sklepi o ustreznosti na podlagi člena 36 Direktive 2016/680 in/ali ustrezni zaščitni ukrepi na podlagi člena 37 te direktive?

                  6.

                  Ali lahko države članice podatke, ki so jih pri Interpolu v rdečo mednarodno tiralico („Red Notice“) vpisale tretje države, nadalje obdelujejo samo, če je tretja država z mednarodno tiralico razširila zaprosilo za prijetje in izročitev ter zahtevala prijetje, ki ni v nasprotju s pravom Evropske unije, zlasti načelom ne bis in idem?

         (1)  Konvencija o izvajanju Schengenskega sporazuma z dne 14. junija 1985 med vladami držav Gospodarske unije Beneluks, Zvezne republike Nemčije in Francoske republike o postopni odpravi kontrol na skupnih mejah (UL L 239, 22.9.2000, str. 19).

         (2)  Direktiva (EU) 2016/680 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov, ki jih pristojni organi obdelujejo za namene preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj ali izvrševanja kazenskih sankcij, in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Okvirnega sklepa Sveta 2008/977/PNZ (UL L 119, 2016, str. 89).


title: Zadeva C-512/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) 3. julija 2019 – Go Sun Srl, Malby Energy 4 Srl/Ministero dello Sviluppo Economico in drugi

text:
               21.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/13

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) 3. julija 2019 – Go Sun Srl, Malby Energy 4 Srl/Ministero dello Sviluppo Economico in drugi
      (Zadeva C-512/19)
      (2019/C 357/19)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: Go Sun Srl, Malby Energy 4 Srl

         Tožene stranke: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, Gestore dei Servizi Energetici SpA - GSE

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali pravo Evropske unije nasprotuje uporabi nacionalne določbe, kot je člen 26(3) uredbe-zakona št. 91/2014, kot je bila potrjena v zakon z zakonom št. 116/2014, ki določa znatno zmanjšanje spodbud, ki so že bile določene z zakonom in opredeljene v zadevnih pogodbah, sklenjenih med proizvajalci električne energije s fotonapetostno pretvorbo in javno družbo Gestore dei servizi energetici S.p.A. (upravljavec energetskih storitev);
      zlasti pa, ali je navedena nacionalna določba združljiva s splošnimi načeli prava Evropske unije glede varstva legitimnih pričakovanj, pravne varnosti, lojalnega sodelovanja in polnega učinka; s členoma 16 in 17 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah; z Direktivo 2009/28/ES (1) in s pravili glede programov podpore, ki jih ta določa; ter s členom 216(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti v zvezi z Pogodbo o energetski listini?

         (1)  Direktiva 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, spremembi in poznejši razveljavitvi direktiv 2001/77/ES in 2003/30/ES (UL 2009, L 140, str. 16).


title: Zadeva C-517/19 P: Pritožba, ki so jo Maria Alvarez y Bejarano in drugi vložili 8 julija 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 30. aprila 2019 v združenih zadevah T-516/16 in T-536/16, Alvarez y Bejarano in drugi/Komisija

text:
               21.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/14

      Pritožba, ki so jo Maria Alvarez y Bejarano in drugi vložili 8 julija 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 30. aprila 2019 v združenih zadevah T-516/16 in T-536/16, Alvarez y Bejarano in drugi/Komisija
      (Zadeva C-517/19 P)
      (2019/C 357/20)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Pritožniki: Maria Alvarez y Bejarano, Ana-Maria Enescu, Lucian Micu, Angelica Livia Salanta, Svetla Shulga, Soldimar Urena de Poznanski, Angela Vakalis, Luz Anamaria Chu, Marli Bertolete, Maria Castro Capcha, Hassan Orfe El, Evelyne Vandevoorde (zastopnika: S. Orlandi, T. Martin, odvetnika)

         Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Svet Evropske unije, Evropski parlament

         Predlogi

                  —

                  Izpodbijana sodba naj se razveljavi;

                  —

                  sklep, da se pritožnikom od leta 2014 ne dodeli več nobenega potovalnega časa in nobenega letnega povračila za potne stroške, naj se razglasi za ničen;

                  —

                  Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Priožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožniki navajajo, da je v izpodbijani sodbi večkrat napačno uporabljeno pravo.
      Prvič, Splošno sodišče naj bi v točkah 67 in 75 sodbe napačno uporabilo pravo s tem, da je sodni preizkus, ki ga mora opraviti, omejilo na „očitne“ primere.
      Drugič, Splošno sodišče naj bi v točkah od 70 do 73 sodbe napačno uporabilo pravo s tem, da je presodilo, da pritožniki niso bili v primerljivem položaju z uslužbenci, ki so ohranili pravico do potovalnega časa in letnega povračila za potne stroške.
      Tretjič, Splošno sodišče naj bi v točkah 69 in od 80 do 86 sodbe napačno uporabilo pravo s tem, da je presodilo, da se s sporno ureditvijo ne krši načela sorazmernosti.


title: Zadeva C-518/19 P: Pritožba, ki so jo Jakov Ardalic in drugi vložili 8. julija 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 30. aprila 2019 v zadevi T-523/16 in T-542/16, Ardalic in drugi/Svet

text:
               21.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/15

      Pritožba, ki so jo Jakov Ardalic in drugi vložili 8. julija 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 30. aprila 2019 v zadevi T-523/16 in T-542/16, Ardalic in drugi/Svet
      (Zadeva C-518/19 P)
      (2019/C 357/21)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Pritožniki: Jakov Ardalic, Liliana Bicanova, Monica Brunetto, Claudia Istoc, Sylvie Jamet, Despina Kanellou, Christian Stouraitis, Abdelhamid Azbair, Abdel Bouzanih, Bob Kitenge Ya Musenga, El Miloud Sadiki, Cam Tran Thi (zastopnika: S. Orlandi, T. Martin, odvetnika)

         Drugi stranki v postopku: Svet Evropske unije, Evropski parlament

         Predlogi

                  —

                  Izpodbijana sodba naj se razveljavi;

                  —

                  sklep, da se pritožnikom od leta 2014 ne dodeli več nobenega potovalnega časa in nobenega letnega povračila za potne stroške, naj se razglasi za ničen;

                  —

                  Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožniki navajajo, da je v izpodbijani sodbi večkrat napačno uporabljeno pravo.
      Prvič, Splošno sodišče naj bi v točkah 65 in 73 sodbe napačno uporabilo pravo s tem, da je sodni preizkus, ki ga mora opraviti, omejilo na „očitne“ primere.
      Drugič, Splošno sodišče naj bi v točkah od 68 do 71 sodbe napačno uporabilo pravo s tem, da je presodilo, da pritožniki niso bili v primerljivem položaju z uslužbenci, ki so ohranili pravico do potovalnega časa in letnega povračila za potne stroške.
      Tretjič, Splošno sodišče naj bi v točkah 67 in od 78 do 84 sodbe napačno uporabilo pravo s tem, da je presodilo, da se s sporno ureditvijo ne krši načela sorazmernosti.


title: Zadeva C-538/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Constanța (Romunija) 10. julija 2019 – TS, UT, VU/Casa Națională de Asigurări de Sănătate, Casa de Asigurări de Sănătate Constanța

text:
               21.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/16

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Constanța (Romunija) 10. julija 2019 – TS, UT, VU/Casa Națională de Asigurări de Sănătate, Casa de Asigurări de Sănătate Constanța
      (Zadeva C-538/19)
      (2019/C 357/22)
      Jezik postopka: romunščina

         Predložitveno sodišče

      Curtea de Apel Constanța

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke/Pritožnice: TS, UT, VU

         Toženi stranki/Nasprotni stranki: Casa Națională de Asigurări de Sănătate, Casa de Asigurări de Sănătate Constanța

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali gre za urgentno zdravljenje v skladu s točko 45 sodbe v zadevi C-173/09 (Elchinov), oziroma ali gre za primer, ko je objektivno nemogoče zaprositi za odobritev, predvideno v členu 20(1) in (2) Uredbe (ES) št. 883/2004 (1), ki je lahko podlaga za kritje celotnih stroškov, nastalih zaradi ustreznega (bolnišničnega) zdravljenja v državi članici, ki ni država članica prebivališča zavarovanca, če je zdravljenje, s katerim se je zavarovanec strinjal, predpisal samo zdravnik države članice, ki ni država članica stalnega prebivališča zavarovanca, ob upoštevanju, da je diagnozo in samo dejstvo, da je zdravljenje nujno, potrdil zdravnik iz sistema za zdravstveno zavarovanje države članice stalnega prebivališča zavarovanca, ki pa je predlagal drugačno zdravljenje, v primerjavi s katerim je zdravljenje, s katerim se je zavarovanec strinjal iz razlogov, ki se lahko štejejo za primerne, vsaj enako učinkovito, vendar pa ima to prednost, da ne povzroča invalidnosti?

                  2.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali mora zavarovanec, potem ko mu je zdravnik v okviru sistema zdravstvenega zavarovanje v državi članici prebivališča postavil diagnozo in predpisal zdravljenje, ki ga iz razlogov, ki se lahko štejejo za primerne, ne sprejme, in odide v drugo državo članico, kjer prosi za drugo zdravniško mnenje, s katerim se predlaga drugačno zdravljenje, ki je vsaj enako učinkovito, vendar je njegova prednost ta, da ne povzroča invalidnosti, zavarovanec pa to zdravljenje sprejme in to zdravljenje izpolnjuje zahteve iz člena 20(2), drugi stavek, Uredbe (ES) št. 883/2004, za upravičenost do kritja stroškov tega zdravljenja prav tako zaprositi za dovoljenje iz člena 20(1) navedene uredbe?

                  3.

                  Ali člen 56 PDEU in člen 20(1) in (2) Uredbe (ES) št. 883/2004 nasprotujeta nacionalni zakonodaji, ki po eni strani pogojuje odobritev pristojne institucije za primerno (bolnišnično) zdravljenje v državi članici, ki ni država članica prebivališča, z izdajo zdravniškega poročila, ki ga lahko pripravi samo zdravnik, ki opravlja dejavnost v okviru sistema zdravstvenega zavarovanja države članice prebivališča zavarovanca, na pobudo direktorja pristojne institucije v tej državi tudi v primeru, ko je zdravljenje, s katerim se je zavarovanec strinjal iz razlogov, ki se lahko štejejo za primerne, glede na to, da ima to prednost, da ne povzroča invalidnosti, predpisal zdravnik v drugi državi članici kot drugo zdravniško mnenje, po drugi strani pa ne omogoča, da bi se možnost uporabe navedenega drugega zdravniškega mnenja, izdanega v drugi državi članici, dejansko analizirala z zdravniškega vidika z dostopnim in predvidljivim postopkom v okviru sistema zdravstvenega zavarovanja v državi članici prebivališča?

                  4.

                  V primeru pritrdilnega odgovora na prvo in tretje vprašanje, ali imajo zavarovanec ali njegovi dediči, ob upoštevanju izpolnjevanja zahtev iz člena 20(2), drugi stavek, Uredbe (ES) št. 883/2004, pravico, da jim pristojna institucija v državi stalnega prebivališča zavarovanca v celoti krije stroške zdravljenja, ki je bilo opravljeno v drugi državi članici?

         (1)  Uredba (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 5, str. 72).


title: Zadeva C-544/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichts Blagoevgrad (Bolgarija) 17. julija 2019 – „ECOTEX BULGARIA“ EOOD/Teritorialna direktsia na Natsionalnata agentsia za prihodite

text:
               21.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/17

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichts Blagoevgrad (Bolgarija) 17. julija 2019 – „ECOTEX BULGARIA“ EOOD/Teritorialna direktsia na Natsionalnata agentsia za prihodite
      (Zadeva C-544/19)
      (2019/C 357/23)
      Jezik postopka: bolgarščina

         Predložitveno sodišče

      upravno sodišče v Blagoevgradu (Bolgarija)

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Vlagateljica kasacijske pritožbe:„ECOTEX BULGARIA“ EOOD

         Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Teritorialna direktsia na Natsionalnata agentsia za prihodite

         Vprašanja za predhodno odločanje

      Prvo vprašanje:
      Ali je treba člen 63 PDEU razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, kot je ta v postopku v glavni stvari, v skladu s katero je treba plačila v višini 10 000 levov (BGN) ali več na ozemlju države opravljati samo z nakazilom ali vplačilom na plačilni račun in s katero se omejujejo gotovinska izplačila dividend iz neizplačanega dobička v višini 10 000 BGN ali več? Če člen 63 PDEU tej ureditvi ne nasprotuje: ali je taka omejitev upravičena s cilji Direktive (ЕU) 2015/849 (1)?
      Drugo vprašanje:
      Ali je treba člen 2(1) Direktive (ЕU) 2015/849 ob upoštevanju uvodne izjave 6 ter njenih členov 4 in 5 razlagati tako, da ne nasprotuje splošnemu nacionalnemu predpisu, kot je ta v postopku v glavni stvari, v skladu s katerim je treba plačila v višini 10 000 BGN ali več na ozemlju države opravljati samo z nakazilom ali vplačilom na plačilni račun in s katerim se ne upošteva, kdo opravi plačilo v gotovini in zakaj, pri tem pa se hkrati zajemajo vsa plačila v gotovini med fizičnimi in pravnimi osebami?

                  1.

                  Če je odgovor na to vprašanje pritrdilen: ali člen 2(1), točka 3(e), Direktive (ЕU) 2015/849 ob upoštevanju uvodne izjave 6 ter njenih členov 4 in 5 državam članicam dopušča, da določijo dodatne splošne omejitve plačil v gotovini na ozemlju države v nacionalnem predpisu, kot je ta v postopku v glavni stvari, v skladu s katerim je treba plačila v gotovini v višini 10 000 BGN ali več na ozemlju države opravljati samo z nakazilom ali vplačilom na plačilni račun, če je razlog za plačilo v gotovini „neizplačani dobiček“ (dividende)?

                  2.

                  Če je odgovor na to vprašanje pritrdilen: ali člen 2(1), točka 3(e), Direktive (ЕU) 2015/849 ob upoštevanju uvodne izjave 6 ter njenega člena 5 državam članicam dopušča, da določijo omejitve uporabe gotovine v nacionalnim predpisu, kot je ta v postopku v glavni stvari, v skladu s katerim je treba plačila v višini 10 000 BGN ali več na ozemlju države opravljati samo z nakazilom ali vplačilom na plačilni račun, če je mejna vrednost nižja od 10 000 EUR?

            Tretje vprašanje:
      Ali je treba člen 58(1) in člen 60(4) Direktive (ЕU) 2015/849 ob upoštevanju člena 49(3) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da nasprotujeta nacionalnemu predpisu, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki določa fiksno višino upravnih sankcij zaradi kršitev omejitev plačil v gotovini in ne dopušča odmere na podlagi razlikovanja, pri kateri bi se upoštevale konkretne relevantne okoliščine?

                  1.

                  Ali je treba – če je treba na to odgovoriti, da člen 58(1) in člen 60(4) Direktive (ЕU) 2015/849 ob upoštevanju člena 49(3) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ne nasprotujeta nacionalnemu predpisu, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki določa fiksno višino upravnih sankcij zaradi kršitev omejitev plačil v gotovini – člen 58 in člen 60(4) Direktive (ЕU) 2015/849 ob upoštevanju načela učinkovitosti in pravice do učinkovitega pravnega sredstva iz člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da nasprotujeta nacionalnemu predpisu, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki omejuje sodni nadzor, če ta predpis ne dopušča, da bi sodišče v primeru pritožbe [zoper naloženo sankcijo] določilo upravno sankcijo zaradi kršitev omejitev plačil v gotovini, ki bi ustrezala konkretnim relevantnim okoliščinam in ki bi bila nižja od določene minimalne višine?

         (1)  Direktiva (EU) 2015/849 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. maja 2015 o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja ali financiranje terorizma, spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive 2005/60/ES Evropskega parlamenta in Sveta in Direktive Komisije 2006/70/ES (Besedilo velja za EGP) (UL L 141, 2015, str. 73).


title: Zadeva C-553/19 P: Pritožba, ki jo je International Tax Stamp Association Ltd (ITSA) vložila 18. julija 2019 zoper sklep Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 16. maja 2019 v zadevi T-396/18, ITSA/Komisija

text:
               21.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/18

      Pritožba, ki jo je International Tax Stamp Association Ltd (ITSA) vložila 18. julija 2019 zoper sklep Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 16. maja 2019 v zadevi T-396/18, ITSA/Komisija
      (Zadeva C-553/19 P)
      (2019/C 357/24)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Pritožnica: International Tax Stamp Association Ltd (ITSA) (zastopnik: F. Scanvic, avocat)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija

         Predloga

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi sklep Splošnega sodišča Evropske unije z dne 16. maja 2019 v zadevi ITSA/Komisija (T-396/18) in pritožnici prizna procesno upravičenje in pravni interes;

                  —

                  razglasi za nične Delegirano Uredbo Komisije (EU) 2018/573 z dne 15. decembra 2017 o ključnih elementih pogodb o hrambi podatkov, ki se sklenejo kot del sistema sledljivosti tobačnih izdelkov (1), Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2018/574 z dne 15. decembra 2017 o tehničnih standardih za vzpostavitev in delovanje sistema sledljivosti tobačnih izdelkov (2) in Izvedbeni sklep Komisije (EU) 2018/576 z dne 15. decembra 2017 o tehničnih standardih za varnostne elemente, ki se uporabljajo na tobačnih izdelkih (3).

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnica v bistvu trdi, da je Splošno sodišče kršilo njen pravni interes za izpodbijanje Delegirane Uredbe 2018/573, Izvedbene uredbe 2018/574 in Izvedbenega sklepa 2018/576. Splošno sodišče je posledično neutemeljeno zavrglo njeno tožbo za razglasitev ničnosti teh treh aktov Komisije.
      Pritožnica meni, da se obe uredbi neposredno nanašata nanjo in na njene člane. Tudi druga merila iz člena 263 TFUE so bila izpolnjena. Poleg tega, čeprav izpodbijani sklep v bistvu zahteva izvršitvene akte s strani držav članic, to ni bil primer iz člena 3(2) tega sklepa, ki na tretjo neodvisno osebo omejuje zagotavljanje le enega od petih varnostnih elementov, ki jih je treba pritrditi na tobačne izdelke. Ta zadnja določba sama po sebi zadostuje.
      Glede vsebine pritožnica trdi, da izpodbijani akti kršijo člen 8 Protokola za odpravo nezakonite trgovine s tobačnimi izdelki (4). Ta določba prepoveduje, da se dejavnosti v zvezi z označevanjem tobačnih proizvodov omejijo na tobačno industrijo, medtem ko vsi trije izpodbijani akti Komisije določajo prav to. Pritožnica dodaja, da zgoraj navedeni Protokol sicer še ni začel veljati, vendar ga je Unija sklenila in podpisala, zaradi česar ne sme sprejemati aktov, ki so v nasprotju z njim.
      Okoliščina, da Direktiva 2014/40/EU (5) ne prepoveduje izrecno, da se zadevne dejavnosti omejijo na tobačno industrijo, ni upoštevna: na eni strani bi bilo mogoče in bi bilo treba to direktivo razlagati v skladu s tem Protokolom; na drugi strani, če taka razlaga ni mogoča, je tudi sama direktiva v nasprotju s tem Protokolom in zato tudi v nasprotju z evropskimi pogodbami.

         (1)  UL L 96, 2018, str. 1.

         (2)  UL L 96, 2018, str. 7.

         (3)  UL L 96, 2018, str. 57.

         (4)  Prvi protokol k Okvirni konvenciji Svetovne zdravstvene organizacije za nadzor nad tobakom, sprejet v Seulu 12. novembra 2012.

         (5)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 3. aprila 2014 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic o proizvodnji, predstavitvi in prodaji tobačnih in povezanih izdelkov in razveljavitvi Direktive 2001/37/ES (UL L 127, 2014, str. 1).


title: Zadeva C-554/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgerichts Kehl (Nemčija) 18. julija 2019 – kazenski postopek proti FU

text:
               21.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/19

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgerichts Kehl (Nemčija) 18. julija 2019 – kazenski postopek proti FU
      (Zadeva C-554/19)
      (2019/C 357/25)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Amtsgericht Kehl

         Stranka v postopku v glavni stvari

      Staatsanwaltschaft Offenburg
      proti
      FU

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 67(2) PDEU ter člena 22 in 23 Uredbe (EU) 2016/399 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 2016 o Zakoniku Unije o pravilih, ki urejajo gibanje oseb prek meja (Zakonik o schengenskih mejah) (1), razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni zakonski ureditvi, ki policijskim organom zadevne države članice daje pooblastilo, da lahko zaradi preprečitve ali zaustavitve nedovoljenega vstopa na ozemlje navedene države članice ali nedovoljenega prebivanja na ozemlju te države članice ali zaradi preprečitve nekaterih kaznivih dejanj, ki so usmerjena proti varnosti meje, na območju do 30 kilometrov od državne meje te države članice z drugimi državami pogodbenicami Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma z dne 14. junija 1985 med vladami držav Gospodarske unije Beneluks, Zvezne republike Nemčije in Francoske republike o postopni odpravi kontrol na skupnih mejah, podpisane v Schengnu (Luksemburg) 19. junija 1990, ugotavljajo identiteto vsake osebe ne glede na njeno vedenje in obstoj posebnih okoliščin, in jo ministrski odlok dopolnjuje tako:

                              „(a)

                              Čezmejna kriminaliteta se dogaja dinamično (časovno, krajevno in ob uporabi različnih prevoznih sredstev), zato mora imeti policija za boj proti njej prilagodljiva pooblastila. Končni cilj izvrševanja omenjenih pooblastil je preprečitev ali zaustavitev čezmejne kriminalitete;

                              (b)

                              Kontrolni ukrepi se morajo izvajati v ozko opredeljenem okviru navedenih meril iz člena 21(a) Zakonika o schengenskih mejah. Oblikovani morajo biti tako, da se jasno razlikujejo od sistematične mejne kontrole oseb na zunanjih mejah in da nimajo enakovrednega učinka kot mejna kontrola. Za izvajanje teh kontrolnih ukrepov je treba določiti okvir, s katerim se zagotovi, da ti ukrepi po intenzivnosti in pogostosti niso enaki mejni kontroli.

                              (c)

                              Določi se ta okvir:

                                          Kontrolni ukrepi niso stalni, ampak se izvajajo neredno, ob različnem času, na različnih krajih in naključno, ob upoštevanju gostote prometa.

                                          Kontrolni ukrepi se ne izvajajo samo pri prestopu meje. Izvajajo se na podlagi informacij o položaju, ki se stalno posodabljajo, in/ali izkušenj (obmejne) policije, ki jih zvezne policijske postaje oblikujejo na podlagi svojih informacij o položaju ali informacij o položaju, ki jih imajo drugi organi. Zato so splošne ali konkretne informacije in/ali izkušnje policije v zvezi s čezmejno kriminaliteto, na primer o pogosto uporabljenih prevoznih sredstvih in poteh in nekaterih načinih vedenja, ter analiza dostopnih informacij o čezmejni kriminaliteti, ki izvirajo iz lastnih virov ali od drugih organov, izhodišče za izvrševanje policijskih ukrepov ter za njihovo intenzivnost in pogostost.

                                          Oblikovanje kontrolnih ukrepov je predmet rednega službenega in strokovnega nadzora. Temeljna pravila so določena v členu 3(1), četrti stavek, Gemeinsame Geschäftsordnung der Bundesministerien (skupni poslovnik zveznih ministrstev, GGO) in v dokumentu Grundsätze zur Ausübung der Fachaufsicht der Bundesministerien über den Geschäftsbereich (načela za izvrševanje strokovnega nadzora zveznih ministrstev nad sektorjem). Ta pravila so bila za zvezno policijo podrobneje določena v „Ergänzende Bestimmungen zur Ausübung der Dienst- und Fachaufsicht des BMI über die Bundespolizei“ (dopolnilne določbe za izvrševanje službenega in strokovnega nadzora zveznega ministrstva za notranje zadeve nad zvezno policijo). Bundespolizeipräsidium (uprava zvezne policije, Nemčija) in njeni nadrejeni organi in službe so uredili izvajanje službenega in strokovnega nadzora v svojih načrtih dela in ga izvajajo v skladu s pristopi, ki jih sami izoblikujejo.

                              (d)

                              Za preprečitev večkratnih kontrol morajo biti kontrolni ukrepi po možnosti usklajeni z drugimi organi ali se morajo izvajati v okviru oblik skupnega ukrepanja/sodelovanja.“?

                  2.

                  Ali je treba pravo Evropske unije, zlasti člen 4(3), drugi pododstavek, […] (ni prevedeno) PEU, člen 197(1) PDEU in člen 291(1) PDEU, razlagati tako, da nasprotuje temu, da bi se – brez dodatnih pogojev ali po tehtanju interesov za pregon in interesov obdolženca – v kazenskem postopku uporabili informacije ali dokazi, če so bile te informacije ali dokazi pridobljeni na podlagi policijske kontrole obdolženca, ki je v nasprotju s členom 67(2) PDEU ali členoma 22 in 23 Uredbe (EU) 2016/399 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 2016 o Zakoniku Unije o pravilih, ki urejajo gibanje oseb prek meja (Zakonik o schengenskih mejah)?

         (1)  UL 2016, L 77, str. 1.


title: Zadeva C-555/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgerichts Stuttgart (Nemčija) 19. julija 2019 – Fussl Modestraße Mayr GmbH/SevenOne Media GmbH

text:
               21.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/21

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgerichts Stuttgart (Nemčija) 19. julija 2019 – Fussl Modestraße Mayr GmbH/SevenOne Media GmbH
      (Zadeva C-555/19)
      (2019/C 357/26)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landgericht Stuttgart

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Fussl Modestraße Mayr GmbH

         Tožena stranka: SevenOne Media GmbH

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba

                              (a)

                              člen 4(1) Direktive 2010/13/EU (1),

                              (b)

                              načelo enakega obravnavanja, ki ga določa pravo Unije, in

                              (c)

                              pravila na podlagi člena 56 PDEU o svobodi opravljanja storitev
                              razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni ureditvi, ki prepoveduje regionalno predvajanje oglasov na televizijskih programih, ki so odobreni za celotno ozemlje države članice?

                  2.

                  Ali je treba na prvo vprašanje odgovoriti drugače, če nacionalno pravo dopušča zakonske ureditve, v skladu s katerimi je mogoče na podlagi zakona dopustiti regionalno predvajanje oglasov, ki je v tem primeru dopustno na podlagi dodatno potrebnega upravnega dovoljenja?

                  3.

                  Ali je treba na prvo vprašanje odgovoriti drugače, če se možnosti dopustitve regionalnega oglaševanja, opisane v drugem vprašanju, dejansko ne uporablja in je regionalno oglaševanje zato stalno prepovedano?

                  4.

                  Ali je treba člen 11 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ob upoštevanju člena 10 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter sodne prakse Evropskega sodišča za človekove pravice, zlasti načelo raznolikosti virov informacij, razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, kot je opisana v prvem, drugem in tretjem vprašanju?

         (1)  Direktiva 2010/13/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. marca 2010 o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju avdiovizualnih medijskih storitev (UL L 95, 2010, str. 1).


title: Zadeva C-595/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) 23. julija 2019 – Fototre Srl/Ministero dello Sviluppo Economico in drugi

text:
               21.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/23

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) 23. julija 2019 – Fototre Srl/Ministero dello Sviluppo Economico in drugi
      (Zadeva C-595/19)
      (2019/C 357/28)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Fototre Srl

         Tožene stranke: Ministero dello Sviluppo Economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali pravo Evropske unije nasprotuje uporabi nacionalne določbe, kot je člen 26(2) in (3) uredbe-zakona št. 91/2014, kot je bila potrjena v zakon z zakonom št. 116/2014, ki določa znatno zmanjšanje oziroma časovno zakasnitev izplačila spodbud, ki so že bile določene z zakonom in opredeljene v zadevnih pogodbah, sklenjenih med proizvajalci električne energije s fotonapetostno pretvorbo in javno družbo Gestore dei servizi energetici S.p.A. (upravljavec energetskih storitev);
      zlasti pa, ali je navedena nacionalna določba združljiva s splošnimi načeli prava Evropske unije glede varstva legitimnih pričakovanj, pravne varnosti, lojalnega sodelovanja in polnega učinka; s členoma 16 in 17 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah; z Direktivo 2009/28/ES (1) in s pravili glede programov podpore, ki jih ta določa; ter s členom 216(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti v zvezi z Pogodbo o energetski listini?

         (1)  Direktiva 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, spremembi in poznejši razveljavitvi direktiv 2001/77/ES in 2003/30/ES (UL 2009, L 140, str. 16).


title: Zadeva C-600/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Audiencia Provincial de Zaragoza (Španija) 6. avgusta 2019 – MA/Ibercaja Banco, SA

text:
               21.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/23

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Audiencia Provincial de Zaragoza (Španija) 6. avgusta 2019 – MA/Ibercaja Banco, SA
      (Zadeva C-600/19)
      (2019/C 357/29)
      Jezik postopka: španščina

         Predložitveno sodišče

      Audiencia Provincial de Zaragoza

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnik: MA

         Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Ibercaja Banco, SA

         Druga stranka: PO

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je v skladu z načelom učinkovitosti, določenim v členu 6(1) Direktive Sveta 93/13/EGS (1), kakor ga je razlagalo Sodišče Evropske unije, nacionalna zakonodaja, iz katere izhaja, da če je določena nepoštena klavzula prestala sodni nadzor po uradni dolžnosti pri izdaji sklepa o izvršbi, [– negativni nadzor nad veljavnostjo klavzul–] ta nadzor preprečuje, da bi isto sodišče to lahko pozneje preizkusilo po uradni dolžnosti, če so že od začetka obstajali dejanski in pravni elementi, čeprav v okviru tega prvotnega nadzora niti v izreku niti v obrazložitvi ni bila izražena nobena ugotovitev o veljavnosti klavzul?

                  2.

                  Naslednji dvom, ki se poraja, je, če dolžnik, ko že obstajajo dejanski [in] pravni elementi, ki opredeljujejo nepoštenost klavzule v potrošniški pogodbi, ne ugovarja nepoštenosti v ugovoru, ki ga ima v ta namen na voljo v skladu z zakonom, lahko po odločitvi o tem ugovoru, postavi novo procesno vprašanje, s katerim se ugotavlja nepoštenost druge ali drugih klavzul, če bi jim lahko že ugovarjal na začetku v rednem postopku, predvidenem z zakonom. Skratka, ali nastane prekluzivni učinek, ki preprečuje potrošniku, da ponovno uveljavlja nepoštenost druge klavzule v istem postopku izvršbe in tudi v poznejšem pravdnem postopku.

                  3.

                  Tretje vprašanje je, ali lahko – v primeru, če se šteje za skladno z Direktivo 93/13 […] – ugotovitev, da stranka ne sme vložiti drugega ali poznejšega ugovora, da bi uveljavljala nepoštenost klavzule, ki bi ji lahko ugovarjala prej, saj so potrebni dejanski in pravni elementi že opredeljeni, služi kot podlaga, da se uporabi kot sredstvo, da lahko sodišče, ki je bilo opozorjeno na to nepoštenost, uveljavi svojo pristojnost nadzora po uradni dolžnosti.

                  4.

                  Četrto vprašanje se nanaša na to, ali je – če se je odobril domik in se je dodelila nepremičnina, kar bi bilo lahko v korist istega upnika, pri čemer pride tudi do prenosa lastninske pravice na nepremičnini, ponujeni v zavarovanje, ki je že realizirano – v skladu s pravom Unije […] razlaga, v skladu s katero lahko dolžnik v primeru, ko se je postopek končal in dosegel želeni učinek, in sicer realizacija zavarovanja, uveljavlja nove ugovore, naj se razglasi ničnost določene nepoštene klavzule, ki vpliva na postopek izvršbe, ali pa je mogoče, ker je nastal učinek prenosa, ki je lahko v korist upnika, in z dostopom do zemljiške knjige, priznati pregled po uradni dolžnosti, ki pripelje do razveljavitve celotnega postopka izvršbe ali ki se konča ter vpliva na zneske, zavarovane s hipoteko, pri čemer lahko vpliva na pogoje, pod katerimi so se dale ponudbe na dražbi.

         (1)  Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih [nepoštenih] pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288).


title: Zadeva C-602/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichts Köln (Nemčija) 9. avgusta 2019 – kohlpharma GmbH/Bundesrepublik Deutschland

text:
               21.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/24

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichts Köln (Nemčija) 9. avgusta 2019 – kohlpharma GmbH/Bundesrepublik Deutschland
      (Zadeva C-602/19)
      (2019/C 357/30)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Verwaltungsgericht Köln

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: kohlpharma GmbH

         Tožena stranka: Bundesrepublik Deutschland

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali mora nacionalni organ za izdajanje dovoljenj v skladu z načelom prostega pretoka blaga iz člena 34 PDEU in načeli paralelnega uvoza zdravil, oblikovanimi na njegovi podlagi, podati soglasje k spremembi podatkov glede odmerjanja paralelno uvoženega zdravila tudi, če je referenčno dovoljenje prenehalo veljati in je sprememba utemeljena s tem, da so bili uporabljeni podatki o nacionalnem zdravilu, ki ima v bistvu enako zdravilno učinkovino, v drugi farmacevtski obliki v kombinaciji s podatki o paralelno uvoženem zdravilu, na podlagi katerih je bilo izdano dovoljenje za promet v državi izvoznici?

                  2.

                  Ali lahko nacionalni organ na podlagi člena 34 PDEU in člena 36 PDEU zavrne soglasje k taki spremembi z obrazložitvijo, da za imetnike dovoljenj za paralelni uvoz ne velja obveznost predložitve rednih poročil o varnosti zdravila in zaradi prenehanja veljavnosti nacionalnega referenčnega dovoljenja ni posodobljenih podatkov v zvezi z oceno tveganj in koristi zdravila, da je bilo veljavno nacionalno dovoljenje za promet izdano za drugo farmacevtsko obliko in se v primerjavi z dovoljenjem, ki je bilo izdano za enako farmacevtsko obliko v državi izvoznici, nanaša na drugačno koncentracijo zdravilne učinkovine, in da poleg tega v eno navodilo za uporabo in en povzetek glavnih značilnosti zdravila ni mogoče združiti dveh farmacevtskih oblik?


title: Zadeva C-608/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 12. avgusta 2019 – Istituto nazionale per l’assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL)/Zennaro Giuseppe Legnami Sas di Zennaro Mauro & C.

text:
               21.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/25

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 12. avgusta 2019 – Istituto nazionale per l’assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL)/Zennaro Giuseppe Legnami Sas di Zennaro Mauro & C.
      (Zadeva C-608/19)
      (2019/C 357/31)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Consiglio di Stato

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: Istituto nazionale per l’assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL)

         Nasprotna stranka: Zennaro Giuseppe Legnami Sas di Zennaro Mauro & C.

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba pravila o dodeljevanju pomoči, določena v členih 3 in 6 Uredbe št. 1407/2013 (1), razlagati tako, da se, če družba vlagateljica na podlagi kumulacije s predhodnimi pomočmi preseže zgornjo mejo, lahko – do dejanskega plačila zahtevane pomoči – odloči za zmanjšanje financiranja (s spremembo ali variacijo projekta) ali za odpoved (v celoti ali delno) že prejetim pomočem, da bi bila lahko znotraj okvira najvišjega dovoljenega zneska, ki ga je možno črpati; ali je treba iste določbe razlagati tako, da se različne predvidene možnosti (variacija ali odpoved) uporabijo, tudi če niso izrecno določene v nacionalni zakonodaji in/ali v javnem razpisu v zvezi z dodelitvijo pomoči?

         (1)  Uredba Komisije (EU) št. 1407/2013 z dne 18. decembra 2013 o uporabi členov 107 in 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije pri pomoči de minimis (UL L 352, 2013, str. 1).


title: Zadeva C-616/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court (Irska) 16. avgusta 2019 – M.S., M.W., G.S./Minister for Justice and Equality

text:
               21.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/26

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court (Irska) 16. avgusta 2019 – M.S., M.W., G.S./Minister for Justice and Equality
      (Zadeva C-616/19)
      (2019/C 357/32)
      Jezik postopka: angleščina

         Predložitveno sodišče

      High Court (Ireland)

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožniki: M.S., M.W., G.S.

         Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Minister for Justice and Equality

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali sklicevanje na „zadevno državo članico“ iz člena 25(2)(d) in (e) Direktive 2005/85 (1) pomeni (a) prvo državo članico, ki je prosilcu za mednarodno zaščito odobrila zaščito, ki je izenačena z azilom, ali (b) drugo državo članico, kateri je predložena naknadna prošnja za mednarodno zaščito, ali (c) eno ali drugo od teh držav članic?

                  2.

                  Če je bila državljanu tretje države odobrena mednarodna zaščita v obliki subsidiarne zaščite v prvi državi članici in se preseli na ozemlje druge države članice, ali vložitev nadaljnje prošnje za mednarodno zaščito v drugi državi članici pomeni zlorabo pravic, tako da lahko druga država članica sprejme ukrep, s katerim je določeno, da taka naknadna prošnja ni dopustna?

                  3.

                  Ali je treba člen 25 Direktive 2005/85 razlagati tako, da preprečuje državi članici, ki je ne zavezuje Direktiva 2011/95 (2), zavezuje pa jo Uredba št. 604/2013 (3), sprejetje zakonodaje, kakršna je ta iz obravnavane zadeve, v skladu s katero se šteje prošnja za azil državljana tretje države, ki mu je druga država članica predhodno odobrila subsidiarno zaščito, za nedopustno?

         (1)  Direktiva Sveta 2005/85/ES z dne 1. decembra 2005 o minimalnih standardih glede postopkov za priznanje ali odvzem statusa begunca v državah članicah (UL L 326, 2005, str. 13).

         (2)  Direktiva 2011/95/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da so upravičeni do mednarodne zaščite, glede enotnega statusa beguncev ali oseb, upravičenih do subsidiarne zaščite, in glede vsebine te zaščite (UL L 337, 2011, str. 9).

         (3)  Uredba (EU) št. 604/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva (UL L 180, 2013, str. 31).


title: Zadeva C-658/19: Tožba, vložena 4. septembra 2019 – Evropska komisija/Kraljevina Španija

text:
               21.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/27

      Tožba, vložena 4. septembra 2019 – Evropska komisija/Kraljevina Španija
      (Zadeva C-658/19)
      (2019/C 357/34)
      Jezik postopka: španščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: D. Nardi, G. von Rintelen in S. Pardo Quintillán, agenti)

         Tožena stranka: Kraljevina Španija

         Predlogi tožeče stranke

                  —

                  Razglasi naj se, da Kraljevina Španija s tem, da do 6. maja 2018 ni sprejela in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo (EU) 2016/680 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o [varstvu posameznikov pri] obdelavi osebnih podatkov, ki jih pristojni organi obdelujejo za namene preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj ali izvrševanja kazenskih sankcij, in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Okvirnega sklepa Sveta 2008/977/PNZ (1) ali da vsekakor o teh predpisih ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz člena 63(1) navedene direktive;

                  —

                  Kraljevini Španiji naj se v skladu s členom 260(3) PDEU naloži plačilo dnevne denarne kazni v višini 89 548,20 EUR – ki naj jo nakaže na račun, ki ga navede Komisija –, z učinkom od dneva razglasitve sodbe, s katero je ugotovljena neizpolnitev obveznosti sprejetja potrebnih predpisov za uskladitev z Direktivo (EU) 2016/680 ali vsekakor obvestitve Komisije o teh predpisih;

                  —

                  Kraljevini Španiji naj se v skladu s členom 260(3) PDEU naloži plačilo pavšalnega zneska, katerega višina ustreza dnevni višini 21 321,00 EUR, pomnoženi s številom dni trajanja kršitve – ki naj jo nakaže na račun, ki ga navede Komisija –, če ta znesek preseže najnižji pavšalni znesek 5 290 000 EUR, se plača na račun, ki ga bo navedla Komisija;

                  —

                  Kraljevini Španiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      V skladu s členom 63(1) Direktive (EU) 2016/680 bi morale države članice do 6. maja 2018 sprejeti in objaviti zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev z določbami direktive, njihovo besedilo pa sporočiti Komisiji.
      Komisija ni bila obveščena o sprejetju in začetku veljavnosti nobenih zahtevanih ukrepov za prenos in ni bila seznanjena z nobenim drugim podatkom, ki bi kazal, da je bila direktiva prenesena.
      Kraljevina Španija torej ni prenesla Direktive (EU) 2016/680 več kot eno leto po poteku roka za prenos.

         (1)  UL 2016, L 119, str. 89.


title: Zadeva T-217/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 10. septembra 2019 – DK/ESZD (Javni uslužbenci – Disciplinski postopek – Kazenska obsodba – Sankcija zadržanja zneska pokojnine – Očitna napaka pri presoji – Sorazmernost – Obveznost obrazložitve – Olajševalne okoliščine – Odgovornost)

text:
               21.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/30

      Sodba Splošnega sodišča z dne 10. septembra 2019 – DK/ESZD
      (Zadeva T-217/18) (1)

      (Javni uslužbenci - Disciplinski postopek - Kazenska obsodba - Sankcija zadržanja zneska pokojnine - Očitna napaka pri presoji - Sorazmernost - Obveznost obrazložitve - Olajševalne okoliščine - Odgovornost)
      (2019/C 357/36)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: DK (zastopnika: S. Orlandi in T. Martin, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska služba za zunanje delovanje (zastopnika: S. Marquardt in R. Spac, agenta)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 270 PDEU za, prvič, razglasitev ničnosti sklepa ESZD z dne 23. maja 2017 o naložitvi disciplinske sankcije tožeči stranki, in drugič, povračilo škode, ki naj bi tožeči stranki nastala zaradi kršitve njene pravice do obrambe s strani ESZD v okviru kazenskega postopka, ki je bil proti njej uveden pri belgijskih sodiščih.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     DK se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 211, 18.6.2018.


title: Zadeva T-308/18: Sodba Splošnega sodišča z dne 4. septembra 2019 – Hamas/Svet (Skupna zunanja in varnostna politika – Omejevalni ukrepi proti posameznikom, skupinam in subjektom v okviru boja proti terorizmu – Možnost, da se organ tretje države opredeli za pristojni organ v smislu Skupnega stališča 2001/931/SZVP – Dejanska podlaga sklepov o zamrznitvi sredstev – Obveznost obrazložitve – Napaka pri presoji – Načelo nevmešavanja – Pravica do obrambe – Pravica do učinkovitega sodnega varstva – Potrditev aktov Sveta)

text:
               21.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/30

      Sodba Splošnega sodišča z dne 4. septembra 2019 – Hamas/Svet
      (Zadeva T-308/18) (1)

      (Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi proti posameznikom, skupinam in subjektom v okviru boja proti terorizmu - Možnost, da se organ tretje države opredeli za pristojni organ v smislu Skupnega stališča 2001/931/SZVP - Dejanska podlaga sklepov o zamrznitvi sredstev - Obveznost obrazložitve - Napaka pri presoji - Načelo nevmešavanja - Pravica do obrambe - Pravica do učinkovitega sodnega varstva - Potrditev aktov Sveta)
      (2019/C 357/37)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Hamas (Doha, Katar) (zastopnica: L. Glock, odvetnica)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopniki: sprva B. Driessen in A. SikoraKalėda, nato B. Driessen in S. Van Overmeire, agenti)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti, prvič, Sklepa Sveta (SZVP) 2018/475 z dne 21. marca 2018 o posodobitvi seznama oseb, skupin in subjektov, za katere se uporabljajo členi 2, 3 in 4 Skupnega stališča 2001/931/SZVP o uporabi posebnih ukrepov za boj proti terorizmu, in razveljavitvi Sklepa (SZVP) 2017/1426 (UL 2018, L 79, str. 26) in Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2018/468 z dne 21. marca 2018 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu ter razveljavitvi Izvedbene uredbe (EU) 2017/1420 (UL 2018, L 79, str. 7) ter, drugič, Sklep Sveta (SZVP) 2018/1084 z dne 30. julija 2018 o posodobitvi seznama oseb, skupin in subjektov, za katere se uporabljajo členi 2, 3 in 4 Skupnega stališča 2001/931/SZVP o uporabi posebnih ukrepov za boj proti terorizmu, ter o razveljavitvi Sklepa (SZVP) 2018/475 (UL 2018, L 194, str. 144) in Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2018/1071 z dne 30. julija 2018 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu ter razveljavitvi Izvedbene uredbe (EU) 2018/468 (UL 2018, L 194, str. 23).

         Izrek

                  1.

                     Sklep Sveta (SZVP) 2018/475 z dne 21. marca 2018 o posodobitvi seznama oseb, skupin in subjektov, za katere se uporabljajo členi 2, 3 in 4 Skupnega stališča 2001/931/SZVP o uporabi posebnih ukrepov za boj proti terorizmu, in razveljavitvi Sklepa (SZVP) 2017/1426, Izvedbena uredba Sveta (EU) 2018/468 z dne 21. marca 2018 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu ter razveljavitvi Izvedbene uredbe (EU) 2017/1420, Sklep Sveta (SZVP) 2018/1084 z dne 30. julija 2018 o posodobitvi seznama oseb, skupin in subjektov, za katere se uporabljajo členi 2, 3 in 4 Skupnega stališča 2001/931/SZVP o uporabi posebnih ukrepov za boj proti terorizmu, ter o razveljavitvi Sklepa (SZVP) 2018/475 in Izvedbena uredba Sveta (EU) 2018/1071 z dne 30. julija 2018 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu ter razveljavitvi Izvedbene uredbe (EU) 2018/468 se razglasijo za nične v delu, v katerem se nanašjo na „Hamas“, vključno z „Hamas-Izz al-Din al-Qassem“.

                  2.

                     Svet Evropske unije nosi svoje stroške in stroške Hamasa.

         (1)  UL C 259, 23.7.2018.