title: Zadeva T-276/10: Tožba, vložena 22. junija 2010 – El Coto De Rioja proti UUNT – Álvarez Serrano (COTO DE GOMARIZ)

text:
               28.8.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 234/45

         Tožba, vložena 22. junija 2010 – El Coto De Rioja proti UUNT – Álvarez Serrano (COTO DE GOMARIZ)
   (Zadeva T-276/10)
   ()
   2010/C 234/80
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: El Coto De Rioja, S.A. (Oyón (Alava), Španija) (zastopnika: J. Grimau Muñoz in J. Villamor Muguerza, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: María Álvarez Serrano (Gomariz Leiro, (Orense) Španija)

      Predloga tožeče stranke

               —

               Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 28. aprila 2010 v zadevi R 1020/2008-4 naj se razveljavi in naj se zato znamka Skupnosti št. 631 828 za razred 33, ki vsebuje besedni element „COTO DE GOMARIZ“ razglasi za nično;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: figurativna znamka, ki vsebuje besedni element „COTO DE GOMARIZ“ (zahteva za registracijo št. 2 631 828), za proizvode iz razreda 33 „vina“

      Imetnik znamke Skupnosti: María Alvarez Serrano

      Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: EL COTO DE RIOJA S.A.

      Pravica iz znamke, ki jo ima stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti: besedna znamka Skupnosti „COTO DE IMAZ“ (št. 339 333), za proizvode iz razredov 29, 32 in 33; besedna znamka Skupnosti „EL COTO“ (št. 339 408), za proizvode iz razredov 29, 32 in 33 in ugledne španske znamke „EL COTO“ in „COTO DE IMAZ“ za „vina“

      Odločba oddelka za izbris: ugotovitev ničnosti izpodbijane znamke Skupnosti

      Odločba odbora za pritožbe: razveljavitev izpodbijane odločbe in zavrnitev predloga za razglasitev ničnosti

      Navajan tožbeni razlog: Napačna uporaba člena 52(1) Uredbe št. 207/2009 o znamki skupnosti v povezavi s členom 8(1)(b) in (5) te uredbe.


title: Zadeva C-199/09: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 2. decembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Augstākās tiesas Senāts – Republika Latvija) – Schenker SIA proti Valsts ieņēmumu dienests (Uredba (EGS) št. 2454/93 — Določbe za izvajanje carinskega zakonika Skupnosti — Člen 6(2) — Zahtevek za izdajo zavezujoče tarifne informacije — Pojem ena vrsta blaga )

text:
               29.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/4

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 2. decembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Augstākās tiesas Senāts – Republika Latvija) – Schenker SIA proti Valsts ieņēmumu dienests
   (Zadeva C-199/09) (1)

   (Uredba (EGS) št. 2454/93 - Določbe za izvajanje carinskega zakonika Skupnosti - Člen 6(2) - Zahtevek za izdajo zavezujoče tarifne informacije - Pojem „ena vrsta blaga“)
   2011/C 30/06
   Jezik postopka: latvijščina

      Predložitveno sodišče

   Augstākās tiesas Senāts

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Schenker SIA

      Tožena stranka: Valsts ieņēmumu dienests

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Augstākās tiesas Senāts – Razlaga člena 6(2) Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL L 253, str. 1) – Pojem „ena vrsta blaga“ – Blago različne kakovosti in z različnimi značilnostmi, ki pa ga je mogoče uvrstiti pod isto oznako kombinirane nomenklature – Izdaja zgolj ene zavezujoče tarifne informacije za vse blago ali pa izdaja več posamičnih tarifnih informacij za vsak kos tega blaga

      Izrek

   Člen 6(2) Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1602/2000 z dne 24. julija 2000, je treba razlagati tako, da se zahtevek za izdajo zavezujoče tarifne informacije lahko nanaša na različno blago, če je to blago istovrstno. Zgolj za kose blaga s podobnimi značilnostmi in razlikami, ki niso popolnoma neupoštevne za njihovo tarifno uvrstitev, je mogoče šteti, da spadajo v eno vrsto blaga v smislu navedene določbe.

      (1)  JO C 193, 15.8.2009.


title: Zadeva T-52/09: Tožba, vložena 11. februarja 2009 – Nycomed Danmark proti EMEA

text:
               4.4.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/33

         Tožba, vložena 11. februarja 2009 – Nycomed Danmark proti EMEA
   (Zadeva T-52/09)
   (2009/C 82/58)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Nycomed Danmark ApS (Roskilde, Danska) (zastopnika: C. Schoonderbeek in H. Speyart van Woerden, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska agencija za zdravila
   Predloga tožeče stranke

               —

               izpodbijana odločba naj se razglasi za nično;

               —

               EMEA naj se naloži, da družbi Nycomed povrne stroške postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka s to tožbo na podlagi člena 230 ES in člena 73a Uredbe (ES) št. 726/2004 (1), kot je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1901/2006 (2) Evropskega parlamenta in Sveta predlaga razglasitev ničnosti odločbe Evropske komisije za zdravila (v nadaljevanju: EMEA) „EMEA-000194-IPI01-07“ z dne 28. novembra 2008, s katero je zadnjenavedena zavrnila njeno vlogo za opustitev določenega zdravila v smislu člena 11(1)(b) navedene uredbe.
   Tožeča stranka je opustitev predlagala v zvezi z napravo za ultrazvočno ehokardiografsko slikanje, ki se trži pod znamko Imagify in služi za diagnosticiranje bolezni koronarne arterije (v nadaljevanju: BKA) pri odraslih. EMEA je z izpodbijano odločbo tožeči stranki odrekla to opustitev, ker bolezen ali stanje, za katero je zdravilo namenjeno, ni BKA, ampak motnja prekrvitve srčne mišice (miokarda), ki se pojavi tudi pri otrocih.
   Tožeča stranka trdi, da je izpodbijana odločba nezakonita, ker temelji na razlagi in uporabi besedne zveze „bolezen ali stanje, za katero je zdravilo […] namenjeno“, iz člena 11(1)(b) Uredbe (ES) št. 1901/2006, kar je po mnenju tožeče stranke napačno, ker niso upoštevane terapevtske indikacije, za katere se ob vlogi za dovoljenje za uporabo na trgu Skupnosti sočasno zaprosi, in ker motnja prekrvitve srčne mišice ni bolezen ali stanje, ampak znak različnih bolezni.
   Tožeča stranka tudi trdi, da je izpodbijana odločba nezakonita, ker je EMEA poskusila zlorabiti svoja pooblastila iz člena 11(1)(b) in iz člena 25 Uredbe (ES) št. 1901/2006, da bi dosegla cilj, ki iz teh določb ne izhaja, in sicer obveznost, da se predloži načrt pediatričnih preiskav za indikacije, ki jih vloga za pridobitev sočasnega soglasja na trgu Skupnosti ne vključuje.

      (1)  Uredba (ES) št. 726/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o postopkih Skupnosti za pridobitev dovoljenja za promet in nadzor zdravil za humano in veterinarsko uporabo ter o ustanovitvi Evropske agencije za zdravila (UL L 136, str. 1)

      (2)  Uredba (ES) št. 1901/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o zdravilih za pediatrično uporabo in spremembah Uredbe (EGS) št. 1768/92, Direktive 2001/20/ES, Direktive 2001/83/ES in Uredbe (ES) št. 726/2004 (UL L 378, str. 1).


title: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 16. septembra 2004 v zadevi C-396/02 (Predlog za izdajo predhodne odločbe Gerechtshof te Amsterdam):DFDS BV proti Inspecteur der Belastingdienst- Douanedistrict Rotterdam (Skupna carinska tarifa — Kombinirana nomenklatura — Tarifna številka — Podštevilka 8704 10 — „Minitrac“ za prevoz in razkladanje peska, zemlje in kamenja, opremljen z zapletenim sistemom prevračanja)

text:
               6.11.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 273/5

      SODBA SODIŠČA

   (tretji senat)
   z dne 16. septembra 2004
   v zadevi C-396/02 (Predlog za izdajo predhodne odločbe Gerechtshof te Amsterdam):DFDS BV proti Inspecteur der Belastingdienst- Douanedistrict Rotterdam (1)

   (Skupna carinska tarifa - Kombinirana nomenklatura - Tarifna številka - Podštevilka 8704 10 - „Minitrac“ za prevoz in razkladanje peska, zemlje in kamenja, opremljen z zapletenim sistemom prevračanja)
   (2004/C 273/09)
   Jezik postopka: nizozemščina
   V zadevi C-396/02, katere predmet je predlog za izdajo predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, naslovljen na Sodišče s sklepom Gerechtshof te Amsterdam (Nizozemska) z dne 6. novembra 2002, ki je prispel na Sodišče dne 11. novembra 2002, v postopku v glavni stvari, ki poteka med DFDS BV Inspecteur der Belastingdienst in Douanedistrict Rotterdam, je Sodišče (tretji senat) v sestavi A. Rosas, v funkciji predsednika tretjega senata, R. Schintgen in K. Schiemann (poročevalec), sodnika, generalna pravobranilka: C. Stix-Hackl, sodni tajnik: R. Grass, dne 16. septembra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:
   Dejstvo, da je vozilo prekucnik opremljeno z zapleteno, večstransko in natančno funkcijo prevračanja, ne predstavlja ovire za njegovo uvrstitev med samorazkladalna motorna vozila za prevoz blaga v smislu podštevilke 8704 10 Kombinirane nomenklature, ki je navedena v Prilogi I Uredbe Sveta (EGS) št. 2658/87, z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, kot je bila spremenjena z Uredbama Komisije (ES) št. 3115/94 z dne 20. decembra 1994 in št. 3009/95 z dne 22. decembra 1995.

      (1)  UL C 7, 11.1.2003.


title: Zadeva C-333/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Session, Škotska (Združeno kraljestvo) 8. julija 2014 – The Scotch Whisky Association in drugi proti The Lord Advocate, The Advocate General for Scotland

text:
               29.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 339/4

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Session, Škotska (Združeno kraljestvo) 8. julija 2014 – The Scotch Whisky Association in drugi proti The Lord Advocate, The Advocate General for Scotland
   (Zadeva C-333/14)
   2014/C 339/05
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   Court of Session, Škotska

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: The Scotch Whisky Association in drugi

      Toženi stranki: The Lord Advocate, The Advocate General for Scotland

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je ob pravilni razlagi prava Unije, ki upošteva skupno ureditev trga za vino, zlasti Uredbo EU št. 1308/2013 (1), zakonito, da država članica sprejme nacionalni ukrep, s katerim se predpiše najnižja maloprodajna cena za vino glede na količino alkohola v prodajanem proizvodu in ki se tako oddaljuje od podlage prostega oblikovanja cene prek tržnih sil, ki je sicer značilno za trg za vino?

               2.

               Ali je v okviru iskanja upravičenja v smislu člena 36 PDEU, če je država članica ugotovila, da je primerno in v interesu varovanja zdravja ljudi zvišati strošek uživanja nekega proizvoda – v obravnavanem primeru alkoholnih pijač – za potrošnike ali za skupino teh potrošnikov, in država članica sme ta proizvod obdavčiti s trošarino ali drugim davki (vključno z davki ali dajatvami, ki temeljijo na vsebnosti alkohola ali prostornini ali vrednosti ali kombinaciji takih fiskalnih ukrepov), na podlagi prava Unije dovoljeno, in če, v kakih okoliščinah, da država članica namesto takih fiskalnih metod zvišanja cene za potrošnika raje uporabi zakonodajne ukrepe, s katerimi se določijo najnižje maloprodajne cene, s katerimi se izkrivljata trgovina in konkurenca znotraj Unije?

               3.

               Kadar mora sodišče v državi članici odločiti, ali je mogoče zakonodajni ukrep, ki pomeni količinsko omejitev trgovine, ki ni skladen s členom 34 PDEU, zaradi varovanja zdravja ljudi vendarle upravičiti z odstopanjem iz člena 36 PDEU, ali mora to nacionalno sodišče presojati le podatke, dokaze in druga gradiva, ki so bili na voljo zakonodajalcu in ki jih je ta upošteval v času sprejetja zakona? Če je odgovor nikalen, katere druge omejitve se lahko nanašajo na pristojnost nacionalnega sodišča, da presoja vse gradivo ali dokaze, ki so na voljo in ki jih predložijo stranke v času odločanja nacionalnega sodišča?

               4.

               Kadar mora sodišče v državi članici pri razlagi in uporabi prava Unije presojati trditev nacionalnih organov, da je ukrep, ki sicer pomeni količinsko omejitev v smislu člena 34 PDEU, upravičen na podlagi člena 36 PDEU kot odstopanje v interesu varovanja zdravja ljudi, v kakšni meri si mora ali sme nacionalno sodišče na podlagi gradiv, ki jih ima na voljo, izoblikovati objektivno stališče o učinkovitosti ukrepa za doseganje zatrjevanega cilja, o dostopnosti vsaj enakovrednih ukrepov, ki manj škodljivo vplivajo na konkurenco znotraj Unije, in o splošni sorazmernosti ukrepa?

               5.

               Ali je (v okviru spora o tem, ali je ukrep upravičen na podlagi člena 36 PDEU iz razloga varovanja zdravja ljudi) pri presoji obstoja alternativnega ukrepa, ki ne škoduje ali vsaj manj škoduje trgovini in konkurenci znotraj Unije, legitimno, da se ta alternativni ukrep zavrne, češ da učinki tega alternativnega ukrepa morda niso popolnoma enakovredni ukrepu, ki se izpodbija na podlagi člena 34 PDEU, vendar pa lahko imajo druge dodatne koristi in ustrezajo širšemu splošnemu cilju?

               6.

               V kolikšni meri sme pri presoji, ali se za nacionalni ukrep spozna ali ugotovi, da pomeni količinsko omejitev v smislu člena 34 PDEU, za katero se skuša dokazati upravičenje iz člena 36 PDEU, in zlasti pri presoji sorazmernosti tega ukrepa, sodišče, ki mora o tem odločiti, upoštevati naravo in obseg, do katerih je ukrep škodljiv kot količinska omejitev, ki krši člen 34?

      (1)  Uredba (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o vzpostavitvi skupne ureditve trgov kmetijskih proizvodov in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 922/72, (EGS) št. 234/79, (ES) št. 1037/2001 in (ES) št. 1234/2007, UL L 347, str. 671.


title: Zadeva C-565/14 P: Pritožba, ki jo je Romonta GmbH vložila 8. decembra 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 26. septembra 2014 v zadevi T-614/13, Romonta GmbH/Evropska komisija

text:
               9.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/33

         Pritožba, ki jo je Romonta GmbH vložila 8. decembra 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 26. septembra 2014 v zadevi T-614/13, Romonta GmbH/Evropska komisija
   (Zadeva C-565/14 P)
   (2015/C 046/39)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Pritožnica: Romonta GmbH (zastopnici: I. Zenke, M.-Y. Vollmer, odvetnici)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               Sodbo Splošnega sodišča z dne 26. septembra 2014 v zadevi T-614/13 razveljavi in

               —

               Sklep Komisije z dne 5. septembra 2013 v zvezi z nacionalnimi izvedbenimi ukrepi za prehodno brezplačno dodeljevanje pravic do emisije toplogrednih plinov v skladu s členom 11(3) Direktive 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta (2013/448/EU) (1) v delu, v katerem je bila v členu 1(1) pritožnici zavrnjena dodelitev dodatnih pravic do emisije za tretje obdobje trgovanja z emisijami od leta 2013 do leta 2020, za katere je bilo zaprošeno na podlagi klavzule za primere s pretiranimi težavami, določene v členu 9(5) TEHG (2), razglasi za ničen;

               —

               podredno, vrne zadevo Splošnemu sodišču v ponovno odločanje za sprejetje dokončne odločitve;

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo stroškov na prvi in pritožbeni stopnji.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Prvi pritožbeni razlog: kršitev prava Unije zaradi napačne uporabe načela sorazmernosti
               Prvič, s sodbo Splošnega sodišča naj bi bilo kršeno pravo Unije, ker je to Sklep 2011/278/EU (3) napačno razložilo tako, da je izčrpen, in ker je tudi napačno štelo, da je ta sklep sorazmeren. V skladu s Sklepom 2011/278/EU naj bi bilo mogoče dodeliti dodatne pravice do emisije, za katere je bilo zaprošeno na podlagi klavzule za primere s pretiranimi težavami, saj naj bi šlo za primer višje sile. Poleg tega naj bi Splošno sodišče pri preizkusu zakonitosti Sklepa 2011/278/EU napačno pretehtalo nasprotne pravne interese, saj je menilo, da je varstvo okolja bolj pomembno kot obstoj pritožnice.

               2.

               Drugi pritožbeni razlog: kršitev prava Unije zaradi kršitve temeljnih pravic pritožnice
               Sodba naj bi bila tudi napačna, ker je Splošno sodišče s svojo odločitvijo kršilo temeljne pravice pritožnice, zlasti člena 15(1) in 16 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ki varujeta opravljanje poklica in lastnino. Splošno sodišče naj bi napačno presodilo, da se v bistvo teh temeljnih pravic ne posega. Temu naj ne bi bilo tako. Ker pritožnici namreč niso bile dodeljene dodatne pravice do emisije, za katere je bilo zaprošeno na podlagi klavzule za primere s pretiranimi težavami, ta ni mogla niti nadaljevati z dejavnostjo kot proizvajalec voska iz lignita niti nadalje uporabljati obrat za pridobivanje voska iz lignita.

               3.

               Tretji pritožbeni razlog: kršitev prava Unije zaradi kršitve načela subsidiarnosti
               Tretjič, v sodbi Splošnega sodišča naj bi bilo kršeno pravo Unije, ker je Splošno sodišče napačno menilo, da Zvezna republika Nemčija ni pristojna za sprejetje klavzule za primere s pretiranimi težavami (člen 9(5) TEHG). Splošno sodišče pa ni upoštevalo, da je Evropska komisija pristojna za sprejetje pravil za dodelitev le, če dejansko tudi izvršuje svojo pristojnost. Netipični primeri, kot je primer pritožnice, pa s pravili Komisije niso predvideni. Zato naj bi imele države članice pristojnost za urejanje.

               4.

               Četrti pritožbeni razlog: kršitev procesnega prava zaradi nezadostne in protislovne obrazložitve
               Splošno sodišče naj bi nezadostno in protislovno obrazložilo posledice klavzule za primere s pretiranimi težavami, se pravi pričakovano premestitev ob dodelitvi dodatnih pravic do emisije, za katere je bilo zaprošeno na podlagi te klavzule, ter vzrok morebitnega stečaja pritožnice, s čimer naj bi kršilo osnovna načela procesnega prava.

      (1)  UL L 240, str. 27.

      (2)  Nemški zakon o trgovanju s pravicami do emisije toplogrednih plinov (Treibhausgas-Emissionshandelsgesetz, v nadaljevanju: TEHG)

      (3)  Sklep Komisije z dne 27. aprila 2011 o določitvi prehodnih pravil za usklajeno brezplačno dodelitev pravic do emisije na ravni Unije v skladu s členom 10a Direktive 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta (2011/278/EU), UL L 130, str. 1.


title: Zadeva T-76/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 21. novembra 2012 – Španija proti Komisiji (Ribištvo — Ukrepi za ohranitev ribolovnih virov — Člen 105 Uredbe (ES) št. 1224/2009 — Odbitki od kvot, dodeljenih za določeno leto, zaradi preseženih kvot, določenih za prejšnja leta — Časovna veljavnost — Pravna varnost — Razlaga, ki zagotavlja spoštovanje primarnega prava — Načelo zakonitosti kazni — Prepoved retroaktivnosti)

text:
               12.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 9/35

         Sodba Splošnega sodišča z dne 21. novembra 2012 – Španija proti Komisiji
   (Zadeva T-76/11) (1)

   (Ribištvo - Ukrepi za ohranitev ribolovnih virov - Člen 105 Uredbe (ES) št. 1224/2009 - Odbitki od kvot, dodeljenih za določeno leto, zaradi preseženih kvot, določenih za prejšnja leta - Časovna veljavnost - Pravna varnost - Razlaga, ki zagotavlja spoštovanje primarnega prava - Načelo zakonitosti kazni - Prepoved retroaktivnosti)
   2013/C 9/61
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Kraljevina Španija (zastopnik: N. Díaz Abad, abogado del Estado)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: F. Jimeno Fernández in D. Nardi, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Uredbe Komisije (EU) št. 1004/2010 z dne 8. novembra 2010 o izvajanju odbitkov od nekaterih ribolovnih kvot za leto 2010 zaradi prelova v preteklem letu (UL L 291, str. 31).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Kraljevini Španiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 89, 19.3.2011.


title: Zadeva T-6/05: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 6. septembra 2006 — DEF-TEC Defense Technology proti UUNT — Defense Technology (FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR — Relativni razlog za zavrnitev — Člen 8(3) Uredbe (ES) št. 40/94 — Soglasje imetnika znamke)

text:
               18.11.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 281/34

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 6. septembra 2006 — DEF-TEC Defense Technology proti UUNT — Defense Technology (FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR)
   (Zadeva T-6/05) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR - Relativni razlog za zavrnitev - Člen 8(3) Uredbe (ES) št. 40/94 - Soglasje imetnika znamke)
   (2006/C 281/58)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: DEF-TEC Defense Technology GmbH (Frankfurt na Majni, Nemčija) (zastopnik: H. Daniel, avocat)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: D. Botis, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT, intervenient pred Sodiščem prve stopnje: Defense Technology Corporation of America (Jacksonville, Florida, Združene države) (zastopnika: G. Würtenberger in R. Kunze, avocats)
   Predmet zadeve
   Tožba na razveljavitev odločbe drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 8. novembra 2004 (zadeva R 493/2002 2) o postopku z ugovorom med DEF-TEC Defense Technology GmbH in Defense Technology Corporation of America.
   Izrek

               1)

               Odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 8. novembra 2004 (zadeva R 493/2002-2) se razveljavi.

               2)

               UUNT nosi svoje stroške in stroške tožeče stranke, razen stroškov v zvezi z intervencijo.

               3)

               Tožeča stranka nosi stroške v zvezi z intervencijo.

               4)

               Intervenient nosi lastne stroške.

      (1)  UL C 82, 2.4.2005.


title: Zadeva C-578/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgija) 12. decembra 2014 – Argenta Spaarbank NV/Belgische Staat

text:
               9.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 81/6

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgija) 12. decembra 2014 – Argenta Spaarbank NV/Belgische Staat
   (Zadeva C-578/14)
   (2015/C 081/08)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Argenta Spaarbank NV

      Tožena stranka: Belgische Staat

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je člen 198 10o WIB92 v različici, veljavni za davčni leti 2000 in 2001, v nasprotju s členom 4(2) Direktive Sveta z dne 23. julija 1990 o skupnem sistemu obdavčitve matičnih družb in odvisnih družb iz različnih držav članic (Direktiva 90/435/EGS) v delu, v katerem določa, da se obresti ne štejejo kot povečani poslovni stroški do določenega zneska, ki ustreza znesku odbitnih dividend v skladu s členi od 202 do 204, pri čemer je te dividende kot delnice prejelo podjetje, ki teh delnic ne poseduje neprekinjeno vsaj eno leto v času njihovega prenosa in se ne razlikuje glede na to, ali so navedeni stroški obresti povezani s (financiranjem) udeležbe, na katero se nanašajo izvzete dividende, ali ne?

               2.

               Ali člen 198 10o WIB92 v različici, veljavni za davčni leti 2000 in 2001, pomeni določbo za preprečevanje davčnih utaj in zlorab v smislu člena 1(2) Direktive Sveta z dne 23. julija 1990 o skupnem sistemu obdavčitve matičnih družb in odvisnih družb iz različnih držav članic (Direktiva 90/435/EGS) (1), in če je tako, ali v tem primeru člen 198 10o WIB92 presega merilo, potrebno za preprečevanje takšnih davčnih utaj in zlorab, če določa, da se obresti ne štejejo kot povečani poslovni stroški do določenega zneska, ki ustreza znesku odbitnih dividend v skladu s členi od 202 do 204, pri čemer je te dividende kot delnice prejelo podjetje, ki teh delnic ne poseduje neprekinjeno vsaj eno leto v času njihovega prenosa in se ne razlikuje glede na to, ali so navedeni stroški obresti povezani s (financiranjem) udeležbe, na katero se nanašajo izvzete dividende, ali ne?

      (1)  Direktiva Sveta z dne 23. julija 1990 o skupnem sistemu obdavčitve matičnih družb in odvisnih družb iz različnih držav članic (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 147).


title: Združene zadeve od C-7/05 do C-9/05: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne  8. junija 2006  (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof — Nemčija) — Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH proti Ulrichu Deppeju, Hanne-Rose Deppeju, Thomasu Deppeju, Matthiasu Deppeju, Christine Urban (rojena Deppe) [C-7/05], Siegfriedu Henningsu [C-8/05], Hartmutu Lübbeju [C-9/05] (Žlahtniteljske pravice — Višina primernega nadomestila, ki ga je treba plačati imetniku žlahtniteljske pravice v Skupnosti — Člen 5(2), (4) in (5) Uredbe (ES) št. 1768/95, spremenjene z Uredbo (ES) št. 2605/98 — Pojem  primerno nižjega nadomestila od vsote, zahtevane za licenčno pridelavo semenskega materiala )

text:
               29.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/4

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 8. junija 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof — Nemčija) — Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH proti Ulrichu Deppeju, Hanne-Rose Deppeju, Thomasu Deppeju, Matthiasu Deppeju, Christine Urban (rojena Deppe) [C-7/05], Siegfriedu Henningsu [C-8/05], Hartmutu Lübbeju [C-9/05]
   (Združene zadeve od C-7/05 do C-9/05) (1)

   (Žlahtniteljske pravice - Višina primernega nadomestila, ki ga je treba plačati imetniku žlahtniteljske pravice v Skupnosti - Člen 5(2), (4) in (5) Uredbe (ES) št. 1768/95, spremenjene z Uredbo (ES) št. 2605/98 - Pojem „primerno nižjega nadomestila od vsote, zahtevane za licenčno pridelavo semenskega materiala“)
   (2006/C 178/07)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Bundesgerichtshof
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH

      Tožene stranke: Ulrich Deppe, Hanne-Rose Deppe, Thomas Deppe, Matthias Deppe, Christine Urban (rojena Deppe) [C-7/05], Siegfried Hennings [C-8/05], Hartmut Lübbe [C-9/05]
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Bundesgerichtshof — Razlaga člena 5(2), (4) in (5) Uredbe Komisije (ES) št. 1768/95 z dne 24. julija 1995 o izvajanju pravil o kmetijski izjemi, predvideni v členu 14(3) Uredbe Sveta (ES) št. 2100/94 o žlahtniteljskih pravicah v Skupnosti (UL L 173, str. 14), kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 2605/98 z dne 3. decembra 1998 (UL L 328, str. 6) — Višina primernega nadomestila, ki ga je treba plačati imetniku žlahtniteljske pravice v Skupnosti — Pojem primerno nižje vsote od vsote, zahtevane za licenčno pridelavo semenskega materiala — Nadomestilo v višini 80 % vsote, ki se jo dolguje za to pridelavo.
   Izrek

               1)

               Pavšalno nadomestilo v višini 80 % vsote, zahtevane na istem območju za licenčno pridelavo semenskega materiala najnižje kategorije, ki izpolnjuje pogoje za uradno potrjevanje iste sorte v primeru uporabe kmetijske izjeme iz člena 14(3) Uredbe Sveta (ES) št. 2100/94 z dne 27. julija 1994 o žlahtniteljskih pravicah v Skupnosti, ne izpolnjuje pogoja, po katerem mora biti navedeno nadomestilo „primerno nižje“ od vsote, zahtevane za licenčno pridelavo semenskega materiala v smislu člena 5(2) Uredbe Komisije (ES) št. 1768/95 z dne 24. julija 1995 o izvajanju pravil o kmetijski izjemi, predvideni v členu 14(3) Uredbe št. 2100/94, kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 2605/98 z dne 3. decembra 1998, brez poseganja v presojo nacionalnega sodišča o drugih okoliščinah, pomembnih za vsak spor o glavni stvari.

               2)

               Merila, ki omogočijo oceno zneska nadomestila imetnika žlahtniteljskih pravic v Skupnosti, so določeni v členu 5(4) in (5) Uredbe št. 1768/95, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 2605/98. Ta merila nimajo retroaktivnega učinka, vendar se lahko uporabljajo kot usmeritev pri izračunu tega nadomestila glede setev, opravljenih pred začetkom veljavnosti Uredbe št. 2605/98.

               3)

               Da se sporazum, sklenjen med organizacijami imetnikov pravic in kmeti, omenjen v členu 5(4) Uredbe št. 1768/95, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 2605/98, uporabi kot smernica glede vseh parametrov, ki jih zajema, je treba o njem obvestiti Komisijo Evropskih skupnosti in ga objaviti v Bulletin officiel Urada Skupnosti za sorte rastlin, in to tudi, če je bil sklenjen pred začetkom veljavnosti Uredbe št. 2605/98. Tak sporazum lahko predvidi drugačno stopnjo nadomestila od te, ki jo podredno predvideva člen 5(5) Uredbe št. 1768/95, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 2605/98.

               4)

               Če ni sporazuma, ki se uporabi med organizacijami imetnikov pravic in kmeti, se mora nadomestilo imetnika žlahtniteljskih pravic v Skupnosti določiti na podlagi člena 5(5) Uredbe št. 1768/95, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 2605/98, v fiksnem znesku, ki ne pomeni niti zgornje niti spodnje meje.

      (1)  UL C 82, 2.4.2005.


title: Zadeva C-185/15: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 12. oktobra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Vrhovnega sodišča Republike Slovenije – Slovenija) – Marjan Kostanjevec/F&S Leasing GmbH (Predhodno odločanje — Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah — Uredba (ES) št. 44/2001 — Člen 6, točka 3 — Pojem „nasprotna tožba“ — Tožba zaradi neupravičene obogatitve — Plačilo zneska, dolgovanega na podlagi razveljavljene sodne odločbe — Časovna uporaba)

text:
               12.12.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/4

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 12. oktobra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Vrhovnega sodišča Republike Slovenije – Slovenija) – Marjan Kostanjevec/F&S Leasing GmbH
   (Zadeva C-185/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Uredba (ES) št. 44/2001 - Člen 6, točka 3 - Pojem „nasprotna tožba“ - Tožba zaradi neupravičene obogatitve - Plačilo zneska, dolgovanega na podlagi razveljavljene sodne odločbe - Časovna uporaba))
   (2016/C 462/05)
   Jezik postopka: slovenščina

      Predložitveno sodišče

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Marjan Kostanjevec

      Tožena stranka: F&S Leasing GmbH

      Izrek

   Člen 6, točka 3, Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da je sodišče, ki je s to določbo določeno za obravnavo nasprotne tožbe, pristojno za odločanje o taki tožbi za vračilo zneska, dogovorjenega v okviru zunajsodne poravnave, zaradi neupravičene obogatitve, če je ta tožba vložena med novim sodnim postopkom med istima strankama po razveljavitvi sodne odločbe, s katero je bilo odločeno o prvotni tožbi med njima in na podlagi katere je bila ta zunajsodna poravnava izvršena.

      (1)  UL C 254, 3.8.2015.


title: Zadeva C-394/07: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 2. aprila 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte d'appello di Milano — Italija) — Marco Gambazzi proti DaimlerChrysler Canada Inc., CIBC Mellon Trust Company (Bruseljska konvencija — Priznanje in izvršitev odločb — Razlogi za zavrnitev — Kršitev javnega reda države, v kateri se zahteva priznanje — Izključitev tožene stranke iz postopka pred sodiščem države izvora zaradi neizvršitve odredbe sodišča)

text:
               20.6.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 141/9

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 2. aprila 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte d'appello di Milano — Italija) — Marco Gambazzi proti DaimlerChrysler Canada Inc., CIBC Mellon Trust Company
   (Zadeva C-394/07) (1)

   (Bruseljska konvencija - Priznanje in izvršitev odločb - Razlogi za zavrnitev - Kršitev javnega reda države, v kateri se zahteva priznanje - Izključitev tožene stranke iz postopka pred sodiščem države izvora zaradi neizvršitve odredbe sodišča)
   2009/C 141/13
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Corte d'appello di Milano

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Marco Gambazzi

      Toženi stranki: DaimlerChrysler Canada Inc., CIBC Mellon Trust Company

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Corte d'appello di Milano — Razlaga členov 26 in 27(1) Bruseljske konvencije — Odločba, katere priznanje je v nasprotju z javnim redom države, v kateri se zahteva priznanje — Odločba, ki stranki onemogoča obrambo („debarment“) zaradi neupoštevanja odredbe sodišča

      Izrek

   Člen 27, točka 1, Konvencije z dne 27. septembra 1968 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah, kakor je bila spremenjena s Konvencijo z dne 9. oktobra 1978 o pristopu Kraljevine Danske, Irske in Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska, Konvencijo z dne 25. oktobra 1982 o pristopu Helenske republike, Konvencijo z dne 26. maja 1989 o pristopu Kraljevine Španije in Portugalske republike ter s Konvencijo z dne 29. novembra 1996 o pristopu Republike Avstrije, Republike Finske in Kraljevine Švedske je treba razlagati tako, da:
   sodišče države, v kateri se zahteva priznanje, glede na klavzulo javnega reda, določeno v tem členu, lahko upošteva dejstvo, da je sodišče države izvora odločilo o zahtevkih tožeče stranke, ne da bi zaslišalo toženo stranko, ki je zakonito nastopila pred njim, vendar je bila iz postopka izključena s sklepom, ker ni izpolnila obveznosti, ki so ji bile naložene s sklepom, izdanim pred tem v okviru istega postopka, če glede na celotno presojo postopka in glede na vse okoliščine ugotovi, da je ukrep izključitve očitna in nesorazmerna kršitev pravice tožene stranke do izjave.

      (1)  UL C 283, 24.11.2007.


title: Izbris zadeve C-115/04

text:
               18.12.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 314/11

         Izbris zadeve C-115/04 (1)

   (2004/C 314/29)
   Predsednik Sodišča Evropskih skupnosti je s sklepom z dne 23. septembra 2004 odločil o izbrisu zadeve pod opr. št. C-115/04: Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Finski.

      (1)  UL C 94, 17.4.2004.


title: Zadeva T-69/10: Tožba, vložena 18. februarja 2010 – IRO proti Komisiji

text:
               17.4.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 100/61

         Tožba, vložena 18. februarja 2010 – IRO proti Komisiji
   (Zadeva T-69/10)
   2010/C 100/90
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Industrie Riunite Odolesi SpA (IRO) (Via Brescia, Italija) (zastopnika: A. Giardina, odvetnik, P. Tomassi, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Izpodbijana odločba naj se razveljavi;

               —

               podredno, globa, ki je bila naložena z izpodbijano odločbo, naj se odpravi ali zmanjša;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožbeni razlogi in trditve so podobni kot v zadevi T-55/10, SP proti Komisiji.
   Tožeča stranka zatrjuje zlasti:

               —

               kršitev zakona in prekoračitev pooblastil, ker je Komisija sprejela odločbo, s katero je tožečo stranko kaznovala zaradi sodelovanja pri domnevnem cenovnem kartelu, ne da bi preučila vsa dokazila, ob odsotnosti dokumentov o cenikih;

               —

               kršitev pravil postopka iz Uredbe ES št. 1/2003 (1), ker je Komisija po tem, ko je Sodišče prve stopnje razglasilo ničnost Odločbe št. C(2002) 5087 konč. z dne 17. decembra 2002, sprejela izpodbijano odločbo, ne da bi opravila kakršno koli procesno dejanje, kot na primer predložitev obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah strankam in/ali zaslišanje strank, in ne da bi v postopek vključila nacionalne organe, zaradi česar je ves postopek Komisije pomanjkljiv, nepravilen in nezakonit ter je kršena pravica kaznovanih podjetij do obrambe;

               —

               pomanjkljivost obravnave in obrazložitve, ker Komisija ni pravilno presodila dejstev v zvezi z velikostjo trga in vplivom zatrjevanega sporazuma, pridobljenih med preiskavo.

         Tožeča strank podredno predlaga odpravo ali zmanjšanje globe, ki je bila naložena z izpodbijano odločbo.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL L 1, str. 1).


title: Zadeva T-773/16: Tožba, vložena 7. novembra 2016 – Salehi/Komisija

text:
               20.2.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 53/29

         Tožba, vložena 7. novembra 2016 – Salehi/Komisija
   (Zadeva T-773/16)
   (2017/C 053/36)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Dominik Salehi (Bremen, Nemčija) (zastopnica: C. Drews, odvetnica)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da je tožena stranka kršila člen 1(4) Uredbe (ES) št. 539/2001 (kakor je bila spremenjena z Uredbo (EU) št. 1289/2013) s tem, da po dopisih tožeče stranke z dne 1. julija 2016 in 16. septembra 2016 ni sprejela v navedenem predpisu predpisanih ukrepov in o tem obvestila tožeče stranke;

               —

               toženi stranki naloži stroške postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev načela vzajemnosti zaradi ozke uporabe Visa Waiver Program Improvement and Terrorist Travel Prevention Act of 2015

               2.

               Drugi tožbeni razlog: opustitev delovanja tožene stranke

         Tožeča stranka očita, da Komisija ni sprejela nobenih ukrepov v skladu s členom 1(4)(e), točka i, Uredbe Sveta (ES) št. 539/2001 z dne 15. marca 2001 o seznamu tretjih držav, katerih državljani morajo pri prehodu zunanjih meja imeti vizume, in držav, katerih državljani so oproščeni te zahteve (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 65).


title: Zadeva T-226/13 P: Pritožba, ki jo je 14. aprila 2013 vložil Luigi Marcuccio zoper sklep, ki ga je 6. februarja 2013 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F-67/12, Marcuccio proti Komisiji

text:
               15.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/36

         Pritožba, ki jo je 14. aprila 2013 vložil Luigi Marcuccio zoper sklep, ki ga je 6. februarja 2013 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F-67/12, Marcuccio proti Komisiji
   (Zadeva T-226/13 P)
   2013/C 171/69
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Pritožnik: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastopnik: G. Cipressa, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnik Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugodi vsem predlogom, ki jih je pritožnik vložil na prvi stopnji;

               —

               toženi stranki naloži, naj pritožniku plača stroške, ki so mu nastali na prvi stopnji.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnik se v tej zadevi izpodbija sklep Sodišča za uslužbence z dne 6. februarja 2013, s katerim je to kot očitno neutemeljeno zavrnilo tožbo za razglasitev ničnosti odločbe, s katero je Evropska komisija zavrnila njegov predlog za povračilo škode, ki naj bi mu nastala, ker je bil dopis v zvezi z izvršitvijo sodbe Sodišča za uslužbence z dne 4. novembra 2008 v zadevi F-41/06, Marcuccio proti Komisiji, poslan odvetniku, ki ga je zastopal v postopku s pritožbo zoper to sodbo, na eni strani, in za naložitev Komisiji, da povrne škodo, ki naj bi mu nastala zaradi te okoliščine, na drugi strani.
   Pritožnik v utemeljitev pritožbe navaja popolno neobrazloženost zavrnitve odškodninskega zahtevka, tudi zaradi nezadostne preučitve, potvarjanja in izkrivljanja dejstev, arbitrarnost, napačno in nerazumno razlago in uporabo:

               —

               pravnih pravil o nepogodbeni odgovornosti institucij Evropske unije;

               —

               pojma obveznosti obrazložitve, ki velja za vse institucije Evropske unije in za sodišča Evropske unije;

               —

               pojma nezakonitega ravnanja institucije Evropske unije.

         Pritožnik zatrjuje tudi nezakonitost odločitev prvostopenjskega sodišča o stroških postopka.


title: Zadeva T-134/17: Tožba, vložena 2. marca 2017 – Hércules Club de Fútbol/Komisija

text:
               8.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 144/49

         Tožba, vložena 2. marca 2017 – Hércules Club de Fútbol/Komisija
   (Zadeva T-134/17)
   (2017/C 144/68)
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Hércules Club de Fútbol, SAD (Alicante, Španija) (zastopnika: S. Rating in Y. Martínez Mata, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Sklep Evropske komisije C (2017) 736 final z dne 2. februarja 2017 v zadevi GESTDEM, od 2016/6034 do 2016/6044, razglasi za ničen;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Ta predlog je vložen zoper sklep o potrditvi sklepa o zavrnitvi dostopa do dokumentov, za katerega je klub Hércules CF zaprosil v zvezi z nekaterimi dokazi iz spisa, na katerih je temeljilo sprejetje Sklepa C (2016) 4060 final z dne 4. julija 2016 v zadevi državna pomoč SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP), ki jo je Španija odobrila klubom Valencia Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva, Hércules Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva in Elche Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva.
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: napačen sklep, da tretja in prva alinea člena 4(2) Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331) omogočata zavrnitev dostopa do zaprošenih dokumentov.

                           —

                           Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da je Komisija samodejno uporabila splošno domnevo o zaupnosti upravnih postopkov za javne pomoči, ki jo priznava sodna praksa Skupnosti, in da je napačno po analogiji uporabila sodno prakso v zvezi z zadevami glede koncentracij v povezavi z vplivanjem na trgovinske interese tretjih oseb.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: napačna uporaba člena 4(3) Uredbe št. 1049/2001.

                           —

                           V zvezi s tem trdi, da niti pri tem ni mogoče po analogiji uporabiti sodne prakse v zvezi z zadevami glede koncentracij. Medtem ko je v teh primerih razumljivo, da se občutljivost informacij ohrani po sklepu Komisije, ni tako v primeru enega samega posojila, katerega pogoje za dodelitev Komisija šteje za nezdružljive s PDEU.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: podredno, tudi če se domneva, da so razlogi za zaupnost, ki jih je navedla Komisija, v konkretnem primeru utemeljeni, obstaja višji javni interes, ki utemeljuje dostop do zaprošenih dokumentov, ki je določen z zagotovitvijo ustreznega uresničevanja pravice do obrambe, ki je priznana z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: še podredno, kršitev člena 4(6) Uredbe št. 1049/2001, ker ima Komisija na zadnji stopnji obveznost najmanj ponuditi delni dostop do zaprošenih informacij.


title: Zadeva C-116/14: Tožba, vložena 10. marca 2014 – Evropska komisija proti Portugalski republiki

text:
               5.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 135/27

         Tožba, vložena 10. marca 2014 – Evropska komisija proti Portugalski republiki
   (Zadeva C-116/14)
   2014/C 135/32
   Jezik postopka: portugalščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: N. Yerrell in P. Guerra e Andrade, agenta)

      Tožena stranka: Portugalska republika

      Predlog

   Evropska komisija Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da Portugalska republika s tem, da ni sprejela in sporočila potrebnih smernic, ni izpolnila obveznosti iz člena 8(1) in (2) Direktive 2008/96/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 o izboljšanju varnosti cestne infrastrukture;

               —

               Portugalski republiki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   V skladu s členom 8(1) Direktive 2008/96 države članice zagotovijo, da se smernice, če te še ne obstajajo, sprejmejo do 19. decembra 2011, in sicer za pomoč pristojnim subjektom pri uporabi te direktive.
   Čeprav sta potekli že več kot dve leti od roka za sprejem navedenih smernic, jih portugalska država še vedno ni sprejela.
   V skladu s členom 8(2) Direktive 2008/96 države članice obvestijo Komisijo o teh smernicah v roku treh mesecev po njihovem sprejetju.
   Ker portugalska država ni sprejela nobenih smernic, tudi ni izpolnila navedene obveznosti obvestitve.

      (1)  UL L 319, str. 59.


title: Zadeva C-79/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Hannover (Nemčija) 14. februarja 2014 – TUIfly GmbH proti Haraldu Walterju

text:
               12.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 142/17

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Hannover (Nemčija) 14. februarja 2014 – TUIfly GmbH proti Haraldu Walterju
   (Zadeva C-79/14)
   2014/C 142/23
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Landgericht Hannover

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: TUIfly GmbH

      Tožena stranka: Harald Walter

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 7 Uredbe (ES) št. 261/2004 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 razlagati tako, da se ta uredba nanaša tudi na nenapovedan prezgodnji odhod letala, ki povzroči, da letalski potniki ne morejo izvršiti leta?

               2.

               Ali je treba to uredbo – razen člena 5 – razlagati tako, da vzrok za zamudo ni bistvenega pomena?

               3.

               Ali se na cilj te uredbe, namreč povračilo za škodo, nastalo zaradi zamude, vpliva tudi takrat, ko bi letalski potnik prispel predčasno, in se tako vpliva na časovno razpoložljivost pred letom?

               4.

               Ali neobvestitev glede prestavitve leta na zgodnejši čas, zaradi česar je prihod na kraj dopustovanja kasnejši, kot je bilo načrtovano, povzroči uporabo te uredbe?

               5.

               Ali naj bo cilj te uredbe višja raven varstva, ki povzroči, da se ščiti omejitev časovne razpoložljivosti letalskega potnika? Ali to velja tudi glede preložitve na zgodnejši čas?

      (1)  Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 7, zvezek 8, str. 10).


title: Zadeva T-194/11: Tožba, vložena 31. marca 2011 – Bro Grébé proti Svetu

text:
               21.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 152/31

         Tožba, vložena 31. marca 2011 – Bro Grébé proti Svetu
   (Zadeva T-194/11)
   2011/C 152/56
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Geneviève Bro Grébé (Abidjan, Slonokoščena obala) (zastopnik: J.-C. Tchikaya, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predloga

   Tožeča stranka predlaga Splošnemu sodišču naj:

               —

               Sklep Sveta 2011/18/SZVP z dne 14. januarja 2011 o spremembi Sklepa Sveta 2010/656/SZVP o podaljšanju omejevalnih ukrepov proti Slonokoščeni obali in Uredbo Sveta (ES) št. 25/2011 z dne 14. januarja 2011 o spremembi Uredbe (ES) št. 560/2005 o uvedbi določenih posebnih omejevalnih ukrepov zoper nekatere osebe in subjekte glede na razmere v Slonokoščeni obali razglasi za nična v delih, v katerih se nanašata na tožečo stranko;

               —

               se Svetu naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožbeni razlogi in bistvene trditve tožeče stranke so v glavnem enaki ali podobni tistim, ki so bili navedeni v zadevi Attey proti Svetu (T-118/11).


title: Združeni zadevi T-479/11 in T-157/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 26. maja 2016 – Francija in IFP Énergies nouvelles/Komisija (Državna pomoč — Iskanje nafte — Implicitno in neomejeno državno poroštvo, podeljeno Institut français du pétrole (IFP) z dodelitvijo statusa osebe javnega prava industrijske in komercialne narave (EPIC) — Prednost — Domneva prednosti)

text:
               11.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 251/20

         Sodba Splošnega sodišča z dne 26. maja 2016 – Francija in IFP Énergies nouvelles/Komisija
   (Združeni zadevi T-479/11 in T-157/12) (1)

   ((Državna pomoč - Iskanje nafte - Implicitno in neomejeno državno poroštvo, podeljeno Institut français du pétrole (IFP) z dodelitvijo statusa osebe javnega prava industrijske in komercialne narave (EPIC) - Prednost - Domneva prednosti))
   (2016/C 251/20)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Francoska republika (zastopniki: sprva E. Belliard, G. de Bergues, B. Beaupère Manokha in J. Gstalter, nato E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter in S. Menez, nato G. de Bergues, S. Menez, D. Colas in J. Bousin, in na koncu G. de Bergues, D. Colas in J. Bousin, agenti) (zadeva T-479/11); in IFP Énergies nouvelles (Rueil Malmaison, Francija) (zastopniki: sprva É. Morgan de Rivery in A. Noël-Baron, nato É. Morgan de Rivery in E. Lagathu, odvetniki) (zadeva T-157/12)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: B. Stromsky, D. Grespan in K. Talabér Ritz, agenti)

      Predmet

   Tožba na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije 2012/26/EU z dne 29. junija 2011 o državni pomoči C 35/08 (ex NN 11/08), ki jo je Francija odobrila osebi javnega prava Institut Français du Pétrole (UL L 14, str. 1).

      Izrek

               1.

               Člen 1, od (3) do (5), ter členi od 2 do 12 Sklepa Komisije 2012/26/EU z dne 29. junija 2011 o državni pomoči C 35/08 (ex NN 11/08), ki jo je Francija odobrila osebi javnega prava Institut Français du Pétrole, se razglasijo za nične.

               2.

               V preostalem se tožbi zavrneta.

               3.

               Evropska komisija nosi dve tretjini lastnih stroškov v zadevah T-479/11 in T-157/12 ter dve tretjini stroškov Francoske republike in instituta IFP Énergies nouvelles.

               4.

               Francoska republika nosi tretjino lastnih stroškov in tretjino stroškov Komisije v zadevi T-479/11.

               5.

               IFP Énergies nouvelles nosi tretjino lastnih stroškov in tretjino stroškov Komisije v zadevi T-157/12.

      (1)  UL C 340, 19.11.2011.


title: Zadeva T-457/08: Tožba, vložena 10. oktobra 2008 – Intel proti Komisiji

text:
               22.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/60

         Tožba, vložena 10. oktobra 2008 – Intel proti Komisiji
   (Zadeva T-457/08)
   (2008/C 301/99)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Intel Corp. (Wilmington, Združene države) (zastopnika: N. Green QC, K. Bacon, Barrister)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločbi naj se razglasita za nični;

               —

               rok za vložitev Intelovega odgovora na dodatno obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah (v nadaljevanju: dodatno obvestilo) naj se podaljša na 30 dni od dne, ko Intel dobi dostop do upoštevnih dokumentov pritožnika;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov družbe Intel.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   S to tožbo tožeča stranka predlaga v skladu s členom 230 ES razglasitev ničnosti Odločbe pooblaščenca za zaslišanje z dne 15. septembra 2008, ki je bila sprejeta na podlagi člena 10 Sklepa Komisije 2001/462/ES (1) v zadevi COMP/C-3/37.990 – Intel v zvezi s postopkom na podlagi člena 82 ES, in Odločbe komisarja približno z dne 6. oktobra 2008. Izpodbijani odločbi se nanašata na zavrnitev Komisije, da zlasti od pritožnika v navedeni zadevi pridobi določene pisne dokaze, ki so po mnenju tožeče stranke pomembni v zvezi s trditvami Komisije v dodatnem obvestilu. Pooblaščenec za zaslišanje je zavrnil tudi Intelovo trditev, da ne more primerno odgovoriti na dodatno obvestilo brez navedenih dokumentov, in podaljšanje Intelovega roka za vložitev odgovora na dodatno obvestilo.
   Tožeča stranka navaja dva tožbena razloga v utemeljitev svojih predlogov.
   Prvič, tožeča stranka navaja, da je bilo v odločbah pravo napačno uporabljeno in da rok za njen odgovor na dodatno obvestilo ne more začeti teči, dokler ni spis popoln; v nasprotnem primeru podjetje ne bi moglo učinkovito izvajati svojih pravic do obrambe.
   Drugič, tožeča stranka navaja, da sta izpodbijani odločbi očitno nezakoniti, ker omogočata Komisiji, da nadaljuje preiskavo, ki je diskriminatorna ter pristranska in ki onemogoča tožeči stranki, da izvaja svoje pravice do obrambe. Tožeča stranka trdi, da se tako krši načelo dobrega upravljanja, ki od Komisije zahteva, da sprejme svojo odločbo na podlagi vseh razpoložljivih podatkov o dejanskem stanju in pravu, ki bi lahko vplivali na rezultat.

      (1)  Sklep Komisije z dne 23. maja 2001 o mandatu pooblaščenca za zaslišanje nekaterih postopkih o konkurenci (UL L 162, str. 21).


title: Zadeva C-71/07 P: Pritožba, ki jo je vložil Franco Campoli 12. februarja 2007 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi razširjen senat) z dne 29. novembra 2006 v zadevi Campoli proti Komisiji, T-135/05

text:
               26.5.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 117/2

         Pritožba, ki jo je vložil Franco Campoli 12. februarja 2007 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi razširjen senat) z dne 29. novembra 2006 v zadevi Campoli proti Komisiji, T-135/05
   (Zadeva C-71/07 P)
   (2007/C 117/02)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Pritožnik: Franco Campoli (zastopniki: G. Vandersanden, L. Levi, S. Rodrigues, odvetniki)

      Drugi stranki v postopku: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: V. Joris, D. Martin, zastopnika), Svet Evropske unije (M. Arpio, I. Šulce, zastopnika)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               sodba Sodišča prve stopnje ES z dne 29. novembra 2006 v zadevi T-135/05 naj se razveljavi;

               —

               posledično naj se ugodi predlogom tožeče stranke, podanim v postopku na prvi stopnji, spremenjenimi z ozirom na nesprejemljivost njenih zahtev v zvezi z gospodinjskim dodatkom in dodatkom za šolanje, in zato:

                           —

                           naj se odločbo OPI z dne 13. decembra 2004, s katero je bil zavrnjena pritožba, razglasi za nično skupaj z, na eni strani, odločbo OPI, katero omenjena pritožba izpodbija in ki je s 1. majem 2004 spremenila korekcijski količnik za njegovo pokojnino, in na drugi strani, s pokojninskimi listi, ker se zanje uporablja ta zadnja odločba od maja 2004;

                           —

                           Komisiji Evropskih skupnosti naj se naloži plačilo vseh stroškov;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naj se naloži plačilo vseh stroškov postopka na prvi stopnji in v postopku s pritožbo.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožnik navaja več argumentov v podporo svojemu edinemu pritožbenemu razlogu, ki izhaja iz kršitve načela enakega obravnavanja in kršitve obveznosti obrazložitve, ki jo ima sodišče Skupnosti.
   Omenjeno načelo naj bi bilo kršeno najprej s tem, da je Sodišče prve stopnje razsodilo, da lahko zakonodajalec spremeni Kadrovske predpise tako, da določi manj ugodne pogoje od obstoječih, če določi dovolj dolgo prehodno obdobje. Obstoj prehodnega obdobja in preizkus, ali je dovolj dolgo, naj bi bila dejansko elementa, ki ne spadata v preizkus zakonitosti novega ukrepa v smislu načela enakega obravnavanja, katerega spoštovanje zahteva, da sodišče preveri, ali je šlo za arbitrarno ali očitno neustrezno razlikovanje glede na cilj, ki ga zasleduje zakonodajalec Skupnosti. V obravnavanem primeru naj izpodbijana sodba ne bi niti določila cilja, ki mi sledijo nova pravila o določanju korekcijskih količnik, niti, a fortiori, ugotovila, ali gre za arbitrarno ali očitno neustrezno razlikovanje glede na ta cilj. Pritožnik dodaja, da bi korekcijski količnik, določen kot povprečje življenjskih stroškov v državi, poleg tega hkrati škodil cilju ohranjanja kupne moči upokojencev in cilju njihovega prostega gibanja in bivanja, ker bi imeli upokojenci, ki živijo v glavnem mestu države ali v njenih drugih dragih mestih ali pokrajinah, manjšo kupno moč kot upokojenci, ki imajo kraj prebivališča zunaj tega glavnega mesta ali teh mest ali pokrajin.
   Z drugim argumentov pritožnik navaja, da naj bi v nasprotju z zaključki izpodbijane sodbe nov sistem pokojnin dejansko uvedel kot navezno okoliščino življenjske stroške v Bruslju, tako da bi bili dohodki upokojencev, ki živijo v Belgiji, določeni izključno ob upoštevanju življenjskih stroškov v glavnem mestu te države članice, medtem ko bi bili prihodki upokojencev v glavnem mestu drugih držav članic določeni s korekcijskim količnik, ki bi upošteval povprečne življenjske stroške v vseh državah skupaj. Pritožnik med drugim nasprotuje ugotovitvi Sodišča prve stopnje, po kateri zakonitost pravnega predpisa Skupnosti ne bi smela biti odvisna od načina njegove uporabe v praksi, pri čemer so ukrepi za izvršitev takega predpisa tesno povezani s samim predpisom, in se sklicuje na kršitev pravice do obrambe ter načela enakosti strank pred sodiščem Skupnosti, ker naj ukrepov za izvršitev novega sistema pokojnin ne bi poznal pred zaključkom pisnega postopka.
   Z zadnjim argumentov pritožnik izpodbija ugotovitev Sodišča prve stopnje, po kateri naj ne bi imela pravnega interesa na podlagi člena 241 ES, pri čemer se sklicuje na prednost, ki jo imajo upokojenci, ki živijo v „manj dragih “državah članicah. Z nasprotovanjem različnemu obravnavanju, ki je omejeno na upokojence, ki živijo v „manj dragih “državah članicah, v primerjavi z upokojenci, ki živijo v „dragih “državah članicah, kritizira kršitev načela enake kupne moči in s tem želi postaviti pod vprašaj sistem pokojnin, ki izhaja iz novih Kadrovskih pravil ter njihovih prehodnih ukrepov.


title: Zadeva T-142/13: Sklep Splošnega sodišča z dne 10. februarja 2014 – Jinko Solar in drugi proti Parlamentu in drugim

text:
               12.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 142/54

         Sklep Splošnega sodišča z dne 10. februarja 2014 – Jinko Solar in drugi proti Parlamentu in drugim
   (Zadeva T-142/13) (1)

   2014/C 142/70
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik petega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 123, 27.4.2013.


title: Zadeva T-163/05: Sodba Splošnega sodišča z dne 3. marca 2010 – Bundesverband deutscher Banken proti Komisiji ( Državne pomoči — Prenos javnih sredstev na Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale — Odločba, s katero je bila pomoč razglašena za delno nezdružljivo s skupnim trgom in s katero je bilo naloženo njeno vračilo — Merilo zasebnega vlagatelja — Obveznost obrazložitve )

text:
               17.4.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 100/36

         Sodba Splošnega sodišča z dne 3. marca 2010 – Bundesverband deutscher Banken proti Komisiji
   (Zadeva T-163/05) (1)

   („Državne pomoči - Prenos javnih sredstev na Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale - Odločba, s katero je bila pomoč razglašena za delno nezdružljivo s skupnim trgom in s katero je bilo naloženo njeno vračilo - Merilo zasebnega vlagatelja - Obveznost obrazložitve“)
   2010/C 100/54
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Bundesverband deutscher Banken eV (Berlin, Nemčija) (zastopniki: H. J. Niemeyer, K. S. Scholz in J. O. Lenschow, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: N. Khan in T. Scharf, zastopnika)

      Intervenienti v podporo toženi stranki: Zvezna republika Nemčija (zastopniki: M. Lumma in C. Schulze-Bahr, zastopnika, skupaj z J. Wittingom, odvetnik), zvezna dežela Hessen (Nemčija) (zastopniki: sprva H.-J. Freund in M. Holzhäuser, nato H. J. Freund in S. Lehr, odvetniki) in Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale (Frankfurt na Majni, Nemčija) (zastopnik: H.-J. Freund, odvetnik)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2006/742/ES z dne 20. oktobra 2004 o pomoči Nemčije za Landesbank Hessen-Thüringen – Girozentrale (UL 2006, L 307, str. 159).

      Izrek

               1.

               Dokumenti iz prilog 9 in 10 k repliki, ki jih je predložila Bundesverband deutscher Banken eV, se izločijo iz spisa.

               2.

               Tožba se zavrne.

               3.

               Bundesverband deutscher Banken nosi svoje stroške in stroške, ki so jih priglasile Evropska komisija, zvezna dežela Hessen in Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale.

               4.

               Zvezna republika Nemčija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 155, 25.6.2005.


title: Zadeva C-451/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sodbe Cour de cassation (Francija) z dne  13. decembra 2005  v zadevi Société Elisa (Européenne et luxembourgeoise d'invetissements SA) proti Directeur général des impôts, Direction des services généreaux et de l'informatique in Ministère public

text:
               11.3.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 60/19

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sodbe Cour de cassation (Francija) z dne 13. decembra 2005 v zadevi Société Elisa (Européenne et luxembourgeoise d'invetissements SA) proti Directeur général des impôts, Direction des services généreaux et de l'informatique in Ministère public
   (Zadeva C-451/05)
   (2006/C 60/38)
   Jezik postopka: francoščina
   Cour de cassation (Francija) je s sodbo z dne 13. decembra 2005 v zadevi Société Elisa (Européenne et luxembourgeoise d'invetissements SA) proti Directeur général des impôts, Direction des services généreaux et de l'informatique in Ministère public, ki jo je sodno tajništvo prejelo 19. decembra 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložilo predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Cour de cassation (Francija) predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjih vprašanjih:

               1.

               Ali členi 52 in naslednji ter 73 B in naslednji Pogodbe ES nasprotujejo zakonodaji, kot je ta predvidena v členu 990 D in naslednjih Code général des impôts, ki pravnim osebam, ki imajo dejanski sedež uprave v Franciji, podeljuje pravico do oprostitve davka na prodajno vrednost nepremičnin, ki jih imajo v posesti v Franciji, in ki podredi to pravico, kolikor se nanaša na pravne osebe, ki imajo dejanski sedež uprave na ozemlju druge države, tudi, če gre za državo članico Evropske unije, obstoju konvencije o upravni pomoči, sklenjeni med Francijo in to državo z namenom boja proti davčnim utajam in izogibanju plačevanja davkov, ali okoliščini, da na podlagi uporabe pogodbe, ki vsebuje klavzulo o nediskriminaciji glede na državljanstvo, te pravne osebe ne morejo biti obdavčene bolj kot tiste pravne osebe, ki imajo svoj dejanski sedež uprave v Franciji?

               2.

               Ali davek, kot je sporni davek, tvori davek na premoženje v smislu člena 1 Direktive Sveta z dne 19. decembra 1977 o medsebojni pomoči pristojnih organov držav članic na področju neposredne obdavčitve (1)?

               3.

               V primeru pritrdilnega odgovora, ali obveznosti, ki jih nalaga zgoraj navedena Direktiva z dne 19. decembra 1977 državam članicam v zvezi z medsebojno pomočjo na davčnem področju, nasprotujejo temu, da države članice na podlagi dvostranske konvencije o upravni pomoči na davčnem področju naložijo obveznosti enake narave, ki pa izključujejo eno kategorijo davčnih zavezancev, kot so luksemburške holding družbe?

               4.

               Ali členi 52 in naslednji ter 73 B in naslednji Pogodbe ES nalagajo državi članici, ki je z drugo državo, ki je ali pa ni država članica Evropske unije, sklenila konvencijo, ki vsebuje klavzulo o nediskriminaciji glede obdavčitve, da pravni osebi, ki ima dejanski sedež uprave na ozemlju druge države članice, ko ima ta pravna oseba v posesti eno ali več nepremičnin na ozemlju prve države članice in ko druga država članica ni zavezana do prve z enakovredno klavzulo, podeli enake ugodnosti, kot so tiste predvidene s to klavzulo?

      (1)  Direktiva Sveta 77/799/ES z dne 19. decembra 1977 o medsebojni pomoči pristojnih organov držav članic na področju neposredne obdavčitve (UL L 336, str. 15).


title: Zadeva C-474/14: Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 7. aprila 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Salerno – Italija) – kazenski postopek zoper Cristiana Pontilla (Predhodno odločanje — Člen 99 Poslovnika Sodišča — Enaka vprašanja za predhodno odločanje — Člena 49 PDEU in 56 PDEU — Svoboda ustanavljanja — Svoboda opravljanja storitev — Igre na srečo — Nacionalna ureditev — Preureditev sistema koncesij s časovno uskladitvijo zapadlosti — Nov javni razpis — Koncesije, podeljene za krajše obdobje od obdobja prej podeljenih koncesij — Neodplačen prenos uporabe materialne in nematerialne lastnine, ki tvori mrežo za upravljanje in pobiranje stav — Omejitev — Nujni razlogi v splošnem interesu — Sorazmernost)

text:
               25.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 270/9

         Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 7. aprila 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Salerno – Italija) – kazenski postopek zoper Cristiana Pontilla
   (Zadeva C-474/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Člen 99 Poslovnika Sodišča - Enaka vprašanja za predhodno odločanje - Člena 49 PDEU in 56 PDEU - Svoboda ustanavljanja - Svoboda opravljanja storitev - Igre na srečo - Nacionalna ureditev - Preureditev sistema koncesij s časovno uskladitvijo zapadlosti - Nov javni razpis - Koncesije, podeljene za krajše obdobje od obdobja prej podeljenih koncesij - Neodplačen prenos uporabe materialne in nematerialne lastnine, ki tvori mrežo za upravljanje in pobiranje stav - Omejitev - Nujni razlogi v splošnem interesu - Sorazmernost))
   (2016/C 270/11)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale di Salerno

      Stranka v postopku v glavni stvari

   Cristiano Pontillo

      Izrek

               1.

               Člena 49 PDEU in 56 PDEU ter načeli enakega obravnavanja in učinkovitosti je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo nacionalni ureditvi iger na srečo, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, ki zaradi preureditve sistema koncesij s časovno uskladitvijo zapadlosti določa izvedbo novega javnega razpisa za koncesije, ki so podeljene za krajše obdobje od obdobja prej podeljenih koncesij.

               2.

               Člena 49 PDEU in 56 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni omejevalni določbi, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, ki koncesionarja za igre na srečo zavezuje, da ob prenehanju dejavnosti zaradi poteka koncesijskega obdobja neodplačno prenese uporabo materialne in nematerialne lastnine, ki tvori mrežo za upravljanje in pobiranje stav, ker ta omejitev presega to, kar je nujno za uresničitev cilja, ki se s to določbo dejansko uresničuje, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče.

      (1)  UL C 462, 22. 12. 2014.


title: Zadeva C-97/05: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 14. decembra 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Darmstadt — Nemčija) — Mohamed Gattoussi proti Stadt Rüsselsheim (Evro-mediteranski sporazum — Delavec s tunizijskim državljanstvom, ki ima dovoljenje za bivanje v državi članici in tam opravljati poklicno dejavnost — Načelo prepovedi diskriminacije v zvezi z delovnimi pogoji, plačilom in odpustitvijo — Časovna omejitev veljavnosti dovoljenja za bivanje)

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 331/8

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 14. decembra 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Darmstadt — Nemčija) — Mohamed Gattoussi proti Stadt Rüsselsheim
   (Zadeva C-97/05) (1)

   (Evro-mediteranski sporazum - Delavec s tunizijskim državljanstvom, ki ima dovoljenje za bivanje v državi članici in tam opravljati poklicno dejavnost - Načelo prepovedi diskriminacije v zvezi z delovnimi pogoji, plačilom in odpustitvijo - Časovna omejitev veljavnosti dovoljenja za bivanje)
   (2006/C 331/12)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Verwaltungsgericht Darmstadt
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Mohamed Gattoussi

      Tožena stranka: Stadt Rüsselsheim
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Verwaltungsgericht Darmstadt — Razlaga člena 64 Evro-mediteranskega sporazuma o pridružitvi med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani in Republiko Tunizijo na drugi (UL 1998, L 97, str. 2) — Delavec s tunizijskim državljanstvom, ki je zaposlen v državi članici — Enako obravnavanje v zvezi z delovnimi pogoji in plačilom — Časovna omejitev dovoljenja za bivanje, zaradi katere preneha delovno razmerje delavca
   Izrek
   Člen 64(1) Evro-mediteranskega sporazuma o pridružitvi med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani in Republiko Tunizijo na drugi, ki je bil podpisan 17. julija 1995 v Bruslju ter v imenu Evropske skupnosti in Evropske skupnosti za premog in jeklo odobren s sklepom Sveta in Komisije 98/238/ES, ESPJ z dne 26. januarja 1998, je treba razlagati tako, da lahko vpliva na pravico do bivanja tunizijskega državljana na ozemlju države članice, če mu je ta država članica na svojem ozemlju dovolila opravljati poklicno dejavnost za obdobje, ki presega obdobje veljavnosti njegovega dovoljenja za bivanje.

      (1)  UL C 106, 30.4.2005.


title: Zadeva T-299/05: Tožba, vložena dne 26. julija 2005 — Shanghai Excell M&E Enterprise in Shanghai Adeptech Precision proti Svetu

text:
               15.10.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 257/14

         Tožba, vložena dne 26. julija 2005 — Shanghai Excell M&E Enterprise in Shanghai Adeptech Precision proti Svetu
   (Zadeva T-299/05)
   (2005/C 257/27)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeči stranki: Shanghai Excell M&E Enterprise in Shanghai Adeptech Precision Company Limited (Šanghaj, Kitajska) (Zastopnik: R. MacLean, solicitor)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije
   Predlogi tožečih strank
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično Uredbo Sveta (ES) št. 692/2005 (1) z dne 28. aprila 2005, kolikor se nanaša na tožečo stranko; in

               —

               naloži Svetu plačilo pravdnih stroškov in stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Izpodbijana uredba je naložila protidampinško dajatev za izvoz elektronskih trgovskih tehtnic, ki se je prav tako nanašala na uvoz teh proizvodov, registriran v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 1408/2004 (2). Carinskim organom v EU je bilo tudi naloženo, da za tožeči stranki ustavijo registracijo uvoza proizvodov iz Ljudske republike Kitajske.
   Tožeči stranki zahtevata, da Sodišče to uredbo razglasi za nično. V utemeljitev svojega zahtevka se sklicujejo na kršitev člena 2.7(c), drugi pododstavek, Uredbe Sveta (ES) št. 384/1996, ker naj bi Komisija otežila odločitev v zvezi s tržnim gospodarstvom za tožeči stranki po izteku trimesečnega obdobja, določenega v tem členu. Nadalje se sklicujeta na očitne napake v presoji v zvezi z odločitvijo, ali so tožeče stranke delovale v skladu s pogoji tržnega gospodarstva. Tožeči stranki menita, da je z navedenimi napakami kršen člen 2.A.7.(c), prvi pododstavek, Uredbe (ES) št. 384/1996.
   Izpodbijana uredba je bila sprejeta po „preiskavi novih dobaviteljev“ v zvezi s tožečima strankama. Tožeči stranki trdita, da v tej preiskavi skupnostne institucije niso uporabile iste metodologije, kakor pri preiskavi, na osnovi katere je bila dajatev določena, in da je bil tako kršen tudi člen 11(9) Uredbe (ES) 384/1996.
   Tožeči stranki tudi trdita, da skupnostne institucije niso uporabile ustreznih standardov v presoji kriterija v zvezi z normalno vrednostjo, izvozno ceno in stopnjo dobička in so s tem kršile člen 2.A.7., pododstavek A, in 2.C., pododstavek 10, Uredbe (ES) 384/1996.
   Končno tožeči stranki trdita, da ju izpodbijana uredba ne identificira primerno in da navaja nepravilne naslove za obe, kar štejeta za vsebinsko zmotno ugotovitev dejstev.

      (1)  UL L 112, 3.5.2005, str. 42.

      (2)  UL L 256, 3.8.2004, str. 8.


title: Zadeva C-47/15: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 7. junija 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Francija) – Sélina Affum/Préfet du Pas-de-Calais, Procureur général de la Cour d'appel de Douai (Predhodno odločanje — Območje svobode, varnosti in pravice — Direktiva 2008/115/ES — Skupni standardi in postopki v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav — Policijsko pridržanje — Nacionalna ureditev, ki za primer nezakonitega vstopa določa zaporno kazen — Položaj „tranzita“ — Večstranska ureditev o ponovnem sprejemu)

text:
               16.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 296/11

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 7. junija 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Francija) – Sélina Affum/Préfet du Pas-de-Calais, Procureur général de la Cour d'appel de Douai
   (Zadeva C-47/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Območje svobode, varnosti in pravice - Direktiva 2008/115/ES - Skupni standardi in postopki v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav - Policijsko pridržanje - Nacionalna ureditev, ki za primer nezakonitega vstopa določa zaporno kazen - Položaj „tranzita“ - Večstranska ureditev o ponovnem sprejemu))
   (2016/C 296/15)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour de cassation

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Sélina Affum

      Toženi stranki: Préfet du Pas-de-Calais, Procureur général de la Cour d'appel de Douai

      Izrek

               1.

               Člena 2(1) in 3, točka 2, Direktive 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav je treba razlagati tako, da državljan tretje države, kadar je v državi članici – ne da bi izpolnjeval pogoje za vstop, bivanje ali stalno prebivališče – v tranzitu kot potnik na avtobusu, ki prihaja iz druge države članice, ki je del schengenskega območja, in je namenjen v tretjo državo članico, ki ni del tega območja, nezakonito prebiva na ozemlju prvonavedene države članice in zato spada na področje uporabe te direktive.

               2.

               Direktivo 2008/115 je treba razlagati tako, da nasprotuje ureditvi države članice, ki dopušča, da se državljan tretje države, v zvezi s katerim postopek vrnitve iz te direktive še ni bil končan, zgolj zaradi nezakonitega vstopa prek notranje meje, katerega posledica je nezakonito prebivanje, kaznuje z zaporno kaznijo.
               Ta razlaga velja tudi, kadar lahko zadevnega državljana na podlagi sporazuma ali ureditve v smislu člena 6(3) navedene direktive ponovno sprejme druga država članica.

      (1)  UL C 118, 13.4.2015.


title: Zadeva T-417/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 23. oktobra 2013 – SFC Jardibric proti UUNT – Aqua Center Europa (AQUA FLOW) (Znamka Skupnosti — Postopek za ugotavljanje ničnosti — Figurativna znamka Skupnosti AQUA FLOW — Prejšnja figurativna nacionalna znamka VAQUA FLOW — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Ugotovitev ničnosti — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Zožitev zaradi pristanka — Člen 54(2) Uredbe št. 207/2009)

text:
               7.12.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 359/10

         Sodba Splošnega sodišča z dne 23. oktobra 2013 – SFC Jardibric proti UUNT – Aqua Center Europa (AQUA FLOW)
   (Zadeva T-417/12) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek za ugotavljanje ničnosti - Figurativna znamka Skupnosti AQUA FLOW - Prejšnja figurativna nacionalna znamka VAQUA FLOW - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Ugotovitev ničnosti - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Zožitev zaradi pristanka - Člen 54(2) Uredbe št. 207/2009)
   2013/C 359/17
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: SFC Jardibric (Saint-Jean-De-La-Ruelle, Francija) (zastopnik: J.-L. Fourgoux, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: Ó. Mondéjar Ortuño, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Aqua Center Europa, SA (Madrid, Španija) (zastopnik: M. J. Martín Izquierdo, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 20. julija 2012 (zadeva R 2230/2010-4) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med družbama Aqua Center Europa, SA in SFC Jardibric.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne

               2.

               Družbi SFC Jardibric se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 373, 1.12.2012.


title: Zadeva C-307/08: Tožba, vložena 9. julija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji

text:
               25.10.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 272/7

         Tožba, vložena 9. julija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji
   (Zadeva C-307/08)
   (2008/C 272/09)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: J.-P. Keppenne in R. Lyal, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Belgija
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da je Kraljevina Belgija, zaradi tega ker ne preprečuje dvojnega obdavčevanje dividend, ki jih družbe s sedežem v drugi državi članici ali v državi EGP/EFTA plačujejo fizičnim osebam, kršila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 56 ES in člena 40 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru;

               —

               Kraljevini Belgiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Komisija v tožbi navaja, da belgijska davčna zakonodaja ustvarja neupravičeno omejitev prostega pretoka kapitala, ker obdavčuje dividende, ki jih družbe s sedežem v drugi državi članici ali državi evropskega gospodarskega prostora (dividende „iz tujine“) plačujejo fizičnim osebam na enak način kot obdavčuje dividende, ki jih razdeljujejo družbe s sedežem v Belgiji („domače“ dividende), ne da bi upoštevala pri viru odtegnjeni davek v državi, v kateri so dividende nastale. Taka ureditev bi kaznovala čezmejne transakcije kapitala, ker bi odvračala davčne zavezance posameznike od naložb v delnice tujih družb in hkrati pomenila oviro za družbe, ki imajo sedež v drugih članicah, pri zbiranju kapitala v Belgiji.


title: Zadeva T-567/13: Tožba, vložena 29. oktobra 2013 – Sharp proti UUNT (BIG PAD)

text:
               25.1.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/24

         Tožba, vložena 29. oktobra 2013 – Sharp proti UUNT (BIG PAD)
   (Zadeva T-567/13)
   2014/C 24/42
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Sharp KK (Osaka, Japonska) (zastopniki: G. Macias Bonilla, G. Marín Raigal, P. López Ronda in E. Armero, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               odločbo drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 5. avgusta 2013 v zadevi R 2131/2012-2 razveljavi;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka, ki vsebuje besedna elementa „BIG PAD“ za proizvode in storitve iz razreda 9 – registracija znamke Skupnosti št. 10 887 231

      Odločba preizkuševalca: zavrnitev prijave ZS

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 7(1)(b) in (c) UBZS


               27.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 133/3

         Zahtevek za svetovalno mnenje Sodišča Efte, ki ga je dne 14. decembra 2016 vložil Norges Høyesterett v zadevi Torbjørn Selstad Thue in norveško policijsko združenje (Politiets Fellesforbund) proti norveški vladi, ki jo zastopa Ministrstvo za pravosodje in javno varnost
   (Zadeva E-19/16)
   (2017/C 133/03)
   Zahtevek je bil vložen pri Sodišču Efte z dopisom z dne 14. decembra 2016, ki ga je poslalo sodišče Norges Høyesterett (norveško vrhovno sodišče) in ga je sodno tajništvo Sodišča Efte prejelo 14. decembra 2016, in sicer za svetovalno mnenje v zadevi Torbjørn Selstad Thue in norveško policijsko združenje (Politiets Fellesforbund) proti norveški vladi, ki jo zastopa Ministrstvo za pravosodje in javno varnost, glede naslednjih vprašanj:

               1.

               Ali je čas, ki ga zaposleni porabi za potovanje, ki ga odredi delodajalec, v kraj delovnega mesta ali iz njega, ki ni kraj stalnega ali običajnega delovnega mesta zaposlenega, če se to potovanje izvede izven običajnega delovnega časa, šteje za delovni čas v smislu člena 2 Direktive 2003/88/ES?

               2.

               Če potovanje iz vprašanja I samo po sebi ne zadostuje, da se ga opredeli kot delovni čas, kateri pravni kriterij in elemente je treba preučiti pri oceni, ali bi moral čas potovanja vseeno šteti za delovni čas? Kot del tega vprašanja se zahteva mnenje, ali je potrebno opraviti oceno intenzivnosti glede obsega dela, ki se opravi med potovanjem.

               3.

               Ali ima pogostost, s katero delodajalec določi kraj delovnega mesta, ki ni stalni ali običajni kraj delovnega mesta, kakršen koli vpliv na presojo iz vprašanj I in II?


title: Zadeva T-444/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. oktobra 2014  – Novartis proti UUNT – Tenimenti Angelini (LINEX) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti LINEX — Prejšnja nacionalna besedna znamka LINES PERLA — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 76(1), na koncu, Uredbe (ES) št. 207/2009 — Člen 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009)

text:
               24.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 421/32

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. oktobra 2014 – Novartis proti UUNT – Tenimenti Angelini (LINEX)
   (Zadeva T-444/12) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti LINEX - Prejšnja nacionalna besedna znamka LINES PERLA - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 76(1), na koncu, Uredbe (ES) št. 207/2009 - Člen 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009))
   2014/C 421/44
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Novartis AG (Basel, Švica) (zastopnik: M. Douglas, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: P. Bullock, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Tenimenti Angelini SpA (Montalcino, Italija) (Zastopnik: R. Almaraz Palmero, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora UUNT za pritožbe z dne 6. avgusta 2012 (zadeva R 414/2011-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Tenimenti Angelini SpA in Novartis AG.

      Izrek

               1.

               Odločba četrtega odbora Urada za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) za pritožbe z dne 6. avgusta 2012 (zadeva R 414/2011-4) se razglasi za nično.

               2.

               UUNT nosi svoje stroške in naloži se mu plačilo stroškov tožeče stranke.

               3.

               Intervenientka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 399, 22.12.2012.


title: Zadeva C-640/15: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 25. januarja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Court of Appeal – Irska) – evropski nalog za prijetje zoper Tomasa Vilkasa (Predhodno odločanje — Policijsko in pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah — Okvirni sklep 2002/584/PNZ — Evropski nalog za prijetje — Člen 23 — Rok za predajo zahtevane osebe — Možnost večkratnega dogovora o novem datumu predaje — Upiranje zahtevane osebe svoji predaji — Višja sila)

text:
               13.3.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 78/4

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 25. januarja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Court of Appeal – Irska) – evropski nalog za prijetje zoper Tomasa Vilkasa
   (Zadeva C-640/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Policijsko in pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah - Okvirni sklep 2002/584/PNZ - Evropski nalog za prijetje - Člen 23 - Rok za predajo zahtevane osebe - Možnost večkratnega dogovora o novem datumu predaje - Upiranje zahtevane osebe svoji predaji - Višja sila))
   (2017/C 078/05)
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   Court of Appeal

      Stranka v postopku v glavni stvari

   Tomas Vilkas

      Izrek

   Člen 23(3) Okvirnega sklepa Sveta 2002/584/PNZ z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami, kakor je bil spremenjen z Okvirnim sklepom Sveta 2009/299/PNZ z dne 26. februarja 2009, je treba razlagati tako, da se morata v položaju, kakršen je obravnavan v postopku v glavni stvari, izvršitveni pravosodni organ in odreditveni pravosodni organ dogovoriti o novem datumu predaje na podlagi te določbe, kadar zaradi ponavljajočega upiranja zahtevane osebe ni bilo mogoče opraviti njene predaje v roku desetih dni po prvem novem datumu, dogovorjenem na podlagi te določbe, če zaradi izjemnih okoliščin ta organa tega upiranja nista mogla predvideti ter da se posledicam tega upiranja predaji kljub vsej skrbnosti navedenih organov ni bilo mogoče izogniti, kar mora preveriti predložitveno sodišče.
   Člena 15(1) in 23 Okvirnega sklepa Sveta 2002/584, kakor je bil spremenjen z Okvirnim sklepom 2009/299/PNZ z dne 26. februarja 2009, je treba razlagati tako, da se morata ista pravosodna organa v primeru poteka rokov iz člena 23 dogovoriti o novem datumu predaje.

      (1)  UL C 59, 15.2.2016.


title: Združeni zadevi T-310/09 in T-383/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. aprila 2011 – Fuller & Thaler Asset Management proti UUNT (BEHAVIOURAL INDEXING in BEHAVIOURAL INDEX) (Znamka Skupnosti — Prijavi besednih znamk Skupnosti BEHAVIOURAL INDEXING in BEHAVIOURAL INDEX — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               28.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 160/19

         Sodba Splošnega sodišča z dne 12. aprila 2011 – Fuller & Thaler Asset Management proti UUNT (BEHAVIOURAL INDEXING in BEHAVIOURAL INDEX)
   (Združeni zadevi T-310/09 in T-383/09) (1)

   (Znamka Skupnosti - Prijavi besednih znamk Skupnosti BEHAVIOURAL INDEXING in BEHAVIOURAL INDEX - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2011/C 160/28
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Fuller & Thaler Asset Management, Inc. (San Mateo, Združene države) (zastopnik: S. Malynicz, barrister)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: D. Botis, zastopnik)

      Predmet

   V zadevi T-310/09, tožba zoper odločbo velikega odbora za pritožbe UUNT z dne 28. aprila 2009 (zadeva R 323/2008-G), ki se nanaša na zahtevo za registracijo besednega znaka BEHAVIOURAL INDEXING kot znamke Skupnosti, in v zadevi T-383/09, tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 11. junija 2009 (zadeva R 138/2009-1), ki se nanaša na zahtevo za registracijo besednega znaka BEHAVIOURAL INDEX kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Zadevi T-310/09 in T-383/09 se združita za namene te sodbe.

               2.

               Tožbi se zavrneta.

               3.

               Družbi Fuller & Thaler Asset Management, Inc. se v zadevah T-310/09 in T-383/09 naloži plačilo njenih stroškov in stroškov, ki jih je priglasil Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT).

      (1)  UL C 244, 10.10.2009.


title: Zadeva T-318/05: Tožba, vložena 17. avgusta 2005 — De Geest proti Svetu

text:
               12.11.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 281/25

         Tožba, vložena 17. avgusta 2005 — De Geest proti Svetu
   (Zadeva T-318/05)
   (2005/C 281/46)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Johan De Geest (Rhode-St-Genèse, Belgija) (zastopniki: S. Orlandi, X. Martin M., A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocats)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasi naj se za nično odločbo Sveta z dne 3. januarja 2005, s katero je bila zavrnjena prošnja tožeče stranke, da bi bila zaposlena v nazivu A6 ali A7, od 1. maja 2004 imenovan A*10 in A*8;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve, ki jih navaja tožeča stranka so enaki tistim v zadevi T-164/05, De Geest proti Svetu (1).

      (1)  UL C 171, 9.7.2005, str. 28.


title: Zadeva T-214/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 30. maja 2013 – Moselland proti UUNT – Renta Siete (DIVINUS) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti DIVINUS — Prejšnja nacionalna figurativna znamka MOSELLAND Divinum — Obstoj, veljavnost in obseg varstva prejšnje pravice — Dokaz)

text:
               3.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 225/62

         Sodba Splošnega sodišča z dne 30. maja 2013 – Moselland proti UUNT – Renta Siete (DIVINUS)
   (Zadeva T-214/10) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti DIVINUS - Prejšnja nacionalna figurativna znamka MOSELLAND Divinum - Obstoj, veljavnost in obseg varstva prejšnje pravice - Dokaz)
   2013/C 225/139
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Moselland eG – Winzergenossenschaft (Bernkastel-Kues, Nemčija) (zastopnik: M. Dippelhofer, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: sprva S. Schäffner, nato D. Walicka, zastopnika)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT: Renta Siete, SL (Albacete, Španija)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 22. februarja 2010 (zadeva R 1204/2009-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Moselland eG – Winzergenossenschaft in Renta Siete, SL.

      Izrek

               1.

               Odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 22. februarja 2010 (zadeva R 1204/2009-2) se razveljavi.

               2.

               UUNT nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila družba Moselland eG – Winzergenossenschaft za namene postopka pred Splošnim sodiščem in odborom za pritožbe.

      (1)  UL C 195, 17.7.2010.


title: Zadeva C-445/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Bundesfinanzhof z dne  20. oktobra 2005  v zadevi Werner Haderer proti Finanzamt Wilmersdorf

text:
               11.3.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 60/19

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Bundesfinanzhof z dne 20. oktobra 2005 v zadevi Werner Haderer proti Finanzamt Wilmersdorf
   (Zadeva C-445/05)
   (2006/C 60/37)
   Jezik postopka: nemščina
   Bundesfinanzhof je s sklepom z dne 20. oktobra 2005 v zadevi Werner Haderer proti Finanzamt Wilmersdorf, ki ga je sodno tajništvo prejelo 14. decembra 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložilo predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Bundesfinanzhof predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjem vprašanju:
   Ali je dejavnost šolskega in visokošolskega pouka, ki jo opravlja zasebni učitelj, le takrat oproščena plačila davkov po členu 13(A)(1)(j) Direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 (1), ko zasebni učitelj opravljano storitev poučevanja nudi neposredno učencem ali visokošolskim učencem kot prejemnikom storitve — se pravi jo ti plačajo — ali zadošča, da učitelj svojo dejavnost opravlja na šoli ali visoki šoli kot prejemniku storitve?

      (1)  UL L 145, str. 1.