title: Združeni zadevi T-321/11 in T-322/11: Sklep Splošnega sodišča z dne 14. maja 2013 – Morelli proti UUNT – Associazone nazionale circolo del popolo della libertà et Brambilla (PARTITO DELLA LIBERTA’) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijavi besedne znamke Skupnosti PARTITO DELLA LIBERTA’ in figurativne znamke Skupnosti — Prejšnja nacionalna domena „partitodellaliberta.it“ — Člen 8(4) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Neobstoj dokaza uporabe prejšnje domene „partitodellaliberta.it“ v gospodarskem prometu)

text:
               22.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/9

         Sklep Splošnega sodišča z dne 14. maja 2013 – Morelli proti UUNT – Associazone nazionale circolo del popolo della libertà et Brambilla (PARTITO DELLA LIBERTA’)
   (Združeni zadevi T-321/11 in T-322/11) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijavi besedne znamke Skupnosti PARTITO DELLA LIBERTA’ in figurativne znamke Skupnosti - Prejšnja nacionalna domena „partitodellaliberta.it“ - Člen 8(4) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Neobstoj dokaza uporabe prejšnje domene „partitodellaliberta.it“ v gospodarskem prometu)
   2013/C 178/15
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Raffaello Morelli (Rim, Italija) (zastopnik: G. Brenelli, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: P. Bullock, zastopnik)

      Drugi stranki pred odborom za pritožbe, intervenientki v postopku pred Splošnim sodiščem: Associazone nazionale circolo del popolo della libertà (Milano, Italija) (zadeva T-321/11); in Michela Vittoria Brambilla (Milano) (zadeva T-322/11) (zastopniki: P. Tarchini, G. Sena in C. M. Furlani, odvetniki)

      Predmet

   Tožbi, vloženi zoper odločbi prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 17. marca 2011 (zadevi R 1303/2010-1 in R 1304/2010-1) v zvezi s postopkoma z ugovorom med R. Morellijem na eni strani ter družbo Associazione nazionale circolo del popolo della libertà in M. Vittoria Brambilla na drugi strani.

      Izrek

               1.

               Zadevi T-321/11 in T-322/11 sta združeni za izdajo sodbe.

               2.

               Tožbi se zavrneta.

               3.

               R. Morelliju se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 238, 13.8.2011.


title: Zadeva T-489/12: Sklep Splošnega sodišča z dne 9. septembra 2013 – Planet proti Komisiji (Arbitražna klavzula — Šesti okvirni program na področju raziskav, tehnološkega razvoja in predstavitvenih dejavnosti — Pogodbe v zvezi s projekti Ontogov, FIT in RACWeb — Upravičeni stroški — Neobstoj pravnega interesa — Nedopustnost)

text:
               16.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 336/24

         Sklep Splošnega sodišča z dne 9. septembra 2013 – Planet proti Komisiji
   (Zadeva T-489/12) (1)

   (Arbitražna klavzula - Šesti okvirni program na področju raziskav, tehnološkega razvoja in predstavitvenih dejavnosti - Pogodbe v zvezi s projekti Ontogov, FIT in RACWeb - Upravičeni stroški - Neobstoj pravnega interesa - Nedopustnost)
   2013/C 336/51
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Planet AE Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion (Atene, Grčija) (zastopnik: V. Christianos, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: R. Lyal in B. Conte, zastopnika, skupaj s S. Drakakakisem, odvetnikom)

      Predmet

   Tožba na podlagi členov 272 PDEU in 340, prvi odstavek, PDEU, s katero se predlaga, naj se ugotovi, prvič, da je Komisija s tem, da nekaterih zneskov, ki so bili izplačani na podlagi pogodb „Ontology enabled E Gov Service Configuration (Ontogov)“, „Fostering self-adaptive e-government service improvement using semantic technologies (FIT)“ in „Risk Assessment for Customs in Western Balkans (RACWeb)“, sklenjenih v okviru Šestega okvirnega programa na področju raziskav, tehnološkega razvoja in predstavitvenih dejavnosti, ki prispeva k oblikovanju evropskega prostora za raziskave in inovacije (2002-2006), ni štela za upravičene stroške, kršila svoje pogodbene obveznosti, in drugič, da ti zneski pomenijo upravičene stroške in da jih ni treba vrniti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2.

               Družbi Planet AE Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 26, 26.1.2013.


title: Zadeva T-193/04: Tožba Hans-Martin Tillack proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 1. junija 2004

text:
               9.10.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 251/19

         Tožba Hans-Martin Tillack proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 1. junija 2004
   (Zadeva T-193/04)
   (2004/C 251/36)
   Jezik postopka: angleščina
   Hans-Martin Tillack, stanujoč v Bruslju, ki ga zastopajo Ian S. Forrester, QC, Thierry Bosly, Christoph Arhold, Nathalie Flandin, Justus Herrlinger in Juliette Siaens, lawyers, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, je dne 1. junija 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložil tožbo proti Komisiji Evropskih Skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, da:

               —

               razglasi za nično odločbo OLAF-a glede vložitve pritožbe na belgijske in nemške organe;

               —

               mu dodeli denarno odškodnino v vrednosti, ki jo določi Sodišče skupaj z obrestmi, po stopnji, ki jo določi Sodišče

               —

               Komisiji ES naloži plačilo stroškov

               —

               sprejme take ali nadaljnje ukrepe, ki jih zahteva pravica

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Marca 2004 so belgijski organi na podlagi uradne pritožbe Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF), ki tožečo stranko obtožuje podkupovanja uradnika ES, preiskali pisarno in dom tožeče stranke.
   Tožeča stranka trdi, da mora biti odločba OLAF-a razglašena za nično, saj so bile ob njenem sprejetju kršene tako bistvene zahteve postopka kot tudi temeljna pravica zaščite novinarskih virov.
   Tožeča stranka navaja, da gre za kršitev člena 11(7) Uredbe 1073/99 (1), saj nadzorni odbor OLAF-a ni bil obveščen pred vložitvijo pritožb nacionalnim organom. Med celotno notranjo preiskavo OLAF-a tožeča stranka ni bil nikoli zaslišana. Poleg tega je odločba nična zato, ker je temeljila na napačni pravni podlagi. OLAF je ravnal v kontekstu notranje OLAF preiskave, s katero naj bi se odkrile domnevne kršitve veljavnih pravil s strani uradnikov, čeprav tožeča stranka ni uradnik niti uslužbenec kateregakoli organa Skupnosti.
   V nadaljevanju tožeča stranka navaja, da je odločba OLAF-a s tem, da zaproša nacionalne oblasti, naj preiščejo dom in pisarno tožeče stranke z namenom, da bi identificirale njegove obveščevalce znotraj Komisije, kršila temeljno pravico zaščite novinarskih virov, ki predstavlja del pravice svobode tiska.
   V svojem zahtevku za odškodnino tožeča stranka trdi, da je OLAF-ova pritožba nacionalnim organom in OLAF-ove številne javne obtožbe tožeče stranke predstavljajo napravilnosti, ki so povzročile hudo škodo za osebni in poklicni ugled tožeče stranke.

      (1)  Uredba (ES) št. 1073/1999 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25.5.1999 o preiskavah, ki jih izvaja Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF) (UL L 136, 31.5.1999, str.1).


title: Zadeva F-127/05: Tožba, vložena  21. decembra 2005  — Nanbru proti Evropskemu parlamentu

text:
               11.3.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 60/55

         Tožba, vložena 21. decembra 2005 — Nanbru proti Evropskemu parlamentu
   (Zadeva F-127/05)
   (2006/C 60/102)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Nicole-Kiwi Nanbru (Bruselj, Belgija) (zastopnik: G. Vandersanden, avocat)

      Tožena stranka: Evropski parlament
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti Odločbe Evropskega parlamenta z dne 28. aprila 2005, ki jo je tožeča stranka prejela 3. maja 2005 in vsebuje novo določitev njenih pokojninskih pravic od 1. januarja 2005 dalje;

               —

               Vzpostavitev takih pokojninskih pravic tožeče stranke, kot so bile določene s fiksnimi, usklajenimi in preverjenimi zneski v pisni obliki (elektronska pošta ali zaznamki) in ki jih je Generalni direktorat za kadre Evropskega parlamenta ustno potrdil ter ji odobril diferencialni znesek 634,40 evrov mesečno do konca njene starostne pokojnine;

               —

               Povrnitev nepremoženjske škode, ki jo je utrpela tožeča stranka in se ex aequo et bono začasno ocenjuje na 250 000 evrov;

               —

               Naložitev plačila stroškov toženi stranki.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Tožeča stranka, ki je od 1. januarja 2005 upokojena začasna uslužbenka Evropskega parlamenta, nasprotuje odločbi omenjene institucije, da se ji zmanjša znesek pokojnine glede na izračun, ki ga je prejela takrat, ko se je odločala za odhod v pokoj in za to, da v takih okoliščinah zaprosi za prenos svojih pokojninski pravic, pridobljenih v Belgiji, v sistem Skupnosti.
   V zvezi z zahtevkom za razglasitev ničnosti tožeča stranka navaja, da, čeprav upravni organ nezakonito odločbo lahko nadomesti z novo, pa v obravnavanem primeru nova odločba, ki je določila pokojninske pravice tožeče stranke na nižjo raven kot pred tem, ni bila izdana v razumnem roku. V teh okoliščinah je bilo kršeno legitimno zaupanje tožeče stranke v znesek pokojnine.
   Nepremoženjska škoda naj bi izhajala iz vseh napak Evropskega parlamenta v tej zadevi.


title: Zadeva T-654/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 2. junija 2016 – Revolution/EUIPO (REVOLUTION) (Znamka Evropske unije — Prijava besedne znamke Evropske unije REVOLUTION — Znamka, sestavljena iz oglaševalskega slogana — Absolutni razlog za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               11.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 251/24

         Sodba Splošnega sodišča z dne 2. junija 2016 – Revolution/EUIPO (REVOLUTION)
   (Zadeva T-654/14) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Prijava besedne znamke Evropske unije REVOLUTION - Znamka, sestavljena iz oglaševalskega slogana - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2016/C 251/25)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Revolution LLC (Washington DC, Združene države) (zastopniki: P. Roncaglia, F. Rossi in N. Parrotta, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopniki: sprva P. Geroulakos, nato D. Gája in A. Folliard-Monguiral, agenti)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 11. junija 2014 (zadeva R 2143/2013-1) v zvezi z zahtevo za registracijo besednega znaka REVOLUTION kot znamke Evropske unije.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Revolution LLC se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 388, 3.11.2014.


title: Zadeva T-324/08: Tožba, vložena 12. avgusta 2008 – Pescatori San Francesco di Paola proti Komisiji

text:
               25.10.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 272/37

         Tožba, vložena 12. avgusta 2008 – Pescatori San Francesco di Paola proti Komisiji
   (Zadeva T-324/08)
   (2008/C 272/72)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Societa' Cooperativa Pescatori San Francesco di Paola (Vibo Valentia, Italija) (zastopniki: A. Maiorana, A. De Matteis, A. De Francesco, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti Uredbe Komisije (ES) št. 530/2008 z dne 12. junija 2008, objavljene v UL L 155 z dne 13. junija 2008.

               —

               Naložitev stroškov postopka toženi stranki.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so isti kot v zadevi T-313/08 Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c. proti Komisiji.


title: Zadeva C-556/11: Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 9. februarja 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado Contencioso-Administrativo n °4 de Valladolid – Španija) – María Jesús Lorenzo Martínez proti Junta de Castilla y León, Dirección General de Recursos Humanos de la Consejería de Educación (Člen 104(3), prvi pododstavek, Poslovnika — Socialna politika — Direktiva 1999/70/ES — Določba 4(1) Okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sklenjenega med ETUC, UNICE in CEEP — Pogodbe o delu za določen čas v javnem sektorju — Ne-univerzitetno poučevanje — Pravica do šestletnega dodatka za stalno usposabljanje — Izključitev učiteljev, ki so zaposleni kot nadomestni uslužbenci — Načelo prepovedi diskriminacije)

text:
               5.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 133/13

         Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 9. februarja 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Valladolid – Španija) – María Jesús Lorenzo Martínez proti Junta de Castilla y León, Dirección General de Recursos Humanos de la Consejería de Educación
   (Zadeva C-556/11) (1)

   (Člen 104(3), prvi pododstavek, Poslovnika - Socialna politika - Direktiva 1999/70/ES - Določba 4(1) Okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sklenjenega med ETUC, UNICE in CEEP - Pogodbe o delu za določen čas v javnem sektorju - Ne-univerzitetno poučevanje - Pravica do šestletnega dodatka za stalno usposabljanje - Izključitev učiteljev, ki so zaposleni kot nadomestni uslužbenci - Načelo prepovedi diskriminacije)
   2012/C 133/23
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Valladolid

      Stranki

      Tožeča stranka: María Jesús Lorenzo Martínez

      Tožena stranka: Junta de Castilla y León, Dirección General de Recursos Humanos de la Consejería de Educación

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Juzgado Contencioso-Administrativo de Valladolid – Razlaga določbe 4 Priloge k Direktivi Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 368) – Načelo prepovedi diskriminacije – Podelitev učiteljem šestletnega dodatka za stalno usposabljanje – Podelitev izključno kariernim uradnikom

      Izrek

   Določbo 4(1) Okvirnega sporazuma o delu za določen čas, ki je bil sklenjen 18. marca 1999 in je vsebovan v Prilogi k Direktivi Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP, je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, kakršna je ta v postopku v glavni stvari in v okviru katere je pravica do prejemanja šestletnega dodatka za stalno usposabljanje brez kakršne koli utemeljitve z objektivnimi razlogi pridržana le za učitelje, ki so zaposleni kot karierni uradniki, iz nje pa so izključeni učitelji, ki so zaposleni kot nadomestni uslužbenci, kadar sta ti dve kategoriji delavcev glede prejemanja tega dodatka v primerljivih položajih.

      (1)  UL C 25, 28.1.2010.


title: Zadeva T-26/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. februarja 2014 – dm-drogerie markt proti UUNT – Semtee (CALDEA) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Predlog za registracijo besedne znamke Skupnosti CALDEA — Prejšnja mednarodna besedna znamka — Relativni razlog za zavrnitev — Neobstoj verjetnosti zmede — Neobstoj podobnosti znakov — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               29.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 93/23

         Sodba Splošnega sodišča z dne 12. februarja 2014 – dm-drogerie markt proti UUNT – Semtee (CALDEA)
   (Zadeva T-26/13) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Predlog za registracijo besedne znamke Skupnosti CALDEA - Prejšnja mednarodna besedna znamka - Relativni razlog za zavrnitev - Neobstoj verjetnosti zmede - Neobstoj podobnosti znakov - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2014/C 93/39
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsruhe, Nemčija) (zastopniki: O. Bludovsky, B. Beinert in A. Bender, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: P. Geroulakos, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Semtee (Escaldes Engornay, Andora)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNTz dne 10. oktobra 2012 (zadeva R 2432/2011-1) glede postopka z ugovorom med dm drogerie markt GmbH & Co. KG in Semtee

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               dm-drogerie markt GmbH & Co. KG nosi stroške postopka.

      (1)  UL C 86, 23.3.2013.


title: Zadeva C-429/04: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji, vložena dne 30. septembra 2004

text:
               20.11.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 284/13

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji, vložena dne 30. septembra 2004
   (Zadeva C-429/04)
   (2004/C 284/26)
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata Knut Simonsson in Wouter Wils, je dne 30. septembra 2004 na Sodišče Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Kraljevini Belgiji.
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               1.

               Ugotovi, da Kraljevina Belgija s tem, ko ni sprejela zakonskih in upravnih ukrepov, ki so potrebni za uskladitev nacionalne zakonodaje z Direktivo 2001/96/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. decembra 2001 o določitvi usklajenih zahtev in postopkov za varno nakladanje in razkladanje ladij za prevoz razsutega tovora ter o tem ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2.

               Kraljevini Belgiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Rok, določen za uskladitev z Direktivo 2001/96/ES, se je iztekel dne 5. avgusta 2003.

      (1)  UL L 13, 2001, str. 9.


title: Zadeva T-388/15: Tožba, vložena 15. julija 2015 – J & Joy/UUNT – Joy-Sportswear (JN-JOY)

text:
               16.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 381/45

         Tožba, vložena 15. julija 2015 – J & Joy/UUNT – Joy-Sportswear (JN-JOY)
   (Zadeva T-388/15)
   (2015/C 381/55)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: J & Joy SA (Waremme, Belgija) (zastopnika: A. Maqua in C. Pirenne, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Joy-Sportswear GmbH (Ottensoos, Nemčija)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Imetnik sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Skupnosti „JN-JOY“ – zahteva za registracijo št. 11 410 041

      Postopek pred UUNT: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora UUNT za pritožbe z dne 22. aprila 2015 v zadevi R 1353/2014-2

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               preizkusi odločbo oddelka za ugovore in razglasi ugovor za nedopusten;

               —

               na podlagi člena 81 Uredbe o znamki Skupnosti nasprotni stranki naloži, naj poleg svojih stroškov nosi še stroške, ki so tožeči stranki nastali v postopku z ugovorom.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-31/04: Sodba Sodišča prvestopnje z dne  15. marca 2006  — Eurodrive proti UUNT ( Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti euroMASTER — Prejšnje nacionalne besedne znamke EUROMASTER — Odsotnost podobnosti med proizvodi in storitvami — Delna zavrnitev ugovora — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 )

text:
               6.5.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 108/19

         Sodba Sodišča prvestopnje z dne 15. marca 2006 — Eurodrive proti UUNT
   (Zadeva T-31/04) (1)

   („Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti euroMASTER - Prejšnje nacionalne besedne znamke EUROMASTER - Odsotnost podobnosti med proizvodi in storitvami - Delna zavrnitev ugovora - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94“)
   (2006/C 108/32)
   Jezik postopka: španščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Eurodrive Services and Distribution NV (Amsterdam, Nizozemska) (Zastopnika: E. Chávarri in A. PérezGómez, avocats)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (Zastopnik: I. de Medrano Caballero, zastopnik)

      Druga stranka pred Odborom za pritožbe UUNT: Jesús Gómez Frías (Madrid, Španija)
   Predmet zadeve
   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 12. novembra 2003 (zadevi R 419/2001-1 in R 530/2001-1), v zvezi s postopkom z ugovorom med M. Jesús Gómez Frías in Eurodrive Services and Distribution NV
   Izrek sodbe

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Tožeča stranka nosi plačilo stroškov postopka.

      (1)  UL C 190, 24.7.2004.


title: Zadeva T-401/07: Sodba Splošnega sodišča z dne 3. marca 2011 – Caixa Geral de Depósitos proti Komisiji (ESRR — Znižanje finančne pomoči — Globalna nepovratna sredstva v korist lokalnih naložb na Portugalskem — Ničnostna tožba — Neposredna zadevnost — Nedopustnost — Arbitražna klavzula)

text:
               9.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/12

         Sodba Splošnega sodišča z dne 3. marca 2011 – Caixa Geral de Depósitos proti Komisiji
   (Zadeva T-401/07) (1)

   (ESRR - Znižanje finančne pomoči - Globalna nepovratna sredstva v korist lokalnih naložb na Portugalskem - Ničnostna tožba - Neposredna zadevnost - Nedopustnost - Arbitražna klavzula)
   2011/C 113/23
   Jezik postopka: portugalščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Caixa Geral de Depósitos, SA (Lizbona, Portugalska) (zastopniki: N. Mimoso Ruiz, F. Ponce de Leão Paulouro in C. Farinhas, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: L. Flynn, P. Guerra e Andrade, zastopnika)

      Intervenientka v podporo tožeči stranki: Portugalska republika (zastopniki: L. Inez Fernandes, S. Rodrigues in A. Gattini, zastopniki)

      Predmet

   Predlog za razglasitev delne ničnosti Odločbe Komisije C(2007) 3772 z dne 31. julija 2007 o znižanju pomoči Evropskega sklada za regionalni razvoj (ESRR) glede globalnih nepovratnih sredstev za pomoč lokalnim naložbam na Portugalskem, dodeljenih z Odločbo Komisije C(95) 1769 z dne 28. julija 1995, in predlog, naj se Komisiji naloži plačilo preostanka pomoči na podlagi člena 238 ES.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2.

               Caixa Geral de Depósitos, SA se naloži plačilo njenih stroškov in stroškov, ki jih je priglasila Evropska komisija.

               3.

               Portugalska republika nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 8, 12.1.2008.


title: Zadeva T-569/08: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 27. julija 2009 – Visonic proti UUNT – Sedea Electronique (VISIONIC)

text:
               24.10.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 256/37

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 27. julija 2009 – Visonic proti UUNT – Sedea Electronique (VISIONIC)
   (Zadeva T-569/08) (1)

   2009/C 256/66

      Jezik postopka: francoščina

   Predsednik tretjega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 55, 7.3.2009.


title: Zadeva T-341/13: Tožba, vložena 27. junija 2013 – Groupe Léa Nature proti UUNT – Debonaire Trading (SO'BiO ētic)

text:
               7.9.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 260/42

         Tožba, vložena 27. junija 2013 – Groupe Léa Nature proti UUNT – Debonaire Trading (SO'BiO ētic)
   (Zadeva T-341/13)
   2013/C 260/76
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Groupe Léa Nature (Périgny, Francija) (zastopnik: S. Arnaud, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Debonaire Trading Internacional, Lda (Funchal, Portugalska)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               tožbo razglasi za dopustno;

               —

               razveljavi odločbo R 203/2011 1 prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 26. marca 2013, vročeno 18. aprila 2013;

               —

               družbi DEBONAIRE TRADING INTERNACIONAL LDA in UUNT naloži plačilo stroškov, ki sta jih priglasila v postopku pred Splošnim sodiščem.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „SO’Bio ētic“ za proizvode iz razredov 3, 24 in 25 – prijava znamke Skupnosti št. 6 827 281

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Navajana znamka ali znak: registracije znamk Skupnosti in registracije znamk Združenega kraljestva besedne znamke „SO…?“et al. za proizvode iz razredov 3 in 25

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora

      Odločba odbora za pritožbe: razveljavitev izpodbijane odločbe in zavrnitev prijave znamke Skupnosti za vse zahtevane proizvode iz razredov 3 in 25

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) in (5) Uredbe o znamki Skupnosti


title: Zadeva C-85/14: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 17. septembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemska) – KPN BV/Autoriteit Consument en Markt (ACM) (Predhodno odločanje — Elektronska komunikacijska omrežja in storitve — Univerzalna storitev in pravice uporabnikov — Direktiva 2002/22/ES — Člen 28 — Dostop do številk in storitev — Negeografske številke — Direktiva 2002/19/ES — Členi 5, 8 in 13 — Pristojnosti nacionalnih regulativnih organov — Cenovni nadzor — Tranzitne storitve klicev — Nacionalna ureditev, ki ponudnikom tranzitnih storitev za telefonske klice nalaga, da ne zaračunavajo višjih cen za klice na negeografske številke kot za klice na geografske številke — Podjetje, ki nima pomembne tržne moči — Pristojni nacionalni organ)

text:
               9.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 371/9

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 17. septembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemska) – KPN BV/Autoriteit Consument en Markt (ACM)
   (Zadeva C-85/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Elektronska komunikacijska omrežja in storitve - Univerzalna storitev in pravice uporabnikov - Direktiva 2002/22/ES - Člen 28 - Dostop do številk in storitev - Negeografske številke - Direktiva 2002/19/ES - Členi 5, 8 in 13 - Pristojnosti nacionalnih regulativnih organov - Cenovni nadzor - Tranzitne storitve klicev - Nacionalna ureditev, ki ponudnikom tranzitnih storitev za telefonske klice nalaga, da ne zaračunavajo višjih cen za klice na negeografske številke kot za klice na geografske številke - Podjetje, ki nima pomembne tržne moči - Pristojni nacionalni organ))
   (2015/C 371/11)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: KPN BV

      Tožena stranka: Autoriteit Consument en Markt (ACM)

      Izrek

               1.

               Pravo Unije je treba razlagati tako, da pristojnemu nacionalnemu organu na podlagi člena 28 Direktive 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta ES z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalnih storitvah), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/136/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009, dopušča naložitev cenovne obveznosti, kakršna je obravnavana v postopku v glavni stvari, za odpravo takšne ovire za klice na negeografske številke, ki ni tehnične narave, ampak izhaja iz zaračunanih cen, pri čemer ni bila opravljena tržna analiza, ki bi potrjevala pomembno tržno moč zadevnega podjetja, če je takšna obveznost potreben in sorazmeren ukrep za zagotovitev, da imajo končni uporabniki možnost dostopa do storitev z uporabo negeografskih številk na ozemlju Unije.
               Nacionalno sodišče mora preveriti, ali je ta pogoj izpolnjen in ali je cenovna obveznost objektivna, pregledna, sorazmerna in nediskriminatorna, ali temelji na naravi ugotovljenega problema ter je utemeljena glede na cilje, ki so določeni v členu 8 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (Okvirna direktiva), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009, ter da so bili spoštovani postopki iz členov 6, 7 in 7a Direktive 2002/21/ES, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140.

               2.

               Pravo Unije treba razlagati tako, da država članica lahko določi, da cenovno obveznost na podlagi člena 28 Direktive 2002/22, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/136, kakršna je obravnavana v postopku v glavni stvari, naloži drug nacionalni organ, in ne nacionalni regulativni organ, običajno pristojen za uporabo novega regulativnega okvira, pod pogojem, da ta organ izpolnjuje pogoje pristojnosti, neodvisnosti, nepristranskosti in preglednosti, ki jih določa Direktiva 2002/21/ES, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140, ter da je zoper njegove odločbe mogoče vložiti učinkovito pravno sredstvo pri organu, ki je neodvisen od udeleženih strank, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče.

      (1)  UL C 151, 19.5.2014.


title: Zadeva T-767/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 28. februarja 2017 – Labeyrie/EUIPO – Delpeyrat (Prikaz vzorca svetlih rib na temni podlagi) (Znamka Evropske unije — Postopek za razveljavitev — Figurativna znamka Evropske unije, ki prikazuje vzorec svetlih rib na temni podlagi — Razveljavitev — Resna in dejanska uporaba znamke — Člen 15(1)(a) in člen 51(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Oblika, ki se razlikuje v elementih, ki ne spreminjajo razlikovalnega značaja)

text:
               18.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 121/28

         Sodba Splošnega sodišča z dne 28. februarja 2017 – Labeyrie/EUIPO – Delpeyrat (Prikaz vzorca svetlih rib na temni podlagi)
   (Zadeva T-767/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek za razveljavitev - Figurativna znamka Evropske unije, ki prikazuje vzorec svetlih rib na temni podlagi - Razveljavitev - Resna in dejanska uporaba znamke - Člen 15(1)(a) in člen 51(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Oblika, ki se razlikuje v elementih, ki ne spreminjajo razlikovalnega značaja))
   (2017/C 121/41)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Labeyrie (Saint-Geours-de-Maremne, Francija) (zastopnik: A. Lecomte, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe EUIPO, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Delpeyrat (Saint-Pierre-du-Mont, Francija) (zastopnik: J. Ennochi, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora EUIPO za pritožbe z dne 15. oktobra 2015 (zadeva R 2694/2014-1) v zvezi s postopkom za razveljavitev med družbama Delpeyrat in Labeyrie.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Labeyrie se naloži plačilo svojih stroškov in stroškov EUIPO.

               3.

               Družba Delpeyrat nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 78, 29.2.2016.


title: Zadeva T-661/15: Tožba, vložena 13. novembra 2015 – Araujo/Parlament

text:
               8.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/74

         Tožba, vložena 13. novembra 2015 – Araujo/Parlament
   (Zadeva T-661/15)
   (2016/C 048/82)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Rui Araujo (Lizbona, Portugalska) (zastopnica: N. Pirc Musar, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski parlament

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi Sklep Evropskega parlamenta A(2015)8661 C z dne 16. septembra 2015 o zavrnitvi potrdilne prošnje tožeče stranke za dostop do nekaterih dokumentov, povezanih z informacijami o potnih stroških, hranarini, nadomestilih za splošne stroške in izdatkih za zaposlene poslancev Evropskega parlamenta;

               —

               Parlamentu naloži plačilo stroškov tožeče stranke v skladu s členoma 134 in 140 Poslovnika Splošnega sodišča, vključno s stroški vseh intervenientk.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 4(1)(b) Uredbe št. 1049/2001 (1) v povezavi s členom 8(b) Uredbe št. 45/2001 (2), saj naj zahtevani osebni podatki ne bi bili zaščiteni po zakonodaji Skupnosti

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 4(1)(b) Uredbe št. 1049/2001 v povezavi s členom 8(b) Uredbe št. 45/2001, ker je bil dostop do zahtevanih informacij zavrnjen, čeprav naj bi bili izpolnjeni pogoji za razkritje

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev splošne obveznosti iz členov 2 in 4 Uredbe št. 1049/2001 v povezavi s členom 6(3) Uredbe št. 1049/2001, da se pregleda vsak posamičen dokument

               4.

               Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 4(6) Uredbe št. 1049/2001, ker naj zavrnitev odobritve delnega dostopa do zahtevanih dokumentov ne bi bila upravičena

               5.

               Peti tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve v skladu s členoma 7(1) in 8(1) Uredbe št. 1049/2001, ker naj Parlament ne bi obravnaval vseh trditev tožeče stranke

      (1)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331).

      (2)  Uredba (ES) št. 45/2001 evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 26, str. 102).


20150731063617142015/C 270/473122015TC27020150817SL01SLINFO_JUDICIAL20150609373822Zadeva T-312/15: Tožba, vložena 9. junija 2015 – Market Watch v UUNT – Glaxo Group (MITOCHRON)
 ---documentbreak--- C2702015SL3720120150609SL0047372382Tožba, vložena 9. junija 2015 – Market Watch v UUNT – Glaxo Group (MITOCHRON)
   (Zadeva T-312/15)2015/C 270/47Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina
      Stranke

      Tožeča stranka: Market Watch Franchise & Consulting, Inc. (Freeport, Bahami) (zastopnik: J. Korab, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Glaxo Group Ltd (Brentford, Združeno kraljestvo)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Prijavitelj: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Skupnosti „MITOCHRON“ – Prijava št. 11 200 078

      Postopek pred UUNT: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 20. marca 2015 v zadevi R 507/2014-2

      Tožbeni predlogi

   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

            —

            pritožbo razglasi za dopustno;

            —

            izpodbijano odločbo razveljavi in prijavo, ki jo je vložila druga stranka pred odborom za pritožbe, v celoti zavrne;

            —

            UUNT naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

            —

            Znamki, ki sta udeleženi v sporu, nista tako podobni, da bi ju bilo mogoče zamenjati.


title: Zadeva T-723/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 2. junija 2016 – HX/Svet (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi proti Siriji — Zamrznitev sredstev — Prilagoditev predlogov — Napaka pri presoji)

text:
               11.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 251/25

         Sodba Splošnega sodišča z dne 2. junija 2016 – HX/Svet
   (Zadeva T-723/14) (1)

   ((Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi proti Siriji - Zamrznitev sredstev - Prilagoditev predlogov - Napaka pri presoji))
   (2016/C 251/27)
   Jezik postopka: bolgarščina

      Stranki

      Tožeča stranka: HX (Damask, Sirija) (zastopnik: S. Koev, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: I. Gurov in S. Kyriakopoulou, agenta)

      Predmet

   Tožba na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Izvedbenega sklepa Sveta 2014/488/SZVP z dne 22. julija 2014 o izvajanju Sklepa 2013/255/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji (UL 2014, L 217, str. 49), Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 793/2014 z dne 22. julija 2014 o izvajanju Uredbe (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji (UL 2014, L 217, str. 10), in Sklepa Sveta (SZVP) 2015/837 z dne 28. maja 2015 o spremembi Sklepa 2013/255/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji (UL 2015, L 132, str. 82) v delu, v katerem je bilo ime tožeče stranke uvrščeno na sezname oseb in subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi.

      Izrek

               1.

               Izvedbeni sklep Sveta 2014/488/SZVP z dne 22. julija 2014 o izvajanju Sklepa 2013/255/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji in Izvedbena uredba Sveta (EU) št. 793/2014 z dne 22. julija 2014 o izvajanju Uredbe (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji se razglasita za nična v delu, v katerem se nanašata na HX.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Svet Evropske unije nosi svoje stroške in stroške HX.

      (1)  UL C 462, 22.12.2014.


title: Zadeva T-260/16: Tožba, vložena 24. maja 2016 – Kraljevina Švedska/Evropska komisija

text:
               22.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 305/38

         Tožba, vložena 24. maja 2016 – Kraljevina Švedska/Evropska komisija
   (Zadeva T-260/16)
   (2016/C 305/53)
   Jezik postopka: švedščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Kraljevina Švedska (zastopniki: A. Falk, N. Otte Widgren, C. Meyer-Seitz, U. Persson in L. Swedenborg)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

               —

               Primarno, Izvedbeni sklep Komisije (EU) 2016/417 z dne 17. marca 2016 (izpodbijani sklep) naj se razglasi za ničen v delu, v katerem določa, da je treba izvesti pavšalne 2-odstotne finančne popravke, kar pomeni 8 811 286,44 EUR kar zadeva ločene neposredne pomoči, ki so bile izplačane Švedski za leto zahtevka 2013 na podlagi Uredbe Sveta (ES) št. 73/2009 z dne 19. januarja 2009 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor za kmete v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete, spremembi uredb (ES) št. 1290/2005, (ES) št. 247/2006, (ES) št. 378/2007 in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1782/2003, in

               —

               podredno, izpodbijani sklep naj se razglasi za ničen in spremeni tako, da se zgoraj navedeni znesek zmanjša na 1 022 259,46 EUR;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja, da Komisija ni upoštevala člena 52 Uredbe (EU) št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o financiranju, upravljanju in spremljanju skupne kmetijske politike in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 352/78, (ES) št. 165/94, (ES) št. 2799/98, (EC) No 814/2000, (ES) št. 1290/2005 in (ES) št. 485/2008 in člena 11(1) Uredbe Komisije (ES) št. 885/2006 z dne 21. junija 2006 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1290/2005 glede akreditacije plačilnih agencij in drugih organov ter potrditve obračunov Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP), ker v sporočilu, ki je bilo poslano državi članici v skladu s temi določbami, ni niti podrobneje opredeljena domnevna kršitev, za katero naj bi bila tožeča stranka v zvezi s tem odgovorna, niti ni navedeno, katere korektivne ukrepe je treba sprejeti za zagotovitev, da se bodo v prihodnosti ustrezna pravila EU spoštovala. Zato se pri utemeljevanju naložitve izpodbijanih pavšalnih finančnih popravkov Švedski ni mogoče opreti na to sporočilo.
   Tožeča stranka trdi, da je Komisija izpodbijani sklep oprla na napačne ugotovitve v zvezi z razlikami med številom napak, ugotovljenih z uporabo metode daljinskega zaznavanja, in številom napak, ugotovljenih z uporabo klasične metode pregledov na kraju samem. Po navedbah tožeče stranke Komisiji ni uspelo opredeliti niti tega, kaj tvori domnevne kršitve oziroma zakaj naj bi povzročile tveganje izgub EKJS. Tožeča stranka trdi, da je Švedska opravila izbiro kontrolnega vzorca in v bistvu tudi analizo tveganja, kot je določeno v členu 31 Uredbe Komisije (ES) št. 1122/2009 z dne 30. novembra 2009 o podrobnih pravilih za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 73/2009 v zvezi z navzkrižno skladnostjo, modulacijo ter integriranim administrativnim in kontrolnim sistemom v okviru shem neposrednih podpor za kmete, določenih za navedeno uredbo, ter za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 v zvezi z navzkrižno skladnostjo v okviru sheme podpore, določene za sektor vina in zato Švedska EKJS ni izpostavila tveganjem, ki jih navaja Komisija. Sklep Komisije o pavšalnem 2-odstotnem popravku je po mnenju tožeče stranke zato v nasprotju s členom 31 Uredbe Sveta (ES) št. 1290/2005 z dne 21. junija 2005 o financiranju skupne kmetijske politike in s členom 52 Uredbe št. 130/2013.
   Če bo Splošno sodišče ugotovilo, da analiza tveganj ni bila izvedena učinkovito v skladu s členom 31(2) Uredbe št. 1122/2009, tožeča stranka podredno navaja, da Komisija ni imela razlogov za uporabo pavšalnega 2-odstotnega popravka. Niti pomen domnevne kršitve ob upoštevanju njene narave in obsega niti finančna izguba, ki bi jo kršitev lahko povzročila za EU, ne upravičujeta zneska 8 811 286,44 EUR, ki je bil z izpodbijanim sklepom odštet iz financiranja EU. Tožeča stranka trdi, da je z ustrezno skrbnostjo mogoče določiti znesek, ki ustreza tveganju, ki bi ga kršitev lahko povzročila. Uporaba navedenega pavšalnega popravka je zato v nasprotju s členom 52(2) Uredbe št. 1306/2013 in s Smernicami Komisije za izračunavanje finančnih posledic ob pripravi odločbe o potrditvi obračuna Jamstvenega oddelka EKUJS (dokument št. VI/5330/97) ter z načelom sorazmernosti. Po mnenju tožeče stranke je treba zmanjšati znesek, ki izhaja iz pavšalnega popravka.


title: Zadeva C-524/04: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa High Court of Justice (England Wales), Chancery Division, z dne 21. decembra 2004 v zadevi Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation proti Commissioners of Inland Revenue

text:
               5.3.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 57/20

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa High Court of Justice (England Wales), Chancery Division, z dne 21. decembra 2004 v zadevi Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation proti Commissioners of Inland Revenue
   (Zadeva C-524/04)
   (2005/C 57/35)
   Jezik postopka: angleščina
   High Court of Justice (England Wales), Chancery Division, je s sklepom z dne 21. decembra 2004 v zadevi Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation proti Commissioners of Inland Revenue, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 31. decembra 2004, Sodišču Evropskih skupnosti predložilo predlog za sprejem predhodne odločbe.
   High Court of Justice (England Wales), Chancery Division, predlaga Sodišču, da odloči o naslednjih vprašanjih:

               1.

               Ali je v nasprotju s členi 43, 49 ali 56 ES, da država članica (v nadaljevanju: država družbe posojilojemalke) ohranja v veljavi in uporablja določbe kot te iz oddelkov 209, 212 in seznama 28AA v Income and Corporation Taxes Act 1988 (v nadaljevanju: nacionalne določbe), ki nalagajo omejitve glede možnosti družbe rezidentke v tej državi članici (v nadaljevanju: družba posojilojemalka), da za davčne namene odbije obresti na posojilo, ki ji ga je odobrila neposredna ali posredna matična družba rezidentka v drugi državi članici, v okoliščinah, ko družba posojilojemalka ne bi bila podvržena takim omejitvam, če bi bila matična družba rezidentka v državi družbe posojilojemalke?

               2.

               Kako se odgovor na vprašanje 1 spremeni, če sploh:

                           a)

                           če posojila ne zagotovi matična družba družbe posojilojemalke, temveč druga družba (v nadaljevanju: družba posojilodajalka) v isti skupini družb, ki ima skupno neposredno ali posredno matično družbo z družbo posojilojemalko in sta obe, ta skupna matična družba in družba posojilodajalka, rezidentki drugih držav članic kot družba posojilojemalka?

                           b)

                           če je družba posojilodajalka rezidentka druge države članice kot družba posojilojemalka, vendar so vse skupne neposredne ali posredne matične družbe družbe posojilojemalke in družbe posojilodajalke rezidentke tretje države?

                           c)

                           če so vse skupne neposredne ali posredne matične družbe družbe posojilodajalke in družbe posojilojemalke rezidentke tretjih držav in je družba posojilodajalka rezidentka druge države članice kot družba posojilojemalka, vendar daje posojilo družbi posojilojemalki iz podružnice družbe posojilodajalke, ki se nahaja v tretji državi?

                           d)

                           če so družba posojilodajalka in vse skupne posredne ali posredne matične družbe družbe posojilodajalke in družbe posojilojemalke rezidentke tretjih držav?

               3.

               Ali bi se odgovora na vprašanji 1 in 2 spremenila, če bi se pokazalo, da je sposojanje predstavljalo zlorabo pravic ali je bilo del lažnega dogovora, sklenjenega za obid davčnega zakona v državi članici družbe posojilojemalke? Če bi se, kakšne smernice so po mnenju Sodišča primerne glede vprašanja, kaj predstavlja tako zlorabo ali lažni dogovor v okviru primerov, kot je zadevni?

               4.

               Če obstaja omejitev glede pretoka kapitala med državami članicami in tretjimi državami v smislu člena 56 ES, ali je ta omejitev obstajala 31. decembra 1993 po členu 57 ES?

               5.

               V primeru, da je katerakoli od zadev, katerih se dotikata vprašanji 1 ali 2, v nasprotju s členi 43, 49 ali 56 ES, potem je v okoliščinah, kjer družba posojilojemalka ali druge družbe v skupini družbe posojilojemalke (v nadaljevanju: tožnice) uveljavljajo naslednje zahtevke:

                           a)

                           zahtevek za vračilo dodatnega davka na dohodek pravnih oseb, ki ga je plačala družba posojilojemalka kot posledica neodobritve, kot odbitek od njenega dohodka, ki se ga obračuna pri davku na dohodek pravnih oseb, obresti, ki so bile plačane družbi posojilodajalki, kjer bi se ta obrestna plačila obravnavala kot zakoniti odbitki od dohodkov družbe posojilojemalke, če bi bila družba posojilodajalka tudi rezidentka v državi družbe posojilojemalke;

                           b)

                           zahtevek za vračilo dodatnega davka na dohodek pravnih oseb, ki ga je plačala družba posojilojemalka, kjer je bil celoten znesek obresti na posojilo dejansko plačan družbi posojilodajalki, vendar je bil zahtevek za odbitek glede teh obresti zmanjšan zaradi nacionalnih določb ali njihove uporabe s strani davčnih organov;

                           c)

                           zahtevek za vračilo dodatnega davka na dohodek pravnih oseb, ki ga je plačala družba posojilojemalka, kjer je bil znesek obresti na posojila družbe posojilodajalke, odobren kot odbitek od dohodkov družbe posojilojemalke, zmanjšan, ker je bil lastniški kapital vpisan namesto posojilnega kapitala, ali je bil zamenjan z obstoječim posojilnim kapitalom, zaradi nacionalnih določb ali njihove uporabe s strani davčnih organov;

                           d)

                           zahtevek za vračilo dodatnega davka na dohodek pravnih oseb, ki ga je plačala družba posojilojemalka, kjer so bile obresti na posojila družbe posojilodajalke, odobrene kot odbitek od dohodkov družbe posojilojemalke, zmanjšane z znižanjem obrestne mere, ki se obračuna za posojilo (ali je bilo sklenjeno brezobrestno posojilo), kot posledica nacionalnih določb ali njihove uporabe s strani davčnih organov;

                           e)

                           zahtevek za vračilo ali nadomestilo za izgube ali druge davčne olajšave ali posojila družbe posojilojemalke (ali tiste, ki so jih družbi posojilojemalki odstopile druge družbe v skupini družbe posojilojemalke, ki so bile prav tako rezidentke v državi družbe posojilojemalke), ki jih je družba posojilojemalka uporabila za kompenzacijo svojih dodatnih davčnih obveznosti, ki jih zadevajo odstavki (a), (b) ali (c) zgoraj, kjer bi bili drugače take izgube, olajšave ali posojila primerni za drugačno uporabo ali prenešeni naprej;

                           f)

                           zahtevek za vračilo neizkoriščene akontacije davka na dohodek pravnih oseb, ki ga je plačala družba posojilojemalka družbi posojilodajalki na obrestna plačila, ki so bila pre-označena kot razdelitev;

                           g)

                           zahtevek za vračilo ali nadomestilo za zneske akontacije davka na dohodek pravnih oseb, ki je bil plačan v okoliščinah iz odstavka (f) zgoraj, ki pa so bili kasneje kompenzirani z davčnimi obveznostmi družbe posojilojemalke;

                           h)

                           zahtevek za nadomestilo stroškov in odhodkov, ki so jih povzročile tožnice pri ravnanju v skladu z nacionalnimi določbami in uporaba le-teh s strani davčne uprave;

                           i)

                           zahtevek za vračilo ali nadomestilo za izgubo dohodka glede posojilnega kapitala, ki je bil vložen kot lastniški (ali zamenjan z lastniškim) v okoliščinah, opisanih v (c); in

                           j)

                           zahtevek za vračilo ali nadomestilo za vsako davčno obveznost, ki jo je prevzela družba posojilodajalka v državi, katere rezidentka je, v zvezi z domnevanim oziroma pripisanim prejemom obresti od družbe posojilojemalke, ki so bile pre-označene kot razdelitev po nacionalnih določbah iz vprašanja 1.
                           take zahtevke treba obravnavati, za namene prava Skupnosti, kot:
                           zahtevke za povračilo ali poplačilo zneskov, ki so bili obračunani neupravičeno, kar nastopi kot posledica in v zvezi s kršitvijo zgoraj omenjenih določb Skupnosti;
                           ali zahtevke za nadomestilo ali odškodnino;
                           ali zahtevke za izplačilo zneska, ki predstavlja neupravičeno zavrnjeno korist?

               6.

               V primeru, da je odgovor na katerikoli del vprašanja 5 ta, da so zahtevki zahtevki za izplačilo zneska, ki predstavlja neupravičeno zavrnjeno korist:

                           a)

                           ali so taki zahtevki posledica pravice, in v zvezi z njo, ki jo dajejo zgoraj omenjene določbe Skupnosti; ali

                           b)

                           je treba izpolniti vse ali nekatere pogoje za povračilo, določene v združenih zadevah C-46/93 in C-48/93 Brasserie du Pecheur in Factortame; ali

                           c)

                           je treba izpolniti katere druge pogoje?

               7.

               Ali se kaj spremeni, če so kot predmet domačega prava zahtevki iz vprašanja 6 vloženi kot restitucijski zahtevki ali če so vloženi oziroma morajo biti vloženi kot odškodninski zahtevki?

               8.

               Katere smernice, če sploh, so po mnenju Sodišča primerne v tej zadevi glede vprašanja, katere okoliščine naj nacionalno sodišče upošteva, ko je treba odločiti, ali gre za dovolj hudo kršitev v smislu sodbe v združenih zadevah C-46/93 in C-48/93 Brasserie du Pecheur in Factortame, še posebej, glede na navedbe sodne prakse glede razlage upoštevnih določb Skupnosti, ali je bila kršitev opravičljiva?

               9.

               Ali načeloma lahko obstaja neposredna vzročna zveza (v smislu sodbe v združenih zadevah C-46/93 in C-48/93 Brasserie du Pecheur in Factortame) med kakršnokoli kršitvijo členov 43, 49 in 56 ES in izgubami, ki spadajo v kategorije, določene v vprašanju 5(a)-(h), glede katerih je zatrjevano, da izhajajo iz te kršitve? Če to drži, katere smernice, če sploh, so po mnenju Sodišča primerne glede vprašanja, katere okoliščine naj nacionalno sodišče upošteva pri presoji, ali taka neposredna vzročna zveza obstaja?

               10.

               Pri ugotovitvi izgube ali škode, za kateri je lahko odobrena povrnitev, ali je prepuščeno nacionalnemu sodišču, da obravnava vprašanje, ali so prizadete osebe pokazale dolžno skrbnost, da bi se izognile svoji izgubi ali jo omejile, še posebej če so se poslužile pravnih sredstev, s katerimi bi lahko dokazale, da nacionalne določbe niso (zaradi uporabe konvencij o dvojni obdavčitvi) vplivale na naložitev omejitev, navedenih v vprašanju 1? Ali je za odgovor na to vprašanje pomembno, kakšno je bilo prepričanje strank v zadevnem času glede učinkovanja konvencij o dvojni obdavčitvi?


title: Zadeva T-440/15: Tožba, vložena 29. julija 2015 – European Dynamics Luxembourg in drugi/Evropska agencija za zdravila

text:
               12.10.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 337/31

         Tožba, vložena 29. julija 2015 – European Dynamics Luxembourg in drugi/Evropska agencija za zdravila
   (Zadeva T-440/15)
   (2015/C 337/32)
   Jezik postopka: grščina

      Stranke

      Tožeče stranke: European Dynamics Luxembourg SA (Luxembourg, Luksemburg), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atene, Grčija), European Dynamics Belgium SA (Bruselj, Belgija) (zastopnika: I. Ampazis in M. Sfiri, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska agencija za zdravila

      Predlog

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               zahtevo Evropske agencije za zdravila št. SC002 za opravljanje storitev (Request Form for Services) v okviru okvirnega sporazuma ΕΜΑ/2012/10/ICT, ki je bila tožečim strankam sporočena 22. maja 2015 z elektronsko pošto vodje osrednje službe za naročila, razglasi za nično; in

               —

               Evropski agenciji za zdravila naloži plačilo vseh stroškov tožečih strank.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke menijo, da je treba izpodbijano zahtevo za opravljanje storitev (Request Form for Services) na podlagi člena 263 PDEU razglasiti za nično, ker je EMA spremenila merila za dodelitev, določena v tehničnih specifikacijah, in uvedla nova merila v fazi pošiljanja zahteve za opravljanje storitev poslovnih analitikov (Business Analysts).


title: Zadeva T-87/15: Sklep Splošnega sodišča z dne 16. septembra 2016 – Aston Martin Lagonda/EUIPO (Prikaz maske na sprednjem delu motornega vozila) (Znamka Evropske unije — Umik zahteve za registracijo — Ustavitev postopka)

text:
               14.11.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 419/45

         Sklep Splošnega sodišča z dne 16. septembra 2016 – Aston Martin Lagonda/EUIPO (Prikaz maske na sprednjem delu motornega vozila)
   (Zadeva T-87/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Umik zahteve za registracijo - Ustavitev postopka))
   (2016/C 419/60)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Aston Martin Lagonda Ltd (Gaydon, Združeno kraljestvo) (zastopnik: D. Farnsworth, solicitor)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) (zastopnik: H. O'Neill, agent)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 11. decembra 2014 (zadeva R 1797/2014-2) v zvezi z zahtevo za registracijo znamke Skupnosti tožeče stranke.

      Izrek

               1.

               Postopek s tožbo se ustavi.

               2.

               Aston Martin Lagonda Ltd nosi svoje stroške in stroške Urada Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO).

      (1)  UL C 138, 27.4.2015.


title: Zadeva T-436/11: Tožba, vložena 3. avgusta 2011 – Afriqiyah Airways proti Svetu

text:
               1.10.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 290/14

         Tožba, vložena 3. avgusta 2011 – Afriqiyah Airways proti Svetu
   (Zadeva T-436/11)
   2011/C 290/20
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Afriqiyah Airways (Tripoli, Libija) (zastopnik: B. Sarfati, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Izvedbeni sklep Sveta 2011/300/SZVP z dne 23. maja 2011 o izvajanju Sklepa Sveta 2011/137/SZVP o omejevalnih ukrepih zaradi razmer v Libiji (UL L 136, str. 85), skupaj s prilogo II k navedenem sklepu, razglasi za ničnega;

               —

               Svetu naloži plačilo vseh stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: nepravilnosti postopka izdaje akta. Tožeča stranka trdi, da postopek v zvezi s sprejetjem izpodbijanega sklepa, določen v členu 8(2) Sklepa Sveta 2011/137/SZVP o omejevalnih ukrepih zaradi razmer v Libiji (UL L 58, str. 85), ni bil pravilno izpeljan, in da so bile kršene določbe člena 296, drugi odstavek, PDEU.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: nezadostna obrazložitev Sklepa. Tožeča stranka Svetu očita, da je podal stereotipno obrazložitev, ki naslovniku Sklepa ne omogoča, da bi razumel razloge za njegovo sprejetje, Splošnemu sodišču pa ne omogoča opravljanja sodnega nadzora nad zakonitostjo Sklepa. Obrazložitev, v skladu s katero naj bi bila tožeča stranka hčerinska družba oziroma v lasti družbe Libyan African Investment Portfolio, subjekta, na katerega se tudi nanašajo omejevalni ukrepi, naj ne bi zadostovala.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev pravic obrambe, saj na noben način ni bilo dokazano, da so bile spoštovane pravice obrambe, in da je bilo tožeči stranki omogočeno uveljavljanje njenih pravic pred njenim vpisom na seznam.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 27 PEU. Tožeča stranka trdi, da sta bila Sklep 2011/137/SZVP iz točke 2 in Sklep Sveta 2011/178/SZVP z dne 23. marca 2011 o spremembi Sklepa Sveta 2011/137/SZVP o omejevalnih ukrepih zaradi razmer v Libiji (UL L 78, str. 24), sprejeta ob kršitvi določb člena 27(1) PEU.

               5.

               Peti tožbeni razlog: napačna uporaba prava in očitna napaka pri presoji, saj naj bi bila tožeča stranka civilna letalska družba za prevoz potnikov in tovora, medtem ko ima izpodbijani sklep za posledico zamrznitev premoženja tožeče stranke le zato, ker naj bi bila ta prek investicijskega sklada v lasti libijske države.


title: Zadeva T-28/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. aprila 2011 – Euro-Information proti UUNT (EURO AUTOMATIC PAYMENT) (Znamka Skupnosti — Prijava besedne znamke Skupnosti EURO AUTOMATIC PAYMENT — Relativni razlog za zavrnitev — Opisni značaj — Člen 7(1)(c) Uredbe(ES) št. 207/2009)

text:
               28.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 160/21

         Sodba Splošnega sodišča z dne 12. aprila 2011 – Euro-Information proti UUNT (EURO AUTOMATIC PAYMENT)
   (Zadeva T-28/10) (1)

   (Znamka Skupnosti - Prijava besedne znamke Skupnosti EURO AUTOMATIC PAYMENT - Relativni razlog za zavrnitev - Opisni značaj - Člen 7(1)(c) Uredbe(ES) št. 207/2009)
   2011/C 160/33
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Euro-Information – Européenne de traitement de l'information (Strasbourg, Francija) (zastopnik: A. Grolée, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, zastopnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 11. novembra 2009 (zadeva R 635/2009-2) o zahtevi za registracijo besednega znaka EURO AUTOMATIC PAYMENT kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Euro-Information – Européenne de traitement de l’information se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 80, 27.3.2010.


title: Zadeva C-82/07: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 6. marca 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Supremo – Španija) – Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones proti Administración del Estado (Elektronske komunikacije – Omrežja in storitve – Člena 3(2) in 10(1) Direktive 2002/21/ES (okvirna direktiva) – Nacionalni načrti številčenja – Posebni regulativni organ)

text:
               26.4.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 107/7

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 6. marca 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Supremo – Španija) – Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones proti Administración del Estado
   (Zadeva C-82/07) (1)

   (Elektronske komunikacije - Omrežja in storitve - Člena 3(2) in 10(1) Direktive 2002/21/ES (okvirna direktiva) - Nacionalni načrti številčenja - Posebni regulativni organ)
   (2008/C 107/10)
   Jezik postopka: španščina
   Predložitveno sodišče
   Tribunal Supremo
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones

      Tožena stranka: Administración del Estado
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunal Supremo – Razlaga člena 3(1),(2),(4) in člena 10(1) Direktive Evropskega parlamenta in sveta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) (UL L 108, str. 33) – Dodeljevanje nacionalnih številskih virov in upravljanje nacionalnih načrtov številčenja – Regulativne in obratovalne funkcije, podeljene določenemu organu.
   Izrek

               1)

               Člena 3(2) in (4) ter 10(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) v povezavi z enajsto uvodno izjavo te direktive je treba razlagati tako, da se funkcije dodeljevanja nacionalnih številskih virov in upravljanja nacionalnih načrtov številčenja obravnava kot regulativne funkcije. Države članice niso zavezane dodeliti teh različnih funkcij različnim nacionalnim regulativnim organom.

               2)

               Člena 10(1) in 3(2), (4) ter (6) Direktive 2002/21 je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta temu, da se funkcije dodeljevanja nacionalnih številskih virov in upravljanja nacionalnih načrtov številčenja razdeli med več regulativnih organov, pod pogojem, da se razdelitev nalog javno objavi v preprosto dostopni obliki in da se o njih uradno obvesti Komisijo Evropskih skupnosti.

      (1)  UL C 82, 14.4.2007.


title: Zadeva C- 207/05: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne  1. junija 2006  — Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Državne pomoči — Člen 88(2), drugi pododstavek, ES — Pomoči, ki niso združljive s skupnim trgom — Obveznost vračila — Neizvršitev)

text:
               29.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/10

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 1. junija 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki
   (Zadeva C- 207/05) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Državne pomoči - Člen 88(2), drugi pododstavek, ES - Pomoči, ki niso združljive s skupnim trgom - Obveznost vračila - Neizvršitev)
   (2006/C 178/15)
   Jezik postopka:italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: V. Di Bucci in L. Pignataro, zastopnika)

      Tožena stranka: Italijanska republika (zastopnik: I.M. Braguglia, zastopnik, skupaj z M. Fiorillijem, avvocato dello Stato)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države — Kršitev členov 3 in 4 Odločbe Komisije 2003/193/ES z dne 5. junija 2002, ki se nanaša na državno pomoč v zvezi z davčnimi olajšavami in posojili pod ugodnimi pogoji, ki jih je Italija dodelila v korist javnih storitvenih podjetij s pretežno javnim kapitalom [C 27/99 (prej NN 69/98)] (UL L 77, str. 21) — Opustitev sprejetja, v predpisanem roku, ukrepov, ki so nujni za vračilo pomoči, ki so bile razglašene za nezdružljive s skupnim trgom.
   Izrek

               1)

               Italijanska republika s tem, da v predpisanih rokih ni sprejela vseh nujnih ukrepov zato, da bi od prejemnikov dobila vračila pomoči, ki so bile razglašene kot nezakonite in nezdružljive s skupnim trgom z odločbo Komisije 2003/193/ES z dne 5. junija 2002, ki se nanaša na državno pomoč v zvezi z davčnimi olajšavami in posojili pod ugodnimi pogoji, ki jih je Italija dodelila v korist javnih storitvenih podjetij s pretežno javnim kapitalom, ni izpolnila obveznosti iz členov 3 in 4 te odločbe.

               2)

               Italijanski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 182, 23.7.2005.


title: Zadeva T-244/07: Tožba, vložena 13. julija 2007 – Campo de Cartagena proti Svetu in Komisiji

text:
               8.9.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/46

         Tožba, vložena 13. julija 2007 – Campo de Cartagena proti Svetu in Komisiji
   (Zadeva T-244/07)
   (2007/C 211/85)
   Jezik postopka: španščina
   Stranke

      Tožeča stranka: S.A.T., „Campo de Cartagena“ (Murcija, Španija) (zastopnik: L. Ortiz Blanco, odvetnik)

      Toženi stranki: Svet Evropske unije in Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               O tem odškodninskem zahtevku naj se odloči na podlagi člena 288 ES in naj se ugotovi, da je tožeča stranka upravičena do denarne odškodnine v znesku dvesto oseminosemdeset tisoč dvesto osemintrideset eurov (288 238 EUR), za katero solidarno odgovarjata Svet in Komisija, in

               —

               toženima institucijama naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so tisti, ki so že bili navedeni v zadevi Las Palmeras proti Svetu in Komisiji, T-217/07.


title: Zadeva T-204/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 7. septembra 2016 – Victor International/EUIPO – Ovejero Jiménez in Becerra Guibert (VICTOR) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Evropske unije VICTOR — Prejšnja nacionalna figurativna znamka victoria — Relativni razlog za zavrnitev — Resna in dejanska uporaba prejšnje znamke — Vrsta uporabe — Oblika, ki se razlikuje v elementih, ki ne spreminjajo razlikovalnega učinka — Člena 15(1) ter 42(2) in (3) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009)

text:
               17.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 383/12

         Sodba Splošnega sodišča z dne 7. septembra 2016 – Victor International/EUIPO – Ovejero Jiménez in Becerra Guibert (VICTOR)
   (Zadeva T-204/14) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Evropske unije VICTOR - Prejšnja nacionalna figurativna znamka victoria - Relativni razlog za zavrnitev - Resna in dejanska uporaba prejšnje znamke - Vrsta uporabe - Oblika, ki se razlikuje v elementih, ki ne spreminjajo razlikovalnega učinka - Člena 15(1) ter 42(2) in (3) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009))
   (2016/C 383/17)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Victor International GmbH (Elmshorn, Nemčija) (zastopnika: R. Kaase in J.-C. Plate, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: J. García Murillo in A. Folliard-Monguiral, agenta)

      Drugi stranki pred odborom EUIPO za pritožbe, intervenientki v postopku pred Splošnim sodiščem: Gregorio Ovejero Jiménez (Alicante, Španija) in María Luisa Cristina Becerra Guibert (Alicante) (zastopnik: M. Veiga Serrano, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora EUIPO za pritožbe z dne 22. januarja 2014 (zadeva R 2208/2012-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med G. Ovejero Jiménezom in M. L. C. Becerra Guibert na eni strani in družbo Victor International na drugi.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Victor International GmbH se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 245, 28.7.2014.


title: Zadeva T-130/17: Tožba, vložena 1. marca 2017 – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo/Komisija

text:
               18.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 121/48

         Tožba, vložena 1. marca 2017 – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo/Komisija
   (Zadeva T-130/17)
   (2017/C 121/69)
   Jezik postopka: poljščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. (Varšava, Poljska) (zastopnik: M. Jeżewski, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi sklep Evropske komisije C(2016)6950 z dne 28. oktobra 2016 o spremembi pogojev za izvzetje povezovalnega plinovoda Ostseepipeline-Anbindungsleitung (v nadaljevanju: OPAL) iz nekaterih zahtev prava Unije za ničen;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja 16 tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev temeljnih pravic in napačna presoja pravnega akta, na podlagi katerega se je uvedel postopek za spremembo prejšnjega izvzetja plinovoda OPAL iz nekaterih zahtev prava Unije, odobreno leta 2009 na podlagi nemškega energetskega regulatorja Bundesnetzagentur

               2.

               Drugi tožbeni razlog: nepristojnost za izdajo sklepa o spremembi izvzetja plinovoda OPAL iz nekaterih zahtev prava Unije

               3.

               Tretji tožbeni razlog: napačna razlaga pogojev, pod katerimi je mogoče v skladu s členom 36(1) Direktive 2009/73/ES v povezavi z njenim členom 2, točka 17, izvzeti plinsko infrastrukturo

               4.

               Četrti tožbeni razlog: napačna razlaga pogojev za izvzetje infrastrukture za zemeljski plin v skladu s členom 36(1)(b) Direktive 2009/73/ES v povezavi z njenim členom 2, točka 33

                           —

                           Pogoj za to, da lahko regulator odobri izvzetje za velike nove infrastrukture za zemeljski plin, naj bi bil, da je z naložbami povezano tveganje tako visoko, da investicija brez odobrite izvzetja ne bi bila izvedena.

                           —

                           Naložba v gradnjo plinovoda OPAL naj bi bila popolnoma izvedena in 13. julija 2011 končana, tako da ni več mogoče govoriti o nadaljnjem obstoju tovrstnega tveganja.

               5.

               Peti tožbeni razlog: napačna razlaga pogojev, pod katerimi je mogoče v skladu s členom 36(1)(a) in (e) Direktive 2009/73/ES izvzeti infrastrukturo za zemeljski plin, in s tem ugotovitev, da sprememba izvzetja OPAL s strani regulatorja ne bi negativno vplivala na konkurenco na trgu zemeljskega plina

               6.

               Šesti tožbeni razlog: napačna razlaga pogojev, pod katerimi je mogoče v skladu s členom 36(1)(a) Direktive 2009/73/ES izvzeti infrastrukturo za zemeljski plin, in s tem ugotovitev, da bi sprememba izvzetja OPAL s strani regulatorja izboljšala varnost oskrbe z zemeljskim plinom na notranjem trgu

               7.

               Sedmi tožbeni razlog: neupoštevanje okoliščine, da bi moral nemški regulator Bundesnetzagentur pri izdaji odločbe o izvzetju na podlagi člena 36 Direktive 2009/73/ES upoštevati določbe člena 102 PDEU

               8.

               Osmi tožbeni razlog: kršitev načel pravne varnosti in varstva legitimnih pričakovanj

               9.

               Deveti tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti

               10.

               Deseti tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve pravnega akta v smislu člena 296 PDEU in v smislu člena 263 PDEU

               11.

               Enajsti tožbeni razlog: odjemalci zemeljskega plina na Poljskem naj bi bili izpostavljeni tveganju pomanjkljive oskrbe z zemeljskim plinom, kar naj bi pomenilo kršitev cilja zagotavljanja varnosti energetske oskrbe iz Pogodbe in načela energetske solidarnosti v povezavi s kršitvijo člena 7 Pogodbe z izdajo sklepa, ki je v nasprotju z drugimi politikami Evropske unije

               12.

               Dvanajsti tožbeni razlog: ugodnejša obravnava infrastrukture, ki je predmet izvzetja in katere status naj ne bi bil v skladu s pravom Unije

               13.

               Trinajsti in štirinajsti tožbeni razlog: kršitev člena 274 oziroma člena 254 Sporazuma o pridružitvi med Evropsko unijo in njenimi državami članicami na eni strani ter Ukrajino na drugi strani

               14.

               Petnajsti tožbeni razlog: kršitev člena 7 PDEU z izdajo sklepa, ki naj bi bil v nasprotju z drugimi politikami Evropske unije

               15.

               Šestnajsti tožbeni razlog: v skladu s členom 277 PDEU naj ne bi bilo mogoče uporabiti člena 2, točka 33, Direktive 2009/73/ES v povezavi z njenim členom 36(1), ker naj bi se s tem uvedlo diskriminatorno razlikovanje med infrastrukturami, ki jih regulatorji lahko izvzamejo, in ostalimi infrastrukturami, ki za tako izvzetje ne pridejo v poštev


title: Zadeva C-384/05: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 11. januarja 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemska) — Johan Piek proti Ministerie van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij (Mleko in mlečni proizvodi — Dodatne dajatve za mleko — Posebna referenčna količina — Člen 3(1), drugi pododstavek, Uredbe (EGS) št. 857/84)

text:
               24.2.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 42/7

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 11. januarja 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemska) — Johan Piek proti Ministerie van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij
   (Zadeva C-384/05) (1)

   (Mleko in mlečni proizvodi - Dodatne dajatve za mleko - Posebna referenčna količina - Člen 3(1), drugi pododstavek, Uredbe (EGS) št. 857/84)
   (2007/C 42/12)
   Jezik postopka: Nizozemščina
   Predložitveno sodišče
   Hoge Raad der Nederlanden
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Johan Piek

      Tožena stranka: Ministerie van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Hoge Raad der Nederlanden — Razlaga člena 3(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 857/84 z dne 31. marca 1984 o sprejemu splošnih pravil za uporabo dajatve iz člena 5c Uredbe (EGS) št. 804/68 v sektorju mleka in mlečnih proizvodov (UL L 90, str. 13) — Določitev referenčnih količin, ki so izvzete od dajatve — Nacionalni ukrep, ki predvideva dodelitev posebnih referenčnih količin proizvajalcem, ki so ali niso opravili investicije v okviru razvojnega načrta, med 1. septembrom 1981 in 31. marcem 1984 — Usklajenost s skupnostno uredbo, ki predvideva obdobje med 1. januarjem 1981 in 31. marcem 1984
   Izrek
   Člen 3(1), drugi pododstavek, Uredbe Sveta (EGS) št. 857/84 z dne 31. marca 1984 o sprejemu splošnih pravil za uporabo dajatve iz člena 5c Uredbe (EGS) št. 804/68 v sektorju mleka in mlečnih proizvodov, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni zakonodaji, kot je ta iz postopka v glavni stvari, ki omeji kategorijo proizvajalcev mleka, ki lahko koristijo posebno referenčno količino, na tiste, ki so sprejeli investicijske obveznosti po 1. septembru 1981, vendar pred 1. marcem 1984.

      (1)  UL C 330, 24.12.2005.


title: Zadeva C-254/04: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Helenski republiki, vložena dne 14. junija 2004

text:
               7.8.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 201/14

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Helenski republiki, vložena dne 14. junija 2004
   (Zadeva C-254/04)
   (2004/C 201/27)
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata Georgios Zavvos in Michael Shotter, člana njene pravne službe, je dne 14. junija 2004 na Sodišče Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Helenski republiki.
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da Helenska republika s tem da ni sprejela zakonskih, podzakonskih in upravnih predpisov potrebnih za uskladitev z Direktivo 2002/20/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (Direktiva o odobritvi) oziroma s tem, da o sprejemu omenjenih predpisov ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;

               —

               Helenski republiki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Rok, določen za uskladitev s to direktivo, se je iztekel dne 24. julija 2003.

      (1)  UL L 108, 24.4.2002, str. 21.


title: Zadeva T-426/09: Tožba, vložena 21. oktobra 2009 – Bayerische Asphalt-Mischwerke proti UUNT – Koninklijke BAM Groep (bam)

text:
               16.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 11/29

         Tožba, vložena 21. oktobra 2009 – Bayerische Asphalt-Mischwerke proti UUNT – Koninklijke BAM Groep (bam)
   (Zadeva T-426/09)
   2010/C 11/56
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Bayerische Asphaltmischwerke GmbH & Co. KG für Straβenbaustoffe (Hofolding, Nemčija) (zastopnika: R. Kunze, odvetnik in Solicitor, and G. Würtenberger, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Koninklijke BAM Groep NV (Bunnik, Nizozemska)

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 11. avgusta 2009 v zadevi R 1005/2008-2 naj se razveljavi v delu, v katerem je bil ugovor zavrnjen glede „nekovinskih nepremičnih cevovodov za stavbe; prenosnih struktur; nekovinskih spomenikov; gradbenih konstrukcij; popravil; popravil in vzdrževanja“;

               —

               Ugovoru zoper zadevno blagovno znamko Skupnosti naj se ugodi tudi glede „nekovinskih nepremičnih cevovodov za stavbe; prenosnih struktur; nekovinskih spomenikov; gradbenih konstrukcij; popravil; popravil in vzdrževanja“;

               —

               drugi stranki pred odborom za pritožbe naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Koninklijke BAM Groep NV

      Zadevna znamka Skupnosti: Figurativna znamka „bam“ za proizvode in storitve iz razredov 6, 19, 37 in 42

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Bayerische Asphaltmischwerke GmbH & Co. KG für Straβenbaustoffe

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Nemške figurativna znamka „bam“, registrirana za proizvode iz razredov 7 in 19.

      Odločba oddelka za ugovore: Delna ugoditev ugovoru.

      Odločba odbora za pritožbe: Razglasitev delne ničnosti odločbe oddelka za ugovore.

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 (1), ker odbor za pritožbe ni ugotovil podobnosti med proizvodi in storitvami, za katere je bila prijavljena zadevna blagovna znamka Skupnosti, in proizvodi, za katere je bila prijavljena znamka, navajana v postopku z ugovorom; zloraba pooblastil, ker je odbor za pritožbe ravnal ultra vires; kršitev člena 75 Uredbe Sveta št. 207/2009, ker odbor za pritožbe ni celovito preučil trditev, ki jih je tožeča stranka navedla v utemeljitvi pritožbe; kršitev člena 63(1) Uredbe Sveta št. 207/2009, ker je odbor za pritožbe napačno presodil obseg zaščite zadevne blagovne znamke Skupnosti in tako ni upošteval vseh upoštevnih dejstev.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL 2009, L 78, str. 1).


title: Zadeva T-121/16: Tožba, vložena 22. marca 2016 – Tulliallan Burlington/EUIPO – Burlington Fashion (BURLINGTON THE ORIGINAL)

text:
               17.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 175/25

         Tožba, vložena 22. marca 2016 – Tulliallan Burlington/EUIPO – Burlington Fashion (BURLINGTON THE ORIGINAL)
   (Zadeva T-121/16)
   (2016/C 175/29)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Tulliallan Burlington Ltd (St Helier, Jersey) (zastopnik: A. Norris, barrister)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Burlington Fashion GmbH (Schmallenberg, Nemčija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: mednarodna registracija znamke, v kateri je imenovana Evropska unija, za figurativno znamko, ki vsebuje besedne elemente „BURLINGTON THE ORIGINAL“ – Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija, št. 1 007 952

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 11. januarja 2016 v zadevi R 2501/2013-4

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo in zavrne sporno znamko za vse sporne proizvode;

               —

               naloži plačilo stroškov, ki jih je imela tožeča stranka v zvezi s to tožbo.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               kršitev členov 8(5), 8(4) in 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-559/13: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 24. februarja 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesfinanzhof – Nemčija) – Finanzamt Dortmund-Unna/Josef Grünewald (Predhodno odločanje — Prosti pretok kapitala — Neposredno obdavčenje — Dohodnina — Možnost odbitja preživninskih rent, ki so bile plačane kot nasprotna dajatev na podlagi pogodbe o prenosu premoženja, sklenjene v okviru vnaprejšnjega dedovanja — Izključitev za nerezidente)

text:
               27.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 138/14

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 24. februarja 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesfinanzhof – Nemčija) – Finanzamt Dortmund-Unna/Josef Grünewald
   (Zadeva C-559/13) (1)

   ((Predhodno odločanje - Prosti pretok kapitala - Neposredno obdavčenje - Dohodnina - Možnost odbitja preživninskih rent, ki so bile plačane kot nasprotna dajatev na podlagi pogodbe o prenosu premoženja, sklenjene v okviru vnaprejšnjega dedovanja - Izključitev za nerezidente))
   (2015/C 138/17)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesfinanzhof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Finanzamt Dortmund-Unna

      Tožena stranka: Josef Grünewald

      Izrek

   Člen 63 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje zakonodaji države članice, na podlagi katere je davčnemu zavezancu nerezidentu, ki je v tej državi članici prejel poslovne dohodke od deleža v družbi, ki ga je nanj prenesel eden od staršev na podlagi pogodbe o prenosu, sklenjene v okviru vnaprejšnjega dedovanja, zavrnjena možnost odbitja rent, ki jih je kot nasprotno dajatev pri prenosu tega premoženja plačal navedenemu staršu, od navedenih dohodkov, medtem ko je na podlagi te zakonodaje to odbitje omogočeno davčnemu zavezancu rezidentu.

      (1)  UL C 45, 15.2.2014.


title: Zadeva T-76/09: Tožba, vložena 16. februarja 2009 – Mundipharma proti UUNT – Asociación Farmaceuticos Mundi (FARMA MUNDI FARMACEUTICOS MUNDI)

text:
               1.5.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 102/27

         Tožba, vložena 16. februarja 2009 – Mundipharma proti UUNT – Asociación Farmaceuticos Mundi (FARMA MUNDI FARMACEUTICOS MUNDI)
   (Zadeva T-76/09)
   2009/C 102/41
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Mundipharma GmbH (Limburg (Lahn), Nemčija) (zastopnik: F. Nielsen, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Asociación Farmaceuticos Mundi (Alfafar (Valencia), Španija)

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 1. decembra 2008 v zadevi R 852/2008-2 naj se razveljavi; in

               —

               UUNT naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka „FARMA MUNDI FARMACEUTICOS MUNDI“ za proizvode in storitve iz razredov 5, 35 in 39 – prijava št. 4 841 136

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: registracija znamke Skupnosti št. 4 304 622 znamke „,mundi pharma“ za proizvode in storitve iz razredov 5 in 44

      Odločba oddelka za ugovore: delna zavrnitev ugovora

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 40/94, ker je odbor za pritožbe napačno ugotovil, da med proizvodi in/ali storitvami, ki jih označujeta zadevni znamki, ni bilo podobnosti


title: Zadeva T -258/05: Tožba Erica Voigta proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 30. junija 2005

text:
               17.9.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 229/27

         Tožba Erica Voigta proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 30. junija 2005
   (Zadeva T -258/05)
   (2005/C 229/59)
   Jezik postopka: francoščina
   Eric Voigt, stanujoč v Orangu (Francija), ki ga zastopa Bernard Autric, avocat, je dne 30. junija 2005 vložil tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               1.

               Evropska komisija sprejme njegovo zahtevo za priznanje poklicne bolezni od dne 11.7.2002 naprej,

               2.

               Evropska komisija plača obresti od dne 28.5.2004 naprej,

               3.

               Evropska komisija odgovori na vprašanja z dne 20.01.2004, ki so bila poslana na Urad za preiskave in disciplino (IDOC),

               4.

               Evropska komisija pojasni upokojitev uradnika (gospod C) v letu 2003 zaradi odločbe o začetku disciplinskega postopka,

               5.

               plača odškodnino in obresti v znesku enega milijona evrov (1 000 000 evrov),

               6.

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka predlaga, da se psihočustvena vznemirjenost prizna kot poklicna bolezen na podlagi člena 73 Kadrovskih predpisov. Sklicuje se tako na kršitev člena 26 Kadrovskih predpisov kot tudi na kršitev pravice obrambe in načela zaupanja v pravo, transparentnosti in pravne varnosti. Prav tako uveljavlja napake postopka.


title: Zadeva T-316/11: Tožba, vložena 17. junija 2011 – Kadio Morokro proti Svetu

text:
               30.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 226/30

         Tožba, vložena 17. junija 2011 – Kadio Morokro proti Svetu
   (Zadeva T-316/11)
   2011/C 226/59
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Mathieu Kadio Morokro (Cocody, Slonokoščena obala) (zastopnik: S. Le Damany, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Sklep Sveta 2011/221/SZVP z dne 6. aprila 2011 (1) in Uredbo Sveta (EU) št. 330/2011 z dne 6. aprila 2011 (2) razglasi za nična v delu, ki se nanaša na tožečo stranko,

               —

               Svetu Evropske unije naloži plačilo vseh stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v podporo tožbi navaja tožbeni razlog kršitve obveznost obrazložitve, ker sta izpodbijani sklep in uredba kršila člen 296 PDEU, v skladu s katerim morajo biti pravni akti institucij Evropske unije obrazloženi. Tožeča stranka trdi, da na podlagi obrazložitve ni mogoče razumeti, zakaj je bila vpisana na seznam oseb, proti katerim so sprejeti določeni omejevalni ukrepi, ki je del priloge k sklepu in uredbi, in, da zaradi te pomanjkljive obrazložitve ni imela možnosti, da bi učinkovito izpodbijala omejevalne ukrepe, ki so ji bili naloženi.

      (1)  Sklep Sveta 2011/221/SZVP z dne 6. aprila 2011 o spremembi Sklepa 2010/656/SZVP o podaljšanju omejevalnih ukrepov proti Slonokoščeni obali (UL L, str. 20).

      (2)  Uredba Sveta (EU) št. 330/2011 z dne 6. aprila 2011 o spremembi Uredbe (ES) št. 560/2005 o uvedbi določenih posebnih omejevalnih ukrepov zoper nekatere osebe in subjekte glede na razmere v Slonokoščeni obali (UL L, str. 10).


title: Zadeva C-413/04: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 28. novembra 2006 — Evropski parlament proti Svetu Evropske unije (Direktiva 2003/54/ES — Skupna pravila za notranji trg z električno energijo — Direktiva 2004/85/ES — Začasna odstopanja v korist Estonije — Pravna podlaga)

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 331/4

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 28. novembra 2006 — Evropski parlament proti Svetu Evropske unije
   (Zadeva C-413/04) (1)

   (Direktiva 2003/54/ES - Skupna pravila za notranji trg z električno energijo - Direktiva 2004/85/ES - Začasna odstopanja v korist Estonije - Pravna podlaga)
   (2006/C 331/06)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Evropski parlament (zastopnika: A. Baas in U. Rösslein, zastopnika)

      Intervenientka v podporo tožeče stranke: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: J. Sack in P. Van Nuffel, zastopnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: A. Lopes Sabino in M. Bishop, zastopnika)

      Intervenientki v podporo tožene stranke: Republika Estonija (zastopnik: L. Uibo, zastopnik), Republika Poljska (zastopniki: M. Węglarz, T. Nowakowski in T. Krawczyk, zastopniki)
   Predmet
   Razglasitev ničnosti Direktive Sveta 2004/85/ES z dne 28. junija 2004 o spremembah Direktive 2003/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta o uporabi nekaterih določb v Estoniji (UL L 236, str. 10) — Pravna podlaga.
   Izrek

               1)

               Za nično se razglasi Direktiva Sveta 2004/85/ES z dne 28. junija 2004 o spremembi Direktive 2003/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta o uporabi nekaterih določb v Estoniji v delu, v katerem v korist Estonije določa odstopanje od uporabe člena 21(1)(b) in (c) Direktive 2003/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih za notranji trg z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 96/92/ES, ki traja dlje od 31. decembra 2008, in tudi s tem povezana obveznost, da se 1. januarja 2009 zagotovi le delno odprtje trga, ki predstavlja 35 % porabe, ter obveznost letnega posredovanja pragov porabe, ki razširijo upravičenost na končne porabnike.

               2)

               V preostalem se tožba zavrne.

               3)

               Svetu Evropske unije se naloži plačilo stroškov.

               4)

               Republika Poljska, Republika Estonija in Komisija Evropskih skupnosti nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 273, 6.11.2004.


title: Zadeva C-266/08: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 14. maja 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2004/81/ES — Pravica do bivanja državljanov tretjih držav, ki so žrtve nedovoljene trgovine z ljudmi ali so bili predmet dejanj omogočanja nezakonitega priseljevanja, ki sodelujejo s pristojnimi organi — Nepopoln prenos — Neobvestitev o ukrepih za prenos)

text:
               4.7.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 153/15

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 14. maja 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji
   (Zadeva C-266/08) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2004/81/ES - Pravica do bivanja državljanov tretjih držav, ki so žrtve nedovoljene trgovine z ljudmi ali so bili predmet dejanj omogočanja nezakonitega priseljevanja, ki sodelujejo s pristojnimi organi - Nepopoln prenos - Neobvestitev o ukrepih za prenos)
   2009/C 153/28
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. Condou-Durande in E. Adsera Ribera, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Španija (zastopnik: B. Plaza Cruz, zastopnik)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države — Nesprejetje predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Sveta 2004/81/ES z dne 29. aprila 2004 o dovoljenju za prebivanje, izdanem prebivalcem tretjih držav, ki so žrtve nedovoljene trgovine z ljudmi ali so bili predmet dejanj omogočanja nezakonitega priseljevanja, ki sodelujejo s pristojnimi organi (UL L 261, str. 19), v predpisanem roku.

      Izrek

               1)

               Kraljevina Španija s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Sveta 2004/81/ES z dne 29. aprila 2004 o dovoljenju za prebivanje, izdanem prebivalcem tretjih držav, ki so žrtve nedovoljene trgovine z ljudmi ali so bili predmet dejanj omogočanja nezakonitega priseljevanja, ki sodelujejo s pristojnimi organi, in s tem, da Komisije Evropskih skupnosti ni obvestila o določbah notranjega prava, namenjenih zagotavljanju te uskladitve, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2)

               Kraljevini Španiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 209, 15.8.2008.


title: Zadeva C-625/11 P: Pritožba, ki sta jo 6. decembra 2011 vložila Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi razširjeni senat) z dne 21. septembra 2011 v zadevi T-268/10, Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS proti Evropski agenciji za kemikalije (ECHA)

text:
               28.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/45

      Pritožba, ki sta jo 6. decembra 2011 vložila Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi razširjeni senat) z dne 21. septembra 2011 v zadevi T-268/10, Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS proti Evropski agenciji za kemikalije (ECHA)
      (Zadeva C-625/11 P)
      (2012/C 25/83)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnici: Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS (zastopnika: K. Van Maldegem, R. Cana, odvetnika)

         Druge stranke v postopku: Evropska agencija za kemikalije (ECHA), Kraljevina Nizozemska, Evropska komisija

         Predlogi

      Pritožnici Sodišču predlagata, naj:

                  —

                  razveljavi sklep Splošnega sodišča v zadevi T-268/10; in

                  —

                  razglasi ničnost odločbe Evropske agencije za kemikalije (ECHA) o opredelitvi akrilamida kot snovi, ki izpolnjuje merila iz člena 57 Uredbe (ES) št. 1907/2006 (1) o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij, v skladu s členom 59 Uredbe št. 1907/2006 in o poznejši vključitvi akrilamida na seznam kandidatnih snovi 30. marca 2010 v skladu s členom 59 Uredbe št. 1907/2006; ali

                  —

                  podredno, vrne zadevo Splošnemu sodišču v razsojanje o predlogu pritožnic za razglasitev ničnosti; in

                  —

                  nasprotni stranki v pritožbenem postopku naloži plačilo vseh stroškov postopka (vključno s stroški postopka pred Splošnim sodiščem).

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnice trdijo, da je Splošno sodišče s tem, da je zavrglo njihovo tožbo za razglasitev ničnosti odločbe ECHA o opredelitvi akrilamida kot snovi, ki izpolnjuje merila iz člena 57 Uredbe št. 1907/2006, v skladu s členom 59 Uredbe št. 1907/2006 in o poznejši vključitvi akrilamida na seznam kandidatnih snovi 30. marca 2010 v skladu s členom 59 Uredbe št. 1907/2006, kršilo pravo Unije. Pritožnice trdijo zlasti, da je Splošno sodišče storilo veliko napak pri razlagi dejanskega stanja pravnega okvira, ki se uporablja za položaj pritožnic. Zato je večkrat napačno uporabilo pravo, zlasti:

                  —

                  pri razlagi in uporabi člena 102(1) Poslovnika in sodne prakse o izračunavanju rokov; in

                  —

                  pri ugotovitvi, da je tožba pritožnic za razglasitev ničnosti odločbe ECHA o opredelitvi akrilamida kot snovi, ki izpolnjuje merila iz člena 57 Uredbe št. 1907/2006, v skladu s členom 59 Uredbe št. 1907/2006 in o poznejši vključitvi akrilamida na seznam kandidatnih snovi 30. marca 2010 v skladu s členom 59 Uredbe št. 1907/2006 nedopustna.

            Zato pritožnice trdijo, da je treba sklep Splošnega sodišča v zadevi T-268/10 razveljaviti in da je treba odločbo ECHA o opredelitvi akrilamida kot snovi, ki izpolnjuje merila iz člena 57 Uredbe št. 1907/2006, v skladu s členom 59 Uredbe št. 1907/2006 in o poznejši vključitvi akrilamida na seznam kandidatnih snovi 30. marca 2010 v skladu s členom 59 Uredbe št. 1907/2006 razglasiti za nično.

         (1)  Uredba (ES) št. 1907/2006 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH), o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije ter spremembi Direktive 1999/45/ES ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES (UL L 396, str. 1).