title: Zadeva T-386/04: Tožba Eridania Sadam S.p.A. in drugi proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 27. septembra 2004

text:
               20.11.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 284/28

         Tožba Eridania Sadam S.p.A. in drugi proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 27. septembra 2004
   (Zadeva T-386/04)
   (2004/C 284/55)
   Jezik postopka: italijanščina
   Eridania Sadam S.p.A. in drugi, ki jo zastopajo Gualtiero Pittalis, Ivano Vigliotti, Gian Michele Roberti, Paolo Ziotti in Alessandra Franchi, avvocati, so dne 27. septembra 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložili tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeče stranke Sodišču prve stopnje predlagajo, naj:

               —

               razglasi za ničnega člen 1(d) Uredbe Komisije (ES) št. 1216/2004 z dne 30. junija 2004 o določitvi izpeljanih intervencijskih cen za beli sladkor za tržno leto 2004/2005 za vsa območja v Italiji;

               —

               podredno, na podlagi člena 241 ES razglasi za nezakonitega in neuporabnega člen 2 Uredbe Sveta (ES) št. 1260/2001, kolikor Komisiji ne omogoča, da bi upoštevala obstoj uvoza po nični stopnji, za katerega pri določitvi izpeljane intervencijske cene ni določenih kvot;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   S to tožbo družbe Eridania Sadam S.p.A., Italia Zuccheri S.p.A., Zuccherificio del Molise S.p.A., Cooperativa Produttori Bieticoli a r.l. (CO.PRO.B) in Società Fondiaria Romagnola S.p.A. (SFIR) na podlagi člena 230(4) Pogodbe ES izpodbijajo Uredbo Komisije (ES) št. 1216/2004 z dne 30. junija 2004 o določitvi izpeljanih intervencijskih cen za beli sladkor za tržno leto 2004/2005 (UL L 232, 1.7.2004, str. 25).
   V utemeljitev svojega zahtevka tožeče stranke navajajo naslednje tožbene razloge.
   Tožeče stranke navajajo, da izpodbijana uredba v številnih pogledih ni v skladu s temeljno ureditvijo, ki jo je Svet določil z Uredbo (ES) št. 1260/2001 z dne 19. junija 2001. Tožeče stranke predvsem zatrjujejo, da izpodbijana uredba zmotno opredeljuje Italijo kot „območje s primanjkljajem“ v zvezi z oskrbo sladkorja, zaradi česar je bil zanjo uporabljen sistem izpeljanih cen (t.im. regionalizacija).
   Taka opredelitev, ki po mnenju tožečih strank temelji na zmotni oceni gospodarskih razmer, je slednjim povzročila škodo, saj uvedba izpeljanih cen vodi k povišanju stroškov proizvodnje sladkornih industrij, ki delujejo na italijanskem ozemlju. Tožeče stranke predvsem navajajo, da naj Komisija pri izračunavanju notranje italijanske oskrbe ne bi upoštevala količin belega sladkorja, uvoženega po nični stopnji iz Balkanskih držav; ta uvoz naj bi bistveno spremenil pogoje delovanja skupne tržne ureditve, v kateremu je tako prišlo do pomembne izgube ravnotežja, ki je postala še bolj občutna zaradi uporabe regionalizacije na italijanskem tržišču.
   Zato tožeče stranke zatrjujejo, da vsebuje člen 1(d) izpodbijane uredbe napako v pogojih za izvajanje in da je glede svojih učinkov potencialno v nasprotju z načeli Skupnosti na katerih temelji Skupna kmetijska politika ter pravili skupne tržne ureditve za sladkor, kot tudi kršitev načel sorazmernosti in prepovedi diskriminacije.
   V primeru, da Sodišče prve stopnje ne bi hotelo sprejeti tožbenih razlogov, uperjenih naproti izpodbijani Uredbi, čemur tožeče stranke močno nasprotujejo, slednje podredno predlagajo, naj Sodišče prve stopnje posledično razglasi za nezakonitega in neuporabnega člen 2 Uredbe št. 1260/2001, kolikor ta Komisiji dovoljuje, da ne upošteva posledic uvoza po nični stopnji, za katerega pri določitvi izpeljane intervencijske cene ni določenih kvot.


title: Zadeva T-167/04: Tožba Asklepios Kliniken GmbH proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 13. maja 2004

text:
               7.8.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 201/16

         Tožba Asklepios Kliniken GmbH proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 13. maja 2004
   (Zadeva T-167/04)
   (2004/C 201/36)
   Jezik postopka: nemščina
   Asklepios Kliniken GmbH, Königstein-Falkenstein (Nemčija), ki ga zastopa K. Füsser, je dne 13. maja 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložil tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, da:

               —

               ugotovi, da Komisija ni izpolnila obveznosti iz člena 88 ES kot tudi iz člena 10(1) in člena 13(1) Uredbe (ES) št. 659/1999, ker po vloženi pritožbi tožeče stranke z dne 20. januarja 2003 ni sprejela odločbe v skladu s členom 4(2),(3) ali (4) Uredbe (ES) št. 659/1999.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Tožeča stranka je družba zasebnega prava v izključno zasebni lasti, specializirano za obratovanje bolnišnic. Od januarja 2003 si prizadeva za sprejem odločbe Komisije v skladu s členom 4(2), (3) ali (4) Uredbe (ES) št. 659/1999, ki zadeva domnevno prakso pomoči v prid javnim bolnišnicam v Zvezni republiki Nemčiji.
   Tožeča stranka navaja, da se morajo zasebne bolnišnice predvsem financirati iz plačil, ki so jim dana na podlagi pogodb o oskrbi sklenjenih s pristojnimi nosilci zdravstvenega zavarovanja in njihovimi poklicnimi združenji in v določenih primerih iz neposrednih dotacij za gradnjo bolnišnic, danih na podlagi obstajajočih finančnih načrtov za bolnišnice zveznih dežel. Nasprotno lahko javne bolnišnice dodatno računajo na to, da bo pri njih pogosto nastalo izgubo redno pokril javni ustanovitelj. Po navedbah tožeče stranke gre pri teh dajatvah za pomoči v smislu člena 87(1) ES, ki se morajo v skladu s členom 88(3) ES prijaviti, med drugim pa tudi niso združljive s skupnim trgom.
   Tožeča stranka nadalje navaja, da je tožba utemeljena, ker Komisija ni ukrepala kljub obstoječi obveznosti, da ukrepa od trenutka, ko je pozvana.


title: Zadeva C-184/06: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 13. decembra 2007 – Kraljevina Španija proti Svetu Evropske unije (Ribištvo – Uredba (ES) št. 51/2006 – Razdelitev ribolovnih kvot med države članice – Akt o pristopu Kraljevine Španije – Konec prehodnega obdobja – Zahteva po relativni stabilnosti – Načelo prepovedi diskriminacije – Nove ribolovne možnosti)

text:
               23.2.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 51/14

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 13. decembra 2007 – Kraljevina Španija proti Svetu Evropske unije
   (Zadeva C-184/06) (1)

   (Ribištvo - Uredba (ES) št. 51/2006 - Razdelitev ribolovnih kvot med države članice - Akt o pristopu Kraljevine Španije - Konec prehodnega obdobja - Zahteva po relativni stabilnosti - Načelo prepovedi diskriminacije - Nove ribolovne možnosti)
   (2008/C 51/22)
   Jezik postopka: španščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Kraljevina Španija (zastopnik: N. Díaz Abad, zastopnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: A. De Gregorio Merino in A. Westerhof Löfflerova, zastopnika)

      Intervenientka v podporo tožene stranke: Komisija Evropskih skupnosti (Zastopnika: T. van Rijn in F. Jimeno Fernández, zastopnika)
   Predmet
   Razglasitev ničnosti Uredbe Sveta (ES) št. 51/2006 z dne 22. decembra 2005 o določitvi ribolovnih možnosti in s tem povezanih pogojev za nekatere staleže rib in skupine staležev rib, ki se uporabljajo v vodah Skupnosti, in za plovila Skupnosti v vodah, kjer so potrebne omejitve ulova, za leto 2006 (UL L 16, str. 1) – Diskriminacija – Veljavnost člena 20(2) Uredbe Sveta (ES) št. 2371/2002 z dne 20. decembra 2002 o ohranjevanju in trajnostnem izkoriščanju ribolovnih virov v okviru skupne ribiške politike (UL L 358, str. 59).
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Kraljevini Španiji se naloži plačilo stroškov.

               3)

               Komisija Evropskih skupnosti nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 154, 1.7.2007.


title: Zadeva T-173/07: Tožba, vložena 18. maja 2007 – Reno Schuhcentrum proti UUNT – Payless ShoeSource Worldwide (Payless ShoeSource)

text:
               21.7.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 170/30

         Tožba, vložena 18. maja 2007 – Reno Schuhcentrum proti UUNT – Payless ShoeSource Worldwide (Payless ShoeSource)
   (Zadeva T-173/07)
   (2007/C 170/59)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Reno Schuhcentrum GmbH (Thaleischweiler-Fröschen, Nemčija) (zastopnik: S. Schäffner, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Payless ShoeSource Worldwide, Inc. (Topeka, Združene države)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razveljavitev odločbe prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 28. februarja 2007 (zadeva R 1209/2005-1) o zavrnitvi pritožbe v zvezi z zahtevo za razveljavitev št. 731C 0000 186 163/1 (znamka Skupnosti št. 186 163 – Payless ShoeSource);

               —

               naložitev plačila stroškov UUNT.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za razveljavitev: Figurativna znamka Skupnosti „Payless ShoeSource“ za proizvode in storitve iz razredov 25, 35 in 42 – prijava št. 186 163

      Imetnik znamke Skupnosti: Payless ShoeSource Worldwide, Inc.

      Stranka, ki zahteva razveljavitev znamke Skupnosti: Reno Schuhcentrum GmbH

      Odločba oddelka za izbris: Delna zavrnitev zahteve za razveljavitev, nadaljnja veljavnost registracije določenih proizvodov iz razreda 25.

      Odločba odbora za pritožbe: Razveljavitev odločbe v zvezi s proizvodi iz razreda 25.

      Navajani tožbeni razlogi: Tožeča stranka zatrjuje, da izpodbijana odločba bistveno krši postopek v zvezi s členom 74 Uredbe o znamki Skupnosti in dokaznim bremenom. Tožeča stranka meni, da ima v zahtevi za razveljavitev dokazno breme v zvezi z resno in dejansko uporabo imetnik znamke. Tožeča stranka poleg tega zatrjuje, da Urad ne more ugotoviti dejanskega stanja po uradni dolžnosti in da bi moral biti njegov preizkus omejen na presojo dejstev, dokazov ter trditev strank in njihovih predlogov. Tožeča stranka zato trdi, da naj obvestila odbora za pritožbe z dne 18. oktobra 2006, s katerim je bil imetnik znamke pozvan, naj predloži originale določenih uradnih izjav, ne bi bilo mogoče sprejeti, zlasti ker je odbor za pritožbe prej ocenil, da dokazi, ki jih je prvotno predložil imetnik znamke, ne zadostujejo za dokaz resne in dejanske uporabe.
   Tožeča stranka nato zatrjuje, da navedeni originali niso bilo predloženi v roku, določenem v členu 74(2) Uredbe o znamki Skupnosti, in da jih zato naj ne bi bilo mogoče sprejeti.
   Tožeča stranka poleg tega trdi, da je odbor za pritožbe napačno razlagal pojem resne in dejanske uporabe in tako kršil člen 15 Uredbe o znamki Skupnosti.


title: Zadeva C-387/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Belgija) 17. julija 2015 – Hilde Orleans in drugi/Vlaams Gewest, intervenient: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen

text:
               26.10.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 354/18

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Belgija) 17. julija 2015 – Hilde Orleans in drugi/Vlaams Gewest, intervenient: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen
   (Zadeva C-387/15)
   (2015/C 354/20)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Raad van State

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Hilde Orleans, Rudi Van Buel, Marina Apers

      Tožena stranka: Vlaams Gewest

      Intervenient: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Regionalni prostorski načrt (GRUP) vsebuje urbanistična pravila, s katerimi je zavezujoče urejeno, da je razvoj območij (natančneje za pristaniška podjetja in podjetja, katerih dejavnost je povezana z vodo, logistične parke, infrastrukturo plovnih poti ter prometno in transportno infrastrukturo), v katerih se nahajajo naravne vrednote (območje naravnega habitatnega tipa ali habitat vrste, za katero je bilo določeno ustrezno posebno ohranitveno območje), ki prispevajo k ciljem ohranjanja zadevnih posebnih ohranitvenih območij, mogoč šele po ureditvi trajnostnega habitata na prevladujočih naravnih območjih (določenih na območju Natura 2000) in po odločitvi flamske vlade po predhodnem mnenju flamske uprave, pristojne za ohranjanje narave – ki mora biti del vloge za urbanistično dovoljenje za uresničevanje navedenih namenov – da je trajnostna ureditev prevladujočih naravnih območij uspela.
   Ali je pri določanju verjetnih pomembnih vplivov in/ali izvajanju ustrezne presoje posledic v smislu člena 6(3) Direktive o habitatih (1) mogoče upoštevati ta urbanistična pravila in pozitivni razvoj prevladujočega naravnega območja, ki je z njimi določen, ali pa je treba ta urbanistična pravila razlagati le kot „izravnalne ukrepe“ v smislu člena 6(4) Direktive o habitatih, če so izpolnjeni pogoji iz te določbe?

      (1)  Direktiva Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL L 206, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102).


title: Zadeva T-169/17: Tožba, vložena 17. marca 2017 – Pethke/EUIPO

text:
               15.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 151/40

         Tožba, vložena 17. marca 2017 – Pethke/EUIPO
   (Zadeva T-169/17)
   (2017/C 151/52)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Ralph Pethke (Alicante, Španija) (zastopnik: H. Tettenborn, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sklep PERS-AFFECT-16-134 z dne 17. oktobra 2016, s katerim je bila tožeča stranka premeščena z delovnega mesta direktorja glavnega oddelka osnovna dejavnost, z učinkom od 17. oktobra 2016, na delovno mesto pri opazovalni skupini in nazadovala v upravni odbor;

               —

               tožeči stranki zagotovi nadomestilo premoženjske in nepremoženjske škode, ki ji je nastala zaradi kršitve; in

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev predpisov v zvezi z disciplinskim postopkom Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije (v nadaljevanju: Kadrovski predpisi)
               Tožeča stranka trdi, da njeno nazadovanje z delovnega mesta direktorja glavna dejavnost v upravni odbor, brez možnosti napredovanja, ni zakonita premestitev, temveč kaznovalna degradacija, ki bi zaradi neobstoja druge pravne podlage predpostavljala disciplinski postopek. Toženi urad je tako s svojim ravnanjem kršil določbe člena 86 Kadrovskih predpisov in Priloge IX h Kadrovskim predpisom.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: nezakonita premestitev/zloraba pooblastil
               Tožeča stranka trdi, da niso izpolnjeni pogoji za redno premestitev. Odstavitev in premestitev tožeče stranke naj namreč ne bi bila v interesu službe, različni navedeni (spreminjajoči se) razlogi za premestitev tožeče stranke kažejo na zlorabo pooblastil, prav tako pa ni bilo zagotovljeno zahtevano načelo enakovrednosti za ustrezno premestitev.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev prepovedi samovoljnega ravnanja in prepovedi diskriminacije zaradi spola tožeče stranke
               Tožeča stranka v zvezi s tem navaja, da njena odstavitev in premestitev, zato da se zagotovi povečanje števila žensk v vodstveni sferi, pomeni neposredno diskriminacijo zaradi njenega spola.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti
               Tožeča stranka trdi, da je njena kaznovalna premestitev nesorazmeren ukrep z vidika notranje reorganizacije urada.

               5.

               Peti tožbeni razlog: kršitev pravice do dobrega upravljanja in dolžnosti skrbnega ravnanja – poseg v telesno in duševno celovitost tožeče stranke – mobing
               Tožeča stranka v okviru petega tožbenega razloga navaja, da njena „napadalna“ razrešitev pomeni poseg v telesno in duševno celovitost in ne dosega minimalnega standarda dobrega upravljanja.
               Na podlagi ravnanj in opustitev urada ima tožeča stranka zahtevek za finančno nadomestilo za premoženjsko in nepremoženjsko škodo.


title: Zadeva F-132/07: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 20. januarja 2011 – Strack proti Komisiji (Javni uslužbenci — Uradniki — Členi 17, 17a in 19 Kadrovskih predpisov — Prošnja za dovoljenje za razkritje dokumentov — Prošnja za dovoljenje za objavo besedila — Prošnja za dovoljenje, da se ugotovitve uporabijo pred nacionalnimi sodnimi organi — Dopustnost)

text:
               5.3.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 72/34

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 20. januarja 2011 – Strack proti Komisiji
   (Zadeva F-132/07) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Členi 17, 17a in 19 Kadrovskih predpisov - Prošnja za dovoljenje za razkritje dokumentov - Prošnja za dovoljenje za objavo besedila - Prošnja za dovoljenje, da se ugotovitve uporabijo pred nacionalnimi sodnimi organi - Dopustnost)
   2011/C 72/54
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Guido Strack (Köln, Nemčija) (zastopnik: H. Tettenborn)

      Tožena stranka: Evropska Komisija (zastopniki: J. Currall in B. Eggers skupaj z B. Wägenbaurom, odvetnikom)

      Predmet

   Javni uslužbenci – Razglasitev ničnosti več odločb Komisije, s katerimi je bila zavrnjena prošnja tožeče stranke za dovoljenje, po eni strani, za objavo nekaterih dokumentov in, po drugi strani, za vložitev pritožbe zoper (nekdanje) komisarje in zastopnike Komisije – Odškodninski zahtevek

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               G. Stracku se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 107, 26.4.2008, str. 44.


title: Zadeva C-403/10 P: Pritožba, ki jo je Mediaset SpA vložila 6. avgusta 2010 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 15. junija 2010 v zadevi Mediaset SpA proti Evropski komisiji, skupaj s Sky Italia Srl (T-177/07)

text:
               6.11.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/8

         Pritožba, ki jo je Mediaset SpA vložila 6. avgusta 2010 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 15. junija 2010 v zadevi Mediaset SpA proti Evropski komisiji, skupaj s Sky Italia Srl (T-177/07)
   (Zadeva C-403/10 P)
   ()
   2010/C 301/11
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Mediaset SpA (zastopniki: K Adamantopoulos in G. Rossi, odvetnika)

      Drugi stranki v postopku: Evropska komisija, Sky Italia Srl

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               sodbo Splošnega sodišča z dne 15. junija 2010 v zadevi T-177/07 razveljavi;

               —

               samo dokončno odloči s tem, da odločbo Evropske komisije, izpodbijano na prvi stopnji, razglasi za nično, ali, alternativno, vrne zadevo Splošnemu sodišču v ponovno odločanje; in

               —

               toženi stranki in intervenientki na prvi stopnji naloži plačilo stroškov postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Tožeča stranka trdi, da je Splošno sodišče dvakrat napačno uporabilo pravo s tem, da je navedbe tožeče stranke na področje uporabe člena 4(1) italijanskega zakona št. 350/2003 in tožbeni razlog tožeče stranke v zvezi z razliko med pojmoma (i) selektivnosti na podlagi člena 107(1) PDEU in (ii) diskriminacije, ki se razlikuje od tehnološke nevtralnosti, štelo za nedopustne. Splošno sodišče je posledično očitno napačno uporabilo pravo s tem, da je italijanski zakon pravno opredelilo kot tehnološko ne-nevtralen.

               2.

               Splošno sodišče je pri uporabi člena 107(1) PDEU napačno uporabilo pravo s tem, da je štelo, da ima tožeča stranka zaradi zatrjevane „tehnološke ne-nevtralnosti“ italijanskega zakona nujno selektivno gospodarske prednosti. Poleg tega je napačno uporabilo pravo s tem, da je odločilo, da je tožena stranka upravičeno ugotovila obstoj gospodarske prednosti za družbo Mediaset, medtem ko ni (tako kot tožena stranka) pravno opredelilo – temveč le domnevala – abstraktne „pritegnitve gledalcev“ in „cenejšega prodora na trg“ kot posebne gospodarske prednosti družbe Mediaset. Splošno sodišče tudi ni podalo ustrezne obrazložitve v nasprotju s členom 36 statuta Sodišča ter je očitno izkrivljalo dejstva in napačno uporabilo pravo s tem, da je v točkah od 62 do 68 in od 74 do 79 sodbe podalo napačno in izkrivljeno razlago izpodbijane odločbe. Splošno sodišče je namreč napačno uporabilo pravo s tem, da je svojo obrazložitev nadomestilo z obrazložitvijo iz izpodbijane odločbe v zvezi z domnevno prednostjo družbe Mediaset, in predložene dokaze razlagalo na način, ki je v nasprotju z besedilom in analizo iz točk od 82 do 95 izpodbijane odločbe, ter izkrivljalo dokaze. Splošno sodišče je prav tako napačno uporabilo pravo v zvezi s pojmom „posredni prejemnik“ in uporabo ter pravno opredelitev tega pojma v obravnavanem primeru.

               3.

               Splošno sodišče je poleg tega napačno uporabilo pravo s tem, da sploh ni proučilo različnih tožbenih razlogov, navedenih v točkah od 93 do 96 in od 121 do 129 tožbe, glede presoje skladnosti italijanskega zakona na podlagi člena 107(3)(c) PDEU. Splošno sodišče prav tako v zvezi s tem ni podalo zadostne obrazložitve. Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo tudi z uporabo člena 107(3)(c) PDEU, s tem da je italijanski zakon razglasilo za nezdružljivega s skupnim trgom, kot posledica in le zaradi domnevnega nespoštovanja načela tehnološke nevtralnosti zaradi domnevne izključitve satelitskih sprejemnikov s področja uporabe italijanskega zakona, quod non; ter s tem, da se je strinjalo z opustitvijo tožene stranke, da pravno presodi zatrjevane izkrivljajoče učinke ukrepa na trgu plačljive televizije z ustreznim sodnim, gospodarskim in primerjalnim nadzorom: (a) posebnega izkrivljanja konkurence na trgu plačljive televizije in (b) domnevnega učinka gospodarske prednosti. Gospodarska prednost se je najprej le domnevala in je bila razglašena za nezdružljivo s skupnim trgom, ker domnevno ni bila tehnološko nevtralna. Splošno sodišče je poleg tega napačno uporabilo pravo in podalo neustrezno obrazložitev s tem, da je zavrnilo tretji tožbeni razlog. Tega tožbenega razloga in trditev v zvezi s protislovno obrazložitvijo izpodbijane odločbe ni le predstavilo netočno in napačno razlagalo, temveč teh trditev ni obravnavalo, in jih je, posledično napačno zavrnilo kot neutemeljene.

               4.

               Nazadnje, Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo pri uporabi člena 14 Uredbe št. 659/1999 (1) s tem, da ni upoštevalo dejstva, da zaradi napak izpodbijane odločbe v zvezi z gospodarsko prednostjo, ki je bila domnevno podeljena tožeči stranki, izterjava domnevne državne pomoči v nasprotju z načelom pravne varnosti dejansko ni bila mogoča. Zoper izpodbijano odločbo torej ni bilo mogoče vložiti nobenega učinkovitega in preglednega pravnega sredstva, prav tako ni bilo primerne metodologije vračila. Splošno sodišče je poleg tega slabo obrazložilo tožbene razloge tožeče stranke glede tega in napačno uporabilo pravo s tem, da je štelo, da je z izpodbijano odločbo omogočena vzpostavitev prejšnjega stanja.

      (1)  Uredba Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL L 83, str. 1).


title: Zadeva C-33/10: Tožba, vložena 20. januarja 2010 – Evropska komisija proti Kraljevini Danski

text:
               1.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/16

         Tožba, vložena 20. januarja 2010 – Evropska komisija proti Kraljevini Danski
   (Zadeva C-33/10)
   2010/C 113/24
   Jezik postopka: danščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. Alcover San Pedro, H. Støvlbæk, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Danska

      Predloga tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Kraljevina Danska s tem, da ni sprejela vseh ukrepov, potrebnih za zagotovitev, da bi se do 30. oktobra 2007 vsa dovoljenja ponovno preverila in po potrebi posodobila, ni izpolnila obveznosti iz člena 5(1) Direktive 2008/1/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. januarja 2008 o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja;

               —

               Kraljevini Danski naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Člen 5(1) Direktive zahteva, da države članice do 30. oktobra 2007 sprejmejo ukrepe za izvajanje postopka izdaje dovoljenj in/ali ponovne preučitve v zvezi z obstoječimi obrati. Ta rok velja brez izjem in Direktiva državam članicam ne dovoljuje, da se sklicujejo na izjemne okoliščine kot razlog za neupoštevanje te obveznosti.
   Ne zadostuje, da so bili na Danskem sprejeti ukrepi za zagotovitev, da se vse zadeve v zvezi z upoštevanjem člena 5(1) Direktive končajo do konca leta 2009. Prav tako pri presoji, ali je Danska izpolnila obveznosti iz člena 5(1), ni mogoče upoštevati zamud, ki so nastale zaradi reforme občin z dne 1. januarja 2007. Rok za legalizacijo obratov se je iztekel 30. oktobra 2007 in je bil državam članicam sporočen že 22. septembra 2005. Danska je imela torej na voljo več let za sprejetje ukrepov, potrebnih za uskladitev z Direktivo.
   Danska ni prerekala neupoštevanja zahtev za izdajo dovoljenj za obstoječe obrate. Tako ni sporno, da večji del od osmih danskih obratov deluje brez dovoljenja iz Direktive, kar je v nasprotju s členom 5(1) Direktive.

      (1)  UL 2008, L 24, str. 8.


title: Zadeva T-140/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. novembra 2012 – Prysmian in Prysmian Cavi e Sistemi Energia proti Komisiji ( „Konkurenca — Upravni postopek — Ničnostna tožba — Akti, sprejeti med pregledom — Vmesni ukrepi — Nedopustnost — Sklep o odreditvi pregleda — Obveznost obrazložitve — Varstvo zasebnosti — Dovolj resni indici — Sodni nadzor“ )

text:
               22.12.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 399/17

         Sodba Splošnega sodišča z dne 14. novembra 2012 – Prysmian in Prysmian Cavi e Sistemi Energia proti Komisiji
   (Zadeva T-140/09) (1)

   (Konkurenca - Upravni postopek - Ničnostna tožba - Akti, sprejeti med pregledom - Vmesni ukrepi - Nedopustnost - Sklep o odreditvi pregleda - Obveznost obrazložitve - Varstvo zasebnosti - Dovolj resni indici - Sodni nadzor)
   2012/C 399/28
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Prysmian SpA (Milano, Italija) in Prysmian Cavi e Sistemi Energia Srl (Milano) (zastopniki: A. Pappalardo, F. Russo, L. Stasi, C. Tesauro in L. Armati, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva V. Di Bucci in X. Lewis, nato V. Di Bucci in N. von Lingen, zastopniki)

      Predmet

   Prvič, predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2009) 92/2 z dne 9. januarja 2009, s katero je bila družbi Prysmian SpA in vsem drugim podjetjem, ki jih ta neposredno ali posredno nadzoruje, vključno z družbo Prysmian Cavi e Sistemi Energia Srl, odrejena podreditev pregledu v skladu s členom 20(4) Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 [ES] in 82 [ES] (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205) (zadeva COMP/39.610); drugič, predlog Splošnemu sodišču, naj ugotovi nezakonitost odločbe, ki jo je Komisija sprejela med pregledom, o kopiranju nekaterih računalniških datotek, da bi jih preučila v svojih prostorih, in tretjič, predlog Sodišču, naj Komisiji prepove uporabo kakršnihkoli nezakonito pridobljenih dokumentov in ji naloži, naj družbama Prysmian in Prysmian Cavi e Sistemi Energia vrne nezakonito pridobljene dokumente.

      Izrek

               1.

               Odločba Komisije C(2009) 92/2 z dne 9. januarja 2009, s katero je bila družbi Prysmian SpA in vsem drugim podjetjem, ki jih ta neposredno ali posredno nadzoruje, vključno z družbo Prysmian Cavi e Sistemi Energia Srl, odrejena podreditev pregledu v skladu s členom 20(4) Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 [ES] in 82 [ES] se razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša na est annulée pour autant qu’elle concerne des câbles électriques autres que les câbles électriques sous-marins et souterrains de haute tension et le matériel associé à ces autres câbles.

               2.

               Le recours est rejeté pour le surplus.

               3.

               Prysmian et Prysmian Cavi e Sistemi Energia supporteront leurs propres dépens ainsi que la moitié des dépens exposés par la Commission européenne.

               4.

               La Commission supportera la moitié de ses propres dépens.

      (1)  UL C 141, 20.6.2009.


title: Zadeva F-48/06: Tožba, vložena  5. maja 2006  — Avanzata in drugi proti Komisiji

text:
               1.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 154/26

         Tožba, vložena 5. maja 2006 — Avanzata in drugi proti Komisiji
   (Zadeva F-48/06)
   (2006/C 154/60)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Eric Avanzata in drugi (Beggent, Francija) (zastopniki: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis in E. Marchal, avocats)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožečih strank

               —

               razveljavijo naj se pogodbe za začasnega uslužbenca tožečih strank v delih, ki določajo njihovo funkcionalno skupino, njihov naziv, njihov razred in njihovo plačo;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeče stranke, ki so začele delati pri Komisiji kot uslužbenci ali delavci po pogodbi po luksemburškem pravu, nasprotujejo svoji uvrstitvi in plači, ki ju je določila navedena institucija ob njihovem imenovanju v začasne uslužbence Urada za infrastrukturo in logistiko v Luksemburgu (UIL).
   V podporo svojim tožbam tožeče stranke navajajo kršitev člena 80 Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev (PZDU), kršitev člena 2 Priloge k PZDU, nezakonitost Splošnih določb za izvajanje navedenih členov (SDI) in kršitev načela enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije, transparentnosti in dobre uprave.
   Tožeče stranke najprej navajajo, da naj bi tožena stranka sprejela SDI, ne da bi predhodno pridobila mnenje Odbora za kadrovske predpise. Poleg tega SDI naj ne bi zajemale natančnega opisa funkcij in dodelitev, ki jih pokriva vsaka vrsta naloge, kar naj bi onemogočilo preveritev, ali so bile tožeče stranke imenovane v funkcionalno skupino, ki ustreza nalogam, ki jih izvršujejo, in ali je bil njihov naziv določen v skladu s členom 80 PZDU. Še več, tožena stranka naj ne bi dokazala, da je učinkovito preverila možnost, da bi bile tožeče stranke dodeljene, kot je bilo predvideno s SDI, v višji plačilni razred, da bi se upoštevalo dejansko stanje na trgu.
   Končno tožeče stranke trdijo, da so v enakem položaju kot osebje, ki dela v jaslih in vrtcih v Bruslju in ki je zaposleno kot začasni uslužbenci Urada za infrastrukturo in logistiko v Bruslju z jamstvom, da se bodo njihove plače ohranile. Tožena stranka naj ne bi upravičila, zakaj tožečim strankam ni dodelila takega jamstva.


title: Zadeva C-227/15 P: Sklep Sodišča (tretji senat) z dne 21. aprila 2016 – Jean-Marie Cahier/Svet Evropske unije, Evropska komisija, Francoska republika (Pritožba — Nepogodbena odgovornost Evropske unije — Uredba (ES) št. 1493/1999 — Člen 28(1) — Obveznost destilacije količin vina iz vinskih trt, namenjenih pridelavi dveh vrst vina, ki presegajo količine običajno pridelanega vina, ki niso izvožene iz Unije — Uredba (ES) št. 1623/2000 — Destilacija, ki jo opravi proizvajalec sam kot destilater — Proizvodnja žganja z označbo porekla)

text:
               1.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/3

         Sklep Sodišča (tretji senat) z dne 21. aprila 2016 – Jean-Marie Cahier/Svet Evropske unije, Evropska komisija, Francoska republika
   (Zadeva C-227/15 P) (1)

   ((Pritožba - Nepogodbena odgovornost Evropske unije - Uredba (ES) št. 1493/1999 - Člen 28(1) - Obveznost destilacije količin vina iz vinskih trt, namenjenih pridelavi dveh vrst vina, ki presegajo količine običajno pridelanega vina, ki niso izvožene iz Unije - Uredba (ES) št. 1623/2000 - Destilacija, ki jo opravi proizvajalec sam kot destilater - Proizvodnja žganja z označbo porekla))
   (2016/C 279/04)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožniki: Jean-Marie Cahier, Robert Aubineau, Laurent Bigot, Pascal Bourdeau, Jacques Brard-Blanchard, Olivier Charruaud, Daniel Chauvet, Régis Chauvet, Fabrice Compagnon, Francis Crepeau, Philippe Davril, Bernard Deborde, Chantal Goulard, Jean-Pierre Gourdet, Bernard Goursaud, Jean Gravouil, Guy Herbelot, Rodrigue Herbelot, Sophie Landrit, Michel Mallet, Michel Merlet, Alain Phelipon, Claude Potut, Philippe Pruleau, Philippe Riche, Françoise Rousseau, René Roy, Pascale Rulleaud-Beaufour (zastopnik: C.-É. Gudin, odvetnik)

      Druge stranke: Svet Evropske unije (zastopnika: S. Barbagallo in É. Sitbon, agenta), Evropska komisija (zastopnika: I. Galindo Martín in B. Schima, agenta), Francoska republika (zastopniki: G. de Bergues, D. Colas in S. Ghiandoni, agenti)

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Jean-Marie Cahier, Robert Aubineau, Laurent Bigot, Pascal Bourdeau, Jacques Brard-Blanchard, Olivier Charruaud, Daniel Chauvet, Régis Chauvet, Fabrice Compagnon, Francis Crepeau, Philippe Davril, Bernard Deborde, Chantal Goulard, Jean-Pierre Gourdet, Bernard Goursaud, Jean Gravouil, Guy Herbelot, Rodrigue Herbelot, Sophie Landrit, Michel Mallet, Michel Merlet, Alain Phelipon, Claude Potut, Philippe Pruleau, Philippe Riche, Françoise Rousseau, René Roy in Pascale Rulleaud-Beaufour nosijo svoje stroške in naloži se jim plačilo stroškov, ki sta jih priglasila Svet Evropske unije in Evropska komisija.

      (1)  UL C 311, 21.9.2015.


title: Združene zadeve C-175/08, C-176/08, C-178/08 in C-179/08: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 2. marca 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht – Nemčija) – Aydin Salahadin Abdulla (C-175/08), Kamil Hasan (C-176/08), Ahmed Adem, Hamrin Mosa Rashi (C-178/08), Dler Jamal (C-179/08) proti Zvezni republiki Nemčiji (Direktiva 2004/83/ES — Minimalni standardi glede pogojev priznanja statusa begunca ali statusa subsidiarne zaščite — Status begunca — Člen 2(c) — Prenehanje statusa begunca — Člen 11 — Sprememba okoliščin — Člen 11(1)(e) — Begunec — Neutemeljen strah pred preganjanjem — Presoja — Člen 11(2) — Preklic statusa begunca — Dokaz — Člen 14(2))

text:
               1.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/4

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 2. marca 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht – Nemčija) – Aydin Salahadin Abdulla (C-175/08), Kamil Hasan (C-176/08), Ahmed Adem, Hamrin Mosa Rashi (C-178/08), Dler Jamal (C-179/08) proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Združene zadeve C-175/08, C-176/08, C-178/08 in C-179/08) (1)

   (Direktiva 2004/83/ES - Minimalni standardi glede pogojev priznanja statusa begunca ali statusa subsidiarne zaščite - Status „begunca“ - Člen 2(c) - Prenehanje statusa begunca - Člen 11 - Sprememba okoliščin - Člen 11(1)(e) - Begunec - Neutemeljen strah pred preganjanjem - Presoja - Člen 11(2) - Preklic statusa begunca - Dokaz - Člen 14(2))
   2010/C 113/06
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesverwaltungsgericht

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Aydin Salahadin Abdulla (C-175/08), Kamil Hasan (C-176/08), Ahmed Adem, Hamrin Mosa Rashi (C-178/08), Dler Jamal (C-179/08)

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija

      Predmet

   Predlogi za sprejetje predhodne odločbe – Bundesverwaltungsgericht – Razlaga člena 11(1)(e) Direktive Sveta 2004/83/ES z dne 29. aprila 2004 o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite (UL L 304, str. 12) – Odločba nacionalnega organa o prenehanju statusa begunca zadevnih oseb na podlagi ugotovljenega prenehanja strahu pred preganjanjem brez preučitve dodatnih pogojev v zvezi s političnim položajem v državi izvora – Iraški državljani, ki jim je bil status begunca odvzet po padcu režima Saddama Husseina

      Izrek

               1.

               Člen 11(1)(e) Direktive Sveta 2004/83/ES z dne 29. aprila 2004 o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite je treba razlagati tako:

                           —

                           oseba izgubi status begunca, če glede na pomembno in trajno spremembo okoliščin v zadevni tretji državi okoliščine, ki so utemeljevale njen strah pred preganjanjem v smislu člena 2(c) Direktive 2004/83 in zaradi katerih je pridobila status begunca, prenehajo in nima drugega razloga za strah pred „preganjanjem“ v smislu člena 2(c) Direktive 2004/83;

                           —

                           pristojni organi države članice morajo za presojo spremembe okoliščin preveriti, ali so subjekti zaščite iz člena 7(1) Direktive 2004/83 glede na begunčev položaj sprejeli razumne ukrepe za preprečitev preganjanja in ali torej razpolagajo zlasti z učinkovitim sodnim sistemom za odkrivanje, pregon in kaznovanje dejanj, ki pomenijo preganjanje, ter ali bi imel zadevni državljan v primeru prenehanja statusa begunca dostop do take zaščite;

                           —

                           subjekti zaščite iz člena 7(1)(b) Direktive 2004/83 lahko vključujejo mednarodne organizacije, ki nadzorujejo državo ali bistveni del ozemlja države, tudi z večnacionalnimi vojaškimi enotami na tem ozemlju.

               2.

               Če se okoliščine, zaradi katerih je bil priznan status begunca, spremenijo in nacionalni organi države članice preverijo, ali ne obstajajo druge okoliščine, ki utemeljujejo strah zadevne osebe pred preganjanjem bodisi iz istega razloga kot prvotno bodisi iz katerega drugega razloga iz člena 2(c) Direktive 2004/83, je merilo verjetnosti za presojo tveganja, ki izhaja iz teh drugih okoliščin, enako merilu, ki se uporablja pri priznanju statusa begunca.

               3.

               Člen 4(4) Direktive 2004/83 se v delu, v katerem daje napotke glede dokaznega pomena prejšnjih dejanj preganjanja in groženj s preganjanjem, lahko uporabi, če nameravajo pristojni organi preklicati status begunca v skladu s členom 11(1)(e) Direktive 2004/83, zadevna oseba pa se za utemeljevanje trajanja utemeljenega strahu pred preganjanjem sklicuje na druge okoliščine kot tiste, zaradi katerih ji je bil priznan status begunca. Vendar običajno ne more biti tako, ko je razlog za preganjanje drugačen od tistega, ki se je upošteval ob priznanju statusa begunca, in obstajajo prejšnja dejanja preganjanja ali grožnje s preganjanjem, povezane z razlogom za preganjanje, ki je bil obravnavan v tej fazi.

      (1)  UL C 197, 2.8.2008

      UL C 180, 1.8.2009.


title: Zadeva T-556/14 P: Sodba Splošnega sodišča z dne 9. junija 2015 – Navarro/Komisija („Pritožba — Javni uslužbenci — Pogodbeni uslužbenci — Zaposlovanje — Razpis za prijavo interesa — Minimalna usposobljenost — Zavrnitev zaposlitve — Kršitev člena 116(2) Poslovnika Sodišča za uslužbence — Napačna uporaba prava — Izkrivljanje dejstev“)

text:
               20.7.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 236/41

         Sodba Splošnega sodišča z dne 9. junija 2015 – Navarro/Komisija
   (Zadeva T-556/14 P) (1)

   ((„Pritožba - Javni uslužbenci - Pogodbeni uslužbenci - Zaposlovanje - Razpis za prijavo interesa - Minimalna usposobljenost - Zavrnitev zaposlitve - Kršitev člena 116(2) Poslovnika Sodišča za uslužbence - Napačna uporaba prava - Izkrivljanje dejstev“))
   (2015/C 236/55)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnik: Victor Navarro (Sterrebeek, Belgija) (zastopnika: S. Rodrigues in A. Blot, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnika: C. Berardis-Kayser in G. Berscheid, zastopnika)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije (tretji sena) z dne 21. maja 2014, v zadevi Navarro/Commission (F 46/13, RecFP, EU:F:2014:104), s katero se predlaga razveljavitev te sodbe.

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Victorju Navarru se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 351, 6.10.2014.


title: Zadevi C-396/05 in C-419/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepov Sozialgericht Berlin z dne  27. septembra 2005  v zadevah Doris Habelt (C-396/05) in Martha Möser (C-419/05) proti Deutsche Rentenversicherung Bund

text:
               28.1.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/6

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepov Sozialgericht Berlin z dne 27. septembra 2005 v zadevah Doris Habelt (C-396/05) in Martha Möser (C-419/05) proti Deutsche Rentenversicherung Bund
   (Zadevi C-396/05 in C-419/05)
   (2006/C 22/11)
   Jezik postopka: nemščina
   Sozialgericht Berlin (Nemčija) je s sklepoma z dne 27. septembra 2005 v zadevah Doris Habelt (C-396/05) in Martha Moser (C-419/05) proti Deutsche Rentenversicherung Bund, ki ju je sodno tajništvo prejelo 14. oziroma 28. novembra 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Sozialgericht Berlin predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjem vprašanju:
   Ali je določba št. 1 Priloge VI. D. (prej C.) Nemčija k Uredbi (EGS) št. 1408/71 (1) o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (Uredba EGS 1408/71) v skladu s primarnim Evropskim pravom, zlasti prostim pretokom — v tem primeru: izvozom storitev iz člena 42 Pogodbe o ustanovitvi Evropske Skupnosti (Pogodba ES), kolikor iz dobe plačevanja prispevkov na državnem ozemlju izključuje tudi prejemanje pokojnine?

      (1)  UL L 149, str. 2.


title: Zadeva T-423/17: Tožba, vložena 11. julij 2017 – Nexans France in Nexans/Komisija

text:
               11.9.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 300/31

         Tožba, vložena 11. julij 2017 – Nexans France in Nexans/Komisija
   (Zadeva T-423/17)
   (2017/C 300/39)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Nexans France (Courbevoie, Francija) in Nexans (Courbevoie) (zastopniki: M. Powell in A. Rogers, solicitors, in G. Forwood, odvetnica)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               za ničen razglasi Sklep Komisije C(2017) 3051 final z dne 2. maja 2017 o predlogu za zaupno obravnavanje, ki sta ga Nexans France in Nexans vložili na podlagi člena 8 Sklepa 2011/695/EU predsednika Evropske komisije z dne 13. oktobra 2011 o funkciji in mandatu pooblaščenca za zaslišanje v nekaterih postopkih o konkurenci (Zadeva AT.39610 – električni kabli), in sicer v delu, v katerem so zavrnjeni predlogi tožečih strank za zaupno obravnavanje materiala, za katerega v zadevi T-449/14 trdita, da je bil pridobljen nezakonito (tako imenovani „predlogi I. kategorije“), in

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov tožečih strank.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata tri tožbene razloge.

               1.

               S prvim tožbenim razlogom se zatrjuje, da Komisija v nasprotju s členom 296 PDEU, členom 41(2)(c) Listine o temeljnih pravicah in členom 8(2) Sklepa 2011/695/EU ni podala zadostne obrazložitve.

               2.

               Z drugim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je Komisija naredila napake pri presoji predloga, ki sta ga tožeči stranki podali na podlagi člena 8(2) Sklepa 2011/695/EU, in sicer ker, prvič, je ugotovila, da je bil del spornega materiala že poznan širšemu krogu oseb; drugič, ni ustrezno upoštevala načela učinkovitega sodnega varstva; in tretjič, je ugotovila, da interesov tožečih strank ni treba zaščititi.

               3.

               S tretjim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je Komisija kršila načelo domneve nedolžnosti, in sicer ker je zakonitost načina, na katerega je bil pridobljen sporni material, izpodbijana v postopku v zadevi T-449/14. Objava spornega materiala bi razglasitvi ničnosti v tej zadevi odvzela polni učinek.


title: Zadeva T-238/08: Sodba Splošnega sodišča z dne 7. decembra 2010 – Evropska komisija proti Commune de Valbonne (Arbitražna klavzula — Pogodba o raziskavah in usposabljanj, ki se nanaša na projekt medsebojnega izobraževanja med občino Valbonne (Francija) in pokrajino Ascoli Piceno (Italija) — Zahteva za vračilo vnaprej plačanega zneska)

text:
               29.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/35

         Sodba Splošnega sodišča z dne 7. decembra 2010 – Evropska komisija proti Commune de Valbonne
   (Zadeva T-238/08) (1)

   (Arbitražna klavzula - Pogodba o raziskavah in usposabljanj, ki se nanaša na projekt medsebojnega izobraževanja med občino Valbonne (Francija) in pokrajino Ascoli Piceno (Italija) - Zahteva za vračilo vnaprej plačanega zneska)
   2011/C 30/61
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva L. Escobar Guerrero, nato F. Dintilhac in A. Sauka, zastopnika, skupaj z E. Bouttierjem, odvetnik)

      Tožena stranka: Commune de Valbonne (Francija) (zastopnik: B. Rapp-Jung, odvetnik)

      Predmet

   Tožba na podlagi arbitražne klavzule v smislu člena 238 ES, katere predmet je naložitev občini Valbonne, da povrne znesek, ki ga je vnaprej plačala Evropska skupnost, skupaj z zamudnimi obrestmi, in sicer na podlagi pogodbe Valaspi MM 1027 z dne 29. decembra 1997.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Evropski Komisiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 223, 30.8.2008.


title: Zadeva C-21/06: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg, vložena dne  17. januarja 2006

text:
               11.3.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 60/29

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg, vložena dne 17. januarja 2006
   (Zadeva C-21/06)
   (2006/C 60/56)
   Jezik postopka: francoščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopa Michel Nolin, zastopnik, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, je dne 17. januarja 2006 na Sodišču Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg.
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, ko ni sprejelo ustreznih zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2004/103/ES z dne 7. oktobra 2004 o preverjanjih identitete in zdravstvenih pregledih rastlin, rastlinskih proizvodov in drugih predmetov, naštetih v delu B Priloge V k Direktivi Sveta 2000/29/ES, ki se lahko opravljajo na mestu, ki ni vstopno mesto v Skupnost, ali na mestu, ki je blizu, in podrobni določitvi pogojev, povezanih s temi pregledi (1) ali v vsakem primeru s tem, ko Komisiji teh predpisov ni posredovalo, ni izpolnilo obveznosti iz te direktive;

               2.

               Velikemu vojvodstvu Luksemburg naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok, določen za prenos direktive, se je iztekel 31. decembra 2004.

      (1)  UL L 313, 12.10.2004, str. 16.


title: Zadeva F-81/06: Tožba, vložena 21. julija 2006 — Duyster proti Komisiji

text:
               28.10.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 261/34

         Tožba, vložena 21. julija 2006 — Duyster proti Komisiji
   (Zadeva F-81/06)
   (2006/C 261/70)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Tineke Duyster (Oetrange, Luxembourg) (zastopnik: W.H.A.M. van den Muijsenbergh, avocat)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               tožba naj se razglasi za dopustno v celoti;

               —

               razglasi naj se ničnost odločb organa, pristojnega za imenovanje (OPI) z dne 8. novembra 2005 in z dne 11. maja 2006;

               —

               tožeči stranki naj se odobrijo odškodnina in obresti za nastalo škodo;

               —

               podredno naj se v celoti ali delno ugodi zgoraj navedenim predlogom ali se sprejme odločba, s katero se v celoti ali delno ugodi zahtevam tožeče stranke z dne 5. in 13. julija 2005;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka je že v okviru zadev F-51/05 (1) in F-18/06 (2) je tožeča stranka že izpodbijala dejstvo, da ji je Komisija sprva določila starševski dopust za obdobje od 1. novembra 2004 do 30. aprila 2005, nato pa je z dopisom z dne 17. novembra 2005 za začetek starševskega dopusta določila datum 8. november 2004.
   V tej zadevi tožeča stranka izpodbija odločbi, s katerima je Komisija kot nedopustne zavrgla njene zahtevke, vložene za pridobitev odškodnine in obresti na podlagi člena 288 ES in člena 90(1) Kadrovskih predpisov, glede približno 50 točk v zvezi z domnevno malomarnim ravnanjem služb Komisije.
   V podporo svoji tožbi zoper odločbo o nedopustnosti se tožeča stranka sklicuje zlasti na: i) obstoj zmotnih dejstev na podlagi odločb; ii) kršitev vsebine in smisla člena 90(1) in (2) Kadrovskih predpisov; iii) obstoj protislovij; iv) nejasnost odločb; v) dejstvo da OPI napačno razlaga in/ali uporablja sodno prakso v zvezi s členom 288 ES in členom 90 Kadrovskih predpisov; vi) dejstvo, da OPI uporablja zmotne dokaze; vii) kršitev načel sorazmernosti, zaupanja v pravo, enakega obravnavanja in pravne varnosti ter kršitev načela tehtanja interesov, nespoštovanje dolžnosti delodajalca da obvešča, kršitev načela dobre uprave in pravice do pravnega sredstva.

      (1)  UL C 217, 3.9.2005 (zadeva, najprej vpisana pri Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti pod številko T-249/05 in odstopljena Sodišču za uslužbence Evropske unije s sklepom z dne 15.12.2005).

      (2)  UL C 154, 1.7.2006.


title: Zadeva C-74/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgerichts Düsseldorf (Nemčija) 10. februarja 2017 – Jonathan Heintges/Germanwings GmbH

text:
               15.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 151/17

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgerichts Düsseldorf (Nemčija) 10. februarja 2017 – Jonathan Heintges/Germanwings GmbH
   (Zadeva C-74/17)
   (2017/C 151/22)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Amtsgericht Düsseldorf

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Jonathan Heintges

      Tožena stranka: Germanwings GmbH

      Vprašanja za predhodno odločanje

               I.

               Ali je treba člen 12(1) Uredbe ES št. 261/2004 (1) razlagati tako, da tam navedena „pravica do dodatne odškodnine“ obsega le take pravice, katerih podlaga je utemeljena v drugih predpisih in ne v tej uredbi?

               II.

                           a.

                           Če je odgovor na vprašanje I. nikalen, ali je treba člen 8 Uredbe ES št. 261/2004 razlagati tako, da iz te določbe v primeru, da letalski prevoznik ne opravi storitev, določenih v odstavkih (1) in (2) navedenega člena, izhaja, da ima potnik zato, ker navedene storitve niso bile opravljene, samostojno pravico do odškodnine, in ali ta pravica v primeru pritrdilnega odgovora obsega tudi povračilo stroškov za spremembo poti do namembnega kraja, ki jo je potnik organiziral sam?

                           aa.

                           Če je odgovor na vprašanje a. pritrdilen, ali se za pravico do odškodnine, ki zadeva spremembo poti, ki jo je potnik organiziral sam, uporablja odštetje iz člena 12(1), drugi stavek, Uredbe ES št. 261/2004?

                           b.

                           Če je odgovor na vprašanje I. pritrdilen in nacionalno pravo vsebuje določbo, na podlagi katere lahko potnik zaradi kršitve obveznosti iz člena 8 zadevne uredbe proti letalskemu prevozniku uveljavlja pravico do povračila stroškov, ki so mu nastali s tem, da je sam poskrbel za nadomestni prevoz, ali se za to pravico do odškodnine, utemeljeno v nacionalnem pravu, uporablja odštetje iz člena 12(1), drugi stavek, navedene uredbe?

                           c.

                           Če se odštetju v skladu s členom 12(1), drugi stavek, Uredbe ES št. 261/2004 pritrdi, ne glede na to, ali v okviru točke II.a. ali točke II.b., ali je treba potem člen 12 razlagati tako, da je odštetje samodejno, ne da bi se morala stranka, ki je zavezanka za plačilo odškodnine, nanj sklicevati?

      (1)  Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10).


title: Zadeva C-542/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour constitutionnelle (Belgija) 17. oktobra 2013 – Mohamed M'Bodj proti Conseil des ministres

text:
               14.12.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 367/26

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour constitutionnelle (Belgija) 17. oktobra 2013 – Mohamed M'Bodj proti Conseil des ministres
   (Zadeva C-542/13)
   2013/C 367/47
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour constitutionnelle

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Mohamed M'Bodj

      Tožena stranka: Conseil des ministres

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člene 2(e) in (f), 15, 18, 28 in 29 Direktive Sveta 2004/83/ES z dne 29. aprila 2004„o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite“ razlagati tako, da do socialnega in zdravstvenega varstva iz členov 28 in 29 navedene direktive ni upravičena samo oseba, ki ji je neodvisni organ države članice na podlagi prošnje priznal status subsidiarne zaščite, ampak tudi tujec, ki mu je upravni organ države članice izdal dovoljenje za prebivanje na ozemlju te države članice in ki trpi za tako boleznijo, ki povzroča resno nevarnost za njegovo življenje ali telesno celovitost ali resno nevarnost nehumanega ali poniževalnega ravnanja, kadar v njegovi izvorni državi ali v državi, kjer prebiva, ne obstaja nikakršno ustrezno zdravljenje?

               2.

               Če je treba na prvo vprašanje za predhodno odločanje odgovoriti, da morata biti do navedenega socialnega in zdravstvenega varstva upravičeni obe opisani kategoriji oseb, ali je treba člene 20(3), 28(2) in 29(2) navedene direktive razlagati tako, da obveznost držav članic, da morajo upoštevati specifičen položaj ranljivih oseb, kakršni so invalidi, pomeni, da je treba tem dodeliti nadomestila, ki jih določa zakon o nadomestilih za invalidne osebe z dne 27. februarja 1987, pri čemer je treba upoštevati, da se socialna pomoč, ki upošteva invalidnost, lahko dodeli na podlagi sistemskega zakona o javnih centrih za socialno pomoč z dne 8. julija 1976?


title: Zadeva C-258/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 15. maja 2017 – E.B./Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter BVA

text:
               28.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 283/16

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 15. maja 2017 – E.B./Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter BVA
   (Zadeva C-258/17)
   (2017/C 283/23)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Verwaltungsgerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Vlagatelj revizije: E.B.

      Nasprotna stranka v revizijskem postopku: Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter BVA

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali člen 2 Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (1) (v nadaljevanju: Direktiva) nasprotuje ohranitvi pravnih učinkov upravne odločbe s področja disciplinskega prava uradnikov (disciplinska odločba), ki je na podlagi nacionalnega prava postala pravnomočna in s katero je bila odrejena upokojitev uradnika z zmanjšano pokojnino, če
               ob izdaji navedene upravne odločbe določbe prava Unije, zlasti Direktive, sicer še niso veljale, vendar pa
               bi bila izdaja (morebitne) enake odločbe v času veljavnosti Direktive v nasprotju s to direktivo?

               2.

               Če je odgovor pritrdilen, ali se za vzpostavitev nediskriminatornega stanja

                           a)

                           z vidika prava Unije zahteva, da se uradnika zaradi določitve zneska pokojnine obravnava, kot da v obdobju med začetkom učinkovanja upravne odločbe in zakonsko upokojitveno starostjo ne bi bil upokojen, temveč bi delal, ali pa

                           b)

                           v ta namen zadošča nezmanjšana pokojnina, ki pripada uradniku zaradi upokojitve v trenutku, navedenem v upravni odločbi?

               3.

               Ali je odgovor na drugo vprašanje odvisen od tega, ali je uradnik pred dopolnitvijo upokojitvene starosti dejansko nameraval delati za zvezno državno upravo?

               4.

               Če (tudi ob upoštevanju okoliščin, navedenih v okviru tretjega vprašanja) zadošča razveljavitev odstotkovnega zmanjšanja pokojnine:
               Ali prepoved diskriminacije na podlagi Direktive pomeni, da mora nacionalni sodnik pri določitvi zneska pokojnine tudi v obdobjih pred začetkom neposredne uporabe Direktive na nacionalnem ozemlju dati prednost uporabi Direktive pred nacionalnim pravom, ki je z njo v nasprotju?

               5.

               Če je odgovor na četrto vprašanje pritrdilen: kdaj nastopi naveden „retroaktivni učinek“?

      (1)  UL L 303, str. 16.


title: Zadeva C-381/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sodbe Cour d'appel de Bruxelles z dne  13. oktobra 2005  v zadevi De Landtsheer Emmanuel SA proti Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne, skrajšano CIVC in Veuve Clicquot Ponsardin SA

text:
               14.1.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/10

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sodbe Cour d'appel de Bruxelles z dne 13. oktobra 2005 v zadevi De Landtsheer Emmanuel SA proti Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne, skrajšano CIVC in Veuve Clicquot Ponsardin SA
   (Zadeva C-381/05)
   (2006/C 10/20)
   Jezik postopka: francoščina
   Cour d'appel de Bruxelles je s sodbo z dne 13. oktobra 2005 v zadevi De Landtsheer Emmanuel SA proti Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne, skrajšano CIVC in Veuve Clicquot Ponsardin SA, ki jo je sodno tajništvo prejelo dne 19. oktobra 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Cour d'appel de Bruxelles Sodišču predlaga, naj odloči o naslednjih vprašanjih:

               1.

               Ali opredelitev primerjalnega oglaševanja zajema oglase v katerih se oglaševalec sklicuje samo na vrsto proizvoda tako, da bi bilo treba v tem primeru šteti, da se tak oglas sklicuje na vsa podjetja, ki ponujajo to vrsto proizvoda in da lahko vsako izmed njih trdi, da je bila njegova identiteta določena?

               2.

               Za to da se ugotovi ali si oglaševalec in podjetje na katerega se oglas sklicuje v smislu člena 2a direktive konkurirata:

                           a.

                           Ali je treba zlasti na podlagi primerjave člena 2a s členom 3a, točka b), šteti, da je v smislu te določbe konkurent vsako podjetje, katerega identiteto je mogoče ugotoviti na podlagi oglasa, ne glede na to katere proizvode in storitve to ponuja?

                           b.

                           V primeru da je treba na prejšnje vprašanje odgovoriti nikalno in da se za to, da se ugotovi konkuriranje zahteva izpolnitev drugih pogojev: ali je treba upoštevati sedanje stanje na trgu in obstoječe navade potrošnikov v Skupnosti ali je treba upoštevati tudi možnosti za razvoj teh navad?

                           c.

                           Ali je treba to ugotavljanje omejiti na del ozemlja Skupnosti na katerem se oglasi objavijo?

                           d.

                           Ali se je treba pri ugotavljanju obstoja konkurence opreti na vrsto proizvodov, ki se primerjajo in na način na katerega se te vrste proizvodov na splošno zaznavajo, ali je treba pri presoji stopnje mogoče nadomestljivosti, upoštevati tudi posebne lastnosti proizvoda, ki ga želi oglaševalec promovirati v spornem oglasu in podobo, ki mu jo želi dati?

                           e.

                           Ali so merila, s katerimi se lahko ugotovi konkuriranje v smislu člena 2, točka 2a in merila, s katerimi se lahko preveri ali primerjava izpolnjuje pogoj, ki je določen v členu 3a(b), enaka?

               3.

               Ali iz primerjave člena 2, točka 2a Direktive 84/450 (1) in člena 3a te direktive izhaja

                           a.

                           bodisi, da je v primeru da sklicevanje ne omogoča ugotovitve identitete konkurenta ali proizvodov, ki jih ta ponuja, nezakonito vsakršno primerjalno oglaševanje, na podlagi katerega se lahko ugotovi identiteta vrste proizvodov?

                           b.

                           bodisi, da je treba zakonitost primerjave preučiti zgolj glede na nacionalne določbe, ki ne prenašajo določb direktive na področju primerjalnega oglaševanja, kar bi lahko privedlo do manjšega varstva potrošnikov ali podjetij, ki ponujajo vrsto proizvoda, ki ima zvezo s proizvodom, ki ga ponuja oglaševalec?

               4.

               Ali je treba v primeru, da se ugotovi, da gre za primerjalno oglaševanje v smislu člena 2, točka 2a, na podlagi člena 3a, točka 1(f) direktive sklepati, da je nezakonita vsakršna primerjava, ki se v primeru proizvodov, ki nimajo geografskega porekla, nanaša na proizvode, ki imajo geografsko poreklo?

      (1)  Direktiva Sveta 84/450/EGS z dne 10. septembra 1984 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic o zavajajočem oglaševanju (UL L 250, str. 17).


title: Zadeva C-298/05: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 6. decembra 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Münster – Nemčija) – Columbus Container Services BVBA & Co. proti Finanzamt Bielefeld-Innenstadt (Člena 43 in 56 ES – Davki na dohodek in kapital – Pogoji obdavčitve dobička poslovne enote s sedežem v drugi državi članici – Konvencija o izogibanju dvojnega obdavčevanja – Metodi oprostitve in odbitka davka)

text:
               26.1.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/3

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 6. decembra 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Münster – Nemčija) – Columbus Container Services BVBA & Co. proti Finanzamt Bielefeld-Innenstadt
   (Zadeva C-298/05) (1)

   (Člena 43 in 56 ES - Davki na dohodek in kapital - Pogoji obdavčitve dobička poslovne enote s sedežem v drugi državi članici - Konvencija o izogibanju dvojnega obdavčevanja - Metodi oprostitve in odbitka davka)
   (2008/C 22/04)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Finanzgericht Münster
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Columbus Container Services BVBA & Co

      Tožena stranka: Finanzamt Bielefeld-Innenstadt
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Finanzgericht Münster – Razlaga členov 43, 56, 57 in 58 Pogodbe ES – Svoboda ustanavljanja in prost pretok kapitala – Vmesni dohodki, ki imajo značaj kapitalske naložbe v tujemu podjetju davčnega zavezanca, ki je neomejeno zavezan k davku v Nemčiji – Nacionalna zakonodaja, ki v nasprotju z določbami konvencije, ki preprečuje dvojno obdavčevanje, ki je bila sklenjena z Belgijo in ki določa napotitev na metodo izvzetja iz obdavčenja, določa odbitek davkov, obračunanih na te dohodke v tujini, od nacionalnega davka.
   Izrek
   Člena 43 ES in 56 ES je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta davčni zakonodaji države članice, na podlagi katere dohodki nacionalnega rezidenta, ki izhajajo iz kapitala, vloženega v poslovno enoto s sedežem v drugi državi članici, ne glede na konvencijo o izogibanju dvojnega obdavčevanja, sklenjeno z državo članico sedeža te poslovne enote, niso oproščeni davka na nacionalni dohodek, ampak so obdavčeni z nacionalnim davkom, od katerega se odšteje davek, obračunan v drugi državi članici.

      (1)  UL C 271, 29.10.2005.


title: Zadeva C-374/12: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 18. septembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Varhoven administrativen sad – Bolgarija) – „Valimar“ OOD proti Načalnik na Mitnica Varna (Predhodno odločanje — Damping — Železne ali jeklene vrvi in kabli s poreklom iz Rusije — Uredba (ES) št. 384/96 — Člena 2(8) in (9) ter 11(2), (3), (9) in (10) — Vmesni pregled — Pregled zaradi izteka protidampinških ukrepov — Veljavnost Uredbe (ES) št. 1279/2007 — Določitev izvozne cene na podlagi prodaje v tretje države — Zanesljivost izvoznih cen — Upoštevanje cenovnih zavez — Sprememba okoliščin — Uporaba druge metodologije kot pri prvotni preiskavi)

text:
               24.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 421/2

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 18. septembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Varhoven administrativen sad – Bolgarija) – „Valimar“ OOD proti Načalnik na Mitnica Varna
   (Zadeva C-374/12) (1)

   ((Predhodno odločanje - Damping - Železne ali jeklene vrvi in kabli s poreklom iz Rusije - Uredba (ES) št. 384/96 - Člena 2(8) in (9) ter 11(2), (3), (9) in (10) - Vmesni pregled - Pregled zaradi izteka protidampinških ukrepov - Veljavnost Uredbe (ES) št. 1279/2007 - Določitev izvozne cene na podlagi prodaje v tretje države - Zanesljivost izvoznih cen - Upoštevanje cenovnih zavez - Sprememba okoliščin - Uporaba druge metodologije kot pri prvotni preiskavi))
   2014/C 421/02
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Varhoven administrativen sad

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka:„Valimar“ OOD

      Tožena stranka: Načalnik na Mitnica Varna

      Izrek

   Ob preučitvi predloženih vprašanj se ni pokazalo nič, kar bi lahko vplivalo na veljavnost Uredbe Sveta (ES) št. 1279/2007 z dne 30. oktobra 2007 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na nekatere železne ali jeklene vrvi in kable s poreklom iz Rusije ter o razveljavitvi protidampinških ukrepov na uvoz nekaterih železnih ali jeklenih vrvi in kablov s poreklom iz Tajske in Turčije.

      (1)  UL C 311, 13.10.2012.


title: Izbris zadeve C-50/04

text:
               19.2.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/20

         Izbris zadeve C-50/04 (1)

   (2005/C 45/41)

      (Jezik postopka: portugalščina)

   Predsednik Sodišča Evropskih skupnosti je s sklepom z dne 18. novembra 2004 odredil izbris zadeve pod opr. št. C-50/04: Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki.

      (1)  UL C 71, 20.3.2004.


title: Zadeva T-402/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 25. februarja 2016 – FCC Aqualia/UUNT – Sociedad General de Aguas de Barcelona (AQUALOGY) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti AQUALOGY — Prejšnji besedna znamka Skupnosti AQUALIA in figurativna nacionalna znamka aqualia — Relativni razlogi za zavrnitev — Člen 8(1)(b) in (5) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               4.4.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 118/25

         Sodba Splošnega sodišča z dne 25. februarja 2016 – FCC Aqualia/UUNT – Sociedad General de Aguas de Barcelona (AQUALOGY)
   (Zadeva T-402/14) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti AQUALOGY - Prejšnji besedna znamka Skupnosti AQUALIA in figurativna nacionalna znamka aqualia - Relativni razlogi za zavrnitev - Člen 8(1)(b) in (5) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2016/C 118/27)
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: FCC Aqualia, SA (Madrid, Španija) (zastopniki: J. de Oliveira Vaz Miranda de Sousa, N. González-Alberto Rodríguez in C. Sueiras Villalobos, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: V. Melgar in J. Crespo Carrillo, agenta)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Sociedad General de Aguas de Barcelona, SA (Barcelona, Španija) (zastopniki: J. Grau Mora, C. Viola Zendrera in A. Torrente Tomás, odvetniki)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 13. marca 2014 (zadeva R 1209/2013-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Sociedad General de Aguas de Barcelona, SA in FCC Aqualia, SA.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi FCC Aqualia, SA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 261, 11.8.2014.


title: Zadeva C-401/08: Tožba, vložena 17. septembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji

text:
               20.12.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 327/9

         Tožba, vložena 17. septembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji
   (Zadeva C-401/08)
   (2008/C 327/15)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: B. Schima, A. Sipos, zastopnika)

      Tožena stranka: Republika Avstrija
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               1. Ugotovi naj se, da Republika Avstrija ni izpolnila obveznosti, ki izhajajo iz člena 11(1)(c) Direktive Sveta 96/82/ES z dne 9. decembra 1996 (1) o obvladovanju nevarnosti večjih nesreč, v katere so vključene nevarne snovi, s tem ko pristojni avstrijski organi niso izdelali načrta ukrepov ob nesrečah za vse organizacije, ki jih zajema člen 9 te direktive.

               —

               2. Republiki Avstriji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Člen 11(1)(c) Direktive 96/82/ES od držav članic zahteva, da za vse organizacije, ki jih zajema člen 9 te direktive, zagotovijo, da tu navedeni organi izdelajo načrt ukrepov ob nesrečah zunaj organizacij. Ti zunanji načrti ukrepov ob nesrečah naj ne bi vsebovali le podatkov glede ukrepov za odpravo posledic nesreče na območju organizacije in zunaj organizacije, temveč naj bi tudi obvestili javnost glede nesreče in pravilnega ravnanja. Poleg tega naj bi bile v načrt ukrepov ob nesrečah zunaj organizacij vključene na primer tudi informacije za medicinsko prvo pomoč in reševalno službo drugih držav za primer težke nesreče z morebitnimi čezmejnimi učinki.
   Namen te tožbe je, da se ugotovi, da Republika Avstrija s tem, ko ni izdala načrtov za ukrepe ob nesrečah zunaj organizacij za vse organizacije, zajete v členu 9 te direktive, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 11(1)(c) Direktive 96/82/ES.

      (1)  UL L 10, str. 13.


title: Zadeva F-40/13: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 29. aprila 2016 – Sommier/Komisija

text:
               20.6.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 222/46

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 29. aprila 2016 – Sommier/Komisija
   (Zadeva F-40/13) (1)

   (2016/C 222/63)
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik prvega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 207, 20.7.2013, str. 60.


title: Zadeva T-369/05: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 19. junija 2009 –Španija proti Komisiji ( EKUJS — Jamstveni oddelek — Odhodki, izključeni iz financiranja Skupnosti — Pomoči za prestrukturiranje in preusmeritev v vinskem sektorju — Pomoči za izboljšanje proizvodnje in prodaje medu — Pojem izguba dobička, nastala v okviru uvedbe načrta — Člen 13(1)(a) Uredbe (ES) št. 1493/1999 — Pojem intervencije, namenjene ureditvi kmetijskih trgov — Člen 2(2) Uredbe (ES) št. 1258/1999 )

text:
               1.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 180/43

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 19. junija 2009 –Španija proti Komisiji
   (Zadeva T-369/05) (1)

   („EKUJS - Jamstveni oddelek - Odhodki, izključeni iz financiranja Skupnosti - Pomoči za prestrukturiranje in preusmeritev v vinskem sektorju - Pomoči za izboljšanje proizvodnje in prodaje medu - Pojem izguba dobička, nastala v okviru uvedbe načrta - Člen 13(1)(a) Uredbe (ES) št. 1493/1999 - Pojem intervencije, namenjene ureditvi kmetijskih trgov - Člen 2(2) Uredbe (ES) št. 1258/1999“)
   2009/C 180/78
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Kraljevina Španija (zastopnik: F. Díez Moreno, abogado del Estado)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: F. Jimeno Fernández, zastopnik)

      Predmet

   Razglasitev delne ničnosti Odločbe Komisije 2005/555/ES z dne 15. julija 2005 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) iz financiranja Skupnosti (UL L 188, str. 36) v delu, v katerem izključuje nekatere odhodke Kraljevine Španije v sektorjih vina in medu.

      Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Kraljevini Španiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 296, 26.11.2005.


title: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 14. oktobra 2004 v zadevi T-256/02, I proti Sodišču Evropskih skupnosti (Uradniki — Odškodninska tožba — Izpostavljanje azbestu — Poklicna bolezen — Škoda)

text:
               18.12.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 314/16

      SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 14. oktobra 2004
   v zadevi T-256/02, I proti Sodišču Evropskih skupnosti (1)

   (Uradniki - Odškodninska tožba - Izpostavljanje azbestu - Poklicna bolezen - Škoda)
   (2004/C 314/41)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi 256/02, I, uradnik Sodišča Evropskih skupnosti, stanujoč v Luksemburgu (Luksemburg), ki ga zastopata J. Iturriagagoitia Bassas in K. Delvolvé, avocats, proti Sodišču Evropskih skupnosti (zastopnik: M. Schauss, z naslovom za vročanje v Luksemburgu), zaradi predloga za povračilo telesne, nepremoženjske, poklicne in denarne škode, ki jo je domnevno utrpela tožeča stranka, je Sodišče prve stopnje (četrti senat), v sestavi H. Legal, predsednik, V. Tiili, sodnica, M. Vilaras, sodnik; sodni tajnik: J. Palacio González, glavni administrator, dne 14. oktobra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 274, 9.11.2002.


title: Zadeva T-215/10: Tožba, vložena 11. maja 2010 – Helenska republika proti Komisiji

text:
               17.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 195/23

         Tožba, vložena 11. maja 2010 – Helenska republika proti Komisiji
   (Zadeva T-215/10)
   2010/C 195/38
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Helenska republika (zastopniki: I. Chalkias, G. Skiani in E. Leftheriotou, zastopniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga tožeče stranke

               —

               Naj se ugotovi, da je ničnostna tožba utemeljena in naj se razglasi ničnost celotnega izpodbijanega sklepa Komisije;

               —

               naj se stroški naložijo Komisiji.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Helenska republika s tožbo zahteva razglasitev ničnosti sklepa Komisije z dne 11. marca 2010, „o izključitvi iz financiranja Evropske unije nekaterih izdatkov držav članic v okviru Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS)“, označenega s številko C(2010) 1317 in objavljenega 12. marca 2010 pod številko 2010/152/UE (UL L 63, str. 7), v delu, ki se nanaša na finančne popravke v naslednjih sektorjih: a) bombaž; b) ukrepi za razvoj podeželja, in c) razdeljevanje hrane pomoči potrebnim.
   Glede popravka v sektorju bombaža tožeča stranka najprej Komisiji očita napačno presojo dejstev in pomanjkljivo obrazložitev izpodbijanega sklepa v zvezi z nadzorom okolja in združljivostjo sheme pomoči za bombaž z IAKS na eni strani ter v zvezi z nadzorom na kraju samem in presojo nevarnosti na drugi strani.
   Drugič, tožeča stranka navaja, da je Komisija nepravilno presodila dejstva ter nepravilno razložila in uporabila člen 13(2) Uredbe (ES) št. 1591/2001 (1) in člen 17 Uredbe (ES) št 1051/2001 (2) glede okoljskih ukrepov in pomanjkljivega sistema nadzora ter glede postopanja pri nadzoru področij z bombažem in okoljskih ukrepov. Še posebej tožeča stranka trdi, da očitek pomanjkljivih sankcij s strani Komisije pravno in dejansko ni utemeljen, nima opore v določbah uredb št. 1051/2001 in 1591/2001 niti v kateri koli drugi veljavni določbi v zadevnem obdobju in ne more utemeljiti popravka, naloženega z izpodbijanim sklepom.
   Tretjič, tožeča stranka uveljavlja napačno razlago in uporabo smernic o pavšalnih popravkih in kršitev načela sorazmernosti, saj ni bilo tveganja izgube za EKJS in položaj nadzornega sistema ni bil enak za vsa tri pregledana leta, in sicer 2003/2004, 2004/2005 in 2005/2006, torej bi moral biti tudi popravek ustrezen.
   Četrtič, tožeča stranka ugotavlja, da je Komisija nepravilno razložila člen 7(4) Uredbe (ES) št. 1051/2001 in določbe člena 1 vsake od uredb (ES) št. 1123/2004 (3), 905/2005 (4), 871/2006 (5) in 1486/2002 (6), ki določa letno dejansko razpoložljivo količino bombaža glede na enkratne popravke v letih 2003/2004, 2004/2005 in 2005/2006 zaradi morebitne prekoračitve dogovorjene količine in posledično neupravičenega izplačila.
   Petič, tožeča stranka trdi, da je utemeljitev popravka v izpodbijanem sklepu protislovna in da so popravki napačno izračunani, glede na obstoj neskladij in razlik v popravkih v zadevnih poslovnih letih.
   Kar zadeva razvoj podeželja, se tožeča stranka najprej sklicuje na neveljavnost postopka potrditve obračuna zaradi bistvenih kršitev postopka iz člena 8(1), prvi del tretjega stavka, Uredbe (ES) št. 1663/1995 (7), ker se ni pozvalo k dvostranskim razpravam v smislu naložitve finančnih popravkov za ukrepe za razvoj podeželja.
   Tožeča stranka dalje očita Komisiji, da se je motila v dejstvih, nepravilno presojo dejanskega stanja, pomanjkljivo obrazložitev in kršitev načela sorazmernosti glede domnevne šibkosti IAKS pri osnovnem in dodatnem nadzoru.
   Prvič, tožeča stranka glede sektorja razdelitve hrane pomoči potrebnim navaja, da je ravnanje Komisije pri njej ustvarilo legitimna pričakovanja, da ji ne bo naložila celotnih izdatkov programa brezplačne dobave riža, in da je s poznejšo, spremenjeno politiko Komisija kršila načela legitimnega pričakovanja, pravne varnosti in zaupanja v pravo, kar pomeni prekoračitev pooblastil za odločanje po prostem preudarku ali celo zlorabo teh pooblastil.
   Drugič, tožeča stranka zatrjuje, da so bili stroški prevoza, ki so ji bili naloženi, izračunani nepravilno.
   Tretjič, tožeča stranka navaja, da je Komisija nepravilno razložila in uporabila določbe Skupnosti, predvsem člena 3(2) Uredbe (EGS) št. 3149/1992 (8), da je kršila načelo sorazmernosti in prekoračila pooblastila za odločanje po prostem preudarku.

      (1)  Uredba Komisije (ES) št. 1591/2001 z dne 2. avgusta 2001 o podrobnih pravilih za uporabo programa pomoči za bombaž (UL L 210, str. 10).

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 1051/2001 z dne 22. maja 2001 o proizvodni pomoči za bombaž (UL L 148, str. 3).

      (3)  Uredba Komisije (ES) št. 1123/2004 z dne 17. junija 2004 o določitvi dejanske proizvodnje neprečiščenega bombaža in zneska, za katerega je treba posledično zmanjšati orientacijsko ceno za tržno leto 2003/04 (UL L 218, str. 3).

      (4)  Uredba Komisije (ES) št. 905/2005 z dne 16. junija 2005 o določitvi dejanske proizvodnje neprečiščenega bombaža in znižanja orientacijske cene, ki iz tega izhaja, za tržno leto 2004/2005 (UL L 154, str. 3).

      (5)  Uredba Komisije (ES) št. 871/2006 z dne 15. junija 2006 o določitvi dejanske proizvodnje neprečiščenega bombaža in znižanja priporočene cene, ki iz tega izhaja, za tržno leto 2005/2006 (UL L 164, str. 3).

      (6)  Uredba Komisije (ES) št. 1486/2002 z dne 19. avgusta 2002, o spremembi Uredbe (ES) št. 1591/2001 o podrobnih pravilih sheme pomoči za bombaž (UL L 223, str. 3).

      (7)  Uredba Komisije (ES) št. 1663/95 z dne 7. julija 1995 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (EGS) št. 729/70 v zvezi s postopkom za potrditev obračuna Jamstvenega oddelka EKUJS (UL L 158, str. 6).

      (8)  Uredba Komisije (EGS) št. 3149/92 z dne 29. oktobra 1992 o podrobnih pravilih za dobavo hrane iz intervencijskih zalog v korist najbolj ogroženih oseb v Skupnosti.


title: Zadeva T-179/16: Tožba, vložena 22. aprila 2016 – L'Oréal/EUIPO – Guinot (MASTER SMOKY)

text:
               20.6.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 222/26

         Tožba, vložena 22. aprila 2016 – L'Oréal/EUIPO – Guinot (MASTER SMOKY)
   (Zadeva T-179/16)
   (2016/C 222/32)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: L'Oréal (Pariz, Francija) (zastopnika: T. de Haan in P. Péters, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Guinot SAS (Pariz, Francija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Evropske unije„MASTER SMOKY“ – prijava št. 11 567 104

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe EUIPO z dne 23. februarja 2016 v zadevi R 2905/2014-5

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov, vključno s stroški, ki jih je tožeča stranka priglasila v okviru postopka pred petim odborom za pritožbe Urada.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b), v povezavi s členom 75 Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-84/17 P: Pritožba, ki jo je Société des produits Nestlé SA vložila 15. februarja 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 15. decembra 2016 v zadevi T-112/13, Mondelez UK Holdings & Services Ltd/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino

text:
               6.6.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/4

         Pritožba, ki jo je Société des produits Nestlé SA vložila 15. februarja 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 15. decembra 2016 v zadevi T-112/13, Mondelez UK Holdings & Services Ltd/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino
   (Zadeva C-84/17 P)
   (2017/C 178/04)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Société des produits Nestlé SA (zastopnik: G.S.P. Vos, odvetnik)

      Drugi stranki v postopku: Mondelez UK Holdings & Services Ltd, Urad Evropske unije za intelektualno lastnino

      Predloga

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               Razveljavi izpodbijano sodbo Splošnega sodišča Evropske unije z dne 15. decembra 2016, zadeva T-112/13, ker je Splošno sodišče kršilo člena 7(3) in 52(2) Uredbe o znamki Evropske unije (Uredba o znamki EU) (1); in

               —

               nasprotni stranki, družbi General Court, Mondelez UK Holdings & Services Ltd, ki je bila tožeča stranka pred Splošnim sodiščem, naložilo plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Družba Nestlé izpodbija sodbo Splošnega sodišča pri čemer trdi, da je Splošno sodišče kršilo člen 7(3) Uredbe (EU) št. 207/2009, ki je bila spremenjena z Uredbo (EU) št. 2015/2424 (2) in ki je znana tudi kot Uredba o znamki EU.
   Natančneje, pritožba družbe Nestlé je vložena zoper odločitev Splošnega sodišča, da mora biti ob upoštevanju dela ozemlja, na katerem je treba dokazati razlikovalni učinek, pridobljen z uporabo znamke, razlikovalni učinek, pridobljen z uporabo znamke, dokazan na celotnem ozemlju Evropske unije, torej v vseh zadevnih državah članicah.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).

      (2)  Uredba (EU) 2015/2424 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2015 o spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 o blagovni znamki Skupnosti ter Uredbe Komisije (ES) št. 2868/95 za izvedbo Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 o znamki Skupnosti in razveljavitvi Uredbe Komisije (ES) št. 2869/95 o pristojbinah, ki se plačujejo Uradu za harmonizacijo notranjega trga (blagovne znamke in modeli) (UL L 341, str. 21).


title: Zadeva F-7/13: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 18. septembra 2014 – Radelet proti Evropski komisiji (Javni uslužbenci — Uradniki, ki delajo v tretji državi — Člena 5 in 23 Priloge X h Kadrovskim predpisom — Institucija da na voljo stanovanje — Dovoljenje, dano uradniku, da najame stanovanje — Odškodninska tožba — Nepremoženjska škoda — Dodelitev neudobnega in nezdravega stanovanja — Odsotnost dokaza)

text:
               24.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 421/50

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 18. septembra 2014 – Radelet proti Evropski komisiji
   (Zadeva F-7/13) (1)

   ((Javni uslužbenci - Uradniki, ki delajo v tretji državi - Člena 5 in 23 Priloge X h Kadrovskim predpisom - Institucija da na voljo stanovanje - Dovoljenje, dano uradniku, da najame stanovanje - Odškodninska tožba - Nepremoženjska škoda - Dodelitev neudobnega in nezdravega stanovanja - Odsotnost dokaza))
   2014/C 421/69
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Luc Radelet (Antananarivo, Madagaskar) (zastopnik: É. Boigelot, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: B. Eggers in C. Ehrbar, zastopnika)

      Predmet

   Javni uslužbenci – Predlog za razglasitev ničnosti odločbe o zavrnitvi pritožbe zoper odločbo, s katero je bilo odgovorjeno zahtevi tožeče stranke, ki se je zaposlila v delegaciji Komisije v Antananarivu, Madagaskar, s katero je tožeča stranka želela doseči odškodnino za težave, nastale pri njeni namestitvi v omenjenem mestu.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               L. Radelet nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

      (1)  UL C 114, 20.4.2013, str. 47.


title: Zadeva C-257/15: Sklep predsednika Sodišča z dne 8. julija 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Amtsgericht Hannover – Nemčija) – Michael Ihden, Gisela Brinkmann/TUIfly GmbH

text:
               26.10.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 354/28

         Sklep predsednika Sodišča z dne 8. julija 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Amtsgericht Hannover – Nemčija) – Michael Ihden, Gisela Brinkmann/TUIfly GmbH
   (Zadeva C-257/15) (1)

   (2015/C 354/30)
   Jezik postopka: nemščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 279, 24.8.2015.


title: Zadeva F-22/10: Tožba, vložena 1. aprila 2010 – Bombín Bombín proti Komisiji

text:
               5.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/54

         Tožba, vložena 1. aprila 2010 – Bombín Bombín proti Komisiji
   (Zadeva F-22/10)
   2010/C 148/96
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Luis María Bombín Bombín (Rim, Italija) (zastopnik: R. Pardo Pedernera, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe Evropske komisije kot odgovor na ugovor tožeče stranke, s katero se ji prizna denarno nadomestilo le za 12 dni in ne za 29 dni dopusta, ki ji pripada in ki ga še ni vzela ob nastopu dopusta iz osebnih razlogov.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba Evropske komisije z dne 4. januarja 2010, s katero se je tožeči stranki priznalo in izplačalo denarno nadomestilo samo za 12 dni, naj se razglasi za nično.

               —

               Tožeči stranki naj se prizna (zaradi izračuna in z njim povezanega denarnega nadomestila) vse dni njenega dopusta (skupaj 29 dni), ki ji pripada in ki ga ni vzela ob nastopu dopusta iz osebnih razlogov.

               —

               Tožeča stranka glede stroškov ne daje predlogov, ker meni, da je odločitev, ki jo bo Sodišče za uslužbence izdalo v tej zadevi, za stranki, obe dobroverni, pomembna in v zadevi niso upravičeni predlogi glede stroškov.


title: Zadeva C-627/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Înalta Curte de Casație și Justiție (Romunija) 6. decembra 2011 – S.C. „AUGUSTUS“ S.R.L. Iași proti Agenția de Plăți pentru Dezvoltare Rurală și Pescuit

text:
               3.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 65/5

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Înalta Curte de Casație și Justiție (Romunija) 6. decembra 2011 – S.C. „AUGUSTUS“ S.R.L. Iași proti Agenția de Plăți pentru Dezvoltare Rurală și Pescuit
   (Zadeva C-627/11)
   2012/C 65/09
   Jezik postopka: romunščina

      Predložitveno sodišče

   Înalta Curte de Casație și Justiție

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: S.C. „AUGUSTUS“ S.R.L. Iași

      Tožena stranka: Agenția de Plăți pentru Dezvoltare Rurală și Pescuit

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba uredbi št. 1260/1999 (1) in št. 1268/1999 (2) razlagati tako, da je treba gospodarsko dejavnost upravičencev sredstev SAPARD, dodeljenih pred pristopom Romunije k Evropski uniji, opravljati ob upoštevanju zahtev, določenih za njihovo dodelitev, v skladu z načelom gospodarske učinkovitosti in uspešnega poslovanja upravičenca, ob tem pa je treba upoštevati tudi konkretne okoliščine naravnih nesreč, ki so se zgodile na lokalni ravni?

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1260/1999 z dne 21. junija 1999 o splošnih določbah o Strukturnih skladih (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 14, zvezek 1, str. 31).

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 1268/1999 z dne 21. junija 1999 o podpori Skupnosti za predpristopne ukrepe za kmetijstvo in razvoj podeželja v državah prosilkah Srednje in Vzhodne Evrope v predpristopnem obdobju (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 31, str. 268).


title: Zadeva C-499/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) 16. septembra 2013 – Marian Macikowski – kot izvršitelj pri Sąd Rejonowy w Chojnicach proti Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku

text:
               14.12.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 367/22

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) 16. septembra 2013 – Marian Macikowski – kot izvršitelj pri Sąd Rejonowy w Chojnicach proti Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku
   (Zadeva C-499/13)
   2013/C 367/38
   Jezik postopka: poljščina

      Predložitveno sodišče

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka in vložnik kasacijske pritožbe: Marian Macikowski ‒ kot izvršitelj pri Sąd Rejonowy w Chojnicach

      Tožena stranka in nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je ob upoštevanju sistema davka na dodano vrednost, ki temelji na Direktivi Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1), zlasti členov 9 in 193 v povezavi s členom 199(1)(g), dopustna določba nacionalnega prava, kot je člen 18 ustawa o podatku od towarów i usług (zakon o davku na blago in storitve) z dne 11. marca 2004 (Dz. U. 2011, št. 177, poz. 1054, kakor je bil pozneje spremenjen, v nadaljevanju: zakon o DDV), ki s tem, da uvaja institut plačnika davka, torej pravnega subjekta, ki mora za davčnega zavezanca odmeriti znesek davka, ga od njega pobrati in ga v določenem roku plačati davčnemu organu, določa izjeme od splošnih načel prava o DDV, zlasti glede pravnih subjektov, ki so dolžni odmeriti in pobrati davek?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:

                           (a)

                           Ali je ob upoštevanju načela sorazmernosti kot splošnega načela prava Unije dopustna določba nacionalnega prava, kot je člen 18 zakona o DDV, v skladu s katero med drugim davek na dobavo nepremičnin, ki se izvede prek izvršbe na blagu, ki je v lasti dolžnika ali ki ga ima ta v posesti v nasprotju z veljavnimi predpisi, odmeri, pobere in plača izvršitelj, pristojen za izvedbo izvršilnih dejanj, ki kot plačnik davka odgovarja za neizpolnitev te obveznosti?

                           (b)

                           Ali je ob upoštevanju členov 206, 250 in 252 Direktive 2006/112 ter načela nevtralnosti, ki iz nje izhaja, dopustna določba nacionalnega prava, kot je člen 18 zakona o DDV, na podlagi katere mora plačnik davka, določen v tej določbi, v davčnem obdobju, ki velja za davčnega zavezanca, odmeriti, pobrati in plačati DDV od dobav blaga v lasti davčnega zavezanca ali v njegovi posesti v nasprotju z veljavnimi predpisi, ki so bile izvedene prek izvršbe, v višini zneska, ki je zmnožek izkupička iz prodaje blaga, zmanjšanega za DDV, in ustrezne davčne stopnje, pri čemer pa se od tega zneska ne odšteje znesek vstopnega davka, plačanega za obdobje od začetka davčnega obdobja do takrat, ko je bil davčnemu zavezancu pobran davek?

      (1)  UL L 347, str. 1.


title: Zadeva T-443/09 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 20. januarja 2010 – Agriconsulting Europe proti Komisiji ( Začasna odredba — Javna naročila — Postopek javnega razpisa — Zavrnitev ponudbe — Predlog za odložitev izvršitve in za sprejetje začasnih ukrepov — Izguba možnosti — Neobstoj resne in nepopravljive škode — Neobstoj nujnosti )

text:
               13.3.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/47

         Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 20. januarja 2010 – Agriconsulting Europe proti Komisiji
   (Zadeva T-443/09 R)
   („Začasna odredba - Javna naročila - Postopek javnega razpisa - Zavrnitev ponudbe - Predlog za odložitev izvršitve in za sprejetje začasnih ukrepov - Izguba možnosti - Neobstoj resne in nepopravljive škode - Neobstoj nujnosti“)
   2010/C 63/83
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Agriconsulting Europe SA (Bruselj, Belgija) (zastopniki: F. Sciaudone, R. Sciaudone in A. Neri, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. Bordes in L. Prete, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za sprejetje začasnih ukrepov v zvezi s postopkom javnega razpisa EuropeAid/127054/C/SER/Multi o kratkoročnem opravljanju storitev izključno v dobro tretjih držav, ki koristijo zunanjo pomoč Komisije.

      Izrek

               1.

               Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

               2.

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva C-450/13: Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 19. junija 2014 – Donaldson Filtration Deutschland GmbH proti ultra air GmbH, Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (Pritožba — Znamka Skupnosti — Besedna znamka ultrafilter international — Zahteva za ugotovitev ničnosti — Zloraba pravice)

text:
               15.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 315/29

         Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 19. junija 2014 – Donaldson Filtration Deutschland GmbH proti ultra air GmbH, Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-450/13) (1)

   ((Pritožba - Znamka Skupnosti - Besedna znamka ultrafilter international - Zahteva za ugotovitev ničnosti - Zloraba pravice))
   2014/C 315/45
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Donaldson Filtration Deutschland GmbH (zastopniki: N. Siebertz, M. Teworte-Vey in A. Renvert, odvetniki)

      Toženi stranki: ultra air GmbH (zastopnik: C. König, odvetnik), Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: G. Schneider, agent)

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Družbi Donaldson Filtration Deutschland GmbH se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 313, 26.10.2013.