title: Zadeva C-47/07 P: Pritožba, ki jo je 2. februarja 2007 vložila Masdar (UK) Ltd zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti senat) z dne 16. novembra 2006 v zadevi Masdar (UK) Ltd proti Komisiji Evropskih skupnosti (T-333/03)

text:
               14.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/20

         Pritožba, ki jo je 2. februarja 2007 vložila Masdar (UK) Ltd zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti senat) z dne 16. novembra 2006 v zadevi Masdar (UK) Ltd proti Komisiji Evropskih skupnosti (T-333/03)
   (Zadeva C-47/07 P)
   (2007/C 82/37)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Pritožnica: Masdar (UK) Ltd (zastopnika: A. Bentley in P. Green, Barristers)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi pritožnice:

               —

               naj se v celoti razveljavi sodba Sodišča prve stopnje z dne 16. novembra 2006 v zadevi MASDAR (UK) Ltd. proti Komisiji Evropskih skupnosti (T-333/03).

               —

               naj se Komisiji naloži, da pritožnici plača:

                           (i)

                           znesek 448.947,78 EUR, ki ga je pritožnica zahtevala v zadevi T-333/03, oziroma podredno, znesek 249.314,35 EUR oziroma drug znesek, ki ga Sodišče šteje za primernega; in

                           (ii)

                           obresti na znesek iz točke (i);

               —

               naj se Komisiji naloži plačilo stroškov tega postopka in postopka pred Sodiščem prve stopnje.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožnica navaja, da je sodbo Sodišča prve stopnje (SPS) treba razveljaviti iz naslednjih razlogov:

               1.

               SPS je napačno uporabilo pravo, ko je glede pritožnice štelo, da je zgolj ravnala v skladu s pogodbenenimi obveznostmi do družbe Helmico, zaradi česar je SPS zavrnilo zahtevke pritožnice, ki so temeljili na neupravičeni obogatitvi in negotiorum gestio. S tem SPS ni upoštevalo upravičenja pritožnice, da razdre podizvajalsko pogodbo z dne 2. oktobra 1998.

               2.

               Ne glede na to, ali je pritožnica ravnala v skladu s pogodbeno obveznostjo do družbe Helmico ali ne, je SPS napačno uporabilo pravo s tem, da ni upoštevalo (i) dejstva, da Komisija ni bila v položaju običajnega pogodbenika, temveč je imela možnost izterjave, ki bi jo lahko izkoristila v skladu s finančno uredbo z dne 21. decembra 1977, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (1), in (ii) načina, kako je Komisija izkoristila to možnost.

               3.

               SPS je s tem, da je štelo, (i) da za pritožnico ni moč šteti, da je ravnala v dobri veri, (ii) da je bila Komisija zmožna samostojno upravljati projekt in (iii) da se zahteva, da mora oseba, ki toži iz naslova negotiorum gestio, nujno ravnati brez vednosti gospodarja posla, napačno uporabilo pravo.

               4.

               Ugotovitve SPS glede zahtevkov na podlagi neupravičene obogatitve in negotiorum gestio na eni strani in glede zahtevka na podlagi upravičenega pričakovanja na drugi strani niso skladne.

               5.

               S tem, da je zavrnilo pritožničin zahtevek, ki je temeljil na malomarnosti oziroma krivdne odgovornosti, je SPS zmotno štelo, da pritožnica ni navedla zadostnih razlogov, glede na to, da zadeva sama po sebi govori o dejstvih te zadeve, zlasti o okoliščinah, v katerih Komisija izkorišča možnost izterjave v skladu s finančno uredbo.

               6.

               SPS je zmotno štelo, da (i) Sodišču niso bili predloženi dokazi, ki bi dokazovali, da je jamstvo, na katero se sklicuje pritožnica, bila dano na sestanku z dne 2. oktobra 1998, in da (ii) je zelo malo verjetno, da je bilo tako jamstvo dano.

               7.

               SPS je s tem, da je štelo, da je zaradi tega, ker Komisija ni zabeležila srečanja z dne 2. oktobra 1998, srečanje bilo neformalno, napačno uporabilo pravo in zaradi te napake zmotno ni upoštevalo možnosti, da je Komisija dala tako jamstvo na tak ali drugačen način. Dalje, SPS je napačno upoštevalo način, na katerega so bila izražena jamstva, in zmotno ni upoštevalo primernega okvira, namreč okvira, v katerem se je Komisija zavezala, da bo plačala za delo, ki je bilo opravljeno v skladu s pravilno oblikovanim pogodbenim določilom in za katerega je Komisija že imela finančna sredstva.

      (1)  UL L 356, str.1.


title: Zadeva T-328/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 24. aprila 2012 – Leifheit proti UUNT (EcoPerfect) (Znamka Skupnosti — Prijava besedne znamke Skupnosti EcoPerfect — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               9.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 165/19

         Sodba Splošnega sodišča z dne 24. aprila 2012 – Leifheit proti UUNT (EcoPerfect)
   (Zadeva T-328/11) (1)

   (Znamka Skupnosti - Prijava besedne znamke Skupnosti EcoPerfect - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2012/C 165/33
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Leifheit AG (Nassau, Nemčija) (zastopnik: G. Hasselblatt, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: K. Klüpfel, zastopnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 31. marca 2011 (zadeva R 1658/2010-1), ki se nanaša na zahtevo za registracijo besednega znaka EcoPerfect kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Leifheit AG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 269, 10.9.2011.


title: Zadeva T-254/08: Tožba, vložena 26. junija 2008 – Associazione Giullemanidallajuve proti Komisiji

text:
               30.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/53

         Tožba, vložena 26. junija 2008 – Associazione Giullemanidallajuve proti Komisiji
   (Zadeva T-254/08)
   (2008/C 223/93)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Associazione Giullemanidallajuve (Garibaldi, Italija) (zastopniki: L. Misson, G. Ernes in A. Kettels, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               ugotovi naj se nedelovanje Evropske Komisije;

               —

               odredi naj se ji izvrševanje svoje pristojnosti in da odgovori na tožbo, ki jo je tožeča stranka vložila maja 2007;

               —

               uredijo naj se vse nujne podrobnosti v ta namen.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka navaja, da naj Komisija ne bi izpolnila svoje obveznosti ukrepanja s tem da naj ne bi, potem ko je bila pozvana, zavzela stališča glede tožbe, ki jo je tožeča stranka predložila pri Komisiji maja 2007 o domnevnih kršitvah členov 81 in 82 ES s strani Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Comitato Olimpico Nazionale Italiano (CONI), Union of European Football Associations (UEFA) in Fédération Internationale de Football Association (FIFA).
   Tožeča stranka meni, da dopis, ki ga je nanjo naslovila Komisija marca 2008 po pozivu k ukrepanju in potem ko jo je obvestila o tekočem obravnavanju njenega spisa, naj ne bi pomenil zavzetje stališča, ker v dopisu ni odgovorov na vprašanja, ki jih je predložila tožeča stranka.
   Tožeča stranka poleg tega navaja, da ima na področju konkurence tožnik pravico do tega, da Komisija podrobno preuči njeno tožbo ter da zavzame obrazloženo stališče.


title: Zadeva T-291/10: Tožba, vložena 26. junija 2010 – Martin proti Komisiji

text:
               28.8.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 234/51

         Tožba, vložena 26. junija 2010 – Martin proti Komisiji
   (Zadeva T-291/10)
   ()
   2010/C 234/90
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Anne Martin (Bruselj, Belgija), (zastopnik: U. O’Dwyer, Solicitor)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba na podlagi molka Komisije z dne 20. aprila 2010, s katero je zavrnila potrdilno prošnjo tožeče stranke z dne 4. marca za dostop do dokumentov, naj se razglasi za nično;

               —

               Komisiji naj se naloži, naj v rokih, ki jih kot primerne določi Splošno sodišče, izpolni obveznosti iz Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (1); in

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   S to tožbo tožeča stranka na podlagi člena 263 PDEU predlaga razglasitev ničnosti odločbe na podlagi molka Komisije z dne 20. aprila 2010, ker se slednja do roka 20. aprila 2010 ni odzvala na potrdilno prošnjo tožeče stranke za dostop do dokumentov, naslovljeno na Generalni sekretariat Komisije v skladu s členom 7(2) Uredbe 1049/2001, s katero je ponovila prvotno prošnjo za dostop do dokumentov z dne 22. decembra 2009.
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja naslednje tožbene razloge.
   Dejstvo, da Komisija ni sprejela odločitve do roka 20. aprila 2010, ki ji ga nalaga Uredba 1049/2001, predstavlja implicitno zavrnitev potrdilne prošnje za dostop do dokumentov z dne 4. marca 2010 ter krši člen 8(1) omenjene uredbe in člen 296 PDEU, ker ne navaja razlogov za zavrnitev.

      (1)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL L 145, str. 43).


title: Združeni zadevi C-483/09 in C-1/10: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 15. septembra 2011 (predloga za sprejetje predhodne odločbe Audiencia provincial de Tarragona – Španija) – kazenska postopka zoper Magattea Gueyea in Valentína Salmeróna Sáncheza (Policijsko in pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah — Okvirni sklep 2001/220/PNZ — Položaj žrtev v kazenskem postopku — Kazniva dejanja družinskega nasilja — Obveznost izreči stransko kazen prepovedi približevanja žrtvi — Izbira vrste in višine kazni — Skladnost s členi 2, 3 in 8 navedenega okvirnega sklepa — Nacionalna določba, ki izključuje kazensko poravnavanje — Skladnost s členom 10 istega okvirnega sklepa)

text:
               29.10.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/5

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 15. septembra 2011 (predloga za sprejetje predhodne odločbe Audiencia provincial de Tarragona – Španija) – kazenska postopka zoper Magattea Gueyea in Valentína Salmeróna Sáncheza
   (Združeni zadevi C-483/09 in C-1/10) (1)

   (Policijsko in pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah - Okvirni sklep 2001/220/PNZ - Položaj žrtev v kazenskem postopku - Kazniva dejanja družinskega nasilja - Obveznost izreči stransko kazen prepovedi približevanja žrtvi - Izbira vrste in višine kazni - Skladnost s členi 2, 3 in 8 navedenega okvirnega sklepa - Nacionalna določba, ki izključuje kazensko poravnavanje - Skladnost s členom 10 istega okvirnega sklepa)
   2011/C 319/06
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Audiencia provincial de Tarragona

      Stranki v postopku v glavni stvari

                  Magatte Gueye (C-483/09)

               ob udeležbi X

                  Valentín Salmerón Sánchez (C-1/10)

               ob udeležbi Y

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Audiencia provincial de Tarragona – Razlaga členov 2, 8 in 10 Okvirnega sklepa Sveta z dne 15. marca 2001 o položaju žrtev v kazenskem postopku (2001/220/PNZ) (posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 72) – Spoštovanje in priznavanje žrtev – Pravica do zaščite – Kazensko poravnavanje v okviru kazenskega postopka – Sporazum med žrtvijo in storilcem kaznivega dejanja

      Izrek

               1.

               Člene 2, 3 in 8 Okvirnega sklepa Sveta 2001/220/PNZ z dne 15. marca 2001 o položaju žrtev v kazenskem postopku je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo temu, da je obvezna kazen prepovedi približevanja v minimalnem trajanju, ki jo kot stransko kazen določa kazenska zakonodaja države članice, izrečena storilcem družinskega nasilja, celo če njihove žrtve uporabi te kazni nasprotujejo.

               2.

               Člen 10(1) Okvirnega sklepa 2001/220 je treba razlagati tako, da državam članicam dopušča, da glede na posebno vrsto kaznivih dejanj družinskega nasilja izključijo poravnavanje iz vseh kazenskih postopkov v zvezi s temi kaznivimi dejanji.

      (1)  UL C 37, 13.2.2010.

      UL C 63, 13.3.2010.


title: Zadeva T-36/04: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 12. septembra 2007 – API proti Komisiji ( Dostop do dokumentov – Vloge, ki jih je vložila Komisija v okviru postopkov pred Sodiščem in Sodiščem prve stopnje – Odločba, s katero je bil zavrnjen dostop )

text:
               20.10.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 247/25

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 12. septembra 2007 – API proti Komisiji
   (Zadeva T-36/04) (1)

   („Dostop do dokumentov - Vloge, ki jih je vložila Komisija v okviru postopkov pred Sodiščem in Sodiščem prve stopnje - Odločba, s katero je bil zavrnjen dostop“)
   (2007/C 247/37)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Association de la presse internationale ASBL (API) (Bruselj, Belgija) (zastopniki: S. Völcker, F. Louis in J. Heithecker, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: C. Docksey in P. Aalto, zastopnika)
   Predmet zadeve
   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije z dne 20. novembra 2003, s katero je bil zavrnjen predlog tožeče stranke za dostop do vlog, ki jih je vložila Komisija v okviru postopkov pred Sodiščem in Sodiščem prve stopnje.
   Izrek sodbe

               1)

               Odločba Komisije z dne 20. novembra 2003 je razglašena za nično v delu, v katerem je zavrnila dostop do vlog, ki jih je Komisija vložila pri Sodišču v okviru zadev Komisija proti Združenemu kraljestvu, C-466/98; Komisija proti Danski, C-467/98; Komisija proti Švedski, C-468/98; Komisija proti Finski, C-469/98; Komisija proti Belgiji, C-471/98; Komisija proti Luksemburgu, C-472/98; Komisija proti Avstriji, C-475/98, in Komisija proti Nemčiji, C-476/98, in pri Sodišču prve stopnje v okviru zadeve Airtours proti Komisiji, T-342/99.

               2)

               V preostalem se tožba zavrne.

               3)

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 71, 20.3.2004.


title: Zadeva T-483/07: Tožba, vložena 22. decembra 2007 – Romunija proti Komisiji Evropskih skupnosti

text:
               23.2.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 51/56

         Tožba, vložena 22. decembra 2007 – Romunija proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva T-483/07)
   (2008/C 51/102)
   Jezik postopka: romunščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Romunija (zastopniki: Aurel Ciobanu Dordea, zastopnik, Emilia Gane in Dumitra Mereuță, svetovalki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predloga tožeče stranke
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               odločbo Komisije z dne 26. oktobra 2007 C(2007)5240 konč. o nacionalnem načrtu porazdelitve pravic do emisije toplogrednih plinov za leto 2007, ki ga je Romunija posredovala v skladu z Direktivo 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta razglasi za nično;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Z izpodbijano odločbo je Komisija delno zavrnila nacionalni načrt porazdelitve pravic do emisije toplogrednih plinov za leto 2007, ki ga je Romunija posredovala v skladu z Direktivo 2003/87/ES (1), z zmanjšanjem za 9,080765 milijonov ton CO2, letnega ekvivalenta, skupnega števila pravic, ki bodo podeljene zaradi pravil Skupnosti in določitvijo, da ne bo presežena povprečna skupna letna količina 74,836235 milijonov ton pravic do emisije, ki se lahko podelijo.
   V utemeljitev svoje tožbe tožeča stranka trdi, da:

               —

               Komisija ni upoštevala člena 9(1) in (3) ter člena 11(1) Direktive 2003/87/ES, s tem, ko je z obvezujočo močjo določila, na temelju lastnega postopka, skupno količino pravic do emisije, ki jih lahko podeli Romunija, s čimer je prekoračila svoje pristojnosti;

               —

               je Komisija za določitev skupnih količin pravic do emisije uporabila nepregleden postopek, s čimer je kršila člen 9(3) in 9(1) Direktive 2003/87/ES;

               —

               je Komisija v okviru uporabe lastnega postopka kršila načelo prepovedi diskriminacije;

               —

               Komisija ni upoštevala člena 9(3) Direktive 2003/87/ES in člena 253 ES, ker ni ustrezno obrazložila odločbe C(2007)5240 konč.

      (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES (UL L 75, 25.10.2003, str 32).


title: Zadeva T-193/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 22. januarja 2015 – MIP Metro/UUNT – Holsten-Brauerei (H) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Mednarodna registracija, ki označuje Evropsko skupnost — Figurativna znamka H — Prejšnja nacionalna figurativna znamka H — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 — Neobstoj obrazložitve — Člen 75 Uredbe št. 207/2009)

text:
               9.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 81/15

         Sodba Splošnega sodišča z dne 22. januarja 2015 – MIP Metro/UUNT – Holsten-Brauerei (H)
   (Zadeva T-193/12) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Mednarodna registracija, ki označuje Evropsko skupnost - Figurativna znamka H - Prejšnja nacionalna figurativna znamka H - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 - Neobstoj obrazložitve - Člen 75 Uredbe št. 207/2009))
   (2015/C 081/18)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Nemčija) (zastopnika: J.-C. Plate in R. Kaase, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: D. Walicka, zastopnika)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Holsten-Brauerei AG (Hamburg, Nemčija) (zastopnika: N. Hebeis in R. Douglas, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 23. februarja 2012 (zadeva R 2340/2010-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Holsten-Brauerei AG in MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 194, 30.6.2012.


title: Zadeva T-241/05: Tožba The Procter & Gamble Company proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), vložena dne 29. junija 2005

text:
               20.8.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/35

         Tožba The Procter & Gamble Company proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), vložena dne 29. junija 2005
   (Zadeva T-241/05)
   (2005/C 205/62)
   Jezik postopka: angleščina
   The Procter & Gamble Company, s sedežem v Cincinnatiju, Ohio (ZDA), ki jo zastopa G. Kupiers, lawyer, je dne 29. junija 2005 na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli).
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 14. aprila 2005 v zadevi R 843/2004-1, kolikor ugotovi, da znamka ne izpolnjuje pogojev iz člena 7(1)(b) Uredbe št. 40/94;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

               Znamka Skupnosti, ki je predmet prijave:

               Tridimenzionalna znamka, sestavljena iz bele kvadratne tabletke s šest listnim cvetnim vzorcem lila barve za proizvode iz razreda 3 (pripravki za beljenje in druge snovi za pranje, pripravki za pranje in čiščenje, mila;…) — prijava št. 1 683 523

               Odločba preizkuševalcev:

               Zavrnitev prijave

               Odločba Odbora za pritožbe:

               Zavrnitev pritožbe

               Tožbeni razlog:

               Kršitev člena 7(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 (1)

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL 1994, L 11, str. 1).


title: Zadeva C-145/05: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne  27. aprila 2006  (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation) — Levi Strauss & Co. proti Casucci SpA (Znamke — Direktiva 89/104/EGS — Člen 5(1)(b) — Primeren trenutek za presojo verjetnosti zmede v zvezi z znamko in podobnim znakom — Izguba razlikovalnega učinka zaradi ravnanja imetnika znamke po tem, ko se je znak začel uporabljati)

text:
               17.6.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 143/19

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 27. aprila 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation) — Levi Strauss & Co. proti Casucci SpA
   (Zadeva C-145/05) (1)

   (Znamke - Direktiva 89/104/EGS - Člen 5(1)(b) - Primeren trenutek za presojo verjetnosti zmede v zvezi z znamko in podobnim znakom - Izguba razlikovalnega učinka zaradi ravnanja imetnika znamke po tem, ko se je znak začel uporabljati)
   (2006/C 143/34)
   Jezik postopka: francoščina
   Predložitveno sodišče
   Cour de cassation
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Levi Strauss & Co.

      Tožena stranka: Casucci SpA
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Cour de cassation de Belgique — Razlaga člena 5(1) Direktive Sveta 89/104/EGS: Prva direktiva Sveta z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (UL L 040, str. 1) — Primeren trenutek za presojo verjetnosti zmede v zvezi z znamko in podobnim znakom — Izguba razlikovalnega učinka zaradi ravnanja imetnika znamke po trenutku, ko se je znak začel uporabljati
   Izrek

               1)

               Člen 5(1) Prve direktive Sveta 89/104/EGS z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami je treba razlagati v smislu, da mora sodišče pri določitvi obsega varstva znamke, ki je pravilno pridobila svoj razlikovalni učinek, upoštevati zaznavanje s strani upoštevne javnosti v trenutku, ko se je znak, ki krši zadevno znamko, začel uporabljati.

               2)

               Če pristojno sodišče ugotovi, da zadevni znak predstavlja kršitev znamke v trenutku, ko se je znak začel uporabljati, je to sodišče pristojno sprejeti ukrepe, ki se zdijo najprimernejši glede na okoliščine zadeve za zagotovitev pravice imetnika znamke iz člena 5(1)Direktiva 89/104, s tem da lahko ti ukrepi vključujejo še posebej odredbo o prenehanju uporabe navedenega znaka.

               3)

               Ni dovoljeno odrediti prenehanja uporabe zadevnega znaka, kadar je ugotovljeno, da je zadevna znamka izgubila svoj razlikovalni učinek zaradi ravnanja ali nedejavnosti njenega imetnika, tako da je postala obča oznaka v smislu člena 12(2) Direktiva 89/104, in znamka se zato razveljavi.

      (1)  UL C 132, 28.5.2005.


title: Zadeva C-282/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Hannover (Nemčija) 18. maja 2017 – Werner Ansorge/TUIfly GmbH

text:
               24.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 239/38

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Hannover (Nemčija) 18. maja 2017 – Werner Ansorge/TUIfly GmbH
   (Zadeva C-282/17)
   (2017/C 239/48)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Amtsgericht Hannover

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Werner Ansorge

      Tožena stranka: TUIfly GmbH

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali odsotnost z dela pomembnega dela letalskega osebja dejanskega letalskega prevoznika, ki je potrebno za izvedbo leta, zaradi bolniškega staleža pomeni izredne razmere v smislu člena 5(3) Uredbe (ES) št. 261/2004 (1)? Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: kakšna mora biti stopnja odsotnosti z dela za domnevo obstoja takšnih razmer?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen: ali spontana odsotnost z dela pomembnega dela letalskega osebja dejanskega letalskega prevoznika, ki je potrebno za izvedbo leta, zaradi prekinitve dela, ki nima podlage v delovnem pravu in zakonodaji o kolektivnih pogodbah („nezakonita stavka“) pomeni izredne razmere v smislu člena 5(3) Uredbe (ES) št. 261/2004? Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen: kakšna mora biti stopnja odsotnosti z dela za domnevo obstoja takšnih razmer?

               3.

               Če je odgovor na prvo ali drugo vprašanje pritrdilen: ali so morale izredne razmere obstajati v času odpovedanega leta, ali pa ima dejanski letalski prevoznik na podlagi poslovnih razlogov pravico pripraviti nov program letov?

               4.

               Če je odgovor na prvo ali drugo vprašanje pritrdilen: ali se možnost izognitve nanaša na izredne razmere ali na posledice nastopa izrednih razmer?

      (1)  Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91; UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10


title: Zadeva T-377/07: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. decembra 2011 – Evropaïki Dynamiki proti Komisiji (Javna naročila storitev — Postopek javnega razpisa — Opravljanje računalniških storitev v zvezi s tehnologijami za interoperabilnost vsebin za storitve evropske e-uprave — Zavrnitev ponudbe — Očitna napaka pri presoji — Obveznost obrazložitve — Zloraba pooblastil — Nepogodbena odgovornost)

text:
               4.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/17

         Sodba Splošnega sodišča z dne 13. decembra 2011 – Evropaïki Dynamiki proti Komisiji
   (Zadeva T-377/07) (1)

   (Javna naročila storitev - Postopek javnega razpisa - Opravljanje računalniških storitev v zvezi s tehnologijami za interoperabilnost vsebin za storitve evropske e-uprave - Zavrnitev ponudbe - Očitna napaka pri presoji - Obveznost obrazložitve - Zloraba pooblastil - Nepogodbena odgovornost)
   2012/C 32/31
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atene, Grčija) (zastopnik: N. Korogiannakis, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: E. Manhaeve skupaj z J. Stuyckom, odvetnikom)

      Predmet

   Prvič, predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 13. julija 2007, s katero je bila zavrnjena ponudba, ki jo je tožeča stranka vložila na podlagi javnega razpisa v zvezi s „tehnologijami za interoperabilnost vsebin za storitve evropske e-uprave“ (UL S 128), in odločbe, s katero je bilo naročilo oddano drugemu ponudniku, ter drugič, odškodninski zahtevek.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družba Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE nosi svoje stroške in stroške Evropske komisije.

      (1)  UL C 297, 8.12.2007.


title: Zadeva F-104/11: Tožba, vložena 11. oktobra 2011 – ZZ proti Komisiji

text:
               28.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/68

      Tožba, vložena 11. oktobra 2011 – ZZ proti Komisiji
      (Zadeva F-104/11)
      (2012/C 25/130)
      Jezik postopka: madžarščina

         Stranki

         Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: P. Homoki, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predmet in opis spora

      Razglasitev ničnosti odločbe EPSO o ponovni izvedbi postopka javnega natečaja EPSO/AD/56/06 in odločbe natečajne komisije o rezultatih natečaja EPSO/AD/56/06 – Upravljavec v nazivu AD 5 madžarskega državljanstva in odškodninski zahtevek.

         Predlogi tožeče stranke

                  —

                  Odločba EPSO z dne 5. januarja 2011 o ponovni izvedbi postopka glede tožeče stranke naj se razglasi za nično;

                  —

                  Odločba komisije EPSO z dne 14. julija 2011 o rezultatih natečaja „EPSO/AD/56/06 – upravljavec v nazivu AD 5 madžarskega državljanstva“ naj se razglasi za nično;

                  —

                  toženi stranki naj se naloži, da plača odškodnino in tako pravično izravna neugodnost, ki jo ima tožeča stranka zaradi razveljavljenega akta;

                  —

                  podredno, toženi stranki naj se naloži, da s tožečo stranko vzpostavi dialog z namenom sklenitve sporazuma, s katerim ji bo ponujena pravična odškodnina;

                  —

                  Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-54/05: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 15. marca 2007 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Finski (Neizpolnitev obveznosti države — Člena 28 ES in 30 ES — Uvoz vozila, ki je registrirano v drugi državi članici — Obveznost pridobitve dovoljenja za prevoz)

text:
               28.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 95/7

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 15. marca 2007 — Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Finski
   (Zadeva C-54/05) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Člena 28 ES in 30 ES - Uvoz vozila, ki je registrirano v drugi državi članici - Obveznost pridobitve dovoljenja za prevoz)
   (2007/C 95/11)
   Jezik postopka: finščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. van Beek in M. Huttunen, zastopnika)

      Tožena stranka: Republika Finska (zastopnika: T. Pynnä in A. Guimaraes-Purokoski, zastopnika)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države — Kršitev členov 28 in 30 ES — Uvoz vozila, registriranega v drugi državi članici, s strani osebe, ki biva na Finskem — Obveznost pridobitve na obmejni postaji dovoljenja za prevoz vozila z običajno veljavnostjo 7 dni in sklenitve zavarovanja za vozilo.
   Izrek

               1)

               Republika Finska s tem, da je zahtevala dovoljenje za prevoz za vozila, ki so zakonito registrirana in uporabljana v drugi državi članici, kot je določeno v Dekretu št. 1598/1995 o registraciji vozil (asetus ajoneuvojen rekisteröinnistä (1598/1995) z dne 18. decembra 1995, ni izpolnila obveznosti iz členov 28 ES in 30 ES.

               2)

               Republiki Finski se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 93, 16.4.2005.


title: Zadeva T-313/09: Tožba, vložena 6. avgusta 2009 – Onidol proti Komisiji

text:
               10.10.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 244/14

         Tožba, vložena 6. avgusta 2009 – Onidol proti Komisiji
   (Zadeva T-313/09)
   2009/C 244/23
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Organisation nationale interprofessionnelle des graines et fruits oléagineux (Onidol) (Pariz, Francija) (zastopnika: B. Le Bret in L. Olza Moreno, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

      Predloga tožeče stranke

               —

               razglasi naj se ničnost izpodbijane odločbe;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka s to tožbo predlaga razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2008) 7846 konč. (1) z dne 10. decembra 2008, s katero je Komisija ugotovila, da krovni program ukrepov – ki jih lahko izvajajo francoske medsektorske kmetijske organizacije (organisations interprofessionnelles agricoles françaises), ki zajema pomoči za tehnično pomoč, za pridelavo in trženje kakovostnih kmetijskih pridelkov, za raziskave in razvoj ter za oglaševanje v korist primarnih pridelovalcev in podjetij, ki se ukvarjajo s predelavo in trženjem kmetijskih pridelkov, in ki je financiran s prostovoljnimi prispevki, ki so z medresorskim odlokom postali obvezni in se pobirajo od članov teh medsektorskih organizacij – pomeni pomoč, ki je združljiva s skupnim trgom.
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve tožeče stranke so v bistvu enaki ali podobni tistim, ki so bili navedeni v okviru zadeve T-293/09, CNIEL proti Komisiji.

      (1)  UL 2009, C 116, str. 14.


title: Zadeva C-474/07: Tožba, vložena 25. oktobra 2007 – Evropski parlament proti Komisiji Evropskih skupnosti

text:
               8.12.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/31

         Tožba, vložena 25. oktobra 2007 – Evropski parlament proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva C-474/07)
   (2007/C 297/51)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Evropski parlament (zastopnika: K. Bradley in U. Rosslein, zastopnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predloga tožeče stranke:

               —

               Za nično naj se razglasi Uredba Komisije (ES) št. 915/2007 (1) z dne 31. julija 2007 o spremembi Uredbe (ES) št. 622/2003 o določitvi ukrepov za izvajanje skupnih osnovnih standardov za varnost letalstva, in

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Evropski parlament je kot sozakonodajalec s Svetom leta 2002 odločil, da se nekaterih ukrepov za izvajanje zračne varnosti ne objavlja. Tožeča stranka vztraja, da Komisija te določbe ni pravilno izvrševala, ker sistematično ni objavljala ukrepov za izvajanje, za katere ni treba, da bi bili tajni. S sprejetjem Uredbe št. 915/207 si je Komisija narobe razlagala svoja pooblastila na podlagi Uredbe št. 2320/2002, kršila člen 254 ES in načela demokratičnosti, javnosti in objave zakonodajnih aktov, ustvarila pravno negotovost ter za to ni navedla razlogov.

      (1)  UL L 200, str. 3.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 14. aprila 2005 v zadevi C-341/02: Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 96/71/ES — Napotitev delavcev na delo v okviru opravljanja storitev — Gradbena podjetja — Minimalne plače — Primerjava med minimalno plačo, določeno s predpisi države članice, na katere ozemlje je napoten delavec, in osebnim prejemkom, ki ga dejansko izplača delodajalec s sedežem v drugi državi članici — Neupoštevanje dopolnil in dodatkov, ki jih izplača delodajalec s sedežem v drugi državi članici, kot sestavnih delov minimalne plače)

text:
               11.6.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 143/6

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 14. aprila 2005
   v zadevi C-341/02: Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 96/71/ES - Napotitev delavcev na delo v okviru opravljanja storitev - Gradbena podjetja - Minimalne plače - Primerjava med minimalno plačo, določeno s predpisi države članice, na katere ozemlje je napoten delavec, in osebnim prejemkom, ki ga dejansko izplača delodajalec s sedežem v drugi državi članici - Neupoštevanje dopolnil in dodatkov, ki jih izplača delodajalec s sedežem v drugi državi članici, kot sestavnih delov minimalne plače)
   (2005/C 143/04)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi C-341/02, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: J. Sack in H. Kreppel) proti Zvezni republiki Nemčiji (zastopnika: W.-D. Plessing in A. Tiemann), katere predmet je tožba zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 226 ES, vložena dne 25. septembra 2002, je Sodišče (prvi senat), v sestavi P. Jann, predsednik senata, A. Rosas (poročevalec), K. Lenaerts, S. von Bahr in K. Schiemann, sodniki, generalni pravobranilec: D. Ruiz-Jarabo Colomer, sodni tajnik: M.-F. Contet, glavna administratorka, dne 14. aprila 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Zvezna republika Nemčija s tem, da kot sestavnega dela minimalne plače ni priznala dopolnil in dodatkov, ki ne spreminjajo razmerja med storitvijo delavca in protidajatvijo, ki jo ta prejme, in ki jih svojim gradbenim delavcem, napotenim v Nemčijo, izplačajo delodajalci s sedežem v drugih državah članicah, z izjemo splošne nagrade, dodeljene delavcem tega sektorja, ni izpolnila obveznosti iz člena 3 Direktive 96/71/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 1996 o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev.

               2.

               Tožba se v preostalem zavrne.

               3.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 305, 7.12.2002.


title: Zadeva C-433/11: Sklep Sodišča (peti senat) z dne 8. novembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Krajský súd v Prešove – Slovaška) – SKP k.s. proti Kveti Polhošovi (Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Pomanjkanje zadostnih podatkov o dejanskem in pravnem okviru spora o glavni stvari — Vprašanja, postavljena v okviru, ki izključuje koristen odgovor — Pomanjkanje natančnih podatkov o razlogih, ki upravičujejo nujnost odgovora na vprašanja za predhodno odločanje — Očitna nedopustnost)

text:
               13.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 108/4

         Sklep Sodišča (peti senat) z dne 8. novembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Krajský súd v Prešove – Slovaška) – SKP k.s. proti Kveti Polhošovi
   (Zadeva C-433/11) (1)

   (Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Pomanjkanje zadostnih podatkov o dejanskem in pravnem okviru spora o glavni stvari - Vprašanja, postavljena v okviru, ki izključuje koristen odgovor - Pomanjkanje natančnih podatkov o razlogih, ki upravičujejo nujnost odgovora na vprašanja za predhodno odločanje - Očitna nedopustnost)
   2013/C 108/06
   Jezik postopka: slovaščina

      Predložitveno sodišče

   Krajský súd v Prešove

      Stranki

      Tožeča stranka: SKP k.s.

      Tožena stranka: Kveta Polhošová

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Krajský súd v Prešove – Razlaga členov od 5 do 9 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah) (UL L 149, str. 22), členov 6(1) in 7(1) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288) ter člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – Pojem nepoštene poslovne prakse – Pogodba o obročni prodaji blaga, ki je bila sklenjena s potrošnikom in ki vsebuje nedovoljeni pogoj – Odstop s strani podjetja terjatve, ki je nastala na podlagi pogodbe, družbi v stečaju, zaradi česar potrošnik ne more zagotoviti povračila stroškov sodnega postopka, če je njegovim predlogom ugodeno

      Izrek

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je Krajský súd v Prešove (Slovaška) vložilo z odločbo z dne 10. avgusta 2011, je očitno nedopusten.

      (1)  UL C 340, 19.11.2011.


title: Zadeva C-574/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španija) 14. novembra 2016 – Grupo Norte Facility S.A./Angel Manuel Moreira Gómez

text:
               30.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/21

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španija) 14. novembra 2016 – Grupo Norte Facility S.A./Angel Manuel Moreira Gómez
   (Zadeva C-574/16)
   (2017/C 030/26)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Grupo Norte Facility S.A

      Nasprotna stranka v postopku s pritožbo: Angel Manuel Moreira Gómez

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba glede na načelo enakovrednosti delavcev, zaposlenih za določen čas, in delavcev, zaposlenih za nedoločen čas, šteti prenehanje pogodbe o zaposlitvi zaradi „objektivnih okoliščin“ iz člena 49(1)(c) ET in prenehanje pogodbe o zaposlitvi iz „objektivnih razlogov“ iz člena 52 ET za „primerljiva položaja“, zaradi česar razlika v odpravnini v enem in drugem primeru pomeni različno obravnavanje delavcev, zaposlenih za določen čas, in delavcev, zaposlenih za nedoločen čas, ki pa je prepovedano z Direktivo Sveta 1999/70/ES (1) z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP?

               2.

               Če je tako, ali je treba šteti, da cilji socialne politike, zaradi katerih je bila ustvarjena pogodba o nadomestitvi, v skladu z določbo 4(1) zgoraj navedenega okvirnega sporazuma upravičujejo tudi različno obravnavanje, ko je odpravnina pri prenehanju delovnega razmerja nižja, če se delodajalec svobodno odloči, da bo taka pogodba o nadomestitvi pogodba za določen čas?

               3.

               Da bi se zagotovil polni učinek navedene Direktive 1999/70/ES in če bi se štelo, da ni razumne utemeljitve, skladne z določbo 4(1), ali to, da se delavci, zaposleni za določen čas, in delavci, zaposleni za nedoločen čas, v zgoraj navedeni španski zakonodaji obravnavajo različno pri določanju odpravnine ob prenehanju delovnega razmerja, pomeni diskriminacijo, ki je ena od prepovedanih v členu 21 Listine, zaradi česar je v nasprotju z načeloma enakega obravnavanja in nediskriminacije, ki sta del splošnih načel prava Unije?

      (1)  UL L 175, str. 43.


title: Zadeva T-573/08: Tožba, vložena 17. decembra 2008 – TF1 proti Komisiji

text:
               7.3.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 55/42

         Tožba, vložena 17. decembra 2008 – TF1 proti Komisiji
   (Zadeva T-573/08)
   (2009/C 55/75)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Télévision française 1 SA (TF1) (zastopnika: J.-P. Hordies in C. Smits, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasi naj se ničnost odločbe, ki jo je Komisija 16. julija 2008 sprejela v zadevi št. 279/2008-France (kapital za France Télévisions);

               —

               Komisiji naj se naloži, da sproži formalni postopek preverjanja pomoči, določen v členu 88(2) ES;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti Odločbe Komisije št. C(2008) 3506 konč. z dne 16. julija 2008, s katero je Komisija ugotovila, da je pomoč v obliki kapitala v znesku 150 miljonov eurov v korist družbi France Télévisions združljiva s skupnim trgom. Tožeča stranka v tem okviru predlaga sprožitev formalnega postopka preverjanja v skladu s členom 88(2) ES.
   Tožeča stranka v podporo tožbi navaja dva razloga:

               —

               ugotovitev resnih težav, zaradi katerih naj bi bila Komisija zavezana sprožiti formalni postopek preverjanja, določen v členu 88(2) ES, s tem da so se te resne težave pokazale i) z dejstvom, da naj bi bila odločba vsebinsko nepravilna, ii) s tem, da podatki, s katerimi je razpolagala Komisija, niso bili zadostni, in iii) z neobičajno kratkim obdobjem ter okoliščinami v predhodni fazi preverjanja;

               —

               neobrazložitev, ker Komisija naj ne bi zbrala vseh potrebnih podatkov oziroma naj ne bi upoštevala podatka, ki ga je imela, in ker bi utemeljitev Komisije iz točke 23 izpodbijane odločbe lahko odstopila od njenih prejšnjih stališč, ne da bi Komisija navedla razloge, zaradi katerih od njih odstopa.


title: Zadeva F-112/06: Tožba, vložena 22. septembra 2006 — Krčová proti Sodišču Evropskih skupnosti

text:
               18.11.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 281/49

         Tožba, vložena 22. septembra 2006 — Krčová proti Sodišču Evropskih skupnosti
   (Zadeva F-112/06)
   (2006/C 281/87)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Erika Krčová (Trnava, Slovaška) (zastopniki: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis in E. Marchal, avocats)

      Tožena stranka: Sodišče Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasitev ničnosti odločbe Sodišča z dne 18. oktobra 2005 o odpovedi delovnega razmerja tožeči stranki na koncu njenega obdobja poskusnega dela in, če je treba, razglasitev ničnosti odločb Sodišča z dne 16. septembra 2005 o podaljšanju njenega obdobja poskusnega dela za dva meseca od 1. avgusta 2005 in z dne 12. septembra 2005 o pripravi poročila o poskusnem delu, v katerem je bila predlagana odpoved delovnega razmerja;

               —

               naložitev plačila stroškov toženi stranki.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   V podporo svoji tožbi tožeča stranka navaja tri tožbene razloge, pri čemer se prvi nanaša na kršitev člena 34 Kadrovskih predpisov, kršitev dolžne skrbnosti, očitno napako pri presoji, pomanjkljivo obrazložitev in bistveno kršitev postopka. Organ, pristojen za imenovanja (OPI), s sprejetjem izpodbijanih odločb predvsem ni spoštoval predpisanih rokov iz člena 34 Kadrovskih predpisov in zlasti ni poskrbel, da bi bili tožeči stranki zagotovljeni ustrezni pogoji poskusnega obdobja.
   Drugi tožbeni razlog se nanaša na zlorabo pooblastil in postopka s strani pritožbenega odbora Sodišča.
   Tretji tožbeni razlog se nanaša na kršitev načela učinkovitega upravljanja ter pravic do obrambe.


title: Zadeva C-662/11: Tožba, vložena 22. decembra 2011 – Evropska komisija proti Republiki Ciper

text:
               10.3.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 73/18

         Tožba, vložena 22. decembra 2011 – Evropska komisija proti Republiki Ciper
   (Zadeva C-662/11)
   2012/C 73/33
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: E. Montaguti in G. Zavvos)

      Tožena stranka: Republika Ciper

      Predloga tožeče stranke

   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da Republika Ciper s tem, da pred 1. majem 2009 ni sprejela zakonov in drugih predpisov potrebnih za uskladitev s členom 24 v povezavi s prilogo VII k Aktu o pristopu Republike Ciper glede odprave omejitev, ki so v njeni nacionalni zakonodaji določene za nakup sekundarnega prebivališča s strani državljanov EU/EGP, oziroma jih v vsakem primeru ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz navedenega akta;

               —

               Republiki Ciper naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija trdi, da bi morali organi Republike Ciper ob upoštevanju člena 24 v povezavi s prilogo VII k Aktu o pristopu Republike Ciper k Evropski uniji, pred 1. majem 2009 sprejeti zakone in druge predpise potrebne za odpravo omejitev, ki so v nacionalni ureditvi te države določene za nakup sekundarnega prebivališča s strani državljanov EU/EGP. Zadevne omejitve pomenijo neposredno kršitev prostega pretoka kapitala, kot je določen v členu 63 Pogodbe o delovanju Evropske unije.
   Ciprska vlada je poslala osnutek zakona v zvezi s spremembo veljavnih omejitev in navaja, da je bil osnutek zakona predložen v sprejetje Svetu ministrov, da ga ta kar najhitreje prouči in ga predloži v glasovanje Parlamentu.
   Komisija poudarja, da je mogoče kršitev svoboščin urejenih s pogodbo s strani nacionalne ureditve države članice mogoče odpraviti le s sprejetjem enako zavezujočih določb. Poleg tega dejstva, da je bil odgovoru Republike Ciper priložen le osnutek zakona, ki nima nikakršnega normativnega učinka, ni mogoče enačiti z zavezujočim aktom v zvezi z odpravo veljavnih omejitev nakupa sekundarnega prebivališča s strani državljanov EU/EGP.
   Komisija trdi, da Republika Ciper s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov potrebnih za odpravo omejitev, ki so v njeni nacionalni zakonodaji določene za nakup sekundarnega prebivališča s strani državljanov EU/EGP, oziroma jih v vsakem primeru ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz člena 24 Akta o pogojih pristopa Republike Ciper v povezavi s prilogo VII k temu aktu glede v zvezi s prehodnimi ukrepi glede Cipra.


title: Zadeva T-506/09: Tožba, vložena 16. decembra 2009 – Carlyle proti UUNT – Mascha & Regner Consulting (THE CARLYLE)

text:
               27.2.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 51/37

         Tožba, vložena 16. decembra 2009 – Carlyle proti UUNT – Mascha & Regner Consulting (THE CARLYLE)
   (Zadeva T-506/09)
   2010/C 51/71
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: The Carlyle, LLC (St. Louis, Združene države) (zastopniki: E. Cornu, E. De Gryse in D. Moreau, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Mascha & Regner Consulting KEG (Dunaj, Avstrija)

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Naj se razveljavi odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 8. oktobra 2009 v zadevi R 240/2009-4; in

               —

               naj se toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: besedna znamka „THE CARLYLE“ za proizvode in storitve iz razredov 3, 25 in 42

      Imetnik znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Odločba oddelka za izbris: Delna zavrnitev predloga za ugotovitev ničnosti

      Odločba odbora za pritožbe: Ugotovljena ničnost zadevne znamke Skupnosti

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 51(1)(a) Uredbe Sveta 207/2009, ker je odbor za pritožbe prestrogo razlagal pojem resna in dejanska uporaba.


title: Zadeva C-26/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalska) 18. januarja 2016 – Santogal M-Comércio e Reparação de Automóveis Lda/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               18.4.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 136/9

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalska) 18. januarja 2016 – Santogal M-Comércio e Reparação de Automóveis Lda/Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Zadeva C-26/16)
   (2016/C 136/14)
   Jezik postopka: portugalščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Santogal M-Comércio e Reparação de Automóveis Lda

      Tožena stranka: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali člen 138[2](a) Direktive Sveta 2006/112/ES (1) z dne 28. novembra 2006 nasprotuje temu, da se z določbami nacionalnega prava [člena 1(e) in 14(b) ureditve DDV pri transakcijah znotraj Skupnosti] za priznanje oprostitve DDV pri odplačni dobavi novih prevoznih sredstev, ki jih pridobitelj odpelje z nacionalnega ozemlja v drugo državo članico, zahteva, da ima pridobitelj sedež ali stalno prebivališče v tej državi članici?

               2.

               Ali člen 138[2](a) Direktive Sveta 2006/112/ES nasprotuje temu, da se v primeru, v katerem je bilo pridobljeno prevozno sredstvo odpeljano v Španijo, kjer je bilo registrirano z začasno turistično registrsko oznako in velja zanj davčna ureditev iz členov od 8 do 11, 13 in 15 španske Real Decreto št. 1571/1993 z dne 10. septembra 1993, zavrne oprostitev v državi članici, v kateri se je prevoz začel?

               3.

               Ali člen 138(2)(a) Direktive 2006/112/ES nasprotuje temu, da se od dobavitelja novega prevoznega sredstva zahteva plačilo DDV v primeru, v katerem ni bilo ugotovljeno, ali se je ureditev glede turistične registrske oznake za zadevno vozilo prenehala uporabljati iz kateregakoli razloga iz členov 11 in 15 španske Real Decreto št. 1571/1993 z dne 10. septembra 1993, prav tako ne, ali je DDV bil ali bo plačan po prenehanju uporabe te ureditve?

               4.

               Ali člen 138[2](a) Direktive Sveta 2006/112/ES in načela pravne varnosti, sorazmernosti in varstva zaupanja v pravo nasprotujejo temu, da se od dobavitelja novega prevoznega sredstva, ki je bilo odposlano v drugo državo članico, zahteva plačilo DDV v primeru, v katerem:

                           —

                           je pridobitelj pred odpošiljanjem dobavitelju dejal, da ima prebivališče v namembni državi članici in mu predložil dokazilo, da mu je bila v tej državi članici dodeljena identifikacijska številka za tujce, v katerem je bilo navedeno prebivališče v zadnjenavedeni državi članici, ki ni bilo tisto, ki ga je navedel pred tem;

                           —

                           je pridobitelj dobavitelju naknadno predložil dokazila, da je bil v namembni državi članici za pridobljeno prevozno sredstvo opravljen tehnični pregled in da je bilo prevozno sredstvo tam registrirano s turistično registrsko oznako;

                           —

                           ni bilo dokazano, da je dobavitelj sodeloval s pridobiteljem pri izogibanju plačilu DDV;

                           —

                           so carinski organi na podlagi dokumentov, ki jih je imel dobavitelj, menili, da ni nobene ovire za razveljavitev carinske deklaracije vozila?

      (1)  UL L 347, str. 1.


title: Zadeva F-10/06: Tožba, vložena  5. januarja 2006  — André proti Komisiji

text:
               22.4.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/36

         Tožba, vložena 5. januarja 2006 — André proti Komisiji
   (Zadeva F-10/06)
   (2006/C 96/56)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Daniel André (Bruselj, Belgija) (zastopnik: M. Jourdan, avocat)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasi naj se za nično odločbo Komisije z dne 6. oktobra 2005, s katero je bilo tožeči stranki za storitev, ki jo je opravila za račun in na zahtevo Sodišča 12. in 13. januarja 2005, zavrnjen pavšalni prejemek, določen v členu 7 Konvencije o določitvi delovnih pogojev in prejemkov konferenčnih tolmačev, zaposlenih v institucijah Evropske unije;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo škode, ki jo je tožeča stranka utrpela zaradi akta, ki posega v njen položaj, v višini 241,99 EUR, ki je enak dodatku, ki bi ji moral biti izplačan, skupaj z obrestmi od dneva zapadlosti;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka, konferenčni tolmač, izvaja storitve za različne prevajalske službe institucij Skupnosti. Storitve opravlja v okviru pogodb o delu, kjer so določeni dnevi in kraj, kjer se tolmačenje zahteva. Te pogodbe glede prejemkov ureja Konvencija o določitvi delovnih pogojev in prejemkov konferenčnih tolmačev, zaposlenih v institucijah Evropske unije.
   V tej zadevi tožeča stranka izpodbija odločbo Komisije, s katero mu je zavrnjen pavšalni prejemek za potne stroške, ki ga določa člen 7 zgoraj omenjene konvencije, ki jo pojasnjujejo „podrobna pravila za uporabo“, ki so priloga te konvencije.
   Tožeča stranka v tožbi ugovarja razlagi omenjenih določb, ki jo je uporabila tožena stranka, po kateri naj bi bil izgubljeni zaslužek zaradi potnih stroškov pogoj sine qua non za plačilo zadevnega prejemka. Poleg tega bi morala Komisija šteti, da je bil 12. januar 2005 prvi delovni dan tožeče stranke, čeprav je tožeča stranka 10. in 11. januarja že delala za institucijo Skupnosti.
   Po mnenju tožeče stranke konvencija niti posredno ne vsebuje dodatnih pogojev, ki jih zahteva tožena stranka, ki naj bi neupravičeno spremenila obseg te konvencije.
   Končno tožeča stranka zatrjuje, da zaporedje pogodb o zaposlitvi z eno ali več institucijami Skupnosti ne pomeni, da se tožeči stranki ne dodeli spornega prejemka.


title: Zadeva T-367/11: Tožba, vložena 4. julija 2011 – Lyder Enterprises proti CPVO – Liner Plants NZ (1993) (Southern Splendour)

text:
               24.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/28

         Tožba, vložena 4. julija 2011 – Lyder Enterprises proti CPVO – Liner Plants NZ (1993) (Southern Splendour)
   (Zadeva T-367/11)
   2011/C 282/57
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Lyder Enterprises Ltd (Auckland, Nova Zelandija) (zastopnik: G. Pickering, Solicitor)

      Tožena stranka: Urad Skupnosti za rastlinske sorte (USRS)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Liner Plants NZ (1993) Ltd (Waitakere, Nova Zelandija)

      Predloga

               —

               Razveljavitev odločbe odbora za pritožbe Urada Skupnosti za rastlinske sorte z dne 18. februarja 2011 v zadevi A007/2010; in

               —

               prekinitev postopka do sprejetja končne odločitve High Court na Novi Zelandiji v zadevi št. CIV:2011:404:2969.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj žlahtniteljske pravice Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna žlahtniteljska pravica Skupnosti: Southern Splendour – Prijava za žlahtniteljsko pravico v Skupnosti št. 2006/1888.

      Vlagatelj ugovora zoper prijavo za žlahtniteljsko pravico v Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Razlogi ugovora: Ugovor je temeljil na trditvi, da prijavitelj ni oseba, ki je vzgojila ali odkrila in razvila sorto ali njen pravni naslednik.

      Odločba odbora USRS: zavrnitev prijave št. 2006/1888 za sorto „Southern Splendour“ (Odločba št. R972)

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev načela kontradiktornosti, nepristojnost, nezmožnost razumevanja temeljnih pravil pravičnosti in kršitev bistvene postopkovne zahteve, ker je odbor za pritožbe odločil, da dokazi iz dopisov prijavitelja niso dopustni z obrazložitvijo, da niso bili podani v obliki izjave pod prisego.


title: Zadeva T-586/08: Tožba, vložena 24. decembra 2008 – Kerma proti UUNT

text:
               7.3.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 55/45

         Tožba, vložena 24. decembra 2008 – Kerma proti UUNT
   (Zadeva T-586/08)
   (2009/C 55/80)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Kerma SpA (Puegnago sul Garda, Italija) (zastopnik: A. Manzoni, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da je znamka BIOPIETRA v skladu s členom 4 UZS in da ni brez razlikovalnega učinka v smislu člena 7(1)(b) UZS.

               —

               UUNT naj se naloži plačilo stroškov, če v postopku ne uspe.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „BIOPIETRA“ (prijava št. 5.658.893) za proizvode iz razreda 19.

      Odločba preizkuševalca: zavrnitev prijave.

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe.

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev in napačna uporaba člena 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 o znamki Skupnosti.


title: Zadeva C-9/09: Tožba, vložena 9. januarja 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji

text:
               21.3.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 69/25

         Tožba, vložena 9. januarja 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji
   (Zadeva C-9/09)
   (2009/C 69/46)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: C. Cattabriga in J. Sénéchal, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Belgija
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Kraljevina Belgija, s tem da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2004/23/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o določitvi standardov kakovosti in varnosti, darovanja, pridobivanja, testiranja, predelave, konzerviranja, shranjevanja in razdeljevanja človeških tkiv in celic (1), oziroma da o njih v vsakem primeru ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;

               —

               Kraljevini Belgiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos Direktive 2004/23/ES se je iztekel 7. aprila 2006. Vendar pa tožena stranka do dne, ko je bila vložena ta tožba, še ni sprejela predpisov, potrebnih za prenos Direktive, oziroma o njih v vsakem primeru ni obvestila Komisije.

      (1)  UL L 102, str. 48.


title: Zadeva T-321/15: Tožba, vložena 22. junija 2015 – GSA in SGI Security/Parlament

text:
               10.8.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 262/36

         Tožba, vložena 22. junija 2015 – GSA in SGI Security/Parlament
   (Zadeva T-321/15)
   (2015/C 262/49)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Gruppo Servizi Associati SpA (GSA) (Rim, Italija); in Security Guardian’s Institute (SGI Security) (Bierges, Belgija) (zastopnik: E. van Nuffel d’Heynsbroeck, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski parlament

      Predloga

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

               —

               razglasi ničnost sklepa Parlamenta, ki je bil vročen 12. junija 2015, da ponudba, ki sta jo družbi Gruppo Servizi Associati s.p.a. in Security Guardian’s Institute s.a. vložili zaradi oddaje naročila EP/DGSAFE/UIB/SER/2014-014, ki zadeva storitve požarne varnosti, pomoči osebam in zunanji nadzor na kraju, kjer je Evropski parlament v Bruslju, ne izpolnjuje zahtev in sklepa Parlamenta, da to javno naročilo odda drugemu ponudniku;

               —

               Parlamentu naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata dva razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog je kršitev načel sorazmernosti in enakosti, saj naj bi Parlament neupravičeno zahteval, da imajo vsi člani konzorcija dovoljenje v skladu z zakonom z dne 10. aprila 1990 o zasebnem in osebnem varovanju s čimer so bili vključeni člani konzorcija, ki ne bi opravljali storitev na katere se nanaša ta zakon.

               2.

               Drugi tožbeni razlog je podreden, in sicer kršitev svobodnega opravljanja storitev in načel enakosti in sorazmernosti na katerih ta temelji, saj zahteva po imetništvu dovoljenja, ki ga predpisuje zakon z dne 10. aprila 1990, podjetju, katerega ponudba se nanaša na storitev za katero se ta zakon ne uporablja, pretirano otežuje oziroma celo preprečuje sodelovanje v postopku oddaje javnega naročila.


title: Zadeva C-190/08: Sklep predsednika Sodišča z dne 25. novembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Nizozemski

text:
               21.3.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 69/33

         Sklep predsednika Sodišča z dne 25. novembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Nizozemski
   (Zadeva C-190/08) (1)

   (2009/C 69/73)

      Jezik postopka: nizozemščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 171, 5.7.2008.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne  20. oktobra 2005  v zadevi C-334/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 90/388/EGS — Telekomunikacije — Člen 4d — Pravice poti — Neobstoj zagotovila, da so pravice poti podeljene nediskriminatorno — Neizvršitev prenosa)

text:
               24.12.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 330/3

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 20. oktobra 2005
   v zadevi C-334/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 90/388/EGS - Telekomunikacije - Člen 4d - Pravice poti - Neobstoj zagotovila, da so pravice poti podeljene nediskriminatorno - Neizvršitev prenosa)
   (2005/C 330/05)
   Jezik postopka: portugalščina
   V zadevi C-334/03, Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: A. Alves Vieira, S. Rating in G. Braga da Cruz) proti Portugalski republiki (zastopniki: L. Fernandes in P. de Pitta e Cunha), zaradi tožbe zaradi neizpolnjevanja obveznosti na podlagi člena 226 ES, vložene 30. julija 2003, je Sodišče (prvi senat), v sestavi v sestavi P. Jann, predsednik senata, K. Schiemann, sodnik, N. Colneric (poročevalka), sodnica, J. N. Cunha Rodrigues in E. Levits, sodnika, generalni pravobranilec: L. A. Geelhoed, sodni tajnik: R. Grass, 20. oktobra 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Portugalska republika s tem, da ni zagotovila prenosa člena 4d Direktive Komisije 90/388/EGS z dne 28. junija 1990 o konkurenci na trgih za telekomunikacijske storitve, kot je bila spremenjena z Direktivo Komisije 96/19/ES z dne 13. marca 1996, ni izpolnila obveznosti.

               2.

               Portugalski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 251, 18.10.2003.


title: Zadeva C-286/08: Tožba, vložena 30. junija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki

text:
               30.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/33

         Tožba, vložena 30. junija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki
   (Zadeva C-286/08)
   (2008/C 223/51)
   Jezik postopka: grščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. Patakia in J.-B. Laignelot)

      Tožena stranka: Helenska republika
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               Helenska republika s tem, da v razumnem roku ni izdelala in sprejela načrta za ravnanje z nevarnimi odpadki v skladu z upoštevno zakonodajo Skupnosti in da ni vzpostavila celovitega in primernega omrežja obratov za odstranjevanje nevarnih odpadkov, ki omogoča, da se taki odpadki odstranijo na najprimernejši način za zagotovitev visoke stopnje varstva okolja in javnega zdravja, ni izpolnila obveznosti iz členov 1(2) in 6 Direktive 91/689/EGS (1) o nevarnih odpadkih in členov 5(1) in (2) in 7(1) Direktive 2006/12/ES (2) (ki je nadomestila Direktivo 75/442/EGS o odpadkih, kot je bila spremenjena z Direktivo 91/156/EGS);

               —

               Helenska republika s tem, da glede ravnanja z nevarnimi odpadki ni sprejela vseh ukrepov, potrebnih za zagotovitev spoštovanja členov 4 in 8 Direktive 2006/12/ES (ki je nadomestila Direktivo 75/442/EGS, kot je bila spremenjena z Direktivo 91/156/EGS) in členov 3(1), od 6 do 9, 13 in 14 Direktive 99/31/ES o odlaganju odpadkov na odlagališčih, ni izpolnila obveznosti iz člena 1(2) Direktive 91/689/EGS o nevarnih odpadkih in členov 4 in 8 Direktive 2006/12/ES (ki je nadomestila Direktivo 75/442/ES o odpadkih, kot je bila spremenjena z Direktivo 91/156/ES) ter obveznosti iz členov 3(1), od 6 do 9, 13 in 14 Direktive 99/31/ES (3) o odlaganju odpadkov na odlagališčih;

               —

               Helenski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Komisija je, potem ko je preučila zakonske določbe v zvezi z ravnanjem z nevarnimi odpadki, ki jih je posredovala Helenska republika, in zlasti nacionalni načrt ravnanja z odpadki, ugotovila, da ti ne izpolnjujejo zahtev prava Skupnosti glede ravnanja z nevarnimi odpadki.
   Zlasti nacionalni načrt ravnanja z odpadki je pomanjkljiv, ker je omejen le na smernice, ki zahtevajo nadaljnje oblikovanje in ki ne izpolnjujejo zahteve po „zadostni jasnosti“, s čimer so kršeni členi 1(2) in 6 Direktive 91/689/EGS ter 7(1) Direktive 2006/12/ES (ki je nadomestila Direktivo 75/442/EGS).
   Nacionalni načrt ravnanja z odpadki tudi ne predvideva celovitega in primernega omrežja obratov za odstranjevanje, ker ni ustrezne infrastrukture, niso bile opravljene ocene v zvezi z zahtevano ravnijo operativne zmogljivosti, pomanjkljivosti pa obstajajo tudi v zvezi z vzpostavitvijo in geografsko določitvijo primernih območij, s čimer sta kršena člena 1(2) Direktive 91/689/EGS in 5 Direktive 2006/12/ES (ki je nadomestila Direktivo 75/442/EGS).
   Poleg tega je bilo ugotovljeno, da v Grčiji odstranjevanje nevarnih odpadkov običajno poteka v obliki „začasnega odlaganja“, ki je zaradi podaljševanja dovoljenj zaradi pomanjkanja ustreznih odlagališč postalo trajno. Iz tega izhaja, da niso bili sprejeti ustrezni ukrepi za varno in končno odstranjevanje nevarnih odpadkov, tako da se ne ogroža zdravja ljudi in ne povzroča škoda okolju, s čimer so bili kršeni členi 1(2) Direktive 91/689/EGS, 4 in 8 Direktive 2006/12/ES (ki je nadomestila Direktivo 75/442/EGS) ter 3(1), od 6 do 9, 13, 14 Direktive 99/31/ES o odlaganju odpadkov na odlagališčih.

      (1)  UL L 377, 31.12.1991, str. 20.

      (2)  UL L 114, 27.4.2006, str. 9.

      (3)  UL L 182, 16.7.1999, str. 1.


title: Zadeva T-454/09 P: Sklep Splošnega sodišča z dne 28. junija 2011 – van Arum proti Parlamentu (Pritožba — Javni uslužbenci — Uradniki — Ocenjevanje — Ocenjevalno poročilo — Ocenjevalno obdobje 2005 — Delno očitno nedopustna in delno očitno neutemeljena pritožba)

text:
               24.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/18

         Sklep Splošnega sodišča z dne 28. junija 2011 – van Arum proti Parlamentu
   (Zadeva T-454/09 P) (1)

   (Pritožba - Javni uslužbenci - Uradniki - Ocenjevanje - Ocenjevalno poročilo - Ocenjevalno obdobje 2005 - Delno očitno nedopustna in delno očitno neutemeljena pritožba)
   2011/C 282/35
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Pritožnik: Rinse van Arum (Winksele, Belgija) (zastopnik: W. van den Muijsenbergh, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropski parlament (zastopniki: J. F. de Wachter, K. Zejdová in R. Ignătescu, zastopniki)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije (drugi senat) z dne 10. septembra 2009 v zadevi van Arum proti Parlementu (F-139/07, še neobjavljena ZOdl.) za razveljavitev te sodbe.

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Rinse van Arum nosi svoje stroške in stroške, ki jih je v tem postopku priglasil Evropski parlament.

      (1)  UL C 37, 13.2.2010.


title: Zadeva T-20/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 21. junija 2017 – M/S. Indeutsch International/EUIPO – Crafts Americana Group (ponazoritev ponavljajočih krivulj med vzporednimi črtami) (Znamka Evropske unije — Postopek za ugotovitev ničnosti — Figurativna znamka Evropske unije, ki upodablja ponavljajoče se krivulje med vzporednima črtama — Razlikovalni učinek — Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Preizkus znamke, kot je bila registrirana)

text:
               7.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 256/22

         Sodba Splošnega sodišča z dne 21. junija 2017 – M/S. Indeutsch International/EUIPO – Crafts Americana Group (ponazoritev ponavljajočih krivulj med vzporednimi črtami)
   (Zadeva T-20/16) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek za ugotovitev ničnosti - Figurativna znamka Evropske unije, ki upodablja ponavljajoče se krivulje med vzporednima črtama - Razlikovalni učinek - Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Preizkus znamke, kot je bila registrirana))
   (2017/C 256/23)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: M/S. Indeutsch International (Noida, Indija) (zastopniki: sprva D. Stone, D. Meale, A. Dykes, solicitors, in S. Malynicz, QC, nato D. Stone in S. Malynicz ter nazadnje D. Stone, S. Malynicz in M. Siddiqui, solicitors)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: D. Gája, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Crafts Americana Group, Inc. (Vancouver, Washington, Združene države Amerike) (zastopniki: J. Fish in V. Leitch, solicitors, in A. Bryson, barrister)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 5. novembra 2015 (zadeva R 1814/2014-1) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med družbama Crafts Americana Group in M/S. Indeutsch International.

      Izrek

               1.

               Odločba prvega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 5. novembra 2015 (zadeva R 1814/2014 1) se razveljavi.

               2.

               EUIPO se naloži plačilo stroškov M/S. Indeutsch International.

               3.

               Crafts Americana Group, Inc., nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 106, 21.3.2016.


title: Zadeva C-265/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale ordinario di Torino (Italija) 12. maja 2016 – VCAST Limited/R.T.I. SpA

text:
               25.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 270/30

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale ordinario di Torino (Italija) 12. maja 2016 – VCAST Limited/R.T.I. SpA
   (Zadeva C-265/16)
   (2016/C 270/34)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale ordinario di Torino

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: VCAST Limited

      Tožena stranka: R.T.I. SpA

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je s pravom Unije – zlasti s členom 5(2)(b) Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi (1) (pa tudi z Direktivo 2000/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2000 o nekaterih pravnih vidikih storitev informacijske družbe, zlasti elektronskega poslovanja (2) na notranjem trgu, in s Pogodbo) združljiva nacionalna ureditev, v skladu s katero gospodarski subjekt zasebnim uporabnikom ne sme zagotavljati storitve videosnemanja na daljavo z uporabo t. i. računalništva v oblaku za privatno reproduciranje del, zaščitenih z avtorsko pravico, pri čemer dejavno sodeluje pri snemanju, in to brez soglasja imetnika pravice?

               2.

               Ali je s pravom Unije – zlasti s členom 5(2)(b) Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi (pa tudi z Direktivo 2000/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2000 o nekaterih pravnih vidikih storitev informacijske družbe, zlasti elektronskega poslovanja na notranjem trgu, in s Pogodbo) združljiva nacionalna ureditev, v skladu s katero lahko gospodarski subjekt zasebnim uporabnikom zagotavlja storitev videosnemanja na daljavo z uporabo t. i. računalništva v oblaku za privatno reproduciranje del, zaščitenih z avtorsko pravico, čeprav pri tem dejavno sodeluje pri snemanju, tudi brez soglasja imetnika pravice, če temu plača pavšalno denarno nadomestilo, za katero v bistvu velja sistem prisilne licence?

      (1)  UL L 167, str. 10.

      (2)  „Direktiva o elektronskem poslovanju“, UL L 178, str. 1.


title: Zadeva C-138/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Ordinario di Palermo (Italija) 15. aprila 2009 — Todaro Nunziatina & C. snc proti Assessorato del Lavoro e della Previdenza Sociale

text:
               4.7.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 153/23

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Ordinario di Palermo (Italija) 15. aprila 2009 — Todaro Nunziatina & C. snc proti Assessorato del Lavoro e della Previdenza Sociale
   (Zadeva C-138/09)
   2009/C 153/43
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale Ordinario di Palermo

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Todaro Nunziatina & C. snc

      Tožena stranka: Assessorato del Lavoro e della Previdenza Sociale

      Vprašanja za predhodno odločanje

               „1.

               Ali je Evropska komisija z Odločbo z dne 14. novembra 1995 (C 1995/343/11), s katero je odobrila uporabo sistema pomoči (št. NN 91/A/95), ki ga je uvedla dežela Sicilija s členom 10 deželnega zakona št. 27 z dne 15. maja 1991 in ki je določal mehanizem pomoči za najmanj dva in največ pet letnih obrokov (dve leti za zaposlitev s pogodbo o poklicnem usposabljanju in zaposlitvi ter največ tri leta pri preoblikovanju pogodbe o poklicnem usposabljanju in zaposlitvi v pogodbo o zaposlitvi za nedoločen čas), nameravala:

                           —

                           dopustiti tako skupno časovno in finančno prilagajanje ugodnosti (dve leti + tri leta) ali pa

                           —

                           se ji je zdelo, da lahko izključno in kot drugo možnost odobri dodeljevanje pomoči za zaposlitve s pogodbami o poklicnem usposabljanju in zaposlitvi (ki trajajo dve leti) ali dodeljevanje pomoči za delavce, ki so najprej sklenili pogodbo o poklicnem usposabljanju in zaposlitvi, ki se je nato preoblikovala v pogodbo za nedoločen čas (za predvidena tri leta po preoblikovanju)?

               2.

               Ali naj se proračunsko leto 1997 kot rok za dodelitev državne pomoči, ki ga je Evropska komisija določila z Odločbo z dne 14. novembra 1995 (C 1995/343/11) o odobritvi sistema, uvedenega s členom 10 deželnega zakona št. 27 iz leta 1991, razume:

                           —

                           kot začetna napoved odhodkov za pomoči, v vsakem primeru namenjene izplačilu v poznejših letih (glede na zgoraj navedene različne mogoče razlage odobrenih pomoči), ali pa

                           —

                           […] (ni prevedeno) kot končni rok za dejansko izplačilo pomoči, ki ga izvedejo pristojni deželni organi?

               3.

               Ali je zato za zaposlitev s pogodbo o poklicnem usposabljanju in zaposlitvi v smislu člena 10 deželnega zakona št. 27 iz leta 1991, izvedeno na primer 1. januarja 1996, torej med obdobjem uporabe pomoči, določenim v Odločbi z dne 14. novembra 1995 (C 1995/343/11), dežela Silicija smela (in morala) konkretno uporabiti obravnavani sistem pomoči za vsa odobrena leta (to je 2 + 3), in to celo takrat, ko je kot v navedenem primeru uporaba odobrenega sistema pomenila dejansko izplačevanje pomoči vse do 31. decembra 2001 (to je 1996 + 5 let = 2001)?

               4.

               Ali je Evropska komisija z Odločbo št. 2003/195/ES z dne 16. oktobra 2002, ki v členu 1 določa: „Sistem pomoči, določen v členu 11(1) deželnega zakona dežele Sicilije št. 16 z dne 27. maja 1997, ki ga Italija namerava izvesti, ni združljiv s skupnim trgom. Izvedba navedenega sistema zato ni mogoča,“ nameravala:

                           —

                           zavrniti odobritev „novega“ sistema pomoči iz člena 11 deželnega zakona št. 16 iz leta 1997, ker ga je štela za „samostojni“ sistem, katerega cilj je podaljšanje obdobja uporabe pomoči, uvedene s členom 10 deželnega zakona št. 27 iz leta 1991, po 31. decembru 1996, tako da bi bili zajeti tudi odhodki za zaposlitve delavcev in/ali preoblikovanja pogodb, izvedena v letih 1997 in 1998,

                           —

                           ali pa je bil cilj navedene odločbe deželi dejansko preprečiti pridobitev finančnih sredstev, da bi tako zadržala konkretno izplačilo državnih pomoči, uvedenih s členom 10 deželnega zakona št. 27 iz leta 1991, tudi za zaposlitve delavcev in/ali preoblikovanja pogodb, izvedena pred 31. decembrom 1996?

               5.

               Če je treba odločbo Komisije razlagati v skladu s prvo možnostjo iz četrtega vprašanja, ali je taka odločba združljiva z razlago člena 87 Pogodbe, ki jo je Komisija podala ob utemeljevanju podobnih primerov v zvezi z olajšavami pri prispevkih za socialno varnost pri pogodbah o poklicnem usposabljanju in zaposlitvi, obravnavanih v odločbah št. 2000/128/ES z dne 11. maja 1999 (v zvezi z zakoni Italijanske republike, ki je izrecno navedena v obrazložitvi odločbe o nezdružljivosti iz leta 2002) in 2003/739/ES z dne 13. maja 2003 (v zvezi z zakoni dežele Sicilije)?

               6.

               Če je treba odločbo Komisije razlagati v skladu z drugo možnostjo iz četrtega vprašanja, kako naj se razlaga prejšnja odločba, s katero so bili odobreni ukrepi pomoči, ob upoštevanju dvojnega pomena, ki se lahko pripiše pridevniku „nadaljnji“: „nadaljnji glede na proračun, določen z odločbo Komisije“, oziroma „nadaljnji glede na financiranje, ki ga je dežela določila le do proračunskega leta 1996“?

               7.

               Nazadnje, katere pomoči naj se po mnenju Komisije štejejo za zakonite in katere za nezakonite?

               8.

               Katera od strank v tem postopku (podjetje ali odbor) mora dokazati, da proračun, ki ga je določila Komisija, ni bil prekoračen?

               9.

               Ali je treba pri ugotavljanju prekoračitve proračuna, ki je bil sprva odobren z Odločbo z dne 14. oktobra 1995 (C 1995/343/11), upoštevati morebitne zakonite obresti, ki so odobrene podjetjem zaradi zamude pri plačilu pomoči, ki se štejejo za zakonite in dopustne, ali ne?

               10.

               Kolikšno obrestno mero je treba uporabiti, če je te obresti treba upoštevati pri odločanju, ali je bil proračun prekoračen?“


               22.12.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 480/8

         Zahtevek za svetovalno mnenje Sodišča Efte, ki ga je vložilo sodišče Hæstiréttur Íslands dne 10. decembra 2015 v zadevi Sorpa bs. proti Organu za konkurenco
   (Zadeva E-29/15)
   (2016/C 480/10)
   Na Sodišče Efte je bil z dopisom z dne 10. decembra 2015, ki ga je poslalo vrhovno sodišče Islandije (Hæstiréttur Íslands) in ga je tajništvo sodišča prejelo 10. decembra 2015, vložen zahtevek za svetovalno mnenje v zadevi Sorpa bs proti Organu za konkurenco glede naslednjih vprašanj:

               1.

               Je občina v pogodbenici Sporazuma EGP, ki na območju svoje pristojnosti izvaja dejavnosti ravnanja z odpadki v skladu z določbami direktiv 75/442/EGS, 1999/31/ES in 2000/76/ES, podjetje v smislu člena 54 Sporazuma? Sodišče v zvezi s tem sprašuje, ali je po odgovoru na to vprašanje pomembno naslednje: (a) da je v skladu z zakonodajo zadevne pogodbenice obdelava odpadkov med zakonsko določenimi nalogami občin; (b) da je v skladu z zakonodajo te pogodbenice na področju obdelave odpadkov mogoča konkurenca med zasebnimi subjekti in javnimi subjekti; (c) da je v zakonodaji pogodbenice predpisano, da na tem področju občina ne sme zaračunati pristojbine, ki je višja od potrebne za kritje stroškov obdelave odpadkov in s tem povezanih dejavnosti.

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali enako velja tudi za zadružne družbe, ki jih upravljata dve občini ali več in v njihovem imenu skrbijo za ravnanje z odpadki na njihovih operativnih območjih?

               3.

               Je pri presoji, ali se člen 54 EGP uporablja za dejavnost občine ali zadružne družbe, pomembno, da zakonodaja zadevne pogodbenice vsebuje določbe, ki javnim organom dovoljujejo opravljanje dejavnosti ali jih k temu obvezujejo? Ali je združljivo s Sporazumom EGP, da pogodbenica z zakonodajo izvzema določene dejavnosti javnih subjektov s področja konkurenčnega prava?

               4.

               Ali lahko občine, ki so lastnice zadružne družbe, kakršna je tista iz vprašanja 2, štejejo kot njeni trgovinski partnerji v smislu člena 54(2)(c) EGP? Če je tako, ali popust, odobren lastnikom, ki ni na voljo drugim strankam, druge stranke postavlja v podrejen položaj v smislu iste določbe?


title: Zadeva T-258/07: Tožba, vložena 17. julija 2007 – Campo de Alcalá del Río proti Svetu in Komisiji

text:
               8.9.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/51

         Tožba, vložena 17. julija 2007 – Campo de Alcalá del Río proti Svetu in Komisiji
   (Zadeva T-258/07)
   (2007/C 211/96)
   Jezik postopka: španščina
   Stranke

      Tožeča stranka: S. Coop. And. de Productores del Campo de Alcalá del Río (Sevilja, Španija) (zastopnik: L. Ortiz Blanco, odvetnik)

      Toženi stranki: Svet Evropske unije in Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               O tem odškodninskem zahtevku naj se odloči na podlagi člena 288 ES in naj se ugotovi, da je tožeča stranka upravičena do denarne odškodnine v znesku milijon petintrideset tisoč štiristo šestinšestdeset eurov (1 035 466 EUR), za katero solidarno odgovarjata Svet in Komisija, in

               —

               toženima institucijama naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so tisti, ki so že bili navedeni v zadevi Las Palmeras proti Svetu in Komisiji, T-217/07.


title: Zadeva C-425/07 P: Pritožba, ki jo je vložila AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE 14. septembra 2007 zoper sodbo, razglašeno 12. julija 2007 v zadevi T-229/05, AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias proti Komisiji Evropskih skupnosti

text:
               10.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/36

         Pritožba, ki jo je vložila AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE 14. septembra 2007 zoper sodbo, razglašeno 12. julija 2007 v zadevi T-229/05, AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva C-425/07 P)
   (2007/C 269/61)
   Jezik postopka: grščina
   Stranki

      Pritožnica: AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE (zastopnik: T. Asprogerakas-Trivas, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi pritožnice:

               —

               Naj se pritožbi ugodi.

               —

               Naj se v celoti razveljavi sodba Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (četrti senat) z dne 12. julija 2007 v zadevi AEPI AE proti Komisiji Evropskih skupnosti, zoper katero je bila tožba vložena.

               —

               Naj se ugodi tožbi z dne 14. junija 2005 (v smislu člena 230 Pogodbe ES), št. 001/4372,56 (2001) A/3603/2, vloženi na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti zoper odločbo Komisije z dne 18. aprila 2005 SG-Greffe (2005) D/201832 o zavrnitvi prijave z dne 22. marca 2001 (2001/4372,56 (2001A/3603/2); in

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   V izpodbijani sodbi se napačno razlagata člena 81 in 82 Pogodbe ES, ker ni preverjeno, ali je Komisija s sporno odločbo prekoračila svoje pooblastilo za odločanje po prostem preudarku, v njej se ne upošteva zadevna sodna praksa Sodišča, ne upoštevajo se dejanske okoliščine, navedene v tožbi, ki dokazujejo škodo za trgovino med državami članicami. Končno, sta zmotno razlagana in uporabljena člena 81 in 82 Pogodbe ES, ker se je štelo, da zadevne določbe na področju konkurence v pravu Skupnosti nujno zahtevajo obstoj dejanske škode za trgovino med državami članicami, čeprav dejansko zadostuje le, če se navedene določbe pravilno razlagajo in uporabijo, da obstaja možnost za nastanek te škode in je s tem kršitev že uresničena.


title: Zadeva T-178/07: Tožba, vložena 21. maja 2007 – Euro-Information proti UUNT

text:
               21.7.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 170/31

         Tožba, vložena 21. maja 2007 – Euro-Information proti UUNT
   (Zadeva T-178/07)
   (2007/C 170/61)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Européenne de traitement de l'Information SAS (Strasbourg, Francija) (zastopnika: P. Greffe in J. Schouman, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               naj se razveljavi Odločba prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 15. marca 2007, zadeva R 1249/2006-1, v delu, s katerim je bila zavrnjena registracija znamke Skupnosti CYBERHOME št. 4.114.666 za del proizvodov in storitev iz razredov 9, 36 in 38;

               —

               naj se registracija znamke Skupnosti CYBERHOME št. 4.114.666 za vse zadevne proizvode in storitve.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka „CYBERHOME“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 36 in 38 (prijava št. 4.114.666)

      Odločba preizkuševalca: Zavrnitev registracije

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: Tožeča stranka, nasprotno od ugotovitev odbora za pritožbe UUNT v izpodbijani odločbi navaja, da naj bi bila njena znamka poljubna in da naj bi imela dovolj velik razlikovalni učinek, ki se zahteva z Uredbo Sveta št. 40/94 (1) glede zadevnih proizvodov in storitev.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL 1994, L 11, str. 1).


title: Zadeva F-97/13: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 5. marca 2015 – Gyarmathy/FRA (Javni uslužbenci — Osebje Agencije Evropske unije za temeljne pravice — Začasni uslužbenci — Zaposlovanje — Razpis prostega delovnega mesta — Zavrnitev prijave)

text:
               4.5.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 146/43

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 5. marca 2015 – Gyarmathy/FRA
   (Zadeva F-97/13) (1)

   ((Javni uslužbenci - Osebje Agencije Evropske unije za temeljne pravice - Začasni uslužbenci - Zaposlovanje - Razpis prostega delovnega mesta - Zavrnitev prijave))
   (2015/C 146/58)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Valéria Anna Gyarmathy (Györ, Madžarska) (zastopnika: L. Levi in M. Vandenbussche, odvetnika)

      Tožena stranka: Agencija Evropske unije za temeljne pravice (zastopnika: M. Kjærum, zastopnik, in B. Wägenbaur, odvetnik)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti sklepa o imenovanju drugega kandidata na delovno mesto „višjega vodje programa“ in o neimenovanju tožeče stranke na drugo delovno mesto iz razpisa prostega delovnega mesta

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               V. A. Gyarmathy nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Agencija Evropske unije za temeljne pravice.

      (1)  UL C 85, 22.3.2014, str. 26.


title: Zadeva C-326/13 P: Pritožba, ki jo je Peek & Cloppenburg KG vložila 17. junija 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 18. aprila 2013 v zadevi T-507/11, Peek & Cloppenburg KG proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

text:
               24.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 245/5

         Pritožba, ki jo je Peek & Cloppenburg KG vložila 17. junija 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 18. aprila 2013 v zadevi T-507/11, Peek & Cloppenburg KG proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-326/13 P)
   2013/C 245/08
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Pritožnica: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Nemčija) (zastopnik: P. Lange, odvetnik)

      Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Peek & Cloppenburg KG (Hamburg, Nemčija)

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               sodbo Splošnega sodišča Evropske unije z dne 18. aprila 2013 v zadevi T-507/11 razveljavi;

               —

               odločbo prvega odbora za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu z dne 28. februarja 2011 v zadevi R 262/2005-1 razveljavi;

               —

               Uradu za usklajevanje na notranjem trgu in družbi Peek & Cloppenburg KG (Hamburg) naloži plačilo stroškov postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica očita kršitev člena 8(4) Uredbe o blagovni znamki Skupnosti (1) (v nadaljevanju: UBZS) zaradi napačne razlage pojma „podeljuje pravico do prepovedi uporabe poznejše blagovne znamke“.
   Nasprotno od mnenja Splošnega sodišča, naj ne bi bilo mogoče sklepati, da je zahteva določbe zgolj ta, da je uveljavljana pravica več kot lokalnega pomena. Sporni pojem naj bi bilo treba razlagati tako, da dodatno omejuje krog znakov več kot lokalnega pomena, za katere se lahko vloži ugovor. Ta razlaga naj bi pomenila, da mora zadevno nacionalno pravo imetniku zagotavljati pravico, da prepove uporabo poznejše blagovne znamke na celotnem ozemlju države članice, iz katere izhaja.
   To naj bi utemeljevali cilj postopka z ugovorom zoper prijavo znamke Skupnosti, ureditev iz členov 110 in 111 UBZS ter razumevanje istega pojma iz člena 8(4) UBZS v členu 4(4)(b) Direktive 2008/95/ES. (2)

   Nemški zakonodajalec naj bi člen 4(4)(b) UBZS ob pravilni razlagi prenesel v nacionalno pravo tako, da mora sporna pravica svojemu imetniku zagotavljati možnost, da prepove uporabo poznejše znamke na celotnem ozemlju Republike Nemčije. Razlaga pojma „podeljuje pravico do prepovedi uporabe poznejše blagovne znamke“ naj bi bila v sporu upoštevna.
   Pritožnica podredno graja kršitev člena 8(4) UBZS, ker naj bi Splošno sodišče napačno razlagalo pojem „več kot zgolj lokalnega pomena“. To utemeljuje s smislom postopka z ugovorom in ciljem omejitve kroga nacionalnih znakov, za katere se lahko vloži ugovor, povezanostjo z ureditvijo iz členov 110 in 111 UBZS in ureditvijo iz člena 4(4)(b) Direktive 2008/95/ES.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).

      (2)  Direktiva 2008/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (UL L 299, str. 25).


title: Zadeva T-232/16 P: Pritožba, ki jo je 12. maja 2016 vložila Evropska komisija zoper sodbo, ki jo je 2. marca 2016 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F-3/15, Frieberger inVallin/Komisija

text:
               4.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 243/44

         Pritožba, ki jo je 12. maja 2016 vložila Evropska komisija zoper sodbo, ki jo je 2. marca 2016 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F-3/15, Frieberger inVallin/Komisija
   (Zadeva T-232/16 P)
   (2016/C 243/49)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožnica: Evropska komisija (zastopnika: G. Berscheid in G. Gattinara, agenta)

      Drugi stranki v postopku: Jürgen Frieberger (Woluwe Saint Lambert, Belgija) in Benjamin Vallin (Saint Gilles, Belgija)

      Predlogi

   Pritožnica Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sodbo Sodišča za uslužbence z dne 2. marca 2016, ki je bila izdana v zadevi F-3/15, Frieberger in Vallin/Komisija, v delu, v katerem je Sodišče za uslužbence kot neutemeljen štel četrti tožbeni razlog;

               —

               v zvezi s postopkom na prvi stopnji v obsegu, v katerem je Sodišče za uslužbence štelo, da lahko odloči v zadevi, tožbo zavrne kot neutemeljeno in tožečim strankam naložilo plačilo stroškov;

               —

               v zvezi s pritožbenim postopkom, vsaki stranki naloži, naj nosijo lastne stroške.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja pet pritožbenih razlogov.

               1.

               Prvi pritožbeni razlog: izkrivljanje trditev, navedenih na prvi stopnji, kot tudi kršitev prepovedi odločanja ultra petita.

               2.

               Drugi pritožbeni razlog: napačna uporaba prava pri razlagi člena 26(5) Priloge XIII k statutu.

               3.

               Tretji pritožbeni razlog: napačna uporaba prava pri razlagi pojma transfer pokojninskih pravic na podlagi člena 11(2) Priloge VIII k statutu.

               4.

               Četrti pritožbeni razlog: kršitev obveznosti utemeljitve.

               5.

               Peti pritožbeni razlog: kršitev načela enakega obravnavanja.


title: Zadeva F-104/15: Tožba, vložena 17. julija 2015 – ZZ/Komisija

text:
               14.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 302/71

         Tožba, vložena 17. julija 2015 – ZZ/Komisija
   (Zadeva F-104/15)
   (2015/C 302/88)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: F. Moyse, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti sklepa o tem, da se tožeči stranki ne dodeli družinska pokojnina.

      Predloga tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti sklepov z dne 24. septembra 2014 in 10. aprila 2015,

               —

               naložitev stroškov Komisiji.