title: Zadeva T-197/12: Tožba, vložena 9. maja 2012 – Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones proti UUNT – MIP Metro (METRO)

text:
               14.7.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/9

         Tožba, vložena 9. maja 2012 – Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones proti UUNT – MIP Metro (METRO)
   (Zadeva T-197/12)
   2012/C 209/15
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL (Barcelona, Španija) (zastopnik: J. Carbonell Callicó, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Nemčija)

      Predlogi

               —

               Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 1. marca 2012 v zadevi R 2440/2010-1 naj se spremeni;

               —

               podredno in samo v primeru zavrnitve prejšnjega predloga naj se odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 1. marca 2012 v zadevi R 2440/2010-1 razveljavi;

               —

               toženi stranki in drugi stranki v postopku pred odborom za pritožbe naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka v barvah „METRO“, med drugim za storitve iz razreda 36 – prijava znamke Skupnosti št. 7585045

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Znamka ali znak, navajan v ugovoru: registracija znamke Skupnosti št. 7111974 figurativne znamke v barvah „GRUPOMETROPOLIS“ za storitve iz razreda 36

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Tožbeni razlogi: kršitev člena 6 Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin; kršitev členov 75 in 76 Uredbe Sveta št. 207/2009; in kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009


title: Zadeva T-307/04: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 12. decembra 2007 – Pagliacci proti Komisiji ( Uradniki – Javni natečaj – Nevpis na čakalni seznam – Kršitev splošnih razpisnih pogojev – Zahtevane diplome in delovne izkušnje )

text:
               26.1.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/40

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 12. decembra 2007 – Pagliacci proti Komisiji
   (Zadeva T-307/04) (1)

   („Uradniki - Javni natečaj - Nevpis na čakalni seznam - Kršitev splošnih razpisnih pogojev - Zahtevane diplome in delovne izkušnje“)
   (2008/C 22/72)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Carlo Pagliacci (Bruselj, Belgija) (zastopniki: sprva S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis in É. Marchal, nato F. Schiaudone, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: C. Berardis-Kayser in H. Tserepa-Lacombe, zastopnika)
   Predmet
   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe natečajne komisije COM/A/1/02, ki je po opravljenih preskusih znanja tožeči stranki dodelila oceno, ki ni zadostovala za njeno uvrstitev na seznam oseb, ki so bile izbrane na natečaju.
   Izrek

               1)

               Odločbo natečajne komisije COM/A/1/02, ki je po opravljenih preskusih znanja Carlu Pagliacciju dodelila oceno, ki ni zadostovala za njeno uvrstitev na seznam oseb, ki so bile izbrane na natečaju, se razglasi za nično.

               2)

               Komisiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 262, 14.5.2005.


title: Zadeva T-55/08: Tožba, vložena 5. februarja 2008 – UEFA proti Komisiji

text:
               26.4.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 107/28

         Tožba, vložena 5. februarja 2008 – UEFA proti Komisiji
   (Zadeva T-55/08)
   (2008/C 107/48)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Union des associations européennes de football (UEFA) (Nyon, Švica) (zastopnika: A. Bell in K. Learoyd, Solicitors)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasiti ničnost izpodbijanega sklepa v delu, v katerem je potrjena skladnost vključitve celotnega EURA na seznam v Združenem kraljestvu s pravom Skupnosti; in

               —

               naložiti Komisiji plačilo njenih stroškov in stroškov UEFE v zvezi s temi postopki.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   V skladu s členom 3a Direktive Sveta 89/552/EGS (1) lahko država članica sestavi seznam športnih in drugih dogodkov, za katere meni, da so „velikega družbenega pomena“ . Dogodki s seznama ne morejo biti predmet izključnih pravic do razširjanja, ki bi preprečile znatnemu deležu javnosti v tej državi članici ogled dogodka z neposrednim ali poznejšim prenosom na brezplačni televiziji.
   Tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti Sklepa Komisije 2007/730/ES z dne 16 oktobra 2007 (2), s katerim je Komisija razglasila, da je seznam, ki ga je sestavilo Združeno kraljestvo na podlagi člena 3a(1) Direktive Sveta 89/552/EGS, s katerim je bil zajet celoten zaključni turnir Evropskega nogometnega prvenstva UEFA – EURO, skladen s pravom Skupnosti.
   V utemeljitev tožbe tožeča stranka trdi, da sklep Komisije:

               —

               ni sprejet po jasnem in preglednem postopku, kot je to določeno v členu 3a(1) Direktive 89/552/EGS;

               —

               ni zadostno obrazložen;

               —

               temelji na napačni presoji, ker je Komisija presodila, da tekme, v katerih ne nastopajo domače ekipe na EURU ne morejo šteti za zelo pomembne dogodke za družbo Združenega kraljestva;

               —

               ne vsebuje ustrezne analize konkurenčnega prava oziroma svobodnega opravljanja storitev in vodi k nesorazmernemu in neupravičenemu izkrivljanju konkurence na upoštevnem trgu ter k omejevanju svobodnega opravljanja storitev razširjanja;

               —

               krši lastninsko pravico tožeče stranke, ker vodi k omejevanju načina, v skladu s katerim lahko ta trži televizijske pravice do EURA;

               —

               krši načelo sorazmernosti, ker ni ne primeren ne nujen za dosego želenih ciljev; in

               —

               krši načelo enakega obravnavanja, ker postavlja tožečo stranko v neugoden položaj glede na druge imetnike pravice.

      (1)  Direktiva Sveta 89/552/EGS z dne 3. oktobra 1989 o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju dejavnosti razširjanja televizijskih programov (UL 1989, L 298, str. 23).

      (2)  Sklep Komisije 2007/730/ES z dne 16. oktobra 2007 o združljivosti ukrepov, ki jih sprejme Združeno kraljestvo v skladu s členom 3a(1) Direktive Sveta 89/552/EGS o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju dejavnosti razširjanja televizijskih programov, s pravom Skupnosti (UL 2007, L 295, str. 12).


title: Zadeva T-529/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 15. decembra 2016 – Intesa Sanpaolo/EUIPO (START UP INITIATIVE) (Znamka Evropske unije — Prijava figurativne znamke Evropske unije START UP INITIATIVE — Absolutni razlog za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Obveznost obrazložitve — Člen 75 Uredbe št. 207/2009)

text:
               6.2.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/32

         Sodba Splošnega sodišča z dne 15. decembra 2016 – Intesa Sanpaolo/EUIPO (START UP INITIATIVE)
   (Zadeva T-529/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Prijava figurativne znamke Evropske unije START UP INITIATIVE - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Obveznost obrazložitve - Člen 75 Uredbe št. 207/2009))
   (2017/C 038/43)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Intesa Sanpaolo SpA (Torino, Italija) (zastopnika: P. Pozzi in F. Braga, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: sprva P. Bullock, nato L. Rampini, agenta)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 29. junija 2015 (zadeva R 2777/2014-1) o zahtevi za registracijo figurativnega znaka START UP INITIATIVE kot znamke Evropske unije.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Intesa Sanpaolo SpA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 371, 9.11.2015.


title: Zadeva F-68/09: Tožba, vložena 24. julija 2009 — Barbin proti Parlamentu

text:
               12.9.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 220/43

         Tožba, vložena 24. julija 2009 — Barbin proti Parlamentu
   (Zadeva F-68/09)
   2009/C 220/91
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Florence Barbin (Luxembourg, Luksemburg) (zastopniki: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis in E. Marchal, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropski parlament

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe OPI z dne 10. novembra 2008 o nenapredovanju tožeče stranke v naziv AD 12 v napredovalnem obdobju 2006.

      Predloga tožeče stranke

               —

               Odločba Evropskega parlamenta o nenapredovanju tožeče stranke v naziv AD 12 v napredovalnem obdobju 2006 naj se razglasi za nično;

               —

               Evropskemu parlamentu naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva T-131/06: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 30. aprila 2008 – Rykiel création et diffusion de modèles proti UUNT – Cuadrado (SONIA SONIA RYKIEL) ( Znamka Skupnosti – Prijava figurativne znamke Skupnosti SONIA SONIA RYKIEL – Prejšnja nacionalna besedna znamka SONIA – Relativni razlog za zavrnitev – Resna uporaba znamke – Člen 43(2) in (3) Uredbe (ES) št. 40/94 )

text:
               21.6.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 158/16

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 30. aprila 2008 – Rykiel création et diffusion de modèles proti UUNT – Cuadrado (SONIA SONIA RYKIEL)
   (Zadeva T-131/06) (1)

   („Znamka Skupnosti - Prijava figurativne znamke Skupnosti SONIA SONIA RYKIEL - Prejšnja nacionalna besedna znamka SONIA - Relativni razlog za zavrnitev - Resna uporaba znamke - Člen 43(2) in (3) Uredbe (ES) št. 40/94“)
   (2008/C 158/24)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Sonia Rykiel création et diffusion de modèles (Pariz, Francija) (zastopnika: E. Baud in S. Strittmatter, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT: Cuadrado, SA (Sevilla, Španija)
   Predmet
   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 30. januarja 2006 (zadeva R 329/2005-1), ki se nanaša na postopek z ugovorom med Cuadrado, SA in Sonia Rykiel création et diffusion de modèles.
   Izrek

               1)

               Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 30. januarja 2006 (zadeva R 329/2005-1) se razveljavi.

               2)

               UUNT se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 165, 15.7.2006.


title: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 7. junija 2004 v zadevi T-230/02: X proti Komisiji Evropskih skupnosti (Odškodninska tožba — Predhodni ugovor — Tožba, delno neutemeljena in delno nedopustna)

text:
               25.9.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 239/23

      SKLEP SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 7. junija 2004
   v zadevi T-230/02: X proti Komisiji Evropskih skupnosti (1)

   (Odškodninska tožba - Predhodni ugovor - Tožba, delno neutemeljena in delno nedopustna)
   (2004/C 239/49)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi T-230/02, X, nekdanji funkcionar Komisije Evropskih skupnosti, stanujoč v Hellerupu (Danska), ki ga zastopata G. Bouneou in F. Frabetti, avocats, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, proti Komisiji Evropskih skupnosti (zastopnika: C. Berardis-Kayser in D. Martin, z naslovom za vročanje v Luxembourgu), zaradi plačila odškodnine za nepremoženjsko škodo, ki naj bi jo tožeča stranka utrpela zato, ker Komisije ni izvršila sodb Sodišča prve stopnje in zaradi ravnanja osebe, ki je tožeči stranki hierarhično nadrejena, je Sodišče prve stopnje (tretji senat), v sestavi J. Azizi, predsednik, M. Jaeger in F. Dehousse, sodnika; sodni tajnik: H. Jung, dne 7. junija 2004 razglasilo sklep, katerega izrek se glasi kot sledi:

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 247, 12.10.2002.


title: Zadeva C-582/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Salerno (Italija) 16. novembra 2016 – kazenski postopek zoper Alfonsa Consalva

text:
               19.6.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 195/8

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Salerno (Italija) 16. novembra 2016 – kazenski postopek zoper Alfonsa Consalva
   (Zadeva C-582/16)
   (2017/C 195/11)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale di Salerno (sodišče v Salernu)

      Stranka v postopku v glavni stvari

   Alfonso Consalvo
   Sodišče (sedmi senat) je s sklepom z dne 4. aprila 2017 odločilo:

               1.

               Člena 49 in 56 PDEU ter načeli enakega obravnavanja in učinkovitosti je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo nacionalni ureditvi iger na srečo, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, ki zaradi preureditve sistema koncesij s časovno uskladitvijo zapadlosti določa izvedbo novega javnega razpisa za koncesije, ki so podeljene za krajše obdobje od obdobja prej podeljenih koncesij.

               2.

               Člena 49 PDEU in 56 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotujeta omejevalni nacionalni določbi, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, ki koncesionarju iger na srečo nalaga, da ob prenehanju dejavnosti zaradi poteka trajanja koncesije neodplačno prenese uporabo materialnih in nematerialnih sredstev, katerih lastnik je in ki tvorijo mrežo za upravljanje in pobiranje stav, če taka omejitev presega, kar je nujno za uresničitev dejansko zastavljenega cilja iz te določbe, kar mora preveriti predložitveno sodišče.


title: Zadeva T-155/17: Tožba, vložena 9. marca 2017 – Van Haren Schoenen/Komisija

text:
               24.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/37

         Tožba, vložena 9. marca 2017 – Van Haren Schoenen/Komisija
   (Zadeva T-155/17)
   (2017/C 129/56)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Van Haren Schoenen BV (Waalwijk, Nizozemska) (zastopniki: A. Willems, S. De Knop in M. Meulenbelt, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da je tožba dopustna;

               —

               razglasi Izvedbena uredba Komisije (EU) 2016/2257 z dne 14. decembra 2016 o ponovni uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, ki jo proizvajajo družbe Chengdu Sunshine Shoes Co. Ltd., Foshan Nanhai Shyang Yuu Footwear Ltd. in Fujian Sunshine Footwear Co. Ltd., ter o izvajanju sodbe Sodišča v združenih zadevah C-659/13 in C-34/14 za nično;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov. Ti tožbeni razlog so enaki tistim iz zadeve T-154/17, Deichmann/Komisija.


title: Zadeva T-231/00: Sklep Splošnega sodišča z dne 12. decembra 2012 – Adriatica di Navigazione in Comitato „Venezia Vuole Vivere“ proti Komisiji (Ničnostna tožba — Državne pomoči — Zmanjšanje socialnih prispevkov za podjetja, ki so na ozemlju Benetk in Chioggie — Odločba, s katero je shema pomoči razglašena za nezdružljivo s skupnim trgom in naložena zagotovitev vračila izplačanih pomoči — Deloma očitno nedopustna in deloma očitno pravno neutemeljena tožba)

text:
               9.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/21

         Sklep Splošnega sodišča z dne 12. decembra 2012 – Adriatica di Navigazione in Comitato „Venezia Vuole Vivere“ proti Komisiji
   (Zadeva T-231/00) (1)

   (Ničnostna tožba - Državne pomoči - Zmanjšanje socialnih prispevkov za podjetja, ki so na ozemlju Benetk in Chioggie - Odločba, s katero je shema pomoči razglašena za nezdružljivo s skupnim trgom in naložena zagotovitev vračila izplačanih pomoči - Deloma očitno nedopustna in deloma očitno pravno neutemeljena tožba)
   2013/C 38/37
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Adriatica di Navigazione SpA (Benetke, Italija) in Comitato „Venezia Vuole Vivere“ (Benetke) (zastopnika: M. Siragusa in F. Moretti, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: V. Di Bucci, zastopnik, skupaj z A. Dal Ferrom, odvetnikom)

      Intervenientka v podporo tožečima strankama: Italijanska republika (zastopniki: sprva U. Leanza, nato I. Braguglia, nato R. Adam in na koncu I. Bruni, zastopniki, skupaj z G. Aiellom in P. Gentilijem, avvocati dello Stato)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2000/394/ES z dne 25. novembra 1999 glede ukrepov pomoči v korist podjetij, ki so na ozemlju Benetk in Chioggie, določenih v zakonih št. 30/1997 in št. 206/1995, s katerima so uvedena zmanjšanja socialnih prispevkov (UL 2000, L 150, str. 50).

      Izrek

               1.

               Ugovor nedopustnosti Evropske komisije se obravnava v okviru vsebinske obravnave.

               2.

               Tožba se zavrne kot deloma očitno nedopustna in deloma očitno pravno neutmeljena.

               3.

               Družba Adriatica di Navigazione SpA in Comitato „Venezia Vuole Vivere“ poleg svojih stroškov nosita stroške Komisije.

               4.

               Italijanska republika nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 316, 4.11.2000.


title: Zadeva T-203/11: Tožba, vložena 28. marca 2011 – Transports Schiocchet – Excursions proti Svetu in Komisiji

text:
               25.6.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 186/27

         Tožba, vložena 28. marca 2011 – Transports Schiocchet – Excursions proti Svetu in Komisiji
   (Zadeva T-203/11)
   2011/C 186/51
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Transports Schiocchet – Excursions (Beuvillers, Francija) (zastopnik: É. Deshoulières, odvetnik)

      Toženi stranki: Svet Evropske unije in Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka predlaga, naj Splošno sodišče:

               —

               naloži Svetu Evropske unije in Evropski komisiji, naj plačata družbi SARL Transports Schiocchet – Excursions odškodnino v višini 8 372 483 EUR za škodo, ki jo je ta utrpela;

               —

               razsodi, da se tako naloženi znesek zviša za zakonite obresti, ki tečejo od vročitve predhodnega odškodninskega zahtevka Evropski komisiji;

               —

               na podlagi člena 87 Poslovnika Splošnega sodišča naloži stroške, ki jih je imela tožeča stranka, Svetu Evropske unije in Evropski komisiji.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožba navaja dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog je kršitev pravice do izjave pred sodiščem in zlasti dolžnosti organov Evropske unije, da zagotovijo možnost učinkovite pritožbe ob kršitvi pravic, ki jih posameznikom priznava zakonodaja Evropske unije. Tožeča stranka se sklicuje po eni strani na to, da ni sankcij za države članice in prevoznike, ki nočejo spoštovati postopkov za izdajo dovoljenj, določenih z Uredbo Sveta (EGS) št. 684/92 (1) in po drugi strani na to, da ne obstaja sistem odškodnin v korist prevoznikov, ki spoštujejo te postopke za izdajo dovoljenj.

               2.

               Drugi tožbeni razlog je kršitev členov od 94 do 96 PDEU, ker naj bi Komisija morala preveriti pravilno uporabo Uredbe Sveta (EGS) št. 684/92, učinkovito ukrepati proti udeležencem na trgu, ki niso ravnali v skladu s sistemom izdaje dovoljenj iz uredbe, in zagotoviti konec diskriminacije zaradi uporabe uredbe. Tožeča stranka se sklicuje na to, da Komisija ni sprejela potrebnih ukrepov v zvezi z izvedbo zadevne uredbe kljub številnih pritožbam, ki jih je vložila tožeča stranka in na podlagi katerih je bila Komisija seznanjena z zadevo. Ta opustitev delovanja tožene stranke, čeprav je dejansko vedela za neugodni položaj tožeče stranke, naj bi pomenila resno in očitno neizpolnitev obveznosti, ki ima za posledico dovolj resno kršitev členov od 94 do 96 PDEU.

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 684/92 z dne 16. marca 1992 o skupnih pravilih za mednarodni avtobusni prevoz potnikov (UL L 74, str. 1).


title: Zadeva C-176/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de première instance de Liège (Belgija) 20. aprila 2015 – Guy Riskin, Geneviève Timmermans proti État belge

text:
               6.7.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 221/2

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de première instance de Liège (Belgija) 20. aprila 2015 – Guy Riskin, Geneviève Timmermans proti État belge
   (Zadeva C-176/15)
   (2015/C 221/02)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal de première instance de Liège

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Guy Riskin, Geneviève Timmermans

      Tožena stranka: État belge

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je pravno pravilo iz člena 285 Code des impôts sur les revenus 1992 (zakonik o davku na dohodek iz leta 1992), ki posredno dopušča dvojno obdavčevanje tujih dividend fizične osebe, ki prebiva v Belgiji, skladno z načeli prava Skupnosti, določenimi v členu 63 Pogodbe o delovanju Evropske unije v povezavi s členom 4 Pogodbe o Evropski uniji, s tem ko lahko Belgija na njegovi podlagi po svoji volji – v skladu z določbami belgijskega prava, na katere napotuje konvencija o izogibanju dvojnega obdavčevanja, ki jo je sklenila Belgija, in sicer glede na to, ali napotuje na člen 285 o določitvi pogojev za odbitek ali na člen 286, ki določa le stopnjo odbitka pavšalnega deleža davka – ugodneje obravnava naložbe v tretje države (Združene države) v škodo tistih, ki bi jih bilo mogoče izvesti v državah članicah Evropske unije (Poljska)?

               2.

               Ali je člen 285 Code des impôts sur les revenus 1992, s tem ko za možnost odbitka tujega davka od belgijskega davka določa pogoj, da so kapital in premičnine, iz katerega izvirajo dohodki, v Belgiji namenjeni opravljanju poklicne dejavnosti, v nasprotju s členi 49, 56 in 58 Pogodbe o delovanju Evropske unije?


title: Zadeva T-151/04: Tožba Bernarda Nonat proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 16. aprila 2004

text:
               26.6.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 168/10

         Tožba Bernarda Nonat proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 16. aprila 2004
   (Zadeva T-151/04)
   (2004/C 168/19)
   Jezik postopka: francoščina
   Bernard Nonat, stanujoč v Bruslju, ki ga zastopajo Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis in Etienne Marchal, avocats, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, je dne 16. aprila 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložil tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, da:

               —

               razglasi za nično odločbo o dokončni sestavi ocenjevalnega lista tožeče stranke za obdobje od 1. julija do 31. decembra 2002.

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Tožeča stranka v tej zadevi izpodbija ocenjevalni list za obdobje od 1. julija do 31. decembra 2002.
   Tožeča stranka navaja v utemeljitev svojemu zahtevku:

               —

               kršitev obveznosti obrazložitve;

               —

               kršitev člena 43 Kadrovskih predpisov kot tudi prehodnih ukrepov, ki veljajo za ocenjevalno obdobje 2001 – 2002;

               —

               kršitev člena 5, pododstavek 5(c) Splošnih določb o izvedbi člena 43 Kadrovskih predpisov;

               —

               kršitev pooblastila za odločanje po prostem preudarku;

               —

               kršitev načela enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije;

               —

               neskladnost med obrazložitvijo in dodeljenimi ocenami.


title: Zadeva F-133/07: Tožba, vložena 9. novembra 2007 – Hecq proti Komisiji

text:
               12.4.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 92/48

         Tožba, vložena 9. novembra 2007 – Hecq proti Komisiji
   (Zadeva F-133/07)
   (2008/C 92/97)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: André Hecq (Chaumont-Gistoux, Belgija) (zastopnik: L. Vogel, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predmet in opis spora
   Razglasitev ničnosti odločbe OPI z dne 12. julija 2007 v delu, v katerem je zavrnil pritožbo tožeče stranke zoper odločbo OPI o zavrnitvi njene pravice do nekaterih odškodnin, ter naložitev plačila odškodnine in zamudnih obresti toženi stranki.
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasi naj se delna ničnost odločbe OPI z dne 12. julija 2007 v delu, v katerem je bil z navedeno odločbo zavrnjen odškodninski zahtevek tožeče stranke, v smislu njene pritožbe z dne 19. marca 2007, in v delu, v katerem je bilo s to odločbo zavrnjeno načelo izračunanih zamudnih obresti od 29. aprila 2003 od odškodnin, ki bi na podlagi člena 73 Kadrovskih predpisov lahko bile dodeljene tožeči stranki;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo odškodnine v znesku 2 000 eurov, povečane za obresti, izračunane po 6 % obrestni meri od 19. marca 2007, z izrecnim pridržkom povečanja, zmanjšanja ali naknadne določitve;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo zamudnih obresti tožeči stranki, ki so izračunane po 6 % letni obrestni meri od vseh odškodnin, ki bi ji na podlagi člena 73 Kadrovskih predpisov lahko bile naknadno dodeljene;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-264/04: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Amtgerichts Breisach (Nemčija) z dne 7. junija 2004 v zadevi Badischer Winterkeller eG proti Land Baden-Württemberg

text:
               11.9.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 228/21

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Amtgerichts Breisach (Nemčija) z dne 7. junija 2004 v zadevi Badischer Winterkeller eG proti Land Baden-Württemberg
   (Zadeva C-264/04)
   (2004/C 228/42)
   Amtgerichts Breisach je s sklepom z dne 7. junija 2004 v zadevi Badischer Winterkeller eG proti Land Baden-Württemberg, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 22. junija 2004, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Amtgerichts Breisach predlaga Sodišču, da odloči o naslednjih vprašanjih:

               1)

               Ali je potrebno Direktivo Sveta 69/335/EGS (1) z dne 17. julija 1969 o posrednih davkih na zbiranje kapitala v različici, ki izhaja iz Direktive Sveta 73/79/EGS (2) z dne 9. aprila 1973, ki spreminja področje uporabe znižane stopnje davka na kapital, ki jo predvideva člen 7(1)(b) Direktive o posrednih davkih na zbiranje kapitala, Direktive Sveta 73/80/EGS (3) z dne 9. aprila 1993 o določitvi skupne stopnje davka na kapital, Direktive Sveta 74/553/EGS (4) z dne 7. novembra 1974 o spremembi člena 5(2) Direktive 69/335/EGS v zvezi s posrednimi davki na zbiranje kapitala in Direktive Sveta 85/303/EGS (5) z dne 10. junija 1985 o spremembi Direktive 69/335/EGS o posrednih davkih na zbiranje kapitala (v nadaljevanju: Direktiva) razlagati v tem smislu, da vse transakcije iz člena 10(c) Direktive spadajo pod prepoved, ki jo določa ta člen, ne glede na pogoje iz člena 4 Direktive?

               2)

               Ali ni treba razlikovati med taksami za storitve državnih organov in davki v zvezi z uporabo Direktive, tako da bi po Kostenordnung te „takse“ lahko bile izenačene z davki ob spremembi lastništva?

               3)

               Če je odgovor Sodišča pod točko 2 pritrdilen, sledi naslednje vprašanje: Ali je mogoče člen 12(2), zadnji stavek Direktive razlagati tako, da je dovoljena izjema, glede na to, da člen 60 nemškega Kostenordnung, kot je bil v veljavi dne 26. julija 1957, Bundesgesetzblatt I, str. 960) na primer ob vpisu v zemljiško knjigo v primeru dedovanja, ko je predlog za vpis vložen v roku dveh let po uvedbi dedovanja, ne zahteva plačila takse?

      (1)  UL L 249, str. 25.

      (2)  UL L 103, str. 13.

      (3)  UL L 103, str. 15.

      (4)  UL L 303, str. 9.

      (5)  UL L 156, str. 23.


title: Zadeva C-478/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul Cluj (Romunija) 9. avgusta 2017 – IQ/JP

text:
               16.10.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 347/17

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul Cluj (Romunija) 9. avgusta 2017 – IQ/JP
   (Zadeva C-478/17)
   (2017/C 347/22)
   Jezik postopka: romunščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunalul Cluj

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: IQ

      Tožena stranka: JP

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali se izraz „sodišča države članice, ki so po vsebini pristojna za zadevo“ iz člena 15 nanaša tako na sodišča, ki odločajo o zadevi na prvi stopnji, kot tudi na sodišča, pristojna za ki odločajo o pravnem sredstvu? Ugotoviti je treba, ali se zadeva na podlagi člena 15 Uredbe Bruselj II (1) lahko prenese na sodišče, ki je primernejše za odločanje o zadevi, če je pristojno sodišče, zaprošeno za prenos zadeve na primernejše sodišče, pritožbeno sodišče, medtem ko je sodišče, ki je primernejše za odločanje o zadevi, prvostopenjsko sodišče.

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, kako bi moralo pristojno sodišče, ki zadevo prenese na primernejše sodišče, obravnavati odločbo prvostopenjskega sodišča?

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 243).


title: Zadeva C-216/09 P: Pritožba, ki jo je vložila Komisija Evropskih skupnosti 15. junija 2009 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (sedmi senat) z dne 31. marca 2009 v zadevi ArcelorMittal Luxembourg in drugi proti Komisiji, T-405/06

text:
               29.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/22

         Pritožba, ki jo je vložila Komisija Evropskih skupnosti 15. junija 2009 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (sedmi senat) z dne 31. marca 2009 v zadevi ArcelorMittal Luxembourg in drugi proti Komisiji, T-405/06
   (Zadeva C-216/09 P)
   2009/C 205/38
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožnica: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: F. Castillo de la Torre in X. Lewis, zastopnika)

      Druge stranke v postopku: ArcelorMittal Luxembourg SA, nekdanja Arcelor Luxembourg SA; ArcelorMittal Belval & Differdange, nekdanja Arcelor Profil Luxembourg SA; ArcelorMittal International, nekdanja Arcelor International SA

      Predlogi pritožnice:

               —

               razveljavitev sodbe z dne 31. marca 2009 v zadevi ArcelorMittal Luxembourg in drugi proti Komisiji, T-405/06, v delu, v katerem so odpravljene globe, naložene z odločbo Komisije C(2006) 5342 konč. z dne 8. novembra 2006 (1) družbama ArcelorMittal Belval & Differdange SA (nekdanja ProfilARBED) in ArcelorMittal International SA (nekdanja TradeARBED),

               —

               zavrnitev tožbe družb ArcelorMittal Belval & Differdange SA in ArcelorMittal International SA

               —

               naložitev plačila stroškov drugim strankam v postopku.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v podporo svoji pritožbi navaja le en pritožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev pravil o zastaranju pregona s strani Sodišča prve stopnje.
   Komisija meni, da sodba Sodišča prve stopnje temelji na dobesedni in preveč ozki razlagi Odločbe 715/78/ESPJ (2) ter zlasti njenih členov 2(3) in 3 v delu, v katerem razlikuje med pretrganjem zastaranja in njegovim zadržanjem. Drugače kot člen 2(2), ki izrecno določa učinek erga omnes pretrganja zastaranja, pa namreč v členu 3 ni določeno nič v zvezi z učinki zadržanja. V sodbi Sodišča prve stopnje naj bi bilo napačno uporabljeno pravo v delu, v katerem je ugotovljeno, da zadržanje zastaranja, ki je posledica tega, da stranka sproži sodne postopke pred sodiščem Skupnosti, velja le za podjetje, ki je vložilo tožbo, in se zato šteje, da je zastaralni rok za druge stranke prekoračen.
   Komisija poudarja, da, v nasprotju s tem kar je razsodilo Sodišče prve stopnje, na relativni učinek zadržanja ni mogoče sklepati iz pravne praznine, člen 3 Odločbe 715/78/ESPJ pa bi bilo treba razlagati glede na cilje zadevnih predpisov v zvezi z možnostjo Komisije, da učinkovito preganja in sankcionira kršitve konkurenčnega prava.

      (1)  Odločba Komisije C(2006) 5342 konč. z dne 8. novembra 2006 v zvezi s postopkom izvajanja člena 65 PJ glede sporazumov in usklajenih ravnanj, pri katerih so sodelovali evropski proizvajalci nosilcev (zadeva COMP/F/38.907 — Jekleni nosilci).

      (2)  Odločba Komisije št. 715/78/ESPJ z dne 6. aprila 1978 o zastaralnih rokih v postopkih in o izvajanju sankcij na področju uporabe Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za premog in jeklo (UL L 94, str. 22).


title: Zadeva C-648/11: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 6. junija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe ourt of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Združeno kraljestvo) – The Queen, na zahtevo MA, BT, DA proti Secretary of State for the Home Department (Uredba (ES) št. 343/2003 — Določitev odgovorne države članice — Mladoletnik brez spremstva — Prošnji za azil, vloženi zaporedno v dveh državah članicah — Odsotnost družinskega člana mladoletnika na ozemlju države članice — Člen 6, drugi odstavek, Uredbe št. 343/2003 — Predaja mladoletnika državi članici, v kateri je ta vložil prvo prošnjo — Združljivost — Otrokova korist — Člen 24(2) Listine)

text:
               3.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 225/18

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 6. junija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe ourt of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Združeno kraljestvo) – The Queen, na zahtevo MA, BT, DA proti Secretary of State for the Home Department
   (Zadeva C-648/11) (1)

   (Uredba (ES) št. 343/2003 - Določitev odgovorne države članice - Mladoletnik brez spremstva - Prošnji za azil, vloženi zaporedno v dveh državah članicah - Odsotnost družinskega člana mladoletnika na ozemlju države članice - Člen 6, drugi odstavek, Uredbe št. 343/2003 - Predaja mladoletnika državi članici, v kateri je ta vložil prvo prošnjo - Združljivost - Otrokova korist - Člen 24(2) Listine)
   2013/C 225/29
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožniki: The Queen, na zahtevo MA, BT, DA

      Druga stranka v postopku: Secretary of State for the Home Department

      Ob udeležbi: The AIRE Centre (Advice on Individual Rights in Europe) (UK)

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Razlaga člena 6, drugi odstavek, Uredbe Sveta (ES) št. 343/2003 z dne 18. februarja 2003 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za azil, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 109) – Postopek določitve države članice, odgovorne za obravnavanje prošenj za azil, ki so jih vložili mladoletniki brez spremstva, ki so državljani tretjih držav.

      Izrek

   Člen 6, drugi odstavek, Uredbe Sveta (ES) št. 343/2003 z dne 18. februarja 2003 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za azil, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države, je treba razlagati tako, da v okoliščinah, kakršne so v postopku v glavni stvari, v katerih je mladoletnik brez spremstva in brez družinskega člana, ki bi bil zakonito prisoten na ozemlju države članice, vložil prošnje za azil v več državah članicah, ta člen kot „odgovorno državo članico“ določa državo članico, v kateri je ta mladoletnik prisoten po tem, ko je tam vložil prošnjo za azil.

      (1)  UL C 65, 3.3.2012.


title: Zadeva C-277/04: Tožba Komisije Evropskih Skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji, vložena dne 29. junija 2004

text:
               11.9.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 228/24

         Tožba Komisije Evropskih Skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji, vložena dne 29. junija 2004
   (Zadeva C-277/04)
   (2004/C 228/48)
   Komisija Evropskih Skupnosti, ki jo zastopata Gerald Braun in Arnaud Bordes, člana Pravne službe Komisije, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, je dne 29. junija 2004 na Sodišče Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Zvezni republiki Nemčiji.
   Komisija Evropskih Skupnosti Sodišču predlaga, da:

               1)

               ugotovi, da je Zvezna republika Nemčija kršila svoje obveznosti iz Pogodbe ES in ugotovi, da s tem, da ni sprejela potrebnih zakonskih, podzakonskih in upravnih predpisov za prenos Direktive Evropskega Parlamenta in Sveta 2001/46/ES z dne 23. julija 2001 o spremembi Direktive Sveta 95/53/ES o določitvi načel, ki urejajo organizacijo uradnega nadzora na področju prehrane živali, in direktiv 70/524/EGS, 96/25/ES in 1999/29/ES o prehrani živali (1) v nacionalno pravo, Zvezna republika Nemčija ni izpolnila obveznosti iz teh direktiv ter je kršila svoje obveznosti iz Pogodbe ES;

               2)

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Rok za izvedbo Direktiv 2001/88/ES in 2001/93/ES je potekel 1. septembra 2002.

      (1)  UL L 234, 1.9.2001, str. 55.


title: Zadeva C-20/13: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 9. septembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Berlin – Nemčija) – Daniel Unland/Land Berlin (Predhodno odločanje — Socialna politika — Direktiva 2000/78/ES — Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu — Členi 2, 3(1)(c) in 6(1) — Neposredna diskriminacija zaradi starosti — Osnovna plača sodnikov — Prehodna ureditev — Prerazporeditev in naknadno napredovanje — Ohranjanje različnega obravnavanja — Upravičeni razlogi)

text:
               3.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 363/2

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 9. septembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Berlin – Nemčija) – Daniel Unland/Land Berlin
   (Zadeva C-20/13) (1)

   ((Predhodno odločanje - Socialna politika - Direktiva 2000/78/ES - Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu - Členi 2, 3(1)(c) in 6(1) - Neposredna diskriminacija zaradi starosti - Osnovna plača sodnikov - Prehodna ureditev - Prerazporeditev in naknadno napredovanje - Ohranjanje različnega obravnavanja - Upravičeni razlogi))
   (2015/C 363/02)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Verwaltungsgericht Berlin

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Daniel Unland

      Tožena stranka: Land Berlin

      Izrek

               1.

               Člen 3(1)(c) Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu je treba razlagati tako, da plačni pogoji sodnikov spadajo na področje uporabe te direktive.

               2.

               Člena 2 in 6(1) Direktive 2000/78 je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni zakonodaji, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, na podlagi katere se osnovna plača sodnika ob njegovi zaposlitvi določi zgolj glede na njegovo starost.

               3.

               Člena 2 in 6(1) Direktive 2000/78 je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta nacionalni zakonodaji, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki določa podrobna pravila za prerazporeditev sodnikov, ki so bili imenovani pred začetkom veljave te zakonodaje, v okviru novega plačnega sistema in ki določa, da se plačni razred, v katerega se ti odslej razporedijo, določi zgolj na podlagi zneska osnovne plače, ki so jo prejemali na podlagi starega plačnega sistema, ta pa je temeljil na diskriminaciji sodnikov zaradi starosti, ker je različno obravnavanje iz te zakonodaje mogoče upravičiti s ciljem varstva pridobljenih pravic.

               4.

               Člena 2 in 6(1) Direktive 2000/78 je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta nacionalni zakonodaji, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki določa podrobna pravila za napredovanje sodnikov, ki so bili imenovani pred začetkom veljave te zakonodaje, v okviru novega plačnega sistema in ki določa, da je od nekega plačnega razreda dalje sodnikom, ki so na referenčni dan, določen za prehod v nov sistem, dopolnili neko starost, zagotovljena hitrejša rast plače kot sodnikom, ki so bili na referenčni dan, določen za prehod v nov sistem, mlajši, ker je različno obravnavanje iz te zakonodaje mogoče upravičiti glede na člen 6(1) te direktive.

               5.

               V okoliščinah, kakršne so v zadevi v glavni stvari, pravo Unije ne zahteva, da se diskriminiranim sodnikom retroaktivno dodeli znesek, ki ustreza razliki med dejansko prejeto plačo in plačo, ki ustreza najvišjemu plačnemu razredu njihovega naziva.
               Predložitveno sodišče mora preveriti, ali so izpolnjeni vsi pogoji, določeni s sodno prakso Sodišča, da se lahko na podlagi prava Unije uveljavlja odgovornost Zvezne republike Nemčije.

               6.

               Pravo Unije ne nasprotuje nacionalnemu pravilu, kot je to v postopku v glavni stvari, ki določa, da mora nacionalni sodnik pravico do denarnega prejemka, ki ne izhaja neposredno iz zakona, uveljaviti v sorazmerno kratkem roku, to je pred koncem tekočega proračunskega leta, če to pravilo ne krši niti načela enakovrednosti niti načela učinkovitosti. Predložitveno sodišče mora preveriti, ali so v postopku v glavni stvari ti pogoji izpolnjeni.

      (1)  UL C 86, 23.3.2013.


title: Zadeva F-92/14: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 24. septembra 2015 – Weissenfels/Parlament (Javni uslužbenci — Uradniki — Odškodninska tožba — Nepogodbena odgovornost Unije — Vsebina elektronske pošte, ki jo je uprava poslala upokojenemu uradniku — Poseg v čast tožeče stranke — Neobstoj — Posredovanje osebnih podatkov tožeče stranke njenemu odvetniku s strani agentov, ki zastopajo institucijo, v okviru postopka pred Splošnim sodiščem — Kršitev Uredbe št. 45/2001 — Lažne dejanske navedbe)

text:
               3.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 363/49

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 24. septembra 2015 – Weissenfels/Parlament
   (Zadeva F-92/14) (1)

   ((Javni uslužbenci - Uradniki - Odškodninska tožba - Nepogodbena odgovornost Unije - Vsebina elektronske pošte, ki jo je uprava poslala upokojenemu uradniku - Poseg v čast tožeče stranke - Neobstoj - Posredovanje osebnih podatkov tožeče stranke njenemu odvetniku s strani agentov, ki zastopajo institucijo, v okviru postopka pred Splošnim sodiščem - Kršitev Uredbe št. 45/2001 - Lažne dejanske navedbe))
   (2015/C 363/58)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Roderich Weissenfels (Fribourg-en-Brisgau, Nemčija) (zastopnik: G. Maximini, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski parlament (zastopnika: J. Steele in S. Seyr, agenta)

      Predmet

   Predlog, prvič, za razglasitev ničnosti zavrnitve Evropskega parlamenta glede zahteve tožeče stranke za povračilo škode, nastale zaradi kršitve pravice do spoštovanja njenega zasebnega življenja in določb Uredbe 45/2011 v okviru obravnave prejšnje zadeve, in drugič, za plačilo odškodnine zaradi domnevno nastale nepremoženjske škode.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               R. Weissenfels nosi svoje stroške in stroške Evropskega parlamenta.

      (1)  UL C 448, 15.12.2014, str. 40.


title: Zadeva T-295/10: Tožba, vložena 7. julija 2010 – Camara proti Svetu

text:
               28.8.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 234/51

         Tožba, vložena 7. julija 2010 – Camara proti Svetu
   (Zadeva T-295/10)
   ()
   2010/C 234/91
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Kerfalla Person Camara (zastopnik: J.-C. Tchikaya, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predloga tožeče stranke

               —

               Uredba Sveta (EU) št. 1284/2009 z dne 22. decembra 2009 o uvedbi nekaterih posebnih omejevalnih ukrepov v zvezi z Republiko Gvinejo, naj se razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

               —

               Svetu naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti Uredbe Sveta (EU) št. 1284/2009 z dne 22. decembra 2009 o uvedbi nekaterih posebnih omejevalnih ukrepov v zvezi z Republiko Gvinejo (1) v delu, v katerem je tožeča stranka navedena na seznamu fizičnih in pravnih oseb, subjektov in organov, katerih sredstva in gospodarski viri so zamrznjena na podlagi člena 6 te uredbe.
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge:

               —

               očitna napaka pri presoji v zvezi z uvrstitvijo tožeče stranke na seznam fizičnih in pravnih oseb, subjektov in organov, katerih sredstva in gospodarski viri so zamrznjeni;

               —

               kršitev člena 215(3) PDEU, saj izpodbijana uredba ne vsebuje nobenih pravnih varovalk, zlasti ne procesnih;

               —

               kršitev Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, saj izpodbijana uredba krši i) načelo prepovedi diskriminacije, s tem da tožečo stranko ohranja na seznamu oseb, za katere veljajo omejevalni ukrepi, zaradi njenega socialnega izvora, ii) pravico do obrambe, s tem da ne predvideva postopka, ki bi tožeči stranki omogočil seznanitev z obremenilnimi dejstvi, iii) pravico do učinkovitega pravnega sredstva, ker Svet tožeče stranke ni obvestil o pravnih sredstvih, in iv) lastninsko pravico tožeče stranke.

      (1)  UL L 346, str. 26.


title: Zadeva C-270/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Amsterdam (Nizozemska) 18. maja 2017 – Openbaar Ministerie/Tadas Tupikas

text:
               21.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 277/24

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Amsterdam (Nizozemska) 18. maja 2017 – Openbaar Ministerie/Tadas Tupikas
   (Zadeva C-270/17)
   (2017/C 277/34)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Rechtbank Amsterdam

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Openbaar Ministerie

      Tožena stranka: Tadas Tupikas

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je pritožbeni postopek,

               —

               v katerem je bila zadeva vsebinsko preučena ter

               —

               ki se je zaključil s (ponovno) obsodbo zadevne osebe in/ali potrditvijo obsodbe, izrečene na prvi stopnji,

               —

               namen ENP pa je izvršiti to obsodbo,

         „sojenje, ki se je zaključilo z odločbo“, v smislu člena 4(1) Okvirnega sklepa 2002/584/PNZ (1)?

      (1)  Okvirni sklep sveta z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 34).


title: Zadeva T-494/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 5. februarja 2013 – Bank Saderat Iran proti Svetu (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi, sprejeti proti Iranu z namenom preprečevanja širjenja jedrskega orožja — Zamrznitev sredstev — Obveznost obrazložitve — Pravica do obrambe — Pravica do učinkovitega sodnega varstva — Očitna napaka pri presoji)

text:
               16.3.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 79/12

         Sodba Splošnega sodišča z dne 5. februarja 2013 – Bank Saderat Iran proti Svetu
   (Zadeva T-494/10) (1)

   (Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi, sprejeti proti Iranu z namenom preprečevanja širjenja jedrskega orožja - Zamrznitev sredstev - Obveznost obrazložitve - Pravica do obrambe - Pravica do učinkovitega sodnega varstva - Očitna napaka pri presoji)
   2013/C 79/20
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Bank Saderat Iran (Teheran, Iran) (zastopniki: sprva S. Gadhia in S. Ashley, solicitors, D. Anderson, QC, in R. Blakeley, barrister, nato S. Gadhia, S. Ashley, R. Blakeley in D. Wyatt, QC, in na koncu S. Ashley, R. Blakeley, D. Wyatt, S. Jeffrey in A. Irvine, solicitors)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bishop in R. Liudvinaviciute-Cordeiro, zastopnika)

      Intervenient v podporo toženi stranki: Evropska komisija (zastopnika: S. Bolaert in M. Konstantinidis, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Sveta 2010/413/SZVP z dne 26. julija 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Skupnega stališča 2007/140/SZVP (UL L 195, str. 39, in popravek v UL L 197, str. 19), Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 668/2010 z dne 26. julija 2010 o izvajanju člena 7(2) Uredbe (ES) št. 423/2007 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 195, str. 25), Sklepa Sveta 2010/644/SZVP z dne 25. oktobra 2010 o spremembi Sklepa 2010/413 (UL L 281, str. 81), Uredbe Sveta (EU) št. 961/2010 z dne 25. oktobra 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 423/2007 (UL L 281, str. 1), Sklepa Sveta 2011/783/SZVP z dne 1. decembra 2011 o spremembi Sklepa 2010/413 (UL L 319, str. 71), Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 1245/2011 z dne 1. decembra 2011 o izvajanju Uredbe št. 961/2010 (UL L 319, str. 11) ter Uredbe Sveta (EU) št. 267/2012 z dne 23. marca 2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe št. 961/2010 (UL L 88, str. 1), v delu, v katerem se ti akti nanašajo na tožečo stranko.

      Izrek

               1.

               V delu, v katerem se nanašajo na Bank Saderat Iran, se razglasi ničnost:

                           —

                           točke 7 oddelka B Priloge II k Sklepu Sveta 2010/413/SZVP z dne 26. julija 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Skupnega stališča 2007/140/SZVP;

                           —

                           točke 5 oddelka B Priloge k Izvedbeni uredbi Sveta (EU) št. 668/2010 z dne 26. julija 2010 o izvajanju člena 7(2) Uredbe (ES) št. 423/2007 o omejevalnih ukrepih proti Iranu;

                           —

                           točke 7 oddelka B pod naslovom I Priloge k Sklepu Sveta 2010/644/SZVP z dne 25. oktobra 2010 o spremembi Sklepa 2010/413;

                           —

                           točke 7 oddelka B Priloge VIII k Uredbi Sveta (EU) št. 961/2010 z dne 25. oktobra 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe št. 423/2007;

                           —

                           Sklepa Sveta 2011/783/SZVP z dne 1. decembra 2011 o spremembi Sklepa 2010/413;

                           —

                           Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 1245/2011 z dne 1. decembra 2011 o izvajanju Uredbe št. 961/2010;

                           —

                           točke 7 oddelka B pod naslovom I Priloge IX k Uredbi Sveta (EU) št. 267/2012 z dne 23. marca 2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe št. 961/2010.

               2.

               Učinki Sklepa 2010/413, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2010/644 in Sklepom 2011/783, se glede Bank Saderat Iran ohranijo do začetka učinkovanja razglasitve ničnosti Uredbe št. 267/2012.

               3.

               V preostalem se tožba zavrne.

               4.

               Svet Evropske unije poleg svojih stroškov nosi tudi stroške Bank Saderat Iran.

               5.

               Evropska komisija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 328, 4.12.2010.


title: Zadeva C-242/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supremo Tribunal de Justiça (Portugalska) 27. aprila 2016 – José Rui Garrett Pontes Pedroso/Netjets Management Limited

text:
               11.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 251/16

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supremo Tribunal de Justiça (Portugalska) 27. aprila 2016 – José Rui Garrett Pontes Pedroso/Netjets Management Limited
   (Zadeva C-242/16)
   (2016/C 251/17)
   Jezik postopka: portugalščina

      Predložitveno sodišče

   Supremo Tribunal de Justiça

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Vlagatelj revizije: José Rui Garrett Pontes Pedroso

      Nasprotna stranka v revizijskem postopku: Netjets Management Limited

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je v okoliščinah iz obravnavane zadeve – delavec je pilot v civilnem letalstvu in delo, ki ga opravlja na podlagi pogodbe o zaposlitvi, zajema celoten evropski zračni prostor – onemogočena določitev „kraj[a], kjer delavec običajno opravlja svoje delo“ in/ali „kraj[a], kjer je nazadnje opravljal svoje delo“ v smislu člena 19(2)(a) Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 (1) z dne 22. decembra 2000?

               2.

               Če je odgovor nikalen in ta določitev torej ni onemogočena:

                           i)

                           Ali je treba/mogoče „kraj[], kjer delavec običajno opravlja svoje delo“ v smislu navedene določbe prava Skupnosti razlagati tako, da je to letališče, na katerem je parkirano letalo, ki ga pilotira delavec, in na katerem se začne polet, s katerim prične ta opravljati svoje delo?
                           In/ali ga je treba/mogoče razlagati tako, da ustreza kraju, ki ga stranki določita kot gateway airport (letališče vstopa), s katerega je bil delavec pripeljan na letališče, kjer je bilo parkirano letalo, ki ga je pilotiral, in na katero se je potem vrnil?
                           In/ali je/je lahko to kraj, v katerem je registrirano letalo, ki ga pilotira delavec?
                           In/ali je/je lahko to kraj, v katerem je delavec prejemal navodila, obvestila in informacije v zvezi z leti, različnimi vidiki svojega delovnega razmerja s toženo stranko in postopkom, ki je pripeljal do prenehanja tega razmerja?

                           ii)

                           Ali je „kraj[…], kjer je nazadnje opravljal svoje delo“ v smislu navedene določbe prava Skupnosti treba/mogoče razlagati tako, da je to letališče, na katerem je parkirano letalo, ki ga je delavec nazadnje pilotiral pred prenehanjem njegove pogodbe o zaposlitvi?
                           Ali pa ga je treba/mogoče razlagati tako, da ustreza kraju, ki ga stranki določita kot gateway airport (letališče vstopa), s katerega je bil delavec zadnjič pred prenehanjem njegove pogodbe o zaposlitvi pripeljan na letališče, na katerem je bilo parkirano letalo, ki ga je pilotiral, in na katero se je potem vrnil?

               3.

               Ali je v okoliščinah obravnavane zadeve izraz „poslovna enota, ki je zaposlila delavca“ v smislu člena 19(2)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 mogoče razlagati kot „operativni center“ podjetja – ki je v pogodbi o zaposlitvi, sklenjeni z delavcem, navedeno kot delodajalec – kjer poteka postopek zaposlovanja pilotov (s sprejemanjem in obravnavanjem posameznih kandidatur) in kjer poteka začetno in dodatno usposabljanje teh pilotov, čeprav navedeni „operativni center“ deluje in se nahaja v drugem podjetju, ki je od prvo navedenega pravno neodvisno, pripada pa isti skupini?

               4.

               Ali je v okoliščinah obravnavane zadeve izraza „glavna uprava“ ali „glavna poslovna enota“ v smislu člena 60(1)(b) in (c) Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 mogoče razlagati kot „operativni center“ podjetja – ki je v pogodbi o zaposlitvi, sklenjeni z delavcem, navedeno kot delodajalec – kjer se nadzorujejo vsi vidiki njegovih operacij (nadzor vzdrževanja, letov in časovnega razporeda; upravljanje, vzdrževanje in pilotiranje letal ter operacije na kopnem in catering) in od koder se pilotom daje vsa navodila, kjer poteka začetno in dodatno usposabljanje teh pilotov, kjer se obravnavajo vprašanja v zvezi s človeškimi viri in kjer potekajo disciplinski sestanki oziroma se vlagajo pritožbe, čeprav navedeni „operativni center“ deluje in se nahaja v drugem podjetju, ki je od prvo navedenega pravno neodvisno, pripada pa isti skupini?

               5.

               Ali je treba ob upoštevanju uvodne izjave 13 Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000, v kateri je navedeno, da mora biti šibkejša stranka v zvezi z zavarovanjem, potrošniškimi pogodbami in zaposlitvijo zaščitena s pravili o pristojnosti, ki so za varstvo njenih pravic ugodnejša od splošnih pravil, navedeni člen 19(2) Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 razlagati v korist delavca?

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 42)


title: Zadeva T-675/16: Tožba, vložena 22. septembra 2016 – Wirecard/EUIPO (mycard2go)

text:
               7.11.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 410/28

         Tožba, vložena 22. septembra 2016 – Wirecard/EUIPO (mycard2go)
   (Zadeva T-675/16)
   (2016/C 410/39)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Wirecard AG (Aschheim, Nemčija) (zastopnik: A. Bayer, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Zadevna sporna znamka: Znamka Unije „mycard2go“ – Prijava št. 14 303 416

      Izpodbijana odločba: Odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 21. julija 2016 v zadevi R 282/2016-4

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo in zadevo vrne v sojenje toženi stranki, da nadaljuje postopek registracije v zvezi z znamko Unije št. 014303416;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov, vključno s stroški, ki so nastali v zvezi s pritožbenim postopkom pri EUIPO.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe št. 207/2009 v povezavi s členom 7(2) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-46/09: Tožba, vložena 30. januarja 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Estoniji

text:
               18.4.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 90/12

         Tožba, vložena 30. januarja 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Estoniji
   (Zadeva C-46/09)
   2009/C 90/18
   Jezik postopka: estonščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: E. Randvere in K. Simonsson, zastopnika)

      Tožena stranka: Republika Estonija

      Predlogi tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da Republika Estonija, ker ni pravilno v nacionalno pravo prenesla določb Direktive 2000/59/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. novembra 2000 o pristaniških zmogljivostih za sprejem ladijskih odpadkov in ostankov tovora, ni izpolnila obveznosti iz člena 11 Direktive 2000/59/ES;

               —

               Republiki Estoniji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Iz člena 11(2)(a) Direktive 2000/59 izhaja, da je Republika Estonija dolžna določiti merila za izbiro ladij, razen ribiških plovil in plovil za rekreacijo, registriranih za prevoz največ 12 potnikov, za inšpekcijski pregled.
   Člen 11(2)(c) Direktive 2000/59 določa, da mora pristojni organ, če ni zadovoljen z rezultati inšpekcijskega pregleda, zagotoviti, da ladja ne zapusti pristanišča, dokler ni oddala ladijskih odpadkov in ostankov tovora v pristaniške sprejemne zmogljivosti v skladu s členoma 7 in 10.
   Republika Estonija je napovedala, da namerava dopolniti estonsko zakonodajo zaradi pravilnega prenosa teh določb Direktive. Komisija nima podatkov v zvezi s sprejetjem teh sprememb.

      (1)  UL L 332, str. 81.


title: Zadeva C-281/15: Sklep Sodišča (prvi senat) z dne 12. maja 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberlandesgericht München – Nemčija) – Soha Sahyouni/Raja Mamisch (Predhodno odločanje — Člen 53(2) Poslovnika Sodišča — Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah — Uredba (EU) št. 1259/2010 — Področje uporabe — Priznanje odločbe o zasebni razvezi zakonske zveze, ki jo izda versko sodišče v tretji državi — Očitna nepristojnost Sodišča)

text:
               1.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/5

         Sklep Sodišča (prvi senat) z dne 12. maja 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberlandesgericht München – Nemčija) – Soha Sahyouni/Raja Mamisch
   (Zadeva C-281/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Člen 53(2) Poslovnika Sodišča - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Uredba (EU) št. 1259/2010 - Področje uporabe - Priznanje odločbe o zasebni razvezi zakonske zveze, ki jo izda versko sodišče v tretji državi - Očitna nepristojnost Sodišča))
   (2016/C 279/08)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Oberlandesgericht München

      Stranki

      Predlagateljica: Soha Sahyouni

      Nasprotni udeleženec: Raja Mamisch

      Izrek

   Sodišče Evropske unije očitno ni pristojno za odgovor na vprašanji, ki mu jih je Oberlandesgericht München (višje regionalno sodišče v Münchnu, Nemčija) postavilo z odločbo z dne 2. junija 2015.

      (1)  UL C 294, 7.9.2015.


title: Zadeva T-712/15: Tožba, vložena 3. decembra 2015 – Crédit Mutuel Arkéa/ECB

text:
               15.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 59/33

         Tožba, vložena 3. decembra 2015 – Crédit Mutuel Arkéa/ECB
   (Zadeva T-712/15)
   (2016/C 059/38)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Crédit Mutuel Arkéa (Le Relecq-Kerhuon, Francija) (zastopnik: H. Savoie, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska centralna banka (ECB)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               sklep Evropske centralne banke z dne 5. oktobra 2015 (ECB/SSM/2015 – 9695000CG7B8NLR5984/28), ki uvaja bonitetne zahteve, ki se uporabljajo za Groupe Crédit Mutuel, razglasi za ničen.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: sklep Evropske centralne banke z dne 5. oktobra 2015 (v nadaljevanju: sklep) naj bi bil nezakonit, ker naj ne bi upošteval določb evropskega prava, ki pristojnost ECB na področju bonitetnega nadzora omejujejo zgolj na kreditne institucije. Ta tožbeni razlog je razdeljen na štiri dele.

                           —

                           Prvi del: pravo, ki velja za ECB na področju nadzora nad bankami naj bi njeno pristojnost strogo omejevalo le na kreditne ustanove in druge finančne institucije.

                           —

                           Drugi del: Confédération nationale du Crédit Mutuel (CNCM) naj ne bi bila kreditna ustanova in nadzor ECB ne bi mogel nanašati na Crédit Mutuel.

                           —

                           Tretji del: nezmožnost izvrševanja nadzora ECB naj bi potrjevalo dejstvo, da nima pristojnosti sankcioniranja, kar tudi sama priznava.

                           —

                           Četrti del: ker ECB ne more naložiti niti najmanjše sankcije CNCM, naj bi se s sklepom zaman in pravno napačno poskusilo naložiti korektivne ukrepe skupini Crédit Mutuel, ki nima pravne osebnosti.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: sklep bi bilo treba razglasiti za ničen, ker naj bi se z njim nezakonito domnevalo, da Crédit Mutuel v celoti pomeni skupino v smislu določb evropskega prava, ki se uporabijo na področju bonitetnega nadzora. Ta tožbeni razlog je razdeljen na tri dele.

                           —

                           Prvi del: splošno načelo, ki ga določajo evropski predpisi naj bi bilo na eni strani bonitetni nadzor posameznih kreditnih institucij, na drugi strani pa skupinski konsolidiran nadzor, ob predpostavki podobnosti enotnemu institutu.

                           —

                           Drugi del: pravni pogoji, določeni v evropskem pravu, ki omogočajo konsolidiran bonitetni nadzor na ravni bančnih skupin, naj ne bi bili izpolnjeni.

                           —

                           Tretji del: nobeden od treh pogojev, ki omogočajo konsolidiran nadzor na ravni celote Crédit Mutuel naj v tem primeru ne bi bili izpolnjeni.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: sklep bi bilo treba razglasiti za ničen tudi v delu, v katerem se z njim nezakonito poviša iz 8 % na 11 % zahteva glede lastnih osnovnih skladov iz kategorije 1, ki se uporabi v primeru skupine Crédit Mutuel Arkéa. Ta tožbeni razlog je razdeljen na dva dela.

                           —

                           Prvi del: v sklepu je napačno uporabljeno pravo.

                           —

                           Drugi del: sklep temelji na napačni presoji.


title: Zadeva T-187/13: Tožba, vložena 2. aprila 2013 – Jannatian proti Svetu

text:
               15.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/29

         Tožba, vložena 2. aprila 2013 – Jannatian proti Svetu
   (Zadeva T-187/13)
   2013/C 171/56
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Mahmoud Jannatian (Teheran, Iran) (zastopnika: E. Rosenfeld in S. Monnerville, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, razglasi za nično: (i) Skupno stališče Sveta 2008/479/SZVP z dne 23. junija 2008 o spremembi Skupnega stališča 2007/140/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (1); (ii) Sklep Sveta z dne 23. junija 2008 o izvajanju člena 7(2) Uredbe (ES) št. 423/2007 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (2008/475/ES) (2); (iii) Skupno stališče Sveta 2008/652/SZVP z dne 7. avgusta 2008 o spremembi Skupnega stališča 2007/140/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (3); (iv) Sklep Sveta 2009/840/SZVP z dne 17. novembra 2009 o izvajanju Skupnega stališča 2007/140/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (4); (v) Sklep Sveta 2010/413/SZVP z dne 26. julija 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Skupnega stališča 2007/140/SZVP (5); (vi) Sklep Sveta 2010/644/SZVP z dne 25. oktobra 2010 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Skupnega stališča 2007/140/SZVP (6); (vii) Uredbo Sveta (ES) št. 1100/2009 z dne 17. novembra 2009 o izvajanju člena 7(2) Uredbe (ES) št. 423/2007 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Sklepa 2008/475/ES (7); (viii) Uredbo Sveta (EU) št. 961/2010 z dne 25. oktobra 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 423/2007 (8); ter (ix) Uredbo Sveta št. 267/2012 z dne 23. marca 2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe Sveta (EU) št. 961/2010 (9); in

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja sedem tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: neobstoj pristojnosti Sveta

                           —

                           Tožeča stranka navaja, da lahko Svet v skladu s členom 215 Pogodbe o delovanju Evropske unije omejevalne ukrepe sprejme le na skupni predlog Komisije in visokega predstavnika Unije. Svet je izpodbijane sklepe in uredbe sprejel sam. Sprejel jih je torej nepristojen organ.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve

                           —

                           Tožeča stranka trdi, da je obrazložitev uvrstitve M. Jannatiana na seznam v Prilogi II preveč nenatančna, da bi izpolnjevala zahteve, ki jih glede obveznosti obrazložitve določa sodna praksa. Da bi Svet izpolnil obveznost obrazložitve, bi moral dokazati konkretne in posebne elemente, ki so značilni za dejansko podporo, ki naj bi jo tožeča stranka dajala vladi Irana oziroma jedrskim dejavnostim Irana, ki so nevarne z vidika širjenja jedrskega orožja. Izpodbijani sklepi in uredbe torej niso obrazloženi.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev temeljnih pravic tožeče stranke

                           —

                           Tožeča stranka trdi: prvič, izpodbijani sklepi in uredbe v delu, v katerem niso obrazložene zato kršijo pravico tožeče stranke do obrambe; drugič, nezakonitost izpodbijanih sklepov in uredb vpliva na te postopke, ker na eni strani ovira tožečo stranko pri ustrezni obrambi in na drugi strani ovira Sodišče pri nadzoru zakonitosti sklepov in uredb. Zato je kršena pravica tožeče stranke do učinkovitega sodnega nadzora in nazadnje, ker je tožeči stranki kršena pravica do obrambe in ker se Sodišče ovira pri nadzoru zakonitosti izpodbijanih sklepov in uredb v zvezi z zamrznitvijo sredstev, ki so po naravi „posebej omejevalni“, je tožeči stranki neutemeljeno omejena lastninska pravica.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: neobstoj dokazov proti tožeči stranki

                           —

                           Tožeča stranka trdi, da Svet ni predložil dokazov in podatkov, na katere se je skliceval pri sprejetju izpodbijanih sklepov in uredb.

               5.

               Peti tožbeni razlog: nepravilnost dejstev

                           —

                           Tožeča stranka navaja, da nasprotno s tem, kar je navedeno v izpodbijanih sklepih in uredbah, tožeča stranka na dan njene uvrstitve na seznam oseb in podjetij, ki spadajo v področje omejevalnih ukrepov, ni bila več namestnik vodje iranske organizacije za atomsko energijo. Svet je zato napačno uporabil pravo, ko je tožečo stranko uvrstil na seznam samo zato, ker je bila na dan sprejetja izpodbijanih sklepov in uredb namestnik vodje iranske organizacije za atomsko energijo.

               6.

               Šesti tožbeni razlog: napačna uporaba prava

                           —

                           Tožeča stranka navaja, da se člen 20(b) sam po sebi ne uporabi za fizične osebe, ki so na vodstvenih položajih v podjetjih, ki so na seznamu v Prilogi VIII. Poleg tega člen 20(b) določa uvrstitev fizičnih oseb, „ki sodelujejo, so neposredno povezane ali podpirajo jedrske dejavnosti Irana, nevarne z vidika širjenja orožja“ na seznam. Svet je s tem, da je tožečo stranko uvrstil na seznam v Prilogi II, ne da bi predložil kakršenkoli dokaz o aktivni in dejanski podpori jedrskih dejavnosti Irana v času njene uvrstitve na seznam v Prilogi II, napačno uporabil pravo.

               7.

               Sedmi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji dejstev in kršitev načela sorazmernosti

                           —

                           Tožeča stranka navaja, da v obravnavani zadevi noben cilj v splošnem interesu ne opravičuje uporabe takih strogih omejevalnih ukrepov za fizične osebe, ki so – čeprav le za kratek čas – na vodstvenih položajih iranske organizacije za atomsko energijo. Poleg tega, čeprav bi bilo treba šteti, da so ukrepi opravičeni zaradi ciljev v splošnem interesu, bi bili izpodbojni z vidika spoštovanja razumne sorazmernosti med uporabljenim sredstvi in uresničevanim ciljem.

      (1)  UL L 163, str. 43.

      (2)  UL L 169, str. 29.

      (3)  UL L 213, str. 58.

      (4)  UL L 303, str. 64.

      (5)  UL L 195, str. 39.

      (6)  UL L 281, str. 81.

      (7)  UL L 303, str. 31.

      (8)  UL L 281, str. 1.

      (9)  UL L 88, str. 1.


title: Zadeva T-191/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. decembra 2010 – HIT Trading in Berkman Forwarding proti Komisiji (Carinska unija — Uvoz fluorescentnih integriranih elektronskih svetil (CFL) iz Pakistana — Naknadna izterjava uvoznih dajatev — Zahtevek za dopust uvoznih dajatev — Člena 220(2)(b) in 239 Uredbe (EGS) št. 2913/92)

text:
               5.2.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/13

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. decembra 2010 – HIT Trading in Berkman Forwarding proti Komisiji
   (Zadeva T-191/09) (1)

   (Carinska unija - Uvoz fluorescentnih integriranih elektronskih svetil (CFL) iz Pakistana - Naknadna izterjava uvoznih dajatev - Zahtevek za dopust uvoznih dajatev - Člena 220(2)(b) in 239 Uredbe (EGS) št. 2913/92)
   2011/C 38/21
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranke

      Tožeči stranki: HIT Trading BV (Lelystad, Nizozemska) in Berkman Forwarding BV (Barendrecht, Nizozemska) (zastopnik: A.T.M. Jansen, avocat)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: L. Bouyon in H. van Vliet, zastopnika, skupaj z Y. van Gervenom, odvetnik)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije C(2009) 747 konč. z dne 12. februarja 2009 o ugotovitvi, da je bilo naknadno upoštevanje nekaterih uvoznih dajatev utemeljeno in da zahtevek za dopust uvoznih dajatev ni bil upravičen (spis REC 01/08).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbama Hit Trading BV in Berkman Forwarding BV se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 180, 1.8.2009.


title: Zadeva C-184/14: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 16. julija 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione – Italija) – A/B (Predhodno odločanje — Pravosodno sodelovanje v civilnih in gospodarskih zadevah — Sodna pristojnost v preživninskih zadevah — Uredba (ES) št. 4/2009 — Člen 3(c) in (d) — Zahtevek glede preživnine za mladoletne otroke, ki je bil vložen vzporedno s postopkom za prenehanje življenjske skupnosti zakoncev v državi članici, ki ni država običajnega prebivališča otrok)

text:
               14.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 302/8

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 16. julija 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione – Italija) – A/B
   (Zadeva C-184/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Pravosodno sodelovanje v civilnih in gospodarskih zadevah - Sodna pristojnost v preživninskih zadevah - Uredba (ES) št. 4/2009 - Člen 3(c) in (d) - Zahtevek glede preživnine za mladoletne otroke, ki je bil vložen vzporedno s postopkom za prenehanje življenjske skupnosti zakoncev v državi članici, ki ni država običajnega prebivališča otrok))
   (2015/C 302/10)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Corte suprema di cassazione

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: A

      Tožena stranka: B

      Izrek

   Člen 3(c) in (d) Uredbe Sveta (ES) št. 4/2009 z dne 18. decembra 2008 o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju in izvrševanju sodnih odločb ter sodelovanju v preživninskih zadevah je treba razlagati tako, da je v primeru, ko sodišče ene države članice odloča o tožbi glede prenehanja življenjske skupnosti ali razvezi staršev mladoletnega otroka, sodišče druge države članice pa o tožbi v zvezi s starševsko odgovornostjo za tega otroka, zahtevek glede preživnine, ki se nanaša na istega otroka, v smislu člena 3(d) te uredbe akcesoren le glede na tožbo v zvezi s starševsko odgovornostjo.

      (1)  UL C 194, 24.6.2014.


title: Zadeva C-382/13: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 23. aprila 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Centrale Raad van Beroep – Nizozemska) – C.E. Franzen, H.D. Giesen, F. van den Berg/Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Predhodno odločanje — Socialna varnost delavcev migrantov — Uredba (EGS) št. 1408/71 — Člena 13(2) in 17 — Priložnostna zaposlitev v državi članici, ki ni država stalnega prebivališča — Zakonodaja, ki se uporablja — Zavrnitev podelitve družinskih dodatkov in znižanje starostne pokojnine s strani države stalnega prebivališča)

text:
               22.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/4

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 23. aprila 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Centrale Raad van Beroep – Nizozemska) – C.E. Franzen, H.D. Giesen, F. van den Berg/Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank
   (Zadeva C-382/13) (1)

   ((Predhodno odločanje - Socialna varnost delavcev migrantov - Uredba (EGS) št. 1408/71 - Člena 13(2) in 17 - Priložnostna zaposlitev v državi članici, ki ni država stalnega prebivališča - Zakonodaja, ki se uporablja - Zavrnitev podelitve družinskih dodatkov in znižanje starostne pokojnine s strani države stalnega prebivališča))
   (2015/C 205/05)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Centrale Raad van Beroep

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: C.E. Franzen, H.D. Giesen, F. van den Berg

      Tožena stranka: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

      Izrek

               1.

               Člen 13(2)(a) Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, v različici, ki je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo Sveta (ES) št. 118/97 z dne 2. decembra 1996, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1992/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006, je treba razlagati tako, da za rezidenta države članice, ki spada na področje uporabe te uredbe, kakor je bila spremenjena, in ki na podlagi pogodbe o priložnostni zaposlitvi dela nekaj dni na mesec na ozemlju druge države članice, velja zakonodaja države zaposlitve tako za dneve, ko opravlja delo, kot tudi za dneve, ko dela ne opravlja.

               2.

               Člen 13(2)(a) Uredbe št. 1408/71 z dne 14. junija 1971, v različici, ki je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo št. 118/97, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1992/2006, je treba razlagati tako, da v okoliščinah, kot so te iz postopka v glavni stvari, ne nasprotuje temu, da delavec migrant, za katerega se uporablja zakonodaja države članice zaposlitve, prejema na podlagi zakonodaje države članice stalnega prebivališča dajatve iz pokojninskega zavarovanja in družinske dodatke te zadnjenavedene države.

      (1)  UL C 274, 21.9.2013.


title: Zadeva C-126/06: Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 19. januarja 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Dioikitiko Protodikeio Tripolis — Grčija) — Carrefour — Marinopoulos AE proti Nomarchiaki aftodioikisi Tripolis (Prost pretok blaga — Člen 28 ES — Količinske omejitve — Ukrepi z enakim učinkom — Trženje zamrznjenih pekarskih izdelkov)

text:
               14.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/10

         Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 19. januarja 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Dioikitiko Protodikeio Tripolis — Grčija) — Carrefour — Marinopoulos AE proti Nomarchiaki aftodioikisi Tripolis
   (Zadeva C-126/06) (1)

   (Prost pretok blaga - Člen 28 ES - Količinske omejitve - Ukrepi z enakim učinkom - Trženje zamrznjenih pekarskih izdelkov)
   (2007/C 82/19)
   Jezik postopka: grščina
   Predložitveno sodišče
   Dioikitiko Protodikeio Tripolis
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Carrefour — Marinopoulos AE

      Tožena stranka: Nomarchiaki aftodioikisi Tripolis
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Dioikitiko Protodikeio Tripolis — Razlaga člena 28 ES — Trženje predpripravljenih pekarskih izdelkov („bake off “izdelkov) — Zahteva po pridobitvi dovoljenja
   Izrek
   Člen 28 ES je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, ki za prodajo proizvodov „bake-off “zahteva izpolnjevanje istih zahtev kot veljajo za celoten postopek proizvodnje in prodaje kruha in tradicionalnih pekarskih izdelkov.

      (1)  UL C 108, 6.5.2006.


title: Zadeva T-74/06: Tožba, vložena  3. marca 2006  — Fox Racing proti UUNT

text:
               6.5.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 108/24

         Tožba, vložena 3. marca 2006 — Fox Racing proti UUNT
   (Zadeva T-74/06)
   (2006/C 108/44)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Fox Racing Inc. (Morgan Hill, ZDA) (zastopnik: P. Brownlow, Solicitor)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Lloyd IP Limited (Penrith, Združeno kraljestvo)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razveljavi naj se odločba Prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) („UUNT“) z dne 8. decembra 2005 (zadeva R 1180/2004 — 1) v delu, v katerem je zavrnila prijavo v zvezi z motocikli in varnostnimi čeladami in zaščitnimi oblekami za motocikliste in kolesarje (razred 9) ter oblačili, in sicer jopiči, dežnimi plašči, majicami, jopicami, srajcami, hlačami, bluzami, hlačnimi nogavicami, spodnjimi hlačami, klobuki, kapami, trakovi za preprečevanje potenja, naglavnimi trakovi, rokavicami, pasovi, čevlji, škornji, nogavicami in predpasniki (razred 25);

               —

               UUNT naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka „SHIFT“ za proizvode iz razredov 9, 16, 18 in 25 — prijava št. 2 419 349

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Lloyd Lifestyle Limited

      Navajana znamka ali znak: Figuratvina znamka Skupnosti in prejšnja ne registrirana besedna znamka „Swift“ in nacionalna figurativna znamka „Swift leathers“ za proizvode iz razredov 9 in 25.

      Odločba oddelka za ugovore: Zavrnitev prijave.

      Odločba odbora za pritožbe: Razveljavitev izpodbijane odločbe, kolikor je zavrnila prijavo za „merilce zračnega pritiska“ in proizvode iz razredov 16 in 18; v preostalem delu potrditev izpodbijane odločbe.

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94.


title: Zadeva C-89/12: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 25. aprila 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hof van Cassatie van België – Belgija) – Rose Marie Bark proti Galileo Joint Undertaking, v likvidaciji (Skupna podjetja — Pogodbe, sklenjene z delavci — Pogoji za zaposlitev — Uredba (ES) št. 876/2002)

text:
               15.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/9

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 25. aprila 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hof van Cassatie van België – Belgija) – Rose Marie Bark proti Galileo Joint Undertaking, v likvidaciji
   (Zadeva C-89/12) (1)

   (Skupna podjetja - Pogodbe, sklenjene z delavci - Pogoji za zaposlitev - Uredba (ES) št. 876/2002)
   2013/C 171/15
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hof van Cassatie van België

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Rose Marie Bark

      Tožena stranka: Galileo Joint Undertaking, v likvidaciji

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Hof van Cassatie van België – Razlaga člena 11(2) statuta skupnega podjetja Galileo iz priloge k Uredbi Sveta (ES) št. 876/2002 z dne 21. maja 2002 o ustanovitvi skupnega podjetja Galileo (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 477) – Pogodbe za določen čas, sklenjene z delavci – Pogodbe, ki naj bi bile po vzoru „pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropskih skupnosti“ – Obvezna uporaba določb kadrovskih predpisov za uradnike, ki se nanašajo na pogoje glede plače

      Izrek

   Člen 11(2) statuta skupnega podjetja Galileo v Prilogi k Uredbi Sveta (ES) št. 876/2002 z dne 21. maja 2002 o ustanovitvi skupnega podjetja Galileo, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1943/2006 z dne 12. decembra 2006, je treba razlagati tako, da se pogoji za zaposlitev drugih uslužbencev Evropskih skupnosti in zlasti v teh pogojih za zaposlitev določeni pogoji glede plače ne uporabljajo za delavce skupnega podjetja Galileo, ki imajo pogodbo za določen čas.

      (1)  UL C 133, 5.5.2012.


title: Zadeva C-203/13: Tožba, vložena 17. aprila 2013 – Evropska komisija proti Republiki Bolgariji

text:
               8.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 164/12

         Tožba, vložena 17. aprila 2013 – Evropska komisija proti Republiki Bolgariji
   (Zadeva C-203/13)
   2013/C 164/23
   Jezik postopka: bolgarščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: O. Beynet, M. Heller in P. Mihaylova, agenti)

      Tožena stranka: Republika Bolgarija

      Predlogi tožeče stranke

   Komisija Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da Republika Bolgarija s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev s členom 3(7) Direktive 2009/72/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES in točko 1(a), drugi pododstavek, in (b), (c), (d), (f), (h) ter (i) Priloge I k tej direktivi, oziroma o teh ukrepih v nobenem primeru ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz člena 49(1) navedene direktive.

               —

               Republiki Bolgariji na podlagi člena 260(3) PDEU zaradi neizpolnitve obveznosti o obvestitvi Komisije glede ukrepov za prenos Direktive 2009/72/ES naloži plačilo denarne kazni v višini 8 448 EUR dnevno od dneva razglasitve sodbe v tej zadevi;

               —

               Republiki Bolgariji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Rok za sprejem ukrepov za prenos Direktive se je iztekel 3. marca 2011.

      (1)  UL L 211, 14.8.2009, str. 55.


title: Zadeva F-77/11: Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 12. decembra 2012 – Van Neyghem proti Svetu (Javni uslužbenci — Uradniki — Napredovanje — Napredovalno obdobje 2007 — Zavrnitev napredovanja — Razglasitev ničnosti — Izvedbeni ukrepi — Nova primerjalna ocena uspešnosti)

text:
               9.2.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/31

         Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 12. decembra 2012 – Van Neyghem proti Svetu
   (Zadeva F-77/11) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Napredovanje - Napredovalno obdobje 2007 - Zavrnitev napredovanja - Razglasitev ničnosti - Izvedbeni ukrepi - Nova primerjalna ocena uspešnosti)
   2013/C 38/59
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Kris Van Neyghem (Tienen, Belgija) (zastopnik: M. Velardo, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bauer in J. Herrmann, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe, ki je bila sprejeta zaradi izvršitve sodbe F-53/08 in s katero je bila zavrnjena prijava tožeče stranke za napredovanje v naziv AST 7 v napredovalnem obdobju 2007 ter odškodninski zahtevek za škodo, ki naj bi jo utrpela tožeča stranka.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Svet Evropske unije nosi svoje stroške in četrtino stroškov K. Van Neyghema.

               3.

               K. Van Neyghem nosi tri četrtine svojih stroškov.

      (1)  UL C 340, 19.11.2011, str. 40.


title: Zadeva T-218/10: Tožba, vložena 12. maja 2010 – DHL International proti UUNT – Service Point Solutions (SERVICEPOINT)

text:
               17.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 195/26

         Tožba, vložena 12. maja 2010 – DHL International proti UUNT – Service Point Solutions (SERVICEPOINT)
   (Zadeva T-218/10)
   2010/C 195/41
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: DHL International GmbH (Bonn, Nemčija) (zastopnik: K.-U. Jonas, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Service Point Solutions, SA (Barcelona, Španija)

      Predloga tožeče stranke

               —

               Razveljavi naj se odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 25. februarja 2010 v zadevi R 62/2009-2;

               —

               toženi stranki in po potrebi drugim intervenientom naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: Figurativna znamka, ki vsebuje besedna elementa „SERVICEPOINT“, za blago in storitve iz razredov 16, 20, 35 in 39.

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Service Point Solutions S.A.

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Figurativna znamka, ki vsebuje besedna elementa „Service Point“ za blago in storitve iz razredov 8, 9, 16, 20, 35, 38, 39 in 42, figurativna znamka, ki vsebuje besedna elementa „service point“ za blago in storitve iz razreda 16 in figurativna znamka, ki vsebuje besedna elementa „service point“ za blago in storitve iz razredov 9 in 42.

      Odločba oddelka za ugovore: Ugovoru se ugodi.

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (1), ker med znamkami ni verjetnosti zmede ter kršitev člena 76(1) in (2) Uredbe (ES) št. 207/2009, ker odbor za pritožbe ni pravilno upošteval različnih prilog.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL 2009, L 78, str. 1).


title: Zadeva T-318/07: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 3. marca 2008 – National Association of Licensed Opencast Operators proti Komisiji

text:
               26.4.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 107/43

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 3. marca 2008 – National Association of Licensed Opencast Operators proti Komisiji
   (Zadeva T-318/07) (1)

   (2008/C 107/75)

      Jezik postopka: angleščina

   Predsednik šestega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 247, 20.10.2007.


title: Zadeva C-484/14: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 15. septembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht München I – Nemčija) – Tobias Mc Fadden/Sony Music Entertainment Germany GmbH (Predhodno odločanje — Informacijska družba — Prosti pretok storitev — Poslovno brezžično lokalno omrežje (WLAN) — Dajanje v brezplačno uporabo javnosti — Odgovornost posrednih ponudnikov storitev — Izključni prenos — Direktiva 2000/31/ES — Člen 12 — Omejitev odgovornosti — Neznani uporabnik tega omrežja — Kršitev pravic imetnikov pravic, ki se nanašajo na zaščiteno delo — Obveznost zaščite omrežja — Civilna odgovornost gospodarskega subjekta)

text:
               14.11.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 419/4

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 15. septembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht München I – Nemčija) – Tobias Mc Fadden/Sony Music Entertainment Germany GmbH
   (Zadeva C-484/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Informacijska družba - Prosti pretok storitev - Poslovno brezžično lokalno omrežje (WLAN) - Dajanje v brezplačno uporabo javnosti - Odgovornost posrednih ponudnikov storitev - Izključni prenos - Direktiva 2000/31/ES - Člen 12 - Omejitev odgovornosti - Neznani uporabnik tega omrežja - Kršitev pravic imetnikov pravic, ki se nanašajo na zaščiteno delo - Obveznost zaščite omrežja - Civilna odgovornost gospodarskega subjekta))
   (2016/C 419/05)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Landgericht München I

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Tobias Mc Fadden

      Tožena stranka: Sony Music Entertainment Germany GmbH

      Izrek

               1.

               Člen 12(1) Direktive 2000/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2000 o nekaterih pravnih vidikih storitev informacijske družbe, zlasti elektronskega poslovanja na notranjem trgu (Direktiva o elektronskem poslovanju), v povezavi s členom 2(a) te direktive in s členom 1, točka 2, Direktive 98/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. junija 1998 o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov o storitvah informacijske družbe, kakor je bila spremenjena z Direktivo 98/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. julija 1998, je treba razlagati tako, da storitev, kot je ta iz postopka v glavni stvari, ki jo opravlja upravljavec komunikacijskega omrežja in ki zajema dajanje tega omrežja v brezplačno uporabo javnosti, pomeni „storitev informacijske družbe“ v smislu te prve določbe, kadar jo zadevni ponudnik opravi z namenom oglaševanja proizvodov, ki jih prodaja, ali storitev, ki jih ponuja.

               2.

               Člen 12(1) Direktive 2000/31 je treba razlagati tako, da se za to, da se storitev iz te določbe, s katero se zagotavlja dostop do komunikacijskega omrežja, šteje za opravljeno, ta dostop ne sme prekoračiti tehničnega, samodejnega in pasivnega okvira, s katerim se zagotavlja potreben prenos podatkov, pri čemer ni treba izpolniti nobene dodatne zahteve.

               3.

               Člen 12(1) Direktive 2000/31 je treba razlagati tako, da se pogoj iz člena 14(1)(b) te direktive ne uporabi po analogiji za navedeni člen 12(1).

               4.

               Člen 12(1) Direktive 2000/31 v povezavi z njenim členom 2(b) je treba razlagati tako, da za ponudnika storitev, ki zagotavlja dostop do komunikacijskega omrežja, poleg zahteve, navedene v tej določbi, druge zahteve niso določene.

               5.

               Člen 12(1) Direktive 2000/31 je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da lahko oseba, ki je bila oškodovana s kršitvijo njenih pravic, ki se nanašajo na neko delo, od ponudnika dostopa do komunikacijskega omrežja zahteva odškodnino, ker so tretje osebe enega od teh dostopov uporabile za kršitev njenih pravic, in povračilo stroškov opomina ali sodnih stroškov, ki so nastali v zvezi z njenim odškodninskim zahtevkom. Vendar je treba to določbo razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da ta oseba od ponudnika dostopa do komunikacijskega omrežja, katerega storitve so bile uporabljene za storitev te kršitve, zahteva prepoved nadaljevanja kršitve ter plačilo stroškov opomina in sodnih stroškov, če se ti zahtevi nanašata na ali sledita odredbi, ki jo je sprejel nacionalni organ ali nacionalno sodišče in s katero se temu ponudniku prepove nadaljevanje navedene kršitve.

               6.

               Člen 12(1) Direktive 2000/31 v povezavi s členom 12(3) te direktive je treba ob upoštevanju zahtev, ki izhajajo iz varstva temeljnih pravic, in pravil, določenih v direktivah 2001/29 in 2004/48, razlagati tako, da načeloma ne nasprotuje sprejetju odredbe, ki, kot ta iz postopka v glavni stvari, zahteva – pod grožnjo denarne kazni – da ponudnik dostopa do komunikacijskega omrežja, ki javnosti omogoča povezavo z internetom, tretjim osebam prepreči, da javnosti prek te internetne povezave dajejo na razpolago neko avtorsko delo ali njegove dele, varovane z avtorsko pravico, prek spletnih izmenjevalnic datotek (peer-to-peer), kadar ima ta ponudnik možnost izbire tehničnih ukrepov, ki jih lahko sprejme za izpolnitev te odredbe, čeprav je ta izbira omejena zgolj na ukrep, s katerim se internetna povezava zaščiti z geslom, če morajo uporabniki tega omrežja za pridobitev zahtevanega gesla razkriti svojo identiteto in torej ne morejo delovati anonimno, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

      (1)  UL C 46, 9.2.2015.


title: Zadeva C-491/15 P: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 11. januarja 2017 – Rainer Typke/Evropska komisija (Pritožba — Dostop do dokumentov institucij — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Člen 3 — Pojem dokumenta — Člen 2(3) — Dokumenti, ki jih ima neka institucija — Opredelitev informacij, vključenih v neko zbirko podatkov — Obveznost pripraviti neobstoječi dokument — Neobstoj — Obstoječi dokumenti, ki jih je mogoče pridobiti iz zbirke podatkov)

text:
               27.2.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/4

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 11. januarja 2017 – Rainer Typke/Evropska komisija
   (Zadeva C-491/15 P) (1)

   ((Pritožba - Dostop do dokumentov institucij - Uredba (ES) št. 1049/2001 - Člen 3 - Pojem dokumenta - Člen 2(3) - Dokumenti, ki jih ima neka institucija - Opredelitev informacij, vključenih v neko zbirko podatkov - Obveznost pripraviti neobstoječi dokument - Neobstoj - Obstoječi dokumenti, ki jih je mogoče pridobiti iz zbirke podatkov))
   (2017/C 063/05)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnik: Rainer Typke (zastopnik: C. Cortese, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnika: F. Clotuche-Duvieusart in B. Eggers, agenta)

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Rainerju Typkeju se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 27, 25.1.2016.