title: Zadeva T-42/05: Tožba Rhiannona Williamsa proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 31. januarja 2005

text:
               16.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 93/34

         Tožba Rhiannona Williamsa proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 31. januarja 2005
   (Zadeva T-42/05)
   (2005/C 93/65)
   Jezik postopka: angleščina
   Rhiannon Williams, stanujoč v Bruslju (Belgija), je dne 31. januarja 2005 vložil tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti. Zastopnika tožeče stranke sta S. Crosby in C. Bryant Solicitors.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično odločbo Komisije z dne 19. novembra 2004 o zavrnitvi dostopa do dokumentov, za katere se mora domnevati, čeprav v sporni odločbi niso bili navedeni, predvidevati da obstajajo.

               —

               razglasi za nično odločbo Komisije z dne 19. novembra 2004 o zavrnitvi dostopa do vseh ali kateregakoli od dokumentov 9, 16, 17, 27, 29, 32, 33, 34 in 46, kot navedenih v sporni odločbi;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka je raziskovalni asistent z doktorand in izvaja projekt o učinku globalizacije na skupnostno okolje ter pravo in politiko razvojnega sodelovanja. Zato je tožeča stranka prosila za dostop do dokumentov, da bi lahko preučila ozadje nedavne zakonodaje o gensko spremenjenih organizmih (GSO). Po prošnji tožeče stranke ji je bil odobren dostop le do dela dokumentov.
   V podporo svoji tožbi tožeča stranka navaja kršitev člena 8 Uredbe (ES) št. 1049/2001 (1) in opustitev navedb razlogov v skladu s členom 253 ES. Po mnenju tožeče stranke je Komisija nepopolno odgovorila na njeno prošnjo do dostopa in ni navedla vseh dokumentov, vključenih v njen okvir. Tožeča stranka navaja, da obstajajo drugi dokumenti, za katere ni bil dan noben razlog zavrnitve do dostopa in za katere niso bile navedene nobene izjeme.
   Nadalje tožeča stranka trdi, da je Komisija napačno uporabila pravo in izjemo iz člena 4(3), drugi odstavek, in člena 4(1), tretja alineja, Uredbe št. 1049/2001. Tožeča stranka tudi navaja, da je Komisija opustila navedbo razlogov in da se je motila, ko je menila, da bi razkritje resno ogrozilo zakonodajni postopek, da ni prevladujočega javnega interesa za razkritje dokumentov in da bi zadevni dokumenti oslabili položaj Komisije pred Ugotovitvenim svetom STO o dejanskem moratoriju glede odobritve in trženja biotehničnih proizvodov.
   Tožeča stranka navaja tudi kršitev načela sorazmernosti in opustitev navedb razlogov, s tem ko ni preučila delnega dostopa do dokumentov.

      (1)  Uredba (ES) št. 1049/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL L 145, str. 43).


title: Zadeva T-277/04: Tožba Vitakraft-Werke Wührmann Sohn GmbH Co. KG proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT), vložena dne 9. julija 2004

text:
               4.12.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 300/41

         Tožba Vitakraft-Werke Wührmann Sohn GmbH Co. KG proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT), vložena dne 9. julija 2004
   (Zadeva T-277/04)
   (2004/C 300/82)
   Jezik postopka bo določen v skladu s členom 131(2) Poslovnika – jezik v katerem je bila vložena tožba: nemščina
   Vitakraft-Werke Wührmann Sohn GmbH Co. KG, s sedežem v Bremnu (Nemčija), ki jo zastopa U. Sander, Rechtsanwalt, je dne 9. julija 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Uradu za harmonizacijo na notranjem trgu (UUNT).
   Johnson's Veterinary Products Limited, s sedežem v Sutton Coldfield (Združeno kraljestvo), je bila stranka v postopku pred Odborom za pritožbe.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, da:

               —

               razglasi za nično odločbo Odbora za pritožbe v zadevi R 560/2003-1 z dne 27. aprila 2004;

               —

               Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe

               Prijavitelj znamke Skupnosti:

               Johnson's Veterinary Products Limited

               Zadevna znamka Skupnosti:

               Besedna znamka VITACOAT za blago razredov 3, 5 in 21 (šamponi, regeneratorji za lase, preparati za lase in kožo, deodoranti, sredstva proti pršicam, ušem, bolham in ostalim parazitom; vse za živali, tako krtače kot glavniki za živali)

               Imetnik izpodbijane znamke ali znaka v postopku ugovora:

               Tožeča stranka

               Izpodbijana znamka ali znak:

               Nemška besedna znamka VITAKRAFT

               Odločba Oddelka za ugovore:

               Zavrnitev ugovora

               Odločba Odbora za pritožbe:

               Zavrnitev pritožbe tožeče stranke

               Tožbeni razlogi pred Sodiščem prve stopnje:

                           —

                           kršitev člena 8(1)b Uredbe Sveta (ES) št. 40/94;

                           —

                           neustrezna presoja prvotne razpoznavne moči kot tudi zaradi rabe povečane razpoznavne moči izpodbijane znamke

                           —

                           neustrezna presoja vpliva enakosti spornega znaka v začetnem delu VITA;

                           —

                           neustrezna presoja fonetične in pojmovne podobnosti spornega znaka;

                           —

                           neupoštevanje daljnosežne identitete blaga


title: Zadeva T-143/12: Tožba, vložena 30. marca 2012 – Nemčija proti Komisiji

text:
               9.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 165/27

         Tožba, vložena 30. marca 2012 – Nemčija proti Komisiji
   (Zadeva T-143/12)
   2012/C 165/48
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Zvezna republika Nemčija (zastopniki: T. Henze in K. Petersen ter U. Soltész, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi tožeče stranke

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj se:

               —

               razglasi za ničen člen 1 sklepa tožene stranke C(2012) 184 final z dne 25. januarja 2012 o pomoči C 36/2007 (ex NN 25/2007), ki jo je Nemčija dodelila družbi Deutsche Post AG;

               —

               razglasi za nične člene od 4 do 6 sklepa tožene stranke C(2012) 184 final z dne 25. januarja 2012 o pomoči C 36/2007 (ex NN 25/2007), ki jo je Nemčija dodelila družbi Deutsche Post AG;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja deset tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: Kršitev člena 107(1) PDEU z ugotovitvijo, da se je s „subvencioniranjem pokojnin“ nekemu podjetju dajalo prednost.
               Tožeča stranka trdi, da so se plačila v zvezi s „subvencioniranjem pokojnin“ izvajala neposredno v korist pokojninske blagajne poštnih uslužbencev in posredno v korist upokojenih poštnih uslužbencev in tako niso bila dodeljena nobenemu podjetju. Prav tako naj družba Deutsche Post AG ne bi prejela nobene posredne pomoči.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: Kršitev člena 107(1) PDEU z ugotovitvijo, da je „subvencioniranje pokojnin“ izravnalo stroške, ki bi jih moralo „običajno“ nositi podjetje.
               Tožeča stranka trdi, da so se s „subvencioniranjem pokojnin“ v celoti izravnali socialni stroški, ki v pogojih konkurence niso običajni in jih podjetju „običajno“ ne treba nositi. Stroški, ki so bili izravnani s „subvencioniranjem pokojnin“, naj bi poleg tega pomenili „posebni strošek“ v smislu sodbe Danske Busvognmænd (1).

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev člena 107(1) PDEU (podredno člena 107(3) PDEU) zaradi upoštevanja prihodkov iz naslova reguliranih cen
               Tožeča stranka trdi, da „primerjalna prednost“ ne izvira iz „subvencioniranja pokojnin“ in je od njega popolnoma neodvisna. „Primerjalna prednost“ naj bi izvirala iz reguliranih cen in tako iz nedržavnih sredstev (sodba PreussenElektra (2)). Tožeča stranka navaja, da ni prišlo do dvakratne izravnave stroškov. Zato naj ne bi bilo nobene „pomoči“, ki bi jo bilo mogoče razglasiti za nezdružljivo z notranjim trgom in zahtevati njeno vračilo. „Pomoč“ naj bi bila le priložnost, da se družbi Deutsche Post AG z učinkom za nazaj pobere prihodke.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 107 PDEU, 108 PDEU in Uredbe (ES) št. 659/1999 (3) zaradi nedopustnega pobiranja prihodkov iz naslova reguliranih cen v postopku o državnih pomočeh – zloraba pooblastil in postopka
               Tožeča stranka trdi, da bi Komisija lahko prihodke v taki obliki zakonito pobrala le v okviru Uredbe (ES) št. 1/2003 (4) in ne v postopku o državnih pomočeh.

               5.

               Peti tožbeni razlog: kršitev člena 107 PDEU, 108 PDEU in Uredbe (ES) št. 659/1999 zaradi nedopustne obravnave „navzkrižnega subvencioniranja“ v postopku o državnih pomočeh – zloraba pooblastil in postopka
               Tožeča stranka trdi, da vsakršno „navzkrižno subvencioniranje“ izvira iz reguliranih cen, ki so nedržavna sredstva, tako da ne izvira iz pomoči. Poleg tega navaja, da takega „navzkrižnega subvencioniranja“ ni mogoče obravnavati v okviru postopka o državnih pomočeh.

               6.

               Šesti tožbeni razlog: kršitev člena 107(1) PDEU (podredno člena 107(3) PDEU) zaradi napačnega izračuna pri primerjavi socialnih stroškov
               Tožeča stranka trdi, da je bila referenčna vrednost, ki jo je določila Komisija na podlagi dajatev, ki jih nosijo delojemalci, nepravilno povišana, saj delodajalci na podlagi nemškega prava socialne varnosti nosijo le svoj del dajatev. Navaja, da ker je Komisija del, ki ga nosijo delojemalci, upoštevala že pri plačni osnovi („fiktivna bruto plača“), ponovno upoštevanje pri referenčni vrednosti kaže na dvojno plačilo. Prav tako naj bi bilo napačno povišanje plačne osnove, ker naj bi bili prejemki poštnih uslužbencev višji od plače pri zasebnih konkurentih.

               7.

               Sedmi tožbeni razlog: Kršitev člena 107(1) PDEU (podredno člena 107(3) PDEU) zaradi ugotovitve, da gre tudi pri „subvencioniranju pokojnin“ v obdobju od leta 1995 do leta 2002 za (z notranjim trgom nezdružljivo) pomoč.

               8.

               Osmi tožbeni razlog: Kršitev člena 108(1) PDEU in člena 1(b)(i) Uredbe št. 659/1999 zaradi ugotovitve, da je subvencioniranje pokojnin nova pomoč.
               Ugotovitve Komisije naj bi temeljile na nezadostni presoji dejanskega stanja.

               9.

               Deveti tožbeni razlog: Kršitev členov 14(1) in 7(5) Uredbe št. 659/1999 zaradi zahtevka za vračilo in zahtevka za preprečitev nadaljnjih kršitev iz členov 4(1) oziroma 4(4) izpodbijanega sklepa, ki v pravu o državnih pomočeh nimata pravne podlage.
               Tožeča stranka trdi, da se zahtevek za vračilo iz člena 4(1) izpodbijanega sklepa ne nanaša na „pomoč“, temveč na prihodke družbe Deutsche Post AG iz naslova reguliranih cen poštnih storitev. Zahteve za prenehanje kršitve naj ne bi bilo mogoče izpolniti z zmanjšanjem „pomoči“. Zmanjšanje „subvencioniranja pokojnin“ naj ne bi imelo nobenega učinka na višino „primerljive prednosti“. Za prenehanje s kršitvijo, kot to določa člen 4(4) izpodbijane odločbe, naj bi bilo treba spremeniti način reguliranja cen, kar naj bi posegalo v pristojnost tožeče stranke na tem področju.

               10.

               Deseti tožbeni razlog: Kršitev člena 6 PEU, člena 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, člena 6 Konvencije o človekovih pravicah in temeljnih svoboščinah, načela dobrega upravljanja in člena 10(1) Uredbe št. 659/1999 zaradi predolgega trajanja postopka in nedelovanja Komisije.

      (1)  Sodba Splošnega sodišča z dne 16. marca 2004 v zadevi Danske Busvognmænd proti Komisiji (T-157/01, Recueil, str. II-917).

      (2)  Sodba Sodišča z dne 13. marca 2001 v zadevi PreussenElektra (C-379/98, Recueil, str. I-2099).

      (3)  Uredba Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 339).

      (4)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205).


title: Zadeva T-368/03: Sodba Sodišča prve stopnje z dne  25. oktobra 2005  — De Bustamante Tello proti Svetu Evropske unije ( Uradniki — Plačilo — Izselitveni dodatek — Člen 4(1)(a) Priloge VII h Kadrovskim predpisom — Dela, opravljena za drugo državo — Pojem običajnega bivališča — Načelo enakega obravnavanja )

text:
               24.12.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 330/19

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 25. oktobra 2005 — De Bustamante Tello proti Svetu Evropske unije
   (Zadeva T-368/03) (1)

   („Uradniki - Plačilo - Izselitveni dodatek - Člen 4(1)(a) Priloge VII h Kadrovskim predpisom - Dela, opravljena za drugo državo - Pojem običajnega bivališča - Načelo enakega obravnavanja“)
   (2005/C 330/47)
   Jezik postopka: španščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Rafael De Bustamante Tello (Bruselj, Belgija) (zastopniki: J. García-Gallardo Gil-Fournier, D. Domínguez Pérez in A. Sayagués Torres, avocats)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Sims in D. Canga Fano, zastopnika)
   Predmet zadeve
   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Sveta z dne 28. julija 2003, s katero je bil tožeči stranki zavrnjen izselitveni dodatek, ki je določen v členu 4(1)(a) Priloge VII h Kadrovskim predpisom za uradnike Evropskih skupnosti in z njim povezani dodatki.
   Izrek sodbe

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 7 z dne 10.1.2004.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 9. septembra 2004 v zadevi C-397/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Cour d'appel de Bruxelles): Clinique La Ramée ASBL, Winterthur Europe Assurance SA proti Jean-Pierreu Riehlu, Svetu Evropske Unije (Uradniki — Socialne ugodnosti — Vstop Skupnosti v pravice in obveznosti uradnika proti tretji osebi, odgovorni za škodni dogodek)

text:
               23.10.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 262/6

      SODBA SODIŠČA

   (prvi senat)
   z dne 9. septembra 2004
   v zadevi C-397/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Cour d'appel de Bruxelles): Clinique La Ramée ASBL, Winterthur Europe Assurance SA proti Jean-Pierreu Riehlu, Svetu Evropske Unije (1)

   (Uradniki - Socialne ugodnosti - Vstop Skupnosti v pravice in obveznosti uradnika proti tretji osebi, odgovorni za škodni dogodek)
   (2004/C 262/12)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi C-397/02, katere predmet je predlog, naslovljen na Sodišče na podlagi sklepa Cour d'appel de Bruxelles (Belgija) z dne 6. novembra 2002, ki je bil pri sodnem tajništvu vpisan dne 11. novembra 2002, naj na podlagi člena 234 ES v postopku v glavni stvari, ki poteka med Clinique La Ramée ASBL, Winterthur Europe Assurance SA in Jean-Pierreom Riehlom, Svetom Evropske unije, izda predhodno odločbo, je Sodišče (prvi senat) v sestavi P. Jann (poročevalec), predsednik senata, A. Rosas, S. von Bahr, sodnika, R. Silva de Lapuerta, sodnica in K. Lenaerts, sodnik, generalni pravobranilec: P. Léger, sodni tajnik: M. Múgica Arzamendi, glavna administratorka, dne 9. septembra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:
   Člen 85a Uredbe Sveta (EGS, Euratom, ESPJ) št. 259/68 z dne 29. februarja 1968 Kadrovskih predpisov za uradnike in pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropskih skupnosti in o posebnih ukrepih, ki se začasno uporabljajo tudi za uradnike, zaposlene na Komisiji, kot so bili spremenjeni z Uredbo Sveta (ESPJ, EGS, Euratom) št. 2799/85 z dne 27. septembra 1985, se mora razlagati tako, da Skupnosti niso upravičene od tretje osebe, odgovorne za smrt uradnika, izterjati celotnega zneska družinske pokojnine, ki se izplačuje preživelemu zakoncu skladno s členoma 79 in 79a navedenih Kadrovskih predpisov, medtem ko zakon, ki se uporablja za odškodninske terjatve, določa, da je pravica preživelega do družinske pokojnine neodvisna od obveznosti povzročitelja protipravnega dejanja, da povrne celotno škodo in je škoda, ki jo je preživeli zakonec utrpel zaradi izgube zaslužka umrlega zakonca, manjša od zneska družinske pokojnine, ki se mu izplača.

      (1)  UL C 7, 11.1.2003.


title: Zadeva T-40/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 17. februarja 2017 – ASPLA in Armando Álvarez/Evropska unija (Nepogodbena odgovornost — Natančnost tožbe — Zastaranje — Dopustnost — Člen 47 Listine o temeljnih pravicah — Razumni rok sojenja — Premoženjska škoda — Obresti na znesek neplačane globe — Stroški bančne garancije — Vzročna zveza)

text:
               10.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/33

         Sodba Splošnega sodišča z dne 17. februarja 2017 – ASPLA in Armando Álvarez/Evropska unija
   (Zadeva T-40/15) (1)

   ((Nepogodbena odgovornost - Natančnost tožbe - Zastaranje - Dopustnost - Člen 47 Listine o temeljnih pravicah - Razumni rok sojenja - Premoženjska škoda - Obresti na znesek neplačane globe - Stroški bančne garancije - Vzročna zveza))
   (2017/C 112/45)
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Plásticos Españoles, SA (ASPLA) (Torrelavega, Španija) in Armando Álvarez, SA (Madrid, Španija) (zastopniki: sprva M. Troncoso Ferrer, C. Ruixó Claramunt in S. Moya Izquierdo, nato M. Troncoso Ferrer in S. Moya Izquierdo, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije (zastopniki: sprva A. Placco, nato J. Inghelram, Á. Almendros Manzano in P. Giusta, agenti)

      Intervenientka v podporo tožene stranke: Evropska komisija (zastopniki: P. van Nuffel, F. Castilla Contreras in C. Urraca Caviedes, agenti)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 268 PDEU za povračilo škode, ki naj bi tožečim strankam nastala s predolgim trajanjem postopka pred Splošnim sodiščem v okviru zadev, v katerih sta bili izrečeni sodbi z dne 16. novembra 2011, ASPLA/Komisija (T-76/06, neobjavljena, EU:T:2011:672), in z dne 16. novembra 2011, Álvarez/Komisija (T-78/06, neobjavljena, EU:T:2011:673).

      Izrek

               1.

               Evropski uniji, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije, se naloži, naj družbi Plásticos Españoles, SA (ASPLA) plača odškodnino v višini 44 951,24 EUR, družbi Armando Álvarez, SA pa v višini 111 042,48 EUR za povrnitev premoženjske škode, ki jo je vsaka od teh družb utrpela zaradi kršitve razumnega roka sojenja v zadevah, v katerih sta bili izdani sodbi z dne 16. novembra 2011, ASPLA/Komisija (T-76/06, neobjavljena, EU:T:2011:672), in z dne 16. novembra 2011, Álvarez/Komisija (T-78/06, neobjavljena, EU:T:2011:673). Vsaka od teh odškodnin se poveča za kompenzacijske obresti od 27. januarja 2015 do razglasitve te sodbe po letni stopnji inflacije, ki jo je Eurostat (Statistični urad Evropske unije) za zadevno obdobje ugotovil v državi članici, v kateri imata ti družbi sedež.

               2.

               Odškodnini iz točke 1 zgoraj se povečata za zamudne obresti od razglasitve te sodbe do celotnega plačila po obrestni meri, ki jo Evropska centralna banka (ECB) določi za svoje operacije glavnega refinanciranja, povečani za dve odstotni točki.

               3.

               V preostalem se tožba zavrne.

               4.

               Družbi ASPLA in Armando Álvarez na eni strani ter Unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije, na drugi strani nosijo svoje stroške.

               5.

               Evropska komisija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 89, 16.3.2015.


title: Zadeva T-154/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 20. septembra 2012 – Francija proti Komisiji (Državne pomoči — Pomoč, ki naj bi jo izvajala Francija v obliki neomejenega implicitnega poroštva za podjetje La Poste zaradi njegovega statusa osebe javnega prava — Sklep, s katerim je bila pomoč razglašena za nezdružljivo z notranjim trgom — Ničnostna tožba — Pravni interes — Dopustnost — Dokazno breme za obstoj državne pomoči — Prednost)

text:
               10.11.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 343/14

         Sodba Splošnega sodišča z dne 20. septembra 2012 – Francija proti Komisiji
   (Zadeva T-154/10) (1)

   (Državne pomoči - Pomoč, ki naj bi jo izvajala Francija v obliki neomejenega implicitnega poroštva za podjetje La Poste zaradi njegovega statusa osebe javnega prava - Sklep, s katerim je bila pomoč razglašena za nezdružljivo z notranjim trgom - Ničnostna tožba - Pravni interes - Dopustnost - Dokazno breme za obstoj državne pomoči - Prednost)
   2012/C 343/21
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Francoska republika (zastopniki: sprva E. Belliard, G. de Bergues, B. Beaupère-Manokha, J. Gstalter in S. Menez, nato E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter et S. Menez, zastopniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: B. Stromsky in D. Grespan, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije z dne 26. januarja 2010 o državni pomoči C 56/07 (ex E 15/05) Francije za La Poste (2010/605/EU) (UL L 274, str. 1).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Francoski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 161, 19.6.2010.


title: Zadeva F-103/10: Tožba, vložena 20. oktobra 2010 – Stephan Jaeger proti FEACVT

text:
               29.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/64

         Tožba, vložena 20. oktobra 2010 – Stephan Jaeger proti FEACVT
   (Zadeva F-103/10)
   ()
   2011/C 30/126
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Stephan Jaeger (Dublin, Irska) (zastopniki: A. Coolen, J.-N. Louis in E. Marchal, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska fundacija za izboljšanje življenjskih in delovnih razmer (FEACVT)

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti popravka plačilnega lista tožeče stranke za obdobje od julija do decembra 2009 ter njenih plačilnih listov od 1. januarja 2010 v okviru letne prilagoditve osebnih prejemkov in pokojnin uradnikov in drugih uslužbencev Evropske unije na podlagi Uredbe Sveta (EU, Euratom) št. 1296/2009 z dne 23. decembra 2009.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               po potrebi naj se razglasi ničnost odločb FEACVT o izdaji popravka plačilnega lista tožeče stranke za obdobje od julija do decembra 2009 ter njenih plačilnih listov od 1. januarja 2010;

               —

               FEACVT naj se naloži, da tožeči stranki plača neplačane dele osebnih prejemkov, skupaj z zamudnimi obrestmi;

               —

               FEACVT naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-166/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska) 11. maja 2009 — Stichting Natuur en Milieu, Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie, Stichting Greenpeace Nederland, Vereniging van Verontruste Burgers van Voorne proti Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland, druge stranke v posotpku: Electrabel Nederland NV, Burgemeester in Wethouders Rotterdam

text:
               15.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 193/3

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska) 11. maja 2009 — Stichting Natuur en Milieu, Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie, Stichting Greenpeace Nederland, Vereniging van Verontruste Burgers van Voorne proti Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland, druge stranke v posotpku: Electrabel Nederland NV, Burgemeester in Wethouders Rotterdam
   (Zadeva C-166/09)
   2009/C 193/03
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Raad van State

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Stichting Natuur en Milieu, Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie, Stichting Greenpeace Nederland, Vereniging van Verontruste Burgers van Voorne

      Tožena stranka: Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland

      Druge stranke v postopku: Electrabel Nederland NV, Burgemeester in Wethouders Rotterdam

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali obveznost razlage v skladu z direktivo pomeni, da je mogoče in je treba obveznosti iz Direktive 2008/1/ES (1) o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja razlagati tako, da je treba pri odločanju o zahtevi za izdajo okoljskega dovoljenja v celoti upoštevati nacionalne zgornje meje za SO2 in NOx iz Direktive 2001/81/ES (2) o nacionalnih zgornjih mejah emisij za nekatera onesnaževala zraka (v nadaljevanju: Direktiva NEC), zlasti če se to nanaša na obveznosti iz člena 9(4) Direktive 2008/1/ES?

               2.

                           a.

                           Ali obveznost države članice, da se vzdrži sprejetja določb, ki bi resno ogrozile s to direktivo predpisan rezultat velja tudi za obdobje med 27. novembrom 2002 in 31. decembrom 2010 iz člena 4(1) Direktive NEC?

                           b.

                           Ali med navedenim obdobjem od 27. novembra 2002 do 31. decembra 2010 poleg ali namesto navedene obveznosti vzdržati se za zadevno državo članico veljajo pozitivne obveznosti, če po preteku tega obdobja grozi preseganje nacionalnih zgornjih mej emisij za SO2 in/ali NOx iz Direktive NEC ali pa bo prišlo do njega?

                           c.

                           Ali je za odgovor na vprašanji 2. a) in 2. b) pomembno, da iz zahteve za izdajo okoljskega dovoljenja za obrat, ki prispeva k preseganju ali grozečemu preseganju nacionalnih zgornjih mej emisij za SO2 in/ali NOx iz Direktive NEC, izhaja, da bo obrat v najboljšem primeru začel obratovati leta 2011?

               3.

                           a.

                           Ali obveznosti iz vprašanja 2 pomenijo, da mora država članica, če ni zagotovil, da obrat, za katerega se zahteva izdaja okoljskega dovoljenja, ne prispeva k preseganju ali grozečemu preseganju nacionalnih zgornjih meja emisij za SO2 in/ali NOx iz Direktive NEC, zavrniti izdajo zahtevanega okoljskega dovoljenja ali mora nanj vezati strožje pogoje ali omejitve? Ali je za odgovor na to vprašanje pomembno, koliko obrat prispeva k temu preseganju ali grozečemu preseganju?

                           b.

                           Ali pa iz Direktive NEC izhaja, da ima država članica tudi ob preseganju ali grozečem preseganju nacionalnih zgornjih meja emisij za SO2 in/ali NOx prosto presojo, da z Direktivo predpisan rezultat uresniči tako, da ne zavrne izdaje dovoljenja ali nanj ne veže strožjih pogojev ali omejitev, temveč namesto tega sprejme druge ukrepe kot drugačno obliko izravnave?

               4.

               Ali lahko posameznik, če so državi članici naložene obveznosti iz vprašanj 2 in 3, uveljavlja izpolnitev teh obveznosti pri nacionalnem sodišču?

               5.

                           a.

                           Ali se lahko posameznik neposredno sklicuje na člen 4 Direktive NEC?

                           b.

                           Če se lahko, ali je neposredno sklicevanje mogoče po 27. novembru 2002 ali šele po 31. decembru 2010? Ali je za odgovor na to vprašanje pomembno, da iz zahteve za izdajo okoljskega dovoljenja izhaja, da bo obrat v najboljšem primeru začel obratovati leta 2011?

               6.

               Ali lahko posameznik, zlasti če izdaja okoljskega dovoljenja in/ali drugi ukrepi prispevajo k preseganju ali grozečemu preseganju nacionalnih zgornjih meja emisij za SO2 in/ali NOx iz Direktive NEC, iz člena 4 te direktive:

                           a.

                           izpelje splošni zahtevek, naj zadevna država članica določi sveženj ukrepov, s katerimi bodo najpozneje do leta 2010 omejene letne nacionalne emisije SO2 in NOx na količine, ki ne bodo presegale nacionalne zgornje meje emisij iz Direktive NEC, ali pa, če tega ne more, sveženj ukrepov, s katerimi bodo emisije nato čim hitreje omejene na te količine?

                           b.

                           izpelje konkretni zahtevek, da zadevna država članica sprejme posebne ukrepe glede posamičnega obrata — na primer v obliki zavrnitve izdaje dovoljenja ali z navezavo strožjih pogojev ali omejitev na dovoljenje — ki bodo prispevali k temu, da bodo najpozneje leta 2010 letne nacionalne emisije SO2 in NOx omejene na količine, ki ne bodo presegale nacionalnih zgornjih mej iz Direktive NEC, ali pa, če tega ne more, posebne ukrepe, ki bodo prispevali k temu, da bodo emisije nato čim hitreje omejene na te količine?

                           c.

                           Ali je za odgovor na ta vprašanji 6. a) in 6. b) pomembno, koliko obrat prispeva k preseganju ali grozečemu preseganju?

      (1)  Direktiva 2008/1/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. januarja 2008 o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja (Kodificirana različica) (UL L 24, str. 8).

      (2)  Direktiva 2001/81/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2001 o nacionalnih zgornjih mejah emisij za nekatera onesnaževala zraka (UL L 309, str. 22).


title: Zadeva C-444/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) 25. septembra 2014 – Amira Osso proti Region Hannover

text:
               8.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 439/22

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) 25. septembra 2014 – Amira Osso proti Region Hannover
   (Zadeva C-444/14)
   (2014/C 439/29)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesverwaltungsgericht

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Amira Osso

      Tožena stranka: Region Hannover

      Intervenient: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je zahteva za prenos stalnega prebivališča na prostorsko omejeno ozemlje (občina, okrožje, pokrajina) države članice, omejitev prostega gibanja v smislu člena 33 Direktive 2011/95/EU (1), če se lahko tujec sicer prosto giblje in zadržuje na ozemlju države članice?

               2.

               Ali je zahteva glede prebivališča za osebe s statusom subsidiarne zaščite združljiva s členom 33 in/ali členom 29 Direktive 2011/95/EU, če temelji na tem, da naj bi dosegla primerno porazdelitev javnih bremen socialne pomoči med njihovimi upoštevnimi nosilci na ozemlju države?

               3.

               Ali je zahteva glede prebivališča za osebe s statusom subsidiarne zaščite združljiva s členom 33 in/ali členom 29 Direktive 2011/95/EU, če temelji na razlogih migracijske ali integracijske politike, na primer da bi preprečila nastanek socialnih žarišč, ki bi bila posledica množične naselitve tujcev, v nekaterih občinah ali okrožjih? Ali v tem delu zadostujejo abstraktni razlogi migracijske ali integracijske politike ali pa je treba take razloge konkretno ugotoviti?

      (1)  Direktiva 2011/95/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da so upravičeni do mednarodne zaščite, glede enotnega statusa beguncev ali oseb, upravičenih do subsidiarne zaščite, in glede vsebine te zaščite (UL L 337, str. 9).


title: Zadeva T-204/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. julija 2014 – Vila Vita Hotel und Touristik proti UUNT – Viavita (VIAVITA) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti VIAVITA — Prejšnja nacionalna besedna znamka VILA VITA PARC in prejšnja figurativna znamka VILA VITA — Neobstoj resne in dejanske uporabe prejšnjih znamk — Člen 42(2) in (3) ter člen 15(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               1.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 292/34

         Sodba Splošnega sodišča z dne 14. julija 2014 – Vila Vita Hotel und Touristik proti UUNT – Viavita (VIAVITA)
   (Zadeva T-204/12) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti VIAVITA - Prejšnja nacionalna besedna znamka VILA VITA PARC in prejšnja figurativna znamka VILA VITA - Neobstoj resne in dejanske uporabe prejšnjih znamk - Člen 42(2) in (3) ter člen 15(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   2014/C 292/41
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Vila Vita Hotel und Touristik GmbH (Frankfurt na Majni, Nemčija) (zastopnika: G. Schoenen in V. Töbelmann, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: V. Melgar, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom UUNT za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Viavita (Pariz, Francija) (zastopnik: M. P. Escande, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo R 419/2011-1 prvega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 1. marca 2012 v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Vila Vita Hotel und Touristik GmbH in Viavita.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Vila Vita Hotel und Touristik GmbH se naloži plačilo lastnih stroškov ter stroškov Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke, modeli) (UUNT) in družbe Viavita.

      (1)  UL C 217, 21.7.2012.


title: Zadeva C-540/15: Tožba, vložena 15. oktobra 2015 – Evropska komisija/Helenska republika

text:
               11.1.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 7/9

         Tožba, vložena 15. oktobra 2015 – Evropska komisija/Helenska republika
   (Zadeva C-540/15)
   (2016/C 007/15)
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnice: Maria Patakia, Muriel Heller in Klara Talabér-Ritz)

      Tožena stranka: Helenska republika

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Ugotovi se naj, da Helenska republika s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2012/27/EU (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o energetski učinkovitosti, spremembi direktiv 2009/125/ES in 2010/30/EU ter razveljavitvi direktiv 2004/8/ES in 2006/32/ES oziroma, v vsakem primeru, o njih ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz člena 28(1) navedene direktive;

               —

               Helenski republiki naj se v skladu s členom 260(3) PDEU naloži plačilo denarne kazni v višini 29 145,60 EUR na dan od razglasitve sodbe Sodišča v tej zadevi;

               —

               Helenski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               [Tožba se nanaša na] Direktivo 2012/27/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o energetski učinkovitosti, spremembi direktiv 2009/125/ES in 2010/30/EU ter razveljavitvi direktiv 2004/8/ES in 2006/32/ES (v nadaljevanju: Direktiva). Ta direktiva v skladu z njenim členom 1 določa skupni okvir ukrepov za spodbujanje energetske učinkovitosti v Uniji, da se zagotovi izpolnitev krovnega cilja Unije za 20-odstotno povečanje energetske učinkovitosti do leta 2020 in zasnuje možnost dodatnega izboljšanja energetske učinkovitosti po tem letu. Določa še pravila, s katerimi naj bi se odpravile ovire na energetskem trgu in pomanjkljivosti trga, ki ovirajo učinkovitost pri oskrbi z energijo in rabi energije, pa tudi, da je treba opredeliti okvirne nacionalne cilje povečanja energetske učinkovitosti za leto 2020.

               2.

               V skladu s členom 28 Direktive 2012/27/EU države članice uveljavijo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo, do 5. junija 2014, in posebej za uskladitev z obveznostmi iz posameznih členov, na katere napotuje člen 28, v tam navedenih rokih, ter Komisijo obvestijo o ukrepih, ki so jih sprejele. To obvestilo je obvezen element obveznosti prenosa direktiv Evropske unije v pravo držav članic in dolžnosti lojalnega sodelovanja, kar potrjuje člen 260(3) PDEU.

               3.

               Komisija je v postopku na podlagi člena 258(2) PDEU ugotovila, da Helenska republika v rokih, določenih v zadevnih določbah Direktive, in niti do današnjega dne ni sprejela potrebnih ukrepov za uskladitev z Direktivo 2012/27/EU, oziroma o njih v vsakem primeru ni obvestila Komisije. Komisija se je odločila, da proti Helenski republiki vloži tožbo pri Sodišču za ugotovitev neizpolnitve obveznosti.

               4.

               Poleg tega Komisija v skladu s členom 260(3) PDEU Sodišču predlaga, naj Helenski republiki naloži plačilo denarne kazni. Izračun denarne kazni, ki jo predlaga Komisija, ustreza merilom in metodi, ki jih je Komisija določila v obvestilu v zvezi s tem z dne 15. januarja 2011.

      (1)  UL L 315, 14.11.2012, str. 1.


title: Zadeva C-398/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 18. julija 2016 – X BV/Staatssecretaris van Financiën

text:
               10.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 371/4

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 18. julija 2016 – X BV/Staatssecretaris van Financiën
   (Zadeva C-398/16)
   (2016/C 371/05)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica v kasacijskem postopku: X BV

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Staatssecretaris van Financiën

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člena 43 ES in 48 ES (zdaj 49 PDEU in 54 PDEU) razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi, na podlagi katere je matični družbi s sedežem v eni državi članici glede posojila, ki je v zvezi s kapitalskim vložkom v hčerinsko družbo s sedežem v drugi državi članici, onemogočen odbitek obresti, medtem ko bi tak odbitek lahko uveljavila, če bi bila navedena hčerinska družba v davčni skupini – z značilnostmi nizozemske davčne skupine – z omenjeno matično družbo, ker v takem primeru zaradi učinkov konsolidacije povezanost s takim kapitalskim vložkom ne bi bila prepoznavna?


title: Zadeva T-13/03: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 30. aprila 2009 — Nintendo in Nintendo of Europe proti Komisiji ( Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Trg konzol za videoigre in igralnih kartic Nintendo — Odločba, s katero je ugotovljena kršitev člena 81 ES — Omejitev vzporednega izvoza — Globe — Odvračalni učinek — Trajanje kršitve — Obteževalne okoliščine — Vloga vodje ali pobudnika — Olajševalne okoliščine — Sodelovanje v upravnem postopku )

text:
               20.6.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 141/37

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 30. aprila 2009 — Nintendo in Nintendo of Europe proti Komisiji
   (Zadeva T-13/03) (1)

   („Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Trg konzol za videoigre in igralnih kartic Nintendo - Odločba, s katero je ugotovljena kršitev člena 81 ES - Omejitev vzporednega izvoza - Globe - Odvračalni učinek - Trajanje kršitve - Obteževalne okoliščine - Vloga vodje ali pobudnika - Olajševalne okoliščine - Sodelovanje v upravnem postopku“)
   2009/C 141/75
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Nintendo Co., Ltd (Kjoto, Japonska) in Nintendo of Europe GmbH (Grossostheim, Nemčija) (zastopniki: I. Forrester, QC, J. Pheasant, M. Powell, C. Kennedy-Loest, solicitors in J. Killick, barrister)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: sprva O. Beynet in A. Whelan, nato X. Lewis in O. Beynet, zastopniki)

      Predmet

   Predlog za odpravo oziroma zmanjšanje globe, ki je bila tožečima strankama naložena s členom 3, prva alinea, Odločbe Komisije 2003/675/ES z dne 30. oktobra 2002 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] in člena 53 Sporazuma EGP (COMP/35.587 PO Video Games, COMP/35.706 PO Nintendo Distribution in COMP/36.321 Omega — Nintendo) (UL 2003, L 255, str. 33).

      Izrek

               1)

               Znesek globe, ki se naloži družbama Nintendo Co., Ltd in Nintendo of Europe GmbH, se določi na 119,2425 milijona EUR.

               2)

               V preostalem se tožba zavrne.

               3)

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 70, 22.3.2003.


title: Zadeva C-636/15 P: Pritožba, ki jo je August Storck KG vložila 30. novembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 25. septembra 2015 v zadevi T-366/14, August Storck/EUIPO

text:
               25.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 270/16

         Pritožba, ki jo je August Storck KG vložila 30. novembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 25. septembra 2015 v zadevi T-366/14, August Storck/EUIPO
   (Zadeva C-636/15 P)
   (2016/C 270/24)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: August Storck KG (zastopnik: N. Gregor, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)
   Sodišče (deveti senat) je s sklepom z dne 11. maja 2016 odločilo, da pritožba ni dopustna.


title: Zadeva C-118/10: Tožba, vložena 3. marca 2010 – Evropska komisija proti Svetu Evropske unije

text:
               1.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/35

         Tožba, vložena 3. marca 2010 – Evropska komisija proti Svetu Evropske unije
   (Zadeva C-118/10)
   2010/C 113/54
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: V. Di Bucci, L. Flynn, K. Walkerová, A. Stobiecka-Kuik, zastopniki)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi tožeče stranke:

               —

               Sklep Sveta z dne 16. decembra 2009 o dodelitvi državne pomoči s strani oblasti Republike Latvije za nakup kmetijskih zemljišč med 1. januarjem 2010 in 31. decembrom 2013 naj se razglasi za ničnega;

               —

               Svetu Evropske unije naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Svet naj bi s sprejetjem izpodbijanega sklepa spremenil odločbo Komisije, sprejeto na podlagi predloga ustreznih ukrepov iz točke 196 kmetijskih smernic iz leta 2007 in njihovega brezpogojnega sprejetja s strani Latvije, ki to državo zavezujejo, da do 31. decembra 2009 ukine obstoječi sistem pomoči za nakup kmetijskih zemljišč. Svet naj bi pod pretvezo izjemnih okoliščin Latviji dejansko dovolil, da ohrani ta sistem do izteka veljavnosti kmetijskih smernic iz leta 2007 31. decembra 2013. Okoliščine, s katerimi je Svet utemeljil svoj sklep, naj očitno ne bi bile izjemne okoliščine, ki lahko upravičujejo sprejeti sklep, z njimi pa naj se nikakor ne bi upoštevala odločba Komisije v zvezi s tem sistemom. Komisija v utemeljitev ničnostne tožbe navaja štiri tožbene razloge:

               (a)

               prvič, meni, da Svet ni imel pristojnosti za ukrepanje na podlagi člena 108(2), tretji pododstavek, PDEU, saj je bila pomoč, ki jo je odobril, obstoječa pomoč, za katero se je Latvija, ko je sprejela ustrezne ukrepe, ki ji jih je predlagala Komisija, zavezala, da jo bo ukinila do konca leta 2009.

               (b)

               Drugič, Svet naj bi z odobritvijo ukrepov do leta 2013 zlorabil svoja pooblastila, da bi razveljavil odločbo, v skladu s katero lahko Latvija ohrani te ukrepe pomoči do konca leta 2009, ne pa tudi po tem datumu.

               (c)

               Dalje, v tretjem tožbenem razlogu je navedeno, da je bil izpodbijani sklep sprejet v nasprotju z načelom lojalnega sodelovanja, ki se uporablja tako za države članice kot med institucijami. Svet naj bi s svojim sklepom Latvijo razbremenil obveznosti sodelovanja s Komisijo v zvezi z ustreznimi ukrepi, ki jih je ta država članica v okviru sodelovanja na podlagi člena 108(1) PDEU sprejela glede obstoječe pomoči za nakup kmetijskih zemljišč.

               (d)

               Komisija z zadnjim tožbenim razlogom trdi, da je Svet storil očitno napako pri presoji, ker je ugotovil, da so podane izjemne okoliščine, ki upravičujejo sprejetje odobrenega ukrepa.


title: Zadeva F-18/13: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 29. avgusta 2016 – McMichael/Komisija

text:
               10.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 371/34

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 29. avgusta 2016 – McMichael/Komisija
   (Zadeva F-18/13) (1)

   (2016/C 371/41)
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik tretjega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 114, 20.4.2013, str. 47.


title: Zadeva C-431/10: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 7. aprila 2011 – Evropska komisija proti Irski (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2005/85/ES — Pravica do azila — Postopek za priznanje ali odvzem statusa begunca — Minimalni standardi — Nepopoln prenos v predpisanem roku t)

text:
               28.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 160/10

         Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 7. aprila 2011 – Evropska komisija proti Irski
   (Zadeva C-431/10) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2005/85/ES - Pravica do azila - Postopek za priznanje ali odvzem statusa begunca - Minimalni standardi - Nepopoln prenos v predpisanem roku t)
   2011/C 160/09
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: M. Condou-Durande in A.-A. Gilly, zastopnika)

      Tožena stranka: Irska (zastopnik: D. O'Hagan, zastopnik)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Sveta 2005/85/ES z dne 1. decembra 2005 o minimalnih standardih glede postopkov za priznanje ali odvzem statusa begunca v državah članicah (UL L 326, str. 13), v predpisanem roku

      Izrek

               1.

               Irska s tem, da v predpisanem roku ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Sveta 2005/85/ES z dne 1. decembra 2005 o minimalnih standardih glede postopkov za priznanje ali odvzem statusa begunca v državah članicah, ni izpolnila obveznosti iz člena 43 te direktive.

               2.

               Irski se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 301, 6.11.2010.


title: Zadeva T-223/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 15. julija 2014 – Siemens proti Komisiji (Arbitražna klavzula — Pogodba o izposoji fisijskih snovi, namenjenih v center Skupnega raziskovalnega središča v Ispri — Neizpolnitev pogodbenih obveznosti — Zamudne obresti)

text:
               1.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 292/30

         Sodba Splošnega sodišča z dne 15. julija 2014 – Siemens proti Komisiji
   (Zadeva T-223/11) (1)

   ((Arbitražna klavzula - Pogodba o izposoji fisijskih snovi, namenjenih v center Skupnega raziskovalnega središča v Ispri - Neizpolnitev pogodbenih obveznosti - Zamudne obresti))
   2014/C 292/35
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Siemens AG (München, Nemčija) (zastopniki: J. Risse, R. Harbst in H. Haller, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: R. Lyal in W. Mölls, zastopnika, skupaj z R. Van der Hout in A. Krämer, odvetnika)

      Predmet

   Tožba, ki temelji na arbitražni klavzuli in s katero se predlaga, naj se Komisiji naloži povrnitev vseh stroškov recikliranja fisijskih snovi ali njihovega dela, ki jih je tožeča stranka imela pri izpolnjevanju pogodbe št. AG 2052 o izposoji fisijskih snovi, v center Skupnega raziskovalnega središča v Ispri, Italija, in plačilo zamudnih obresti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Siemens AG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 194, 2.7.2011.


title: Zadeva C-94/07: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 17. julija 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Arbeitsgericht Bonn – Nemčija) – Andrea Raccanelli proti Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV (Člen 39 ES – Pojem delavec – Nevladna organizacija, ki deluje v javnem interesu – Štipendija za doktorski študij – Pogodba o zaposlitvi – Pogoji)

text:
               30.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/12

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 17. julija 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Arbeitsgericht Bonn – Nemčija) – Andrea Raccanelli proti Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV
   (Zadeva C-94/07) (1)

   (Člen 39 ES - Pojem „delavec“ - Nevladna organizacija, ki deluje v javnem interesu - Štipendija za doktorski študij - Pogodba o zaposlitvi - Pogoji)
   (2008/C 223/19)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Arbeitsgericht Bonn
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Andrea Raccanelli

      Tožena stranka: Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Arbeitsgericht Bonn – Razlaga člena 7 Uredbe Sveta (EGS) št. 1612/68 z dne 15. oktobra 1968 o prostem gibanju delavcev v Skupnosti (UL L 257, str. 2) – Status delavca v primeru študenta doktorskega študija, ki kot štipendist sodeluje z zasebnopravno organizacijo, ki deluje v javnem interesu in ima sedež v drugi državi članici, pri čemer ta večini nacionalnih študentov doktorskega študija omogoča sklenitev pogodbe o zaposlitvi – Nujnost, da se nacionalnim študentom doktorskega študija in študentom doktorskega študija iz drugih držav članic omogoči izbira med štipendijo in pogodbo o zaposlitvi – Pojem delavec
   Izrek

               1.

               Raziskovalca v takem položaju, v kakršnem je tožeča stranka v postopku v glavni stvari, ki pripravlja doktorsko disertacijo na podlagi pogodbe o štipendiranju, ki jo je sklenila z združenjem Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV, je treba obravnavati kot delavca v smislu člena 39 ES, le če določen čas opravlja delo pod vodstvom inštituta, ki je del tega združenja, in za to prejema plačilo. Predložitveno sodišče mora opraviti potreben preizkus dejanskega stanja, da bo lahko presodilo, ali gre v zadevi, o kateri odloča, za tak primer.

               2.

               Zasebnopravno združenje, kot je Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV, mora v razmerju do delavcev v smislu člena 39 ES spoštovati načelo prepovedi diskriminacije. Predložitveno sodišče mora ugotoviti, ali je prišlo v primeru, kot se obravnava v postopku v glavni stvari, do neenakega obravnavanja nacionalnih in tujih študentov doktorskega študija.

               3.

               Če se lahko tožeča stranka v postopku v glavni stvari utemeljeno sklicuje, da je zaradi diskriminacije, katere žrtev je bila, utrpela škodo, mora predložitveno sodišče glede na veljavno nacionalno zakonodajo na področju nepogodbene odgovornosti presoditi, v kakšni obliki lahko zahteva povračilo škode.

      (1)  UL C 117, 26.5.2007.


title: Zadeva T-236/05: Tožba Willema Alderschoffa proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 17. junija 2005

text:
               20.8.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/32

         Tožba Willema Alderschoffa proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 17. junija 2005
   (Zadeva T-236/05)
   (2005/C 205/58)
   Jezik postopka: francoščina
   Willem Alderschoff, stanujoč v Bruslju, ki ga zastopajo Sébastien Orlandi, Xavier Martin, Albert Coolen, Jean Noël Louis in Etienne Marchal, avocats, z naslovi za vročanje v Luxembourgu, je dne 17. junija 2005 vložil tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično odločbo o sestavi njenega kariernega ocenjevalnega poročila za obdobje od 1. januarja 2003 do 31. decembra 2003.

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   V utemeljitev svoje tožbe tožeča stranka najprej poudarja kršitev pooblastila za odločanje po prostem preudarku na podlagi dejstva, da mu ocena „Odlično“ ali „Zelo dobro“ naj ne bi bila dodeljena za njegovo storilnost, čeprav je dosegel in celo presegel svoje cilje, kljub posebnim težavam, s katerimi se je srečeval na delovnem mestu.
   Tožeča stranka tudi navaja domnevno neskladje med, po eni strani, komentarji izpodbijanega poročila, ki naj bi prikazalo izboljšanje, ker naj bi presegel svoje cilje in, po drugi strani, ocene, ki so mu bile dodeljene in ki naj bi bile pod povprečjem.
   Končno tožeča stranka navaja, da izpodbijana odločba ni imela ustrezne obrazložitve.


title: Zadeva C-88/15 P: Pritožba, ki jo je Ferriere Nord SpA vložila 20. februarja 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 9. decembra 2014 v zadevi T-90/10, Ferriere Nord/Komisija

text:
               4.5.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 146/23

         Pritožba, ki jo je Ferriere Nord SpA vložila 20. februarja 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 9. decembra 2014 v zadevi T-90/10, Ferriere Nord/Komisija
   (Zadeva C-88/15 P)
   (2015/C 146/30)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Pritožnica: Ferriere Nord SpA (zastopnika: W. Viscardini, G. Donà, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               primarno, razveljavi sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 9. decembra 2014 v zadevi T-90/10 v delu, v katerem je bil zavrnjen glavni predlog družbe Ferriere Nort za razglasitev ničnosti odločbe Evropske komisije C(2009) 7492 konč. z dne 30. septembra 2009, kakor je bila spremenjena in dopolnjena z Odločbo Evropske komisije C(2009) 9912 konč. z dne 8. decembra 2009, v celoti;

               —

               zato navedeni odločbi Komisije razglasi za nični;

               —

               podredno, razveljavi sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 9. decembra 2014 v zadevi T-90/10 v delu, v katerem je bil zavrnjen podredni predlog družbe Ferriere Nort za razglasitev delne ničnosti odločbe Evropske komisije C(2009) 7492 konč. z dne 30. septembra 2009, kakor je bila spremenjena in dopolnjena z Odločbo Evropske komisije C(2009) 9912 konč. z dne 8. decembra 2009, in s tem zniža naloženo globo;

               —

               zato zgoraj navedeni odločbi Komisije razglasi za delno nični in s tem določi še večje znižanje (v primerjavi z znižanjem, ki ga je že priznalo Splošno sodišče) naložene sankcije;

               —

               vsekakor Evropski komisiji naloži plačilo stroškov na prvi stopnji in stroškov pritožbenega postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               I —

               Očitno izkrivljanje dejstev in dokazov, ki je razvidno iz spisa, v zvezi z nepristojnostjo Komisije, da družbi Ferriere Nord naloži sankcijo – Nezakoniti neobstoj ugotovitve očitnih protislovij v obrazložitvah odločbe Komisije in pomanjkljiva obrazložitev – Kršitev pravil o dokaznem bremenu.

               II —

               Kršitev člena 27 Uredbe št. 1/2003 (1) zaradi opustitve predhodne vročitve novega „obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah“ – Kršitev načela legitimnih pričakovanj – Očitno izkrivljanje dejstev in dokazov, ki je razvidno iz spisa – Kršitev pravice do obrambe – Pomanjkljiva obrazložitev – Kršitev pravice do zaslišanja pred pooblaščencem za zaslišanje.

               III —

               Kršitev poslovnika Komisije (in s tem primarnega in sekundarnega prava Unije s področja večjezičnosti), ker je bilo končno poročilo pooblaščenca za zaslišanje v verodostojnem jeziku izdano po tem, ko je kolegij komisarjev sprejel odločbo 30. septembra 2009.

               IV —

               Trajanje sodelovanja družbe Ferriere Nord v kartelu – Napačna uporaba prava pri presoji dejstev: izkrivljanje dokazov – Kršitev splošnih načel s področja dokaznega bremena in in dubio pro reo – Protislovna obrazložitev.

               V —

               Kršitev načela sorazmernosti pri določitvi osnovnega zneska globe, naložene družbi Ferriere Nord, glede na težo in trajanje kartela – Kršitev načela enakega obravnavanja – Pomanjkljiva obrazložitev.

               VI —

               Očitna napaka pri izračunu (oziroma vsaj očitna nenatančnost) glede znižanja globe, ki je bilo priznano družbi Ferriere Nord – Nepravilno izvajanje neomejene pristojnosti za meritorno odločanje – Pomanjkljiva obrazložitev.

               VII —

               Nezakonitost zvišanja osnovnega zneska globe zaradi ponovitve kršitve, ker je s tem kršena pravica do obrambe.

               VIII —

               Nezakonitost zvišanja osnovnega zneska globe zaradi ponovitve kršitve, ker je potekel čas.

               IX —

               Nezakonitost zvišanja zneska osnovne globe zaradi ponovitve kršitve, ker je s tem kršeno načelo sorazmernosti.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205).


title: Zadeva T-594/13: Sklep Splošnega sodišča z dne 11. marca 2015 – Sanctuary Brands/UUNT – Richter International (TAILORBYRD)

text:
               11.5.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/37

         Sklep Splošnega sodišča z dne 11. marca 2015 – Sanctuary Brands/UUNT – Richter International (TAILORBYRD)
   (Zadeva T-594/13) (1)

   (2015/C 155/44)
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik tretjega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 24, 25.1.2014.


title: Zadeva C-452/15 P: Pritožba, ki jo je Best-Lock (Europe) Ltd vložila 17. avgusta 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 16. junija 2016 v zadevi T-396/14, Best-Lock (Europe)/EUIPO

text:
               25.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 270/14

         Pritožba, ki jo je Best-Lock (Europe) Ltd vložila 17. avgusta 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 16. junija 2016 v zadevi T-396/14, Best-Lock (Europe)/EUIPO
   (Zadeva C-452/15 P)
   (2016/C 270/19)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: Best-Lock (Europe) Ltd (zastopnik: J. Becker, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)
   Sodišče (šesti senat) je s sklepom z dne 14. aprila 2016 odločilo, da pritožba ni dopustna.


title: Zadeva T-1/10: Sklep Splošnega sodišča z dne 24. junija 2014 – PPG in SNF proti ECHA (Ničnostna tožba — REACH — Opredelitev akrilamida kot snovi, ki vzbuja veliko skrb — Akt, zoper katerega ni pravnega sredstva — Nedopustnost)

text:
               15.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 315/48

         Sklep Splošnega sodišča z dne 24. junija 2014 – PPG in SNF proti ECHA
   (Zadeva T-1/10) (1)

   ((Ničnostna tožba - REACH - Opredelitev akrilamida kot snovi, ki vzbuja veliko skrb - Akt, zoper katerega ni pravnega sredstva - Nedopustnost))
   2014/C 315/81
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) (Bruselj, Belgija) in SNF SAS (Andrézieux-Bouthéon, Francija) (zastopnika: sprva K. Van Maldegem in R. Cana, nato R. Cana, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska agencija za kemikalije (ECHA) (zastopniki: M. Heikkilä, W. Broere in T. Zbihlej, zastopniki, skupaj z J. Stuyckom in A. M. Vandrommejem, odvetnikoma)

      Intervenientki v podporo tožene stranke: Kraljevina Nizozemska, (zastopnik: B. Koopman, zastopnik) in Evropska komisija (zastopnika: E. Manhaeve in K. Talabér-Ritz, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe ECHA, s katero je bil akrilamid (ES št. 201 – 173 – 7) v skladu s členom 59 Uredbe (ES) št. 1907/2006 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH), o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije ter spremembi Direktive 1999/45/ES ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES (UL L 396, str. 1) opredeljen kot snov, ki izpolnjuje merila iz člena 57 te uredbe.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2.

               Družbi Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) in SNF SAS nosita svoje stroške in stroške Evropske agencije za kemikalije (ECHA).

               3.

               Družba SNF nosi stroške postopka za izdajo začasne odredbe.

               4.

               Kraljevina Nizozemska in Komisija nosita svoje stroške.

      (1)  UL C 63, 13.3.2010.


title: Zadeva T-526/15: Sklep Splošnega sodišča z dne 5. aprila 2016 – HK Intertrade/Svet

text:
               30.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 191/46

         Sklep Splošnega sodišča z dne 5. aprila 2016 – HK Intertrade/Svet
   (Zadeva T-526/15) (1)

   (2016/C 191/65)
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednika sedmega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 371, 9.11.2015.


title: Zadeva T-151/01: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 24. maja 2007 – Duales System Deutschland proti Komisiji ( Konkurenca – Zloraba prevladujočega položaja – Sistem zbiranja in predelave embalaže, ki je dana na trg v Nemčiji in označena z logotipom Der Grüne Punkt – Odločba o ugotovitvi zlorabe prevladujočega položaja – Ovira za vstop – Embalažnina na podlagi pogodbe o uporabi logotipa )

text:
               7.7.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/19

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 24. maja 2007 – Duales System Deutschland proti Komisiji
   (Zadeva T-151/01) (1)

   („Konkurenca - Zloraba prevladujočega položaja - Sistem zbiranja in predelave embalaže, ki je dana na trg v Nemčiji in označena z logotipom Der Grüne Punkt - Odločba o ugotovitvi zlorabe prevladujočega položaja - Ovira za vstop - Embalažnina na podlagi ‚pogodbe o uporabi logotipa‘)
   (2007/C 155/36)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland GmbH, prej Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland AG (Köln, Nemčija) (zastopniki: W. Deselaers, B. Meyring, E. Wagner in C. Weidemann, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: najprej S. Rating nato P. Oliver in H. Gading in M. Schneider in nazadnje W. Mölls in R. Sauer, zastopnika)

      Intervenienti v podporo tožene stranke: Vfw AG (Köln, Nemčija) (zastopnika: H.F. Wissel in J. Dreyer, odvetnika); Landbell AG für Rückhol-Systeme (Mainz, Nemčija); in BellandVision GmbH (Pegnitz, Nemčija) (zastopnika: A. Rinne in A. Walz, odvetnika)
   Predmet
   Razglasitev ničnosti odločbe Komisije 2001/463/ES z dne 20. aprila 2001 v postopku izvajanja člena 82 [ES] (zadeva COMP D3/34493 – DSD) (UL L 166, str. 1)
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Tožeča stranka, Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland GmbH, nosi svoje stroške ter stroške Komisije, družbe Landbell AG Rückhol-Systeme in družbe BellandVision GmbH, vključno s stroški postopka za izdajo začasne odredbe.

               3)

               Družba Vfw AG nosi svoje stroške vključno s stroški postopka za izdajo začasne odredbe.

      (1)  UL C 289, 13.10.2001.


title: Zadeva T-57/13: Tožba, vložena 29. januarja 2013 – Club Hotel Loutraki in drugi proti Komisiji

text:
               20.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 114/35

         Tožba, vložena 29. januarja 2013 – Club Hotel Loutraki in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-57/13)
   2013/C 114/57
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Club Hotel Loutraki (Loutraki, Grčija); Vivere Entertainment AE (Atene, Grčija); Theros International Gaming, Inc. (Patra, Grčija); Elliniko Casino Kerkyras (Atene); Casino Rodos (Rodos, Grčija); in Porto Carras AE (Alimos, Grčija) (zastopnik: S. Pappas, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               sklep Komisije COMP F3/MC/erg*2012/127386 z dne 29. novembra 2012, s katerim je bila zavrnjena pritožba, ki so jo tožeče stranke 4. aprila 2012 vložile glede domnevne odobritve državne pomoči grške države v korist OPAP, razglasi za ničen;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo štiri tožbene razloge.
   Prvi tožbeni razlog se nanaša na zatrjevano kršitev pravice tožečih strank do zaslišanja, ki je določena v členu 108(2) PDEU, ker Komisija ni začela formalnega postopka preiskave na podlagi členov 4(4), 6 in 20 Uredbe št. 659/1999, kar pomeni zlorabo pooblastil.

               —

               Komisija je kršila člen 108(2) PDEU in člen 4 ter naslednje člene navedene uredbe, ker je v bistvu vodila formalni postopek, ne da bi upoštevala njegove formalne zahteve, s čimer je tožečim strankam - pritožnicam in vsem ostalim zainteresiranim strankam, odvzela pravico do zaslišanja.

               —

               Tožeče stranke podredno zatrjujejo, da so bile med predhodnim postopkom preiskave primera kršene njihove pravice do združevanja.

         Drugi tožbeni razlog se nanaša na kršitev obveznosti obrazložitve in pravice tožečih strank do dobrega upravljanja na podlagi člena 296 PDEU oziroma člena 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

               —

               Z opustitvijo vseh ključnih gospodarskih podatkov in številk, izpodbijana odločba razlogovanja, ki mu je sledila Komisija, ne razkriva na jasen in nedvoumen način, tako da bi tožečim strankam omogočila ugotovitev razlogov, ki so vodili do sklepanja, da zadevni ukrepi ne pomenijo državne pomoči. Teh pomanjkljivosti ni mogoče utemeljiti s sklicevanjem na dolžnost varovanja poslovne skrivnosti.

               —

               Tožeče stranke izpodbijajo tudi zaupno naravo ključnih gospodarskih obsegov.

         Tretji tožbeni razlog se nanaša na kršitev pravice tožečih strank do učinkovitega sodnega varstva, ki ga zagotavljata člen 6 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (EKČP) in člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

               —

               Iz enakih razlogov, kot so navedeni v drugem tožbenem razlogu, je kršena pravica tožečih strank do učinkovitega sodnega varstva. Tožeče stranke se soočajo s težavami pri neposrednem izpodbijanju vsebine izpodbijanega sklepa, saj nikakor ne morejo ugotoviti razlogov za takšno odločitev, ki temelji zgolj na gospodarskih podatkih, ki vsi ostajajo nerazkriti.

         Četrti tožbeni razlog se nanaša na očitno napako pri uporabi prava pri ocenjevanju skladnosti med VLT Sporazumom skupaj z Dodatkom in sprejemom odločitve, da ti ukrepi ne dajejo gospodarske prednosti OPAP.

               —

               Dodelitev gospodarskih koristi, ki pomeni formalno zahtevo za obstoj državne pomoči, je treba ocenjevati na ločenem trgu in ne na podlagi skupne ocene drugih podobnih ukrepov, ki so podeljeni istemu prejemniku, vendar na drugem trgu, ne glede na to ali je slednji primerljiv z nekdanjim trgom. Drugače bi bilo varstvo konkurence zelo nepopolno.

               —

               V vsakem primeru takšne skupne ocene ni mogoče uporabiti glede ukrepov, ki se nanašajo na različna časovna obdobja.


title: Zadeva C-28/15: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 15. septembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemska) – Koninklijke KPN NV in drugi/Autoriteit Consument en Markt (ACM) (Predhodno odločanje — Skupni regulativni okvir za elektronska komunikacijska omrežja in storitve — Direktiva 2002/21/ES — Člena 4 in 19 — Nacionalni regulativni organ — Postopki usklajevanja — Priporočilo 2009/396/ES — Pravni pomen — Direktiva 2002/19/ES — Člena 8 in 13 — Operater, ki se šteje za operaterja s pomembno tržno močjo — Obveznosti, ki jih naloži nacionalni regulativni organ — Cenovni nadzor in obveznosti stroškovnega računovodstva — Cene zaključevanja klicev v fiksnih in mobilnih omrežjih — Obseg nadzora, ki ga lahko nacionalna sodišča izvajajo nad sklepi nacionalnih regulativnih organov)

text:
               14.11.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 419/13

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 15. septembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemska) – Koninklijke KPN NV in drugi/Autoriteit Consument en Markt (ACM)
   (Zadeva C-28/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Skupni regulativni okvir za elektronska komunikacijska omrežja in storitve - Direktiva 2002/21/ES - Člena 4 in 19 - Nacionalni regulativni organ - Postopki usklajevanja - Priporočilo 2009/396/ES - Pravni pomen - Direktiva 2002/19/ES - Člena 8 in 13 - Operater, ki se šteje za operaterja s pomembno tržno močjo - Obveznosti, ki jih naloži nacionalni regulativni organ - Cenovni nadzor in obveznosti stroškovnega računovodstva - Cene zaključevanja klicev v fiksnih in mobilnih omrežjih - Obseg nadzora, ki ga lahko nacionalna sodišča izvajajo nad sklepi nacionalnih regulativnih organov))
   (2016/C 419/15)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Koninklijke KPN NV, KPN BV, T-Mobile Netherlands BV, Tele2 Nederland BV, Ziggo BV, Vodafone Libertel BV, Ziggo Services BV anciennement UPC Nederland BV, Ziggo Zakelijk Services BV anciennement UPC Business BV

      Tožena stranka: Autoriteit Consument en Markt (ACM)

      Izrek

               1.

               Člen 4(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009, v povezavi s členoma 8 in 13 Direktive 2002/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o dostopu do elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajočih naprav ter o njihovem medomrežnem povezovanju (Direktiva o dostopu), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140, je treba razlagati tako, da lahko nacionalno sodišče, ki odloča v sporu o zakonitosti cenovne obveznosti, ki jo nacionalni regulativni organ naloži za opravljanje storitev zaključevanja klicev v fiksnih in mobilnih omrežjih, odstopa od Priporočila Komisije z dne 7. maja 2009 o regulaciji cen zaključevanja klicev v fiksnih in mobilnih omrežjih EU (2009/396/ES), v katerem je tako imenovani model izračuna stroškov „Pure-Bulric“ (Bottom-Up Long-Run Incremental Costs) priporočen kot ustrezen cenovni ukrep na trgu zaključevanja govornih klicev, le če meni, da to zahtevajo razlogi, povezani z okoliščinami obravnavanega primera, zlasti s posebnimi značilnostmi trga zadevne države članice.

               2.

               Pravo Evropske unije je treba razlagati tako, da lahko nacionalno sodišče, ki odloča v sporu o zakonitosti cenovne obveznosti, ki jo nacionalni regulativni organ naloži za opravljanje storitev zaključevanja klicev v fiksnih in mobilnih omrežjih, presoja sorazmernost te obveznosti glede na cilje, določene v členu 8 Direktive 2002/21, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140, in v členu 13 Direktive 2002/19, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140, in upošteva to, da se z navedeno obveznostjo podpirajo interesi končnih uporabnikov na maloprodajnem trgu, ki ga ni mogoče regulirati.
               Kadar nacionalno sodišče opravlja sodni nadzor sklepa nacionalnega regulativnega organa, ne more od tega organa zahtevati, da dokaže, da se z navedeno obveznostjo dejansko uresničujejo cilji iz člena 8 Direktive 2002/21, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140.

      (1)  UL C 138, 27.4.2015.


title: Zadeva T-373/07: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 12. novembra 2008 – EOS proti UUNT (PrimeCast) (Znamka Skupnosti – Prijava besedne znamke Skupnosti PrimeCast – Absolutni razlogi za zavrnitev – Opisnost – Neobstoj razlikovalnega učinka – Člen 7(1)(b) in (c) Uredbe (ES) št. 40/94)

text:
               10.1.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/28

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 12. novembra 2008 – EOS proti UUNT (PrimeCast)
   (Zadeva T-373/07) (1)

   (Znamka Skupnosti - Prijava besedne znamke Skupnosti PrimeCast - Absolutni razlogi za zavrnitev - Opisnost - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) in (c) Uredbe (ES) št. 40/94)
   (2009/C 6/58)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: EOS GmbH Electro Optical Systems (Krailling, Nemčija) (zastopnik: M. Mentjes, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: S. Schäffner in G. Schneider, odvetnika)
   Predmet
   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 20. julija 2007 (zadeva R 333/2005-4) glede prijave za registracijo besedne znamke PrimeCast kot znamke Skupnosti.
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               EOS GmbH Electro Optical Systems se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 283, 24.11.2007.


title: Zadeva T-427/16: Tožba, vložena 29. julija 2016 – Martín Osete/EUIPO – Rey (AN IDEAL WIFE)

text:
               19.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 343/46

         Tožba, vložena 29. julija 2016 – Martín Osete/EUIPO – Rey (AN IDEAL WIFE)
   (Zadeva T-427/16)
   (2016/C 343/63)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Isabel Martín Osete (Pariz, Francija) (zastopnik: V. Wellens, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Daniella Rey (Toulouse, Francija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Imetnik sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka EU „AN IDEAL WIFE“ – znamka EU št. 5276 894

      Postopek pred EUIPO: postopek za izbris

      Izpodbijana odločba: Odločba drugega odbora EUIPO za pritožbe z dne 21. aprila 2016 v zadevi R 1528/2015-2

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               kršitev člena 55(1)(a) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-436/16: Tožba, vložena 3. avgusta 2016 – AEIM in Kazenas/Komisija

text:
               10.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 371/19

         Tožba, vložena 3. avgusta 2016 – AEIM in Kazenas/Komisija
   (Zadeva T-436/16)
   (2016/C 371/21)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeči stranki: L’application électronique industrielle moderne (AEIM) (Algrange, Francija), Philippe Kazenas (Luxembourg, Luksemburg) (zastopnik: B. Wizel, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

               —

               toženi stranki naloži, da mora tožeči stranki plačati znesek 536 912 EUR, ki predstavlja finančne izgube, nastale zaradi naložb v nepovratna sredstva za obiske, opravljene pred oddajami javnih naročil, ki so bile izvedene z goljufijo;

               —

               toženi stranki naloži, da mora tožeči stranki plačati znesek 2 092 650 EUR iz naslova izgubljenega dobička za javna naročila, pri katerih bi tožeča stranka lahko sodelovala, če bi bila ta oddana pošteno in brez korupcije;

               —

               toženi stranki naloži, da mora tožeči stranki povrniti znesek 85 000 EUR za stroške in odvetniške honorarje, ki jih je morala plačati za organizacijo svoje obrambe zaradi skorumpiranosti evropskega uradnika;

               —

               toženi stranki naloži, da mora tožeči stranki plačati znesek 150 000 EUR iz naslova nepremoženjske škode;

               —

               toženi stranki naloži, da mora tožeči stranki plačati kompenzacijske obresti na vse te zneske od decembra 2005, ko se je končalo obdobje kršitve;

               —

               toženi stranki naloži, da mora povrniti stroške in odvetniške honorarje tega postopka, ki znašajo 75 000 EUR;

               —

               toženi stranki naloži plačilo zamudnih obresti od dneva razglasitve sodbe, ki jo je treba sprejeti;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki uveljavljata nezakonito ravnanje uradnika Evropske komisije v okviru oddaje javnih naročil, ki naj bi jima povzročil resno škodo, ki je neposredno povezana s tem ravnanjem in za katero zahtevata odškodnino.
   Tako menita, da so izpolnjeni vsi trije pogoji za uveljavljanje nepogodbene odgovornosti Evropske unije, in sicer nezakonito ravnanje enega njenih zaposlenih, dejanska škoda in vzročna zveza med ravnanjem tega zaposlenega in zatrjevano škodo.
   V obravnavanem primeru navajata, da koruptivna dejanja evropskega uradnika v okviru oddaje javnih naročil pomenijo dovolj resno kršitev načel enakega obravnavanja in preglednosti, ki ju mora naročnik spoštovati v razpisnih postopkih v razmerju do vseh ponudnikov.
   Tožeči stranki menita, da je oddaja zadevnih javnih naročil z goljufijo povzročila dejansko škodo družbi AEIM, ki je pridobila le naročila v zvezi z državami, ki veljajo za nevarne in ki jih ostala dva ponudnika, ki sta vir korupcije, nista želela, medtem ko če bi bila vsa naročila oddana brez korupcije, bi jih navedena družba, ki je edina ravnala pošteno, lahko pridobila.
   Uveljavljati želita načelo dobrega upravljanja Komisije, ki naj bi v obravnavanem primeru storila resne napake, ter na načelo varstva zaupanja v pravo, ki se nanaša na vse gospodarske subjekte, pri katerih je neka institucija vzbudila utemeljena pričakovanja.
   Tožeči stranki prav tako menita, da sta poleg finančne škode utrpeli tudi nepremoženjsko škodo, ki je nastala zlasti zaradi škodovanja njunemu ugledu in zaradi obveznosti braniti se zoper obtožbe, ki so se izkazale za nenatančne in izmišljene.


title: Zadeva C-458/12: Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 6. marca 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Trento – Italija) – Lorenzo Amatori in drugi proti Telecom Italia SpA, Telecom Italia Information Technology Srl (Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Socialna politika — Prenos podjetij — Ohranjanje pravic delavcev — Direktiva 2001/23/ES — Prenos delovnih razmerij v primeru pogodbenega prenosa dela obrata, ki ga ni mogoče opredeliti kot predhodno obstoječ samostojen gospodarski subjekt)

text:
               28.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/4

         Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 6. marca 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Trento – Italija) – Lorenzo Amatori in drugi proti Telecom Italia SpA, Telecom Italia Information Technology Srl
   (Zadeva C-458/12) (1)

   ((Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Socialna politika - Prenos podjetij - Ohranjanje pravic delavcev - Direktiva 2001/23/ES - Prenos delovnih razmerij v primeru pogodbenega prenosa dela obrata, ki ga ni mogoče opredeliti kot predhodno obstoječ samostojen gospodarski subjekt))
   2014/C 129/04
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale di Trento

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Lorenzo Amatori, Adrian Gottardi

      Toženi stranki: Telecom Italia SpA, Telecom Italia Information Technology Srl

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunale di Trento – Razlaga členov 1(1)(a) in (b) in 3(1) Direktive Sveta 2001/23/ES z dne 12. marca 2001 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 98) – Običajna odsvojitev drugemu podjetju dela obratov, ki ga ni mogoče opredeliti kot prej obstoječ samostojen gospodarski subjekt, in ki ga podjetje odsvojitelj v celoti nadzira, kar je razvidno iz tesne medsebojne poslovne vezi in porazdelitve poslovnega tveganja – Nacionalna zakonodaja, ki za nasledstvo delovnih razmerij ne določa soglasja delavcev dela odsvojenega podjetja

      Izrek

               1.

               Člen 1(1)(a) in (b) Direktive Sveta 2001/23 z dne 12. marca 2001 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov, delov podjetij ali obratov je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalnemu predpisu, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, ki dopušča, da pridobitelj prevzame delovna razmerja odsvojitelja, če zadevni del podjetja ni funkcionalno samostojna gospodarska enota, ki bi v času prenosa že obstajala.

               2.

               Člen 1(a) in (b) Direktive 2001/23 je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalnemu predpisu, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, ki dopušča, da pridobitelj prevzame delovna razmerja odsvojitelja, tudi če družba odsvojiteljica pridobiteljico po delnem prenosu v celoti nadzoruje.

      (1)  UL C 389, 15.12.2012.


title: Zadeva T-9/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 21. februarja 2013 – Evropaïki Dynamiki proti Komisiji (Javna naročila storitev — Postopek javnega razpisa — Opravljanje zunanjih storitev glede razširjanja publikacij v elektronski obliki — Zavrnitev ponudbe ponudnika — Dodelitev naročila drugemu ponudniku — Merila izbire in dodelitve — Obveznost obrazložitve — Očitna napaka pri presoji)

text:
               13.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 108/20

         Sodba Splošnega sodišča z dne 21. februarja 2013 – Evropaïki Dynamiki proti Komisiji
   (Zadeva T-9/10) (1)

   (Javna naročila storitev - Postopek javnega razpisa - Opravljanje zunanjih storitev glede razširjanja publikacij v elektronski obliki - Zavrnitev ponudbe ponudnika - Dodelitev naročila drugemu ponudniku - Merila izbire in dodelitve - Obveznost obrazložitve - Očitna napaka pri presoji)
   2013/C 108/53
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atene, Grčija) (zastopnika: N. Korogiannakis in M. Dermitzakis, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva E. Manhaeve in N. Bambara, zastopnika, sprva skupaj z E. Petritsijem, odvetnikom, nato E. Petritsi in O. Graber-Soudry, solicitor, nato E. Manhaeve, skupaj z M. Graber-Soudry)

      Predmet

   Po eni strani predlog za razglasitev ničnosti odločbe Urada za publikacije Evropske unije z dne 29. oktobra 2009, in sicer v delu, kjer je zavrnjena ponudba tožeče stranke za sklop 2, naslovljen „Elektronska publikacija, ki temelji na Microsoft SharePoint Server“, in zlasti kjer naročila dodeljuje uspešnim ponudnikom ter kjer so naročila za sklop 3, naslovljen „Elektronska publikacija, ki temelji na brezplačni platformi“, dodeljena podjetju, ki je član dveh različnih združenj podjetij, in sicer v okviru javnega razpisa AO 10224 glede storitev elektronskih publikacij (UL 2009/S 109156511), in po drugi strani odškodninski zahtevek, vložen na podlagi členov 268 PDEU in 340 PDEU.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družba Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

      (1)  UL C 80, 27.3.2010.


title: Zadeva C-360/11: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 17. januarja 2013 – Evropska komisija proti Kraljevini Španiji (Neizpolnitev obveznosti države — Davek na dodano vrednost — Direktiva 2006/112/ES — Uporaba nižje stopnje — Člena 96 in 98(2) — Priloga III, točki 3 in 4 — „Farmacevtski izdelki, ki se običajno uporabljajo za zdravstveno nego, preprečevanje bolezni in zdravljenje v medicini ali veterini“ — „Medicinska oprema, pripomočki in druge naprave, ki se običajno uporabljajo za lajšanje ali zdravljenje invalidnosti, za izključno osebno rabo invalidne osebe“ )

text:
               2.3.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/4

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 17. januarja 2013 – Evropska komisija proti Kraljevini Španiji
   (Zadeva C-360/11) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Davek na dodano vrednost - Direktiva 2006/112/ES - Uporaba nižje stopnje - Člena 96 in 98(2) - Priloga III, točki 3 in 4 - „Farmacevtski izdelki, ki se običajno uporabljajo za zdravstveno nego, preprečevanje bolezni in zdravljenje v medicini ali veterini“ - „Medicinska oprema, pripomočki in druge naprave, ki se običajno uporabljajo za lajšanje ali zdravljenje invalidnosti, za izključno osebno rabo invalidne osebe“)
   2013/C 63/05
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnik: L. Lozano Palacios, agentka)

      Tožena stranka: Kraljevina Španija (zastopnik: S. Centeno Huerta, agentka)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev člena 98 v povezavi s Prilogo III k Direktivi Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1) – Dobave blaga in opravljanje storitev, ki so lahko predmet nižje stopnje.

      Izrek

               1.

               Kraljevina Španija s tem, da je uporabila nižjo stopnjo davka na dodano vrednost za:

                           —

                           zdravilne snovi, ki se lahko običajno in ustrezno uporabljajo pri proizvodnji zdravil;

                           —

                           medicinske pripomočke, material, opremo ali instrumente, ki se zaradi njihovih objektivnih značilnosti lahko uporabljajo le za preprečevanje, diagnosticiranje, zdravljenje, lajšanje ali premagovanje bolezni ali obolenj ljudi ali živali, vendar se običajno ne uporabljajo za lajšanje ali zdravljenje invalidnosti in so namenjeni izključni osebni rabi invalidne osebe;

                           —

                           pripomočke in opremo, ki so lahko v bistvu in predvsem namenjeni nadomestitvi fizičnih pomanjkljivosti živali;

                           —

                           in, nazadnje, pripomočke in opremo, ki se v bistvu in predvsem uporabljajo za zdravljenje invalidnosti ljudi, vendar niso namenjeni izključni osebni rabi invalidne osebe,

                     ni izpolnila obveznosti iz člena 98 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost v povezavi s Prilogo III k tej direktivi.

               2.

               Kraljevini Španiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 282, 24.9.2011.


title: Zadeva C-582/12 P: Sklep predsednika Sodišča z dne 5. junija 2014 – El Corte Inglés, SA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Emilio Pucci International BV

text:
               15.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 315/45

         Sklep predsednika Sodišča z dne 5. junija 2014 – El Corte Inglés, SA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Emilio Pucci International BV
   (Zadeva C-582/12 P) (1)

   2014/C 315/72
   Jezik postopka: španščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 63, 2.3.2013.


title: Zadeva F-36/07: Tožba, vložena 19. aprila 2007 – Lebedef proti Komisiji

text:
               9.6.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/27

         Tožba, vložena 19. aprila 2007 – Lebedef proti Komisiji
   (Zadeva F-36/07)
   (2007/C 129/47)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luksemburg) (zastopnik: F. Frabetti, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti poročila o kariernem napredovanju tožeče stranke za obdobje od 1.1.2005-31.12.2005 in posebej del poročila, ki ga je za to obdobje sestavil Eurostat;

               —

               toženi stranki se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka se v podporo svoji vlogi sklicuje na tožbeni razlog kršitve splošnih določb za izvedbo člena 43 Statuta in posebej določb člena 43 Kadrovskih predpisov glede sindikalnih in statutarnih predstavnikov zaposlenih, kršitev načela varstva legitimnega pričakovanja in pravila „patere legem quam ipse fecisti“.


title: Zadeva C-171/08: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 8. julija 2010 – Evropska komisija proti Portugalski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Člena 56 ES in 43 ES — Prosti pretok kapitala — Prednostne delnice ( „golden shares“ ) države Portugalske v družbi Portugal Telecom SGPS SA — Omejitve pridobitve deležev in upravljanja privatizirane družbe — Državni ukrep)

text:
               28.8.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 234/4

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 8. julija 2010 – Evropska komisija proti Portugalski republiki
   (Zadeva C-171/08) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Člena 56 ES in 43 ES - Prosti pretok kapitala - Prednostne delnice („golden shares“) države Portugalske v družbi Portugal Telecom SGPS SA - Omejitve pridobitve deležev in upravljanja privatizirane družbe - Državni ukrep)
   2010/C 234/05
   Jezik postopka: portugalščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: E. Montaguti, M. Teles Romùao in P. Guerra e Andrade, zastopniki)

      Tožena stranka: Portugalska republika (zastopnika: L. Inez Fernandes, zastopnik in M. Gorjão Henriques, odvetnik)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 43 ES in 56 ES – Posebne delnice („golden shares“), ki jih ima portugalska država v družbi Portugal Telecom S.A.

      Izrek

               1.

               Portugalska republika s tem, da je v družbi Portugal Telecom SGPS SA v korist države in drugih oseb javnega prava ohranila posebne pravice, kot so te, ki so določene v statutu navedene družbe, ki so povezane s prednostnimi delnicami („golden shares“) države v družbi Portugal Telecom SGPS SA, ni izpolnila obveznosti iz člena 56 ES.

               2.

               Portugalski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 171, 05.07.2008.


title: Zadeva T-541/15: Tožba, vložena 17. septembra 2015 – Industrie Aeronautiche Reggiane/UUNT – Audi (NSU)

text:
               16.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 381/51

         Tožba, vložena 17. septembra 2015 – Industrie Aeronautiche Reggiane/UUNT – Audi (NSU)
   (Zadeva T-541/15)
   (2015/C 381/62)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Industrie Aeronautiche Reggiane Srl (Reggio Emilia, Italija) (zastopnik: M. Gurrado, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Audi AG (Ingolstadt, Nemčija)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Prijavitelj: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Skupnosti „NSU“ – Prijava št. 9 5 93  492

      Postopek pred UUNT: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba drugega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 6. julija 2015 v zadevi R 2132/2014-2

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo in odredi, naj posledično UUNT nadaljuje postopek registracije znamke Skupnosti;

               —

               odredi, naj družba AUDI AG nosi svoje stroške in stroške tožeče stranke, vključno s stroški postopka pred oddelkom za ugovore in odborom za pritožbe pri UUNT.

      Navajani tožbeni razlogi

               —

               družba Audi AG ni dokazala resne in dejanske uporabe prejšnje znamke;

               —

               obstoj razlike med sestavnimi deli in končnimi izdelki;

               —

               obstoj razlike med kolesi in proizvodi, navedenimi v predlogu za omejitev z dne 16. oktobra 2014.


title: Zadeva C-211/13: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 4. septembra 2014 – Evropska komisija proti Zvezni republiki Nemčiji (Neizpolnitev obveznosti države – Člen 63 PDEU – Prosti pretok kapitala – Davek na darila in dediščine – Nacionalna zakonodaja, ki določa oprostitev v večjem znesku, če so zapustnik ob svoji smrti, darovalec ali prejemnik prebivali na ozemlju te države članice – Predmet tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti – Omejitev – Utemeljitev)

text:
               10.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 395/15

      Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 4. septembra 2014 – Evropska komisija proti Zvezni republiki Nemčiji
      (Zadeva C-211/13) (1)

      ((Neizpolnitev obveznosti države - Člen 63 PDEU - Prosti pretok kapitala - Davek na darila in dediščine - Nacionalna zakonodaja, ki določa oprostitev v večjem znesku, če so zapustnik ob svoji smrti, darovalec ali prejemnik prebivali na ozemlju te države članice - Predmet tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti - Omejitev - Utemeljitev))
      (2014/C 395/18)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: W. Mölls in W. Roels, agenta)

         Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija (zastopnika: T. Henze in A. Wiedmann, agenta)

         Intervenientka v podporo tožene stranke: Kraljevina Španija (zastopnik: A. Rubio González, agent)

         Izrek

                  1.

                  Zvezna republika Nemčija s tem, da je sprejela in ohranila v veljavi zakonodajne določbe, v skladu s katerimi se ob uporabi davka na dediščine in darila v zvezi z nepremičnino v Nemčiji odobri oprostitev le v manjšem znesku, če je zapustnik ob svoji smrti ali darovalec ob obdaritvi in prejemnik ob obdavčljivem dogodku prebival v drugi državi članici, medtem ko se odobri oprostitev v bistveno večjem znesku, če je vsaj ena od obeh strank ob navedenem času prebivala v Nemčiji, ni izpolnila obveznosti iz člena 63 PDEU.

                  2.

                  Zvezni republiki Nemčiji se naloži plačilo stroškov.

                  3.

                  Kraljevina Španija nosi svoje stroške.

         (1)  UL C 171, 15.6.2013.


title: Zadeva T-359/15: Tožba, vložena 3. julija 2015 – Arrom Conseil/UUNT – Nina Ricci SARL (Roméo has a Gun by Romano Ricci)

text:
               7.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 294/81

         Tožba, vložena 3. julija 2015 – Arrom Conseil/UUNT – Nina Ricci SARL (Roméo has a Gun by Romano Ricci)
   (Zadeva T-359/15)
   (2015/C 294/97)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Arrom Conseil (Pariz, Francija) (zastopnika: C. Herissay Ducamp in J. Blanchard, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Nina Ricci SARL (Pariz, Francija)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Prijavitelj: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Skupnosti z besednimi elementi „Roméo has a gun by Romano Ricci“ – prijava znamke Skupnosti št. 11193 604

      Postopek pred UUNT: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora UUNT za pritožbe z dne 13. aprila 2015 v zadevi R 1021/2014-1

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               delno razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) in (5) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-166/12: Tožba, vložena 10. aprila 2012 – Bolívar Cerezo proti UUNT – Renovalia Energy (RENOVALIA)

text:
               30.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 194/22

         Tožba, vložena 10. aprila 2012 – Bolívar Cerezo proti UUNT – Renovalia Energy (RENOVALIA)
   (Zadeva T-166/12)
   2012/C 194/38
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Juan Bolívar Cerezo (Granada, Španija) (zastopnik: I. M. Barroso Sánchez-Lafuente, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Renovalia Energy, SA (Villarobledo, Španija)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj se:

               —

               odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 26. januarja 2012 v zadevi R 663/2011-1 razveljavi in naj se zato registrira znamka Skupnosti št. 8 631 814„RENOVALIA“ za „Zavarovalništvo; finančne posle; denarne posle; posle v zvezi s posredovanjem nepremičnin“ iz razreda 36;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „RENOVALIA“ za proizvode in storitve iz razredov 11, 25, 35, 36, 37 in 41 – prijava znamke Skupnosti št. 8 631 814

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Renovalia Energy, SA

      Navajana znamka ali znak: španski besedni znamki „RENOVA ENERGY“ in „RENOVAENERGY“ in ime podjetja „RENOVALIA“ za storitve iz razreda 36

      Odločba oddelka za ugovore: delna ugoditev ugovoru

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: Med prejšnjo špansko znamko št. 2 715 975„RENOVALIA“ tožeče stranke in spornima španskima znamkama naj bi obstajala verjetnost zmede, pred ustreznim španskim sodiščem pa naj bi bila zoper sporni španski znamki vložena ničnostna tožba, zaradi česar se naj ne bi mogli uporabiti za izpodbijanje registracije prijavljene znamke Skupnosti.