title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 9. februarja 2012.#Márton Urbán proti Vám‑ és Pénzügyőrség Észak‑alföldi Regionális Parancsnoksága.#Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hajdú‑Bihar Megyei Bíróság.#Cestni promet – Kršitev pravil o uporabi tahografa – Obveznost držav članic, da uvedejo kazni, ki so sorazmerne – Pavšalna globa – Sorazmernost kazni.#Zadeva C‑210/10.

text:
         SODBA SODIŠČA (prvi senat)
      z dne 9. februarja 2012 (
            *1
         )
      „Cestni promet — Kršitev pravil o uporabi tahografa — Obveznost držav članic, da uvedejo kazni, ki so sorazmerne — Pavšalna globa — Sorazmernost kazni“
      V zadevi C-210/10,
      katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Hajdú-Bihar Megyei Bíróság (Madžarska) z odločbo z dne 19. oktobra 2009, ki je prispela na Sodišče 3. maja 2010, v postopku

         Márton Urbán

      proti

         Vám- és Pénzügyőrség Észak-alföldi Regionális Parancsnoksága,

      SODIŠČE (prvi senat),
      v sestavi A. Tizzano, predsednik senata, M. Safjan, M. Ilešič, E. Levits, sodniki, in M. Berger (poročevalka), sodnica,
      generalni pravobranilec: J. Mazák,
      sodni tajnik: A. Calot Escobar,
      na podlagi pisnega postopka,
      ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:

               —

               za madžarsko vlado M. Z. Fehér, K. Szíjjártó in G. Koós, zastopniki,

               —

               za dansko vlado V. Pasternak Jørgensen, zastopnica,

               —

               za avstrijsko vlado E. Riedl, zastopnik,

               —

               za Evropsko komisijo N. Yerrell in K. Talabér-Ritz, zastopnici,

         na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalnega pravobranilca, da bo v zadevi razsojeno brez sklepnih predlogov,
      izreka naslednjo

         Sodbo

               1

               Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 19(1) in (4) Uredbe (ES) št. 561/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o usklajevanju določene socialne zakonodaje v zvezi s cestnim prometom in spremembi uredb Sveta (EGS) št. 3821/85 in (ES) št. 2135/98 ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 3820/85 (UL L 102, str. 1).

               2

               Predlog je bil vložen v okviru spora med M. Urbánom in Vám- és Pénzügyőrség Észak-alföldi Regionális Parancsnoksága (direkcija za carino in finance regije Észak-alföldi) glede odmere globe zaradi nespoštovanja določb o uporabi tahografskega vložka tahografa tovornega vozila, ki ga je vozila tožeča stranka v postopku v glavni stvari.

         Pravni okvir

         Pravo Unije

               3

               Členi od 13 do 16 Uredbe Sveta (EGS) št. 3821/85 z dne 20. decembra 1985 o tahografu (nadzorni napravi) v cestnem prometu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 1, str. 227), kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 561/2006 (v nadaljevanju: Uredba št. 3821/85), določajo obveznosti delodajalca in voznikov pri uporabi tahografa in tahografskih vložkov.

               4

               Člen 15(5) Uredbe št. 3821/85 določa:
               „Vsak član posadke [Voznik] na svoj tahografski vložek vpiše naslednje podatke:

                        (a)

                        na začetku uporabe tahografskega vložka – priimek in ime;

                        (b)

                        datum in kraj začetka in prenehanja uporabe tahografskega vložka;

                        (c)

                        registrsko številko vsakega vozila, ki mu je dodeljeno na začetku prve vožnje, ki se zapisuje na vložku in pozneje, če med uporabo tahografskega vložka zamenja vozilo;

                        (d)

                        stanje kilometrskega števca:

                                 —

                                 na začetku prve vožnje, ki se zapiše na vložku,

                                 —

                                 na koncu zadnje vožnje, ki se zapiše na vložku,

                                 —

                                 če zamenja vozilo med delovnim dnem (stanje števca v vozilu, ki mu je bilo dodeljeno, in stanje števca v vozilu, ki mu bo dodeljeno);

                        (e)

                        čas vsake zamenjave vozila.“

               5

               Člen 15(7)(c) Uredbe št. 3821/85 določa:
               „Pooblaščeni inšpektor lahko skladnost z Uredbo (ES) št. 561/2006 preveri z analizo tahografskih vložkov, z analizo prikazanih ali izpisanih podatkov, ki jih je tahograf zapisal, ali z analizo voznikove kartice ali, če te ni, z analizo katerega koli drugega spremnega dokumenta, ki utemeljuje neskladnost z eno izmed določb, kot so tiste, navedene v členu 16(2) in (3).“

               6

               Člen 19(1) in (4) Uredbe št. 561/2006 določa:
               „1.   Države članice določijo pravila o kaznih, ki se uporabijo za kršitve te uredbe in Uredbe (EGS) št. 3821/85, in sprejmejo vse potrebne ukrepe za zagotovitev, da se izvajajo. Te kazni morajo biti učinkovite, sorazmerne, odvračilne in nediskriminatorne. […]
               […]
               4.   Države članice zagotovijo, da za kršitve te uredbe ali Uredbe (EGS) št. 3821/85 s strani podjetij ali povezanih pošiljateljev, špediterjev, organizatorjev potovanj, glavnih izvajalcev, podizvajalcev in agencij za zaposlovanje voznikov velja sistem sorazmernih kazni, ki lahko vključujejo finančne kazni.“

               7

               Člen 9(1) in (3) Direktive 2006/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o minimalnih pogojih za izvajanje uredb Sveta (EGS) št. 3820/85 in (EGS) št. 3821/85 o socialni zakonodaji v zvezi z dejavnostmi v cestnem prometu in razveljavitvi Direktive Sveta 88/599/EGS (UL L 102, str. 35) določa:
               „1.   Države članice vzpostavijo sistem ocenjevanja tveganja za podjetja na podlagi relativnega števila in teže vseh kršitev Uredbe (EGS) št. 3820/85 ali št. 3821/85, ki jih stori posamezno podjetje. […]
               […]
               3.   Začetni seznam kršitev uredb (EGS) št. 3820/85 in št. 3821/85 je naveden v Prilogi III.
               Z namenom zagotavljanja smernic o ocenjevanju kršitev uredb (EGS) št. 3820/85 in št. 3821/85 lahko Komisija, kakor je to primerno, v skladu s postopkom iz člena 12(2), prilagodi Prilogo III, da se vzpostavijo smernice za skupni obseg kršitev, razdeljene v kategorije glede na resnost.
               […]“

         Nacionalno pravo

               8

               Člen 20(1) in (4) zakona št. I iz leta 1988 o cestnem prometu (a közúti közlekedésről szóló 1988. évi I. törvény, v nadaljevanju: zakon o cestnem prometu) v različici, ki je bila veljavna v času kršitve (Magyar Közlöny 2006/1), določa:
               „1.   Kršitelji plačajo globo za kršitev naslednjih določb tega zakona ali drugih predpisov:
               […]

                        (c)

                        določb v zvezi s časom vožnje, odmori in časom počitka iz [Uredbe št. 561/2006], tega zakona in Evropskega sporazuma o delu posadk vozil, s katerimi se opravlja mednarodni cestni prevoz (AETR), ki je bil razglašen z zakonom št. IX iz leta 2001;

                        (d)

                        določb v zvezi z uporabo tahografa in tahografskega vložka iz [Uredbe št. 3821/85] in tega zakona;

                  […]
               4.   Vsakdo, ki krši določbe iz odstavka 1, je kaznovan z globo od 50.000 HUF do 800.000 HUF. Višina glob za kršitev posameznih določb se določi v posebnem predpisu. Če je za kršitev določb iz odstavka 1 odgovornih več oseb, se globa med te osebe razdeli v skladu z njihovo odgovornostjo.
               […]“

               9

               Poseben predpis, ki je omenjen v členu 20(4) zakona o cestnem prometu in ki se uporablja za dejstva iz postopka v glavni stvari, je uredba vlade št. 57/2007 o določitvi glob, ki se naložijo v primeru kršitve nekaterih določb o cestnem prevozu blaga in potnikov (a közúti árufuvarozáshoz és személyszállításhoz kapcsolódó egyes rendelkezések megsértése esetén kiszabható bírságok összegéről szóló 57/2007. Korm. rendelet) z dne 31. marca 2007 (Magyar Közlöny 2007/39, v nadaljevanju: uredba vlade št. 57/2007).

               10

               Člen 1(1) uredbe vlade št. 57/2007 določa:
               „Za kršitve določb, navedenih v členu 20(1) zakona [o cestnem prometu], se v upravnem postopku izreče globa, ki je določena v členih od 2 do 10“.

               11

               Člen 5(1) uredbe vlade št. 57/2007 določa:
               „Tisti, ki krši določbe iz člena 20(1)(d) zakona [o cestnem prometu], plača globo v skladu s preglednico št. 4.
               Če se organu, ki vrši nadzor, pri tem nadzoru ne predloži dokument iz točke 1, vendar se manjkajoči dokument, ki je bil na dan nadzora veljaven, temu organu predloži v osmih dneh po opravljenem nadzoru, se globa iz te točke zmanjša za 50 %.“

               12

               V času dejanskega stanja v postopku v glavni stvari je bila ta preglednica taka:

                           Št.

                           Ravnanje ali nepravilnost v dokumentaciji, za katero se naloži globa

                           Pravna podlaga

                           Znesek globe
                           (v HUF)

                           3

                           Kršitev pravil v zvezi z uporabo tahografskega vložka

                           Uredba št. 3821/85, členi od 13 do 16

                           100.000

         Postopek v glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje

               13

               Patrulja carinskega organa iz Debrecena (Madžarska) je 25. marca 2009 na mejnem prehodu Ártánd v okviru nadzora prometa M. Urbánu, ki je tovorno vozilo, registrirano na Madžarskem, vozil iz Madžarske v Romunijo, pregledala tahograf in tahografske vložke. Med preverjanjem niso opazili nikakršne pomanjkljivosti v zvezi z uporabo tahografa. Vendar pa na enem izmed 15 tahografskih vložkov, ki jih je pokazal M. Urbán, ni bilo vpisano končno stanje kilometrskega števca.

               14

               Zato je prvostopenjski carinski organ M. Urbánu z odločbo z dne 25. marca 2009 zaradi kršitve določb v zvezi z uporabo tahografskih vložkov naložil plačilo upravne globe 100.000 HUF (kar je takrat pomenilo okoli 332 EUR).

               15

               M. Urbán je zoper to odločbo vložil pritožbo, v kateri je predlagal odpravo ali zmanjšanje naložene globe, pri čemer se je skliceval na to, da je glede na storjeno kršitev odmerjena upravna globa pretirana, saj je bilo stanje kilometrskega števca navedeno na prevoznem listu.

               16

               Tožena stranka v postopku v glavni stvari je – kot drugostopenjski organ – 12. maja 2009 zavrnila to pritožbo, pri čemer je ugotovila, da je prvostopenjski organ pravilno uporabil člen 5(1) uredbe vlade št. 57/2007 in točko 3 preglednice št. 4, ki je omenjena v tem členu in vsebuje navedbo o protipravnem ravnanju in določitev globe za to ravnanje, ki jo mora carinski organ upoštevati.

               17

               M. Urbán je proti tej odločbi na Hajdú-Bihar Megyei Bíróság (županijsko sodišče županije Hajdú-Bihar) vložil tožbo, s katero je zahteval razveljavitev te odločbe. Ob tem je ponovil argumente, ki jih je navedel v okviru upravnega postopka, poleg tega pa navedel, da okoliščina, da tahografski vložek ni vseboval navedbe o stanju kilometrskega števca na koncu zadnje vožnje, ni dala povoda za zlorabo, saj je bil ta podatek naveden na prevoznem listu. Podatek, ki je na tahografskem vložku manjkal, bi bilo torej mogoče razbrati iz podatkov, ki jih vsebuje ta list.

               18

               V teh okoliščinah je Hajdú-Bihar Megyei Bíróság, ki dvomi o tem, ali so pravila o kaznih, ki so določena z uredbo vlade št. 57/2007, sorazmerna glede na cilj iz uredb št. 3821/85 in št. 561/2006, prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:

                        „1.

                        Ali so pravila o kaznih, ki določajo nujno naložitev globe 100.000 HUF za vsako kršitev določb členov od 13 do 16 Uredbe [št. 3821/85], skladna z zahtevo po sorazmernosti iz člena 19(1) in (4) Uredbe [št. 561/2006]?

                        2.

                        Ali so pravila o kaznih, ki višine globe ne določajo glede na težo storjene kršitve, skladna z zahtevo po sorazmernosti?

                        3.

                        Ali so pravila o kaznih, ki ne dopuščajo upoštevanja nobenega razloga, s katerim bi kršitelj lahko upravičil kršitev, skladna z zahtevo po sorazmernosti?

                        4.

                        Ali so pravila o kaznih, ki ne določajo nobenih razlik glede na osebne okoliščine kršitelja, skladna z zahtevo po sorazmernosti?“

         Vprašanja za predhodno odločanje

         Prvo in drugo vprašanje

               19

               Predložitveno sodišče s prvim in drugim vprašanjem, ki ju je treba obravnavati skupaj, v bistvu sprašuje, ali je treba zahtevo po sorazmernosti iz člena 19(1) in (4) Uredbe št. 561/2006 razlagati tako, da nasprotuje pravilom o kaznih, kakršna so pravila, ki jih določa uredba vlade št. 57/2007, po katerih se globa za vse kršitve pravil o uporabi tahografskih vložkov iz členov od 13 do 16 Uredbe št. 3821/85 ne glede na njihovo težo naloži v pavšalnem znesku.

               20

               Najprej je treba spomniti, da je v skladu z uvodno izjavo 27 Uredbe št. 561/2006 za jasno in učinkovito izvrševanje pravil o času vožnje in počitkih zaželeno zagotoviti enotne določbe o odgovornosti prevoznih podjetij in voznikov za kršitve te uredbe, pri čemer lahko ta odgovornost v državi članici povzroči kazenske, civilne ali upravne kazni.

               21

               V zvezi s tem člen 19(1) te uredbe državam članicam nalaga, da določijo „pravila o kaznih, ki se uporabijo za kršitve te uredbe in Uredbe [št. 3821/85], [te kazni pa] morajo biti učinkovite, sorazmerne, odvračilne in nediskriminatorne“.

               22

               Vendar pa je treba ugotoviti, da ta uredba ne vsebuje podrobnejših pravil v zvezi z uvedbo teh nacionalnih kazni in ne uvaja nobenega merila za presojo njihove sorazmernosti.

               23

               V skladu z ustaljeno sodno prakso pa so države članice, kadar ne obstaja usklajena zakonodaja Unije glede sankcij, ki veljajo pri nespoštovanju pogojev, določenih s sistemom, uvedenim s to zakonodajo, pristojne izbrati sankcijo, ki se jim zdi primerna. Vendar morajo to pristojnost izvajati v skladu s pravom Unije in z njegovimi temeljnimi načeli, torej v skladu z načelom sorazmernosti (glej zlasti sodbi z dne 12. julija 2001 v zadevi Louloudakis, C-262/99, Recueil, str. I-5547, točka 67, in z dne 29. julija 2010 v zadevi Profaktor Kulesza, Frankowski, Jóźwiak, Orłowski, C-188/09, ZOdl., str. I-7639, točka 29).

               24

               Tako v tem primeru represivni ukrepi, ki jih dovoljuje nacionalna zakonodaja iz postopka v glavni stvari, ne smejo presegati tega, kar je primerno in potrebno za uresničitev ciljev, ki jim legitimno sledi ta zakonodaja, pri čemer se pri več primernih ukrepih izbere najmanj zavezujoč, povzročene neugodnosti pa ne smejo biti nesorazmerne s cilji, ki se jim sledi (glej v tem smislu sodbo z dne 9. marca 2010 v združenih zadevah ERG in drugi, C-379/08 in C-380/08, ZOdl., str. I-2007, točka 86).

               25

               Pri uredbah št. 3821/85 in št. 561/2006 so ti cilji na eni strani izboljšanje pogojev dela voznikov, za katere veljata ti uredbi, in varnosti v cestnem prometu na splošno ter na drugi strani uvedba skupnih pravil o času vožnje in času počitka ter o nadzoru nad izvajanjem teh pravil.

               26

               Da bi se dosegel ta cilj, ti uredbi določata sklop ukrepov, zlasti skupna pravila o času vožnje in času počitka ter nadzoru nad izvajanjem teh pravil, katerih spoštovanje morajo države članice zagotoviti z uporabo pravil o kaznih za vsako kršitev teh uredb.

               27

               Na prvo in drugo vprašanje, kot sta preoblikovani v točki 19 te sodbe, je treba odgovoriti na podlagi teh načel.

               28

               V tem primeru je treba ugotoviti, da člen 20(4) zakona o cestnem prometu vsakogar, ki krši določbe uredb št. 3821/85 in št. 561/2006, kaznuje z globo od 50.000 HUF do 800.000 HUF. Prav tako je treba pojasniti, da imajo pristojni organi na podlagi te določbe možnost, da globe določijo glede na naravo in težo kršitve.

               29

               Uredba vlade št. 57/2007 pa v členu 5(1) določa globo v pavšalnem znesku 100.000 HUF za vse kršitve določb o uporabi tahografskih vložkov iz členov od 13 do 16 Uredbe št. 3821/85, brez razlikovanja glede na naravo in težo različnih kršitev.

               30

               Čeprav se lahko ugotovi, da so pravila, kakršna so ta v postopku v glavni stvari, primerna za dosego ciljev uredb št. 3821/85 in št. 561/2006, pa je treba ugotoviti, da presegajo to, kar je potrebno za uresničitev ciljev, ki jim legitimno sledita ti uredbi.

               31

               Iz člena 15(5) Uredbe št. 3821/85 sicer izhaja, da mora voznik motornega vozila „na koncu zadnje vožnje, ki se zapiše na vložku“, na tahografski vložek vpisati stanje kilometrskega števca.

               32

               Vendar pa je treba opustitev tega vpisa v nasprotju s tem, kar navaja Madžarska, šteti za manjšo kršitev.

               33

               Kot namreč pravilno navaja Komisija, vse kršitve uredb št. 3821/85 in št. 561/2006 nimajo enake teže. Kršitve, ki bi lahko preprečile dejanski nadzor nad pogoji dela voznikov in nad varnostjo v cestnem prometu, ne morejo biti uvrščene v isto kategorijo kot manjše kršitve, ki – čeprav pomenijo kršitev določb teh uredb – ne ovirajo nadzora nad spoštovanjem obveznosti, ki jih določa zadevna zakonodaja Unije.

               34

               V zvezi s tem, kot je prav tako navedla Komisija, kršitev člena 15(7) Uredbe št. 3821/85, v katerem je določeno, da „[mora biti voznik na] zahtevo pooblaščenega inšpektorja […] sposoben predložiti tahografske vložke za tekoči teden, vsekakor pa za zadnji dan preteklega tedna, v katerem je vozil“, pomeni težjo kršitev od kršitve člena 15(1) te uredbe, ki določa, da vozniki ne smejo uporabljati umazanih ali poškodovanih tahografskih vložkov in da jih morajo primerno zaščititi.

               35

               Podobno je treba ugotoviti, da ima to, da voznik na koncu zadnje vožnje na tahografski vložek ne vpiše stanja kilometrskega števca, glede na druge obveznosti, ki so navedene v tem členu 15, minimalni vpliv na varnost v cestnem prometu, če ga sploh ima.

               36

               To trditev potrjuje dejstvo, da je Komisija na podlagi člena 9(3) Direktive 2006/22 sprejela Direktivo 2009/5/ES z dne 30. januarja 2009 o spremembi Priloge III k Direktivi 2006/22 (UL L 29, str. 45), ki vsebuje smernice za skupni obseg kršitev uredb št. 3821/85 in št. 561/2006, razdeljenih v kategorije glede na resnost.

               37

               Čeprav je res, da je bila ideja o razdelitvi različnih kršitev določb uredb št. 3821/85 in št. 561/2006 v kategorije podrobneje razčlenjena šele kasneje, in sicer z direktivama 2006/22 in 2009/5, ki se za obravnavani primer ne uporabljata, pa je treba kljub temu ugotoviti, da ta ideja vsaj iz Uredbe št. 561/2006 že implicitno izhaja. V zvezi s kaznimi namreč uvodna izjava 26 te uredbe omenja „[skupni spekter] ukrepov, ki jih lahko sprejmejo države članice“.

               38

               Poleg tega je v tej Prilogi III, ki razlikuje med skupinami kršitev Uredbe št. 561/2006 in skupinami kršitev Uredbe št. 3821/85, za vsako vrsto obveznosti navedena pravna podlaga, vrsta kršitve in resnost kršitve. Resnost kršitve se deli na tri kategorije, in sicer „zelo resne kršitve“, „resne kršitve“ in „manjše kršitve“.

               39

               Glede kršitev Uredbe št. 3821/85 je v tej prilogi v zvezi z obveznostjo vpisa podatkov na podlagi člena 15(5) Uredbe št. 3821/85 določena kršitev „Na tahografski vložek ni vpisano stanje kilometrskega števca (konec)“. Ta kršitev se šteje za „manjšo kršitev“.

               40

               Poleg tega je treba – ne glede na dejstvo, da morajo države članice določiti kazni za nevpis končnega stanja kilometrskega števca – ugotoviti, da ta vpis ni nujno potreben za potek nadzora nad spoštovanjem pravil v zvezi s časom vožnje in počitki. Poleg tega vsaka pomanjkljivost pri tem vpisu ne pomeni enake nevarnosti za varnost v cestnem prometu kot kršitev drugih določb v kategoriji „Vpis podatkov“.

               41

               Zato je uporaba globe v pavšalnem znesku – za vse kršitve pravil o uporabi tahografskega vložka – s katero se pri določitvi višine te globe ne upošteva teža kršitve, nesorazmerna glede na cilje, ki jih imajo predpisi Unije.

               42

               Poleg tega je treba omeniti, da je madžarski zakonodajalec 29. julija 2009 sprejel uredbo vlade št. 156/2009 – ki se za spor v postopku v glavni stvari ne uporablja – s katero se s 1. avgustom 2009 razveljavlja uredba vlade št. 57/2007.

               43

               Nova pravila o kaznih, ki so določena v tej uredbi vlade, od takrat določajo, da se višina globe določi glede na težo kršitev členov od 13 do 16 Uredbe št. 3821/85. Za kršitve, ki so podobne kršitvi, ki je predmet postopka v glavni stvari, ta uredba vlade določa globo v višini 30.000 HUF, te kršitve pa opredeljuje za „manjše kršitve“.

               44

               Glede na zgoraj navedeno je treba na prvo in drugo postavljeno vprašanje odgovoriti, da je treba zahtevo po sorazmernosti iz člena 19(1) in (4) Uredbe št. 561/2006 razlagati tako, da nasprotuje pravilom o kaznih, kakršna so pravila, ki jih vsebuje uredba vlade št. 57/2007 in ki določajo, da se globa za vse kršitve pravil o uporabi tahografskih vložkov iz členov od 13 do 16 Uredbe št. 3821/85 ne glede na njihovo težo naloži v pavšalnem znesku.

         Tretje in četrto vprašanje

               45

               Predložitveno sodišče v tretjem in četrtem vprašanju, ki ju je treba obravnavati skupaj, v bistvu sprašuje, ali je treba zahtevo po sorazmernosti iz člena 19(1) in (4) Uredbe št. 561/2006 razlagati tako, da nasprotuje, prvič, pravilom o kaznih, kakršna so v postopku v glavni stvari, ki določajo objektivno odgovornost storilcev kršitev, in drugič, višini kazni, ki je v teh pravilih določena.

               46

               Najprej je treba spomniti, da je iz spisa razvidno, da nacionalni organi, ki so pristojni za izvajanje člena 5(1) uredbe vlade št. 57/2007, nimajo nobene možnosti, da bi upoštevali dejanske okoliščine posamezne zadeve in globo prilagodili tem okoliščinam, da bi se s tem izognili določitvi globe v predvidenem pavšalnem znesku.

               47

               V zvezi s skladnostjo vzpostavitve objektivne odgovornosti z načelom sorazmernosti je treba ugotoviti, na prvem mestu, da je Sodišče že presodilo, da taka pravila, ki vsebujejo kazni za kršitev uredbe, posebej na področju socialne zakonodaje v zvezi s cestnim prometom, sama po sebi niso neskladna s pravom Skupnosti (glej v tem smislu sodbi z dne 10. julija 1990 v zadevi Hansen, C-326/88, Recueil, str. I-2911, točke od 14 do 19, in z dne 2. oktobra 1991 v zadevi Vandevenne in drugi, C-7/90, Recueil, str. I-4371, točki 16 in 17; glej po analogiji v zvezi z drugimi področji sodbo z dne 27. februarja 1997 v zadevi Ebony Maritime in Loten Navigation, C-177/95, Recueil, str. I-1111, točka 36).

               48

               Po mnenju Sodišča namreč uvedba pravil, ki nalagajo objektivno odgovornost, ni nesorazmerna glede na želene cilje, če ta pravila zadevne osebe spodbujajo k spoštovanju določb neke uredbe in če so želeni cilji v splošnem interesu, na podlagi katerega je mogoče utemeljiti naložitev takih pravil (glej zgoraj navedeno sodbo Hansen, točka 19).

               49

               Glede na to sodno prakso je treba nato spomniti, da Uredba št. 3821/85 odgovornost za spoštovanje obveznosti v zvezi s tahografom nalaga zlasti voznikom. Določbe te uredbe, ki se nanašajo na uporabo tahografskih vložkov, natančno določajo način, kako morajo vozniki vpisati zahtevane podatke, kot je stanje kilometrskega števca. Tako člen 15(5)(d), druga alinea, te uredbe zahteva, da je končno stanje kilometrskega števca navedeno na tahografskem vložku.

               50

               Na podlagi madžarske zakonodaje je ta obveznost kršena, če stanje kilometrskega števca ob koncu zadnje vožnje ni navedeno na tahografskem vložku. Tako mora voznik, da ne bi kršil predpisov, izpolniti obveznosti, kot so opredeljene z Uredbo št. 3821/85.

               51

               Glede na to, prvič, da ta pravila o objektivni odgovornosti voznike spodbujajo k spoštovanju določb Uredbe št. 3821/85 in, drugič, da sta varnost v cestnem prometu in izboljšanje socialnih pogojev v splošnem interesu, je lahko objektivna odgovornost, ki jo nalagajo pravila madžarske zakonodaje, upravičena.

               52

               Zato uvedba pravil o objektivni odgovornosti, kakršna so v postopku v glavni stvari, s katerimi se kaznuje kršitev te uredbe, sama po sebi ni v nasprotju s pravom Unije.

               53

               Glede višine globe, ki je določena v pravilih o kaznih iz postopka v glavni stvari, na drugem mestu, je treba spomniti na sodno prakso, navedeno v točkah 23 in 24 te sodbe, v skladu s katero so države članice pristojne izbrati sankcijo, ki se jim zdi primerna. Vendar morajo države članice to pristojnost izvajati v skladu s pravom Unije in z njegovimi temeljnimi načeli, torej v skladu z načelom sorazmernosti. Represivni ukrepi torej zlasti ne smejo presegati tega, kar je primerno in potrebno za uresničitev ciljev, ki jim legitimno sledi zadevna zakonodaja, poleg tega pa ne smejo biti nesorazmerni s temi cilji.

               54

               V zvezi s tem je treba navesti, da morajo države članice načelo sorazmernosti spoštovati ne samo pri določitvi elementov kaznivega dejanja in pri določitvi pravil o določanju višine glob, temveč tudi pri presoji elementov, ki se upoštevajo pri določitvi globe.

               55

               V skladu s tem je treba ugotoviti, da obveznost, da morajo nacionalni organi, ki so zadolženi za kaznovanje kršitev uredb št. 3821/85 in št. 561/2006, globo naložiti v pavšalnem znesku 100.000 HUF, ne da bi lahko upoštevali dejanske okoliščine posameznega primera in po potrebi globo znižali, ne izpolnjuje pogojev, ki jih zahteva sodna praksa, navedena v točkah 23 in 24 te sodbe.

               56

               Zato je treba ugotoviti, da so madžarska pravila o kaznih nesorazmerna, zlasti v primeru, kakršen je v postopku v glavni stvari, ko je bil pomanjkljivo izpolnjen le eden od 15 pregledanih tahografskih vložkov, ker na njem ni bilo navedeno končno stanje kilometrskega števca. Poleg tega je iz spisa, ki je bil predložen Sodišču, razvidno, da te pomanjkljive navedbe v postopku v glavni stvari ne pomenijo zlorabe, saj je bila na tahografskem vložku manjkajoča navedba vpisana na prevoznem listu.

               57

               Prvič, glede pogoja, da represivni ukrepi ne smejo presegati tega, kar je primerno in potrebno za uresničitev ciljev, ki jim legitimno sledi zakonodaja v postopku v glavni stvari, je treba namreč ugotoviti, da bi lahko pristojni nacionalni organi želene cilje dosegli tudi z manj restriktivnimi ukrepi, glede na to, da storjena kršitev dejansko ni vplivala na doseganje ciljev varnosti v cestnem prometu in izboljšanja pogojev dela voznikov, ki ju določata uredbi št. 3821/85 in št. 561/2006.

               58

               Drugič, glede pogoja, da represivni ukrep ne sme biti nesorazmeren glede na te cilje, je treba ugotoviti, da je, kot je razvidno iz predložitvene odločbe, višina te globe skoraj enaka povprečni neto plači zaposlene osebe na Madžarskem. Zato je treba ugotoviti, da je višina kazni v postopku v glavni stvari nesorazmerna s storjeno kršitvijo.

               59

               Glede na navedeno je treba na tretje in četrto postavljeno vprašanje odgovoriti, da je treba zahtevo po sorazmernosti iz člena 19(1) in (4) Uredbe št. 561/2006 razlagati tako, da ne nasprotuje pravilom o kaznih, ki so bila uvedena z uredbo vlade št. 57/2007 in vzpostavljajo objektivno odgovornost. Na drugi strani pa je to zahtevo treba razlagati tako, da nasprotuje višini kazni, ki je določena s temi pravili.

         Stroški

               60

               Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

               Iz teh razlogov je Sodišče (prvi senat) razsodilo:

                           1.

                           Zahtevo po sorazmernosti iz člena 19(1) in (4) Uredbe (ES) št. 561/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o usklajevanju določene socialne zakonodaje v zvezi s cestnim prometom in spremembi uredb Sveta (EGS) št. 3821/85 in (ES) št. 2135/98 ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 3820/85 je treba razlagati tako, da nasprotuje pravilom o kaznih, kakršna so pravila, ki jih vsebuje uredba vlade št. 57/2007 z dne 31. marca 2007 o določitvi glob, ki se naložijo v primeru kršitve nekaterih določb o cestnem prevozu blaga in potnikov (a közúti árufuvarozáshoz és személyszállításhoz kapcsolódó egyes rendelkezések megsértése esetén kiszabható bírságok összegéről szóló 57/2007. Korm. Rendelet) in določajo, da se globa za vse kršitve pravil o uporabi tahografskih vložkov iz členov od 13 do 16 Uredbe Sveta (EGS) št. 3821/85 z dne 20. decembra 1985 o tahografu (nadzorni napravi) v cestnem prometu, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 561/2006, ne glede na njihovo težo naloži v pavšalnem znesku.

                           2.

                           Zahtevo po sorazmernosti iz člena 19(1) in (4) Uredbe št. 561/2006 je treba razlagati tako, da ne nasprotuje pravilom o kaznih, ki so bila uvedena z uredbo vlade št. 57/2007 z dne 31. marca 2007 o določitvi glob, ki se naložijo v primeru kršitve nekaterih določb o cestnem prevozu blaga in potnikov, in vzpostavljajo objektivno odgovornost. Na drugi strani pa je to zahtevo treba razlagati tako, da nasprotuje višini kazni, ki je določena s temi pravili.

                     Podpisi

            (
            *1
         )	Jezik postopka: madžarščina.


Sodba Sodišča prve stopnje (prvi senat) z dne 27. septembra 2002. # Tideland Signal Ltd proti Komisiji Evropskih skupnosti. # Ničnostna tožba. # Zadeva T-211/02.


title: Sodba Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 25. marca 2010. # Société des produits Nestlé SA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT). # Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativnih znamk Skupnosti Golden Eagle in Golden Eagle Deluxe - Prejšnji mednarodni in nacionalni figurativni znamki, ki predstavljata skodelico in kavno zrnje - Relativni razlog za zavrnitev - Podobnost znakov - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009). # Združene zadeve T-5/08 do T-7/08.

text:
      Združene zadeve od T-5/08 do T-7/08
      Société des produits Nestlé SA
      proti
      Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)
      „Znamka Skupnosti – Postopek z ugovorom – Prijava figurativnih znamk Skupnosti Golden Eagle in Golden Eagle Deluxe – Prejšnji mednarodni in nacionalni figurativni znamki, ki predstavljata skodelico in kavno zrnje – Relativni razlog za zavrnitev – Podobnost znakov – Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)“
      Povzetek sodbe
      1.      Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje
            enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Podobnost med zadevnima znamkama – Merila
            za presojo
      (Uredba Sveta št. 40/94, člen 8(1)(b))
      2.      Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje
            enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Podobnost med zadevnima znamkama – Merila
            za presojo
      (Uredba Sveta št. 40/94, člen 8(1)(b))
      1.      Kadar je znamka sestavljena iz elementa, ki je dodan drugi znamki, ta znamka, tudi če ni prevladujoči sestavni del v sestavljeni
         znamki, lahko ohrani samostojni razlikovalni učinek v sestavljeni znamki. V takem primeru se sestavljena znamka in druga znamka,
         popolnoma prevzeta v poznejši znamki, lahko štejeta za podobni za namene člena 8(1)(b) Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti.

      Ob domnevi, da prejšnja znamka v poznejši ni popolnoma prevzeta, je tudi mogoče, da so zadevni znaki zaradi podobnosti med
         prejšnjo znamko in elementom poznejše znamke, ki ima samostojni razlikovalni učinek, podobni.

      (Glej točko 60.)
      2.      Čeprav je res, da je za opredelitev morebitnih prevladujočih elementov znaka treba preučiti razlikovalni učinek elementa sestavljene
         znamke že v fazi presoje podobnosti znakov, je stopnja razlikovalnega učinka prejšnje znamke eden od elementov, ki jih je
         treba upoštevati pri skupni presoji verjetnosti zmede v smislu člena 8(1)(b) Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti. Torej v
         fazi presoje podobnosti med znaki ni treba upoštevati morebitne nizke stopnje razlikovalnega učinka prejšnjih znamk.

      (Glej točko 65.)
SODBA SPLOŠNEGA SODIŠČA (osmi senat)
      z dne 25. marca 2010(*)

      „Znamka Skupnosti – Postopek z ugovorom – Prijava figurativnih znamk Skupnosti Golden Eagle in Golden Eagle Deluxe – Prejšnji mednarodni in nacionalni figurativni znamki, ki predstavljata skodelico in kavno zrnje – Relativni razlog za zavrnitev – Podobnost znakov – Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)“
      V združenih zadevah od T‑5/08 do T‑7/08,
      Société des produits Nestlé SA s sedežem v Veveyju (Švica), ki jo zastopa A. von Mühlendahl, odvetnik,

      tožeča stranka,
      proti
      Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT), ki ga zastopa R. Pethke, zastopnik,

      tožena stranka,
      druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe UUNT, intervenientka pred Sodiščem prve stopnje, je bila
      Master Beverage Industries Pte Ltd s sedežem v Singapurju (Singapur), ki jo zastopajo N. Clarembeaux, D. Vervaet in P. Maeyaert, odvetniki,

      zaradi tožb zoper tri odločbe drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 1. oktobra 2007 (zadeve R 563/2006‑2, R 568/2006‑2 in
         R 1312/2006‑2), ki se nanašajo na postopke z ugovorom med Société des produits Nestlé SA in Master Beverage Industries Pte Ltd,

      SPLOŠNO SODIŠČE (osmi senat),
      v sestavi M. E. Martins Ribeiro, predsednica, S. Papasavvas in A. Dittrich (poročevalec), sodnika,
      sodni tajnik: N. Rosner, administrator,
      na podlagi tožb, vloženih v sodnem tajništvu Sodišča prve stopnje 4. januarja 2008,
      na podlagi odgovora na tožbo, ki ga je UUNT v sodnem tajništvu Sodišča prve stopnje vložil 27. junija 2008,
      na podlagi odgovora na tožbo, ki ga je intervenientka v sodnem tajništvu Sodišča prve stopnje vložila 30. junija 2008,
      na podlagi sklepa z dne 23. maja 2008 o združitvi zadev T‑5/08, T‑6/08 in T‑7/08,
      na podlagi obravnave z dne 30. aprila 2009
      izreka naslednjo
      Sodbo
       Dejansko stanje
      1        Intervenientka, družba Master Beverage Industries Pte Ltd, je 7. maja 2003 pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke
         in modeli) (UUNT) na podlagi Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL 1994, L 11, str. 1),
         kakor je bila spremenjena (nadomeščena z Uredbo Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti
         (UL L 78, str. 1)) prijavila tri znamke Skupnosti.

      2        Tri znamke, za katere je bila zahtevana registracija (v nadaljevanju skupaj: prijavljene znamke), vsebujejo te figurativne
         znake:

      –        v zadevi T‑5/08 (prijava znamke Skupnosti št. 3157005) znak Golden Eagle svetlo rjave, temno rjave, rdeče, rumene, zlate,
         bele, srebrne in modre barve (v nadaljevanju: prijavljena znamka št. 1), ki je videti tako:

      –        v zadevi T‑6/08 (prijava znamke Skupnosti št. 3156924) znak Golden Eagle Deluxe temno rjave, svetlo rjave, rdeče, zlate, bele
         in rumene barve (v nadaljevanju: prijavljena znamka št. 2), ki je videti tako:

      –        v zadevi T‑7/08 (prijava znamke Skupnosti št. 3157534) znak Golden Eagle Deluxe temno rjave, svetlo rjave, rdeče, zlate, bele
         in rumene barve (v nadaljevanju: prijavljena znamka št. 3), ki je videti tako:

      3        Proizvodi, za katere je bila zahtevana registracija znamke, so iz razreda 30 Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji
         proizvodov in storitev zaradi registracije znamk z dne 15. junija 1957, kakor je bil revidiran in spremenjen, in ustrezajo
         temu opisu: „Kava, kavni nadomestki, kavni napitki, kavni napitki z mlekom“.

      4        Prijava za registracijo znamke št. 1 je bila objavljena v Biltenu znamk Skupnosti št. 5/2004 z dne 2. februarja 2004, znamke št. 2 v Biltenu znamk Skupnosti št. 83/2003 z dne 24. novembra 2003 in znamke št. 3 v Biltenu znamk Skupnosti št. 82/2003 z dne 17. novembra 2003.

      5        Tožeča stranka, družba Société des produits Nestlé SA, je 1. aprila 2004 na podlagi člena 42 Uredbe št. 40/94 (postal člen 41
         Uredbe št. 207/2009) vložila ugovor zoper registracijo prijavljene znamke št. 1. Ugovor je 23. februarja 2004 vložila tudi
         zoper registracijo prijavljene znamke št. 2, 17. februarja 2004 pa zoper registracijo prijavljene znamke št. 3.

      6        Ugovori so temeljili zlasti na prejšnjih mednarodnih in nacionalnih znamkah, ki predstavljajo rdečo skodelico na podlagi iz
         kavnega zrnja (v nadaljevanju: prejšnje znamke).

      7        Gre za mednarodno figurativno znamko rdeče, črne, rjave, bele, oranžne in zlate barve, registrirane pod številko IR 726641,
         ki je videti tako:

      8        Ta znamka je bila registrirana 18. januarja 2000 na podlagi Madridskega sporazuma o mednarodnem registriranju znamk z dne
         14. aprila 1891, kakor je bil revidiran in spremenjen, za proizvode iz razreda 30 Nicejskega aranžmaja in ustreza temu opisu:
         „Kava in kavni ekstrakti, mešanice na podlagi kave ali kavnih ekstraktov, instant kava, brezkofeinska kava, ekstrakti brezkofeinske
         kave“.

      9        Zaščitena je zlasti v teh državah članicah Evropske unije: Belgija, Nemčija, Španija, Francija, Italija, Luksemburg, Nizozemska,
         Avstrija in Portugalska.

      10      Ta znak je bil kot nacionalna znamka registriran tudi v Grčiji, in sicer 8. maja 2000 pod številko 142377 za proizvode iz
         razreda 30 Nicejskega aranžmaja, zlasti za proizvode: „Kava, kavni ekstrakti in kavni preparati, kavni nadomestki in ekstrakti
         kavnih nadomestkov“.

      11      Sicer pa gre za mednarodno figurativno znamko rdeče, rjave in zlate barve, registrirano pod številko IR 633089, ki je črno-bela
         videti tako:

      12      Ta znamka je bil registrirana 9. marca 1995 na podlagi Madridskega sporazuma za proizvode iz razreda 30 Nicejskega aranžmaja
         in ustreza temu opisu: „Kava in kavni ekstrakti, mešanice na podlagi kave in kavnih ekstraktov, instant kava, brezkofeinska
         kava, ekstrakti brezkofeinske kave“.

      13      Zaščitena je zlasti v teh državah članicah Evropske unije: Belgija, Nemčija, Španija, Francija, Italija, Luksemburg, Nizozemska,
         Avstrija in Portugalska.

      14      Ta znak je bil registriran kot nacionalna znamka za iste proizvode tudi v več državah članicah Unije, in sicer na Danskem
         (3. februarja 1995 pod številko 976.1995), v Grčiji (17. avgusta 1999 pod številko 122009) in na Finskem (20. septembra 1995
         pod številko 140164).

      15      Ugovori so temeljili na vseh zgoraj navedenih proizvodih, zaščitenih s prejšnjimi znamkami, usmerjeni pa so bili zoper vse
         proizvode, opisane v prijavah znamk Skupnosti.

      16      Razlogi, navedeni v utemeljitev ugovorov, so bili razlogi iz člena 8(1)(b) Uredbe št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009)
         in člena 8(5) Uredbe št. 40/94 (postal člen 8(5) Uredbe št. 207/2009).

      17      Oddelek za ugovore je z odločbami z dne 27. februarja (zadeva T‑5/08), 27. marca (zadeva T‑6/08) in 6. septembra 2006 (zadeva T‑7/08)
         ugovore zavrnil.

      18      Tožeča stranka je 25. aprila (zadevi T‑5/08 in T‑6/08) in 5. oktobra 2006 (zadeva T‑7/08) vložila pritožbe zoper vsako od
         odločb oddelka za ugovore.

      19      Odbor za pritožbe je s tremi odločbami z dne 1. oktobra 2007 (v nadaljevanju: izpodbijane odločbe) pritožbe zavrnil. V bistvu
         je menil, da ugovori niso bili utemeljeni, saj naj zadevne znamke ne bi bile podobne.

       Predlogi strank
      20      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

      –        izpodbijane odločbe razveljavi;
      –        odloči, da morajo biti prijave za registracijo zadevnih znamk zavrnjene;
      –        UUNT naloži plačilo stroškov, skupaj s tistimi, ki jih je priglasila v postopku pred odborom za pritožbe;
      –        intervenientki naloži plačilo stroškov, skupaj s tistimi, ki jih je priglasila v postopku pred odborom za pritožbe.
      21      UUNT Splošnemu sodišču predlaga, naj:

      –        tožbe zavrne;
      –        tožeči stranki naloži plačilo stroškov.
      22      Intervenientka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

      –        potrdi izpodbijane odločbe;
      –        odredi registracijo prijavljenih znamk;
      –        tožeči stranki naloži plačilo stroškov, skupaj s tistimi, ki so ji nastali v postopku pred odborom za pritožbe.
      23      Intervenientka je med obravnavo v odgovor na vprašanje Splošnega sodišča navedla, da se njen drugi predlog glede odreditve
         registracije prijavljenih znamk v bistvu prekriva s prvim, kar je bilo zabeleženo v zapisniku obravnave.

       Pravo
      24      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga, in sicer kršitev člena 8(1)(b) in člena 8(5) Uredbe št. 40/94.

      1.     Prvi pritožbeni razlog glede kršitve člena 8(1)(b) Uredbe št. 40/94
       Trditve strank
      25      Tožeča stranka trdi, da bi njeni ugovori glede prejšnjih znamk morali biti sprejeti (glej točke od 7 do 14 zgoraj). Poudarja,
         da te figurativne znake uporablja na vseh paketih instant kave Nescafé, prodanih pod oznako „Classic“, in da jih vsako leto
         v Uniji proda več kot 50.000 ton v vrednosti več kot ene milijarde EUR.

      26      Meni, da je odbor za pritožbe napačno presodil, da zadevne znamke niso podobne. Prejšnje znamke naj bi bile sestavljene iz
         kombinacije teh devetih elementov:

      –        skodelica;
      –        skodelica je rdeča;
      –        skodelica je obrnjena tako, da je razvidna vsebina;
      –        skodelica ima ročaj;
      –        notranja površina skodelice je bela;
      –        skodelica je polna vročega napitka;
      –        iz skodelice se dvigajo hlapi;
      –        skodelica stoji na podlagi iz kavnega zrnja;
      –        podlaga je rjava in oranžnozlata, skodelico obkroža sij.
      27      Prijavljene znamke naj bi vsebovale vseh teh devet elementov prejšnjih znamk. Prijavljene in prejšnje znamke naj bi bile vizualno
         zelo podobne. Poleg tega naj bi bili spodnji del prijavljene znamke št. 1 in desni strani prijavljenih znamk št. 2 in 3, na
         eni strani, ter prejšnje znamke, na drugi strani, pojmovno enaki.

      28      Tožeča stranka trdi, da sta si v skladu s sodno prakso iz sodbe Sodišča z dne 6. oktobra 2005 v zadevi Medion (C‑120/04, ZOdl.,
         str. I‑8551) znamki, če je prejšnja znamka vključena v novo, podobni, če ima njun skupni element v novi sestavljeni znamki
         samostojni razlikovalni učinek.

      29      Napačno naj bi bilo, da je odbor za pritožbe menil, da se prejšnji znamki ne razlikujeta dosti. Nasprotno, te znamke naj bi
         imele posebno velik razlikovalni učinek. Poleg tega naj bi bile ugledne, in to ne glede na to, da se uporabljajo v povezavi
         z znamko Nescafé.

      30      UUNT in intervenientka ta tožbeni razlog zavračata.

      31      UUNT meni, da je odbor za pritožbe pravilno ugotovil, da sporne znamke niso podobne. Prejšnje znamke naj bi imele zelo majhen
         razlikovalni učinek, dokazi, ki jih je predložila tožeča stranka, pa naj ne bi pokazali, da imajo velik razlikovalni učinek
         ali ugled. Trdi, da je pri prijavljenih znamkah skodelica uporabljena le kot „okrasni element za ozadje“ in nima samostojnega
         razlikovalnega učinka. Dalje poudarja, da prejšnje znamke v prijavljenih znamkah niso natančno prevzete.

      32      Tudi intervenientka meni, da je odbor za pritožbe pravilno ugotovil, da sporne znamke niso podobne. Trdi, da prijavljene znamke,
         drugače kot prejšnje znamke, vsebujejo besedne elemente, ki so prevladujoči elementi. Pri prijavljeni znamki št. 1 naj bi
         bile razlike s prejšnjimi znamkami še izrazitejše zaradi orla, ki daje velik razlikovalni učinek in naj bi bil figurativni
         element, ki pri prijavljeni znamki št. 1 prevladuje. Ker je pri promociji napitkov uporaba podobe skodelice in kavnega zrnja
         zelo razširjena, bi bilo treba razlike med upodobitvami teh elementov pri zadevnih znamkah šteti za pomembne. Podoba skodelice
         in kavnega zrnja naj bi bila opisna in pri prijavljenih znamkah naj ne bi imela samostojnega razlikovalnega učinka. Intervenientka
         tudi meni, da zadevne znamke s pojmovnega vidika niso podobne.

       Presoja Splošnega sodišča
       Uvodne ugotovitve
      33      V skladu s členom 8(1)(b) Uredbe št. 40/94 o ugovoru imetnika prejšnje znamke se znamka, za katero je vložena prijava, ne
         registrira, če zaradi enakosti ali podobnosti s prejšnjo znamko in enakosti ali podobnosti proizvodov ali storitev, ki jih
         znamki označujeta, obstaja verjetnost zmede v javnosti na ozemlju, na katerem je prejšnja znamka varovana. Verjetnost zmede
         zajema verjetnost povezovanja s prejšnjo znamko. Sicer pa je na podlagi člena 8(2)(a)(ii) in (iii) Uredbe št. 40/94 (postal
         člen 8(2)(a)(ii) in (iii) Uredbe št. 207/2009) treba med prejšnje znamke šteti tako znamke, registrirane v državi članici,
         kot tudi znamke, ki so bile registrirane v skladu z mednarodnimi sporazumi, ki veljajo v državi članici, katerih zahteva za
         registracijo je bila vložena pred zahtevo za registracijo znamke Skupnosti.

      34      V skladu z ustaljeno sodno prakso verjetnost zmede obstaja takrat, kadar bi javnost lahko verjela, da zadevni proizvodi ali
         storitve izhajajo iz istega podjetja ali iz gospodarsko povezanih podjetij. V skladu z isto sodno prakso je treba verjetnost
         zmede presojati celovito glede na to, kako upoštevna javnost zaznava zadevne znake in proizvode ali storitve, ob upoštevanju
         vseh dejavnikov, upoštevnih za obravnavani primer, zlasti medsebojne odvisnosti med podobnostjo znakov in podobnostjo označenih
         proizvodov ali storitev (glej sodbo Sodišča prve stopnje z dne 9. julija 2003 v zadevi Laboratorios RTB proti UUNT – Giorgio
         Beverly Hills (GIORGIO BEVERLY HILLS), T‑162/01, Recueil, str. II‑2821, točke od 30 do 33 in navedena sodna praksa).

       Primerjava proizvodov
      35      Treba je ugotoviti, da je odbor za pritožbe v izpodbijanih odločbah (točka 28 izpodbijane odločbe v zadevi T‑5/08 in točka 27
         izpodbijanih odločb v zadevah T‑6/08 in T‑7/08) pravilno menil, da so zadevni proizvodi enaki, tako kot je razvidno iz točk 3,
         8, 10 in 12 zgoraj.

      36      Kljub temu pa je odbor ugotovil, da zadevne znamke niso podobne, tako da conditio sine qua non za uporabo člena 8(1)(b) Uredbe št. 40/94 ni izpolnjen. Treba je torej preučiti, ali je odbor za pritožbe pravilno presodil,
         da zadevne znamke niso podobne.

       Primerjava znakov
      37      Celovita presoja verjetnosti zmede, kar zadeva vidno, slušno ali pojmovno podobnost spornih znakov, mora temeljiti na celotnem
         vtisu, ki ga ti ustvarjajo, ob upoštevanju predvsem njihovih razlikovalnih in prevladujočih elementov. Zaznava znamk, ki jo
         ima povprečni potrošnik glede zadevnih proizvodov ali storitev, pri celoviti presoji te verjetnosti igra glavno vlogo. Povprečni
         potrošnik v zvezi s tem navadno znamko zaznava kot celoto in ne preverja posameznih podrobnosti (glej sodbo Sodišča z dne
         12. junija 2007 v zadevi UUNT proti Shaker, C‑334/05 P, ZOdl., str. I‑4529, točka 35 in navedena sodna praksa).

      38      Pri tem je treba za presojo stopnje razlikovalnega učinka znamke spomniti, da je treba splošno presoditi večjo ali manjšo
         sposobnost znamke, da proizvode ali storitve, za katere je bila registrirana, identificira kot proizvode ali storitve, ki
         izvirajo iz določenega podjetja, in je torej namenjena razlikovanju teh proizvodov ali storitev od tistih iz drugih podjetij
         (glej v tem smislu in po analogiji sodbo Sodišča z dne 22. junija 1999 v zadevi Lloyd Schuhfabrik Meyer, C‑342/97, Recueil,
         str. I‑3819, točka 22). Če gre za presojo razlikovalnega učinka elementa sestavljene znamke, se uporablja isto merilo, tako
         da se presoja večja ali manjša sposobnost tega elementa znamke, da proizvode ali storitve, za katere je bila znamka registrirana,
         identificira kot proizvode ali storitve, ki izvirajo iz določenega podjetja.

      –       Elementi zadevne znamke, ki jih je treba upoštevati pri primerjavi znakov
      39      Presoja podobnosti med znamkama se ne more omejiti samo na upoštevanje sestavnega dela sestavljene znamke in njegovega primerjanja
         z drugo znamko. Nasprotno, opraviti je treba primerjavo s preučitvijo zadevnih znamk, upoštevajoč vsako kot celoto, kar ne
         izključuje, da lahko v celotnem vtisu, ki ga v spominu upoštevne javnosti ustvari sestavljena znamka, v nekaterih okoliščinah
         prevlada en ali več njenih sestavnih delov (glej zgoraj v točki 37 navedeno sodbo UUNT proti Shaker, točka 41 in navedena
         sodna praksa). Presojo podobnosti samo na podlagi prevladujočega elementa je mogoče opraviti le, če je mogoče vse preostale
         sestavine znamke zanemariti (zgoraj v točki 37 navedena sodba Sodišča UUNT proti Shaker, točka 42, in sodba z dne 20. septembra 2007
         v zadevi Nestlé proti UUNT, C‑193/06 P, neobjavljena v ZOdl., točka 43). To bi se lahko zgodilo zlasti, če bi ta del na podobi
         znamke, ki se je upoštevna javnost spomni, prevladoval, tako da se pri celotnem vtisu, ki ga znamka daje, druge dele lahko
         zanemari (zgoraj navedena sodba Nestlé proti UUNT, točka 43).

      40      Odbor za pritožbe je v tem primeru menil, da je prevladujoči element pri prijavljenih znamkah besedni element „golden eagle“
         pri prijavljenih znamkah št. 2 in 3 ter besedni element „golden eagle“ skupaj s podobo orla pri prijavljeni znamki št. 1.
         Menil je, da je podoba rdeče skodelice in kavnega zrnja pri prijavljenih znamkah izključno okrasni element. Kljub podobnim
         figurativnim elementom naj zadevne znamke zaradi razlik v teh elementih in zaradi neobstoja besednih elementov v prejšnjih
         znamkah ne bi bile podobne.

      41      Najprej je treba preučiti, ali so elementi, ki jih je opredelil odbor za pritožbe, pri prijavljenih znamkah prevladujoči in
         ali je treba druge elemente prijavljenih znamk šteti za zanemarljive.

      42      Glede prijavljene znamke št. 1 je treba ugotoviti, da je sestavljena predvsem iz teh elementov: orla, besednega elementa „golden
         eagle“, ki je pod tem elementom, rdeče skodelice s kavo na podlagi iz kavnega zrnja, ki je pod besednim elementom, in rdeče
         črte, ki gre čez spodnji desni del znamke.

      43      Treba je upoštevati, da ima kombinacija besednega elementa „golden eagle“ s podobo orla na prijavljeni znamki št. 1 pomemben
         položaj. Kot je poudaril odbor za pritožbe, je namreč besedni element po navadi tisti, ki ga potrošniki uporabljajo za opredelitev
         in nakup proizvoda. Še več, velikost besednega elementa ni zanemarljiva. Poleg tega gre za zelo razlikovalni element, saj
         je za zadevne proizvode domišljijski. Za potrošnika, ki nima zadostnega znanja angleščine, da bi razumel pomen besednega elementa,
         ima ta kljub temu zelo velik razlikovalni učinek, saj ga dojema kot domišljijski element brez konkretnega pomena. Tudi podoba
         orla je za opis kave in kavnih napitkov zelo razlikovalna, saj je ni mogoče šteti, kot da sugerira zadevne proizvode.

      44      Nasprotno ima podoba rdeče skodelice na podlagi iz kavnega zrnja na spodnjem delu prijavljene znamke št. 1 za zadevne proizvode
         majhen razlikovalni učinek. Rdeče skodelice in kavnega zrnja se namreč ne more šteti za nerazlikovalna, saj sugerirata zadevne
         proizvode (glej v tem smislu v zvezi s podobo kravjega kožuha za mleko in mlečne izdelke sodbo Sodišča prve stopnje z dne
         13. junija 2006 v zadevi Inex proti UUNT – Wiseman (podoba kravjega kožuha), T‑153/03, ZOdl., str. II‑1677, točka 36). Nasprotno,
         po zgledu odbora za pritožbe je treba ugotoviti, da gre za nepomembne elemente. Pri trženju kave ali kavnih napitkov namreč
         podoba pripravljene kave v skodelici in kave v zrnju pride na misel sama po sebi.

      45      Kljub temu pa se elementa, sestavljenega iz rdeče skodelice na podlagi iz kavnega zrnja, pri celotnem vtisu, ki ga daje prijavljena
         znamka št. 1, ne sme šteti za popolnoma zanemarljivega. V primerjavi z besednim in figurativnim elementom, ki upodablja orla,
         je sicer veliko manj primeren za nakazovanje trgovskega izvora zadevnih proizvodov, vendar zaseda približno polovico prijavljene
         znamke št. 1 in za celoten vtis, ki ga daje ta znak, ni zanemarljiv.

      46      V zvezi s prijavljenima znamkama št. 2 in 3 je treba ugotoviti, da sta v bistvu sestavljeni iz besednega elementa „golden
         eagle deluxe“ na levi strani znaka, rdeče skodelice s kavo na desni in kavnega zrnja na spodnjem delu. Pri teh znamkah je
         treba besedni element „golden eagle“ šteti za prevladujoč. Kot je bilo namreč ugotovljeno zgoraj, je ta besedna zveza v zvezi
         z zadevnimi proizvodi besed domišljijska, ne glede na to, ali je razumljiva ali ne. Potrošnik se pri opredelitvi in nakupu
         proizvoda tudi prej opre na besedni kot na figurativni element. Poleg tega ima figurativni element prijavljenih znamk št. 2
         in 3 majhen razlikovalni učinek. Kljub temu se ga ne sme šteti za popolnoma zanemarljivega. Teh figurativnih znamk se namreč
         ne sme omejiti le na besedni element. Čeprav je besedni element zapisan z velikimi tiskanimi črkami, zaseda le del površine
         teh znamk.

      47      Ker se elementa, sestavljenega iz rdeče skodelice in kavnega zrnja, pri celotnem vtisu, ki ga dajejo prijavljene znamke, ne
         sme šteti za popolnoma zanemarljivega, se primerjava med zadevnimi znaki ne sme omejiti na njihove prevladujoče elemente.

      48      Tudi pri prejšnjih znamkah ni elementa, ki bi na znakih prevladoval, tako da bi bili drugi elementi pri celotnem vtisu, ki
         ga ti znaki dajejo, zanemarljivi.

      49      Iz vsega navedenega je razvidno, da mora primerjava zadevnih znakov temeljiti na celotnem vtisu, ki ga dajejo, in se ne sme
         omejiti na nekatere njihove elemente.

      –       Vizualna podobnost
      50      V tem primeru je treba najprej analizirati podobnost med delom prijavljenih znamk, sestavljenim iz podobe skodelice in kavnega
         zrnja, na eni strani in prejšnjimi znamkami, na drugi strani, nato pa primerjati prijavljene znamke kot celoto s prejšnjimi
         znamkami. V zvezi s tem je treba navesti, da nič ne nasprotuje temu, da se najprej analizira podobnost med zadevnimi znamkami
         glede na element sestavljene znamke, nato pa v celoti presodi podobnost.

      51      Glede prijavljene znamke št. 1 je treba navesti, da imajo spodnji del te znamke in prejšnje znamke skupno podobo rdeče skodelice
         z belo notranjostjo na podlagi iz kavnega zrnja. Poleg tega je na vsaki od teh znamk os skodelice usmerjena na desno, skodelica
         je napolnjena z vročim napitkom (očitno s kavo), iz nje pa se dvigajo hlapi. Tudi barva ozadja teh znamk je podobna, saj je
         podlaga prijavljene znamke št. 1 oranžna, sij okrog skodelice v prejšnji znamki, registrirani pod številko IR 726641, pa prav
         tako. Tudi pri prijavljeni znamki št. 1 je mogoče okrog skodelice prepoznati neke vrste sij, čeprav so njegovi obrisi manj
         razločni kot obrisi na prejšnji znamki, registrirani pod številko IR 726641.

      52      Glede razlik med spodnjim delom prijavljene znamke št. 1 in prejšnjimi znamkami je treba navesti tole. Najočitnejša razlika
         med zadevnimi znamkami je v dejstvu, da je rdeča skodelica na prejšnjih znamkah okrašena z zlato črto na zunanjosti, ki je
         na prijavljeni znamki št. 1 ni. Poleg tega je na prejšnjih znamkah kava v skodelici zelo temna, skoraj črna, medtem ko je
         na prijavljeni znamki št. 1 svetlo rjava. Drugače kot na prejšnjih znamkah, na prijavljeni znamki št. 1 rdeča črta gre čez
         spodnji desni del.

      53      Glede prijavljenih znamk št. 2 in 3 je treba navesti, da imajo s prejšnjimi znamkami skupno podobo rdeče skodelice z belo
         notranjostjo in kavnim zrnjem. Poleg tega je na vseh teh znamkah skodelica napolnjena z vročim napitkom (očitno s kavo), iz
         nje pa se dvigajo hlapi. Obstaja tudi podobnost glede barve ozadja teh znamk, saj je ozadje prijavljenih znamk št. 2 in 3
         delno oranžno delno rjavo, enako kot na prejšnji znamki, registrirani pod številko IR 726641.

      54      Vendar – drugače kot pri prejšnjih znamkah – pri prijavljenih znamkah št. 2 in 3 rdeča skodelica ni okrašena z zlato črto
         na zunanjosti. Poleg tega je treba ugotoviti, da glede perspektive in vidnega dela skodelice med prijavljenima znamkama št. 2
         in 3 in prejšnjimi znamkami obstajajo razlike. Na prejšnjih znamkah je namreč os skodelice nagnjena v desno, pri prijavljenih
         znamkah št. 2 in 3 pa v levo. Poleg tega je pri prejšnjih znamkah vidna skoraj vsa skodelica in je le njen zelo majhen del
         prekrit s kavnim zrnjem, na katerega je postavljena. Nasprotno je na prijavljenih znamkah št. 2 in 3 viden le zgornji del
         skodelice, podoba pa je videti odrezana na sredini ročaja.

      55      Poleg tega sta prijavljeni znamki št. 2 in 3 pravokotne oblike, pri čemer je dolžina precej večja kot višina. Skodelica ni
         postavljena na sredino, ampak na desno stran znamk. Nasprotno je prejšnja znamka, registrirana pod številko IR 633089, kvadratne
         oblike, prejšnja znamka, registrirana pod številko IR 726641, pa pravokotne, pri čemer je dolžina manjša od višine. Na prejšnji
         znamki, registrirani pod številko IR 726641, je skodelica postavljena v sredino in zaseda zelo velik del površine. Del, prekrit
         s kavnim zrnjem in z ozadjem, deluje relativno majhen. Nasprotno na prijavljenih znamkah št. 2 in 3 rdeča skodelica, postavljena
         na desno stran, nikakor ne zavzema velikega dela površine. Na prejšnji znamki, registrirani pod številko IR 633089, je skodelica
         postavljena na sredino sloja kavnega zrnja. Ta pokriva približno četrtino višine te znamke. Nasprotno na prijavljenih znamkah
         št. 2 in 3 kavno zrnje prekriva veliko večji del površine.

      56      Glede sija, ki ga je tožeča stranka predstavila kot enega izmed devetih elementov prejšnjih znamk (glej točko 26 zgoraj),
         Splošno sodišče meni, da prijavljeni znamki št. 2 in 3 ne dajeta vtisa, da skodelico obkroža sij. Dajeta predvsem vtis, da
         je na levi strani znaka ozadje rjavo, na desni in v sredini pa oranžno.

      57      Glede prijavljene znamke št. 3 je poleg tega treba navesti, da je kava v skodelici svetlo rjava, medtem ko je na prejšnjih
         znamkah zelo temna, skoraj črna.

      58      Iz vsega navedenega je razvidno, da je treba prejšnje znamke in element prijavljenih znamk, sestavljen iz podobe rdeče skodelice
         in kavnega zrnja, šteti kot podobne.

      59      Glede primerjave celotnega vtisa, ki ga dajejo zadevne znamke, je treba najprej spomniti, da je del prijavljenih znamk, sestavljen
         iz podobe rdeče skodelice in kavnega zrnja, element z majhnim razlikovalnim učinkom in da imajo besedni elementi prijavljenih
         znamk in figurativni element prijavljene znamke št. 1, ki predstavlja orla, velik razlikovalni učinek.

      60      Poleg tega je treba v skladu s sodno prakso navesti, da kadar je znamka sestavljena iz elementa, ki je dodan drugi znamki,
         ta znamka, tudi če ni prevladujoči sestavni del v sestavljeni znamki, lahko ohrani samostojni razlikovalni učinek v sestavljeni
         znamki. V takem primeru se sestavljena znamka in druga znamka lahko štejeta za podobni (glej v tem smislu zgoraj v točki 28
         navedeno sodbo Medion, točki 30 in 37). Treba je spomniti, da se zgoraj v točki 28 navedena sodba Medion nanaša na položaj,
         v katerem je bila prejšnja znamka popolnoma prevzeta v poznejši znamki. Kljub temu je treba ugotoviti, da je ob domnevi, da
         prejšnja znamka v poznejši ni popolnoma prevzeta, tudi mogoče, da so zadevni znaki zaradi podobnosti med prejšnjo znamko in
         elementom poznejše znamke, ki ima samostojni razlikovalni učinek, podobni.

      61      Glede prijavljene znamke št. 1 je v tem primeru treba poudariti, da ob tem, da elementa, sestavljenega iz podobe rdeče skodelice
         na sloju kavnega zrnja, pri celotnem vtisu, ki ga daje znak, in glede na podobnost med tem elementom in prejšnjimi znamkami
         ni mogoče šteti za popolnoma zanemarljivega, se te znamke in prejšnjih znamk ne sme šteti za popolnoma nepodobne. Vendar ker
         element, sestavljen iz podobe rdeče skodelice na sloju kavnega zrnja, ni popolnoma prevzet v prijavljeni znamki št. 1 in ker
         ima ta element prijavljene znamke št. 1 majhen razlikovalni učinek, medtem ko imata besedni element in figurativni element,
         sestavljen iz podobe orla, zelo velik razlikovalni učinek, je treba vizualno podobnost med to znamko in prejšnjimi znamkami
         šteti za majhno.

      62      Glede prijavljenih znamk št. 2 in 3 je treba prav tako poudariti, da glede na to, da elementa, sestavljenega iz podobe rdeče
         skodelice na sloju kavnega zrnja, pri celotnem vtisu, ki ga daje znak, in glede na podobnost med tem elementom in prejšnjimi
         znamkami ni mogoče šteti za popolnoma zanemarljivega, se teh in prejšnjih znamk ne sme šteti za popolnoma nepodobne.

      63      Vendar je treba enako poudariti, da razlik, navedenih zgoraj v točkah od 54 do 57, med prejšnjimi znamkami in elementom prijavljenih
         znamk št. 2 in 3, sestavljenim iz podobe rdeče skodelice in kavnega zrnja, ni mogoče zanemariti. Ker ima ta element prijavljenih
         znamk št. 2 in 3 majhen razlikovalni učinek, njun besedni element pa velikega, je treba vizualno podobnost med prijavljenima
         znamkama in prejšnjimi znamkami šteti za majhno.

      64      Glede ugotovitve odbora za pritožbe, v skladu s katero so razlike med podobo rdeče skodelice in kavnega zrnja na prijavljenih
         znamkah in to podobo na prejšnjih znamkah glede na majhen razlikovalni učinek prejšnjih znamk zelo pomembne (točka 26 vsake
         od izpodbijanih odločb), je treba navesti naslednje.

      65      Eden od dejavnikov, ki jih je treba upoštevati pri presoji verjetnosti zmede, je razlikovalni učinek prejšnjih znamk (sodbi
         Sodišča prve stopnje z dne 16. marca 2005 v zadevi L’Oréal proti UUNT – Revlon (FLEXI AIR), T‑112/03, ZOdl., str. II‑949,
         točka 61, in z dne 13. decembra 2007 v zadevi Xentral proti UUNT – Pages jaunes (PAGESJAUNES.COM), T‑134/06, ZOdl., str. II‑5213,
         točka 70; glej v tem smislu in po analogiji tudi sodbo Sodišča z dne 29. septembra 1998 v zadevi Canon, C‑39/97, Recueil,
         str. I‑5507, točka 24). V zvezi s tem je treba poudariti, da je treba razlikovati med razlikovalnim učinkom prejšnje znamke,
         ki je povezan z varstvom take znamke, in razlikovalnim učinkom, ki ga ima element sestavljene znamke in ki opredeljuje njegovo
         možnost prevladovanja v celotnem vtisu, ki ga ta znamka daje (sklep Sodišča z dne 27. aprila 2006 v zadevi L’Oréal proti UUNT,
         C‑235/05 P, neobjavljen v ZOdl., točka 43). Čeprav je res, da je za opredelitev morebitnih prevladujočih elementov znaka treba
         preučiti razlikovalni učinek elementa sestavljene znamke že v fazi presoje podobnosti znakov, je stopnja razlikovalnega učinka
         prejšnje znamke eden od elementov, ki jih je treba upoštevati pri skupni presoji verjetnosti zmede. Torej v fazi presoje podobnosti
         med znaki ni treba upoštevati morebitne nizke stopnje razlikovalnega učinka prejšnjih znamk.

      –       Fonetična podobnost
      66      Tožeča stranka trdi, da odbor za pritožbe zadevnih znakov ni primerjal s fonetičnega vidika. Meni, da dejstvo, da prijavljene
         znamke vsebujejo besedni element, v zvezi s tem ni pomembno, saj vsebujejo samostojni razlikovalni element, sestavljen iz
         rdeče skodelice na sloju kavnega zrnja.

      67      V zvezi s tem zadostuje ugotovitev, da fonetična primerjava med zadevnimi znamkami ni potrebna, saj prejšnje znamke ne vsebujejo
         nobenega besednega elementa. Če potrošnik pri opisu zadevnih znamk uporabi izraze kot „rdeča skodelica“ in „kavno zrnje“,
         to še ne pomeni, da obstaja fonetična podobnost med zadevnimi znamkami. Javnost namreč, ko govori o prijavljenih znamkah,
         ne opisuje figurativnega elementa, ampak uporabi besedni element.

      –       Pojmovna podobnost
      68      Tožeča stranka odboru za pritožbe očita, da zadevnih znamk ni primerjal s pojmovnega vidika. V zvezi s tem trdi, da so spodnji
         del prijavljene znamke št. 1 in desna dela prijavljenih znamk št. 2 in 3 na eni strani ter prejšnje znamke na drugi strani
         s pojmovnega vidika enaki.

      69      UUNT meni, da je razlika med zadevnimi znamkami z vidika pojmovnosti jasna, saj prejšnje znamke ne vsebujejo podobe zlatega
         orla, ki je prisoten na prijavljenih znamkah.

      70      V zvezi s tem je treba ugotoviti, da se odbor za pritožbe v izpodbijanih odločbah o pojmovni podobnosti zadevnih znakov dejansko
         ne opredeli izrecno. Treba je tudi navesti, da so spodnji del prijavljene znamke št. 1 in desni strani prijavljenih znamk
         št. 2 in 3 sestavljeni iz rdeče skodelice s kavo in kavnega zrnja, enako kot prejšnje znamke.

      71      Poleg tega je treba spomniti, da ima element prijavljenih znamk, sestavljen iz podobe rdeče skodelice na sloju kavnega zrnja,
         majhen razlikovalni učinek, saj napeljuje na zadevne proizvode.

      72      Treba je ugotoviti, da ima podoba orla za zadevne proizvode velik razlikovalni učinek, saj z njimi nima nobene zveze (glej
         točko 43 zgoraj). Vendar pa je treba spomniti, da potrošnik, ki nima zadostnega znanja angleščine, da bi razumel besedo „eagle“,
         ne more dojeti navezovanja na podobo orla na prijavljenih znamkah št. 2 in 3.

      73      V tem primeru s pojmovnega vidika torej ni mogoče popolnoma zanikati podobnosti med zadevnimi znamkami.

      74      Iz vsega navedenega je razvidno, da je odbor za pritožbe v izpodbijanih odločbah (točka 28 izpodbijane odločbe v zadevi T‑5/08
         in točka 27 izpodbijanih odločb v zadevah T‑6/08 in T‑7/08) napačno presodil, da zadevne znamke niso podobne. Če z vizualnega
         in pojmovnega vidika obstaja podobnost, pa čeprav majhna, bi moral odbor za pritožbe presojati verjetnost zmede med spornimi
         znamkami.

      75      Iz navedenega je razvidno, da je treba prvi tožbeni razlog sprejeti in izpodbijane odločbe zato razveljaviti, ne da bi bilo
         treba preučiti drugi tožbeni razlog.

      2.     Predlog za spremembo izpodbijanih odločb
      76      Glede drugega tožbenega razloga tožeče stranke, s katerim ta Splošnemu sodišču predlaga, naj odloči, da morajo biti prijave
         za registracijo zadevnih znamk zavrnjene, je treba navesti tole.

      77      Treba je poudariti, da je možnost spremeniti izpodbijano odločbo Splošnemu sodišču dana na podlagi člena 63(3) Uredbe št. 40/94
         (postal člen 65(3) Uredbe št. 207/2009) in je načeloma omejena le na zadeve, o katerih se že lahko razsodi, kar pomeni, da
         Splošno sodišče na podlagi dokazov, ki so mu bili predloženi, lahko izda odločbo, ki bi jo moral izdati odbor za pritožbe
         (sodba Sodišča prve stopnje z dne 8. julija 2004 v zadevi MFE Marienfelde proti UUNT – Vétoquinol (HIPOVITON), T‑334/01, ZOdl.,
         str. II‑2787, točka 63). V tem primeru o zadevi še ne more biti razsojeno, saj odbor za pritožbe v izpodbijanih odločbah ni
         opravil splošne presoje verjetnosti zmede.

      78      Zato je treba predlog tožeče stranke za spremembo izpodbijanih odločb zavrniti.

       Stroški
      79      V skladu s členom 87(2) poslovnika Splošnega sodišča se neuspeli stranki naloži plačilo stroškov, če so bili ti priglašeni.
         Ta člen poleg tega določa, da če več strank ne uspe, Splošno sodišče odloči, da se stroški delijo.

      80      Ker v obravnavani zadevi UUNT in intervenientka nista uspela, se jima naloži plačilo stroškov tožeče stranke, ki jih je ta
         priglasila.

      Iz teh razlogov je
      SPLOŠNO SODIŠČE (osmi senat)
      razsodilo:
      1)      Odločbe drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 1. oktobra 2007
            (zadeve R 563/2006‑2, R 568/2006‑2 in R 1312/2006‑2) se razveljavijo.
      2)      V preostalem se tožbe zavrnejo.
      3)      L’OHMI in Master Beverage Industries Pte Ltd poleg svojih stroškov nosita tudi stroške družbe Société des produits Nestlé
            SA.

               Martins Ribeiro

                Papasavvas

                Dittrich

         Razglašeno na javni obravnavi v Luxembourgu, 25. marca 2010.
      Podpisi
      * Jezik postopka: angleščina.


Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 28. septembra 2011. # AZ proti Evropski komisiji. # Javni uslužbenci - Napredovanje. # Zadeva F-26/10.