title: Zadeva C-12/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour du travail de Liège (Belgija) 11. januarja 2008 – Mono Car Styling SA, v postopku likvidacije, proti Dervisu Odemisu, Marcu Bayardu, Pietru Dimoli, Danielli Marra, Youssefu Belkaidu, Marie-Christine Henri, Philippu Tistaertu, Richardu Toussaintu, Alexandru Van Ruttenu, Françoisu Cristantielliju, Khalidu Zariju, Isabelle Longaretti, Luigiju Deianu, Vincentu Hellinxu, Christophu Novelliju, Domenicu Castronovu, Rachidu Hittiju, Albertu D'Erricu, Marcu Quaranti, Primu Pecciju, Giuseppeju Montapertu

text:
               29.3.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 79/17

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour du travail de Liège (Belgija) 11. januarja 2008 – Mono Car Styling SA, v postopku likvidacije, proti Dervisu Odemisu, Marcu Bayardu, Pietru Dimoli, Danielli Marra, Youssefu Belkaidu, Marie-Christine Henri, Philippu Tistaertu, Richardu Toussaintu, Alexandru Van Ruttenu, Françoisu Cristantielliju, Khalidu Zariju, Isabelle Longaretti, Luigiju Deianu, Vincentu Hellinxu, Christophu Novelliju, Domenicu Castronovu, Rachidu Hittiju, Albertu D'Erricu, Marcu Quaranti, Primu Pecciju, Giuseppeju Montapertu
   (Zadeva C-12/08)
   (2008/C 79/30)
   Jezik postopka: francoščina
   Predložitveno sodišče
   Cour du travail de Liège
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Mono Car Styling SA, v postopku likvidacije

      Tožene stranke: Dervis Odemis, Marc Bayard, Pietro Dimola, Danielle Marra, Youssef Belkaid, Marie-Christine Henri, Philippe Tistaert, Richard Toussaint, Alexandre Van Rutten, François Cristantielli, Khalid Zari, Isabelle Longaretti, Luigi Deiana, Vincent Hellinx, Christophe Novelli, Domenico Castronovo, Rachid Hitti, Alberto D'Errico, Marco Quaranta, Primo Pecci, Giuseppe Montaperto
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 6 Direktive Sveta 98/59/ES z dne 20. julija 1998 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi s kolektivnimi odpusti (1), ki določa, da:
               „[d]ržave članice zagotovijo, da so sodni in/ali upravni postopki za uveljavljanje obveznosti iz te direktive dostopni predstavnikom delavcev in/ali delavcem“,
               razlagati tako, da nasprotuje nacionalni določbi, kot je člen 67 zakona z dne 13. februarja 1998 o ukrepih v korist zaposlovanja, ker določa, da delavec ne more več izpodbijati zakonitosti postopka obveščanja in posvetovanja,

                           —

                           razen z utemeljitvijo, da delodajalec ni spoštoval pogojev iz člena 66(1), drugi pododstavek, istega zakona,

                           —

                           in če so predstavniki zaposlenih v svetu delavcev, ali, če tega ni, predstavniki sindikata, ali, če teh ni, delavci, ki bi morali biti obveščeni in bi se moralo z njimi posvetovati, delodajalca obvestili o ugovorih glede nespoštovanja enega ali več pogojev iz člena 66(1), drugi pododstavek, v tridesetih dneh od dneva objave iz člena 66(2), drugi pododstavek,

                           —

                           in če je odpuščeni delavec delodajalca [v tridesetdnevnem roku od dneva odpovedi njegovega delovnega razmerja] ali od dneva, ko so odpovedi delovnih razmerij pridobile značilnosti kolektivnega odpusta, s priporočeno pisemsko pošiljko obvestil, da izpodbija zakonitost postopka obveščanja in posvetovanja, in da zahteva vrnitev na delo?

               2.

               V primeru, da se člen 6 Direktive Sveta 98/59/ES z dne 20. julija 1998 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi s kolektivnimi odpusti lahko razlaga tako, da državi članici dopušča sprejetje nacionalne določbe, kot je člen 67 zakona z dne 13. februarja 1998 o ukrepih v korist zaposlovanja, ki določa, da odpuščeni delavec ne more več izpodbijati zakonitosti postopka obveščanja in posvetovanja razen z utemeljitvijo, da delodajalec ni spoštoval pogojev iz člena 66(1), drugi pododstavek, istega zakona, in če so predstavniki zaposlenih v svetu delavcev, ali, če tega ni, predstavniki sindikata, ali, če teh ni, delavci, ki bi morali biti obveščeni in bi se moralo z njimi posvetovati, v roku tridesetih dni od dneva objave iz člena 66(2), drugi pododstavek, delodajalca obvestili o ugovorih glede spoštovanja enega ali več pogojev iz člena 66(1), drugi pododstavek, ter če je odpuščeni delavec delodajalca s priporočeno pisemsko pošiljko obvestil, da izpodbija zakonitost postopka obveščanja in posvetovanja, in da je zahteval vrnitev na delo, in to v tridesetdnevnem roku od dneva odpovedi njegovega delovnega razmerja ali od dneva, ko so odpovedi delovnih razmerij pridobile značilnosti kolektivnega odpusta,
               ali je taka ureditev skladna s temeljnimi pravicami posameznikov, ki so sestavni del splošnih pravnih načel, katerih spoštovanje zagotavlja sodišče Skupnosti, in še posebej s členom 6 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin?

               3.

               Ali se lahko nacionalno sodišče, ki odloča o sporu med posameznikoma, v obravnavani zadevi med delavcem in njegovim nekdanjim delodajalcem, odloči, da ne bo upoštevalo določbe nacionalnega prava, ki je v nasprotju z direktivo Skupnosti, kot je člen 67 zakona z dne 13. februarja 1998 o ukrepih v korist zaposlovanja, da bi lahko uporabilo druge določbe nacionalnega prava, v katere je domnevno pravilno prenesena direktiva Skupnosti, kot so določbe kolektivne pogodbe št. 24 z dne 2. oktobra 1975, ki je postala zavezujoča s kraljevim odlokom z dne 21. januarja 1976, vendar pa njeno dejansko uporabo preprečuje določba nacionalnega prava, ki je v nasprotju z določbami direktive Skupnosti, v obravnavani zadevi člen 67 zakona z dne 13. februarja 1998?

               4.

                           1.

                           Ali je treba člen 2 Direktive Sveta 98/59/ES z dne 20. julija 1998, zlasti njegove odstavke 1, 2 in 3, razlagati tako, da nasprotuje nacionalni določbi, kot je člen 66(1) zakona z dne 13. februarja 1998 o ukrepih v korist zaposlovanja, ker določa, da mora delodajalec, ki namerava izpolniti obveznosti, ki so mu naložene v okviru kolektivnega odpusta, dokazati samo, da je izpolnil naslednje pogoje, in sicer:

                                       1)

                                       svetu delavcev, ali, če tega ni, predstavnikom sindikata, ali, če teh ni, delavcem je moral predložiti pisno poročilo, v katerem jih je obvestil o nameravanem kolektivnem odpustu;

                                       2)

                                       dokazati mora, da je v zvezi z nameravanim kolektivnim odpustom sklical svet delavcev, ali, če tega ni, da se je sestal s predstavniki sindikata, ali, če teh ni, z delavci;

                                       3)

                                       članom, ki predstavljajo zaposlene v svetu delavcev, ali, če tega ni, predstavnikom sindikata, ali, če teh ni, delavcem je moral omogočiti, da postavijo vprašanja glede nameravanega kolektivnega odpusta in da v zvezi s tem navajajo trditve oziroma nasprotne predloge;

                                       4)

                                       preučiti je moral vprašanja, trditve in nasprotne predloge iz točke c) in nanje odgovoriti?

                           2.

                           Ali je treba isto določbo razumeti tako, da nasprotuje nacionalni določbi, kot je člen 67(2) zakona z dne 13. februarja 1998 o ukrepih v korist zaposlovanja, ker določa, da lahko odpuščeni delavec zakonitost postopka obveščanja in posvetovanja izpodbija le z utemeljitvijo, da delodajalec ni izpolnil pogojev iz člena 66(1), drugi pododstavek, ki je predmet vprašanja v točki 1 zgoraj?

      (1)  UL C 225, str. 16.


title: Sklep Sodišča (četrti senat) z dne 10. marca 2005 v zadevi C-178/04 (predlog za sprejem predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht) Franz Marhold proti Zvezni deželi Baden-Württemberg (Člen 104(3) Poslovnika — Delavci — Uradniki, ki delajo v nacionalnem javnem sektorju — Univerzitetni profesor — Odobritev posebne letne premije)

text:
               23.7.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/21

      SKLEP SODIŠČA

   (četrti senat)
   z dne 10. marca 2005
   v zadevi C-178/04 (predlog za sprejem predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht) Franz Marhold proti Zvezni deželi Baden-Württemberg (1)

   (Člen 104(3) Poslovnika - Delavci - Uradniki, ki delajo v nacionalnem javnem sektorju - Univerzitetni profesor - Odobritev posebne letne premije)
   (2005/C 182/39)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi C-178/04, katere predmet je predlog Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, ki je prispel na Sodišče dne 15. aprila 2004, v postopku Franz Marhold proti Zvezni deželi Baden-Württemberg, je Sodišče (četrti senat), v sestavi K. Lenaerts, predsednik senata, J. N. Cunha Rodrigues in E. Levits (poročevalec), sodniki, generalna pravobranilka: C. Stix-Hackl, sodni tajnik: R. Grass, dne 10. marca 2005 razglasilo sklep, katerega izrek se glasi:
   Člen 39 ES nasprotuje nacionalni zakonodaji, ki ne prizna pravice do posebnega dodatka uslužbencu, ki je opustil svoje funkcije pred 31. marcem naslednjega leta, da bi se zaposlil v javni upravi druge države članice, medtem, ko je ta priznala pravico do takšnega posebnega dodatka, kadar je nova zaposlitev uslužbenca v nacionalni javni upravi.

      (1)  UL C 156, 12.6.2004.


title: Zadeva T-337/06: Tožba, vložena 28. novembra 2006 — UniCredito Italiano proti UUNT — Union Investment Privatfonds (UniCredit Wealth Management)

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 326/79

         Tožba, vložena 28. novembra 2006 — UniCredito Italiano proti UUNT — Union Investment Privatfonds (UniCredit Wealth Management)
   (Zadeva T-337/06)
   (2006/C 326/161)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranke

      Tožeča stranka: UniCredito Italiano SpA (Genova, Italija) (zastopnika: G. Floridia in R. Floridia, Avvocati)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Union Investment Privatfonds GmbH
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razveljavitev izpodbijane odločbe

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Tožeča stranka.

      Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka „UniCredit Wealth Management“ (prijava št. 2.330.066) za proizvode in storitve iz razredov 16, 35, 36, 41 in 42.

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Union Investment Privatfonds GmbH.

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Nemški besedni znamki „UNIFONDS“ (št. 991.995) in „UNIRAK“ (št. 991.997) ter nemška figurativna znamka „UNIZINS“ (št. 2.016.954) za storitve iz razreda 36 (vlaganje sredstev).

      Odločba Oddelka za ugovore: Delna ugoditev ugovoru, v delu, v katerem je verjetnost zmede priznana samo glede finančnih poslov.

      Odločba Odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe.

      Navajani tožbeni razlogi: Napačna uporaba teorije širšega varstva t.i. serij znamk, ki jo je navedlo Sodišče prve stopnje ES v sodbi z dne 23.2.2006 v zadevi Bainbridge, T-194/03.


title: Zadeva C-96/06: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 13. marca 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Hamburg – Nemčija) – Viamex Agrar Handels GmbH proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Uredba (ES) št. 615/98 – Direktiva 91/628/EGS – Izvozna nadomestila – Zavrnitev – Kršitev Direktive 91/628/EGS – Ogroženo dobro počutje živali – Dokazno breme – Neobstoj dokazov)

text:
               9.5.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 116/3

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 13. marca 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Hamburg – Nemčija) – Viamex Agrar Handels GmbH proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Zadeva C-96/06) (1)

   (Uredba (ES) št. 615/98 - Direktiva 91/628/EGS - Izvozna nadomestila - Zavrnitev - Kršitev Direktive 91/628/EGS - Ogroženo dobro počutje živali - Dokazno breme - Neobstoj dokazov)
   (2008/C 116/05)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Finanzgericht Hamburg
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Viamex Agrar Handels GmbH

      Tožena stranka: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Finanzgericht Hamburg – Razlaga člena 5(3) Uredbe Komisije (ES) št. 615/98 z dne 18. marca 1998 o določitvi podrobnih pravil glede zahtev za odobritev izvoznih nadomestil v zvezi z dobrim počutjem živega goveda med prevozom (UL L 82, str. 19) – Pravica pristojnega organa, da zavrne dodelitev izvoznih nadomestil, če „glede na katerikoli drug podatek, ki ga ima“, meni, da so bile določbe Direktive Sveta 91/628/EGS z dne 19. novembra 1991 o zaščiti živali med prevozom in o spremembi direktiv 91/425/EGS in 91/496/EGS (UL L 340, str. 17) kršene – Dokazno breme – Zavrnitev nadomestila za uporabo ladje, ki je vpisana v seznam ladij, ki ne ustrezajo zahtevam Direktive 91/628/EGS („negativni seznam“) ob pomanjkanju indicev, na podlagi katerih bi lahko sklepali, da je bilo dobro počutje živali resnično ogroženo.
   Izrek

               1)

               Kljub dokumentom, ki jih je predložil izvoznik v skladu s členom 5(2) Uredbe Komisije (ES) št. 615/98 z dne 18. marca 1998 o podrobnih pravilih za uporabo sistema izvoznih nadomestil za dobro počutje živega goveda med prevozom, lahko pristojni organ na podlagi člena 5(3) te uredbe oceni, da je bila Direktiva Sveta 91/628/EGS z dne 19. novembra 1991 o zaščiti živali med prevozom in o spremembi direktiv 90/425/EGS in 91/496/EGS, kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 95/29/ES z dne 29. junija 1995, kršena. Vendar pa lahko pristojni organ do tega zaključka pride le tako, da se opira na dokumente iz člena 5 Uredbe št. 615/98 in na poročila iz člena 4 te uredbe o zdravju živali ali na vsakršno drugo objektivno dejstvo, ki vpliva na dobro počutje živali, s katerimi je mogoče izpodbijati dokumente, ki jih je predložil izvoznik, ta pa mora, če je to potrebno, dokazati, zakaj naj dejstva, na katera se sklicuje pristojni organ, da bi dokazal kršitev Direktive 91/628, kot je bila spremenjena z Direktivo 95/29, ne bi bila upoštevna.

               2)

               Pristojni organ lahko na podlagi člena 5(3) Uredbe št. 615/98 zavrne izvozno nadomestilo zaradi kršitve določb Direktive 91/628, kot je bila spremenjena z Direktivo 95/29, ki se nanašajo na zdravje živali, kljub temu da na podlagi nobenega dejstva ni mogoče ugotoviti, da je bilo dobro počutje prevažanih živali v konkretnem primeru ogroženo.

      (1)  UL C 96, 22.4.2006.


title: Zadeva C-92/12: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 26. aprila 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Ireland - Irska) – Health Service Executive proti S. C in A. C (Pristojnost in priznavanje ter izvrševanje sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo — Uredba (ES) št. 2201/2003 — Mladoletni otrok, ki običajno prebiva na Irskem, kjer je bil večkrat nameščen — Agresivno in nevarno vedenje za otroka samega — Sodna odločba o namestitvi otroka v oskrbo zavoda zaprtega tipa v Angliji — Področje stvarne uporabe Uredbe — Člen 56 — Postopki posvetovanja in soglasja — Obveznost priznanja ali razglasitve izvršljivosti sodne odločbe o namestitvi otroka v oskrbo zavoda zaprtega tipa — Začasni ukrepi — Nujni postopek predhodnega odločanja)

text:
               30.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 194/5

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 26. aprila 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Ireland - Irska) – Health Service Executive proti S. C in A. C
   (Zadeva C-92/12) (1)

   (Pristojnost in priznavanje ter izvrševanje sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo - Uredba (ES) št. 2201/2003 - Mladoletni otrok, ki običajno prebiva na Irskem, kjer je bil večkrat nameščen - Agresivno in nevarno vedenje za otroka samega - Sodna odločba o namestitvi otroka v oskrbo zavoda zaprtega tipa v Angliji - Področje stvarne uporabe Uredbe - Člen 56 - Postopki posvetovanja in soglasja - Obveznost priznanja ali razglasitve izvršljivosti sodne odločbe o namestitvi otroka v oskrbo zavoda zaprtega tipa - Začasni ukrepi - Nujni postopek predhodnega odločanja)
   2012/C 194/08
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   High Court of Ireland

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Health Service Executive

      Toženi stranki: S. C, A. C

      Ob udeležbi: Attorney General

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe - High Court of Ireland – Razlaga člena 56 Uredbe Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 243) – Področje stvarne uporabe – Sodna odločba irskega sodišča, da se otrok, ki običajno prebiva na Irskem, namesti, v obliki pridržanja iz varnostnih razlogov, v terapevtsko-vzgojni zavod v Združenem kraljestvu – Postopki posvetovanja in soglasja, da se zagotovi učinkovita zaščita otroka – Obveznost, da se sodna odločba o namestitvi otroka v pridržanje iz varnostnih razlogov prizna in/ali razglasi za izvršljivo pred namestitvijo?

      Izrek

               1.

               Odločba sodišča države članice, v kateri je določena namestitev otroka v oskrbo terapevtsko-vzgojnega zavoda, ki se nahaja v drugi državi članici in vključuje odvzem prostosti za določeno obdobje iz varnostnih razlogov, spada na področje stvarne uporabe Uredbe Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000.

               2.

               Soglasje iz člena 56(2) Uredbe št. 2201/2003 mora pred sprejetjem sodne odločbe o namestitvi podati pristojni organ javnega prava. Ne zadošča, da soglasje poda zavod, v katerega je treba namestiti otroka. V okoliščinah, kakršne so v zadevi v glavni stvari, ko je sodišče države članice, ki je odločilo o namestitvi otroka, podvomilo o tem, ali je bilo soglasje veljavno podano v zaprošeni državi članici, saj ni moglo z gotovostjo ugotoviti, kdo je bil pristojni organ v tej zaprošeni državi, je mogoče popraviti nepravilnost, da bi se zagotovilo, da je bila zahteva soglasja iz člena 56 Uredbe št. 2201/2003 v celoti izpolnjena.

               3.

               Uredbo št. 2201/2003 je treba razlagati tako, da je treba sodno odločbo sodišča države članice, s katero je odrejena prisilna namestitev otroka v oskrbo zavoda zaprtega tipa v drugi državi članici, preden se izvrši v zaprošeni državi članici, razglasiti za izvršljivo v tej državi članici. Da se Uredbi ne bi odvzel njen polni učinek, mora sodišče zaprošene države članice sodno odločbo v zvezi z zahtevo za razglasitev izvršljivosti sprejeti posebej hitro, tožbe, vložene proti tej sodni odločbi sodišča zaprošene države članice, pa ne smejo imeti odložilnega učinka.

               4.

               Soglasje glede namestitve na podlagi člena 56(2) Uredbe št. 2201/2003, kadar je bilo podano za določeno obdobje, ne velja za sodne odločbe, s katerimi se podaljšuje namestitev. V takšnih okoliščinah je treba zahtevati novo soglasje. Sodno odločbo o namestitvi, ki je izdana v eni državi članici in razglašena za izvršljivo v drugi državi članici, je mogoče izvršiti v drugi državi članici le za obdobje, ki je določeno v sodni odločbi o namestitvi.

      (1)  UL C 133, 5.5.2012.


title: Zadeva T-495/11: Tožba, vložena 19. septembra 2011 – Streng proti UUNT – Gismondi (PARAMETRICA)

text:
               26.11.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 347/37

         Tožba, vložena 19. septembra 2011 – Streng proti UUNT – Gismondi (PARAMETRICA)
   (Zadeva T-495/11)
   2011/C 347/67
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Michael Streng (Erding, Nemčija) (zastopnik: A. Pappert, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Fulvio Gismondi (Rim, Italija)

      Predloga

               —

               Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 19. julija 2011 v zadevi R 1348/2010-4 naj se razveljavi in zadeva naj se vrne četrtemu odboru za pritožbe; in

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „PARAMETRICA“, za storitve iz razredov 36 in 42 – prijava znamke Skupnosti št. 6048433

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Navajana znamka ali znak: besedna znamka „parameta“, registrirana v Nemčiji pod št. 30311096, za storitve iz razredov 35, 38, 41 in 42

      Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru v celoti

      Odločba odbora za pritožbe: razveljavitev odločbe oddelka za ugovore in zavrnitev ugovora

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev pravila 19(2) in (3) v povezavi s pravilom 98(1) Uredbe Komisije (ES) št. 2868/95, ker naj bi odbor za pritožbe napačno menil, da predloženi dokumenti, ki vsebujejo kode WIPO INID, niso v jeziku postopka in/ali skupaj s prevodom, predloženim v pisanju z dne 3. novembra 2008, ne pomenijo „prevoda“ v smislu pravila 98(1) Uredbe št. 2868/95.


title: Zadeva T-735/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 6. decembra 2016 – The Art Company B & S/EUIPO – Manifatture Daddato in Laurora (SHOP ART) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Evropske unije SHOP ART — Prejšnja figurativna znamka Evropske unije art — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               23.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/31

         Sodba Splošnega sodišča z dne 6. decembra 2016 – The Art Company B & S/EUIPO – Manifatture Daddato in Laurora (SHOP ART)
   (Zadeva T-735/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije SHOP ART - Prejšnja figurativna znamka Evropske unije art - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2017/C 022/41)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: The Art Company B & S, SA (Quel, Španija) (zastopnika: L. Sánchez Calderón in J. Villamor Muguerza, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: S. Palmero Cabezas, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe pri EUIPO, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Manifatture Daddato SpA (Barletta, Italija) (zastopnik: D. Russo, odvetnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe pri EUIPO: Sabina Laurora (Trani, Italija)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 8. oktobra 2015 (zadeva R 3050/2014-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbo The Art Company B & S na eni ter družbo Manifatture Daddato in S. Laurora na drugi strani.

      Izrek

               1.

               Odločba prvega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 8. oktobra 2016 (zadeva R 3050/2014-1) se razveljavi.

               2.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 68, 22.2.2016.


title: Zadeva C-95/15 P: Pritožba, ki jo je H & R ChemPharm GmbH vložila 24. februarja 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 12. decembra 2014 v zadevi T-551/08, H & R ChemPharm GmbH/Evropska komisija

text:
               27.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 138/43

         Pritožba, ki jo je H & R ChemPharm GmbH vložila 24. februarja 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 12. decembra 2014 v zadevi T-551/08, H & R ChemPharm GmbH/Evropska komisija
   (Zadeva C-95/15 P)
   (2015/C 138/57)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Pritožnica: H & R ChemPharm GmbH (zastopnika: M. Klusmann in S. Thomas, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               v celoti razveljavi sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 12. decembra 2014 v zadevi T-551/08 v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

               —

               podredno, globo, ki je bila v znesku 22 milijonov naložena tožeči stranki v členu 2 sporne odločbe z dne 1. decembra 2008, ustrezno zniža;

               —

               še bolj podredno, vrne zadevo v razsojanje Splošnemu sodišču Evropske unije;

               —

               razveljavi odločitev Splošnega sodišča, ki je bila sprejeta na podlagi člena 90(a) Poslovnika Splošnega sodišča, da se ji naloži plačilo stroškov postopka v višini 10. 000 EUR;

               —

               naloži plačilo stroškov postopka toženi stranki.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožba je vložena zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 12. decembra 2014 (št. v vpisniku 651533) v zadevi T-551/08, H&R ChemPharm GmbH/Komisija, s katero je Splošno sodišče zavrnilo ničnostno tožbo, vloženo zoper Odločbo Komisije C(2008) 5476 final z dne 1. oktobra 2008 (zadeva COMP/39181 – Voski za sveče), v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko.
   Pritožnica (in tožeča stranka na prvi stopnji) svojo pritožbo utemeljuje s temi pritožbenimi razlogi:

               1.

               Pritožnica v okviru prvega pritožbenega razloga med drugim navaja, da je bil kršen člen 81 ES [101 PDEU], ker je Splošno sodišče to, da je pritožnica kršila člen 81 ES, utemeljilo s protislovno in nezadostno obrazložitvijo glede strukture podjetja in odgovornosti pritožnice. Temeljna protislovnost naj bi bila v tem, da je Splošno sodišče pritožnico in z njo nepovezano podjetje Tudapetrol za namen pripisa odgovornosti obravnavalo kot enotno podjetje, za namene naložitve globe pa sta bili večkrat obravnavani kot ločeni podjetji. Ker v obrazložitvi sodbe ni obravnavano vprašanje, ali gre pri pritožnici in podjetju Tudapetrol za enotno podjetje ali za dve ločeni podjetji, pritožnica meni, da sta bili kršeni obveznost obrazložitve (člen 296 PDEU) in pravica do obrambe.

               2.

               Pritožnica v okviru drugega pritožbenega razloga navaja, da je bilo napačno uporabljeno pravo v zvezi s pripisom ravnanja zaposlenega, ki je bil hkrati zaposlen pri različnih, pravno samostojnih podjetjih. Pritožnica oporeka temu, da bi bilo ravnanje tega zaposlenega pripisano njej, ne da bi Splošno sodišče ugotovilo, ali je bilo sporno ravnanje zaposlenega opravljeno za pritožnico. Meni, da pravno stališče, ki ga je zavzelo Splošno sodišče, krši člen 81 ES. Splošno sodišče naj bi kršilo tudi temeljno pravico do poštenega sojenja, ker je s pravno nevzdržno utemeljitvijo zavrnilo predlog dokaza pritožnice glede dejanskih nalog zaposlenega (kršitev člena 6 EKČP).

               3.

               Pritožnica v okviru tretjega pritožbenega razloga navaja, da je bila storjena napaka pri razlagi člena 23(3) Uredbe št. 1/2003 (1) v zvezi z obsegom prometa, na podlagi katerega je določena višina globe. Navedene napake naj bi bile storjene s tem, da je Splošno sodišče dopustilo vključitev prometa, ki ga je ustvarilo tretje podjetje, v izračun globe, čeprav ni sporno, da to podjetje ni bilo udeleženo pri kršitvi in da s pritožnico ni tvorilo enotnega podjetja. V sodbi naj tudi ne bi bila navedena pravna podlaga, ki bi omogočala, da se pri določitvi globe upošteva promet tretjega, ne da bi bil ta del enotnega podjetja. Ravnanje Splošnega sodišča naj tako ne bi kršilo le člena 23(3) Uredbe št. 1/2003, ampak tudi zahteve, ki so bile glede obveznosti obrazložitve določene s sodno prakso (člen 296 PDEU).

               4.

               V okviru četrtega pritožbenega razloga se graja, da je Splošno sodišče pri določitvi globe upoštevalo promet podjetij, ki je bil ustvarjen šele na koncu obdobja kršitve, nato pa ta promet ekstrapoliralo na celotno obdobje, v katerem naj bi sodelovala pri kršitvi. Tako ravnanje naj bi bilo v nasprotju z ravnanjem Splošnega sodišča v sodbi Esso
                   (2). V sodbi Esso naj bi Splošno sodišče v podobni zadevi glede podobnih vprašanj razsodilo, da je ravnanje Komisije vodilo k umetni oceni prometa, ki je bil uporabljen kot osnova za določitev globe. Tako neenako obravnavanje naj bi pomenilo kršitev člena 23(3) Uredbe št. 1/2003. Ker se Splošno sodišče ni opredelilo do ugovorov, ki jih je navedla pritožnica, naj bi to pomenilo tudi pomanjkljivo obrazložitev izpodbijane sodbe (člen 296 PDEU). Poleg tega pritožnica navaja, da je Splošno sodišče storilo napako pri izračunu prometa podjetij, zaradi česar je bil nek del prometa dvakrat upoštevan, kar pa je v nasprotju s členom 23(3) Uredbe št. 1/2003.

               5.

               Pritožnica v okviru petega pritožbenega razloga navaja, da je bilo storjenih več napak pri določitvi globe, in sicer zlasti so kazen, ki je bila naložena pritožnici, in kazni, ki so bile naložene drugim podjetjem, ki so bila udeležena pri domnevni kršitvi, nesorazmerne (kršitev člena 23(3) Uredbe št. 1/2003). Pritožnica navaja, da Splošno sodišče ni upoštevalo razlike v tem, v kolikšni meri je bilo ravnanje pritožnice nezakonito v primerjavi z ravnanji drugih podjetij, ki so bila udeležena pri kršitvi, in da je nesorazmerno upoštevalo velikost podjetja.

               6.

               Pritožnica v okviru šestega pritožbenega razloga navaja, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo pri naložitvi stroškov postopka, ker so ji bili naloženi stroški, ki niso bili podrobno utemeljeni, so bili dodatni in naj bi jih povzročila pritožnica (kršitev člena 90(a) Poslovnika Splošnega sodišča, člena 296 PDEU in člena 6 EKČP) Taki stroški naj ne bi nastali in pritožnica naj pred sprejetjem odločbe o stroških ne bi bila zaslišana.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205).

      (2)  T-540/08, EU:T:2014:630.


title: Zadeva T-245/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 4. septembra 2015 – Združeno kraljestvo/Komisija (EKUJS — Jamstveni oddelek — EKJS in EKSRP — Odhodki, ki so izključeni iz financiranja — Shema enotnega plačila — Ključni pregledi — Pomožni pregledi — Členi 51, 53, 73 in 73a Uredbe (ES) št. 796/2004)

text:
               19.10.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 346/22

         Sodba Splošnega sodišča z dne 4. septembra 2015 – Združeno kraljestvo/Komisija
   (Zadeva T-245/13) (1)

   ((EKUJS - Jamstveni oddelek - EKJS in EKSRP - Odhodki, ki so izključeni iz financiranja - Shema enotnega plačila - Ključni pregledi - Pomožni pregledi - Členi 51, 53, 73 in 73a Uredbe (ES) št. 796/2004))
   (2015/C 346/24)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopniki: najprej C. Murrell, M. Holt in E. Jenkinson, nato M. Holt, agenti, skupaj z D. Wyattom, QC, in V. Wakefieldom, barrister)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: P. Rossi in K. Skelly, agenta)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Izvedbenega sklepa Komisije z dne 26. februarja 2013 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije (2013/123/EU) (UL L 67, str. 20) v delu, v katerem v Prilogi I določa 5,19-odstotni ekstrapolirani popravek odhodkov na Severnem Irskem (Združeno kraljestvo) v proračunskem letu 2010 v znesku 16 513 582,57 EUR.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska nosi svoje stroške in plača stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

      (1)  UL C 189, 29.6.2013.


title: Zadeva T-364/15 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 7. aprila 2016 – ADR Center/Komisija (Začasna odredba — Arbitražna klavzula — Sporazumi, sklenjeni za izvedbo projektov, ki jih subvencionira Unija v okviru programa „Civilno pravosodje“ — Izvršljiva odločba Komisije o izterjavi izplačanih zneskov — Predlog za odlog izvršitve — Neobstoj nujnosti)

text:
               30.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 191/31

         Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 7. aprila 2016 – ADR Center/Komisija
   (Zadeva T-364/15 R)
   ((Začasna odredba - Arbitražna klavzula - Sporazumi, sklenjeni za izvedbo projektov, ki jih subvencionira Unija v okviru programa „Civilno pravosodje“ - Izvršljiva odločba Komisije o izterjavi izplačanih zneskov - Predlog za odlog izvršitve - Neobstoj nujnosti))
   (2016/C 191/41)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ADR Center Srl (Rim, Italija) (zastopnik: L. Tantalo, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: L. Cappelletti in J. Estrada de Solà, agenta)

      Predmet

   Predlog za odlog izvršitve sklepa Komisije C (2015) 3117 final z dne 4. maja 2015 o izterjavi 432 637,97 EUR, povišanih za obresti, ki jih dolguje ADR Center Srl glede na opomina št. 3241408192 in 3241409206, ki se nanašata na 155 507,97 EUR oziroma 277 130 EUR.

      Izrek

               1.

               Predlog za odlog izvršitve se zavrne.

               2.

               Sklep z dne 22. januarja 2016 se razveljavi, kolikor se nanaša na zadevo T- 364/15 R.

               3.

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva C-407/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 5. septembra 2007 vložilo Hoge Raad der Nederlanden – Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor Intercollegiale Toetsing proti Sttatssecretaris van Financiën

text:
               24.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 283/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 5. septembra 2007 vložilo Hoge Raad der Nederlanden – Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor Intercollegiale Toetsing proti Sttatssecretaris van Financiën
   (Zadeva C-407/07)
   (2007/C 283/24)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predložitveno sodišče
   Hoge Raad der Nederlanden.
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor Intercollegiale Toetsing.

      Tožena stranka: Sttatssecretaris van Financiën.
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali je treba člen 13.A(1)(f) Šeste direktive (1) razlagati tako, da velja tudi za storitve, ki jih skupine, ki so zajete s to določbo, opravljajo za svoje člane in ki so neposredno potrebne za izvajanje tistih dejavnosti, za katere so člani oproščeni davka, oziroma dejavnosti, za katere niso obdavčeni in za katere se ne zaračuna več kot znašajo stroški, nastali v zvezi s temi storitvami, če se te storitve zagotavljajo le enemu ali več članom?

      (1)  Šesta direktiva Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145. str. 1).


title: Zadeva C-311/12: Sklep predsednika Sodišča z dne 7. februarja 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Arbeitsgericht Nienburg – Nemčija) – Heinz Kassner proti Mittelweser-Tiefbau GmbH & Co. KG

text:
               13.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 108/19

         Sklep predsednika Sodišča z dne 7. februarja 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Arbeitsgericht Nienburg – Nemčija) – Heinz Kassner proti Mittelweser-Tiefbau GmbH & Co. KG
   (Zadeva C-311/12) (1)

   2013/C 108/48
   Jezik postopka: nemščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 287, 22.9.2012.


title: Zadeva C-312/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesarbeitsgericht Köln (Nemčija) 29. junija 2010 – Dežela Nordrhein-Westfalen proti Melanie Klinz

text:
               9.10.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 274/3

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesarbeitsgericht Köln (Nemčija) 29. junija 2010 – Dežela Nordrhein-Westfalen proti Melanie Klinz
   (Zadeva C-312/10)
   ()
   2010/C 274/04
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Landesarbeitsgericht Köln

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Dežela Nordrhein-Westfalen

      Tožena stranka: Melanie Klinz

      Vprašanja za predhodno odločanje

      Vprašanje 1

               (a)

               Ali je združljivo z namenom in ciljem določbe 5, točka 1, Okvirnega sporazuma o delu za določen čas, ki je priloga k Direktivi Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 (1), da se pri pravnem preizkusu, ali je v posameznem primeru podaljšanje pogodbe za določen čas upravičeno iz objektivnih razlogov v smislu določbe 5, točka 1(a), Okvirnega sporazuma, upoštevajo izključno okoliščine ob sklenitvi te pogodbe o podaljšanju, ne da bi se pri tem upoštevalo, koliko pogodb za določen čas je že bilo sklenjenih pred to pogodbo, ali pa

               (b)

               namen in cilj določbe 5, točka 1(a), Okvirnega sporazuma, ki je preprečevanje zlorab, ki izhajajo iz veriženja pogodb o zaposlitvi, zahteva, da se postavljajo strožje zahteve glede „objektivnih razlogov“, če je bilo pred pogodbo o zaposlitvi za določen čas, ki je predmet preizkusa, sklenjenih že več zaporednih pogodb o zaposlitvi za določen čas oziroma če je bil zadevni delavec že prej daljše obdobje zaposlen na podlagi zaporednih pogodb za določen čas?

      Vprašanje 2

   Ali določba 5, točka 1, Okvirnega sporazuma o delu za določen čas nasprotuje uporabi določbe nacionalnega prava, kot je člen 14(1), drugi stavek, točka 7, TzBfG, ki upravičuje sklepanje zaporednih pogodb o zaposlitvi za določen čas samo v javnem sektorju iz „objektivnega razloga“, da je delavec plačan iz proračunskih sredstev, ki so v proračunu določena za zaposlitev za določen čas, medtem ko se pri delodajalcih zasebnega sektorja takšni gospodarski razlogi ne priznavajo kot „objektivni razlog“?

      Vprašanje 3

               (a)

               Ali je določba o zaposlitvi za določen čas, opisana v vprašanju 2 (tukaj člen 14(1), drugi stavek, točka 7, TzBfG), v skladu z Okvirnim sporazumom, če proračunska določba, na katero se sklicuje člen 14(1), drugi stavek, točka 7, TzBfG, vsebuje dovolj konkretno opredelitev namena zaposlitve za določen čas, ki je povezana z zadevno dejavnostjo, in s pogoji njenega izvajanja (glej sodbo Sodišča Evropskih skupnosti z dne 4. julija 2006 v zadevi Adeneler, C-212/04, točka 2)?

         Če je odgovor na vprašanje 3(a) pritrdilen:

               (b)

               Ali gre za takšno dovolj konkretno opredelitev namena, če zakon o proračunu, kot je v obravnavanem primeru člen 7(3) HG NRW 2004/05, samo določa, da so proračunska sredstva namenjena zaposlitvi za določen čas kot „začasno delo“?

         Če je odgovor na vprašanje 3(b) pritrdilen:

               (c)

               Ali navedeno velja tudi, če se pod pojmom „začasno delo“ v tem smislu ne razume samo dejavnost za pokrivanje začasno povečanega obsega dela ali nadomeščanje začasnega izpada stalne delovne sile, temveč se šteje, da je pojem „začasnega dela“ izpolnjen že, kadar je delavec plačan iz naslova proračunskih sredstev, ki so se sprostila zaradi začasnega izpada stalne delovne sile na istem delovnem mestu, čeprav se „začasnemu delavcu“ naloži opravljanje dejavnosti, ki so posledica trajne potrebe delodajalca po delu in niso vsebinsko povezane z dejavnostjo, ki jo opravlja izpadla stalna delovna sila, ali pa

               (d)

               razlaga pojma „začasno delo“, opisana v vprašanju 3(c), nasprotuje namenu in cilju Okvirnega sporazuma o delu za določen čas, ki je preprečevanje zlorab veriženja pogodb o zaposlitvi, in načelu iz združenih zadev Angelidaki (sodba Sodišča Evropskih skupnosti z dne 23. aprila 2009, od C-378/07 do C-380/07, točka 2), po katerem določba 5, točka 1(a), Okvirnega sporazuma o delu za določen čas nasprotuje uporabi nacionalne določbe, „po kateri se podaljševanje zaporednih pogodb o zaposlitvi za določen čas v javnem sektorju šteje za upravičeno iz ‚objektivnih razlogov‘ v smislu te določbe že zaradi tega, ker se pogodbe opirajo na predpise, ki dopuščajo podaljšanje pogodbe za pokrivanje določenih začasnih potreb, čeprav je v resnici potreba stalna in trajna“?

      Vprašanje 4

   Ali država članica krši določbo 8, točka 3, Okvirnega sporazuma o delu za določen čas, če v zakonu, ki je namenjen prenosu Direktive 1999/70/ES v nacionalno pravo, na splošno za celoten javni sektor uvede takšen razlog za sklenitev pogodbe za določen čas, kot je v vprašanju 2 opisani proračunski razlog, ki je pred sprejetjem Direktive 1999/70/ES v primerljivi obliki v nacionalni zakonodaji veljal samo za manjši del javnega sektorja (visoko šolstvo)? Ali takšna kršitev pomeni, da se nacionalna določba ne sme več uporabiti?

      (1)  UL L 175 10.7.1999, str. 43.


title: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 8. marca 2005 v zadevi T-84/04 Axiom Medical, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) (Znamka Skupnosti — Ugovor — Umik ugovora — Ustavitev postopka)

text:
               25.6.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/22

      SKLEP SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 8. marca 2005
   v zadevi T-84/04 Axiom Medical, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) (1)

   (Znamka Skupnosti - Ugovor - Umik ugovora - Ustavitev postopka)
   (2005/C 155/44)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi T-84/04 Axiom Medical, Inc., s sedežem v Rancho Dominguezu (Združene države), ki ga zastopa R. Köbbing, avocat, proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) (zastopnik: G. Schneider), druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe UUNT je bila Paul Hartmann Aktiengesellschaft s sedežem v Heidenheimu (Nemčija), zaradi tožbe zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT, vložene dne 17. decembra 2003 (zadeva R 193/2002-1), ki se nanaša na postopek z ugovorom med Axiom Medical, Inc. in Paul Hartmann Aktiengesellschaft, je Sodišče prve stopnje (četrti senat), v sestavi H. Legal, predsednik, P. Lindh in V. Vadapalas, sodnika, sodni tajnik: H. Jung, dne 8. marca 2005 razglasilo sklep, katerega izrek se glasi:

               1.

               Postopek se ustavi.

               2.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 106, 30.4.2004.


title: Zadeva C-420/06: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Schwerin (Nemčija) 16. oktobra 2006 — Rüdiger Jager proti Amt für Landwirtschaft Bützow

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 326/27

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Schwerin (Nemčija) 16. oktobra 2006 — Rüdiger Jager proti Amt für Landwirtschaft Bützow
   (Zadeva C-420/06)
   (2006/C 326/55)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Verwaltungsgericht Schwerin
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Rüdiger Jager

      Tožena stranka: Amt für Landwirtschaft Bützow
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali se lahko člen 2(2) Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 z dne 18. decembra 1995 o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti (1), razlaga tako, da je treba bolj ugodno kazensko določbo (v zvezi s premijami za živali) uporabiti retroaktivno tudi tedaj, če ta predpis velja načeloma najprej za obdobje, v katerem se premije za živali v zadevni državi članici ne dodelijo več, temveč je bilo uvedeno neposredno plačilo?

      (1)  UL L 312, str. 1.


title: Zadeva T-316/06: Tožba, vložena 9. novembra 2006 — Komisija proti Premiumu

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 326/68

         Tožba, vložena 9. novembra 2006 — Komisija proti Premiumu
   (Zadeva T-316/06)
   (2006/C 326/143)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (Bruselj, Belgija) (zastopniki: E. Montaguti, zastopnik, skupaj z J.-L. Fagnartom in F. Longfilsom, avocats)

      Tožena stranka: Premium SA
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasitev predloga, vloženega s to tožbo, za dopustnega in utemeljenega, in zato;

               —

               naložitev družbi Premium SA plačila glavnega zneska 88.594,493 evrov, ki ustreza 57.605,74 evrom iz naslova pogodbe ISAR A 2052 in 30.988,74 evrom iz naslova pogodbe KAVAS-2 A2019;

               —

               naložitev družbi Premium SA plačila zapadlih zamudnih obresti na znesek 57.605,74 evrov za pogodbo ISAR (po stopnji, določeni s predpisi francoskega prava, ki velja za pogodbe);

               —

               naložitev Premium SA plačila zapadlih zamudnih obresti na glavni znesek 30.988,74 evrov za pogodbo KAVAS-2 (po stopnji, določeni s predpisi danskega prava, ki velja za pogodbe);

               —

               naložitev družbi Premium SA plačila stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Evropska skupnost, ki jo zastopa Evropska komisija, je 11. marca 1992 in 29. decembra 1993 s konzorcijem, katerega član je bila družba, pri kateri je bila tožena stranka pridružena pogodbenica, sklenila dve pogodbi glede projektov KAVAS-2, A2019 („Knowledge acquisition visualization and assessment system“) in ISAR-AIM, A2052 („Integration System Architecture“), izvedenih v okviru posebnega programa raziskav in tehnološkega razvoja na področju informacijskih tehnologij informacij (1990-1994), sprejetega z Odločbo Sveta 91/394/ES (1).
   Pogodbi sta določali zneske stroškov projektov, upravičenih do finančne pomoči, na podlagi katerih je bil izračunan finančni prispevek Skupnosti. V skladu z določbami pogodbe bi bilo treba vsa plačila Komisije do odobritve končnega poročila šteti za predplačila. Če se izkaže, da je skupni finančni prispevek, ki ga mora plačati Komisija, nižji od že plačanega, so pogodbenice zavezane, da razliko takoj vrnejo Komisiji. Pogodbi sta poleg tega določali, da so pogodbenice skupno in solidarno odgovorne za vsako kršitev pogodbene obveznosti, razen v primeru, da ena od njih ne bi predložila finančnih informacij ali bi predložila nepravilne ali nepopolne informacije. V zadnjem primeru bi bila odgovorna le ta pogodbenica.
   Na podlagi določb pogodbe je bil konzorcij zavezan predstaviti redne sezname stroškov in redna poročila o napredovanju del.
   Finančna revizija, ki jo je izvedla Komisija leta 1996, je ugotovila več stroškov, neupravičenih do finančne pomoči, ki jih je zaračunala družba Premium SA. V svojih opombah k revizijskemu poročilu je tožena stranka navedla, da ne more sprejeti tega, da poročilo zavrača več stroškov. Po izmenjavi dopisov med toženo stranko in Komisijo je slednja družbi Premium SA izdala opomine, ta pa jih je izpodbijala. Ker določenih predplačil, ki jih je Komisija upoštevala v prvih opominih, koordinator ni prenesel družbi Premium SA, je Komisija izdala nove opomine za zneske, ki so bili dejansko preveč plačani, vendar pa je obdržala ugotovitve iz revizijskega poročila o stroških, neupravičenih do finančne pomoči, ki jih je zaračunala tožena stranka. Družba Premium SA je izpodbijala tudi te opomine.
   Komisija je večkrat ponovila zahteve za plačilo, ki pa jih tožena stranka ni izpolnila. Zato je Komisija na podlagi arbitražne klavzule iz pogodbe vložila to tožbo za naložitev družbi Premium SA, da povrne del predplačila, ki ga je plačala Skupnost, povečan za zamudne obresti, ker tožena stranka ni navedla nobenega upoštevnega razloga za izpodbijanje utemeljenosti trditve Komisije glede stroškov, ki naj po revizijskem poročilu ne bi bili upravičeni do finančne pomoči.

      (1)  UL, L 218, str. 22.


title: Zadeva C-571/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Bolzano (Italija) 7. decembra 2010 – Kamberaj Servet proti Istituto per l’Edilizia Sociale della Provincia Autonoma di Bolzano (IPES), Giunta della Provincia Autonoma di Bolzano, Provincia Autonoma di Bolzano

text:
               12.2.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 46/7

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Bolzano (Italija) 7. decembra 2010 – Kamberaj Servet proti Istituto per l’Edilizia Sociale della Provincia Autonoma di Bolzano (IPES), Giunta della Provincia Autonoma di Bolzano, Provincia Autonoma di Bolzano
   (Zadeva C-571/10)
   2011/C 46/11
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale di Bolzano

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Kamberaj Servet

      Tožene stranke: Istituto per l’Edilizia Sociale della Provincia Autonoma di Bolzano (IPES), Giunta della Provincia Autonoma di Bolzano, Provincia Autonoma di Bolzano

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali načelo primarnosti (principe de primauté) prava Unije nalaga nacionalnemu sodišču, da takoj in v celoti uporabi predpise Unije, ki imajo neposredni učinek, in ne uporabi nacionalnih določb, ki so v nasprotju s pravom Unije, čeprav so bile sprejete na podlagi temeljnih načel ustavnega reda države članice?

               2.

               Ali v primeru nasprotja med notranjim predpisom in Evropsko konvencijo o varstvu človekovih (EKČP) sklicevanje na EKČP v členu 6 PEU nalaga nacionalnemu sodišču, da neposredno uporabi njen člen 14 in člen 1 Protokola št. 12 k tej konvenciji in da ne uporabi neskladnega nacionalnega predpisa, ne da bi predhodno pred nacionalnim ustavnim sodiščem vložilo zahtevo za oceno ustavnosti?

               3.

               Ali pravo Unije, zlasti člena 2 PEU in 6 PEU, člena 21 in 34 Listine o temeljnih pravicah Evropske unije ter direktivi 2000/43/ES in 2003/109/ES, nasprotuje nacionalni (oziroma pokrajinski) določbi, kot je ta v členu 15(3) (oziroma 2) uredbe predsednika republike št. 670/1972, v členih 1 in 5 pokrajinskega zakona št. 13 iz leta 1998 in v sklepu pokrajinskega odbora št. 1865 z dne 20. julija 2009 v delu, v katerem za zadevne ugodnosti, zlasti za tako imenovane „subvencije za stanovanje“, daje pomembnost nacionalnosti, pri čemer so delavci, ki že dalj časa prebivajo na pokrajinskem ozemlju in niso državljani držav članic EU, in osebe brez državljanstva manj ugodno obravnavani v primerjavi z državljani držav članic EU, ki prebivajo na ozemlju (Italijani in drugi)?

         Če bodo odgovori na prejšnja vprašanja pritrdilni:

               4.

               Ali je treba v primeru kršitev splošnih načel prava Unije, kot sta prepoved diskriminacije in zahteva po pravni varnosti – ob nacionalnem izvedbenem predpisu, ki sodišču omogoča, da „odredi prenehanje škodljivega ravnanja in glede na okoliščine primera in posledice diskriminacije sprejme kateri koli drug ustrezen ukrep“, in mu predpisuje, da „odredi prenehanje diskriminatornega ravnanja, delovanja ali dejanja, če še traja, in odpravo posledic“, ter mu omogoča, da „za preprečitev ponovitve v roku, določenem v ukrepu, odredi načrt za odpravo ugotovljene diskriminacije“ – člen 15 Direktive 2000/43/ES v delu, v katerem določa, da morajo biti sankcije učinkovite, sorazmerne in odvračilne, razlagati tako, da so med ugotovljenimi dejanji diskriminacije in posledicami, ki jih je treba odpraviti tudi zato, da ne bi prišlo do obrnjene diskriminacije, tudi vse kršitve proti subjektom diskriminacije, čeprav niso stranke v sporu?

         Če bo odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen:

               5.

               Ali pravo Unije, zlasti člena 2 PEU in 6 PEU, člena 21 in 34 Listine o temeljnih pravicah Evropske unije ter direktivi 2000/43/ES in 2003/109/ES, nasprotuje nacionalni (oziroma pokrajinski) določbi, ki za pridobitev subvencij za stanovanje zahteva izpolnjevanje pogoja triletnega opravljanja poklicne dejavnosti le od državljanov držav, ki niso članice EU, ne pa tudi od državljanov držav članic EU (Italijani in drugi), pri čemer so oboji izenačeni le glede pogoja prebivanja na ozemlju pokrajine, daljšega od pet let?

               6.

               Ali pravo Unije, zlasti člena 2 PEU in 6 PEU ter členi 18 PDEU, 45 PDEU, 49 PDEU v povezavi s členi 1, 21 in 34 Listine o temeljnih pravicah Evropske unije, nasprotuje nacionalni (oziroma pokrajinski) določbi, ki za državljane držav članic EU (Italijani in drugi) določa obveznost, da podajo izjavo o narodni pripadnosti eni od treh jezikovnih skupin na Južnem Tirolskem/Südtirol, da bi pridobili subvencije za stanovanje?

               7.

               Ali pravo Unije, zlasti člena 2 PEU in 6 PEU ter členi 18 PDEU, 45 PDEU in 49 PDEU v povezavi s členoma 21 in 34 Listine o temeljnih pravicah Evropske unije, nasprotuje nacionalni (oziroma pokrajinski) določbi, ki državljanom držav članic EU (Italijani in drugi) nalaga obveznost najmanj petletnega prebivanja oziroma opravljanja poklicne dejavnosti na pokrajinskem ozemlju, da bi pridobili subvencije za stanovanja?


title: Zadeva C-198/07 P: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 22. decembra 2008 – Donal Gordon proti Komisija Evropskih skupnosti (Pritožba – Karierno ocenjevalno poročilo – Ničnostna tožba – Pravni interes – Uradnik s priznano popolno trajno invalidnostjo)

text:
               21.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 44/10

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 22. decembra 2008 – Donal Gordon proti Komisija Evropskih skupnosti
   (Zadeva C-198/07 P) (1)

   (Pritožba - Karierno ocenjevalno poročilo - Ničnostna tožba - Pravni interes - Uradnik s priznano popolno trajno invalidnostjo)
   (2009/C 44/16)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Pritožnica: Donal Gordon (zastopniki: J. Sambon, P.-P. Van Gehuchten et Ph. Reyniers, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: J. Currall et H. Krämer, zastopnika)
   Predmet
   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (tretji senat) z dne 7. februarja 2007 v zadevi Gordon proti Komisiji (T-175/04) – Ničnostna tožba zoper karierno ocenjevalno poročilo pritožnika za ocenjevalno obdobje 2001-2001 – Pravni interes – Upokojitev uradnika zaradi trajne in popolne invalidnosti med postopkom
   Izrek

               1)

               Sodba Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 7. februarja 2007 v zadevi Gordon proti Komisiji (T-175/04) se razveljavi v delu, v katerem je Sodišče prve stopnje navedlo, da ni treba odločati o ničnostni tožbi D. Gordona.

               2)

               Pritožbo se zavrže kot nedopustno v delu, v katerem se ugovarja zavrnitvi odškodninske tožbe v navedeni sodbi Sodišča prve stopnje.

               3)

               Odločba Komisije Evropskih skupnosti z dne 11. decembra 2003, s katero je bila zavrnjena pritožba D. Gordona zoper odločbo z dne 28. aprila 2003, s katero je bilo potrjeno pritožnikovo karierno ocenjevalno poročilo za obdobje od 1. julija 2001 do 31. decembra 2002, se razglasi za nično.

               4)

               Komisiji Evropskih skupnosti se naloži plačilo stroškov D. Gordona pred Sodiščem Evropskih skupnosti in Sodiščem prve stopnje Evropskih skupnosti.

      (1)  UL C 129, 9.6.2007.


title: Zadeva C-229/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Cível da Comarca do Porto (Portugalska) 10. maja 2010 – Maria Alice Pendão Lapa Costa Ferreira, Alexandra Pendão Lapa Ferreira proti Companhia de Seguros Tranquilidade SA

text:
               17.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 195/12

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Cível da Comarca do Porto (Portugalska) 10. maja 2010 – Maria Alice Pendão Lapa Costa Ferreira, Alexandra Pendão Lapa Ferreira proti Companhia de Seguros Tranquilidade SA
   (Zadeva C-229/10)
   2010/C 195/17
   Jezik postopka: portugalščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Cível da Comarca do Porto

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Maria Alice Pendão Lapa Costa Ferreira, Alexandra Pendão Lapa Ferreira

      Tožena stranka: Companhia de Seguros Tranquilidade SA

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je razlaga člena 505 Código Civil, ki določa, da je odgovornost za škodo, ki izvira iz uporabe motornih vozil, izključena ob nesreči, za katero je izključno odgovoren le pešec, v skladu z evropskimi direktivami o obveznem zavarovanju avtomobilske odgovornosti (72/166/EGS (1), 84/5/EGS (2), 90/232/EGS (3), 2000/26/ES (4) in 2005/14/ES (5) ter zlasti s členom 1a Direktive 90/232/EGS)?

               2.

               Ali je razlaga člena 570 Código Civil, ki določa, da je odškodnino mogoče zmanjšati ali izključiti na podlagi teže krivde obeh strank, kadar je krivdno ravnanje oškodovanca prispevalo k nastanku ali povečanju škode, v skladu z zgoraj navedenimi direktivami?

               3.

               Če je odgovor pritrdilen, ali navedene direktive nasprotujejo razlagi, ki dovoljuje omejevanje ali zmanjšanje odškodnine, pri čemer se glede nastanka škode upošteva krivda pešca na eni strani in nevarnost od motornega vozila na drugi strani?

      (1)  Direktiva Sveta z dne 24. aprila 1972 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in o izvajanju obveznosti zavarovanja takšne odgovornosti (72/166/EGS) (UL L 103, str. 1).

      (2)  Druga direktiva Sveta z dne 30. decembra 1983 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil (84/5/EGS) (UL 1984, L 8, str. 17).

      (3)  Tretja direktiva Sveta z dne 14. maja 1990 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil (90/232/EGS) (UL L 129, str. 33).

      (4)  Direktiva 2000/26/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. maja 2000 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju avtomobilske odgovornosti, ki spreminja Direktivi Sveta 73/239/EGS in 88/357/EGS (Četrta direktiva o zavarovanju avtomobilske odgovornosti) (UL L 181, str. 65).

      (5)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/14/ES z dne 11. maja 2005 o spremembi direktiv Sveta 72/166/EGS, 84/5/EGS, 88/357/EGS in 90/232/EGS ter Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/26/ES o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil (UL L 149, str. 14).


title: Zadeva C-145/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 24. aprila 2009 vložilo Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Nemčija) — Land Baden-Württemberg proti Panagiotis Tsakouridis

text:
               4.7.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 153/26

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 24. aprila 2009 vložilo Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Nemčija) — Land Baden-Württemberg proti Panagiotis Tsakouridis
   (Zadeva C-145/09)
   2009/C 153/48
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Land Baden-Württemberg

      Tožena stranka: Panagiotis Tsakouridis

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1)

               Ali je treba pojem „nujni razlogi javne varnosti“, ki je uporabljen v členu 28(3) Direktive 2004/38/ES (1) z dne 29. aprila 2004, razlagati tako, da izgon lahko upravičujejo le neizogibne nevarnosti za notranjo ali zunanjo varnost države članice, to so nevarnosti za obstoj države in njenih temeljnih institucij, njeno delovanje, preživetje prebivalstva, zunanji odnosi in mirno sožitje med narodi?

               2)

               Pod katerimi pogoji se ponovno izgubi pravico do povečane stopnje varstva pred izgonom v skladu s členom 28(3)(a) Direktive 2004/38/ES, ki je bila pridobljena po desetletnem prebivanju v državi članici gostiteljici? Ali je treba v tem kontekstu ustrezno uporabiti znake dejanskega stanu za izgubo pravice do stalnega prebivališča iz člena 16(4) Direktive 2004/38/ES?

               3)

               Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen in je člen 16(4) treba ustrezno uporabiti: ali se pravico do povečane stopnje varstva pred izgonom izgubi le zaradi poteka časa, ne glede na upoštevne razloge za odsotnost?

               4)

               Prav tako, če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen in je člen 16(4) treba ustrezno uporabiti: ali je prisilna vrnitev v državo članico gostiteljico v okviru ukrepov kazenskega pregona pred potekom obdobja dveh let dovolj za ohranitev pravice do povečane stopnje varstva, tudi če po vrnitvi sprva daljši čas ni mogoče izvrševati temeljnih svoboščin?

      (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC (Besedilo velja za EGP.) (UL L 158, str. 77).


title: Zadeva C-3/14: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 16. aprila 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sąd Najwyższy – Poljska) – Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Telefonia Dialog sp. z o.o./T-Mobile Polska SA, prej Polska Telefonia Cyfrowa SA (Predhodno odločanje — Elektronska komunikacijska omrežja in storitve — Direktiva 2002/21/ES — Člena 7 in 20 — Reševanje sporov med podjetji, ki zagotavljajo elektronska komunikacijska omrežja ali storitve — Obveznost izvedbe postopka, določenega v členu 7(3) — Ukrep, ki bi lahko vplival na trgovino med državami članicami — Direktiva 2002/19/ES — Člen 5 — Pooblastila in odgovornosti nacionalnih regulativnih organov v zvezi z dostopom in medomrežnim povezovanjem — Direktiva 2002/22/ES — Člen 28 — Negeografske številke)

text:
               15.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 198/10

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 16. aprila 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sąd Najwyższy – Poljska) – Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Telefonia Dialog sp. z o.o./T-Mobile Polska SA, prej Polska Telefonia Cyfrowa SA
   (Zadeva C-3/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Elektronska komunikacijska omrežja in storitve - Direktiva 2002/21/ES - Člena 7 in 20 - Reševanje sporov med podjetji, ki zagotavljajo elektronska komunikacijska omrežja ali storitve - Obveznost izvedbe postopka, določenega v členu 7(3) - Ukrep, ki bi lahko vplival na trgovino med državami članicami - Direktiva 2002/19/ES - Člen 5 - Pooblastila in odgovornosti nacionalnih regulativnih organov v zvezi z dostopom in medomrežnim povezovanjem - Direktiva 2002/22/ES - Člen 28 - Negeografske številke))
   (2015/C 198/13)
   Jezik postopka: poljščina

      Predložitveno sodišče

   Sąd Najwyższy

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Telefonia Dialog sp. z o.o.

      Tožena stranka: T-Mobile Polska SA, prej Polska Telefonia Cyfrowa SA

      Izrek

               1.

               Člena 7(3) in 20 Direktive 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) je treba razlagati tako, da mora nacionalni regulativni organ, kadar namerava zaradi rešitve spora med podjetji, ki zagotavljajo elektronska komunikacijska omrežja in storitve le v eni državi članici, naložiti obveznosti, da se v skladu s členom 28 Direktive 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalnih storitvah) zagotovi dostop do negeografskih številk, izvesti postopek, določen v prvonavedeni določbi, in da bi te obveznosti lahko vplivale na trgovino med državami članicami.

               2.

               Člen 7(3) Direktive 2002/21 je treba razlagati tako, da ukrep, ki ga nacionalni regulativni organ sprejme, da bi končnim uporabnikom v skladu s členom 28 Direktive 2002/22 zagotovil dostop do negeografskih številk, vpliva na trgovino med državami članicami v smislu te določbe, če lahko nanjo – in to znatno – vpliva neposredno ali posredno, dejansko ali potencialno, kar pa mora preizkusiti predložitveno sodišče.

      (1)  UL C 102, 7.4.2014.


title: Zadeva C-296/09: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 9. decembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hof van Cassatie van België – Belgija) – Vlaamse Gemeenschap proti Mauritsu Baesenu (Socialna varnost — Uredba (EGS) št. 1408/71 — Člen 13(2)(d) — „Osebe, ki se obravnavajo kot“ javni uslužbenci — Pogodba o zaposlitvi, sklenjena z javnim organom)

text:
               19.2.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 55/11

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 9. decembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hof van Cassatie van België – Belgija) – Vlaamse Gemeenschap proti Mauritsu Baesenu
   (Zadeva C-296/09) (1)

   (Socialna varnost - Uredba (EGS) št. 1408/71 - Člen 13(2)(d) - „Osebe, ki se obravnavajo kot“ javni uslužbenci - Pogodba o zaposlitvi, sklenjena z javnim organom)
   2011/C 55/17
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hof van Cassatie van België

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Vlaamse Gemeenschap

      Tožena stranka: Maurits Baesen

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Hof van Cassatie van België – Razlaga člena 13(2)(a) in (d) Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (UL L 149, str. 2) – Javni uslužbenci in osebe, ki se obravnavajo kot take – Pojem – Oseba, ki je sklenila pogodbo o zaposlitvi z javnim organom

      Izrek

   Pomen izrazov „javni uslužbenec“ in „osebe, ki se kot take obravnavajo“ v smislu člena 13(2)(d) Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (EGS) št. 1390/81 z dne 12. maja 1981, je treba določiti samo na podlagi nacionalnega prava države članice, ki velja za upravo kot delodajalca, za osebo, kot je tožena stranka v glavni stvari, za katero v državi članici deloma velja sistem socialne varnosti za javne uslužbence in deloma sistem za zaposlene, pa v skladu s členom 13(2)(d) te uredbe lahko velja zgolj zakonodaja države članice, veljavna za upravo, ki jo zaposluje.

      (1)  UL C 267, 7.11.2009.


title: Zadeva F-71/13: Sklep Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 12. februarja 2014 – CL proti EEA (Javni uslužbenci — Začasni uslužbenec — Dolžnost nudenja pomoči — Člen 24 Kadrovskih predpisov — Psihično nasilje nadrejenega — Zavrnitev zahteve za začetek upravne preiskave — Očitno nedopustna tožba)

text:
               24.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 421/56

         Sklep Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 12. februarja 2014 – CL proti EEA
   (Zadeva F-71/13) (1)

   ((Javni uslužbenci - Začasni uslužbenec - Dolžnost nudenja pomoči - Člen 24 Kadrovskih predpisov - Psihično nasilje nadrejenega - Zavrnitev zahteve za začetek upravne preiskave - Očitno nedopustna tožba))
   2014/C 421/79
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: CL (zastopniki: S. Orlandi, J.-N. Louis in D. Abreu Caldas, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska agencija za okolje (zastopnika: O. Cornu, zastopnik, B. Wägenbaur, odvetnik)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti zavrnitve zahteve tožeče stranke, naj se začne upravna preiskava za ugotovitev in razjasnitev dejstev nasilja.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže.

               2.

               CL nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska agencija za okolje.

      (1)  UL C 274, 21.9.2013, str. 32.


title: Zadeva C-48/14: Tožba, vložena 30. januarja 2014 – Evropski parlament proti Svetu Evropske unije

text:
               7.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 102/21

         Tožba, vložena 30. januarja 2014 – Evropski parlament proti Svetu Evropske unije
   (Zadeva C-48/14)
   2014/C 102/30
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropski parlament (zastopnika: L. Visaggio in J. Rodrigues, agenta)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Direktiva Sveta 2013/51/Euratom z dne 22. oktobra 2013 o določitvi zahtev za varstvo zdravja prebivalstva pred radioaktivnimi snovmi v vodi, namenjeni za porabo človeka (1) naj se razglasi za nično;

               —

               Svetu Evropske unije naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Parlament v podporo tožbi navaja tri razloge.
   Prvič, Parlament trdi, da je Svet izbral napačno pravno podlago, ker ukrepi, ki so predmet izpodbijane direktive, izhajajo iz pristojnosti Unije na področju varstva okolja iz člena 192 PDEU. Ti ukrepi naj bi torej morali biti sprejeti na podlagi tega člena po rednem zakonodajnem postopku, ne pa na podlagi členov 31 in 32 Pogodbe ESAE.
   Drugič, Parlament poudarja, da izpodbijana direktiva ogroža pravno varnost, ker določa pravila za nadzor in analizo, ki obstajajo hkrati s pravili, ki že veljajo na podlagi Direktive 98/83/ES (2).
   Zadnjič, Parlament meni, da je Svet s sprejetjem izpodbijane direktive kršil načelo lojalnega sodelovanja med institucijami iz člena 13(2) PEU.

      (1)  UL L 296, str. 12.

      (2)  Direktiva Sveta 98/83/ES z dne 3. novembra 1998 o kakovosti vode, namenjene za prehrano ljudi (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 4, str. 90).


title: Zadeva C-260/08: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 10. decembra 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesfinanzhof – Nemčija) – Bundesfinanzdirektion West proti Heko Industrieerzeugnisse GmbH (Carinski zakonik Skupnosti — Člen 24 — Nepreferencialno poreklo blaga — Pojem bistvene predelave ali obdelave — Merilo spremembe tarifne številke — Jekleni kabli, izdelani v Severni Koreji, iz vpredene žice s poreklom iz Kitajske)

text:
               30.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/8

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 10. decembra 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesfinanzhof – Nemčija) – Bundesfinanzdirektion West proti Heko Industrieerzeugnisse GmbH
   (Zadeva C-260/08) (1)

   (Carinski zakonik Skupnosti - Člen 24 - Nepreferencialno poreklo blaga - Pojem bistvene predelave ali obdelave - Merilo spremembe tarifne številke - Jekleni kabli, izdelani v Severni Koreji, iz vpredene žice s poreklom iz Kitajske)
   2010/C 24/11
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesfinanzhof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Bundesfinanzdirektion West

      Tožena stranka: Heko Industrieerzeugnisse GmbH

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Bundesfinanzhof – Razlaga člena 24 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL L 302, str. 1) – Ugotovitev porekla jeklenih kablov, izdelanih v Severni Koreji, s sestavljanjem vpredene žice s poreklom iz Kitajske – Merila, ki jih je treba upoštevati, da bi se štelo, da določena faza proizvodnje določa nepreferencialno poreklo blaga – Morebitna pomembnost nespremenjenosti tarifne številke po zadevni predelavi

      Izrek

   Glede blaga iz tarifne številke 7312 kombinirane nomenklature, ki je Priloga I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1719/2005 z dne 27. oktobra 2005, bistvena predelava ali obdelava v smislu člena 24 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti lahko zajema ne samo predelavo ali obdelavo, zaradi katere je treba predelano ali obdelano blago uvrstiti pod drugo tarifno številko kombinirane nomenklature, ampak tudi predelavo ali obdelavo, na podlagi katere brez take spremembe tarifne številke nastane blago, ki ima posebne lastnosti in sestavo, ki jih pred navedenim posegom ni imelo.

      (1)  UL C 247, 27.9.2008.


title: Zadeva T-396/09 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 17. decembra 2009 – Vereniging Milieudefensie in Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht proti Komisiji ( Začasna odredba — Obveznost držav članic, da varujejo in izboljšujejo kakovost zunanjega zraka — Odstopanje, dovoljeno državi članici — Zavrnitev ponovne proučitve Komisije — Predlog za odložitev izvršitve in sprejetje začasnih ukrepov — Nedopustnost )

text:
               13.2.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 37/38

         Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 17. decembra 2009 – Vereniging Milieudefensie in Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht proti Komisiji
   (Zadeva T-396/09 R)
   („Začasna odredba - Obveznost držav članic, da varujejo in izboljšujejo kakovost zunanjega zraka - Odstopanje, dovoljeno državi članici - Zavrnitev ponovne proučitve Komisije - Predlog za odložitev izvršitve in sprejetje začasnih ukrepov - Nedopustnost“)
   2010/C 37/53
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Vereniging Milieudefensie (Amsterdam, Nizozemska) in Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht (Utrecht, Nizozemska) (zastopnik: A. van den Biesen, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: P. Oliver, W. Roels in A. Alcover San Pedro, zastopniki)

      Predmet

   Predlog: prvič, odložitev izvršbe Odločbe C (2009) 6121 z dne 28. julija 2009, s katero je bil za nedopusten razglašen predlog tožečih strank, s katerim sta Komisiji predlagali, naj ponovno prouči svojo Odločbo C (2009) 2560 konč. z dne 7. aprila 2009, s katero je bilo Kraljevini Nizozemski dovoljeno začasno odstopanje od njenih obveznosti na področju boja proti onesnaženju zunanjega zraka, in drugič, sprejetje začasnih ukrepov, s katerimi bi se Kraljevini Nizozemski naročilo čimprejšnje izpolnjevanje teh obveznosti.

      Izrek

               1.

               Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

               2.

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva T -286/05: Tožba Centre Européen pour la Statistique et le Développement A.s.b.l. (C.E.S.D.) proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 18. julija 2005

text:
               17.9.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 229/34

         Tožba Centre Européen pour la Statistique et le Développement A.s.b.l. (C.E.S.D.) proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 18. julija 2005
   (Zadeva T -286/05)
   (2005/C 229/73)
   Jezik postopka: francoščina
   Centre Européen pour la Statistique et le Développement A.s.b.l. (C.E.S.D.), ki ga zastopa Dominique Grisay, avocat, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, je dne 18. julija 2005 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložil tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               1)

               razglasi za nično odločbo Komisije z dne 18. maja 2005 kolikor je posledica zlorabe pooblastil in/ali je nanjo vplivala odsotnost obrazložitve kot tudi kršitev pooblastila za odločanje po prostem preudarku;

               2)

               podredno, razglasi za nično navedeno odločbo kolikor zadeva petindvajset pogodb, na katere se revizija ni nanašala

               3)

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Po zabeleženih nepravilnosti v DG-EUROSTATU, je Komisija sprejela izpodbijano odločbo na podlagi katere je dala navodila odredbodajalcem, ki so bili pooblaščeni, da tako kot je predvideno v pogodbah, čim prej končajo vsako pogodbeno razmerje z določenimi naslovniki, vključno s tožečo stranko.
   V utemeljitev svoje tožbe tožeča stranka navaja zlorabo pooblastil Komisije saj se je s sporno odločbo izognila posebnim postopkom ureditve spora, ki so predvideni z vsako pogodbo, in jih enostransko nadomestila z odločbo na podlagi člena 93(1)(f) Uredbe C 1605/2002 (1). Tožeča stranka v istem smislu besedila navaja domneven neobstoj obrazložitve izpodbijane odločbe.
   Tožeča stranka prav tako navaja, da so v izpodbijani odločbi očitno napačno okvalificirana dejstva, ki se ji očitajo kot resna kršitev pogodbe v smislu člena 93(1)(f) Uredbe ES 1605/2002.
   Na koncu tožeča stranka zatrjuje, da izpodbijana odločba temelji na reviziji, ki se nanaša le na eno samo pogodbo, ki jo je sklenila s Komisijo in da je tako neveljavna zaradi neobstoja obrazložitve, vsaj kar zadeva ostalih petindvajset pogodb, na katere se revizija ne nanaša.

      (1)  Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti, UL z dne 16.9.2002, str. 1.


title: Zadeva C-187/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale Per il Lazio (Italija) 12. aprila 2013 – Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) in drugi proti Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti in drugim

text:
               20.7.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 207/7

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale Per il Lazio (Italija) 12. aprila 2013 – Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) in drugi proti Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti in drugim
   (Zadeva C-187/13)
   2013/C 207/12
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale Amministrativo Regionale Per il Lazio

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Ricorrenti: Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) in drugi

      Tožene stranke: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti in drugi

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali in koliko so nacionalne določbe držav članic Evropske unije, ki določajo najnižje stroške poslovanja v sektorju cestnega prevoza ter zahtevajo zakonsko določitev sestavnega elementa plačila za storitev in tako pogodbene cene, skladne z varstvom svobodne konkurence, svobode gospodarske pobude, svobode ustanavljanja in opravljanja storitev (iz členov 4(3) PEU, 101 PDEU, 49 PDEU, 56 PDEU in 96 PDEU)?

               2.

               Ali in pod katerimi pogoji je omejevanje navedenih načel upravičeno glede na potrebe po zaščiti javnega interesa za varnost v cestnem prometu in ali se s tega vidika lahko določajo najnižji stroški poslovanja v skladu z ureditvijo iz člena 83a uredbe-zakona št. 112/2008 s poznejšimi spremembami in dopolnitvami?

               3.

               Ali se z navedenega vidika določanje najnižjih stroškov poslovanja lahko prepusti prostovoljnim dogovorom v kategorijah zadevnih gospodarskih subjektov in podredno organom, v katerih sestavi je veliko oseb, ki zastopajo zasebne gospodarske subjekte v sektorju, če ni vnaprej določenih meril na ravni zakonodaje?


title: Zadeva T-4/06: Tožba, vložena  12. januarja 2006  — Republika Poljska proti Komisiji Evropskih skupnosti

text:
               25.3.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 74/27

         Tožba, vložena 12. januarja 2006 — Republika Poljska proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva T-4/06)
   (2006/C 74/52)
   Jezik postopka: poljščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Republika Poljska (Zastopnik: Jarosław Pietras)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti člena 2 Uredbe Komisije (ES) št. 1686/2005 z dne 14. oktobra 2005 o določitvi zneskov za proizvodne dajatve in koeficienta za dodatne dajatve v sektorju sladkorja za tržno leto 2004/2005 (UL L 271, 15.10.2005, str. 12);

               —

               Naložitev stroškov postopka Komisiji Evropskih skupnosti.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti člena 2 Uredbe Komisije (ES) št. 1686/2005, ki za poravnanje še nepokritega dela skupne izgube v skladu s členom 16 Uredbe Sveta (ES) št. 1260/2001 (1) določa proizvodne dajatve in koeficient dodatne dajatve na trgu sladkorja za tržno leto 2004/05. Izpodbijani člen Uredbe za države, ki so bile članice Skupnosti že pred 1. majem 2004, predvideva različne koeficiente dodatnih dajatev kot za „nove“ države članice.
   Tožeča stranka tožbo podpira z naslednjimi tožbenimi razlogi:

               —

               Nepristojnost Evropske Komisije in kršitev člena 16 Uredbe Sveta (ES) št. 1260/2001, ki Komisijo pooblašča zgolj za določitev enega samega koeficienta enake višine za celotno Skupnost, kar potrjujejo različne jezikovne verzije določb Uredbe, ki so pomensko enake in med seboj skladne. Načela ureditve trga Skupnosti za sladkor lahko odklon od besedila določb Uredbe (ES) št. 1260/2001 ne samo odsvetujejo, temveč tudi izključijo.

               —

               Kršitev načela takojšnjega in celotnega prevzema prava Skupnosti s strani novih držav članic; različen koeficient dodatnih dajatev je v resnici prehodni ukrep, ki v aktih o pristopu in v predpisih, sprejetih na njihovi osnovi, nima podlage. Tožeča stranka se zato sklicuje na člen 2 Aktov o pristopu, ki tvori podlago za prevzem celotnih, iz članstva izhajajočih pravic in obveznosti s strani Republike Poljske, tako da sta prevzeti tudi pravica do koriščenja preplačil in obveznost kritja izgub na trgu sladkorja.

               —

               Kršitev načela prepovedi diskriminacije; tožeča stranka očita Komisiji, da je edino merilo za razlikovanje koeficientov v izpodbijani uredbi trenutek pristopa držav članic Evropski uniji. Posledice pristopa so dokončno urejene v aktih o pristopu in predpisih, sprejetih na njihovi podlagi in trenutek širitve Evropske unije ne more predstavljati merila, ki bi razlikovanje opravičevalo.

               —

               Kršitev načela solidarnosti; razlikovanje koeficientov posameznih držav članic predstavlja samovoljno, nesorazmerno in nesolidarno delitev stroškov financiranja trga sladkorja.

               —

               Nezadostna obrazložitev izpodbijanega ukrepa, ker Evropska Komisija ni niti navedla okoliščin, ki bi utemeljevale razlikovanje koeficientov, niti ciljev, katerim bi takšno razlikovanje služilo.

               —

               Kršitev bistvene postopkovne zahteve, ker sta bila ob sprejemanju Uredbe (ES) št. 1686/2005 kršena člen 3 Poslovnika upravljalnega odbora za sladkor in člen 3 Uredbe št. 1 o določitvi jezikov, ki se uporabljajo v Evropski gospodarski skupnosti (2); Evropska Komisija namreč v „komitološkem“ postopku ni predložila poljske različice osnutka izpodbijanega ukrepa. Ta kršitev je posebej huda, ker zadeva osnutek predpisa in je izraz stalne prakse Evropske Komisije v okviru upravljalnega odbora za sladkor.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1260/2001 z dne 19. junija 2001 o skupni ureditvi trgov za sladkor (UL L 178, 30.6.2001, str. 1).

      (2)  UL 17 z dne 6.10.1958 str. 385 s spremembami.


title: Zadeva T-413/07: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 11. februarja 2009 – Bayern Innovativ proti UUNT – Life Sciences Partners Perstock (LifeScience) (Znamka Skupnosti – Postopek z ugovorom – Prijava figurativne znamke Skupnosti LifeScience – Prejšnja figurativna znamka Skupnosti Life Sciences Partners – Relativni razlog za zavrnitev – Verjetnost zmede – Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94)

text:
               21.3.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 69/37

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 11. februarja 2009 – Bayern Innovativ proti UUNT – Life Sciences Partners Perstock (LifeScience)
   (Zadeva T-413/07) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti LifeScience - Prejšnja figurativna znamka Skupnosti Life Sciences Partners - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94)
   (2009/C 69/85)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Bayern Innovativ – Bayerische Gesellschaft für Innovation und Wissenstransfer mbH (Nürnberg, Nemčija) (zastopniki: A. Beschorner, B. Glaser in C. Thomas, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, zastopnik)

      Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe UUNT: Life Sciences Partners Perstock NV (Amsterdam, Nizozemska)
   Predmet
   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 2. avgusta 2007 (zadeva R 1545/2006-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med Life Sciences Partners Perstock NV in Bayern Innovativ – Bayerische Gesellschaft für Innovation und Wissenstransfer mbH.
   Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Bayern Innovativ – Bayerische Gesellschaft für Innovation und Wissenstransfer mbH se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 8, 12.1.2008.


title: Zadeva C-524/13: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 3. julija 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Amtsgericht Karlsruhe – Nemčija) – Eycke Braun proti Land Baden-Württemberg (Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Obdavčenje — Direktiva 69/335/EGS — Posredni davki na zbiranje kapitala — Člen 10(c) — Preoblikovanje kapitalske družbe v drugačno obliko kapitalske družbe brez kakršnega koli povečanja kapitala — Dajatve, ki se zahtevajo za sestavo notarske listine o ugotovitvi tega preoblikovanja)

text:
               1.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 292/10

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 3. julija 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Amtsgericht Karlsruhe – Nemčija) – Eycke Braun proti Land Baden-Württemberg
   (Zadeva C-524/13) (1)

   ((Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Obdavčenje - Direktiva 69/335/EGS - Posredni davki na zbiranje kapitala - Člen 10(c) - Preoblikovanje kapitalske družbe v drugačno obliko kapitalske družbe brez kakršnega koli povečanja kapitala - Dajatve, ki se zahtevajo za sestavo notarske listine o ugotovitvi tega preoblikovanja))
   2014/C 292/12
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Amtsgericht karlsruhe

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Eycke Braun

      Tožena stranka: Land Baden-Württemberg

      Izrek

   Člen 10(c) Direktive Sveta z dne 17. julija 1969 o posrednih davkih na zbiranje kapitala (69/335/EGS) je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, kot je ta v postopku v glavni stvari, po kateri državni proračun prejme del pristojbin, ki jih notar zaračuna za overitev pravnega posla, katerega predmet je preoblikovanje kapitalske družbe v drugačno obliko kapitalske družbe, ki ne povzroči povečanja kapitala prevzemne družbe ali spremembe pravne oblike.

      (1)  UL C 367, 14.12.2013.


title: Zadeva T-210/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 28. marca 2017 – Deutsche Telekom/Komisija (Dostop do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Dokumenti v zvezi s postopkom uporabe pravil o konkurenci — Zavrnitev dostopa — Obveznost obrazložitve — Izjema glede varstva poslovnih interesov tretjih strank — Izjema glede varstva ciljev inšpekcij, preiskav in revizije — Prevladujoč javni interes — Posvetovanje s tretjimi strankami — Preglednost — Neobstoj odgovora na potrdilno prošnjo v roku)

text:
               15.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 151/29

         Sodba Splošnega sodišča z dne 28. marca 2017 – Deutsche Telekom/Komisija
   (Zadeva T-210/15) (1)

   ((Dostop do dokumentov - Uredba (ES) št. 1049/2001 - Dokumenti v zvezi s postopkom uporabe pravil o konkurenci - Zavrnitev dostopa - Obveznost obrazložitve - Izjema glede varstva poslovnih interesov tretjih strank - Izjema glede varstva ciljev inšpekcij, preiskav in revizije - Prevladujoč javni interes - Posvetovanje s tretjimi strankami - Preglednost - Neobstoj odgovora na potrdilno prošnjo v roku))
   (2017/C 151/36)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Deutsche Telekom AG (Bonn, Nemčija) (zastopnika: A. Rosenfeld in O. Corzilius, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva J. Vondung in A. Buchet, nato F. Erlbacher, P. Van Nuffel in A. Dawes, agenti)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU, s katerim predlaga razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 17. februarja 2015 o zavrnitvi dostopa tožeči stranki do dokumentov, ki se nanašajo na postopek v zvezi z zlorabo prevladujočega položaja, ki ima referenčno številko COMP/AT.40089 – Deutsche Telekom.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Deutsche Telekom AG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 270, 17.8.2015.


title: Zadeva C-193/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 14. januarja 2008 vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) – Zadeva s področja kmetijstva s strankami v postopku v glavni stvari: Hermann Fischer, Rolf Schlatter in Regierungspräsidium Freiburg

text:
               19.7.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 183/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 14. januarja 2008 vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) – Zadeva s področja kmetijstva s strankami v postopku v glavni stvari: Hermann Fischer, Rolf Schlatter in Regierungspräsidium Freiburg
   (Zadeva C-193/08)
   (2008/C 183/26)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Bundesgerichtshof
   Stranke v postopku v glavni stvari
   Hermann Fischer, Rolf Schlatter in Regierungspräsidium Freiburg
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali člen 15(1) Priloge I k Sporazumu med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na eni strani in Švicarsko konfederacijo na drugi strani o prostem gibanju oseb zahteva, da se samo samozaposlenim osebam v smislu člena 12(1) Priloge I k temu sporazumu v državi gostiteljici v zvezi z dostopom do opravljanja samostojne dejavnosti in njenega opravljanja zagotavlja obravnavanje, ki ni manj ugodno od obravnavanja, ki je zagotovljeno lastnim državljanom, ali to velja tudi za samozaposlene obmejne delavce v smislu člena 13(1) Priloge I k temu sporazumu (1)?

      (1)  UL 2002, L 114, str. 6.


title: Zadeva C-475/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) 17. oktobra 2014 – AAS Gjensidige Baltic, ki deluje prek litovske podružnice AAS Gjensidige Baltic/UAB DK PZU Lietuva

text:
               12.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 7/15

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) 17. oktobra 2014 – AAS Gjensidige Baltic, ki deluje prek litovske podružnice AAS Gjensidige Baltic/UAB DK PZU Lietuva
   (Zadeva C-475/14)
   (2015/C 007/20)
   Jezik postopka: litvanščina

      Predložitveno sodišče

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: AAS Gjensidige Baltic, ki deluje prek litovske podružnice AAS Gjensidige Baltic

      Tožena stranka: UAB DK PZU Lietuva

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je s členom 14(b) Direktive 2009/103/ES (1) določeno kolizijsko pravilo, ki se mora ratione personae uporabiti ne le za oškodovance v prometnih nesrečah, ampak tudi za zavarovatelje vozila, odgovornega za škodo, povzročeno v nesreči, za namen ugotovitve prava, ki se uporabi v razmerjih med njimi, in ali je ta določba lex specialis v razmerju do pravil o pravu, ki se uporabi, iz Uredb Rim I (2) in Rim II (3)[?]

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali je pomembno ugotoviti, ali pravna razmerja med zavarovatelji v obravnavani zadevi spadajo v pojem „pogodbena obligacijska razmerja“ v smislu člena 1(1) Uredbe Rim I[?] Če spadajo pravna razmerja med zavarovatelji v pojem „pogodbena obligacijska razmerja“, se zastavlja pomembno vprašanje, ali ta razmerja spadajo v kategorijo zavarovalnih pogodb (pravnih razmerij) in ali je treba pravo, ki se za njih uporabi, določiti v skladu s členom 7 Uredbe Rim I.

               3.

               Če je odgovor na prvi dve vprašanji nikalen, ali je pomembno ugotoviti, ali v primeru regresnega zahtevka pravna razmerja med zavarovateljema vozil, ki se uporabita kot skupina vozil, spadajo v pojem „nepogodbene obveznosti“ v smislu Uredbe Rim II in ali je treba ta razmerja šteti za izvedena pravna razmerja, ki izhajajo kot posledica iz prometne nesreče (delikta), ko se ugotavlja, katero pravo je treba uporabiti v skladu s členom 4(1) Uredbe Rim II[?] Ali bi bilo treba v zadevi, kakršna je obravnavana, zavarovatelja skupine vozil obravnavati kot dolžnika, ki sta odgovorna za isti zahtevek v smislu člena 20 Uredbe Rim II, in ali bi bilo treba pravo, ki se uporabi za razmerja med njima, določiti v skladu s tem pravilom[?]

      (1)  Direktiva 2009/103/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in o izvajanju obveznosti zavarovanja takšne odgovornosti (UL L 263, str. 11).

      (2)  Uredba (ES) št. 593/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. junija 2008 o pravu, ki se uporablja za pogodbena obligacijska razmerja (Rim I) (UL L 177, str. 6).

      (3)  Uredba (ES) št. 864/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. julija 2007 o pravu, ki se uporablja za nepogodbene obveznosti („Rim II“) (UL L 199, str. 40).


title: Zadeva T-785/14: Tožba, vložena 29. novembra 2014 – El Corte Inglés/UUNT – STD Tekstil (MOTORTOWN)

text:
               2.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 34/41

         Tožba, vložena 29. novembra 2014 – El Corte Inglés/UUNT – STD Tekstil (MOTORTOWN)
   (Zadeva T-785/14)
   (2015/C 034/49)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

      Stranke

      Tožeča stranka: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španija) (zastopnika: J. L. Rivas Zurdo, odvetnik, in M. Toro Gordillo, odvetnica)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: STD Tekstil Limited Sirketi (Carigrad, Turčija)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Prijavitelj: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Skupnosti, ki vsebuje besedni element „MOTORTOWN“ – prijava št. 1 0 3 51  931

      Postopek pred UUNT: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 8. septembra 2014 v zadevi R 1960/2013-2

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi v delu, v katerem je bila z zavrnitvijo tožbe prijavitelja potrjena odločba oddelka za ugovore, da se delno ugodi ugovoru B 1 9 51  774 in da se zavrne figurativna znamka Skupnosti št. 1 0 3 51  931„MOTORTOWN“; in

               —

               plačilo stroškov naloži nasprotni stranki oziroma nasprotnim strankam v postopku.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-102/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Firenze (Italija) 13. marca 2009 — Camar Srl proti Presidente del Consiglio dei Ministri

text:
               6.6.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/7

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Firenze (Italija) 13. marca 2009 — Camar Srl proti Presidente del Consiglio dei Ministri
   (Zadeva C-102/09)
   2009/C 129/12
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale di Firenze

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Camar Srl

      Tožena stranka: Presidente del Consiglio dei Ministri

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1)

               Ali je člen 14 Prve Yaoundèjske konvencije nasprotoval temu, da država članica uvede notranjo dajatev za banane s poreklom iz Somalije, ki se dejansko ni uporabljala za domače banane (katerih pridelave sploh ni bilo ali je bila zanemarljiva) niti za nobeno drugo vrsto domačega sadja?
               Če je odgovor na zgornje vprašanje pritrdilen:

               2)

               Ali je Protokol „Banane“, priložen k tedaj veljavni Lomèjski konvenciji, nasprotoval obračunavanju dajatve, ki ni bila skladna s členom 14 Prve Yaoundèjske konvencije, za uvoze somalijskih banan v Italijo v letu 1990, ob upoštevanju povezanih določb navedenega protokola in podobnih protokolov, priloženih k predhodnim konvencijam iz Lomèja, ter s členom 5 Druge Yaoundèjske konvencije?
               Če je odgovor nikalen:

               3)

               Ali je treba šteti, da so protokoli o bananah, priloženi h konvencijam iz Lomèja, nasprotovali povišanjem dajatve, kot je italijanski davek na potrošnjo za banane s poreklom iz Somalije, uvedenim po 1. aprilu 1976, ne glede na konkretni učinek teh povišanj na izvoz navedenih banan?


title: Zadeva C-553/09 P: Sklep predsednika Sodišča z dne 21. aprila 2010 – BCS SpA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Deere & Company, Deere & Company

text:
               17.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 195/16

         Sklep predsednika Sodišča z dne 21. aprila 2010 – BCS SpA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Deere & Company, Deere & Company
   (Zadeva C-553/09 P) (1)

   2010/C 195/25

      Jezik postopka: angleščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 51, 27.2.2010.