title: Sodba Sodišča z dne 20. marca 2013 v zadevi E-3/12 – Norveška država, ki jo zastopa Ministrstvo za delo, proti Stig Arne Jonssonu (Uredba (EGS) št. 1408/71 – Socialna varnost delavcev migrantov – Dajatve za brezposelnost – Stalno prebivališče v drugi državi EGP – Pogoji dejanske prisotnosti v državi zadnje zaposlitve za upravičenost do dajatev za brezposelnost)

text:
               26.9.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 277/9

         SODBA SODIŠČA
   z dne 20. marca 2013
   v zadevi E-3/12
   Norveška država, ki jo zastopa Ministrstvo za delo, proti Stig Arne Jonssonu
   (Uredba (EGS) št. 1408/71 – Socialna varnost delavcev migrantov – Dajatve za brezposelnost – Stalno prebivališče v drugi državi EGP – Pogoji dejanske prisotnosti v državi zadnje zaposlitve za upravičenost do dajatev za brezposelnost)
   2013/C 277/07
   V zadevi E-3/12 norveška država, ki jo predstavlja ministrstvo za delo, proti Stig Arne Jonssonu – ZAHTEVEK na Sodišču na podlagi člena 34 Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in Sodišča Evropskih skupnosti s strani sodišča Borgarting lagmannsrett („pritožbeno sodišče“), ki se nanašajo na pravila o prostem pretoku delavcev v Evropskem gospodarskem prostoru, je Sodišče v sestavi Per Christiansen, vršilec dolžnosti predsednika, ter Páll Hreinsson (poročevalec) in Martin Ospelt (ad hoc), sodnika, dne 20. marca 2013 razglasilo sodbo, katere operativni del se glasi:

               1.

               Člen 71(1)(b)(i) Uredbe (EGS) št. 1408/71 izključuje določbo nacionalnega prava, po katerem je upravičenost do plačil dajatev za brezposelnost odvisna od dejanske prisotnosti v zadevni državi EGP. Na tako določbo se ni mogoče sklicevati proti osebam iz člena 71(1)(b)(i) imenovane uredbe.

                           (a)

                           Za odgovor na to vprašanje ni bistveno, ali brezposelna oseba živi v državi, ki je v bližini države zadnje zaposlitve.

                           (b)

                           Poleg tega v okoliščinah, kakršne so okoliščine tožene stranke v postopku v glavni stvari, nima dejstvo, da se brezposelna oseba prijavi kot iskalec zaposlitve in zaprosi za nadomestilo za brezposelnost v državi, v kateri prebiva, nobenega vpliva na uporabo člena 71(1)(b)(i).


title: Zadeva C-427/07: Tožba, vložena 14. septembra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Irski

text:
               10.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/36

         Tožba, vložena 14. septembra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Irski
   (Zadeva C-427/07)
   (2007/C 269/62)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: D. Recchia in D. Lawunmi, zastopnika)

      Tožena stranka: Irska
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               ugotovi naj se, da Irska, s tem da ni sprejela, v skladu s členom 2(1) in členom 4(2), (3) in (4) Direktive Sveta 85/337/EGS (1) z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje, kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 97/11/ES, vseh ukrepov za zagotovitev, da se pred izdajo soglasja glede projektov, ki bodo verjetno pomembno vplivali na okolje v kategoriji gradnje cest iz razreda 10(e) Priloge II k Direktivi 85/337/EGS, zahteva soglasje za izvedbo in presodijo njihovi vplivi v skladu s členi od 5 do 10 Direktive, ni izpolnila obveznosti iz Direktive Sveta 85/337/EGS;

               —

               ugotovi naj se, da Irska, s tem da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev s členoma 3(1), (3), (4), (5), (6) in (7) ter 4(1), (2), (3), (4), (5) in (6) Direktive 2003/35/ES (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. maja 2003 o sodelovanju javnosti pri sestavi nekaterih načrtov in programov v zvezi z okoljem in o spremembi direktiv Sveta 85/337/EGS in 96/61/ES glede sodelovanja javnosti in dostopa do sodišč, ali, v vsakem primeru, s tem da o njihovem sprejetju ni ustrezno obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz člena 6 te direktive.

               —

               Irski naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Prenos Direktive 85/337/EGS
   Komisija meni, da Irska Direktive 85/337/EGS ni v celoti prenesla, ker ni sprejela določb o ukrepih za dosego rezultatov iz členov 2(1) in 4 glede zasebnih cestnih projektov. Komisija meni, da zasebni cestni projekti (ki jih predložijo zasebni vlagatelji) spadajo v okvir Direktive 85/337/EGS. Poleg tega ni nobene podlage za domnevo, da taki projekti ne bodo pomembno vplivali na okolje. To, da Irska cestnih projektov zasebnih vlagateljev ni vključila, pomeni kršitev njenih obveznosti iz zgoraj navedenih členov Direktive.
   Prenos Direktive 2003/35/ES
   Komisija trdi, da Irska ni sprejela in Komisije ni obvestila, v skladu s členom 6 Direktive 2003/35/ES, o vseh nacionalnih ukrepih za uskladitev s členoma 3 in 4 te direktive.Člen 3(1), (3), (4), (5) in (6) Direktive namreč posebej spreminja več členov Direktive 85/337/EGS. Irska ne ugovarja, da bi moral biti prenos izveden s spremembami irske zakonodaje o urejanju prostora in zakonodaje glede drugih sistemov soglasja. Irska Komisije ni obvestila o nobenih spremembah svoje zakonodaje o urejanju prostora v roku, določenem v obrazloženem mnenju, in jo v nobenem primeru ni še obvestila o zakonodaji glede vseh drugih sistemov soglasja. Člena 3(7) in 4(4) Direktive ne zahtevata zgolj uvedbo sistemov revizije postopka odločanja, temveč tudi uvedbo sistemov, ki dajejo posebna zagotovila. Glede trditev, da obstoječi sistem dostopa do sodišč na Irskem izpolnjuje zahteve iz členov 3(7) in 4(4), pa Irska ni dostavila zadosti informacij, da bi zadostila zahtevam iz člena 6, prvi odstavek, drugi stavek, Direktive.

      (1)  UL L 175, str. 40.

      (2)  UL L 156, str.17.


title: Zadeva T-429/05: Sodba Splošnega sodišča z dne 3. marca 2010 – Artegodan proti Komisiji ( Nepogodbena odgovornost — Zdravila za uporabo v humani medicini — Odločba, ki nalaga odvzem dovoljenja za promet — Razglasitev ničnosti odločbe s sodbo Sodišča prve stopnje — Dovolj resna kršitev prava, ki posameznikom daje pravice )

text:
               17.4.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 100/36

         Sodba Splošnega sodišča z dne 3. marca 2010 – Artegodan proti Komisiji
   (Zadeva T-429/05) (1)

   („Nepogodbena odgovornost - Zdravila za uporabo v humani medicini - Odločba, ki nalaga odvzem dovoljenja za promet - Razglasitev ničnosti odločbe s sodbo Sodišča prve stopnje - Dovolj resna kršitev prava, ki posameznikom daje pravice“)
   2010/C 100/55
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Artegodan GmbH (Lüchow, Nemčija) (zastopniki: sprva U. Doepner, nato A. Lensing-Kramer, in nazadnje U. Reese in A. Sandrock, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: B. Stromsky in M. Heller)

      Intervenientka v podporo tožene stranke: Zvezna republika Nemčija (zastopnika: M. Lumma in U. Forsthoff)

      Predmet

   Odškodninska tožba na podlagi členov 235 ES in 288, drugi odstavek, ES za povračilo škode, ki naj bi tožeči stranki nastala zaradi Odločbe Komisije C(2000) 453 z dne 9. marca 2000 o odvzemu dovoljenj za promet z zdravili za uporabo v humani medicini, ki vsebujejo amfepramon,

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Artegodan GmbH nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Komisija.

               3.

               Zvezna republika Nemčija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 48, 25.2.2006.


title: Zadeva F-26/11: Sklep Sodišča za uslužbence z dne 18. novembra 2011 – AC proti Svetu

text:
               12.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 138/40

         Sklep Sodišča za uslužbence z dne 18. novembra 2011 – AC proti Svetu
   (Zadeva F-26/11) (1)

   2012/C 138/103
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik tretjega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 179, 18.6.2011, str. 21.


title: Zadeva C-270/07: Tožba, vložena 6. junija 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji

text:
               25.8.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 199/20

         Tožba, vložena 6. junija 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Zadeva C-270/07)
   (2007/C 199/31)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: F. Erlbacher in A. Szmytkowska)

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               Zvezna republika Nemčija ni izpolnila oziroma še vedno ne izpolnjuje obveznosti iz členov 1 ter 5(3) in (4) Direktive 85/73 (1), od 1. januarja 2007 pa tudi ne iz člena 27(2), (4) in (10) Uredbe št. 882/2004 (2), s tem da paragrafa 4 izvedbenega zakona dežele Schleswig-Holstein o pravilih v zvezi z zdravstvenim nadzorom mesa in pravilih za perutninsko meso ni uskladila s temi določbami Skupnosti;

               —

               Zvezni republiki Nemčiji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Na podlagi člena 1(1) Direktive 85/73/EGS države članice poskrbijo, da se pobirajo pristojbine za kritje stroškov, nastalih v zvezi z zdravstvenimi inšpekcijami in nadzorom mesa v smislu različnih direktiv. Načini izračunavanja teh pristojbin Skupnosti, ki nadomestijo vsakršne druge dajatve oziroma pristojbino državnim, regionalnim ali občinskim organom držav članic za inšpekcijo in nadzor, naj bi bili predstavljeni v prilogah k Direktivi. Člen 5(1) navedene direktive določa, naj se pristojbina Skupnosti določi tako, da pokrije stroške, ki jih mora pri izvajanju inšpekcij in nadzora nositi pristojni organ. V skladu s členom 5(3) lahko države članice pobirajo višji znesek, če skupna pobrana pristojbina ne presega dejanskih stroškov inšpekcije. V sodbi v povezanih zadevah C-284/00 in C-288/00, Stratmann in drugi, naj bi Sodišče že odločilo, da iz besedila in namena Direktiv 85/73 in 64/433 izhaja, da so stroški bakterioloških preiskav zajeti v pristojbini Skupnosti. Ob nadomestitvi Direktive 85/73 z Uredbo št. 882/2004 z učinkom od 1. januarja 2007 naj se to pravno stanje vsebinsko ne bi spremenilo.
   Komisija meni, da določbe izvedbenega zakona dežele Schleswig-Holstein, ki poleg pavšalnih pristojbin za inšpekcije mesa predvidevajo pobiranje pristojbin za bakteriološke preiskave, kršijo ta predpisa Skupnosti in ne upoštevajo razlage, ki jo je Sodišče v zvezi z njima podalo v sodbi Stratmann in drugi.
   Zlasti naj se ugotovi, da spadajo bakteriološke preiskave med zdravstvene inšpekcije in nadzor v smislu Uredbe št. 854/2004, katerih stroški naj bi se krili iz pristojbine Skupnosti. Države članice lahko sicer pobirajo višji znesek od pristojbin, predvidenih v Prilogi k Direktivi 85/73/EGS, če skupna pobrana pristojbina ne presega dejanskih stroškov inšpekcije, vendar bi se moralo vsako povišanje, ki da določi država članica, nanašati na sam pavšalni znesek. Posebna pristojbina, ki se plača poleg pristojbine Skupnosti, bi morala pokrivati vse dejansko nastale stroške. Višjih stroškov ne bi bilo mogoče uveljavljati v primeru določbe nacionalnega prava, ki predvideva zaračunavanje stroškov za bakteriološke preiskave poleg pavšalnih pristojbin. Ravno to ne bi pomenilo splošnega povišanja pavšalnega zneska pristojbine Skupnosti, v katero se stekajo vsi dejansko nastali stroški.
   Določba, kot je ta iz izvedbenega zakona dežele Schleswig-Holstein, bi nasprotovala tudi praktični učinkovitosti upoštevnih določb Skupnosti. S temi usklajenimi določbami naj bi se namreč na področju financiranja zdravstvenih inšpekcij in nadzora odpravile kršitve pravil konkurence, ki bi jih bilo mogoče pričakovati pri razlikah med državami članicami na tem področju. Sodišče je zastopalo tudi stališče, da bi bil ta cilj ogrožen tudi v primeru, če določene inšpekcije, predvidene v pravu Skupnosti, ne bi bile zajete v tako usklajenem sistemu Skupnosti na področju financiranja, temveč bi bilo mogoče zanje pobirati posebne nacionalne pristojbine.

      (1)  UL L 32, str. 14.

      (2)  UL L 165, str. 1.


title: Zadeva T-330/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 15. decembra 2016 – Keil/EUIPO – NaturaFit Diätetische Lebensmittelproduktion (BasenCitrate) (Znamka Evropske unije — Postopek za ugotovitev ničnosti — Besedna znamka Evropske unije BasenCitrate — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(b) in (c) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               6.2.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/30

         Sodba Splošnega sodišča z dne 15. decembra 2016 – Keil/EUIPO – NaturaFit Diätetische Lebensmittelproduktion (BasenCitrate)
   (Zadeva T-330/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek za ugotovitev ničnosti - Besedna znamka Evropske unije BasenCitrate - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(b) in (c) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   (2017/C 038/40)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Rudolf Keil (Grevenbroich, Nemčija) (zastopnik: J. Sachs, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopniki: S. Hanne, D. Walicka in A. Schifko, agenti)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe EUIPO, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: NaturaFit Diätetische Lebensmittelproduktions GmbH (Röttenbach, Nemčija) (Zastopnik: N. Reber, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 15. aprila 2015 (zadeva R 1541/2014-1) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med družbo NaturaFit Diätetische Lebensmittelproduktions GmbH in R. Keilom.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Rudolfu Keilu se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 279, 24.8.2015.


title: Zadeva C-142/10 P: Pritožba, ki jo je Francisco Pérez Guerra vložil 17. marca 2010 zoper sklep Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 11. februarja 2010 v zadevi T-3/10, Pérez Guerra proti BNP Paribas in Španiji

text:
               4.12.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 328/10

         Pritožba, ki jo je Francisco Pérez Guerra vložil 17. marca 2010 zoper sklep Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 11. februarja 2010 v zadevi T-3/10, Pérez Guerra proti BNP Paribas in Španiji
   (Zadeva C-142/10 P)
   ()
   2010/C 328/16
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Pritožnik: Francisco Pérez Guerra (zastopnik: G. Soriano Bel, odvetnik)

      Drugi stranki v postopku: BNP Paribas in Kraljevina Španija
   Sodišče (osmi senat) je pritožbo s sklepom z dne 24. septembra 2010 zavrglo.


title: Zadeva C-286/11 P: Pritožba, ki jo je 7. junija 2011 vložila Evropska komisija zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 24. marca 2011 v zadevi Tomkins plc proti Evropski komisiji, T-382/06

text:
               13.8.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 238/9

         Pritožba, ki jo je 7. junija 2011 vložila Evropska komisija zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 24. marca 2011 v zadevi Tomkins plc proti Evropski komisiji, T-382/06
   (Zadeva C-286/11 P)
   2011/C 238/14
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: F. Castillo de la Torre, V. Bottka, R. Sauer, zastopniki)

      Druga stranka v postopku: Tomkins plc

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano sodbo razveljavi;

               —

               tožbo, vloženo pri Splošnem sodišču, v celoti zavrne;

               —

               tožeči stranki naloži plačilo vseh stroškov tega postopka in postopka na prvi stopnji.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija navaja teh pet pritožbenih razlogov:

               Prvi pritožbeni razlog se nanaša na to, da je Splošno sodišče, ko je del trajanja, ugotovljenega v odločbi, skrajšalo na podlagi dokazov, ki jih družba Tomkins ni nikoli predložila, odločilo ultra petita. V sodni praksi sodišč Unije ni priznana izjema od pravila, opredeljenega v sodni praksi v zvezi z zadevo AssiDomän (C-310/97 P), na podlagi tega, da sta tožeči stranki spadali k istemu podjetju. Pred kratkim je Sodišče v zadevi ArcelorMittal Luxembourg (združeni zadevi C-201/09 P in C-216/09 P) pojasnilo, da to, da tožbo vloži en subjekt znotraj skupine, ne vpliva na pravni položaj drugih subjektov znotraj istega podjetja.

               Z drugim pritožbenim razlogom Komisija trdi, da je Splošno sodišče tudi napačno uporabilo pravo, ker je ugotovilo, da so se predlogi družb Pegler (odvisna družba, v zadevi T-386/06) in Tomkins (matična družba, zadeva T-382/06) nanašali na „isto stvar“. Čeprav je bilo obdobje, ki ga je izpodbijala družba Tomkins, veliko krajše od obdobja, ki ga je v ločeni zadevi izpodbijala družba Pegler, je bilo trajanje za obe druži enako skrajšano. Vendar družba Pegler ni samo izpodbijala veliko daljšega obdobja, ampak je svojo tožbo tudi utemeljila na drugačnih in celo nasprotujočih razlogih v primerjavi z družbo Tomkins. Z izpodbijanjem začetnega obdobja trajanja je družba Pegler želela oprostiti sebe in prevaliti krivdo na družbo Tomkins, medtem ko je bil namen družbe Tomkins bolj omejen, in sicer je ta družba želela izpodbiti zgolj dokaze v zvezi s prvimi 38 dnevi (kar sploh ne bi vplivalo na trajanje, ki se je upoštevalo pri določitvi globe).

               Poleg tega presoja Splošnega sodišča temelji na dejansko napačni predpostavki, da naj bi družba Tomkins zahtevala, da „bi bilo treba zaradi razglasitve ničnosti [če bi bilo treba razglasiti ničnost] izpodbijane odločbe glede družbe Pegler [,] to odločbo razglasiti za nično tudi glede nje“ (točka 42 izpodbijane sodbe). Družba Tomkins takega predloga ni podala niti v tožbi niti v odgovoru na tožbo (kar bi bilo v vsakem primeru prepozno). To pomeni popačenje predloga tožeče stranke, kar že samo zase zadošča za razveljavitev izpodbijane sodbe.

               Tretji pritožbeni razlog se nanaša na neupoštevanje tega, da je bila družba Tomkins del podjetja, ki je priznalo, da je storilo kršitev. Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo, ker je zmanjšalo odgovornost enega od subjektov (matične družbe Tomkins) znotraj „podjetja Tomkins“ iz razloga, da je bilo zmanjšano trajanje za drugi del tega podjetja, odvisno družbo Pegler. Vendar je zmanjšanje odgovornosti družbe Pegler za kršitev temeljilo na statusu „speče družbe“, ki ga je imela družba Pegler, in ni temeljilo na dejstvu, da zadevna skupina ni sodelovala pri kršitvi. Po mnenju Komisije dejstvo, da ta odvisna družba (Pegler) iz skupine za določeno obdobje mogoče ni bila pravi naslovnik znotraj skupine, zadeva zgolj to odvisno družbo in ne odvezuje celotnega „podjetja“. To velja še toliko bolj, ker Splošno sodišče (niti sama družba Tomkins) ni dvomilo v to, da je podjetje pod vodstvom družbe Tomkins sodelovalo pri kršitvi v večjem delu upoštevnega obdobja.

               Komisija četrti pritožbeni razlog utemeljuje na pomanjkljivi obrazložitvi in na protislovjih v izpodbijani sodbi. Četrti pritožbeni razlog je podrejen prvemu in se nanaša na to, da je treba sodbo razveljaviti, tudi če Splošno sodišče ni odločilo ultra petita, ker so v njej razlogi za delno razglasitev ničnosti pomanjkljivi in nejasni (pomanjkljiva obrazložitev). Izpodbijana sodba ni jasna v vsaj dveh pomembnih točkah.

                           —

                           Prvič, pri opisu izjeme od sodne prakse v zadevi AssiDomän, za katero Splošno sodišče meni, da je potrebna, so pogoji za tak odstop nejasni in protislovni.

                           —

                           Drugo neskladje ali nejasnost v razlogovanju Splošnega sodišča pomeni dejstvo, da se v točki 57 izpodbijane sodbe glede množitelja zaradi odvračanja od Komisije zahteva, da mora „v skladu s členom 266 PDEU sprejeti ustrezne ukrepe v zvezi s to napako in solidarno odgovornostjo za plačilo globe glede tožeče stranke“. Vendar pa Splošno sodišče v točki 59 izvaja svojo neomejeno pristojnost glede glob in določi znesek globe za družbo Tomkins. V izreku izpodbijane sodbe je ponovno naveden končni znesek globe, brez kakršnihkoli navedb o potrebi po nadaljnji spremembi tega zneska. Ne glede na natančni pomen točke 57 Komisija meni, da razveljavitev množitelja zaradi odvračanja v zadevi Pegler proti Komisiji (T-386/06) ne bi smela vplivati na množitelja za družbo Tomkins.

               Nazadnje, peti pritožbeni razlog se nanaša na to, da je Splošno sodišče kršilo „principe du contradictoire“ in pravico do poštenega sojenja, ker Komisiji ni dalo možnosti, da se izjavi o njegovi nameri za zmanjšanje globe družbi Tomkins na podlagi razlogov, ki jih je v ločeni zadevi podala družba Pegler.


title: Zadeva C-65/12: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 6. februarja 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Leidseplein Beheer BV, H.J.M. de Vries proti Red Bull GmbH, Red Bull Nederland BV (Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Znamke — Direktiva 89/104/EGS — Pravice iz znamke — Ugledna znamka — Varstvo, razširjeno na proizvode ali storitve, ki niso podobni — Uporaba znaka, enakega ali podobnega ugledni znamki, s strani tretje osebe brez upravičenega razloga — Pojem „upravičen razlog“ )

text:
               29.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 93/4

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 6. februarja 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Leidseplein Beheer BV, H.J.M. de Vries proti Red Bull GmbH, Red Bull Nederland BV
   (Zadeva C-65/12) (1)

   (Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Znamke - Direktiva 89/104/EGS - Pravice iz znamke - Ugledna znamka - Varstvo, razširjeno na proizvode ali storitve, ki niso podobni - Uporaba znaka, enakega ali podobnega ugledni znamki, s strani tretje osebe brez upravičenega razloga - Pojem „upravičen razlog“)
   2014/C 93/05
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Leidseplein Beheer BV, H.J.M. de Vries

      Toženi stranki: Red Bull GmbH, Red Bull Nederland BV

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Hoge Raad der Nederlanden – Razlaga člena 5(2) Prve direktive Sveta z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (89/104/EGS) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 92) – Pravice, podeljene z znamko – Ugledna znamka – Varstvo, razširjeno na proizvode ali storitve, ki niso podobni – Uporaba znaka, enakega ali podobnega ugledni znamki, s strani tretje osebe brez upravičenega razloga, ki ji omogoča, da izkoristi ali oškoduje razlikovalni učinek ali ugled znamke – Pojem upravičenega razloga

      Izrek

   Člen 5(2) Prve direktive Sveta z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (89/104/EGS) je treba razlagati tako, da ima lahko imetnik ugledne znamke na podlagi „upravičenega razloga“ v smislu te določbe obveznost, da tretji osebi dopusti uporabo znaka, ki je podoben tej znamki, za proizvod, ki je enak proizvodu, za katerega je bila navedena znamka registrirana, če se dokaže, da se je ta znak uporabljal pred prijavo navedene znamke in da je bila njegova uporaba za enak proizvod dobroverna. Predložitveno sodišče mora pri preverjanju, ali je to tako, upoštevati zlasti:

               —

               uveljavitev in ugled navedenega znaka pri upoštevni javnosti,

               —

               stopnjo podobnosti med proizvodi in storitvami, za katere se je isti znak prvotno uporabljal, in proizvodom, za katerega je bila ugledna znamka registrirana, in

               —

               gospodarsko in tržno pomembnost uporabe znaka, ki je podoben tej znamki, za ta proizvod.

      (1)  UL C 126, 28.4.2012.


title: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 30. septembra 2004 v zadevi C-496/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2001/59/ES — Neizvršitev prenosa)

text:
               20.11.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 284/6

      SODBA SODIŠČA

   (četrti senat)
   z dne 30. septembra 2004
   v zadevi C-496/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2001/59/ES - Neizvršitev prenosa)
   (2004/C 284/12)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi C-496/03, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnici: C.-F. Durand in F. Simonetti) proti Francoski republiki (zastopnika: G. de Bergues in C. Mercier), katere predmet je tožba zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 226 ES z dne 24. novembra 2003, je Sodišče (četrti senat) v sestavi J. N. Cunha Rodrigues, predsednik senata, N. Colneric, sodnica, in E. Juhász (poročevalec), sodnik, generalni pravobranilec: F. G. Jacobs, sodni tajnik: R. Grass, dne 30. septembra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:

               1.

               Francoska republika s tem, da ni sprejela zakonskih, podzakonskih in upravnih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2001/59/ES z dne 6. avgusta 2001 o 28. prilagoditvi tehničnemu napredku Direktive Sveta 67/548/EGS o približevanju zakonov in drugih predpisov v zvezi z razvrščanjem, pakiranjem in označevanjem nevarnih snovi, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2.

               Francoski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 21, 24.1.2004.


title: Zadeva C-327/09: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 14. aprila 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Nemčija) – Mensch und Natur AG proti Freistaat Bayern (Člen 249, četrti odstavek, ES — Akti institucij — Odločba Komisije, naslovljena na posameznika — Uredba (ES) št. 258/97 — Novo živilo ali nova živilska sestavina — Odločba 2000/196/ES — „Stevia rebaudiana Bertoni: rastline in posušeni listi“ — Zavrnitev odobritve za dajanje na trg — Učinki na osebo, ki ni naslovnik)

text:
               18.6.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 179/4

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 14. aprila 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Nemčija) – Mensch und Natur AG proti Freistaat Bayern
   (Zadeva C-327/09) (1)

   (Člen 249, četrti odstavek, ES - Akti institucij - Odločba Komisije, naslovljena na posameznika - Uredba (ES) št. 258/97 - Novo živilo ali nova živilska sestavina - Odločba 2000/196/ES - „Stevia rebaudiana Bertoni: rastline in posušeni listi“ - Zavrnitev odobritve za dajanje na trg - Učinki na osebo, ki ni naslovnik)
   2011/C 179/04
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Mensch und Natur AG

      Tožena stranka: Freistaat Bayern

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Razlaga člena 249, četrti odstavek, ES in Odločbe Komisije 2000/196/ES z dne 22. februarja 2000 o zavrnitvi dovoljenja za dajanje na trg proizvoda „Stevia rebaudiana Bertoni: rastline in posušeni listi“ kot novega živila ali nove živilske sestavine v skladu z Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 258/97 (UL L 61, str. 14) – Odločba Komisije, naslovljena na posameznika – Učinek v razmerju do druge osebe kot naslovnik

      Izrek

   Odločba Komisije o zavrnitvi dajanja živila ali živilske sestavine na trg Unije, sprejeta na podlagi člena 7 Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 258/97 z dne 27. januarja 1997 v zvezi z novimi živili in novimi živilskimi sestavinami, ni zavezujoča za osebe, ki niso oseba ali osebe, na katere je naslovljena. Vendar morajo pristojni organi države članice preveriti, ali je proizvod, ki se trži na ozemlju te države članice – za njegove značilnosti pa se zdi, da ustrezajo značilnostim proizvoda, ki je predmet te odločbe Komisije – novo živilo ali nova živilska sestavina v smislu člena 1(2) te uredbe, in, če je to potrebno, zadevni osebi naložiti, da mora ravnati v skladu z določbami te uredbe.

      (1)  UL C 282, 21.11.2009.


title: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 21. oktobra 2004 v zadevi T-36/99, Lenzing AG proti Komisiji Evropskih skupnosti, (Državne pomoči — Ničnostna tožba — Dopustnost — Akt, ki tožečo stranko posamično zadeva — Člen 87(1) ES — Dogovori o reprogramiranju in vračilu dolgov — Merilo zasebnega upnika)

text:
               18.12.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 314/12

      SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 21. oktobra 2004
   v zadevi T-36/99, Lenzing AG proti Komisiji Evropskih skupnosti, (1)

   (Državne pomoči - Ničnostna tožba - Dopustnost - Akt, ki tožečo stranko posamično zadeva - Člen 87(1) ES - Dogovori o reprogramiranju in vračilu dolgov - Merilo zasebnega upnika)
   (2004/C 314/30)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi T-36/99, Lenzing AG, s sedežem v Lenzingu (Avstrija), ki ga je sprva zastopal H.-J. Niemeyer, nato pa I. Brinker in U. Soltész, avocats, proti Komisiji Evropskih skupnosti (zastopniki: V. Kreuschitz in D. Triantafyllou, skupaj z M. Núñez-Müller, avocat, z naslovom za vročanje v Luksemburgu), ob intervenciji Kraljevine Španije (zastopnica: N. Díaz Abad, z naslovom za vročanje v Luksemburgu), zaradi predloga za delno razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 1999/395/ES z dne 28. oktobra 1998 o državni pomoči, ki jo je Španija dodelila Sniace, SA, s sedežem v Torrelavegi, Cantabrique (UL 1999, L 149, str. 40), kot je bila spremenjena z Odločbo Komisije 2001/43/ES z dne 20. septembra 2000 (UL 2001, L 11, str. 46), je Sodišče prve stopnje (razširjeni peti senat), v sestavi R. García-Valdecasas, predsednik, J.D. Cooke, H. Legal, sodnika, P. Lindth, M.E. Martins Ribeiro, sodnici; sodni tajnik: D. Christensen, administratorka, dne 21. oktobra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi, kot sledi:

               1.

               Člen 1(1) Odločbe Komisije 1999/395/ES z dne 28. oktobra 1998 o državni pomoči, ki jo je Španija dodelila Sniace, SA, s sedežem v Torrelavegi, Cantabrique, kot je bil spremenjen z Odločbo Komisije 2001/43/ES z dne 20. septembra 2000 se razglasi za ničnega.

               2.

               Komisija nosi lastne stroške kot tudi stroške, ki jih je priglasila tožeča stranka.

               3.

               Kraljevina Španija nosi lastne stroške.

      (1)  UL C 160, 5.6.1999.


title: Zadeva C-228/16 P: Pritožba, ki jo je Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) vložila 22. aprila 2016 zoper sklep Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 9. februarja 2016 v zadevi T-639/14, Dimosia Epicheirisi Ilektrismou A.E. (DEI)/Evropska komisija

text:
               13.6.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/39

      Pritožba, ki jo je Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) vložila 22. aprila 2016 zoper sklep Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 9. februarja 2016 v zadevi T-639/14, Dimosia Epicheirisi Ilektrismou A.E. (DEI)/Evropska komisija
      (Zadeva C-228/16 P)
      (2016/C 211/50)
      Jezik postopka: grščina

         Stranki

         Pritožnica: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou A.E. (DEI) (zastopniki: Efthymios Bourtzalas, Anargiros Oikonomou, Efstathia Salaka, Charalampos Synodinos, Charisios Tagaras, Denis Waelbroeck, odvetniki)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija

         Predlogi

                  —

                  Izpodbijani sklep naj se razveljavi;

                  —

                  Sodišče naj zadevo vrne Splošnemu sodišču v novo odločanje, da to odloči v skladu s predlogi tožeče stranke za razglasitev ničnosti izpodbijanega akta z dne 12. junija 2014;

                  —

                  toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka na prvi stopnji in stroškov te pritožbe.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnica trdi, da je pri izpodbijanem sklepu prišlo do pomembne napačne uporabe prava in da ga je treba razveljaviti iz teh razlogov:

                  1.

                  očitna napačna uporaba prava in neobstoj obrazložitve glede presoje, da je zadeva T-639/14 postala brezpredmetna, v delu, v katerem se ta presoja opira na domnevno „nadomestitev“ izpodbijanega akta z aktom Komisije z dne 25. marca 2015;

                  2.

                  kršitev načel dobrega upravljanja, pravne varnosti in učinkovitega sodnega varstva s tem, da Splošno sodišče štelo, da je akt z dne 25. marca 2015 nadomestil izpodbijani akt;

                  3.

                  očitna napačna uporaba prava pri razlagi in uporabi načela zakonitosti aktov institucij Evropske unije;

                  4.

                  izkrivljanje dejstev in kršitev pravice do izjave v zvezi s presojo, da se obrazložitev izpodbijanega akta „nikakor ne nanaša na vprašanje državnega izvora morebitne pomoči v obliki arbitražne odločbe“ ter očitna napačna presoja, ker je Splošno sodišče ugotovilo, da bodo pravne napake, ki so po navedbah DEI podane pri izpodbijanem aktu, „nujno predmet presoje v zadevi T-325/15“.

                  5.

                  izkrivljanje obrazložitve DEI glede meril za odločanje o tem, ali je treba postopek v tej zadevi ustaviti ali ne, kar zadeva pritožbo iz leta 2012 in očitna napačna uporaba prava, ker je Splošno sodišče razsodilo, da je Komisija s sklepom z dne 25. marca 2015„posredno“ zavrnila pritožbo iz leta 2012; in

                  6.

                  napačna uporaba prava in očitna napaka pri presoji o tem, da bi morala vsaka stranka nositi svoje stroške.


title: Zadeva T-50/16: Sklep Splošnega sodišča z dne 21. oktobra 2016 – Madžarska/Komisija

text:
               19.12.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 475/25

         Sklep Splošnega sodišča z dne 21. oktobra 2016 – Madžarska/Komisija
   (Zadeva T-50/16) (1)

   (2016/C 475/38)
   Jezik postopka: madžarščina
   Predsednik drugega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 145, 25.4.2016.


title: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 29. junija 2005 v zadevi T-274/03, Focus Magazin Verlag GmbH proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) (Znamka Skupnosti — Ugovor — Umik zahteve za registracijo — Ustavitev postopka)

text:
               17.9.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 229/18

      SKLEP SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 29. junija 2005
   v zadevi T-274/03, Focus Magazin Verlag GmbH proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) (1)

   (Znamka Skupnosti - Ugovor - Umik zahteve za registracijo - Ustavitev postopka)
   (2005/C 229/38)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi T-274/03, Focus Magazin Verlag GmbH, s sedežem v Münchnu (Nemčija), ki ga zastopa U. Gürtler, avocat, proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) (zastopnika: B. Müller in A. Folliard-Monguiral), druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe UUNT, intervenient pred Sodiščem prve stopnje, je bila družba France Télécom SA, s sedežem v Parizu (Francija), ki jo zastopa D. Marty, avocat, zaradi tožbe zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 30. aprila 2003 (zadeva R 849/2001-4) glede postopka z ugovorom med Focus Magazin Verlag GmbH in France Télécom SA, je Sodišče prve stopnje (tretji senat), v sestavi M. Jaeger, predsednik, V. Tiili, sodnica, in O. Czúcz, sodnik, sodni tajnik: H. Jung, dne 29. junija 2005 razglasilo sklep, katerega izrek se glasi:

               1.

               Postopek se ustavi.

               2.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 264, 1.11.2003.


title: Zadeva T-430/13 P: Pritožba, ki jo je 19. avgusta 2013 vložil Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) zoper sodbo, ki jo je 26. junija 2013 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi Achab proti EESO, F-21/12

text:
               9.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 325/38

         Pritožba, ki jo je 19. avgusta 2013 vložil Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) zoper sodbo, ki jo je 26. junija 2013 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi Achab proti EESO, F-21/12
   (Zadeva T-430/13 P)
   2013/C 325/63
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnik: Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) (zastopniki: M. Arsène, agent, skupaj z D. Waelbroeckom in A. Duronom, odvetnikoma)

      Druga stranka v postopku: Mohammed Achab (Bruselj, Belgija)

      Predlogi

   Pritožnik Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sodbo Sodišča za uslužbence v zadevi F-21/12, in sicer v delu, kjer je za nično razglašena odločba z dne 9. junija 2011 o povrnitvi izselitvenih dodatkov, plačanih M. Achabu od 1. julija 2010, ter naloži EESO plačilo lastnih stroškov in polovico stroškov, ki jih je pritožnik priglasil na prvi stopnji;

               —

               predlogom pritožnika, ki so bili predstavljeni na prvi stopnji, ugodi, in sicer naj se tožbo zavrne kot v celoti neutemeljeno;

               —

               drugi stranki v postopku naloži plačilo stroškov tega postopka in postopka pred Sodiščem za uslužbence.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnik v utemeljitev pritožbe navaja pet pritožbenih razlogov.

               1.

               Prvi pritožbeni razlog: nepravilna uporaba prava, ker naj bi Sodišče za uslužbence nepravilno presodilo, da pogoji za povračilo neupravičeno izplačanih zneskov niso bili izpolnjeni.

               2.

               Drugi pritožbeni razlog: nepravilna uporaba prava, ker naj bi sprejeta sodba prispevala k neupravičeni obogatitvi tožeče stranke na prvi stopnji.

               3.

               Tretji pritožbeni razlog: očitna napaka pri presoji, ker naj bi Sodišče za uslužbence nepravilno presodilo, da EESO ni nikoli komuniciralo s svojim osebjem, da bi ga opozorilo na posledice naturalizacije.

               4.

               Četrti pritožbeni razlog: nepravilna uporaba prava, ker naj bi Sodišče za uslužbence kršilo načelo, da je treba finančne določbe uporabljati strogo, in načelo, da je odločbe o odstopanju treba razlagati omejujoče in ozko.

               5.

               Peti pritožbeni razlog: nepravilna uporaba prava glede razdelitve stroškov.


title: Zadeva C-354/12 P: Sklep Sodišča (deseti senat) z dne 11. aprila 2013 – Asa sp. z o.o. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (Pritožba — Člen 181 Poslovnika — Znamka Skupnosti — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Relativni razlog za zavrnitev — Besedna znamka FEMIFERAL — Ugovor imetnika prejšnje besedne in figurativne znamke feminatal)

text:
               3.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 225/47

         Sklep Sodišča (deseti senat) z dne 11. aprila 2013 – Asa sp. z o.o. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-354/12 P) (1)

   (Pritožba - Člen 181 Poslovnika - Znamka Skupnosti - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Relativni razlog za zavrnitev - Besedna znamka FEMIFERAL - Ugovor imetnika prejšnje besedne in figurativne znamke feminatal)
   2013/C 225/82
   Jezik postopka: poljščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Asa sp. z o.o. (zastopnik: M. Chimiak, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: D. Walicka, agent)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 25. maja 2012 v zadevi Asa proti UUNT – Merck (FEMIFERAL) (T-110/11), s katero je Splošno sodišče kot neutemeljeno zavrnilo tožbo družbe Asa sp. z o.o., prijaviteljice besedne znamke „FEMIFERAL“, zaradi razveljavitve Odločbe R 0182/2010-1 prvega odbora za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) z dne 19. novembra 2010, s katero je bila razveljavljena odločba oddelka za ugovore, s katero je bil zavrnjen ugovor imetnika nacionalne besedne znamke „Feminatal“ in nacionalne figurativne znamke, ki vsebuje besedni element „feminatal“, za proizvode iz razreda 5 – Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (Kodificirano besedilo) (UL L 78, str. 1).

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Družbi Asa sp. z o.o. se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 295, 29.9.2012.


title: Zadeva C-360/06: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 2. oktobra 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Hamburg – Nemčija) – Heinrich Bauer Verlag Beteiligungs GmbH proti Finanzamt für Großunternehmen in Hamburg (Svoboda ustanavljanja – Davčna zakonodaja – Davek od dohodka pravnih oseb – Vrednotenje deležev kapitalske družbe, ki ne kotirajo na borzi)

text:
               22.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/5

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 2. oktobra 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Hamburg – Nemčija) – Heinrich Bauer Verlag Beteiligungs GmbH proti Finanzamt für Großunternehmen in Hamburg
   (Zadeva C-360/06) (1)

   (Svoboda ustanavljanja - Davčna zakonodaja - Davek od dohodka pravnih oseb - Vrednotenje deležev kapitalske družbe, ki ne kotirajo na borzi)
   (2008/C 301/09)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Finanzgericht Hamburg
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Heinrich Bauer Verlag BeteiligungsGmbH

      Tožena stranka: Finanzamt für Großunternehmen in Hamburg

      Ob udeležbi: Heinrich Bauer Verlag KG
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Finanzgericht Hamburg – Razlaga členov 52 Pogodbe ES (po spremembi člen 43 ES) in 58 Pogodbe ES (po spremembi člen 48 ES) – Vrednotenje deležev družbe, ki ne kotirajo – Razlika pri vrednotenju udeležbe v nacionalni osebni družbi in udeležbe v osebni družbi iz druge države članice.
   Izrek
   Zaradi neobstoja utemeljenega razloga člena 52 Pogodbe EGS (postal člen 52 Pogodbe ES, ki je po spremembi postal člen 43 ES) in 58 Pogodbe EGS (postal člen 58 Pogodbe ES, ki je postal člen 48 ES) nasprotujeta uporabi davčne zakonodaje določene države članice, če ta pri vrednotenju deležev kapitalske družbe, ki ne kotirajo na borzi, v okoliščinah, kakršne so te v postopku v glavni stvari, povzroči, da se deleži, ki jih ima ta družba v kapitalu osebne družbe s sedežem v drugi državi članici, vrednotijo višje kot njeni deleži v osebni družbi s sedežem v zadevni državi članici, če ima zaradi te udeležbe določen vpliv na odločitve osebne družbe s sedežem v drugi državi članici in ji to dovoljuje, da določa njene dejavnosti.

      (1)  UL C 310, 16.12.2006.


title: Zadeva F-20/15: Sklep Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 16. julija 2015 – FG/Evropska komisija (Javni uslužbenci — Uradniki — Reforma kadrovskih predpisov — Uredba št. 1023/2013 — Vrste delovnih mest — Prehodna pravila v zvezi z razvrstitvijo vrst delovnih mest — Člen 30(2) Priloge XIII k Statutu — Upravičenost do napredovanja v višji naziv — Napredovalno obdobje 2014 — Administrator brez „posebnih odgovornosti“ — Možnost napredovanja, omejena v nazivu AD 12 — Nevključitev imen določenih administratorjev na seznam uradnikov naziva AD 12, ki lahko napredujejo — Možnost zahtevati uporabo člena 30(3) Priloge XIII h Kadrovskim predpisom — Datum, določen na 31. december 2015 — Dopustnost tožbe — Pojem akt, ki posega v položaj — Sprememba elektronskega osebnega spisa javnega uslužbenca — Upravne informacije — Razširjanje na intranetu institucij — Nespoštovanje zahtev v zvezi s predhodnim postopkom — Člen 81 Poslovnika)

text:
               24.8.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/53

         Sklep Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 16. julija 2015 – FG/Evropska komisija
   (Zadeva F-20/15) (1)

   ((Javni uslužbenci - Uradniki - Reforma kadrovskih predpisov - Uredba št. 1023/2013 - Vrste delovnih mest - Prehodna pravila v zvezi z razvrstitvijo vrst delovnih mest - Člen 30(2) Priloge XIII k Statutu - Upravičenost do napredovanja v višji naziv - Napredovalno obdobje 2014 - Administrator brez „posebnih odgovornosti“ - Možnost napredovanja, omejena v nazivu AD 12 - Nevključitev imen določenih administratorjev na seznam uradnikov naziva AD 12, ki lahko napredujejo - Možnost zahtevati uporabo člena 30(3) Priloge XIII h Kadrovskim predpisom - Datum, določen na 31. december 2015 - Dopustnost tožbe - Pojem akt, ki posega v položaj - Sprememba elektronskega osebnega spisa javnega uslužbenca - Upravne informacije - Razširjanje na intranetu institucij - Nespoštovanje zahtev v zvezi s predhodnim postopkom - Člen 81 Poslovnika))
   (2015/C 279/67)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: FG (zastopnik: M. Velardo, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: T. S. Bohr in C. Ehrbar, zastopnika, B. Wägenbaur, odvetnik)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe, da se tožeče stranke ne vključi na seznam uradnikov, predlaganih za napredovanje v naziv AD13 v okviru napredovalnega obdobja 2014.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot očitno nedopustna.

               2.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 127, 20.4.2015, str. 41.


title: Zadeva C-139/09: Sklep predsednika Sodišča z dne 11. januarja 2010 – Evropska komisija proti Kraljevini Belgiji

text:
               13.3.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/44

         Sklep predsednika Sodišča z dne 11. januarja 2010 – Evropska komisija proti Kraljevini Belgiji
   (Zadeva C-139/09) (1)

   2010/C 63/75

      Jezik postopka: francoščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 141, 20.6.2009.


title: Zadeva T-254/17: Tožba, vložena 28. aprila 2017 – Intermarché Casino Achats/Komisija

text:
               17.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 231/29

         Tožba, vložena 28. aprila 2017 – Intermarché Casino Achats/Komisija
   (Zadeva T-254/17)
   (2017/C 231/37)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Intermarché Casino Achats (Pariz, Francija) (zastopnika: Y. Utzschneider in J. Jourdan, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da se na podlagi člena 277 PDEU in člena 20 Uredbe št. 1/2003 ne uporabi;

               —

               na podlagi členov 263 in 277 PDEU razglasi za ničen Sklep Evropske komisije C(2017) 1056 z dne 9. februarja 2017;

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo celotnih stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na Sklep Evropske komisije z dne 9. februarja 2017, s katerim je bilo tožeči stranki naloženo, naj se podredi pregledu v skladu s členom 20(1) in (4) Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 [ES] (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205, in popravek v UL 2015, L 100, str. 81) (v nadaljevanju: izpodbijani sklep). Tožeča stranka trdi, da je izpodbijani sklep nezakonit v delu, v katerem temelji na določbah, ki so v nasprotju z Listino o temeljnih pravicah Evropske unije (v nadaljevanju: Listina) in Evropsko konvencijo o človekovih pravicah (v nadaljevanju: EKČP). V zvezi s tem trdi, da:

                           —

                           člen 20 Uredbe št. 1/2003 krši pravico do učinkovitega pravnega sredstva, določeno v členu 47 Listine in členu 6 EKČP, ker ne določa učinkovitega pravnega sredstva zoper inšpekcijski postopek Komisije;

                           —

                           člen 20 Uredbe št. 1/2003 naj bi kršil tudi pravico do enakosti orožij, določeno v členu 47 Listine in členu 6 EKČP, ker ne določa niti dostopa do dokumentov, na katerih temelji inšpekcijska odločba Komisije, niti njihovega posredovanja.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na neobstoj obrazložitve izpodbijanega sklepa, ker naj ta ne bi bil dovolj obrazložen v nasprotju z zahtevami iz člena 20(4) Uredbe št. 1/2003. Tožeča stranka namreč meni, da v nobenem delu izpodbijanega sklepa ni obrazloženo zakaj naj bi bila v domnevni kršitvi in ni podrobno navedeno zadevno obdobje, v katerem naj bi bile storjene kršitve konkurenčnega prava. Ta kršitev obveznosti obrazložitve naj bi bila še posebej pomembna, ker izpodbijani sklep ne vsebuje dokumentov, na katerih temelji.

               3.

               Tretji tožbeni razlog se nanaša na nezakonitost izpodbijanega sklepa, ker naj bi ga Komisija sprejela, ne da bi imela dovolj resne indice, na podlagi katerih bi lahko sumila na kršitev pravil o konkurenci in torej upravičila inšpekcijo v prostorih tožeče stranke.

               4.

               Četrti tožbeni razlog se nanaša na nezakonitost izpodbijanega sklepa, ker naj ta ne bi upošteval temeljne pravice do nedotakljivosti stanovanja, ki je določena v členu 7 Listine in členu 8 EKČP, zaradi nesorazmernosti inšpekcijskih ukrepov, ki so bili z njim naloženi, in neobstoja zadostne garancije proti zlorabam.


title: Zadeva C-49/11: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 5. julija 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberlandesgericht Wien – Avstrija) – Content Services Ltd proti Bundesarbeitkammer (Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Direktiva 97/7/ES — Varstvo potrošnikov — Pogodbe pri prodaji na daljavo — Potrošniške informacije — Posredovane ali prejete informacije — Trajni nosilec podatkov — Pojem — Hiperpovezava na spletno mesto ponudnika — Pravica do odstopa od pogodbe)

text:
               22.9.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 287/8

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 5. julija 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberlandesgericht Wien – Avstrija) – Content Services Ltd proti Bundesarbeitkammer
   (Zadeva C-49/11) (1)

   (Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Direktiva 97/7/ES - Varstvo potrošnikov - Pogodbe pri prodaji na daljavo - Potrošniške informacije - Posredovane ali prejete informacije - Trajni nosilec podatkov - Pojem - Hiperpovezava na spletno mesto ponudnika - Pravica do odstopa od pogodbe)
   2012/C 287/12
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Oberlandesgericht Wien

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Content Services Ltd

      Tožena stranka: Bundesarbeitkammer

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Oberlandesgericht Wien - Razlaga člena 5(1) Direktive 97/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. maja 1997 o varstvu potrošnikov glede sklepanja pogodb pri prodaji na daljavo (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 3, str. 319) – Informacije v zvezi s pogodbo, ki so potrošniku dane na voljo prek hiperpovezave (hyperlink), ki privede do spletnega mesta dobavitelja – Pravica potrošnika, da te informacije prejme na trajnem nosilcu podatkov – Razlaga pojma „trajni nosilec“

      Izrek

   Člen 5(1) Direktive 97/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. maja 1997 o varstvu potrošnikov glede sklepanja pogodb pri prodaji na daljavo je treba razlagati tako, da poslovna praksa, v skladu s katero se dostop do informacij iz te določbe omogoči le prek povezave na spletno mesto zadevnega podjetja, ne izpolnjuje zahtev iz te določbe, ker teh informacij to podjetje ne „posreduje“ niti jih potrošnik ne „prejme“ v smislu te določbe, in da spletnega mesta, kakršno je to v postopku v glavni stvari, ni mogoče šteti za „trajni nosilec podatkov“ v smislu člena 5(1).

      (1)  UL C 145, 14.5.2011.


title: Zadeva T-384/15: Tožba, vložena 13. julija 2015 – EDF Luminus/Parlament

text:
               12.10.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 337/24

         Tožba, vložena 13. julija 2015 – EDF Luminus/Parlament
   (Zadeva T-384/15)
   (2015/C 337/24)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: EDF Luminus (Bruselj, Belgija) (zastopnika: D. Verhoeven in O. Vanden Berghe, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropski parlament

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               tožbo razglasi za dopustno in utemeljeno;

               —

               posledično, Evropskemu parlamentu naloži:

               —

               naj družbi EDF Luminus plača znesek 4 39  672,95 EUR;

               —

               naj družbi EDF Luminus plača dogovorjene obresti na ta znesek, od datuma zapadlosti plačila;

               —

               plačilo stroškov in stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev veljavnih zakonskih in pogodbenih določb ter načel enakosti in prepovedi diskriminacije, ker Parlament zavrača vračilo prispevkov za elektriko, ki jih je tožeča stranka plačala regiji Bruselj – glavno mesto. Tožeča stranka trdi, da mora sporne prispevke plačati Parlament, saj gre za stroške za dobavo elektrike Parlamentu.


title: Zadeva C-287/13 P: Pritožba, ki so jo Bilbaína de Alquitranes, SA, Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o. vložile 27. maja 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi razširjeni senat) z dne 7. marca 2013 v zadevi T-93/10, Bilbaina de Alquitranes in drugi proti Evropski agenciji za kemikalije (ECHA)

text:
               31.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 252/15

         Pritožba, ki so jo Bilbaína de Alquitranes, SA, Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o. vložile 27. maja 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi razširjeni senat) z dne 7. marca 2013 v zadevi T-93/10, Bilbaina de Alquitranes in drugi proti Evropski agenciji za kemikalije (ECHA)
   (Zadeva C-287/13 P)
   2013/C 252/23
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnice: Bilbaína de Alquitranes, SA, Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o. (zastopnik: K. Van Maldegem, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska agencija za kemikalije (ECHA)

      Predlogi

   Pritožnice Sodišču predlagajo, naj:

               —

               razveljavi sodbo Splošnega sodišča v zadevi T-93/10; in

               —

               razglasi ničnost odločbe Evropske agencije za kemikalije ED/68/2009 (v nadaljevanju: izpodbijana odločba) o opredelitvi snovi smola, premogov katran, visokotemperaturna, št. CAS 65996- 93-2, kot snovi, ki jo je treba v skladu s členom 59 Uredbe (ES) št. 1907/2006 (REACH) (1) vključiti v seznam snovi kandidatk; in

               —

               podredno, zadevo vrne Splošnemu sodišču, da bo razsodilo o predlogu za razglasitev ničnosti, ki so ga podale pritožnice; in

               —

               Drugi stranki v postopku naloži plačilo stroškov tega postopka (vključno s stroški postopka pred Splošnim sodiščem).

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnice trdijo, da je Splošno sodišče z zavrnitvijo njihovega predloga za razglasitev delne ničnosti izpodbijane odločbe kršilo pravo Skupnosti. Natančneje, pritožnice menijo, da je Splošno sodišče storilo več napak pri razlagi pravnega okvira, ki se uporabi za položaj pritožnic. Zaradi tega naj bi Splošno sodišče večkrat napačno uporabilo pravo, zlasti:

               —

               z ugotovitvijo, da se je zadeva nanašala na zapletena znanstvena in tehnična dejstva in da pri opredelitvi, da ima SPKV lastnosti PBT in vPvB, ker so njene sestavine prisotne vsaj v koncentraciji 0,1 %, ni bila storjena očitna napaka;

               —

               z ugotovitvijo, da ni potrebno, da so posamezne sestavine snovi SPKV z ločeno odločbo ECHA na podlagi za to izvedene poglobljene ocene posamično identificirane, kot da imajo lastnosti PBT ali vPvB; in

               —

               z ugotovitvijo, da načelo enakega obravnavanja ni bilo kršeno.

         Iz teh razlogov pritožnice menijo, da je treba sodbo Splošnega sodišča v zadevi T-93/10 razveljaviti in izpodbijano odločbo razglasiti za nično.

      (1)  Uredba (ES) št. 1907/2006 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH), o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije ter spremembi Direktive 1999/45/ES ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES, UL L 396, str. 1.


title: Zadeva F-10/15: Tožba, vložena 23. januarja 2015 — ZZ in drugi/Komisija

text:
               16.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 89/48

         Tožba, vložena 23. januarja 2015 — ZZ in drugi/Komisija
   (Zadeva F-10/15)
   (2015/C 089/59)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeče stranke: ZZ in drugi (zastopniki: J.-N. Louis, R. Metz, N. de Montigny, D. Verbeke in T. Van Lysebeth, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločb, s katerimi so bile določene pravice tožečih strank do povrnitve letnih potnih stroškov na podlagi člena 8 Priloge VII h Kadrovskim predpisom za uradnike, kakor so bili spremenjeni z Uredbo št. 1023/2013 Parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2013 o spremembi Kadrovskih predpisov in PDU.

      Predlogi tožečih strank

               —

               razglasi naj se ničnost plačilnih list tožečih strank za junij 2014 v delu, v katerem je v njih prvič uporabljen člen 8 Priloge VII h Kadrovskim predpisom, v različici, ki velja od 1. januarja 2014, za določitev povračila njihovih potnih stroškov;

               —

               če je potrebno, se naj razglasi ničnost tipskih odločb z dne 15. oktobra 2014, s katerimi je bila zavrnjena njihova pritožba;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva T-602/11: Tožba, vložena 22. novembra 2011 – Pêra-Grave proti UUNT – Fundação De Almeida (QTA S. JOSÉ DE PERAMANCA)

text:
               4.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/30

         Tožba, vložena 22. novembra 2011 – Pêra-Grave proti UUNT – Fundação De Almeida (QTA S. JOSÉ DE PERAMANCA)
   (Zadeva T-602/11)
   2012/C 32/63
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Pêra-Grave Sociedade Agrícola, Unipessoal, Lda (Évora, Portugalska) (zastopnik: J. de Oliveira Vaz Miranda Sousa, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Fundação Eugénio De Almeida (Évora, Portugalska)

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               razveljavitev odločbe drugega odbora za pritožne Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 19. septembra 2011 v zadevi R 1797/2010-2 s posledico, da se ugovor zoper prijavljeno znamko zavrne v celoti, in se zato registracija prijavljene znamke v celoti dovoli; in

               —

               naložitev toženi stranki plačila lastnih stroškov ter stroškov, ki so tožeči stranki nastali v tem postopku.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka „QTA S. JOSÉ DE PERAMANCA“, za proizvode iz razreda 33 – Prijava znamke Skupnosti št. 7291669

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Navajana znamka ali znak: portugalska registracija št. 283684 figurativne znamke „VINHO PÊRAMANCA TINTO“, za blago iz razreda 33; portugalska registracija znamke št. 308864 figurativne znamke „VINHO PÊRAMANCA BRANCO“, za proizvode iz razreda 33; portugalska registracija št. 405797 figurativne znamke „PÊRAMANCA“, za proizvode iz razreda 33

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora

      Odločba odbora za pritožbe: ugoditev ugovoru in pritožbi, razveljavitev izpodbijane odločbe, zavrnitev prijave CTM za vse sporne proizvode

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009, ker je odbor za pritožbe (i) napačno uporabil pravo s tem, da je podcenil pomen številnih slikovnih, fonetskih in pojmovnih razlik med znaki ter zato edinemu skupnemu elementu, namreč besednemu elementu „PERA“ in „MANCA“ pripisal prevelik pomen, in (ii) ni pravilno uporabilo načel ter pristopa, kot jih je postavilo Splošno sodišče v zadevi T-332/05 „TERRANUS/TERRA“ ter nepravilno predpostavljalo, da stopnja podobnosti med spornim znakom v celoti zadošča za verjetnost zmede.


title: Zadeva T-452/08: Tožba, vložena 6. oktobra 2008 – DHL Aviation in DHL Hub Leipzig proti Komisiji

text:
               10.1.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/34

         Tožba, vložena 6. oktobra 2008 – DHL Aviation in DHL Hub Leipzig proti Komisiji
   (Zadeva T-452/08)
   (2009/C 6/70)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeči stranki: DHL Aviation NV (Zaventem, Belgija) in DHL Hub Leipzig GmbH (Schkeuditz, Nemčija) (zastopnika: A. Burnside, solicitor, in B. van de Walle de Ghelcke, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožečih strank

               —

               Razglasitev ničnosti odločbe, in sicer v delu, kjer se tožeči stranki opredeljuje kot prejemnika državne pomoči, opredeljene kot neskladne s skupnim trgom, in v delu, kjer odločba Nemčiji nalaga, naj zahteva vračilo zatrjevane državne pomoči, in

               —

               naložitev Komisiji plačila stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Prejemnika državne pomoči želita doseči delno razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 23. julija 2008 v zadevi C 48/2006 (prej N 227/2006) – Nemčija, in sicer v delu, kjer se tožeči stranki opredeljuje kot prejemnika državne pomoči, opredeljene kot neskladne s skupnim trgom, in v delu, kjer odločba Nemčiji nalaga, naj zahteva vračilo zatrjevane državne pomoči.
   Nemčija je 5. aprila 2006 sprejela priglasila ukrepa, ki sta ju sprejela letališče Leipzig, ki je v javni lasti, in dežela Saška letališče v zvezi z gradnjo in delovanjem nove južne vzletno-pristajalne steze in ki sta se nanašala na vzpostavitev evropskega zračnega središča skupine DHL za njene dejavnosti hitrih pošiljk na navedenem letališču. Priglašena ukrepa sta se nanašala na „okvirni sporazum“ (1) med letališčem Leipzig in DHL Hub Leipzig ter na „pismo o nameri“, ki ga je izdala dežela Saška v dobro letališča Leipzig in DHL Hub Leipzig za zagotovitev finančnih nadomestil v primeru, da DHL Hub Leipzig ne bi več zagotavljal predvidenega delovanja na letališču. Tožeči stranki zatrjujeta, da zaradi izpodbijane odločbe nimata več ugodnosti, ki na podlagi okvirnega sporazuma izvirajo iz pogodbenih obveznosti letališča Leipzig in Mitteldeutsche Flughafen (v nadaljevanju: MFAG), prav tako pa tudi ne garancije, določene v pismu o nameri, poleg tega pa sta izpostavljeni zahtevi po vračilu zatrjevane državne pomoči.
   Tožeči stranki navajata naslednje tožbene razloge.

               V okviru prvega in drugega tožbenega razloga tožeči stranki zatrjujeta, da je Komisija naredila očitne napake pri uporabi člena 87(1) ES. Po njunem mnenju naj bi Komisija, s tem da je „klavzulo o nočnih letih“ in „klavzulo o 90 %“ opredelila kot državno pomoč, ne uporabila pravilno člena navedene določbe. Tožeči stranki zatrjujeta, da je Komisija naredila očitno napako pri uporabi testa zasebnega vlagatelja, in sicer s tem ko je za navezno okoliščino vzela november 2004, ne pa datuma sklenitve okvirnega sporazuma. Poleg tega tožeči stranki zatrjujeta, da je Komisija naredila očitno napako, s tem ko je ugotovila, da – neodvisno od navezne okoliščine za odločitev o vlaganju – so tako imenovane neomejene garancije, ki jih določa okvirni sporazum, v vsakem primeru državna pomoč, saj so bila tveganja, ki jim je bil izpostavljen DHL na podlagi tega sporazuma, financirana z vložkom kapitala, ki je sam po sebi državna pomoč.

               Tožeči stranki s svojim drugim tožbeni razlogom zatrjujeta, da je Komisija naredila očitno napako pri uporabi člena 87(1) ES, in sicer s tem ko je ugotovila – ne da bi upoštevala običajne poslovne prakse med holdinškimi matičnimi in hčerinskimi družbami – da pismo o nameri pomeni državno pomoč.

               V okviru tretjega tožbenega razloga tožeči stranki zatrjujeta, da je Komisija kršila člen 253 ES, in sicer s tem da ni upoštevala vseh upoštevnih dejavnikov za opredelitev „klavzule o nočnih letih“, „klavzule o 90 %“ in pisma o nameri za državno pomoč.

               V okviru četrtega tožbenega razloga tožeči stranki zatrjujeta, da je Komisija naredila očitno napako pri presoji, in sicer s tem ko je odredila, naj se zahteva vračilo zatrjevane državne pomoči.

               V okviru petega tožbenega razloga tožeči stranki zatrjujeta, da je Komisija kršila člen 253 ES, in sicer s tem da je ugotovila, da člena 8 in 9 okvirnega sporazuma vsebujeta zatrjevano državno pomoč, in ko je odločila, da ti določbi nista združljivi s skupnim trgom ter da ju je zato treba odpraviti.

      (1)  Kot izhaja iz obvestila, objavljenega v UL 2007 C 48, str. 7, ta sporazum letališču nalaga izgradnjo nove južne vzletno-pristajalne steze ter druge obveznosti glede zmogljivosti in uporabe. Če obveze ne bodo izpolnjene (npr. če bodo upravni organi prepovedali nočne lete), lahko DHL terja odškodnino za svoje izgube in škodo.


title: Zadeva C-585/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Karlsruhe (Nemčija) 24. novembra 2011 – Philipp Seeberger proti Studentenwerk Heidelberg

text:
               18.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 49/15

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Karlsruhe (Nemčija) 24. novembra 2011 – Philipp Seeberger proti Studentenwerk Heidelberg
   (Zadeva C-585/11)
   2012/C 49/24
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Verwaltungsgericht Karlsruhe

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Philipp Seeberger

      Tožena stranka: Studentenwerk Heidelberg

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali pravo Unije nasprotuje nacionalni ureditvi, ki preprečuje dodelitev štipendije za študij v drugi državi članici zgolj zato, ker študent, ki je uveljavljal pravico do prostega gibanja, ob začetku študija nima stalnega prebivališča v državi članici izvora vsaj tri leta? (1)

      (1)  Razlaga členov 20 in 21 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) – državljanstvo Unije in prosto gibanje oseb


title: Izbris zadeve C-163/04

text:
               19.2.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/20

         Izbris zadeve C-163/04 (1)

   (2005/C 45/43)

      (Jezik postopka: nemščina)

   Predsednik Sodišča Evropskih skupnosti je s sklepom z dne 25. oktobra 2004 odredil izbris zadeve pod opr. št. C-163/04 (predlog za sprejem predhodne odločbe Bundesfinanzhof): Franz Werner proti Finanzamt Cloppenburg.

      (1)  UL C 118, 30.4.2004


title: Zadeva T-395/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 18. septembra 2015 – Miettinen/Svet (Dostop do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Mnenje pravne službe Sveta glede predloga direktive in uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o kazenskih sankcijah za trgovanje z notranjimi informacijami in tržno manipulacijo — Delna zavrnitev dostopa — Izjema glede varstva pravnih mnenj — Izjema v zvezi z varstvom postopka odločanja)

text:
               3.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 363/32

         Sodba Splošnega sodišča z dne 18. septembra 2015 – Miettinen/Svet
   (Zadeva T-395/13) (1)

   ((Dostop do dokumentov - Uredba (ES) št. 1049/2001 - Mnenje pravne službe Sveta glede predloga direktive in uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o kazenskih sankcijah za trgovanje z notranjimi informacijami in tržno manipulacijo - Delna zavrnitev dostopa - Izjema glede varstva pravnih mnenj - Izjema v zvezi z varstvom postopka odločanja))
   (2015/C 363/40)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Samuli Miettinen (Espoo, Finska) (zastopnika: O. Brouwer in E. Raedts, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopniki: sprva K. Pellinghelli, P. Plaza García in K. Toomus, nato P. Plaza García, A. Jensen in M. Bauer, agenti)

      Intervenientki v podporo tožeče stranke: Kraljevina Švedska (zastopniki: sprva A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, E. Karlsson, L. Swedenborg in C. Hagerman, nato A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, N. Otte Widgren, K. Sparrman, E. Karlsson, L. Swedenborg in F. Sjövall, agenti); in Republika Estonija (zastopnik: N. Grünberg, agent)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Sveta z dne 13. maja 2013, s katerim je ta zavrnil dostop do celotnega Dokumenta št. 12979/12 z dne 27. julija 2012, ki vsebuje mnenje pravne službe Sveta glede predloga direktive Evropskega parlamenta in Sveta o kazenskih sankcijah za trgovanje z notranjimi informacijami in tržno manipulacijo ter predloga uredbe o trgovanju z notranjimi informacijami in tržni manipulaciji ter drugih instrumentih v zvezi z usklajevanjem upravnih sankcij v okviru finančnih storitev.

      Izrek

               1.

               Sklep Sveta Evropske unije z dne 13. maja 2013, s katerim je bil zavrnjen dostop do celotnega Dokumenta št. 12979/12 z dne 27. julija 2012, ki vsebuje mnenje pravne službe Sveta glede predloga direktive Evropskega parlamenta in Sveta o kazenskih sankcijah za trgovanje z notranjimi informacijami in tržno manipulacijo ter predloga uredbe o trgovanju z notranjimi informacijami in tržni manipulaciji ter drugih instrumentih v zvezi z usklajevanjem upravnih sankcij v okviru finančnih storitev, in dopis Sveta z dne 23. julija 2013 se razglasita za nična.

               2.

               Svetu se naloži plačilo njegovih stroškov in stroškov Samulija Miettinena.

               3.

               Kraljevina Švedska in Republika Estonija nosita svoje stroške.

      (1)  UL C 274, 21.9.2013.


title: Zadeva C-210/08 P: Pritožba, ki jo je vložila Sebirán, S.L. 21. maja 2008 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (četrti senat), razglašeno 12. marca 2008 v zadevi Subirán, S.L. proti UUNT in El Coto de Rioja, S.A., T-332/04

text:
               19.7.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 183/15

         Pritožba, ki jo je vložila Sebirán, S.L. 21. maja 2008 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (četrti senat), razglašeno 12. marca 2008 v zadevi Subirán, S.L. proti UUNT in El Coto de Rioja, S.A., T-332/04
   (Zadeva C-210/08 P)
   (2008/C 183/29)
   Jezik postopka: španščina
   Stranki

      Pritožnica: Subirán, S.L (zastopnika: J. Calderón Chavero in T. Villate Consonni, odvetnika.)

      Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) in El Coto de Rioja, S.A.
   Predlogi pritožnice:

               —

               Naj se razveljavi sodba Sodišča prve stopnje (četrti senat) z dne 12. maja 2008 v zadevi T-332/04 z utemeljitvijo, da je jasno, da so znamke EL COTO/COTO DE IMAZ (na eni strani) in COTO D'ARCIS (na drugi strani) med seboj združljive.

               —

               Naj se odloči o stroških.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Nestrinjanje z presojo Sodišča prve stopnje: Sebirán meni, da z znamko Skupnosti COTO D'ARCIS ni kršena prepoved iz člena 8(1)(b) Uredbe 40/94, saj se ob ugovarjanju imetnika prejšnje znamke, v tem primeru znamk Skupnosti EL COTO in COTO DE IMAZ, registracije poznejše znamke ne zavrne, če se, v skladu s prepovedno določbo, dovolj razlikuje od prejšnjih znamk, čeprav so – ob nerazdeljeni in celoviti presoji – proizvodi ali storitve, ki jih zajemata znamki, enaki ali podobni; poleg tega ne obstaja verjetnost, da bi na vsem področju Evropske unije v javnosti prišlo do zmede. Ta verjetnost zmede ne zajema verjetnosti povezovanja s prejšnjo znamko.


               31.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 252/47

         Sklep Sodišča za uslužbence (sodnik posameznik) z dne 3. maja 2013 – Marcuccio proti Komisiji
   (Zadeva F-40/11) (1)

   (Javni uslužbenci - Socialna varnost - Nekdanji uslužbenec, upokojen zaradi invalidnosti - Nesreča - Neobstoj kritja - Brezpredmetna tožba - Ustavitev postopka)
   2013/C 252/83
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastopnik: G. Cipressa, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: J. Currall in C. Berardis-Kayser, zastopnika, skupaj z A. Dal Ferrom, odvetnikom)

      Predmet

   Javni uslužbenci – Predlog za razglasitev ničnosti sklepa o določitvi dajatev, do katerih je tožeča stranka upravičena zaradi delne trajne invalidnosti

      Izrek

               1.

               Postopek s tožbo v zadevi F 40/11, Marcuccio proti Komisiji, se ustavi.

               2

               L. Marcuccio nosi svoje stroške in stroške, ki so nastali Evropski komisiji.

      (1)  UL C 186, 25.6.2011, str. 34.


title: Zadeva C-57/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) 10. februarja 2009 — Zvezna republika Nemčija proti B; druga stranka v postopku: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

text:
               6.6.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/3

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) 10. februarja 2009 — Zvezna republika Nemčija proti B; druga stranka v postopku: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
   (Zadeva C-57/09)
   2009/C 129/04
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesverwaltungsgericht

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Zvezna republika Nemčija

      Tožena stranka: B

      Druga stranka v postopku: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali gre za težje nepolitično kaznivo dejanje ali kršitev, ki nasprotuje namenom in načelom Združenih narodov v smislu člena 12(2)(b) in (c) Direktive Sveta 2004/83/ES z dne 29. aprila 2004 o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite (1), če je bil prosilec član organizacije, ki je navedena v seznamu oseb, skupin in organizacij v prilogi k Skupnemu stališču Sveta o uporabi posebnih ukrepov za boj proti terorizmu, in ki uporablja teroristične metode ter je prosilec aktivno podpiral boj te organizacije?

               2.

               V primeru, da je treba na vprašanje 1 odgovoriti pritrdilno: ali se z izključitvijo priznanja statusa begunca po členu 12(2)(b) in (c) Direktive 2004/83/ES predpostavlja, da je prosilec trenutno še vedno nevaren?

               3.

               V primeru, da je treba na vprašanje 2 odgovoriti zavrnilno: ali izključitev priznanja statusa begunca po členu 12(2)(b) in (c) Direktive 2004/83/ES zahteva presojo sorazmernosti za vsak primer posamično?

               4.

               V primeru, da je na vprašanje 3 treba odgovoriti pritrdilno:

                           a)

                           Ali je pri presoji sorazmernosti treba upoštevati, da prosilec uživa varstvo pred izgonom po členu 3 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin z dne 4. novembra 1950 ali po nacionalnih določbah?

                           b)

                           Ali je izključitev nesorazmerna le v posebej oblikovanih izjemnih primerih?

               5.

               Ali je združljivo s smislom člena 3 Direktive 2004/83/ES, da ima prosilec pravico do azila po nacionalnem ustavnem pravu kljub obstoju izključitvenega razloga po členu 12(2) Direktive?

      (1)  UL L 304, str. 12.


title: Zadeva C-404/12 P: Pritožba, ki jo je vložil Svet Evropske unije 3. septembra 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 14. junija 2012 v zadevi T-338/08, Stichting Natuur en Milieu, Pesticide Action Network Europe proti Komisiji

text:
               12.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 9/27

         Pritožba, ki jo je vložil Svet Evropske unije 3. septembra 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 14. junija 2012 v zadevi T-338/08, Stichting Natuur en Milieu, Pesticide Action Network Europe proti Komisiji
   (Zadeva C-404/12 P)
   2013/C 9/45
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranke

      Pritožnik: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Moore in K. Michoel)

      Druge stranke v postopku: Stichting Natuur en Milieu, Pesticide Action Network Europe, Evropska komisija, Republika Poljska

      Predlogi

   Pritožnica predlaga, naj se:

               —

               razveljavi sodba Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 14. junija 2012 v zadevi T-338/08;

               —

               v celoti zavrne tožbo tožeče stranke na prvi stopnji;

               —

               tožečim strankam v postopku na prvi stopnji naloži stroške, ki jih je imel Svet v postopku na prvi stopnji in v tem postopku, kot solidarnim dolžnikom.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Po mnenju Sveta sodba Splošnega sodišča v zgoraj navedeni zadevi vzbuja pravne dvome. Četudi Svet ne izpodbija ugotovitve Splošnega sodišča, da Komisija v tej zadevi ni delovala iz zakonodajne pristojnosti, naj bi bil vendarle mnenja, da Splošno sodišče sodbe v zadevah „Nakajima“ (1) in „Fediol“ (2) ni pravilno razložilo in uporabilo. Zato naj bi Splošno sodišče napačno odločilo, da naj bi bilo zakonitost Uredbe (ES) št. 1367/2006 (3) mogoče preučiti na podlagi Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah.
   Nadalje Svet meni, da je izbira, ki jo je sprejel zakonodajalec Uredbe št. 1367/2006, v vsakem primeru popolnoma v skladu z Aarhuško konvencijo. V tej zvezi naj bi bila razlaga člena 9(3) Aarhuške konvencije s strani Splošnega sodišča napačna, v kolikor ne priznava svobode delovanja, ki jo imajo podpisnice konvencije.
   Svet zato zahteva, da se razveljavi sodba Splošnega sodišča v zgoraj navedeni zadevi in dokončno odloči o zadevi, s tem ko se tožbo tožeče stranke v polnem obsegu zavrne.

      (1)  Sodba Splošnega sodišča z dne 7. maja 1991 v zadevi Nakajima proti Svetu (C-69/89, Recueil, str. I 2069).

      (2)  Sodba Splošnega sodišča z dne 22. junija 1989, v zadevi Fediol proti Komisiji (70/87, Recueil, str. 1781).

      (3)  Uredba (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti (UL L 264, str. 13).


title: Zadeva C-67/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rayonen Sad – Varna (Bolgarija) 7. februarja 2017 – Todor Iliev/Blagovesta Ilieva

text:
               10.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/30

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rayonen Sad – Varna (Bolgarija) 7. februarja 2017 – Todor Iliev/Blagovesta Ilieva
   (Zadeva C-67/17)
   (2017/C 112/39)
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Rayonen Sad – Varna

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Todor Iliev

      Tožena stranka: Blagovesta Ilieva

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali tožba za razdelitev premične stvari kot skupnega premoženja, pridobljenega med trajanjem zakonske zveze med nekdanjima zakoncema pomeni pravni spor v zvezi s premoženjskimi razmerji iz zakonske zveze v smislu člena 1[2](a) Uredbe št. 44/2001 (1)?

               2.

               Ali je spor o razdelitvi premičnine, pridobljene v času trajanja zakonske zveze, ki pa je pri pristojnih nacionalnih organih registrirana le na ime enega od zakoncev, v skladu s členom 1(2)(a) Uredbe št. 44/2001 izključena iz njenega področja uporabe?

               3.

               Katero sodišče je pristojno za odločanje v sporu med nekdanjima zakoncema glede premičnega premoženja, pridobljenega v času trajanja zakonske zveze, kadar sta zakonca državljana države članice Unije, vendar je bilo v postopku ugotovljeno, da sta imela prebivališče v drugi državi članici ob sklenitvi zakonske zveze in vložitvi zahtevka za razdelitev premoženja po prenehanju zakonske zveze?

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL 2001, L 12, str. 1).


title: Zadeva T-658/13 P: Pritožba, ki jo je BP 10. decembra 2013 vložila zoper sodbo, ki jo je 30. septembra 2013 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F-38/12, BP proti FRA

text:
               1.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 61/11

         Pritožba, ki jo je BP 10. decembra 2013 vložila zoper sodbo, ki jo je 30. septembra 2013 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F-38/12, BP proti FRA
   (Zadeva T-658/13 P)
   2014/C 61/20
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: BP (Barcelona, Španija) (zastopnika: L. Levi in M. Vandenbussche, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Agencija Evropske unije za temeljne pravice (FRA)

      Predlog

   Pritožnica Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               sodbo Sodišča za uslužbence z dne 30. septembra 2013 v zadevi F-38/12 razveljavi;

               —

               posledično, za nično razglasi odločbo z dne 27. februarja 2012, da se ne podaljša pogodba pritožnice in da se jo premesti v drug oddelek; FRA naloži naj pritožnici plača premoženjsko škodo, ocenjeno na 1 320 EUR na mesec od septembra 2012 skupaj z zamudnimi obrestmi po ključni obrestni meri Evropske centralne banke, ki se ji prištejeta dve odstotni točki; in odredi FRA da pritožnici plača nepremoženjsko škodo ex aequo et bono ocenjeno na 50 000 EUR; in

               —

               FRA naloži plačilo stroškov postopka na prvi stopnji in pritožbenega postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja tri razloge.

               1.

               Glede odločitve, da se pogodba pritožnice ne podaljša

                           —

                           Prvič, pritožnica navaja, da je Sodišče za uslužbence kršilo načelo varstva pravice do obrambe in pravice do izjave in dostopa do upoštevnih informacij iz člena 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in izkrivilo dokaze;

                           —

                           Drugič, pritožnica navaja, da je Sodišče za uslužbence z zavrnitvijo druge izmenjave vlog in predložitve upoštevnih dokazov v odgovor na ugotovitve FRA in na obravnavi kršilo pravico pritožnice do obrambe, storilo očitno napako pri presoji in pritožnici ni zagotovilo poštenega sojenja;

                           —

                           Tretjič, pritožnica zatrjuje, da je Sodišče za uslužbence pri presoji prvega tožbenega razloga in sicer očitne napake pri presoji v izpodbijani odločbi FRA storilo očitno napako in izkrivilo dejstva in dokaze;

                           —

                           Četrtič, pritožnica zatrjuje očitno napako pri presoji razlogov glede represalij in zlorabe pooblastil, pa tudi izkrivljanje dejstev in dokazov.

               2.

               Glede odločitve o premestitvi

                           —

                           Prvič, pritožnica zatrjuje, da je bila nezakonita presoja Sodišča za uslužbence v zvezi z drugim tožbenim razlogom, ki se nanaša na nezakonito in enostransko spremembo bistvenega elementa pogodbe in odstopanje med delovnim mestom in nazivom ter izkrivljanje dokazov;

                           —

                           Drugič, pritožnica zatrjuje, da je Sodišče za uslužbence napačno uporabilo pravo pri presoji argumenta pritožnice v zvezi s tem da je FRA ni zaslišala pred sprejetjem odločitve o premestitvi in kršitvijo pravice do obrambe.

               3.

               Pritožnica zatrjuje kršitev člena 87(2) in člena 88 Poslovnika sodišča za uslužbence kar zadeva stroške in kršitev obveznosti obrazložitve.


title: Zadeva C-33/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Korkein hallinto-oikeus (Finska) 20. januarja 2016 – A Oy

text:
               29.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 111/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Korkein hallinto-oikeus (Finska) 20. januarja 2016 – A Oy
   (Zadeva C-33/16)
   (2016/C 111/16)
   Jezik postopka: finščina

      Predložitveno sodišče

   Korkein hallinto-oikeus

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: A Oy

      Udeleženec: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö (organ za varstvo pravic davčnih upravičencev)

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 148(d) Direktive Sveta 2006/112/ES o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1) razlagati tako, da gre pri natovarjanju in raztovarjanju ladje za storitve v smislu te določbe, ki so v smislu člena 148(a) te direktive namenjene neposrednim potrebam tovora ladij?

               2.

               Ali je treba člen 148(d) Direktive 2006/112/ES ob upoštevanju točke 24 sodbe Sodišča Evropske Unije v združenih zadevah Elmeka, od C-181/04 do C-183/04, po kateri se oprostitev v tej določbi ne more razširiti na tiste storitve, ki so opravljene pred stopnjo trženja, razlagati tako, da to velja tudi za tu obravnavano storitev, pri kateri se storitev, ki jo je v prvi fazi transakcije opravil podizvajalec družbe A Oy, dejansko neposredno nanaša na tovor, ki jo je družba A Oy nato zaračunala špediterju ali transportnemu podjetju?

               3.

               Ali je treba člen 148(d) Direktive 2006/112/ES ob upoštevanju točke 24 zgoraj navedene sodbe Sodišča Evropske unije, po kateri se oprostitev v tej določbi nanaša samo na storitve, opravljene neposredno ladjarju, razlagati tako, da oprostitve ni mogoče uporabiti, če je storitev opravljena za tistega, ki ima pravico razpolagati s tovorom, na primer izvoznika ali uvoznika blaga?

      (1)  UL L 347, str. 1.


title: Zadeva C-178/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) 29. aprila 2008 – Ahmed Adem in Hamrin Mosa Rashi proti Zvezni republiki Nemčiji

text:
               2.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 197/5

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) 29. aprila 2008 – Ahmed Adem in Hamrin Mosa Rashi proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Zadeva C-178/08)
   (2008/C 197/07)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Bundesverwaltungsgericht
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Ahmed Adem in Hamrin Mosa Rashi

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 11(1)(e) Direktive Sveta 2004/83/ES z dne 29. aprila 2004 (1) razlagati tako, da – ne glede na člen 1 C, točka 5, drugi stavek, Konvencije o statusu beguncev z dne 28. julija 1951 (Ženevska konvencija o beguncih) – status begunca preneha, če utemeljen strah begunca pred preganjanjem v smislu člena 2(c) te direktive, zaradi katerega mu je bil priznan status begunca, ne obstaja več in se mu ni treba bati, da bo preganjan iz drugih razlogov v smislu člena 2(c) te direktive?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali prenehanje statusa begunca v skladu s členom 11(1)(e) Direktive poleg tega zahteva, da v državi, katere državljanstvo ima begunec,

                           a)

                           obstaja subjekt, ki lahko nudi zaščito v smislu člena 7(1) Direktive, in ali pri tem zadostuje, da se zaščita lahko zagotovi le s pomočjo mednarodnih enot,

                           b)

                           beguncu ne grozi resna škoda v smislu člena 15 Direktive, ki bi privedla do priznanja statusa subsidiarne zaščite na podlagi člena 18 Direktive, in/ali

                           c)

                           obstaja stabilen varnostni položaj in splošni življenjski pogoji zagotavljajo minimalni življenjski standard?

               3.

               Ali je treba v položaju, v katerem so dosedanje okoliščine, zaradi katerih je bil zadevni osebi priznan status begunca, prenehale, nove drugačne okoliščine, ki utemeljujejo strah pred preganjanjem,

                           a)

                           presojati glede na standard verjetnosti, ki se uporablja za priznanje statusa begunca, ali je treba v korist begunca uporabiti drug standard,

                           b)

                           presojati ob upoštevanju zmanjšanja dokaznega bremena iz člena 4(4) Direktive?

      (1)  UL L 304, str. 12.


title: Zadeva T-93/17: Tožba, vložena 14. februarja 2017 – Duferco Long Products/Komisija

text:
               18.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 121/38

         Tožba, vložena 14. februarja 2017 – Duferco Long Products/Komisija
   (Zadeva T-93/17)
   (2017/C 121/57)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Duferco Long Products SA (Luxembourg, Luksemburg) (zastopniki: J.-F. Bellis, R. Luff in M. Favart, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da je ta tožba dopustna in utemeljena;

               —

               za ničen razglasi člen 1(f) in člen 2 Sklepa Komisije z dne 20. januarja 2016 o državni pomoči SA.33926 2013/C (ex 2013/NN, 2011/CP), ki jo je Belgija odobrila skupini Duferco;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na očitno napačno uporabo prava in očitne napake pri presoji s strani Komisije pri preučitvi pari passu narave šestega ukrepa, ki je bil razglašen za nezdružljiv s skupnim trgom. Ta tožbeni razlog se deli na dva dela:

                           —

                           prvi del, iz katerega izhaja, da je bila zadevna transakcija, v nasprotju s presojo Komisije, izvedena pari passu;

                           —

                           drugi del, iz katerega izhaja, da je pri presoji Komisije glede pari passu narave zadevne transakcije prišlo do resnih napak pri izračunu in presoji.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na očitno napačno uporabljeno pravo in očitne napake pri presoji s strani Komisije pri preučitvi merila zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu. Ta tožbeni razlog se deli na štiri dele:

                           —

                           prvi del, iz katerega izhaja, da naj bi Komisija, ker je pomešala med uporabljivostjo in uporabo merila zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu, napačno uporabila pravo in nepravilno uporabila merilo zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu;

                           —

                           drugi del, iz katerega izhaja, da naj bi Komisija s tem, da ni opravila primerjalne analize ali uporabila druge metode presoje zadevne transakcije, kršila merilo zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu ter obveznost obrazložitve in skrbnosti pri presoji tega merila;

                           —

                           tretji del, iz katerega izhaja, da naj bi Komisija kršila obveznost obrazložitve in skrbnosti pri presoji merila zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu;

                           —

                           četrti del, iz katerega izhaja, da naj bi regija Valonija predložila veliko dokumentov, ki naj bi potrjevali, da naj bi Foreign Strategic Investment Holding, hčerinska družba Société Wallonne de Gestion et de Participation, ravnala kot zasebni vlagatelj v tržnem gospodarstvu.


title: Zadeva C-145/16: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 16. februarja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Gerechtshof Amsterdam – Nizozemska) – Aramex Nederland BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane („Predhodno odločanje — Uredba (EGS) št. 2658/87 — Carinska unija in skupna carinska tarifa — Tarifna uvrstitev — Kombinirana nomenklatura — Veljavnost — Uredba (EU) št. 301/2012 — Tarifni številki 8703 in 8711 — Trikolesno vozilo z imenom‚Spyder‘“

text:
               10.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/10

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 16. februarja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Gerechtshof Amsterdam – Nizozemska) – Aramex Nederland BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane
   (Zadeva C-145/16) (1)

   ((„Predhodno odločanje - Uredba (EGS) št. 2658/87 - Carinska unija in skupna carinska tarifa - Tarifna uvrstitev - Kombinirana nomenklatura - Veljavnost - Uredba (EU) št. 301/2012 - Tarifni številki 8703 in 8711 - Trikolesno vozilo z imenom‚Spyder‘“)
   (2017/C 112/15)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Gerechtshof Amsterdam

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Aramex Nederland BV

      Tožena stranka: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

      Izrek

   Kombinirano nomenklaturo iz Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi v različici, ki izhaja iz Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 927/2012 z dne 9. oktobra 2012, je treba razlagati tako, da trikolesno vozilo, kakršno je to iz postopka v glavni stvari, ki je opremljeno s pnevmatikami, ki so bile izdelane za trikolesna motorna kolesa, vendar so podobne pnevmatikam za motorna vozila, ter ki se upravlja z balanco in ima krmilni sistem, ki temelji na Ackermanovem načelu, spada v tarifno številko 8703 te nomenklature.

      (1)  UL C 200, 6. 6. 2016.


title: Zadeva T-719/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 9. septembra 2016 – Tri Ocean Energy/Svet (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi proti Siriji — Zamrznitev sredstev — Napaka pri presoji)

text:
               24.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 392/29

         Sodba Splošnega sodišča z dne 9. septembra 2016 – Tri Ocean Energy/Svet
   (Zadeva T-719/14) (1)

   ((Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi proti Siriji - Zamrznitev sredstev - Napaka pri presoji))
   (2016/C 392/35)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Tri Ocean Energy (Kairo, Egipt) (zastopniki: B. Kennelly, barrister, P. Saini, QC, in N. Sheikh, solicitor)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: B. Driessen in A. Vitro, agenta)

      Predmet

   Tožba na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Izvedbenega sklepa Sveta 2014/678/SZVP z dne 26. septembra 2014 o izvajanju Sklepa 2013/255/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji (UL 2014, L 283, str. 59) in Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 1013/2014 z dne 26. septembra 2014 o izvajanju Uredbe (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji (UL 2014, L 283, str. 9) v delu, v katerem se ta akta nanašata na tožečo stranko.

      Izrek

               1.

               Izvedbeni sklep Sveta 2014/678/SZVP z dne 26. septembra 2014 o izvajanju Sklepa 2013/255/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji in Izvedbena uredba Sveta (EU) št. 1013/2014 z dne 26. septembra 2014 o izvajanju Uredbe (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji se razglasita za nična v delu, v katerem se nanašata na Tri Ocean Energy.

               2.

               Svet Evropske unije nosi svoje stroške in stroške Tri Ocean Energy.

      (1)  UL C 448, 15.12.2014.


title: Zadeva T-557/11: Sklep Splošnega sodišča z dne 20. junija 2014 – Elsid in drugi proti Komisiji

text:
               15.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 315/72

         Sklep Splošnega sodišča z dne 20. junija 2014 – Elsid in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-557/11) (1)

   2014/C 315/118
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik sedmega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 370, 17.12.2011.


title: Zadeva T-300/04: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 6. septembra 2007 – easyJet proti Komisiji

text:
               20.10.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 247/41

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 6. septembra 2007 – easyJet proti Komisiji
   (Zadeva T-300/04) (1)

   (2007/C 247/67)

      Jezik postopka: angleščina

   Predsednik petega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 262, 23.10.2004.