title: Zadeva F-5/16: Sklep Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 21. julija 2016 – Stanley/Komisija (Javni uslužbenci – Pogodbeni uslužbenec – Zahteva v smislu člena 90(1) Kadrovskih predpisov – Zahteva za spremembo pogodbe – Razumen rok – Neobstoj – Očitna nedopustnost)

text:
               3.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 364/57

      Sklep Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 21. julija 2016 – Stanley/Komisija
      (Zadeva F-5/16) (1)

      ((Javni uslužbenci - Pogodbeni uslužbenec - Zahteva v smislu člena 90(1) Kadrovskih predpisov - Zahteva za spremembo pogodbe - Razumen rok - Neobstoj - Očitna nedopustnost))
      (2016/C 364/75)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: John Stanley (Apia, Samoa) (zastopnik: O. Mader, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: G. Berscheid in C. Berardis-Kayser, agenta, B. Wägenbaur, odvetnik)

         Predmet

      Razglasitev ničnosti odločbe Komisije o zavrnitvi spremembe pogodbe tožeče stranke kot pogodbe začasnega uslužbenca in, podredno, povrnitev domnevno utrpljene premoženjske škode.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrže kot očitno nedopustna.

                  2.

                  J. Stanley nosi svoje stroške in stroške Evropske komisije.

         (1)  UL C 145, 25.4.2016, str. 37.


title: Zadeva T-50/13: Tožba, vložena 25. januarja 2013 – Think Schuhwerk proti UUNT – Müller (VOODOO)

text:
               23.3.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/26

         Tožba, vložena 25. januarja 2013 – Think Schuhwerk proti UUNT – Müller (VOODOO)
   (Zadeva T-50/13)
   2013/C 86/43
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Think Schuhwerk GmbH (Kopfing, Avstrija) (zastopnik: M. Gail, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Andreas Müller (Ulm, Nemčija)

      Predloga tožeče stranke

               —

               Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 14. novembra 2012 v zadevi R 474/2012-4 naj se razveljavi;

               —

               Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: besedna znamka „VOODOO“ za proizvode iz razreda 25 – znamka Skupnosti št. 5 832 464

      Imetnik znamke Skupnosti: Andreas Müller

      Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Obrazložitev zahteve za ugotovitev ničnosti: kršitev člena 52(1)(a) v povezavi s členom 7(1)(b) in (c) Uredbe št. 207/2009 in kršitev člena 52(1)(b) Uredbe št. 207/2009

      Odločba oddelka za izbris: zavrnitev zahteve

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 52(1)(a) v povezavi s členom 7(1)(b) in (c) Uredbe št. 207/2009 in kršitev člena 52(1)(b) Uredbe št. 207/2009


title: Zadeva C-380/09 P: Pritožba, ki jo je 25. septembra 2009 vložila Melli Bank zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi senat), razglašeno 9. julija 2009 v združenih zadevah T-246/08 in T-332/08: Melli Bank plc proti Svetu Evropske unije s podporo Francoske republike, Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska, Komisije Evropske skupnosti

text:
               21.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/30

         Pritožba, ki jo je 25. septembra 2009 vložila Melli Bank zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi senat), razglašeno 9. julija 2009 v združenih zadevah T-246/08 in T-332/08: Melli Bank plc proti Svetu Evropske unije s podporo Francoske republike, Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska, Komisije Evropske skupnosti
   (Zadeva C-380/09 P)
   2009/C 282/52
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Melli Bank plc (zastopniki: S. Gadhia, Solicitor, T. Din, solicitor, D. Anderson QC, R. Blakeley, barrister)

      Druge stranke v postopku: Svet Evropske unije, Francoska republika, Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska, Komisija Evropske skupnosti

      Predlogi pritožnice:

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj

               —

               izpodbijano sodbo razveljavi;

               —

               ugodi predlogom v zadevah T-246/08 in T-332/08;

               —

               razglasi ničnost točke B(4) Priloge k Sklepu Sveta 2008/475/ES (1) o omejevalnih ukrepih proti Iranu v delu, v katerem se nanaša na Melli Bank plc;

               —

               če Sodišče ugotovi, da ima člen 7(2)(d) Uredbe obvezen učinek, razglasi, da se člen 7(2)(d) Uredbe Sveta št. 423/2007/ES (2) ne uporablja; in

               —

               Svetu naloži plačilo pritožbenih stroškov in stroškov postopka pred Sodiščem prve stopnje.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica navaja, da je Sodišče prve stopnje v izpodbijani sodbi večkrat nepravilno uporabilo pravo in s tem kršilo pravo Skupnosti v štirih glavnih točkah:

               1.

               Sodišče prve stopnje je nepravilno uporabilo pravo s tem, da je člen 7(2)(d) Uredbe nepravilno razlagalo kot obvezno določbo;

               2.

               Sodišče prve stopnje je nepravilno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da je člen 7(2)(d) Uredbe v skladu z načelom sorazmernosti po pravu Skupnosti;

               3.

               Sodišče prve stopnje je nepravilno uporabilo pravo pri formulaciji in uporabi preizkusa za določitev, ali je pritožnica v lasti in pod nadzorom matične družbe; in

               4.

               Sodišče prve stopnje je nepravilno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da je Svet izpolnil svojo obveznost obrazložitve svoje odločitve, da pritožnico uvrsti na seznam.

         Zato pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               1.

               izpodbijano sodbo razveljavi;

               2.

               ugodi predlogom v zadevah T-246/08 in T-332/08;

               3.

               razglasi ničnost točke B(4) Priloge k Sklepu Sveta 2008/475/ES o omejevalnih ukrepih proti Iranu v delu, v katerem se nanaša na Melli Bank plc;

               4.

               če Sodišče ugotovi, da ima člen 7(2)(d) Uredbe obvezen učinek, razglasi, da se člen 7(2)(d) Uredbe Sveta št. 423/2007/ES ne uporablja; in

               5.

               Svetu naloži plačilo pritožbenih stroškov in stroškov postopka pred Sodiščem prve stopnje.

      (1)  Sklep Sveta 2008/475/ES z dne 23. junija 2008 o izvajanju člena 7(2) Uredbe (ES) št. 423/2007 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 163, str. 29).

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 423/2007 z dne 19. aprila 2007 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 103, str. 1).


title: Zadeva T-92/05: Tožba Movingpeople.net International B.V.proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), vložena dne 25. februarja 2005

text:
               14.5.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 115/26

         Tožba Movingpeople.net International B.V.proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), vložena dne 25. februarja 2005
   (Zadeva T-92/05)
   (2005/C 115/48)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina
   Movingpeople.net International B.V., s sedežem v Helmondu (Nizozemska), ki jo zastopata G.S.C.M. van Roeyen in T. Berendsen, lawyers, je dne 25. februarja 2005 na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli).
   Thomas Schäfer s prebivališčem v Schashagnu (Nemčija) je bil tudi stranka v postopku pred Odborom za pritožbe.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo v tej meri, da bo prijava znamke Skupnosti št. 1 997 733 sprejeta za vse prijavljene proizvode iz razredov 10, 12 in 20;

               —

               UUNT in/ali nasprotni stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

               Prijavitelj znamke Skupnosti:

               Movingpeople.net International B.V.

               Znamka Skupnosti, ki je predmet prijave:

               Figurativna znamka „movingpeople.net“ za proizvode iz razredov 10, 12 in 20 (vozila; vozila za premikanje po zemlji, zraku ali vodi, …; vsi prej navedeni proizvodi, narejeni posebej za invalide in druge osebe, potrebne pomoči; …) — prijava št. 1 997 733

               Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom:

               Thomas Schäfer

               Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom:

               Nacionalna besedna znamka „MOVING PEOPLE“ za proizvode in storitve iz razredov 12 in 37 (vozila; leteča vozila, električni invalidski vozički in vozički za bolnike, ..)

               Odločba Oddelka za ugovore:

               Zavrnitev prijave znamke Skupnosti za izpodbijane proizvode

               Odločba Odbora za pritožbe:

               Zavrnitev pritožbe

               Tožbeni razlog:

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 40/94


title: Zadeva C-276/10: Tožba, vložena 2. junija 2010 – Komisija Evropskih skupnosti proti Češki republiki

text:
               31.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/30

         Tožba, vložena 2. junija 2010 – Komisija Evropskih skupnosti proti Češki republiki
   (Zadeva C-276/10)
   ()
   2010/C 209/42
   Jezik postopka: češčina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: S. Pardo Quintillán, zastopnik, in L. Jelínek, zastopnik)

      Tožena stranka: Češka republika

      Predloga tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da Češka republika, s tem da ni sprejela zakonov in drugih predpisov za uskladitev z Direktivo 2006/118/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o varstvu podzemne vode pred onesnaževanjem in poslabšanjem, in v vsakem primeru s tem, da Komisije o teh ukrepih ni obvestila, ni izpolnila obveznosti iz člena 12 te direktive;

               —

               Češki republiki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Rok za prenos Direktive v nacionalni pravni red je potekel 16. januarja 2009.


title: Zadeva C-34/07: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 29. novembra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg (Neizpolnitev obveznosti države – Direktiva 2003/109/ES – Državljani tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas – Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)

text:
               26.1.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/14

         Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 29. novembra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg
   (Zadeva C-34/07) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2003/109/ES - Državljani tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas - Neizvršitev prenosa v predpisanem roku)
   (2008/C 22/26)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: M. Condou-Durande, zastopnik)

      Tožena stranka: Veliko vojvodstvo Luksemburg (zastopnik: C. Schiltz, zastopnik)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Sveta 2003/109/ES z dne 25. novembra 2003 o statusu državljanov tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas (UL 2004, L 16, str. 44), v predpisanem roku.
   Izrek

               1)

               Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, da v predpisanem roku ni sprejelo zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Sveta 2003/109/ES z dne 25. novembra 2003 o statusu državljanov tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas, ni izpolnilo obveznosti iz te direktive.

               2)

               Velikemu vojvodstvu Luksemburg se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 69, 24.3.2007.


title: Zadeva F-29/05: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 30. septembra 2010 – Vivier proti Komisiji (Javni uslužbenci — Začasni uslužbenci — Razvrstitev v naziv — Nazivi, določeni v razpisu — Sprememba pravil za razvrstitev uslužbencev — Prehodne določbe — Člen 12(3) Priloge XIII h Kadrovskim predpisom — Uporaba po analogiji)

text:
               4.12.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 328/58

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 30. septembra 2010 – Vivier proti Komisiji
   (Zadeva F-29/05) (1)

   (Javni uslužbenci - Začasni uslužbenci - Razvrstitev v naziv - Nazivi, določeni v razpisu - Sprememba pravil za razvrstitev uslužbencev - Prehodne določbe - Člen 12(3) Priloge XIII h Kadrovskim predpisom - Uporaba po analogiji)
   2010/C 328/91
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Jean-François Vivier (Petten, Nizozemska) (zastopniki: sprva S. Orlandi, A. Coolen in É. Marchal, odvetniki, nato S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis in É. Marchal, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva H. Krämer in K. Herrmann, zastopnika, nato J. Currall, zastopnik)

      Predmet

   Razglasitev ničnosti odločbe Komisije o razvrstitvi tožeče stranke v naziv A*6 ob njeni zaposlitvi kot začasni uslužbenec

      Izrek

               1.

               Odločba Evropske komisije o razvrstitvi, kot je priložena k dodatku z dne 21. julija 2004 k pogodbi začasnega uslužbenca, ki jo je J.-F. Vivier podpisal 10. junija 2004, se razglasi za nično.

               2.

               Evropski komisiji se naloži plačilo lastnih stroškov in stroškov J.-F. Viviera.

      (1)  UL C 193, 6.8.2005, str. 31 (zadeva je bila najprej vpisana pri Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti pod številko T-196/05 in s sklepom z dne 15. decembra 2005 prenesena na Sodišče za uslužbence Evropske unije).


title: Zadeva C-71/05: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg, vložena dne 14. februarja 2005

text:
               2.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/23

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg, vložena dne 14. februarja 2005
   (Zadeva C-71/05)
   (2005/C 82/47)
   Jezik postopka: francoščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopa Mikko Huttunen, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, je dne 15. februarja 2005 na Sodišče Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg.
   Komisija Evropskih skupnosti Sodišču predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, da ni sprejelo zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2002/30/ES z dne 26. marca 2002 o oblikovanju pravil in postopkov glede uvedbe s hrupom povezanih omejitev obratovanja na letališčih Skupnosti (1), oziroma s tem, da o sprejetju teh predpisov ni obvestilo Komisije, ni izpolnilo obveznosti iz te direktive;

               2.

               Velikemu vojvodstvu Luksemburg naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Rok, določen za uskladitev s to direktivo, je potekel 28. septembra 2003.

      (1)  UL L 85, 28.3.2002, str. 40.


title: Zadeva C-174/08: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 29. oktobra 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Østre Landsret – Danska) – NCC Construction Danmark A/S proti Skatteministeriet (Šesta direktiva o DDV — Člen 19(2) — Odbitek vstopnega davka — Mešani davčni zavezanci — Blago in storitve, ki se uporabljajo hkrati za obdavčene dejavnosti in dejavnosti, ki so oproščene davka — Izračun odbitnega deleža — Pojem priložnostna transakcija z nepremičninami — Dobava samemu sebi — Načelo davčne nevtralnosti)

text:
               19.12.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 312/6

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 29. oktobra 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Østre Landsret – Danska) – NCC Construction Danmark A/S proti Skatteministeriet
   (Zadeva C-174/08) (1)

   (Šesta direktiva o DDV - Člen 19(2) - Odbitek vstopnega davka - Mešani davčni zavezanci - Blago in storitve, ki se uporabljajo hkrati za obdavčene dejavnosti in dejavnosti, ki so oproščene davka - Izračun odbitnega deleža - Pojem „priložnostna transakcija z nepremičninami“ - Dobava samemu sebi - Načelo davčne nevtralnosti)
   2009/C 312/08
   Jezik postopka: danščina

      Predložitveno sodišče

   Østre Landsret

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: NCC Construction Danmark A/S

      Tožena stranka: Skatteministeriet

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Østre Landsret – Razlaga člena 19(2), drugi stavek, Direktive 77/388/EGS: Šesta direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih - Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero – Gradbeno podjetje, ki opravlja dejavnost prodaje nepremičnin, ki jih je zgradilo za lastni račun z namenom ponovne prodaje – Blago in storitve, ki se uporabljajo tako pri transakcijah, pri katerih je vstopni DDV odbiten, kot pri transakcijah, pri katerih vstopni DDV ni odbiten – Izračun sorazmernega dela odbitka – Pojem priložnostne transakcije z nepremičninami

      Izrek

               1.

               Člen 19(2) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero je treba razlagati tako, da če gradbeno podjetje prodaja nepremičnine, ki jih je zgradilo za svoj račun, te prodaje ni mogoče šteti za „priložnostno transakcijo z nepremičninami“ v smislu te določbe, če ta dejavnost pomeni neposredno, trajno in nujno razširitev obdavčljive dejavnosti podjetja. V teh okoliščinah ni treba konkretno oceniti obsega, v katerem je v prodajne dejavnosti, obravnavane ločeno, vključena uporaba blaga in storitev, za katere je treba plačati DDV.

               2.

               Načelo davčne nevtralnosti ne more nasprotovati temu, da gradbeno podjetje, ki plačuje davek na dodano vrednost za gradbene storitve, ki jih opravlja za svoj račun (dobava samemu sebi), ne bi moglo v celoti odbiti davka na dodano vrednost od splošnih stroškov, nastalih pri opravljanju teh storitev, če je promet od prodaje tako zgrajenih nepremičnin oproščen davka na dodano vrednost.

      (1)  UL C 171, 5.7.2008.


title: Zadeva T-473/13: Tožba, vložena 3. septembra 2013 – G-Star Raw proti UUNT – PepsiCo (PEPSI RAW)

text:
               23.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 344/57

         Tožba, vložena 3. septembra 2013 – G-Star Raw proti UUNT – PepsiCo (PEPSI RAW)
   (Zadeva T-473/13)
   2013/C 344/105
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: G-Star Raw CV (Amsterdam, Nizozemska) (zastopniki: J. van Manen, M. van de Braak in L. Fresco, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: PepsiCo, Inc. (New York, Združene države)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo drugega odbora za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 25. junija 2013 v zadevi R 1586/2012-2;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov tega postopka;

               —

               drugi stranki pred odborom za pritožbe naloži plačilo stroškov tega postopka, če bo intervenirala, in stroškov postopkov pred UUNT.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna znamka Skupnosti: Figurativna znamka z besednima elementoma „PEPSI RAW“ za proizvode iz razreda 32 – prijava znamke Skupnosti št. 6 788 004

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Navajana znamka ali znak: besedna znamka „RAW“ za proizvode iz razreda 25 – znamka Skupnosti št. 4 743 225

      Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru in zavrnitev prijave znamke Skupnosti v celoti

      Odločba odbora za pritožbe: razveljavitev izpodbijane odločbe

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe o znamki Skupnosti.


title: Zadeva T-771/14: Tožba, vložena 21. novembra 2014 – ANKO/Komisija

text:
               23.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 65/36

         Tožba, vložena 21. novembra 2014 – ANKO/Komisija
   (Zadeva T-771/14)
   (2015/C 065/50)
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ANKO AE Antiprosopeion, Emporeiou kai Viomichanias (Atene, Grčija) (zastopnik: V. Christianos, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Ugotovi, da znesek 2 96  149,77 EUR, ki ga je Komisija plačala tožeči strani za projekt DOC@HAND predstavlja upravičene izdatke, in ga torej slednja ni dolžna povrniti kot neupravičeno prejetega, in

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov tožene stranke.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Ta tožba se nanaša na odgovornost Komisije, v smislu člena 272 PDEU, na podlagi pogodbe št. 508015 za izvedbo projekta DOC@ HAND. Tožeča stranka med drugim trdi, da je kljub temu, da je izpolnila pogodbene obveznosti, Komisija ob kršitvi navedene pogodbe, načela dobre vere, prepovedi zlorabe prava ter načela sorazmernosti zahtevala vračilo zneskov izplačanih ANKO, ker naj bi šlo za neupravičene stroške.
   Tožeča stranka zato trdi, prvič, da se Komisija za zavrnitev skoraj vseh stroškov ANKO kot neupravičenih ter za zahtevo vračila zneska plačanega ANKO za projekt DOC@HAND opira na povsem neutemeljene trditve, ki nikakor niso dokazane. Drugič, z zavrnitvijo 99,59 % zneska dolgovanega prispevka kot domnevno neskladnega z dopustnimi stroški, ki jih je v zvezi s projektom imela tožeča stranka, Komisija krši načelo prepovedi zlorabe pravic ter načelo sorazmernosti.


title: Zadeva T-237/05: Tožba Éditions Odile Jacob SAS proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 17. junija 2005

text:
               20.8.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/32

         Tožba Éditions Odile Jacob SAS proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 17. junija 2005
   (Zadeva T-237/05)
   (2005/C 205/59)
   Jezik postopka: francoščina
   Éditions Odile Jacob SAS, s sedežem v Parizu, ki jo zastopata Wilko van Weert in Olivier Fréget, avocats, je dne 17. junija 2005 na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               1.

               izpodbijano odločbo, s katero se je zavrnila predložitev zaprošenih dokumentov tožeči stranki, razglasi za nično, saj:

                           —

                           Komisija ni opravila konkretnega in posamičnega pregleda vsakega od dokumentov, za katerega je zaprosila tožeča stranka;

                           —

                           je Komisija napačno uporabila izjeme iz člena 4(2) Uredbe št. 1049/2001;

                           —

                           Komisija v vsakem primeru ni upoštevala pravice tožeče stranke do delnega dostopa do zaprošenih dokumentov;

                           —

                           je Komisija kršila načelo sorazmernosti s tem, da uporabe izjem iz člena 4(2) Uredbe št. 1049/2001 ni pretehtala skupaj z višjim interesom, ki upravičuje razkritje listin;

               2.

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka je na Sodišču prve stopnje vložila dve ničnostni tožbi, prvo (zadeva T-279/04) (1) proti odločbi Komisije z dne 7. januarja 2004, ki je za združljivo s skupnim trgom in sporazumom EGP razglasila operacijo za prevzem izključnega nadzora premoženja podjetja Vivendi Universal Publishing s strani podjetja Lagardère, pod pogojem spoštovanja omejitev, ki jih je le-ta sprejela, (zadeva COMP.M/2978 — Lagardère/Natexis/VUP), in drugo (zadeva T-452/04 (2)) proti odločbi Komisije z dne 30. julija 2004, ki se nanaša na sporazum med Wendel Investissement kot kupcem premoženja, prenesenega v skladu z odločbo z dne 7. januarja 2004.
   Dne 27. januarja 2005 je tožeča stranka na podlagi člena 255 ES in Uredbe št. 1049/2001 od Komisije zahtevala dostop do nekaterih dokumentov, ki se nanašajo na to zadevo. Komisija je predložila samo enega od zahtevanih dokumentov, pri čemer je za drugo zatrjevala izjeme od načela dostopa javnosti do dokumentov. Dne 18. februarja 2005 je tožeča stranka vložila potrdilno prošnjo, ki jo je Komisija dne 7. aprila 2005 prav tako zavrnila.
   V podporo svoji tožbi proti tej slednji odločbi tožeča stranka najprej zatrjuje, da naj bi bila izpodbijana odločba nična, saj temelji na pregledu zaprošenih dokumentov po razredih namesto na konkretnem in posamičnem pregledu vsakega dokumenta.
   Tožeča stranka poleg tega zatrjuje očitne napake v oceni Komisije pri uporabi vsake od izjem iz člena 4(2) Uredbe št. 1049/2001, na katere je Komisija oprla zavrnitev sporne zahteve. Natančneje gre za varstvo namenov preiskave, varstvo poslovnih interesov, varstvo postopkov odločanja in varstvo pravnih nasvetov Komisije. Po njenem mnenju Komisija ni pravilno uporabila nobene od teh izjem.
   Tožeča stranka prav tako zatrjuje, da naj bi Komisija ne spoštovala njene pravice do vsaj delnega dostopa do zadevnih dokumentov.
   Nazadnje tožeča stranka zatrjuje kršitev načela sorazmernosti, saj naj bi Komisija izjem iz člena 4(2) Uredbe št. 1049/2001 ne pretehtala skupaj z višjim interesom, ki upravičuje razkritje zahtevanih listin.

      (1)  UL C 262, 23.10.04, str. 33.

      (2)  UL C 45, 19.02.05, str. 24.


title: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 13. julija 2004 v zadevi T-115/03, Samar SpA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli (UUNT) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti GAS STATION — Prejšnja figurativna znamka Skupnosti BLUE JEANS GAS — Zavrnitev registracije)

text:
               25.9.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 239/21

      SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 13. julija 2004
   v zadevi T-115/03, Samar SpA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli (UUNT) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti GAS STATION - Prejšnja figurativna znamka Skupnosti BLUE JEANS GAS - Zavrnitev registracije)
   (2004/C 239/44)
   Jezik postopka: italijanščina
   V zadevi T-115/03, Samar SpA, s sedežem v Mottalciati (Italija), ki jo zastopa A. Ruo, avocat, proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli (UUNT)) (zastopnika: O. Montalto in M. L. Capostagno), in Grotto SpA, s sedežem v Vicenci (Italija), ki jo zastopata M. Bosshard in S. Verea, avocats, kot nasprotno stranko v postopku pred Odborom za pritožbe UUNT in kot intervenientom pred Sodiščem prve stopnje, zaradi tožbe zoper odločbo tretjega Odbora za pritožbe UUNT z dne 30. januarja 2003 (zadeva R 340/2002-3), v zvezi z ugovorom imetnika nacionalne figurativne znamke BLUE JEANS GAS zoper registracijo besedne znamke skupnosti GAS STATION, je Sodišče prve stopnje (drugi senat), v sestavi M. J. Pirrung, predsednik, A. W. H. Meij in N. J. Forwood, sodnika; sodni tajnik: J. Palacio González, glavni administrator, dne 13. julija 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Tožeči stranki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 135, 7.6.2003.


title: Zadeva C-428/07: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 16. julija 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Združeno kraljestvo) — Mark Horvath proti Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs (Skupna kmetijska politika — Sheme neposrednih podpor — Uredba (ES) št. 1782/2003 — Člen 5 in Priloga IV — Minimalne zahteve za dobre kmetijske in okoljske pogoje — Vzdrževanje poti, na katerih obstaja služnost javne poti — Izvajanje obveznosti države članice — Prenos pooblastil na organe decentralizirane uprave države članice — Diskriminacija, ki je v nasprotju s pravom Skupnosti)

text:
               12.9.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 220/4

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 16. julija 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Združeno kraljestvo) — Mark Horvath proti Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs
   (Zadeva C-428/07) (1)

   (Skupna kmetijska politika - Sheme neposrednih podpor - Uredba (ES) št. 1782/2003 - Člen 5 in Priloga IV - Minimalne zahteve za dobre kmetijske in okoljske pogoje - Vzdrževanje poti, na katerih obstaja služnost javne poti - Izvajanje obveznosti države članice - Prenos pooblastil na organe decentralizirane uprave države članice - Diskriminacija, ki je v nasprotju s pravom Skupnosti)
   2009/C 220/05
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Mark Horvath

      Tožena stranka: Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Razlaga člena 5 in Priloge IV Uredbe Sveta (ES) št. 1782/2003 z dne 29. septembra 2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete ter o spremembi uredb (EGS) št. 2019/93, (ES) št. 1452/2001, (ES) št. 1453/2001, (ES) št. 1454/2001, (ES) 1868/94, (ES) št. 1251/1999, (ES) št. 1254/1999, (ES) št. 1673/2000, (EGS) št. 2358/71 in (ES) št. 2529/2001 (UL L 270, str. 1) — Merila za dobre kmetijske in okoljske pogoje iz člena 5 in Priloge IV k Uredbi — Možnost vključitve zahtev, ki se nanašajo na vzdrževanje vidnih poti, na katerih obstaja služnost javne poti — Notranji sistem države članice, ki določa, da imajo regionalni organi zakonodajno pristojnost na različnih območjih te države članice s posledico, da imajo ta različna območja različne predpise na področju dobrih kmetijskih in okoljskih pogojev

      Izrek

               1)

               Država članica lahko v svoje standarde za dobre kmetijske in okoljske pogoje iz člena 5 in Priloge IV k Uredbi Sveta (ES) št. 1782/2003 z dne 29. septembra 2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete ter o spremembi uredb (EGS) št. 2019/93, (ES) št. 1452/2001, (ES) št. 1453/2001, (ES) št. 1454/2001, (ES) št. 1868/94, (ES) št. 1251/1999, (ES) št. 1254/1999, (ES) št. 1673/2000, (EGS) št. 2358/71 in (ES) št. 2529/2001 vključi zahteve, ki se nanašajo na vzdrževanje vidnih poti, na katerih obstaja služnost javne poti, če te zahteve prispevajo k ohranitvi poti kot krajinskih značilnosti ali, kadar je to primerno, k izogibanju slabšanja habitatov.

               2)

               Če ustavna ureditev države članice določa, da imajo različni organi decentralizirane državne uprave zakonodajno pristojnost, samo dejstvo, da ti organi sprejmejo različne standarde za dobre kmetijske in okoljske pogoje iz člena 5 in Priloge IV k Uredbi št. 1782/2003, ne pomeni diskriminacije, ki je v nasprotju s pravom Skupnosti.

      (1)  UL C 297, 8.12.2007.


title: Zadeva C-129/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Symvoulio tis Epikrateias (državni svet) (Grčija) 11. marca 2010 – Amaltheia I Naftiki Etaireia proti Ypourgos Emporikis Naftilías

text:
               22.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 134/26

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Symvoulio tis Epikrateias (državni svet) (Grčija) 11. marca 2010 – Amaltheia I Naftiki Etaireia proti Ypourgos Emporikis Naftilías
   (Zadeva C-129/10)
   2010/C 134/39
   Jezik postopka: grščina

      Predložitveno sodišče

   Symvoulio tis Epikrateias (državni svet)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Amaltheia I Naftiki Etaireia

      Tožena stranka: Ypourgos Emporikis Naftilías (minister za trgovsko mornarico)

      Vprašanje za predhodno odločanje

   „Ali določbe členov 1 in 2 Uredbe Sveta (EGS) št. 3577/92 z dne 7. decembra 1992 o uporabi načela prostega pretoka storitev v pomorskem prometu (znotraj držav članic) (pomorska kabotaža) (UL L 364, str. 7), razlagane v skladu z načelom svobode opravljanja storitev, dopuščajo sprejetje nacionalne zakonodaje, na podlagi katere lahko ladjarji opravljajo storitve pomorske kabotaže šele po predhodni pridobitvi upravnega dovoljenja, ki je izdano v okviru sistema predhodne odobritve, namenjenega nadzoru med drugim nad tem, ali se ob upoštevanju razmer v določenem pristanišču pomorske povezave, ki jih je prijavil ladjar, lahko opravljajo varno glede na ladjo in pristaniški red, ter nadzoru nad tem, ali ima ladja, za katero se zahteva izdaja dovoljenja, take lastnosti, da bo lahko brez težav pristajala v določenem pristanišču po voznem redu, ki ga je prijavil ladjar kot zanj najustreznejšega za opravljanje določene povezave, vendar ne da bi bilo s predpisi določeno, na podlagi katerih meril organ javne uprave o teh vprašanjih presoja, zlasti kadar je več ladjarjev zainteresiranih za pristanek v istem pristanišču ob istem času?“


title: Zadeva F-9/13: Sklep Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 9. novembra 2013 – Marcuccio proti Komisiji (Javni uslužbenci — Rok za vložitev tožbe — Zamuda — Očitno nedopustna tožba)

text:
               24.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 421/54

         Sklep Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 9. novembra 2013 – Marcuccio proti Komisiji
   (Zadeva F-9/13) (1)

   ((Javni uslužbenci - Rok za vložitev tožbe - Zamuda - Očitno nedopustna tožba))
   2014/C 421/76
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastopnik: G. Cipressa, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: C. Berardis-Kayser in G. Gattinara, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije o pobotu med zneskom stroškov, ki ji jih je Splošno sodišče naložilo v zadevi T-176/04, in višjim zneskom, ki ga mora tožeča stranka plačati v skladu s sklepom v zadevi T-241/03.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot očitno nedopustna.

               2.

               L. Marcuccio nosi lastne stroške in naloži se mu plačilo stroškov Evropske komisije.

      (1)  UL C 215, 27.7.2013, str. 20.


title: Zadeva C-376/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 3. avgusta 2007 – Staatssecretaris van Financiën proti Kamino International Logistics BV

text:
               10.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/23

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 3. avgusta 2007 – Staatssecretaris van Financiën proti Kamino International Logistics BV
   (Zadeva C-376/07)
   (2007/C 269/46)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predložitveno sodišče
   Hoge Raad der Nederlanden
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Staatssecretaris van Financiën

      Tožena stranka: Kamino International Logistics BV
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba opombo 5 k poglavju 84 KN v različici iz Priloge I k Uredbi Komisije (ES) št. 1789/2003 z dne 11. septembra 2003 (1) razlagati tako, da je barvni zaslon, ki lahko reproducira signale tako iz stroja za avtomatsko obdelavo podatkov v smislu tarife številke 8471 KN kot iz drugih virov, izključen iz uvrstitve v tarifno številko 8471 KN?

               2.

               Če barvni zaslon iz prvega vprašanja ni izključen iz uvrstitve v tarifno številko 8471 KN, na podlagi katerih okoliščin je treba ugotoviti, ali je navedeni zaslon enota, ki se izključno ali v glavnem uporablja v sistemu avtomatske obdelave podatkov?

               3.

               Ali se za sporni zaslon uporablja Uredba Komisije (ES) št. 754/2004 z dne 21. aprila 2004 o uvrstitvi nekaterega blaga v kombinirano nomenklaturo (2), in v primeru pritrdilnega odgovora, ali je glede na odgovora na prvo in drugo vprašanje ta uredba veljavna?

      (1)  O spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 281, str. 1).

      (2)  UL L 118, str. 32.


title: Zadeva T-114/05: Tožba Joerg Peter Block in drugi proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 28. februarja 2005

text:
               14.5.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 115/33

         Tožba Joerg Peter Block in drugi proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 28. februarja 2005
   (Zadeva T-114/05)
   (2005/C 115/59)
   Jezik postopka: francoščina
   Joerg Peter Block, stanujoč v Sterrebeeku (Belgija) in 12 drugih je dne 28. februarja 2005 vložilo tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti. Zastopnika tožečih strank sta Stéphane Rodrigues in Alice Jaume, avocats, z naslovom za vročanje v Luxembourgu.
   Tožeče stranke Sodišču prve stopnje predlagajo, naj:

               —

               razglasi za nične odločbe OPI, s katerimi je zavrnil pritožbe tožečih strank, sprejete skupaj z odločbami OPI z dne 1. maja 2004 o spremembi naziva tožečih strank, glede na primere, v naziv A*8 ali v naziv B*8,

               —

               razglasi za nične plačilne liste tožečih strank, ki so uporabili odločbo OPI o spremembi nazivov tožečih strank, glede na primer, v naziv A*8 ali v naziv B*8, od 1. maja 2004,

               —

               navede OPI učinke, ki jih prinaša razglasitev ničnosti izpodbijanih odločb in predvsem rekvalifikacija nazivov tožečih strank, glede na primer, v naziv A*9 ali v naziv B*9, in to z učinkom za nazaj od 1. maja 2004,

               —

               podredno, naloži Komisiji da prizna, da tožeče stranke lahko napredujejo, glede na primer, v naziv A*10 ali v naziv B*10, ob njihovem naslednjem napredovanju,

               —

               naloži Komisiji povrnitev škode, ki so jo tožeče stranke utrpele zaradi dejstva, da niso bile razporejene, glede na primer, v naziv A*9 ali v naziv B*9 od 1. maja 2004,

               —

               toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeče stranke so uradniki Komisije imenovani v naziv A7 in B2 pred veljavnostjo spremembe Kadrovskih predpisov dne 1. maja 2004. Nasprotujejo njihovi razporeditvi v nazive A*8 in B*8 z uporabo člena 2 priloge XIII Kadrovskih predpisov.
   V podporo svoji tožbi tožeče stranke navajajo, da naj bi po njihovem mnenju bila uporaba te zadnje določbe nezakonita, naj bi kršila člen 6 Kadrovskih predpisov, načela enakosti med staro in novo karierno strukturo in enakosti obravnavanja, kot tudi zaupanja v pravo in pridobljenih pravic tožečih strank. Tožeče stranke navajajo tudi zlorabo pooblastil.


title: Združeni zadevi C-402/07 in C-432/07: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 19. novembra 2009 (predloga za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof (Nemčija) in Handelsgericht Wien (Avstrija)) – Christopher Sturgeon, Gabriel Sturgeon, Alana Sturgeon (C-402/07), Stefan Böck, Cornelia Lepuschitz (C-432/07) proti Condor Flugdienst GmbH (C-402/07), Air France SA (C-432/07) (Zračni promet — Uredba (ES) št. 261/2004 — Členi 2, točka (l), 5, 6 in 7 — Pojma zamuda in odpoved leta — Pravica do odškodnine ob zamudi — Pojem izredne razmere )

text:
               30.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/4

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 19. novembra 2009 (predloga za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof (Nemčija) in Handelsgericht Wien (Avstrija)) – Christopher Sturgeon, Gabriel Sturgeon, Alana Sturgeon (C-402/07), Stefan Böck, Cornelia Lepuschitz (C-432/07) proti Condor Flugdienst GmbH (C-402/07), Air France SA (C-432/07)
   (Združeni zadevi C-402/07 in C-432/07) (1)

   (Zračni promet - Uredba (ES) št. 261/2004 - Členi 2, točka (l), 5, 6 in 7 - Pojma „zamuda“ in „odpoved“ leta - Pravica do odškodnine ob zamudi - Pojem „izredne razmere“)
   2010/C 24/06
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveni sodišči

   Bundesgerichtshof, Handelsgericht Wien

      Stranke v postopkih v glavni stvari

      Tožeče stranke: Christopher Sturgeon, Gabriel Sturgeon, Alana Sturgeon (C-402/07), Stefan Böck, Cornelia Lepuschitz (C-432/07)

      Toženi stranki: Condor Flugdienst GmbH (C-402/07), Air France SA (C-432/07)

      Predmet

   Predloga za sprejetje predhodne odločbe – Bundesgerichtshof, Handelsgericht Wien – Razlaga členov 2, točka (l), in 5(1)(c) Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL L 46, str. 1) – Vzlet, ki je bil precej poznejši od vzleta po voznem redu – Razlikovanje med pojmoma „zamuda“ in „odpoved“

      Izrek

               1.

               Člene 2, točka (l), 5 in 6 Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 je treba razlagati tako, da ni mogoče šteti, da je let, ki ima zamudo, ne glede na njeno trajanje, oziroma čeprav je zamuda velika, odpovedan, če ga letalski prevoznik opravi, kot je bil prvotno načrtovan.

               2.

               Člene 5, 6 in 7 Uredbe št. 261/2004 je treba razlagati tako, da je za uporabo določb o pravici do odškodnine mogoče potnike, katerih let ima zamudo, izenačiti s potniki, katerih let je odpovedan, in da se tako lahko potniki, katerih let ima zamudo, sklicujejo na pravico do odškodnine iz člena 7 te uredbe, če zaradi zamude leta izgubijo tri ure ali več, to je če prispejo v končni namembni kraj tri ure ali več po uri prihoda, ki jo je prvotno predvidel letalski prevoznik. Vendar potniki nimajo pravice do odškodnine zaradi take zamude, če lahko letalski prevoznik dokaže, da so za veliko zamudo krive izredne razmere, ki se jim ne bi bilo mogoče izogniti, tudi če bi bili sprejeti vsi ustrezni ukrepi, to je okoliščine, nad katerimi letalski prevoznik nima dejanskega nadzora.

               3.

               Člen 5(3) Uredbe št. 261/2004 je treba razlagati tako, da tehnična napaka na letalu, zaradi katere je let odpovedan ali ima zamudo, ne spada med „izredne razmere“ v smislu te določbe, razen če je ta napaka nastala zaradi dogodkov, ki glede na značilnosti ali izvor niso neločljivo povezani z običajnim opravljanjem dejavnosti zadevnega letalskega prevoznika in nad katerimi ta nima dejanskega nadzora.

      (1)  UL C 283, 24.11.2007.


title: Zadeva C-503/04: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji, vložena dne 7. decembra 2004

text:
               19.2.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/15

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji, vložena dne 7. decembra 2004
   (Zadeva C-503/04)
   (2005/C 45/29)
   Jezik postopka: nemščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopa Bernhard Schima, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, je dne 7. decembra 2004 na Sodišče Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Zvezni republiki Nemčiji.
   Komisija Evropskih skupnosti Sodišču predlaga, da odloči:

               1.

               Zvezna Republika Nemčija s tem, da ni sprejela ukrepov, ki izhajajo iz sodbe Sodišča Evropskih skupnosti z dne 10. aprila 2003 v združenih zadevah Komisija proti Nemčiji
                   (1), C-20/01 in C-28/01, v zvezi z oddajo javnega naročila odvajanja odpadnih voda Gemeinde Bockhorn in javnega naročila odvoza odpadkov Stadt Braunschweig, ni izpolnila obveznosti iz člena 228(1) Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti.

               2.

               Zvezni republiki Nemčiji se naloži plačilo denarne kazni v dnevnih zneskih, ki jo mora plačati Komisiji na račun Lastna sredstva Evropske skupnosti
               v višini 31.680 EUR za vsak dan zamude pri izvedbi ukrepov, ki so potrebni za izvršitev zgoraj navedene sodbe glede oddaje pogodbe o odvajanju odpadnih voda preko Gemeinde Bockhorn, kot tudi
               v višini 126.720 EUR za vsak dan zamude pri izvedbi ukrepov, ki so potrebni za izvršitev zgoraj navedene sodbe glede oddaje pogodbe o odvozu odpadkov preko Stadt Braunschweig,
               in sicer v obeh primerih od razglasitve te sodbe do izvedbe ukrepov.

               3.

               Zvezni republiki Nemčiji se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   V sodbi z dne 10. aprila 2003 je Sodišče razsodilo:

               —

               Zvezna republika Nemčija s tem, da javno naročilo za storitve odvajanja odpadnih voda Gemeinde Bockhorn (Nemčija) ni bilo razpisano in da rezultat postopka oddaje ni bil objavljen v Dodatku S Uradnega lista Evropskih skupnosti, ni izpolnila obveznosti iz člena 8 v povezavi s členom 15(2) in členom 16(1) Direktive Sveta 92/50/EGS z dne 18. junija 1992 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil storitev.

               —

               Zvezna republika Nemčija s tem, da je pri oddaji javnega naročila za storitve Stadt Braunschweig (Nemčija) oddala javno naročilo odvoza odpadkov po postopku s pogajanji brez predhodne objave obvestila o naročilu, čeprav niso bili izpolnjeni pogoji iz člena 11(3) Direktive 92/50/EGS za prosto oddajo brez javnega razpisa za območje Skupnosti, ni izpolnila obveznosti iz členov 8 in 11(3), točka b, Direktive 92/50/EGS.

         Komisija meni, da izpolnitev obveznosti, ki za Zvezno republiko Nemčijo izhajajo iz te sodbe in iz člena 228 ES, vključuje tudi to, da se razveljavijo pogodbe, ki so bile sklenjene s kršitvijo pravil o oddaji.
   Nasprotno ukrepi, ki jih je Zvezna republika Nemčija do zdaj sporočila, ne zadostujejo za to, da ne bi več obstajala s strani Sodišča ugotovljena neizpolnitev obveznosti.
   V primeru, da Zvezna republika Nemčija pred izdajo predlagane sodbe ne bo sprejela potrebnih ukrepov, da bi izpolnila ugotovljene obveznosti, Komisija predlaga, da se ji naloži plačilo denarne kazni v dnevnih zneskih, katere izračun je v skladu z načeli, po katerih se je ravnala do zdaj.

      (1)  Še neobjavljena.


title: Zadeva T-496/15 P: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. maja 2016 – CX/Komisija (Pritožba — Javni uslužbenci — Uradniki — Disciplinski postopek — Disciplinska sankcija — Uvrstitev v nižji naziv — Pravica do obrambe — Člen 4 in 6 Kadrovskih predpisov — Člen 9 Priloge IX h Kadrovskim predpisom — Načelo sorazmernosti — Očitna napaka pri presoji)

text:
               27.6.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 232/20

         Sodba Splošnega sodišča z dne 13. maja 2016 – CX/Komisija
   (Zadeva T-496/15 P) (1)

   ((Pritožba - Javni uslužbenci - Uradniki - Disciplinski postopek - Disciplinska sankcija - Uvrstitev v nižji naziv - Pravica do obrambe - Člen 4 in 6 Kadrovskih predpisov - Člen 9 Priloge IX h Kadrovskim predpisom - Načelo sorazmernosti - Očitna napaka pri presoji))
   (2016/C 232/26)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnica: CX (Enghien, Belgija) (zastopnik: É. Boigelot, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnika: C. Ehrbar in F. Simonetti, agenta)

      Predmet

   Pritožba, vložena zoper sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije (prvi senat) z dne 18. junija 2015, CX/Komisija (F-27/13, EU:F:2015:60), za razveljavitev te sodbe.

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Družbi CX se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 371, 9.11.2015.


title: Zadeva T-26/07: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 10. septembra 2008 – Serviço Intermunicipalizado de Gestão de Resíduos do Grande Porto (Lipor) proti Komisiji Evropskih skupnosti ( Ničnostna tožba – Kohezijski sklad – Uredba (ES) št. 1164/94 – Znižanje finančne pomoči – Neobstoj neposredne prizadetosti – Nedopustnost )

text:
               8.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 285/41

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 10. septembra 2008 – Serviço Intermunicipalizado de Gestão de Resíduos do Grande Porto (Lipor) proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva T-26/07) (1)

   („Ničnostna tožba - Kohezijski sklad - Uredba (ES) št. 1164/94 - Znižanje finančne pomoči - Neobstoj neposredne prizadetosti - Nedopustnost“)
   (2008/C 285/76)
   Jezik postopka: portugalščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Serviço Intermunicipalizado de Gestão de Resíduos do Grande Porto (Lipor) (Baguim do Monte, Portugalska) (zastopniki: P. Moura Pinheiro, M. Gorjão Henriques in F. Quintela, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: P. Guerra e Andrade in A. Weimar, zastopnika)
   Predmet
   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2006) 5008 z dne 17. oktobra 2006 o znižanju finančne pomoči Kohezijskega sklada za določene projekte v zvezi z gradnjo sežigalnice za odstranjevanje odpadkov mestnih gospodinjstev v regiji Porto.
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2)

               Serviço Intermunicipalizado de Gestão de Resíduos do Grande Porto (Lipor) nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Komisija.

      (1)  UL C 82, 17.4.2007.


title: Zadeva C-519/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Monomeles Protodikeio Athinon (Grčija) 27. novembra 2008 – Archontia Koukou proti Elliniko Dimosio

text:
               21.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 44/30

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Monomeles Protodikeio Athinon (Grčija) 27. novembra 2008 – Archontia Koukou proti Elliniko Dimosio
   (Zadeva C-519/08)
   (2009/C 44/50)
   Jezik postopka: grščina
   Predložitveno sodišče
   Monomeles Protodikeio Athinon (Grčija)
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Archontia Koukou

      Tožena stranka: Elliniko Dimosio
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1)

               Ali določba 5 Okvirnega sporazuma o delu za določen čas iz Priloge k Direktivi Sveta 1999/70/ES pomeni, da je mogoče kot objektiven razlog, ki utemeljuje veriženje pogodb o zaposlitvi ali delovnih razmerij za določen čas, šteti okoliščino, da so bile te pogodbe o zaposlitvi sklenjene ob sklicevanju na zakonsko določbo, ki določa sklenitev pogodb o zaposlitvi ali delovnih razmerij za določen čas, ne da bi se upoštevalo vprašanje, ali so v resnici namenjeni zadovoljevanju stalnih in trajnih potreb delodajalca?

               2)

               Ali dodajanje meril – v okviru ukrepov, sprejetih za izvedbo določbe 5 Okvirnega sporazuma o delu za določen čas – ki omogočajo, da se ugotovi zloraba (na primer najdaljše trajanje pogodb o zaposlitvi in število obnovitev, na podlagi katerih je zaposlitev dovoljena in ne da bi obstajal objektiven razlog, ki bi utemeljil sklenitev pogodbe o zaposlitvi ali obnovitev pogodbe o zaposlitvi oziroma delovnih razmerij za določen čas), pomeni nedopustno zniževanje splošne ravni zaščite delavcev, ki je obstajala pred sprejetjem Direktive 1999/70/ES, v smislu določbe 8(3) Okvirnega sporazuma, glede na to, da je bilo edino merilo, ki je omogočalo ugotovitev zlorabe in je bilo predvideno v pravni ureditvi, ki je veljala pred Direktivo 1999/70/ES, zaposlitev na podlagi pogodbe o zaposlitvi ali delovnega razmerja, sklenjene(-ga) brez objektivnega razloga za določen čas?

               3)

               Ali je določba, ki vključuje nenatančne in netaksativne sezname izjem – kot so ti iz stalnih določb predsedniškega dekreta 164/2004 – od maksimalnih omejitev, določenih načelno za veriženje pogodb o zaposlitvi ali delovnih razmerij za določen čas, učinkovit ukrep, ki omogoča preprečevanje zlorab, ki izvirajo iz uporabe zaporednih pogodb o zaposlitvi ali delovnih razmerij za določen čas, v smislu določbe 5 Okvirnega sporazuma o delu za določen čas?

               4)

               Ali je mogoče ukrepe, kot so ti, ki se obravnavajo v postopku v glavni stvari in jih vključuje člen 7 predsedniškega dekreta 164/2004, šteti kot učinkovite ukrepe, ki omogočajo preprečevanje zlorab in zagotavljanje varstva pred njimi, v smislu določbe 5 Okvirnega sporazuma, če:

                           a)

                           kot način, ki omogoča preprečevanje zlorab in varstvo pred zlorabami delavcev, ki so zaposleni za določen čas, določajo obveznost delodajalca, da izplača plačo in „odpravnino“ za primer prenehanja delovnega razmerja v primeru zlorabe zaposlitve iz naslova zaporednih pogodb o zaposlitvi za določen čas, glede na to, da i) je obveznost izplačati plačo in „odpravnino“ za primer prenehanja delovnega razmerja določena v nacionalnem pravu za vse primere delovnega razmerja in se posebej ne nanaša na preprečevanje zlorab v smislu Okvirnega sporazuma, in ii) je obveznost izplačati „odpravnino“ ob odpovedi pogodb o zaposlitvi ali delovnih razmerij za določen čas zlasti posledica uporabe določbe 4 Okvirnega sporazuma, ki se nanaša na prepoved diskriminacije med delavci, zaposlenimi za določen čas in delavci, zaposlenimi za nedoločen čas, in

                           b)

                           kot način, ki omogoča preprečevanje zlorab, določajo naložitev sankcij pristojnim organom delodajalca, če se je izkazalo, da so bile podobne ali analogne sankcije, ki so bile določene v preteklosti glede javnega sektorja, neučinkovite v boju zoper zlorabe, ki izvirajo uporabe zaporednih pogodb o zaposlitvi ali delovnih razmerij za določen čas?

               5)

               Ali ukrepi – kot so ti iz člena 11 predsedniškega dekreta 164/2004, ki so začeli veljati 19. julija 2004, to je po preteku roka, določenega z Direktivo, in ki veljajo za nazaj le tri mesece, čeprav se nanašajo le na zaporedne pogodbe o zaposlitvi ali delovna razmerja, ki so obstajala po 19. aprilu 2004, in ne veljajo za pogodbe o zaposlitvi ali delovna razmerja za določen čas, ki se jih je še naprej zaporedno sklepalo celo po preteku roka, določenega za prenos Direktive 1999/70/ES, in pred 19. aprilom 2004 – čeprav so učinkoviti, pomenijo pravilen prenos Direktive 1999/70/ES v grški pravni red?

               6)

               Če bi se štelo, da ukrepi iz predsedniškega dekreta 164/2004, ki se nanašajo na izvedbo določbe 5 Okvirnega sporazuma, niso učinkoviti, ali je sodišče dolžno, da v okviru svoje obveznosti, da razlaga v skladu s pravom Skupnosti, skladno z Direktivo 1999/70/ES uporabi grško pravo, ki je obstajalo pred predsedniškim dekretom (kot je člen 8(3) zakona 2112/1920), na podlagi katerega je mogoče zagotoviti varstvo tožeče stranke pred zlorabo na način, ki bi odstranil posledice kršitve prava Skupnosti?

               7)

               Če bi se štelo, da ukrepi iz predsedniškega dekreta 164/2004 niso učinkoviti in bi bilo treba uporabiti zakonsko ureditev, ki je obstajala pred to uredbo (člen 8(3) zakona 2112/1920), v okviru obveznosti, da se nacionalno pravo razlaga tako, da je skladno s pravom Skupnosti, ali je s pravom Skupnosti združljivo, da se hierarhično višja pravila nacionalnega pravnega reda (člen 103(8) Ustave) razlagajo tako, da absolutno prepovedujejo spremembo pogodb o zaposlitvi za določen čas v pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas tudi takrat, ko se izkaže, da so bile te pogodbe o zaposlitvi v resnici sklenjene z zlorabo – in imele za pravno podlago določbe, ki naj bi na splošno veljale za zadovoljevanje izjemnih in začasnih potreb – ker so bile te pogodbe o zaposlitvi sklenjene zaradi stalnih in trajnih potreb delodajalca, ki je del javnega sektorja (v tem smislu sodbi 19/2007 in 20/2007 velikega senata Areios Pagos), kadar je mogoča tudi razlaga, da je treba zadevno prepoved omejiti na pogodbe o zaposlitvi za določen čas, ki so bile dejansko sklenjene zaradi zadovoljevanja začasnih, nepredvidenih, nujnih ali izjemnih potreb, in ne na tiste, ki so bile v resnici sklenjene zaradi stalnih in trajnih potreb (v tem smislu sodba velikega senata Areios Pagos 18/2006)?

               8)

               Ali je s pravom Skupnosti skladno, da so po začetku veljavnosti predsedniškega dekreta 164/2004 za spore, ki se nanašajo na delovna razmerja za določen čas in na določbo 5 Okvirnega sporazuma, izključno pristojna upravna sodišča, kadar to delavcu, ki je zaposlen za določen čas, oteži dostop do sodišča, glede na to, da so bili pred sprejetjem predsedniškega dekreta 164/2004 vsi spori o delovnih razmerjih za določen čas v pristojnosti civilnih sodišč in so se obravnavali v okviru posebnega postopka za spore s področja delovnega prava, ki je postopek, ki je obličnostno manj zahteven, enostavnejši, cenejši za tožečo stranko in na splošno hitrejši?


title: Zadeva T-225/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 27. februarja 2014 – Lidl Stiftung proti UNNT – Lídl Music (LIDL express) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti LIDL express — Prejšnja nacionalna figurativna znamka LÍDL MUSIC — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člena 8(1)(b) Uredbe št. (ES)št. 207/2009 — Resna uporaba prejšnje znamke — Člen 15(1) in 42(2) in (3) Uredbe št. 207/2009)

text:
               7.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 102/34

         Sodba Splošnega sodišča z dne 27. februarja 2014 – Lidl Stiftung proti UNNT – Lídl Music (LIDL express)
   (Zadeva T-225/12) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti LIDL express - Prejšnja nacionalna figurativna znamka LÍDL MUSIC - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člena 8(1)(b) Uredbe št. (ES)št. 207/2009 - Resna uporaba prejšnje znamke - Člen 15(1) in 42(2) in (3) Uredbe št. 207/2009))
   2014/C 102/53
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Nemčija) (zastopniki: sprva M. Schaeffer, M. Wolter in A. Marx, nato M. Wolter, A. Marx in M. Kefferpütz, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: L. Rampini, zatopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT: Lídl Music spol. s r.o. (Brno, Češka republika)

      Predmet

   Tožba, vložena zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 21. marca 2012 (zadeva R 2379/2010 1) v zvezi s postopkom z ugovorom med Lídl Music spol. s r.o. in Lidl Stiftung & Co. KG.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Lidl Stiftung & Co. KG se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 227, 28.7.2012.


title: Zadeva T-327/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 8. maja 2014 – Simca Europe proti UUNT – PSA Peugeot Citroën (Simca) (Znamka Skupnosti — Postopek za ugotovitev ničnosti — Besedna znamka Skupnosti Simca — Slaba vera — Člen 52(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               24.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 194/22

         Sodba Splošnega sodišča z dne 8. maja 2014 – Simca Europe proti UUNT – PSA Peugeot Citroën (Simca)
   (Zadeva T-327/12) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek za ugotovitev ničnosti - Besedna znamka Skupnosti Simca - Slaba vera - Člen 52(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   2014/C 194/28
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Simca Europe Ltd (Birmingham, Združeno kraljestvo) (zastopnik: N. Haberkamm, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Schifko, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: GIE PSA Peugeot Citroën (Pariz, Francija) (zastopnik: P. Kotsch, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 12. aprila 2012 (zadeva R 645/2011-1) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med družbama GIE PSA Peugeot Citroën in Simca Europe Ltd

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Simca Europe Ltd se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 287, 22.9.2012.


title: Zadeva F-95/11: Tožba, vložena 28. septembra 2011 – ZZ proti EIB

text:
               26.11.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 347/46

         Tožba, vložena 28. septembra 2011 – ZZ proti EIB
   (Zadeva F-95/11)
   2011/C 347/88
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: N. Thieltgen, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska investicijska banka

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe EIB zaradi molka o spremembi pogojev izvajanja ter vrst nalog tožeče stranke in odškodninski zahtevek.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba EIB zaradi molka o spremembi pogojev izvajanja ter vrst nalog tožeče stranke, naj se razglasi za nično;

               —

               EIB naj se naloži, da tožečo stranko razporedi na delovno mesto, ki ustreza njenemu nazivu in funkciji;

               —

               ugotovi naj se nepravilno ravnanje EIB;

               —

               ugotovi naj se odgovornost EIB v razmerju do tožeče stranke v zvezi z nezakonitostjo odločbe in v zvezi z nepravilnim ravnanjem EIB;

               —

               EIB naj se naloži plačilo odškodnine za nepremoženjsko in premoženjsko škodo, ki jo je utrpela tožeča stranka in ki izhaja iz nezakonitosti odločbe ter nepravilnega ravnanja banke, skupaj z zamudnimi obrestmi;

               —

               v zvezi z nezakonitostjo odločbe:

                           —

                           za nepremoženjsko škodo: 20 000 EUR;

                           —

                           za premoženjsko škodo zaradi izgubljene plače: 113 100 EUR;

               —

               v zvezi z nepravilnim ravnanjem EIB:

                           —

                           za kršitev dolžnosti skrbnega ravnanja in varstva s strani EIB: 119 100 EUR;

                           —

                           za kršitev člena 42 kadrovskih predpisov: 10 000 EUR;

               —

               EIB naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva T-244/16: Tožba, vložena 13. maja 2016 – Yanukovych/Svet

text:
               4.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 243/49

         Tožba, vložena 13. maja 2016 – Yanukovych/Svet
   (Zadeva T-244/16)
   (2016/C 243/55)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Viktor Fedorovych Yanukovych (Kijev, Ukrajina) (zastopnik: T. Beazley, QC)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Sklep Sveta (SZVP) 2016/318 z dne 4. marca 2016 o spremembi Sklepa 2014/119/SZVP o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL 2016, L 60, str. 76) v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, razglasi za ničen;

               —

               Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2016/311 z dne 4. marca 2016 o izvajanju Uredbe (EU) št. 208/2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL 2016, L 60, str. 1), ker ne razveljavlja Uredbe št. 208/2014, v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, razglasi za nično;

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja sedem tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: Svet Evropske unije (v nadaljevanju: Svet) ni imel pravne podlage za sprejetje izpodbijanih ukrepov. Prvič, izpodbijana ukrepa ne izpolnjujeta pogojev, da bi se Svet lahko oprl na člen 29 PEU. Med drugim: (i) cilja, ki ju je izrecno navedel Svet (krepitev načela pravne države in spoštovanja človekovih pravic v Ukrajini), sta le prazni navedbi in legitimno ne moreta biti veljavna podlaga za ta ukrepa; (ii) podlaga, na katero se Svet opira, ni zadostno povezana z ravnjo sodnega nadzora, ki se zahteva v teh okoliščinah; in (iii) naložitev omejevalnih ukrepov tožeči stranki v bistvu podpira in legitimira ravnanje nove ukrajinske oblasti, ki ogroža pravico do poštenega sojenja in načelo pravne države ter ki krši ali je pripravljena sistematično kršiti človekove pravice. Drugič, pogoji, v skladu s katerimi se je mogoče sklicevati na člen 215 PDEU, niso bili izpolnjeni, ker ni bil na podlagi oddelka 2 naslova V PEU sprejet nobene veljaven sklep. Tretjič, ni zadostne povezave za uporabo člena 215 PDEU proti tožeči stranki.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: Svet je zlorabil pooblastila. Dejanski cilj Sveta pri izvajanju izpodbijanih ukrepov je ugoditi trenutni ukrajinski oblasti (da bo Ukrajina z Evropsko unijo vzpostavila tesnejše odnose), ne pa cilji/razlogi, ki so navedeni v izpodbijanih ukrepih.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: obrazložitev je neustrezna. „Obrazložitev“, ki je v izpodbijanih ukrepih podana v zvezi z vključitvijo tožeče stranke, je (poleg tega da je napačna) stereotipna, neustrezna in ni dovolj konkretna.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: tožeča stranka v zadevnem času ni izpolnjevala meril za vpis.

               5.

               Peti tožbeni razlog: Svet je z vključitvijo tožeče stranke v izpodbijana ukrepa storil očitno napako pri presoji. Svet je je s ponovnim vpisom tožeče stranke – ne glede na očitno razliko med „obrazložitvijo“ in upoštevnimi merili za vpis – storil očitno napako.

               6.

               Šesti tožbeni razlog: tožeči stranki je bila kršena pravica do obrambe in/ali ji ni bilo zagotovljeno učinkovito sodno varstvo. Svet se med drugim pred ponovnim vpisom ni posvetoval s tožečo stranko, tožeči stranki tudi ni bila dana primerna ali pravična možnost, da bodisi popravi napake bodisi predloži informacije v zvezi z njenimi osebnimi okoliščinami.

               7.

               Sedmi tožbeni razlog: lastninska pravica tožeče stranke iz člena 17(1) Listine EU o temeljnih človekovih pravicah je bila kršena, ker sta izpodbijana ukrepa med drugim neupravičena in pomenita nesorazmerno omejitev te pravice, ker med drugim: (i) nič ne kaže na to, da so bila sredstva, ki naj bi jih tožeča stranka zlorabila, prenesena izven Ukrajine; in (ii) ni niti nujno niti primerno zamrzniti vseh sredstev tožeče stranke, saj so ukrajinski organi določili znesek izgub, ki naj bi se jih zahtevalo v okviru v kazenskih postopkov zoper tožečo stranko.


title: Zadeva C-496/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Krajský súd v Prešove (Slovaška) 6. novembra 2012 – Spoločenstvo vlastníkov bytov MYJAVA proti Podtatranská vodárenská prevádzková spoločnosť, a.s.

text:
               23.3.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/7

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Krajský súd v Prešove (Slovaška) 6. novembra 2012 – Spoločenstvo vlastníkov bytov MYJAVA proti Podtatranská vodárenská prevádzková spoločnosť, a.s.
   (Zadeva C-496/12)
   2013/C 86/10
   Jezik postopka: slovaščina

      Predložitveno sodišče

   Krajský súd v Prešove

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Spoločenstvo vlastníkov bytov MYJAVA

      Tožena stranka: Podtatranská vodárenská prevádzková spoločnosť, a.s.

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba določbe direktiv Evropske unije, kot so Direktiva 1999/44/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. maja 1999 o nekaterih vidikih prodaje potrošniškega blaga in z njim povezanih garancij, Direktiva Sveta z dne 25. julija 1985 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic v zvezi z odgovornostjo za proizvode z napako (85/374/EGS) (2) in druge direktive s področja varstva potrošnikov, razlagati tako, da so do varstva, kakršno se zagotavlja potrošnikom, upravičene tudi pravne osebe, če na podlagi pogodb, zajetih z navedenimi direktivami, ravnajo z nameni, ki ne spadajo v okvir njihove poslovne ali poklicne dejavnosti?

               2.

               Ali je treba določbe direktiv Evropske unije, kot sta Direktiva 1999/44/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. maja 1999 o nekaterih vidikih prodaje potrošniškega blaga in z njim povezanih garancij ter Direktive Sveta z dne 25. julija 1985 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic v zvezi z odgovornostjo za proizvode z napako (85/374/EGS), razlagati tako, da nasprotujejo določbi nacionalnega prava, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki ob ugotovitvi napake na dobavljenem blagu omejuje pravico zahtevati vračilo zneska, na primer tožbo za vračilo neupravičeno zaračunanega zneska, samo na obdobje od zadnjega odčitka okvarjenega števca za vodo, ki je bil opravljen pred vložitvijo zahtevka?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 4, str. 223.

      (2)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 1, str. 257.


title: Zadeva F-139/07: Tožba, vložena 10. decembra 2007 – Van Arum proti Parlamentu

text:
               12.4.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 92/49

         Tožba, vložena 10. decembra 2007 – Van Arum proti Parlamentu
   (Zadeva F-139/07)
   (2008/C 92/99)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Rinse van Arum (Winksele, Belgija) (zastopnik: W. van den Muijsenbergh, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski parlament
   Predmet in opis spora
   Tožeča stranka po eni strani predlaga spremembo ocenjevalnega poročila in podredno, naj se ga razglasi za ničnega. Še bolj podredno predlaga odreditev, naj se ji vročijo vsi dokazi na podlagi nekaterih spornih opomb iz njenega ocenjevalnega poročila in naj se sprejme odločba o spornih dejstvih in ocenjevanju. Tožeča stranka po drugi strani predlaga, naj se OPI naloži plačilo simbolične odškodnine 1 EUR.
   Predlogi tožeče stranke

               —

               ocenjevalno poročilo naj se spremeni;

               —

               podredno, ocenjevalno poročilo naj se v celoti razglasi za nično;

               —

               še bolj podredno, odreditev, naj se ji vročijo vsi dokazi na podlagi nekaterih spornih opomb iz njenega ocenjevalnega poročila in naj se sprejme odločba o nekaterih spornih dejstvih in ocenjevanju;

               —

               OPI naj se naloži plačilo simbolične odškodnine 1 EUR;

               —

               Evropskemu parlamentu naj se naloži plačilo stroškov.


               7.3.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 66/30

         Tožba Nadzornega organa Efte proti Islandiji, vložena 30. novembra 2012
   (Zadeva E-13/12)
   2013/C 66/10
   Nadzorni organ Efte, ki ga zastopata Xavier Lewis in Maria Moustakali, zastopnika za Nadzorni organ Efte, Rue Belliard 35, 1040 Bruselj, Belgium, je 30. novembra 2012 na Sodišču Efte vložil tožbo proti Islandiji.
   Nadzorni organ Efte od Sodišča Efte zahteva, da:

               1.

               ugotovi, da Republika Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela ali obvestila Nadzornega organa o potrebnih ukrepih za izvajanje Akta iz točke 10 dela 7.1 poglavja I Priloge I k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva Sveta 90/167/EGS z dne 26. marca 1990 o pogojih za proizvodnjo, dajanje v promet in uporabo medicirane krme v Skupnosti), kakor je bil prilagojen Sporazumu EGP s Protokolom 1 k Sporazumu, ni izpolnila svojih obveznosti v skladu z Aktom in s členom 7 Sporazuma EGP; ter

               2.

               Republiki Islandiji naloži plačilo stroškov postopka.

      Pravna podlaga in dejansko stanje ter navedeni tožbeni razlogi:

               —

               Nadzorni organ Efte ugotavlja, da mora Islandija v skladu s členom 15 Direktive Sveta 90/167/EGS z dne 26. marca 1990 (Direktiva) in s členom 7 Sporazuma EGP sprejeti ukrepe, potrebne za izvajanje Direktive, in obvestiti Nadzorni organ Efte o ukrepih, ki jih je sprejela.

               —

               Nadzorni organ Efte ugotavlja, da od islandske vlade ni prejel informacij v zvezi s tem, niti nima nobenih drugih informacij, na podlagi katerih bi lahko sklepal, da so bili ukrepi, potrebni za izvajanje Direktive, sprejeti.

               —

               Nadzorni organ Efte ugotavlja, da Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela ali obvestila Nadzornega organa o potrebnih ukrepih za izvajanje Direktive, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 15 Direktive in iz člena 7 Sporazuma EGP.


title: Zadeva C-233/05: Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 1. junija 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Gerechtshof te 's-Hertogenbosch — Nizozemska) — V.O.F. Dressuurstal Jespers proti Inspecteur van de Belastingdienst proti Zuidwest proti kantoor Breda van de rijksbelastingdienst (Šesta direktiva o DDV — Pogodba za izdelavo iz naročnikovega materiala — Pojem proizvedeno blago — Dresura in trening konja — Obveznost obračuna davka)

text:
               16.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 224/16

         Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 1. junija 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Gerechtshof te 's-Hertogenbosch — Nizozemska) — V.O.F. Dressuurstal Jespers proti Inspecteur van de Belastingdienst proti Zuidwest proti kantoor Breda van de rijksbelastingdienst
   (Zadeva C-233/05) (1)

   (Šesta direktiva o DDV - Pogodba za izdelavo iz naročnikovega materiala - Pojem „proizvedeno blago“ - Dresura in trening konja - Obveznost obračuna davka)
   (2006/C 224/28)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predložitveno sodišče
   Gerechtshof te 's-Hertogenbosch
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: V.O.F. Dressuurstal Jespers

      Tožena stranka: Inspecteur van de Belastingdienst/Zuidwes/kantoor Breda van de rijksbelastingdienst
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Gerechtshof te 's-Hertogenbosch — Razlaga člena 5(7)(a) Direktive 77/388/EGS: Šesta direktiva Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih — Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1) — Dresura in trening konja začetnika z določenim namenom — Konj, izurjen v jahalnega konja, ki je po dresuri in posebnem treningu zmožen sodelovati na tekmovanjih na višji stopnji — V dveh primerih: proizvodnja novega blaga ? — Pomembnost objektivne in izmerljive spremembe konja in uresničenje cilja — Plačilo davka po postopku rednega obračuna
   Izrek

               1)

               Člen 5(5)(a) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih — Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero, kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 94/76/ES z dne 22. decembra 1994 z uvedbo prehodnih ukrepov, ki se zaradi širitve Evropske unije 1. januarja 1995 uporabljajo v zvezi z davkom na dodano vrednost, je treba razlagati tako, da ne gre za pogodbo za izdelavo iz naročnikovega materiala, kadar se konja trenira za to, da bi se ga usposobilo za jahalnega ali dresurnega konja in za sodelovanje na tekmovanjih, in da takega konja v teh okoliščinah ni mogoče obravnavati kot proizvedeno blago.

               2)

               Obveznost obračuna davka na dodano vrednost, ki ga je treba plačati na zneske, redno vnovčene kot plačilo za opravljanje storitev, ki jih sestavljajo dejavnosti treninga in dresure konj, je določena v pogojih iz člena 10(2) Šeste direktive.

      (1)  UL C 205, 20.8.2005.


title: Zadeva F-101/15: Tožba, vložena 9. julija 2015 – ZZ/ESZD

text:
               14.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 302/70

         Tožba, vložena 9. julija 2015 – ZZ/ESZD
   (Zadeva F-101/15)
   (2015/C 302/86)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnika: J.-N. Louis in N. de Montigny, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska služba za zunanje delovanje (ESZD)

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe ESZD, da tožeča stranka ne napreduje v razred AD13 v napredovalnem obdobju 2014.

      Predloga tožeče stranke

               —

               Odločba z dne 29. oktobra 2014 o sestavi seznama uradnikov, ki napredujejo v napredovalnem obdobju 2014, naj se razglasi za nično v delu, v katerem ne vključuje njenega imena;

               —

               ESZD naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva T-32/08: Tožba, vložena 18. januarja 2008 – Evropaïki Dynamiki proti Komisiji

text:
               12.4.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 92/32

         Tožba, vložena 18. januarja 2008 – Evropaïki Dynamiki proti Komisiji
   (Zadeva T-32/08)
   (2008/C 92/66)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atene, Grčija) (zastopnik: N. Korogiannakis, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Odločba Komisije, s katero je bila ponudba tožeče stranke ocenjena kot neuspešna, naročilo pa dodeljeno izbranemu ponudniku, naj se razglasi za nično;

               —

               Komisiji naj se naloži, da tožeči stranki povrne škodo v višini 65 565 EUR, ki ji je nastala zaradi zadevnega postopka javnega razpisa;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo vseh stroškov tožeče stranke, nastalih v zvezi s to tožbo, tudi če bo ta zavrnjena.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja, da Evropska komisija v okviru postopka javnega razpisa ENV.A.1/SER/2007/0032 za tržno raziskavo s ciljem, da bi se razvil nov pristop za spletno stran „Okolje za mlade Evropejce“ (UL 2007/S 83-100898), ni izpolnila svojih obveznosti iz finančne uredbe (1), njenih pravil za izvajanje in iz Direktive 2004/18/ES (2).
   Poleg tega tožeča stranka zatrjuje, da je naročnik pri presoji storil več očitnih napak, zaradi česar je bila njena ponudba zavrnjena. Naročnik naj bi tudi kršil obveznost obrazložitve svoje odločbe, zlasti pa tožeče stranke ni seznanil s prednostmi izbranega ponudnika v primerjavi z njo.
   Tožeča stranka zato predlaga, naj se odločba Evropske komisije, s katero je bila njena ponudba zavrnjena, naročilo pa oddano izbranemu ponudniku, razglasi za nično, toženi stranki pa naj se naloži plačilo stroškov, nastalih v zvezi s to tožbo, tudi če bo ta zavrnjena. Glede na to, da bo, ko bo Sodišče prve stopnje izdalo sodbo, naročilo po vsej verjetnosti že oddano oziroma če odločbe ne bi bilo več mogoče razglasiti za nično, tožeča stranka podredno zahteva denarno nadomestilo (odškodnino) v skladu s členoma 235 in 288 ES.

      (1)  Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL L 248, str. 1).

      (2)  Direktiva 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (UL L 134, str. 114).


title: Zadeva T-381/06: Sodba Splošnega sodišča z dne 24. marca 2011 – FRA.BO proti Komisiji ( „Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Industrija pribora (fitingov) iz bakra in bakrenih zlitin — Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES — Globe — Obvestilo o ugodni obravnavi — Smernice za izračun glob — Olajševalne okoliščine — Imuniteta pred globami — Legitimno pričakovanje — Enako obravnavanje“ )

text:
               14.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 145/21

         Sodba Splošnega sodišča z dne 24. marca 2011 – FRA.BO proti Komisiji
   (Zadeva T-381/06) (1)

   (Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Industrija pribora (fitingov) iz bakra in bakrenih zlitin - Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES - Globe - Obvestilo o ugodni obravnavi - Smernice za izračun glob - Olajševalne okoliščine - Imuniteta pred globami - Legitimno pričakovanje - Enako obravnavanje)
   2011/C 145/31
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: FRA.BO SpA (Bordolano, Italija) (zastopniki: sprva R. Celli, solicitor, in F. Distefano, odvetnik, nato F. Distefano)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: A. Nijenhuis in V. Bottka, zastopnika, skupaj s S. Kinsello, solicitor, in K. Nordlander, odvetnica)

      Predmet

   Predlog za razglasitev delne ničnosti Odločbe Komisije C(2006) X z dne 20. septembra 2006 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] in člena 53 Sporazuma EGP (Zadeva št. COMP/F-1/38.121 – Pribor (fitingi)) in, podredno, predlog za zmanjšanje globe, ki je bila s to odločbo naložena tožeči stranki.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi FRA.BO SpA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 42, 24.2.2007.


title: Zadeva C-236/04: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg, vložena dne 7. junija 2004

text:
               24.7.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/11

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg, vložena dne 7. junija 2004
   (Zadeva C-236/04)
   (2004/C 190/19)
   Komisija Evropskih skupnosti, ki ga zastopa M. Shotter, zastopnik, z naslovom za vročanje v Luksemburgu, je dne 7. junija 2004 na Sodišče Evropskih skupnosti vložil tožbo proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg.
   Komisija Evropskih skupnosti Sodišču predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da s tem, da ni sprejelo potrebnih zakonskih, podzakonskih in upravnih predpisov za uskladitev z

                           —

                           Direktivo 2002/19/ES Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o dostopu do elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajočih naprav ter o njihovem medomrežnem povezovanju (Direktiva o dostopu) (1),

                           —

                           Direktivo 2002/20/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (Direktiva o odobritvi) (2),

                           —

                           Direktivo 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (Okvirna direktiva) (3),

                           —

                           Direktivo 2002/22/ES Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalnih storitvah) (4)

                     ali pa, da s tem da ni posredovalo zadevnih predpisov Komisiji, Veliko vojvodstvo Luksemburg ni izpolnilo obveznosti iz člena 18 Direktive o dostopu, člena 18 Direktive o odobritvi, člena 28 Okvirne direktive in člena 38 Direktive o univerzalnih storitvah.

               2.

               Velikemu vojvodstvu Luksemburg naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Rok določen za prenos direktiv je potekel dne 24. julija 2003.

      (1)  UL L 108, 24.4.2002, str. 7.

      (2)  UL L 108, 24.4.2002, str. 21.

      (3)  UL L 108, 24.4.2002, str. 33.

      (4)  UL L 108, 24.4.2002, str. 51.


title: Zadeva T-382/14: Tožba, vložena 19. maja 2014 – Rintisch proti UUNT – Compagnie laitière européenne (PROTICURD)

text:
               25.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/39

         Tožba, vložena 19. maja 2014 – Rintisch proti UUNT – Compagnie laitière européenne (PROTICURD)
   (Zadeva T-382/14)
   2014/C 282/51
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Bernhard Rintisch (Bottrop, Nemčija) (zastopnik: A. Dreyer, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Compagnie laitière européenne SA (Conde Sur Vire, Francija)

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 14. marca 2014 v zadevi R 609/2011-4;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „PROTICURD“ za proizvode iz razredov 5 in 29 – mednarodna registracija št. 9 81  041 s poimenovanjem Evropske unije

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Navajana znamka ali znak: nemške znamke št. 3 9 7 02  429, 3 9 5 49  559 in 3 9 6 08  644

      Odločba oddelka za ugovore: delna ugoditev ugovoru

      Odločba odbora za pritožbe: delna ugoditev pritožbi

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009


title: Zadeva T-31/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 10. marca 2010 – Baid proti UUNT (LE GOMMAGE DES FACADES) ( Znamka Skupnosti — Prijava besedne znamke Skupnosti LE GOMMAGE DES FACADES — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisni značaj — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 40/94 (sedaj člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009) — Obveznost obrazložitve — Člen 73, prvi stavek, Uredbe št. 40/94 (sedaj člen 75, prvi stavek, Uredbe št. 207/2009) )

text:
               1.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/44

         Sodba Splošnega sodišča z dne 10. marca 2010 – Baid proti UUNT (LE GOMMAGE DES FACADES)
   (Zadeva T-31/09) (1)

   („Znamka Skupnosti - Prijava besedne znamke Skupnosti LE GOMMAGE DES FACADES - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisni značaj - Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 40/94 (sedaj člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009) - Obveznost obrazložitve - Člen 73, prvi stavek, Uredbe št. 40/94 (sedaj člen 75, prvi stavek, Uredbe št. 207/2009)“)
   2010/C 113/70
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Baid SARL (Pariz, Francija) (zastopnik: M. Grasset, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, zastopnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 30. oktobra 2008 (zadeva R 963/2008-1) v zvezi z zahtevo za registracijo besednega znaka LE GOMMAGE DES FACADES kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Baid SARL se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 69, 21.3.2009.


title: Zadeva T -285/08: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 30. junija 2009 — Securvita proti UUNT (Natur-Aktien-Index) ( Znamka Skupnosti — Prijava besedne znamke Skupnosti Natur-Aktien-Index — Absolutni razlog za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Člen 7(1)(b) Uredbe (ES)št. 40/94 (postal člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009) — Predlog za spremembo — Očitna nedopustnost )

text:
               29.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/38

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 30. junija 2009 — Securvita proti UUNT (Natur-Aktien-Index)
   (Zadeva T -285/08) (1)

   („Znamka Skupnosti - Prijava besedne znamke Skupnosti Natur-Aktien-Index - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) Uredbe (ES)št. 40/94 (postal člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009) - Predlog za spremembo - Očitna nedopustnost“)
   2009/C 205/71
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Securvita — Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH (Hamburg, Nemčija) (zastopniki: M. van Eendenburg, C. Uhlig in J. Nabert, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: S. Schäffner, zastopnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 26. maja 2008 (zadeva R 525/2007-4), ki se nanaša na zahtevo za registracijo besednega znaka Natur-Aktien-Index kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1)

               Tožba se zavrne kot očitno nedopustna.

               2)

               Securvita Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 247, 27.9.2008.


title: Zadeva C-92/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hof van beroep te Antwerpen (Belgija) 25. februarja 2015 – Sven Mathys/De Grave Antverpia NV

text:
               11.5.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/15

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hof van beroep te Antwerpen (Belgija) 25. februarja 2015 – Sven Mathys/De Grave Antverpia NV
   (Zadeva C-92/15)
   (2015/C 155/16)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hof van beroep te Antwerpen

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnik: Sven Mathys

      Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: De Grave Antverpia NV

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je člen 3 belgijskega zakona z dne 5. maja 1936 o zakupu v prometu po celinskih plovnih poteh združljiv s členoma 1 in 2 Direktive 96/75/ES (1), če oseba, ki ni niti lastnik niti upravljavec plovila za plovbo po celinskih plovnih poteh, sklene pogodbo o prevozu blaga po celinskih plovnih poteh kot prevoznik in ne nastopa kot posrednik „zakupnik“ v smislu člena 3 zakona z dne 5. maja 1936?

      (1)  Direktiva Sveta 96/75/ES z dne 19. novembra 1996 o sistemih najemanja ladijskega prostora in določanja cen v nacionalnem in mednarodnem prevozu po celinskih plovnih poteh v Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 2, str. 508).


title: Izbris zadeve T-412/03

text:
               14.5.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 115/40

         Izbris zadeve T-412/03 (1)

   (2005/C 115/73)

      (Jezik postopka: nemščina)

   S sklepom z dne 25. februarja 2005 je predsednik petega senata Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti odločil o izbrisu zadeve pod opr. št. T-412/03: Angelo Wille proti Evropskemu parlamentu.

      (1)  UL C 94, 17.4.2004.


title: Zadeva T-562/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 7. decembra 2011 – HTTS proti Svetu (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi proti Iranu, sprejeti z namenom preprečevanja širjenja jedrskega orožja — Zamrznitev sredstev — Ničnostna tožba — Obveznost obrazložitve — Postopek z zamudno sodbo — Predlog za intervencijo — Ustavitev postopka)

text:
               28.1.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 25/50

      Sodba Splošnega sodišča z dne 7. decembra 2011 – HTTS proti Svetu
      (Zadeva T-562/10) (1)

      (Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi proti Iranu, sprejeti z namenom preprečevanja širjenja jedrskega orožja - Zamrznitev sredstev - Ničnostna tožba - Obveznost obrazložitve - Postopek z zamudno sodbo - Predlog za intervencijo - Ustavitev postopka)
      (2012/C 25/96)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Hambourg, Nemčija) (zastopnika: J. Kienzle in M. Schlingmann, odvetnika)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bishop in Z. Kupčová, zastopnika)

         Predmet

      Predlog za razglasitev ničnosti Uredbe Sveta (EU) št. 961/2010 z dne 25. oktobra 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 423/2007 (UL L 281, str. 1) v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko.

         Izrek

                  1.

                  O predlogih za intervencijo Evropske komisije in Zvezne republike Nemčije ni treba odločiti.

                  2.

                  Uredba Sveta (EU) št. 961/2010 z dne 25. oktobra 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 423/2007 se razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša na družbo HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH.

                  3.

                  Učinki Uredbe št. 961/2010, ki se nanašajo na družbo HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping, ostanejo v veljavi v obdobju, ki ne sme presegati dveh mesecev od datuma razglasitve te sodbe.

                  4.

                  Svet Evropske unije poleg svojih stroškov nosi stroške družbe HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping.

         (1)  UL C 46, 12.2.2011.


title: Zadeva C-355/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 13. julija 2015 – Skupina ponudnikov Technische Gebäudebetreuung GesmbH in Caverion Österreich GmbH

text:
               28.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 320/17

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 13. julija 2015 – Skupina ponudnikov Technische Gebäudebetreuung GesmbH in Caverion Österreich GmbH
   (Zadeva C-355/15)
   (2015/C 320/24)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Verwaltungsgerichtshof

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Vlagateljica izrednega pravnega sredstva: Skupina ponudnikov Technische Gebäudebetreuung GesmbH in Caverion Österreich GmbH

      Nasprotni stranki: Universität für Bodenkultur Wien, VAMED Management und Service GmbH & Co KG in Wien

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 1(3) Direktive Sveta z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje (89/665/EGS) (1), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2007/66/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2007 o spremembi direktiv Sveta 89/665/EGS in 92/13/EGS glede izboljšanja učinkovitosti revizijskih postopkov oddaje javnih naročil (2), ob upoštevanju načel iz sodbe Sodišča z dne 4. julija 2013 v zadevi C-100/12 (3), Fastweb SpA, razlagati tako, da se lahko ponudniku s ponudbo, ki jo je naročnik pravnomočno izločil, zaradi česar ta ni zadevni ponudnik v smislu člena 2(a) Direktive 89/665, zavrne zagotovitev revizije odločitve o oddaji naročila (odločitev o sklenitvi okvirnega sporazuma) in sklenitve pogodbe (vključno z dodelitvijo odškodnine, zahtevane v skladu s členom 2(7) te direktive), tudi če sta le dva ponudnika predložila ponudbi in bi morala biti ponudba izbranega ponudnika, ki mu je bilo naročilo oddano, v skladu s stališčem nezadevnega ponudnika prav tako izločena?
               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen:

               2.

               Ali je treba člen 1(3) Direktive 89/665 ob upoštevanju načel iz sodbe Sodišča z dne 4. julija 2013 v zadevi C-100/12, Fastweb SpA, razlagati tako, da je treba nezadevnemu ponudniku (v smislu člena 2(a) Direktive) zagotoviti revizijo le,

                           (a)

                           če je iz spisov revizijskega postopka očitno razvidno, da ponudba izbranega ponudnika ni zakonita?

                           (b)

                           če ponudba izbranega ponudnika ni zakonita iz istih razlogov?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 1, str. 246.

      (2)  UL L 335, str. 31.

      (3)  ECLI:EU:C:2013:448.