title: Zadeva F-51/09: Tožba, vložena 19. maja 2009 — Petrilli proti Komisiji

text:
               29.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/48

         Tožba, vložena 19. maja 2009 — Petrilli proti Komisiji
   (Zadeva F-51/09)
   2009/C 205/89
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Alessandro Petrilli (Grottammare) (zastopnika: J.-L. Lodomez, J. Lodomez, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe OPI o določitvi kraja stalnega prebivališča tožeče stranke.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               odločba z dne 19. februarja 2008, s katero je OPI zavrnil določitev kraja stalnega prebivališča tožeče stranke v Italiji, naj se razglasi za nično;

               —

               Komisiji naj se naloži, da za zneske, ki jih dolguje na podlagi retroaktivne uporabe korekcijskega koeficienta Italije za pokojnino tožeče stranke, nadomestila za selitev in dvojnega družinskega dodatka, od 1. julija 2007 plača obresti na podlagi obrestne mere, ki jo ECB določi za glavne transakcije refinanciranja, ki veljajo v zadevnem obdobju, povečane za dve točki;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-181/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Düsseldorf (Nemčija) 18. aprila 2012 – Yvon Welte proti Finanzamt Velbert

text:
               16.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 174/20

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Düsseldorf (Nemčija) 18. aprila 2012 – Yvon Welte proti Finanzamt Velbert
   (Zadeva C-181/12)
   2012/C 174/31
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Finanzgericht Düsseldorf

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Yvon Welte

      Tožena stranka: Finanzamt Velbert

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člena 56 in 58 Pogodbe o ustanovitvi Evropskih skupnosti razlagati tako, da nasprotujeta nacionalnim predpisom države članice o davku na dediščino, ki za osebo, ki ni rezidentka te države in ki z nastopom dedovanja po nerezidentu pridobi na nacionalnem ozemlju ležeče zemljišče, določajo le odbitek 2 000 EUR, medtem ko bi bil pri pridobitvi premoženja z nastopom dedovanja odobren odbitek 500 000 EUR, če bi bil zapustnik ali pridobitelj v trenutku dedovanja rezident zadevne države članice?


title: Zadeva C-425/07 P: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 23. aprila 2009 — AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE proti Komisiji Evropskih skupnosti (Pritožba — Konkurenca — Zavrnitev pritožbe s strani Komisije — Večje motnje v delovanju skupnega trga — Pomanjkanje interesa Skupnosti)

text:
               20.6.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 141/11

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 23. aprila 2009 — AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva C-425/07 P) (1)

   (Pritožba - Konkurenca - Zavrnitev pritožbe s strani Komisije - Večje motnje v delovanju skupnega trga - Pomanjkanje interesa Skupnosti)
   2009/C 141/17
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Pritožnica: AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE (zastopnik: T. Asprogerakas Grivas, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: F. Castillo de la Torre in T. Christoforou, zastopnika)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (četrti senat) z dne 12. julija 2007 v zadevi AEPI proti Komisiji (T-229/05), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo kot neutemeljeno tožbo za razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 18. aprila 2005 o zavrnitvi pritožbe, ki jo je vložila pritožnica glede zatrjevane kršitve členov 81 in/ali 82 Pogodbe ES, ki so jo storile organizacije za kolektivno upravljanje pravic, sorodnih avtorski pravici, ERATO, APOLLON in GRAMMO, ki naj bi za radijske in televizijske postaje uporabljale nerazumne tarife za nadomestilo v zvezi s pravicami, sorodnimi avtorski pravici, pevcev, glasbenikov in proizvajalcev nosilcev glasbe.

      Izrek

               1)

               Pritožba se zavrne.

               2)

               AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 269, 10.11.2007.


title: Zadeva C-280/12 P: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 28. novembra 2013 – Svet Evropske unije proti Fulmen, Fereydoun Mahmoudian, Evropski komisiji (Pritožba — Omejevalni ukrepi, sprejeti proti Islamski republiki Iran, da se prepreči širjenje jedrskega orožja — Zamrznitev sredstev — Obveznost utemeljitve upravičenosti ukrepa)

text:
               15.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/10

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 28. novembra 2013 – Svet Evropske unije proti Fulmen, Fereydoun Mahmoudian, Evropski komisiji
   (Zadeva C-280/12 P) (1)

   (Pritožba - Omejevalni ukrepi, sprejeti proti Islamski republiki Iran, da se prepreči širjenje jedrskega orožja - Zamrznitev sredstev - Obveznost utemeljitve upravičenosti ukrepa)
   2014/C 45/17
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožnik: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bishop in R. Liudvinaviciute-Cordeiro, agenta)

      Drugi stranki v postopku: Fulmen, Fereydoun Mahmoudian (zastopnika: A. Kronshagen in C. Hirtzberger, odvetnika), Evropska komisija (zastopnik: M. Konstantinidis, agent)

      Intervenientki v podporo tožeče stranke: Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopnika: J. Beeko in A. Robinson, agenta, skupaj s S. Lee, barrister), Francoska republika (zastopnika: E. Ranaivoson in D. Colas, agenta)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 21. marca 2012 v združenih zadevah T-439/10 in T-440/10, Fulmen in Mahmoudian proti Svetu, s katero je Splošno sodišče zavrnilo predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Sveta 2010/413/SZVP z dne 26. julija 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Skupnega stališča 2007/140/SZVP (UL L 195, str. 39), Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 668/2010 z dne 26. julija 2010 o izvajanju člena 7(2) Uredbe (ES) št. 423/2007 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 195, str. 25), Sklepa Sveta 2010/644/SZVP z dne 25. oktobra 2010 o spremembi Sklepa 2010/413 (UL L 281, str. 81) in Uredbe Sveta (EU) št. 961/2010 z dne 25. oktobra 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 423/2007 (UL L 281, str. 1) – Posebni omejevalni ukrepi, sprejeti proti Islamski republiki Iran, da bi se preprečilo širjenje jedrskega orožja – Zamrznitev sredstev – Napačna uporaba prava – Napaka pri presoji – Dokazno breme

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Svetu Evropske unije se naloži plačilo stroškov.

               3.

               Francoska republika, Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska ter Komisija nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 235, 4.8.2012.


title: Zadeva C-516/08: Tožba, vložena 25. novembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Poljski

text:
               7.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/20

         Tožba, vložena 25. novembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Poljski
   (Zadeva C-516/08)
   (2009/C 32/33)
   Jezik postopka: poljščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. Kaduczak in P. Dejmek, zastopnika)

      Tožena stranka: Republika Poljska
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se, da Republika Poljska, s tem da ni sprejela zakonskih, podzakonskih in izvedbenih predpisov, potrebnih za izpolnitev Direktive Komisije 2006/70/ES z dne 1. avgusta 2006 o določitvi izvedbenih ukrepov za Direktivo 2005/60/ES Evropskega parlamenta in Sveta glede opredelitve politično izpostavljene osebe in tehničnih meril za postopke poenostavljene dolžnosti skrbnosti pri ugotavljanju identitete stranke ter izjeme na podlagi finančne dejavnosti, ki poteka zgolj občasno ali v omejenem obsegu (1), v vsakem primeru pa s tem da o sprejetju teh predpisov ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi navedene direktive,

               —

               Republiki Poljski naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos Direktive 2006/70/ES se je iztekel 15. novembra 2007.

      (1)  UL L 214, 4.8.2006, str. 29.


title: Zadeva T-410/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 22. marca 2013 – Bottega Veneta International proti UUNT (Forme d'un sac) ( „Znamka Skupnosti — Prijava tridimenzionalne znamke Skupnosti — Oblika torbe — Absolutni razlogi za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Neobstoj razlikovalnega učinka, pridobljenega z uporabo — Člen 7(1)(b) in (3) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Neupoštevanje sestavnega elementa prijavljene znamke — Pravilo št. 9 Uredbe (ES) št 2868/95“ )

text:
               4.5.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/15

         Sodba Splošnega sodišča z dne 22. marca 2013 – Bottega Veneta International proti UUNT (Forme d'un sac)
   (Zadeva T-410/10) (1)

   (Znamka Skupnosti - Prijava tridimenzionalne znamke Skupnosti - Oblika torbe - Absolutni razlogi za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Neobstoj razlikovalnega učinka, pridobljenega z uporabo - Člen 7(1)(b) in (3) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Neupoštevanje sestavnega elementa prijavljene znamke - Pravilo št. 9 Uredbe (ES) št 2868/95)
   2013/C 129/29
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Bottega Veneta International Sàrl (Luxembourg, Luksemburg) (zastopniki: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, M. Boletto in E. Gavuzzi, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: G. Mannucci, zastopnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 16. junija 2010 (zadeva R 1539/2009-1) v zvezi z zahtevo za registracijo tridimenzionalnega znaka v obliki torbe kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Bottega Veneta International Sàrl se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 301, 6.11.2010.


title: Zadeva C-251/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 26. maja 2014 vložilo Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Madžarska) – György Balázs proti Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

text:
               8.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 303/10

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 26. maja 2014 vložilo Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Madžarska) – György Balázs proti Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
   (Zadeva C-251/14)
   2014/C 303/14
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: György Balázs

      Tožena stranka: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člena 4(1) in 5 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 98/70/ES z dne 13. oktobra 1998 o kakovosti motornega bencina in dizelskega goriva ter spremembi Direktive 93/12/EGS (1) razlagati tako, da se na dobavitelja goriva poleg zahtev glede kakovosti, ki so določene v nacionalnem predpisu, sprejetem na podlagi navedene direktive, z drugim nacionalnim predpisom ne more naložiti dodatnih zahtev glede kakovosti, ki so vključene v nacionalni standard, niso pa zajete v teh, ki so določene v Direktivi?

               2.

               Ali je treba člen 1, točki 6 in 11, Direktive 98/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. junija 1998 o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov [in tehničnih predpisov o storitvah informacijske družbe] razlagati tako, da je v primeru, če je v veljavi tehnični predpis (v obravnavani zadevi: ministrski odlok, sprejet na podlagi zakonskega pooblastila) (2), uporaba nacionalnega standarda, sprejetega na istem področju, lahko le prostovoljna, tako da se z zakonom ne more določiti, da je njegova uporaba obvezna?

               3.

               Ali standard, ki ob odreditvi njegove uporabe s strani upravnega organa, ni dostopen v nacionalnem jeziku, izpolnjuje merilo iz [člena 1,] točka 6, Direktive 98/34/ES, v skladu s katerim mora biti nacionalni standard na voljo javnosti?

      (1)  UL L 350, str. 58.

      (2)  UL L 204, str. 37.


title: Zadeva C-522/06: Tožba, vložena 22. decembra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji

text:
               24.2.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 42/16

         Tožba, vložena 22. decembra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji
   (Zadeva C-522/06)
   (2007/C 42/27)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: A. Alcover San Pedro, B. Stromsky, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Belgija
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               ugotovi naj se, da Kraljevina Belgija s tem, da ni opredelila pogojev za minimalno usposobljenost, ki se zahtevajo za določene člane osebja, ki opravljajo delo v zajemu, recikliranju in predelavi ter uničevanju nadzorovanih snovi v skladu s členom 16(5) Uredbe (ES) št. 2037/2000 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. junija 2000 o snoveh, ki tanjšajo ozonski plašč (1), in da v Valonski regiji ni sprejela vseh izvedljivih previdnostnih ukrepov za preprečitev in čim večje zmanjšanje uhajanja nadzorovanih snovi ter s tem, da ni opravljala letnega nadzora zaradi uhajanja v skladu s členom 17(1) iste Uredbe, ni izpolnila obveznosti iz členov 16(5) in 17(1) te Uredbe.

               —

               Kraljevini Belgiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka v utemeljitev svoje tožbe trdi, da Kraljevina Belgija, prvič, ni opredelila pogojev za minimalno usposobljenost, ki se zahtevajo za osebje, odgovorno za zajem, recikliranj in predelavo ter uničevanje nadzorovanih snovi iz člena 2 uredbe, ki so vsebovane v opremi za hlajenje in klimatizacijo, toplotnih črpalkah, požarnih sistemih in gasilnih aparatih, z izjemo regije Bruselj — glavno mesto, kar zadeva gasilne aparate, ki vsebujejo halon, in drugič, kar zadeva Valonsko regijo, ni sprejela vseh izvedljivih previdnostnih ukrepov za preprečitev in čim večje zmanjšanje uhajanja nadzorovanih snovi ter ni opravljala letnega nadzora, ki se zahteva zaradi morebitnega uhajanja.

      (1)  UL L 244, str.1.


title: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne  10. januarja 2006  v zadevi C-98/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 92/43/EGS — Ohranjanje naravnih habitatov — Prosto živeče živalske in rastlinske vrste — Presoja posledic določenih projektov za zaščiteno območje — Varstvo vrst)

text:
               25.2.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/2

      SODBA SODIŠČA

   (drugi senat)
   z dne 10. januarja 2006
   v zadevi C-98/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 92/43/EGS - Ohranjanje naravnih habitatov - Prosto živeče živalske in rastlinske vrste - Presoja posledic določenih projektov za zaščiteno območje - Varstvo vrst)
   (2006/C 48/04)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi C-98/03, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: U. Wölker) proti Zvezni republiki Nemčiji (zastopnika: M. Lumma in C. Schulze-Bahr), zaradi tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti države na podlagi člena 226 ES, vložene 28. februarja 2003, je Sodišče (drugi senat), v sestavi C. W. A. Timmermans, predsednik senata, C. Gulmann (poročevalec), R. Silva de Lapuerta, sodnica, P. Kūris in G. Arestis, sodnika, generalni pravobranilec: A. Tizzano, sodni tajnik: M. Ferreira, glavna administratorka, dne 10. januarja 2006 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1)

               S tem, da za določene projekte, izvedene izven posebnih ohranitvenih območij v smislu člena 4(1) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst, ni predvidela obvezne presoje posledic za območje v skladu s členom 6(3) in (4) Direktive, ne glede na to, ali bi ti projekti lahko pomembno vplivali na posebno ohranitveno območje;

                           —

                           s tem, da dovoljuje emisije v posebnem ohranitvenem območju, ne glede na to, ali bi te lahko pomembno vplivale na to območje;

                           —

                           s tem, da je za nekatere škode, ki so nenamerno povzročene zaščitenim živalim izključila veljavnost določb o varstvu vrst;

                           —

                           s tem, da ni zagotovila spoštovanja pogojev za odstopanje, določenih v členu 16 Direktive 92/43, kar zadeva določena ravnanja združljiva z ohranjanjem območja;

                           —

                           s tem, da je sprejela ureditev o uporabi fitosanitarnih sredstev, ki ne upošteva v zadostni meri varstva vrst, in,

                           —

                           s tem, da ni zagotovila, da določbe zakonodaje o ribolovu vsebujejo zadostno prepoved ribolova

                     Zvezna republika Nemčija ni izpolnila obveznosti iz člena 6(3) in (4), kot tudi členov 12, 13 in 16 Direktive 92/43.

               2)

               Zvezni republiki Nemčiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 146, 21.6.2003.


title: Zadeva C-108/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Baranya Megyei Bíróság (Madžarska) 23. marca 2009 — Ker-Optika Bt. proti ÁNTSZ Dél-dunántúli Regionális Intézete

text:
               20.6.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 141/24

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Baranya Megyei Bíróság (Madžarska) 23. marca 2009 — Ker-Optika Bt. proti ÁNTSZ Dél-dunántúli Regionális Intézete
   (Zadeva C-108/09)
   2009/C 141/43
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Baranya Megyei Bíróság (Madžarska)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Ker-Optika Bt.

      Tožena stranka: ÁNTSZ Dél-dunántúli Regionális Intézete

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1)

               Ali pomeni prodaja kontaktnih leč zdravniški nasvet z obveznim zdravniškim pregledom pacienta in tako ne spada v področje uporabe Direktive 2000/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2000 o nekaterih pravnih vidikih storitev informacijske družbe, zlasti elektronskega poslovanja na notranjem trgu (1)?

               2)

               Ali je treba v primeru, da prodaja kontaktnih leč ne pomeni zdravniškega nasveta z obveznim zdravniškim pregledom pacienta, člen 30 ES razlagati tako, da nasprotuje določbam države članice, ki določajo, da je mogoče kontaktne leče prodajati le v specializiranih prodajalnah z medicinskimi pripomočki?

               3)

               Ali je madžarska zakonodaja, ki dovoljuje prodajo kontaktnih leč le v specializiranih prodajalnah z medicinskimi pripomočki, v nasprotju z načelom prostega pretoka blaga, določenim v členu 28 ES?

      (1)  Direktiva 2000/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2000 o nekaterih pravnih vidikih storitev informacijske družbe, zlasti elektronskega poslovanja na notranjem trgu (Direktiva o elektronskem poslovanju) (UL L 178, str. 1).


title: Zadeva T-250/09: Tožba, vložena 23. junija 2009 — Cesea Group proti UUNT — Mangini & C. (mangiami)

text:
               15.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 193/31

         Tožba, vložena 23. junija 2009 — Cesea Group proti UUNT — Mangini & C. (mangiami)
   (Zadeva T-250/09)
   2009/C 193/49
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: italijanščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Cesea Group Srl (Rim, Italija) (zastopniki: D. De Simone, D. Demarinis in J. Wrede, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT: Mangini & C. Srl (Sestri Levante, Italija)

      Predlog tožeče stranke

               —

               Družba Cesea Group Srl predlaga razveljavitev oziroma podredno, spremembo in omejitev, skladno z navedenimi tožbenimi razlogi, odločbe, ki jo je drugi odbor za pritožbe UUNT sprejel 20. aprila 2009 in vročil 24. aprila 2009, in s katero je bilo odločeno o pritožbi št. R 982/2008-2, ki je bila vložena v postopku za ugotovitev ničnosti št.°2063 C, ki ga je sprožila družba Mangini & C. Srl.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: figurativna znamka, ki vsebuje izraz „mangiami“ (prijava št. 3 113 933), za razlikovanje proizvodov iz razredov 29, 30 in 32

      Imetnik znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: Mangini & C. Srl

      Pravica iz znamke, ki jo ima stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti: italijanska registracija št. 819 926 besedne znamke „MANGINI“ za proizvode in storitve iz razredov 30 in 42, italijanska figurativna znamka št. 668 388, ki vsebuje izraz „Mangini“ za proizvode in storitve iz razredov 30 in 42, italijanska figurativna znamka št. 648 507, ki vsebuje izraz „Mangini“, za proizvode in storitve iz razreda 30, mednarodna registracija št. 738 072 besedne znamke „MANGINI“, za proizvode in storitve iz razredov 30 in 42, besedna znamka „MANGINI“, ki je nedvomno znana v Italiji v smislu člena 6bis Pariške konvencije za „proizvodnjo peciva, slaščic, kave, sladoleda in slaščic na splošno, storitve barov, kavarn, cateringa“; in trgovsko ime „MANGINI“, ki se v običajni trgovski praksi v Italiji uporablja za „proizvodnjo peciva, slaščic, kave, sladoleda in slaščic na splošno, storitve barov, kavarn, cateringa“.

      Odločba oddelka za izbris: zavrnitev zahteve za ugotovitev ničnosti

      Odločba odbora za pritožbe: razveljavitev izpodbijane odločbe in delna ugoditev zahtevi za ugotovitev ničnosti
   Navajani tožbeni razlogi:

               —

               Kršitev pravila 40(6) Uredbe Komisije (ES) št. 2868/95 z dne 13. decembra 1995 za izvedbo Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 o znamki Skupnosti (1), ker je odbor za pritožbe oprl svojo odločitev na preučitev dokumentov, ki niso bili predloženi oddelku za izbris, čeprav gre za dokumente, ki niso bili na voljo in niso bili predloženi v roku, ki ga je odobril oddelek za izbris;

               —

               nezakonitost ugotovitve ničnosti glede proizvodov iz razreda 29, na katere se mednarodna znamka Mangini & C. Srl ne nanaša, in za proizvode iz razreda 30, ki niso podobni bonbonom.

      (1)  UL L 303, 15.12.1995, str. 1.


title: Zadeva T-363/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. marca 2016 – Työhönvalmennus Valma/UUNT (oblika zaboja za igrače z lesenimi kosi) (Znamka Skupnosti — Prijava tridimenzionalne znamke Skupnosti — Oblika zaboja za igrače z lesenimi kosi — Absolutni razlog za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Neobstoj z uporabo pridobljenega razlikovalnega učinka — Člen 7(3) Uredbe št. 207/2009)

text:
               2.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 156/42

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. marca 2016 – Työhönvalmennus Valma/UUNT (oblika zaboja za igrače z lesenimi kosi)
   (Zadeva T-363/15) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Prijava tridimenzionalne znamke Skupnosti - Oblika zaboja za igrače z lesenimi kosi - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Neobstoj z uporabo pridobljenega razlikovalnega učinka - Člen 7(3) Uredbe št. 207/2009))
   (2016/C 156/55)
   Jezik postopka: finščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Työhönvalmennus Valma Oy (Lahti, Finska) (zastopnika: S. Salonen in K. Parviainen, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: M. Rajh, agent)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora UUNT za pritožbe z dne 4. maja 2015 (zadeva R 1690/2014-2) v zvezi z zahtevo za registracijo tridimenzionalnega znaka, ki ga sestavlja oblika zaboja za igrače z lesenimi kosi kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Työhönvalmennus Valma Oy se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 337, 12.10.2015.


title: Zadeva C-285/04: Sklep predsednika Sodišča z dne  4. maja 2006  (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale civile di Oristano — Italija) — Ignazio Medda proti Banco di Napoli SpA, Regione autonoma della Sardegna

text:
               29.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/29

         Sklep predsednika Sodišča z dne 4. maja 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale civile di Oristano — Italija) — Ignazio Medda proti Banco di Napoli SpA, Regione autonoma della Sardegna
   (Zadeva C-285/04) (1)

   (2006/C 178/49)

      Jezik postopka: italijanščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 217, 28.8.2004.


title: Zadeva T-464/10: Tožba, vložena 27. septembra 2010 – Fitzpatrick proti Komisiji

text:
               4.12.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 328/45

         Tožba, vložena 27. septembra 2010 – Fitzpatrick proti Komisiji
   (Zadeva T-464/10)
   ()
   2010/C 328/73
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Patrick Fitzpatrick (Kileany, Irska) (zastopniki: A. Collins SC, N. Travers, barrister, in D. Barry, solicitor)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga tožeče stranke

               —

               Za ničnega naj se razglasi Sklep Komisije C(2010) 4761 z dne 13. julija 2010, ki je bil v obliki dopisa vročen Irski, tožeči stranki pa je bil vročen 16. julija 2010, s katerim je bila zavrnjena zahteva za povečanje zmogljivosti predlaganega novega plovila s pelagičnimi vlečnimi mrežami, ki bi nadomestilo MFV Shauna Ann, in ki je bil sprejet za nadomestitev odločitve o tej zahtevi iz Odločbe Komisije št. 2003/245 z dne 4. aprila 2003 o zahtevah, ki jih je prejela Komisija, za povečanje ciljev VULP IV zaradi izboljšav glede varnosti, pomorske navigacije, higiene, kakovosti proizvodov in delovnih pogojev za plovila, katerih skupna dolžina znaša več kot 12 metrov (UL L 90, str. 48), ki je bila v delu, ki se nanaša na tožečo stranko, razglašena za nično s sodbo Splošnega sodišča z dne 13. junija 2006 v združenih zadevah Boyle in drugi proti Komisiji, od T-218/03 do T-240/03, ZOdl., str. II-1699, in

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka s tožbo na podlagi člena 263 PDEU predlaga razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2010) 4761 z dne 13. julija 2010, ki je bil v obliki dopisa vročen Irski, tožeči stranki pa je bil vročen 16. julija 2010, s katerim je bila zavrnjena zahteva za povečanje zmogljivosti predlaganega novega plovila s pelagičnimi vlečnimi mrežami, ki bi nadomestilo MFV Shauna Ann, in ki je bil sprejet za nadomestitev odločitve o tej zahtevi iz Odločbe Komisije št. 2003/245 z dne 4. aprila 2003 o zahtevah, ki jih je prejela Komisija, za povečanje ciljev VULP IV zaradi izboljšav glede varnosti, pomorske navigacije, higiene, kakovosti proizvodov in delovnih pogojev za plovila, katerih skupna dolžina znaša več kot 12 metrov (UL L 90, str. 48), ki je bila v delu, ki se nanaša na tožečo stranko, razglašena za nično s sodbo Splošnega sodišča z dne 13. junija 2006 v združenih zadevah Boyle in drugi proti Komisiji, od T-218/03 do T-240/03, ZOdl., str. II-1699.
   Tožeča stranka za utemeljitev tožbe navaja naslednje tožbene razloge:

               Prvič, tožeča stranka trdi, da je tožena stranka ravnala brez pravne podlage. Člen 4(2) Odločbe Sveta št. 97/413/ES z dne 26. junija 1997 o ciljih in podrobnih pravilih za prestrukturiranje ribiškega sektorja Skupnosti za obdobje od 1. januarja 1997 do 31. decembra 2001, da bi se doseglo trajno ravnovesje med viri in njihovim izkoriščanjem (UL L 175, str. 27), še naprej zagotavlja ustrezno pravno podlago za izpodbijani sklep in zato Komisija domnevno ni imela pravne podlage za sprejetje sklepa kot ad hoc sklepa.

               Drugič, tožeča stranka trdi, da je Komisija storila bistveno kršitev postopka. Navaja, da bi bilo treba izpodbijani sklep v skladu z Odločbo Sveta 97/413/ES sprejeti v skladu s postopkom upravljalnega odbora in da je Komisija s tem, da se je odločila za sprejetje sklepa kot ad hoc sklepa, storila bistveno kršitev postopka.

               Tretjič, tožeča stranka trdi, da je Komisija z napačno razlago člena 4(2) Odločbe Sveta 97/413/ES prekoračila pooblastila, zlasti s tem, da se je oprla na neupoštevna merila in da ni upoštevala opredelitve „ribolovnega napora“ iz Odločbe Sveta št. 97/413/ES in iz ribiške zakonodaje Skupnosti, ki se je uporablja v času zahteve tožeče stranke za varno tonažo iz decembra 2001.

               Poleg tega tožeča stranka trdi, da izpodbijani sklep vsebuje več očitnih napak pri presoji zahteve tožeče stranke za varno tonažo. Navaja, da je neutemeljena odločitev Komisije, da zavrne zahtevo tožeče stranke na tej podlagi, ker uporaba nadomestne zmogljivosti več manjših plovil za Shauna Ann pomeni, da ob registraciji tega plovila ni prišlo do nikakršnega povečanja celotne zmogljivosti polivalentnega segmenta irske flote.

               Nazadnje tožeča stranka trdi, da je Komisija prekršila pravico tožeče stranke do tega, da je deležna dobrega upravljanja. Navaja, da zavrnitev Komisije, da bi ocenila vsebino njene zahteve, pomeni kršitev njenih dolžnosti iz člena 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (UL 2010, L 83, str. 389), zlasti kršitev njene pravice, da bi bila njena zahteva v skladu s členom 4(2) Odločbe Sveta 97/413/ES obravnavana „pravično in v razumnem roku“.


title: Zadeva C-536/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 21. decembra 2009 vložilo Upravno sodišče Republike Slovenije (Republika Slovenija) – Marija Omejc/Republika Slovenija

text:
               13.3.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/28

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 21. decembra 2009 vložilo Upravno sodišče Republike Slovenije (Republika Slovenija) – Marija Omejc/Republika Slovenija
   (Zadeva C-536/09)
   2010/C 63/47
   Jezik postopka: slovenščina

      Predložitveno sodišče

   Upravno sodišče Republike Slovenije

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Marija Omejc

      Tožena stranka: Republika Slovenija

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba določbo „prepreči pregled na kraju samem“ razlagati z uporabo nacionalnega prava, ki pojem preprečitve veže na namerno ravnanje določene osebe oziroma na njeno malomarnost?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje negativen: Ali je treba določbo „prepreči pregled na kraju samem“ razlagati tako, da poleg namernih dejanj ali namerno povzročenih okoliščin, ki onemogočajo opravo pregleda, zajema tudi vsako drugo dejanje ali opustitev, ki ga je mogoče pripisati malomarnosti kmeta ali njegovega zastopnika, če zaradi tega pregleda na kraju samem ni mogel biti v celoti opravljen?

               3.

               Če je odgovor na drugo vprašanje pozitiven: Ali je izrek sankcije iz člena 23(2) Uredbe 796/2004/ES (1) vezan na to, da je bil kmet o delu pregleda, ki zahteva njegovo sodelovanje, primerno obveščen?

               4.

               Ali je v primeru, ko nosilec kmetijskega gospodarstva ne živi na kmetiji, treba vprašanje zastopnika iz člena 23(2) Uredbe 796/2004/ES presojati po nacionalnem ali po skupnostnem/unijskem pravu?

               5.

               Če je treba vprašanje iz prejšnje točke presojati po skupnostnem/unijskem pravu: Ali je treba določbo člena 23(2) Uredbe 796/2004/ES razlagati tako, da je za zastopnika kmeta pri pregledih na kraju samem treba šteti vsako polnoletno poslovno sposobno osebo, ki živi na kmetiji in ji je zaupana vsaj delna skrb za kmetijo?

               6.

               Če je treba vprašanje iz točke 4) presojati po skupnostnem/unijskem pravu in je odgovor na točko 5) negativen: Ali je nosilec kmetije (kmet v smislu 23(2) Uredbe 796/2004/ES), ki ne živi na kmetiji, dolžan postaviti zastopnika, ki je na kmetiji praviloma vsak čas dosegljiv?

      (1)  Uredba Komisije (ES) št. 796/2004 z dne 21. aprila 2004 o podrobnih pravilih za izvajanje navzkrižne skladnosti, modulacije in integriranega administrativnega in kontrolnega sistema, predvidenih z Uredbo Sveta (ES) št. 1782/2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike ter o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete - UL L 141, str. 18.


title: Zadeva T-462/14: Sklep Splošnega sodišča z dne 12. maja 2015 – EEB/Komisija

text:
               13.7.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 228/26

         Sklep Splošnega sodišča z dne 12. maja 2015 – EEB/Komisija
   (Zadeva T-462/14) (1)

   (2015/C 228/37)
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik sedmega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 315, 15.9.2014.


title: Zadeva T-29/16: Tožba, vložena 25. januarja 2016 – Caffè Nero Group/UUNT (CAFFÈ NERO)

text:
               21.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 106/39

         Tožba, vložena 25. januarja 2016 – Caffè Nero Group/UUNT (CAFFÈ NERO)
   (Zadeva T-29/16)
   (2016/C 106/46)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Caffè Nero Group (London, Združeno kraljestvo) (zastopnik: L. Cassidy, solicitor)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Zadevna sporna znamka: Community word mark, CAFFÈ NERO‘ – Zahteva za registracijo št. 13 238 019

      Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbo UUNT z dne 4. novembra 2015 v zadevi R 410/2015-1

      Tožbeni predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi;

               —

               dovoli nadaljevanje postopka prijave znamke Skupnosti št. 13238019;

               —

               zavrne ugovore zoper prijavo znamke Skupnosti na podlagi členov 7(1)(b), (c) in (g) ter 7(2);

               —

               dovoli sprejetje in trženje vseh zadevnih proizvodov in storitev iz prijave znamke Skupnosti;

               —

               naloži UUNT plačilo stroškov prijavitelja v tej zadevi.

      Navajana tožbena razloga

               —

               Kršitev člena 7(1)(b), (c) in (g) Uredbe št. 207/2009;

               —

               Kršitev člena 7(2) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-157/16 P: Pritožba, ki jo je 14. aprila 2016 vložila Ingrid Fedtke zoper sklep, ki ga je 5. februarja 2016 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F–107/15, Fedtke/EESO

text:
               30.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 191/43

         Pritožba, ki jo je 14. aprila 2016 vložila Ingrid Fedtke zoper sklep, ki ga je 5. februarja 2016 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F–107/15, Fedtke/EESO
   (Zadeva T-157/16 P)
   (2016/C 191/57)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnica: Ingrid Fedtke (Wezembeek-Oppem, Belgija) (zastopnik: M.-A. Lucas, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropski ekonomsko-socialni odbor

      Predlogi

   Pritožnica Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               sklep Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 5. februarja 2016 v zadevi F-107/15 razveljavi;

               —

               zadevo vrne Sodišču za uslužbence, da bo o tožbi meritorno odločilo;

               —

               po pravu odloči o stroških.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja štiri pritožbene razloge.

               1.

               Prvi pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava in/ali nezadostno obrazložitev izpodbijanega sklepa, ker je Sodišče za uslužbence v točkah od 19 do 21 in 25 izpodbijanega sklepa ugotovilo, da tako v primeru zahteve za ponovno preučitev nepravočasno izpodbijane odločbe kot v primeru zahteve, ki tako odločbo posredno izpodbija, šteje dejstvo, navedeno v podporo zahtevi, za novo, če niti vlagatelj zahteve niti uprava nista ali nista mogla vedeti zanj ob sprejetju odločbe, ki je postala pravnomočna, in je to načelo uporabilo v točkah od 27 do 32 navedenega sklepa, čeprav je iz sodne prakse razvidno, da se v primeru ponovne preučitve ne zahteva, da navajano dejstvo ni bilo znano.

               2.

               Drugi pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava in/ali izkrivljanje vsebine spisa ter nezadostno obrazložitev izpodbijanega sklepa, ker je Sodišče za uslužbence v točki 32 navedenega sklepa ugotovilo, da ker nobeno novo in bistveno dejstvo ni utemeljevalo zahteve za ponovno preučitev, predhodni postopek ni pravilno potekal in so bili predlogi zoper odločbo z dne 30. septembra 2014 in zavrnitev ugovora z dne 22. aprila 2015 nedopustni, medtem ko zgolj potrdilna narava teh odločb pomeni, ne samo da pred tem ni bila opravljena ponovna preučitev, ampak tudi, da niso vsebovale nobenega novega elementa, in je, kot je trdila tožeča stranka, odločba z dne 30. septembra 2014 vsebovala nov element glede na odločbo z dne 7. aprila 2014, ravno tako kot odločba z dne 22. aprila 2015 glede na odločbo z dne 30. septembra 2014.

               3.

               Tretji pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava in/ali izkrivljanje vsebine spisa in opustitev odgovora na argumentacijo tožeče stranke v izpodbijanem sklepu, ker je Sodišče za uslužbence v točki 26 navedenega sklepa ugotovilo, da je za to, da se dejstvo, navedeno v podporo zahtevi za ponovno preučitev, šteje za novo, treba, da stranke zanj niso vedele ali niso mogle vedeti, in da tožeča stranka v svoji zahtevi ni navedla novih in bistvenih dejstev, ki bi lahko utemeljila njeno vložitev zahteve, ampak je ob sklicevanju na sporočilo njenega vodje oddelka uveljavljala spremembo Kadrovskih predpisov, čeprav se nepoznavanje navajanega dejstva v obravnavanem primeru ni zahtevalo; poleg tega je tožeča stranka, kot je uveljavljala, v svoji zahtevi za ponovno preučitev navedla, da je razširila svojo pravno podlago, in s sklicevanjem na sporočilo svojega vodje oddelka poudarila, da uprava ni dovolj upoštevala določb novih Kadrovskih predpisov, kar naj bi bili novi in bistveni elementi.

               4.

               Četrti pritožbeni razlog se nanaša na kršitev dokaznih pravil in načela objektivnosti, ker je Sodišče za uslužbence v točki 28 izpodbijanega sklepa ugotovilo, da tožeča stranka ni predložila trditev glede datuma, kdaj je uprava vedela ali bi morala vedeti za prihodnji porodniški in starševski dopust njene sodelavke, in v točki 29 navedenega sklepa, da ni mogoče izključiti, da je to lahko bilo 7. aprila 2014 glede na trajanje teh dopustov v skladu s Kadrovskimi predpisi, zgodnjo predvidljivost datuma poroda in prakso zgodnjega obveščanja o daljši odsotnosti v službi, na podlagi česar je v točkah od 30 do 32 navedenega sklepa ugotovilo, da tožeča stranka ni dokazala, da niti ona niti uprava nista vedeli niti nista mogli vedeti 7. aprila 2014 za prihodnjo odsotnost njene sodelavke, da zahteva za ponovno preučitev ni utemeljena z nobenim novim ali bistvenim dejstvom in da so njeni predlogi nedopustni, čeprav dokaz negativnega dejstva v zvezi s tretjo osebo ni mogoč mora EESO navesti datum zahteve za dopust in se Sodišče za uslužbence ne more opreti na zaporedne domneve niti predpostavke, da bi obrnilo dokazno breme in utemeljilo svoje ugotovitve.


title: Zadeva C-103/08: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 1. oktobra 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg – Avstrija) – Arthur Gottwald proti Bezirkshauptmannschaft Bregenz (Prosto gibanje oseb — Državljanstvo Unije — Člen 12 ES — Dodelitev brezplačne letne cestninske vinjete invalidnim osebam — Določbe, ki dodelitev take vinjete omejujejo na invalidne osebe, ki imajo stalno ali običajno prebivališče na nacionalnem ozemlju)

text:
               21.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/8

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 1. oktobra 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg – Avstrija) – Arthur Gottwald proti Bezirkshauptmannschaft Bregenz
   (Zadeva C-103/08) (1)

   (Prosto gibanje oseb - Državljanstvo Unije - Člen 12 ES - Dodelitev brezplačne letne cestninske vinjete invalidnim osebam - Določbe, ki dodelitev take vinjete omejujejo na invalidne osebe, ki imajo stalno ali običajno prebivališče na nacionalnem ozemlju)
   2009/C 282/13
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Arthur Gottwald

      Tožena stranka: Bezirkshauptmannschaft Bregenz

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg (Avstrija) – Razlaga člena 12 Pogodbe ES – Diskriminacija na podlagi državljanstva – Nacionalni predpisi, ki določajo, da se brezplačna letna cestninska vinjeta dodeli le invalidnim osebam, ki imajo stalno ali običajno prebivališče na nacionalnem ozemlju.

      Izrek

   Člen 12 ES je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalnim predpisom, kakršni so ti, ki se obravnavajo v postopku v glavni stvari, ki določajo, da se brezplačna letna cestninska vinjeta dodeli le invalidnim osebam, ki imajo stalno ali običajno prebivališče na ozemlju zadevne države članice, vključno s tistimi, ki so redno v tej državi iz poklicnih ali osebnih razlogov.

      (1)  UL C 142, 7.6.2008.


title: Zadeva T-555/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. novembra 2012 – tesa proti UUNT – Superquímica (tesa TACK) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti tesa TACK — Prejšnja figurativna nacionalna znamka TACK Ceys — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Podobnost znakov — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               22.12.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 399/21

         Sodba Splošnega sodišča z dne 13. novembra 2012 – tesa proti UUNT – Superquímica (tesa TACK)
   (Zadeva T-555/11) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti tesa TACK - Prejšnja figurativna nacionalna znamka TACK Ceys - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Podobnost znakov - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2012/C 399/37
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: tesa SE (Hamburg, Nemčija) (zastopnik: F. Schwab, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral in O. Mondéjar Ortuño, agenta)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: La Superquímica, SA (L’Hospitalet de Llobregat, Španija) (zastopnik: A. Canela Giménez, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 5. julija 2011 (zadeva R 866/2010-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbo La Superquímica, SA in družbo tesa SE.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi tesa SE se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 6, 7.1.2012.


title: Zadeva T-372/10: Tožba, vložena 3. septembra 2010 – Bolloré proti Komisiji

text:
               6.11.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/35

         Tožba, vložena 3. septembra 2010 – Bolloré proti Komisiji
   (Zadeva T-372/10)
   ()
   2010/C 301/60
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Bolloré (Ergué-Gabéric, Francija) (zastopniki: P. Gassenbach, C. Lemaire in O. de Juvigny, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Člena 1 in 2 Sklepa Komisije št. C(2010) 4160 konč. z dne 23. junija 2010 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/36.212 – Samokopirni papir) naj se razglasita za nična;

               —

               podredno, bistveno naj se zniža globa, ki je bila družbi Bolloré naložena v členu 2 navedenega sklepa;

               —

               Evropski komisiji naj se naloži plačilo vseh stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v tožbi predlaga razglasitev ničnosti Sklepa Komisije št. C(2010) 4160 konč. z dne 23. junija 2010 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/36.212 – Samokopirni papir), ki ga je Komisija sprejela po razglasitvi sodbe Sodišča v zadevi Bolloré proti Komisiji (C-327/07 P), v kateri je Sodišče razsodilo, da je bila družbi Bolloré kršena pravica do obrambe, ker družba Bolloré ni bila kaznovana le kot matična družba družbe Copigraph, temveč tudi kot neposredni in osebni storilec kršitve, med tem ko se je obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah nanašalo le na odgovornost te družbe kot matične družbe družbe Copigraph.
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja šest tožbenih razlogov, ki se nanašajo na:

               —

               kršitev členov 6 in 7 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (v nadaljevanju EKČP) in členov 41, 47 in 49 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina), ker je bila sankcija družbi Bolloré izrečena ob kršitvi načel zakonitosti kaznivih dejanj in kazni, pravne varnosti in subjektivne odgovornosti ter pravice do poštenega sojenja, saj:

                           —

                           naložitev sankcije družbi Bolloré kot matični družbi pomeni kršitev načel zakonitosti kaznivih dejanj in kazni ter pravne varnosti iz členov 6 in 7 EKČP in iz členov 47 in 49 Listine in načela subjektivne odgovornosti;

                           —

                           zaslišanje družbe Bolloré, pri katerem ni bil prisoten noben član kolegija Komisije, pomeni kršitev pravice do poštenega sojenja iz člena 6 EKČP in iz členov 41 in 47 Listine, saj družbe Bolloré niso zaslišali „njeni sodniki“;

                           —

                           okoliščine, v katerih je bila „ponovno sprejeta“ prvotna odločba, pomenijo več kršitev zahteve po nepristranskosti, ki je del pravice do poštenega sojenja iz člena 6 EKČP in iz členov 41 in 47 Listine;

               —

               kršitev člena 101 PDEU in člena 25 Uredbe št. 1/2003 (1), ker je Komisija kaznovala družbo Bolloré za kršitve, ki bi bile danes zastarane;

               —

               kršitev načela enakega obravnavanja, ker je bila družba Bolloré kaznovana kot družba, ki je bila v času dejanskega stanja matična družba družbe Copigraph;

               —

               kršitev člena 101 PDEU, člena 6 EKČP ter členov 41 in 47 Listine, ker je bilo drugo obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah vročeno v očitno nerazumnem roku, zaradi česar je bilo družbi Bolloré dokončno onemogočeno pripraviti obrambo zoper očitke, ki so se nanašali na njeno odgovornost kot na odgovornost družbe, ki je matična družba družbe Copigraph, in na njeno osebno sodelovanje pri kršitvi;

               —

               podredno, kršitev Smernic o načinu določanja glob iz leta 1998 (2), načel individualizacije kazni in sorazmernosti pri določitvi višine globe ter obveznosti obrazložitve, in

               —

               podredno, kršitev obvestila o nenalaganju ali zmanjševanju glob iz leta 1996 (3) in načel sorazmernosti in enakega obravnavanja.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov [101 PDEU] in [102 PDEU] (UL L 1, str. 1).

      (2)  Smernice o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in člena 65(5) pogodbe ESPJ (UL 1998, C 9, str. 3).

      (3)  Obvestilo Komisije o nenalaganju ali zmanjševanju glob v primeru kartelov (UL 1996, C 207, str. 4).


title: Zadeva C-370/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court (Irska) 3. avgusta 2012 – Thomas Pringle proti Irski vladi, Irski in Attorney Generalu

text:
               6.10.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 303/18

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court (Irska) 3. avgusta 2012 – Thomas Pringle proti Irski vladi, Irski in Attorney Generalu
   (Zadeva C-370/12)
   2012/C 303/31
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   Supreme Court

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Thomas Pringle

      Tožene stranke: Irska vlada, Irska in Attorney General

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je Sklep Evropskega sveta 2011/199/EU (1) z dne 25. marca 2011 veljaven

                           —

                           glede na to, da je bil uporabljen poenostavljeni postopek za spremembo Pogodb v skladu s členom 48(6) PEU, in zlasti ali predlagana sprememba člena 136 PDEU pomeni povečanje pristojnosti, ki so na Unijo prenesene s Pogodbama;

                           —

                           glede na vsebino predlagane spremembe, zlasti ali pomeni kakršno koli kršitev Pogodb ali splošnih načel prava Unije?

               2.

               Ali ima ob upoštevanju:

                           —

                           člena 2 PEU in 3 PEU in določb tretjega dela, naslov VIII, PDEU, zlasti členov 119 PDEU, 120 PDEU, 121 PDEU, 122 PDEU, 123 PDEU, 125 PDEU, 126 PDEU in 127 PDEU;

                           —

                           izključne pristojnosti Unije na področju monetarne politike, kot jo določa člen 3(1)(c) PDEU, in za sklepanje mednarodnih sporazumov, ki spadajo na področje uporabe člena 3(2) PDEU;

                           —

                           pristojnosti Unije pri usklajevanju ekonomske politike v skladu s členom 2(3) PDEU in tretjim delom, naslov VIII, PDEU;

                           —

                           pristojnosti in nalog institucij Unije v skladu z načeli, določenimi v členu 13 PEU;

                           —

                           načela lojalnega sodelovanja iz člena 4(3) PEU;

                           —

                           splošnih načel prava Unije in med njimi še posebej splošnega načela učinkovitega sodnega varstva in pravice do učinkovitega pravnega sredstva, kot ju določa členu 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, in splošnega načela pravne varnosti

                     država članica Evropske unije, katere valuta je euro, pravico skleniti in ratificirati mednarodni sporazum, kot je Pogodba o EMS,?

               3.

               Če se razsodi, da je Sklep Evropskega sveta veljaven, ali je pravica države članice, da sklene in ratificira mednarodni sporazum, kot je Pogodba o EMS, odvisna od uveljavitve tega sklepa.

      (1)  Sklep Evropskega sveta z dne 25. marca 2011 o spremembi člena 136 Pogodbe o delovanju Evropske unije glede mehanizma za stabilnost za države članice, katerih valuta je euro (UL L 91, str. 19)


title: Zadeva T-5/10: Tožba, vložena 8. januarja 2010 – Komisija proti Earthscan

text:
               27.3.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 80/33

         Tožba, vložena 8. januarja 2010 – Komisija proti Earthscan
   (Zadeva T-5/10)
   2010/C 80/55
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: A.-M. Rouchaud-Joët, S. Petrova, zastopnika, skupaj s P. Hermantom in G. van de Walle de Ghelckejem, odvetnika)

      Tožena stranka: Earthscan Ltd (Kent, Velika Britanija)

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Toženi stranki naj se naloži, da Komisiji povrne 44 903,22 EUR, kar ustreza glavnici 45 835,44 EUR, od katere je bilo 6486,09 EUR že plačanih, in obrestim do 30. septembra 2009 v višini 5 556,87 EUR;

               —

               Toženi stranki naj se naloži plačilo obresti 3,84 EUR na dan od 1. oktobra 2009 dokler ne bo poplačan celoten dolg.

               —

               Toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov, ki so nastali Komisiji.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka s to tožbo, ki temelji na arbitražni klavzuli, predlaga naj se toženi stranki naloži povračilo dela predujma, ki ga je plačala tožeča stranka, skupaj z zamudnimi obrestmi, zaradi neizpolnitve pogodbe št. 4.1030/Z/01-035/2001, sklenjene med tožečo stranko in devetimi pogodbenicami, vključno s toženo stranko, za sestavo, objavo in razširjenje vodnika o obnovljivi energiji (projekt: Vodnik o napravah za obnovljivo energijo za spodbujanje rabe biomase, fotovoltaike in pridobivanje energije iz sončne toplote v EU) v okviru programa ALTENER (1).
   Tožeča stranka navaja le en tožbeni razlog.
   Tožeča stranka zatrjuje, da je tožena stranka, ker ni izpolnila pogodbe za fazi 6 in 7 (načrt, stavljenje, tiskanje in razširjenje), kršila pogodbene obveznosti s tem, da ni povrnila deleža predujma, ki je bil preplačan v okviru pogodbe. Navaja, da je zato treba toženi stranki naložiti povračilo preplačanega zneska, skupaj z zamudnimi obrestmi, kot so izračunane v pogodbi.

      (1)  Odločba št. 646/2000/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. februarja 2000 o sprejetju večletnega programa za spodbujanje uporabe obnovljivih virov energije v Skupnosti (Altener) (1998–2002), UL L 79, str. 1.


title: Zadeva C-486/06: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 6. decembra 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hof van beroep te Antwerpen (Belgija)) – BVBA Van Landeghem proti Državi Belgiji (Skupna carinska tarifa – Kombinirana nomenklatura – Tarifna uvrstitev – Tarifni številki 8703 in 8704 – Motorno vozilo vrste pick up )

text:
               26.1.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/12

         Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 6. decembra 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hof van beroep te Antwerpen (Belgija)) – BVBA Van Landeghem proti Državi Belgiji
   (Zadeva C-486/06) (1)

   (Skupna carinska tarifa - Kombinirana nomenklatura - Tarifna uvrstitev - Tarifni številki 8703 in 8704 - Motorno vozilo vrste „pick up“)
   (2008/C 22/22)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predložitveno sodišče
   Hof van beroep te Antwerpen (Belgija)
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: BVBA Van Landeghem

      Tožena stranka: Država Belgija
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Hof van beroep te Antwerpen – Razlaga Uredbe Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 256, str. 1) – Tarifni številki 8703 in 8704 – Uvrstitev motornega vozila vrste „pick-up“ z zaprto kabino, namenjeno potnikom, ter z nakladalno površino, ki ni višja od 50 centimetrov, z luksuzno notranjostjo, ABS zaviralnim sistemom, 4 do 8-litrskim bencinskim motorjem, štirikolesnim pogonom ter luksuznimi športnimi platišči.
   Izrek
   Vozila pick-up, kot so ta v postopku v glavni stvari, ki imajo, po eni strani, zaprto kabino, namenjeno potnikom, v katerem so za sedežem ali sedežno klopjo voznika zložljivi ali snemljivi sedeži s trotočkovnimi varnostnimi pasovi in, po drugi strani z nakladalno površino, ločeno od kabine, ki ni višja od 50 centimetrov, ki se lahko odpre samo zadaj in nima nobenih pripomočkov za pritrditev tovora, imajo luksuzno opremljeno notranjost z veliko opreme (zlasti z električno nastavljivimi usnjenimi sedeži, električno pomičnimi ogledali in stekli ter radijskim sprejemnikom s CD predvajalnikom) in so opremljena s antiblokirnim zavornim sistemom (ABS), s 4 do 8 litrsko delovno prostornino bencinskega motorja z zelo visoko porabo, z avtomatskim menjalnikom, s štirikolesnim pogonom in z luksuznimi „športnimi“ platišči, v skladu s splošnim izgledom in vsemi njihovimi značilnostmi uvrstiti pod tarifno številko 8703 kombinirane nomenklature navedene v Prilogi I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, kot je veljala po spremembah z Uredbo Komisije (ES) št. 3115/94 z dne 20. decembra 1994, Uredbo Komisije (ES) št. 3009/95 z dne 22. decembra 1995, in Uredbo Komisije (ES) št. 1734/96 z dne 9. septembra 1996.

      (1)  UL C 20, 27.1.2007.


title: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 7. septembra 2004 v zadevi C-456/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe - Tribunal du travail de Bruxelles): Michel Trojani proti Centre public d'aide sociale de Bruxelles (CPAS) (Prost pretok oseb — Državljanstvo Evropske unije — Pravica do prebivanja — Direktiva 90/364/EGS — Omejitve in pogoji — Delavec sprejemnega centra, ki prejema v zameno za delo koristi v naravi — Pravica do socialne pomoči)

text:
               23.10.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 262/7

      SODBA SODIŠČA

   (veliki senat)
   z dne 7. septembra 2004
   v zadevi C-456/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe - Tribunal du travail de Bruxelles): Michel Trojani proti Centre public d'aide sociale de Bruxelles (CPAS) (1)

   (Prost pretok oseb - Državljanstvo Evropske unije - Pravica do prebivanja - Direktiva 90/364/EGS - Omejitve in pogoji - Delavec sprejemnega centra, ki prejema v zameno za delo koristi v naravi - Pravica do socialne pomoči)
   (2004/C 262/14)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi C-456/02, katere predlog je sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, naslovljen na Sodišče s sklepom Tribunal du travail de Bruxelles (Belgija) z dne 21. novembra 2002, ki ga je Sodišče prejelo dne 18. decembra, v postopku v glavni stvari, ki poteka med Michel Trojani in Centre public d'aide sociale de Bruxelles (CPAS), je Sodišče (veliki senat), v sestavi V. Skouris, predsednik, P. Jann, C.W.A. Timmermans, C. Gulmann, J.-P. Puissochet in J.N. Cunha Rodrigues (poročevalec), predsedniki senatov, R. Schintgen, sodnik, F. Macken in N. Colneric, sodnici, S. von Bahr in K. Lenaerts, sodnika, generalni pravobranilec: L.A. Geelhoed, sodni tajnik: M. Múgica Arzamendi, glavna administratorka, dne 7. septembra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:

               1.

               Oseba, ki se nahaja v enakem položaju, kot tožeča stranka v postopku v glavni stvari, se po eni strani ne more sklicevati na člena 43 in 49 ES, ter po drugi strani ne more uveljavljati pravice do prebivanja kot delavec po členu 39 ES, če nima resnične in dejanske zaposlitve. Naloga predložitvenega sodišča je opraviti potrebne dejanske poizvedbe in presoditi, ali gre v zadevi, v kateri odloča, za takšen primer.

               2.

               Državljan Evropske unije, ki v državi članici gostiteljici nima pravice do prebivanja na podlagi členov 39, 43, in 49 ES, ima lahko že samo zaradi dejstva, da je državljan Unije, pravico do prebivanja v omenjeni državi neposredno na podlagi člena 18(1) ES. Ta pravica se izvršuje v skladu z omejitvami in s pogoji iz te določbe, vendar morajo pristojni organi paziti, da se pri uporabi omenjenih omejitev in pogojev spoštujejo splošna načela prava Skupnosti, predvsem načelo sorazmernosti. Potem, ko se ugotovi, da ima oseba, ki je v enakem položaju kot tožeča stranka v postopku v glavni stvari, dovoljenje za prebivanje, se lahko ta oseba za pridobitev socialne pomoči, kot je minimex, sklicuje na člen 12 ES.

      (1)  UL C 44, 22.2.2003.


title: Zadeva C-279/06: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Audiencia Provincial de Madrid (Španija) dne 27. junija 2006 — CEPSA, Estaciones de Servicio SA proti LV Tobar e Hijos SL

text:
               2.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 212/21

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Audiencia Provincial de Madrid (Španija) dne 27. junija 2006 — CEPSA, Estaciones de Servicio SA proti LV Tobar e Hijos SL
   (Zadeva C-279/06)
   (2006/C 212/36)
   Jezik postopka: španščina
   Predložitveno sodišče
   Audiencia Provincial de Madrid
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnik: CEPSA, Estaciones de servicio S.A.

      Nasprotna stranka: L.V. Tobar e Hijos, S.L.
   Vprašanje za predhodno odločanje
   PRVIČ

               A)

               Ali je treba člen 81(1) Pogodbo ES razlagati tako, da ta velja za pogodbo o izključni nabavi pod blagovno znamko, sklenjeno leta 1996 med distributerjem naftnih proizvodov in podjetjem, imetnikom bencinske postaje, s katero prvi od drugega zahteva, da bo za določen čas prodajal izključno dobaviteljeva goriva za motorna vozila in druga goriva, in s katero se je drugo zavezal, da ne bo prodajal takih proizvodov od drugih dobaviteljev, glede na to, da navedena obveznost vsebuje konkurenčno klavzulo, čeprav je navedeno pogodbo v gospodarskem smislu mogoče šteti za pogodbo o trgovskem zastopanju?

               B)

               Če zanjo velja člen 81(1), ali zanjo lahko velja izjema od prepovedi, če izpolnjuje zahteve iz Uredbe 1984/1983 (1), zlasti glede trajanja?

               C)

               Če je odgovor pritrdilen, ali dejstvo, da določbe členov 10 in 12 navedene uredbe dovoljujejo, da trajanje konkurenčne klavzule preseže 5 let, če gre za nasprotno dajatev za komercialne in finančne prednosti, ki jih dobavitelj nudi imetniku bencinske postaje, zahteva, da morajo biti navedene komercialne in finančne prednosti bistvene, ali zadostuje, da niso nepomembne? Ali je te določbe mogoče razlagati tako, da so bile te komercialne in finančne prednosti podeljene s pogodbami o izključni nabavi pod blagovno znamko, v katerih dobavitelj naftnih proizvodov nosi stroške namestitve in vzdrževanja dobaviteljeve podobe blagovne znamke na bencinski postaji, oziroma mu da na razpolago rezervoarje in črpalke za gorivo, ki jih imetnik bencinske postaje brez pisnega dovoljenja izključnega dobavitelja ne sme uporabljati za proizvode, ki mu jih ni dobavil slednji, in katere mora vrniti, ko jih preneha uporabljati v skladu z dogovorom, in katerih vrednost je zavarovana z bančno garancijo na prvi poziv, ki jo je moral imetnik bencinske postaje zagotoviti v korist dobavitelja?

               D)

               Če navedena izjema ne velja, ali samodejna ničnost, ki jo določa člen 81(2) Pogodbe ES, velja za celotno pogodbo?

         DRUGIČ

               A)

               Ali je treba člen 81(1) Pogodbe ES razlagati tako, da pomeni pogodba o izključni nabavi pod blagovno znamko, kolikor določa, da mora podjetje, ki je imetnik bencinske postaje, prodajati izključno dobaviteljeva goriva za motorna vozila in druga goriva po maloprodajnih cenah, ki jih določi slednji, načeloma prepovedano omejevanje konkurence zaradi določanja prodajnih cen, ob upoštevanju njenega gospodarskega pomena in konkretno tveganj, ki jih je prevzel imetnik bencinske postaje ter njegov prispevek k stroškom, povezanimi z dobavo blaga, ki je predmet pogodbe, ali spodbujanjem prodaje slednjega, glede na naslednje upoštevne točke:

                           1)

                           Imetnik bencinske postaje se zaveže, da bo prodajal izključno dobaviteljeva maziva, druge proizvode za motorna vozila ter goriva za motorna vozila in druga goriva po maloprodajnih cenah in v skladu s prodajnimi pogoji in načini prodaje, ki jih določi dobavitelj, in sicer za obdobje 10 let, z možnostjo podaljšanja za nadaljnja zaporedna obdobja 5 let na podlagi izrecnega in pisnega dogovora z najmanj 6 mesečnim vnaprejšnjim obvestilom.

                           2)

                           Imetnik bencinske postaje prevzame tveganje za goriva za motorna vozila in druga goriva od trenutka, ko jih prejme od dobavitelja v rezervoarje skladišča bencinske postaje, vključno s tveganjem za razlike v prostornini. Od trenutka, ko imetnik sprejme proizvode, prevzame obveznost, da jih hrani v pogojih, ki so potrebni za preprečitev izgub ali poslabšanja in je v tem primeru dobavitelju in tretjim odgovoren za vsako izgubo, onesnaženje ali pomešanje, do katerih lahko pride pri proizvodih, in za škodo, ki nastane iz teh razlogov.

                           3)

                           Imetnik bencinske postaje mora dobavitelju plačati znesek za goriva za motorna vozila in druga goriva v devetih dneh od dneva njegove dobave bencinski postaji, na dan prve dobave pa mora predložiti bančno garancijo v višini celotnega zneska dobave, ki ustreza 15 dnem dobave. Če imetnik bencinske postaje ne plača, je poleg možnosti, da dobavitelj unovči bančno garancijo, ki jo je predložil, tudi dolžan plačati dobavo še preden se dejansko pripelje na bencinsko postajo. Plačilo imetnika bencinske postaje distributerju se izvrši tako, da se od maloprodajne cene, ki jo določi distributer, skupaj z DDV, odšteje znesek „provizije“, ki jo dobi imetnik bencinske postaje, skupaj z ustreznim zneskom DDV. Dobavljeno gorivo se običajno proda v manj kot 9 dneh po dobavi, to je v roku, v katerem ga mora tožeča stranka plačati toženi stranki (v tem primeru pritožniku). Distributer mesečno debitira ali kreditira bencinsko postajo, odvisno od razlik v cenah navzgor ali navzdol, določenih za dobavljeno gorivo. Stroške prevoza nosi dobavitelj.

                           4)

                           Imetnik bencinske postaje jamči in odgovarja za stranke, ki uporabljajo kreditno kartico, ki jo je ustvarila in z njo upravlja skupina podjetij, katerim pripada tudi dobavitelj, nakupe, plačane z navedeno kreditno kartico obračuna naslednji mesec po prodaji, nosi majhen delež stroškov za distributerjevo kartico za zvestobo potrošnikov in tveganje neplačila tistih strank, ki jih neposredno kreditira.

                           5)

                           Podjetje dobavitelja naftnih proizvodov nosi stroške namestitve in vzdrževanja dobaviteljeve podobe blagovne znamke na bencinski postaji, prav tako mu da na razpolago rezervoarje in črpalke za gorivo, ki jih imetnik brez pisnega dovoljenja dobavitelja bencinske postaje ne sme uporabljati za proizvode, ki mu jih ni dobavil slednji, in ki so ocenjeni ravno na vrednost, za katero je imetnik bencinske postaje predložil garancijo v dobaviteljevo korist.

               B)

               Če je odgovor pritrdilen, ali je treba Uredbo Komisije (EGS) št. 1984/83 z dne 22. junija 1983, zlasti njene člene od 10 do 13, razlagati tako, da veljajo tudi za tovrstno pogodbo, kar ima za posledico, da prepoved, vsebovana v členu 81(1) Pogodbe ES, ne velja, če pogodba izpolnjuje pogoje za izjemo, vsebovano v navedenih členih uredbe?

               C)

               Ali je v takem primeru člen 11 te uredbe treba razlagati tako, da če pogodba določa več kot eno omejitev konkurence, in poleg tega vsebuje še konkurenčno klavzulo in določa izključno dobavo le enega podjetja dobavitelja, maloprodajne cene določa dobavitelj? Ali dovoljenje distribucijskega podjetja, dano novembra 2001 bencinski postaji, da lahko zniža maloprodajne cene, kar pa ne vpliva na dohodke distributerja, pomeni, da je mogoče pogodbo šteti za veljavno?

      (1)  Uredba Komisije (EGS) št. 1984/83 z dne 22. junija 1983 o uporabi člena 85(3) (sedaj 81) Pogodbe za nekatere kategorije sporazumov o izključni nabavi (UL L173, str. 5).


title: Zadeva C-482/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberlandesgericht Innsbruck (Avstrija) 7. septembra 2016 – Georg Stollwitzer/ÖBB Personenverkehr AG

text:
               21.11.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 428/11

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberlandesgericht Innsbruck (Avstrija) 7. septembra 2016 – Georg Stollwitzer/ÖBB Personenverkehr AG
   (Zadeva C-482/16)
   (2016/C 428/11)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Oberlandesgericht Innsbruck

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Georg Stollwitzer

      Tožena stranka: ÖBB Personenverkehr AG

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba pravo Unije glede na njegovo trenutno stanje, predvsem njegovo splošno načelo enakega obravnavanja, splošno načelo prepovedi diskriminacije zaradi starosti v smislu člena 6(3) PEU in člena 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, prepoved diskriminacije pri prostem gibanju delavcev iz člena 45 PDEU in Direktivo Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (1), razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, s katero se z namenom odprave diskriminacije zaradi starosti, ki jo je ugotovilo Sodišče Evropske unije v sodbi v zadevi Gotthard Starjakob
                   (2) (namreč neupoštevanje delovne dobe, ki so jo uslužbenci ÖBB [Österreichische Bundesbahnen, avstrijske železnice; v nadaljevanju: ÖBB]) dopolnili pred 18. letom starosti), sicer pri majhnem delu uslužbencev ÖBB, ki so bili na podlagi stare ureditve diskriminirani, upošteva delovna doba, dopolnjena pred 18. letom starosti (vendar le tista, ki je bila dejansko dosežena pri ÖBB in pri primerljivih javnih podjetjih, ki se ukvarjajo z železniško infrastrukturo in/ali železniškim prometom v EU, EGP in državah, s katerimi je EU sklenila sporazume o pridružitvi in/ali prostem pretoku oseb), pri pretežnem delu prvotno diskriminiranih uslužbencev ÖBB pa se vsakršna druga delovna doba, dopolnjena pred 18. letom starosti, ne upošteva, predvsem tudi ne tista, ki zadevnim uslužbencem ÖBB omogoča, da delo opravljajo bolje, kakor na primer delovna doba pri zasebnih in drugih javnih prometnih podjetjih in/ali infrastrukturnih podjetjih, ki proizvajajo, dobavljajo ali vzdržujejo infrastrukturo, ki jo uporablja delodajalec (tirna vozila, izgradnja tirov, izgradnja napeljave, električne in elektronske naprave, postavljalnice, gradnja železniških postaj in podobno), ali pri tem primerljivih podjetjih, s čimer se dejansko za pretežni del uslužbencev ÖBB, ki jih zadeva diskriminatorna stara ureditev, dokončno predpisuje različno obravnavanje zaradi starosti?

               2.

               Ali ravnanje države članice, ki je edini lastnik železniško-transportnega podjetja in dejanski delodajalec uslužbencev, zaposlenih v tem podjetju, s katerim poskuša zahtevke teh uslužbencev, ki izhajajo iz prava Unije, glede izplačila plače za nazaj zaradi diskriminacije, med drugim zaradi starosti, ki jo je ugotovilo Sodišče Evropske unije v več sodbah (David Hütter
                   (3), Siegfried Pohl
                   (4), Gotthard Starjakob) in ki je bila ugotovljena tudi v več nacionalnih sodnih odločbah, med drugim tudi v sodbi Oberster Gerichtshof (avstrijsko vrhovno sodišče, zadeva 8 ObA 11/15y), odpraviti iz zgolj proračunskih razlogov z retroaktivno spremembo zakonodaje v letih 2011 in 2015, izpolnjuje pogoje za odgovornost te države članice na podlagi prava Unije, ki jih je določilo Sodišče v sodni praksi, predvsem pogoj dovolj resne kršitve prava Unije, na primer člena 2(1) v povezavi s členom 1 Direktive 2000/78/ES, razlago katerih je Sodišče podalo v več sodbah (David Hütter, Siegfried Pohl, Gotthard Starjakob)?

      (1)  Direktiva Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL L 303, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 79).

      (2)  Sodba C-417/13, ECLI:EU:C:2015:38.

      (3)  Sodba C-88/08, ECLI:EU:C:2009:381.

      (4)  Sodba C-429/12, ECLI:EU:C:2014:12.


title: Zadeva T-466/08: Sodba Splošnega sodišča z dne 14. aprila 2011 – Lancôme proti UUNT Focus Magazin Verlag (ACNO FOCUS) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti ACNO FOCUS — Prejšnja nacionalna besedna znamka FOCUS — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009) — Resna in dejanska uporaba prejšnje znamke — Člen 43(2) in (3) Uredbe št. 40/94 (postal člen 42(2) in (3) Uredbe št. 207/2009))

text:
               28.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 160/16

         Sodba Splošnega sodišča z dne 14. aprila 2011 – Lancôme proti UUNT Focus Magazin Verlag (ACNO FOCUS)
   (Zadeva T-466/08) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti ACNO FOCUS - Prejšnja nacionalna besedna znamka FOCUS - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009) - Resna in dejanska uporaba prejšnje znamke - Člen 43(2) in (3) Uredbe št. 40/94 (postal člen 42(2) in (3) Uredbe št. 207/2009))
   2011/C 160/20
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Lancôme parfums et beauté & Cie (Pariz, Francija) (zastopnika: A. von Mühlendahl in J. Pagenberg, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: G. Schneider, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Focus Magazin Verlag GmbH (München, Nemčija) (zastopnika: R. Schweizer in J. Berlinger, odvetnika)

      Predmet

   Pritožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 29. julija 2008 (zadeva R 1796/2007-1), ki se nanaša na postopke z ugovorom med Focus Magazin Verlag GmbH in Lancôme parfums et beauté & Cie.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Lancôme parfums et beauté & Cie nosi stroške.

      (1)  UL C 6, 10.1.2009.


title: Zadeva C-409/14: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 8. septembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Madžarska) – Schenker Nemzetközi Szállítmányozási és Logisztikai Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága (Predhodno odločanje — Skupna carinska tarifa — Kombinirana nomenklatura — Klasifikacija blaga — Razlaga tarifne podštevilke kombinirane nomenklature — Direktiva 2008/118/ES — Uvoz trošarinskega blaga — Carinski odložni postopek ali režim — Posledice carinske deklaracije, v kateri je navedena napačna podštevilka kombinirane nomenklature — Nepravilnosti med gibanjem trošarinskega blaga)

text:
               31.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 402/3

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 8. septembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Madžarska) – Schenker Nemzetközi Szállítmányozási és Logisztikai Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
   (Zadeva C-409/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Skupna carinska tarifa - Kombinirana nomenklatura - Klasifikacija blaga - Razlaga tarifne podštevilke kombinirane nomenklature - Direktiva 2008/118/ES - Uvoz trošarinskega blaga - Carinski odložni postopek ali režim - Posledice carinske deklaracije, v kateri je navedena napačna podštevilka kombinirane nomenklature - Nepravilnosti med gibanjem trošarinskega blaga))
   (2016/C 402/03)
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Schenker Nemzetközi Szállítmányozási és Logisztikai Kft.

      Tožena stranka: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

      Izrek

               1.

               Uredbo Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (EU) št. 861/2010 z dne 5. oktobra 2010, je treba razlagati tako, da blago, kakršno je obravnavano v postopku v glavni stvari, pri katerem gre za tobak za kajenje kljub prisotnosti tobačnih odpadkov, če ti odpadki ne preprečujejo, da bi se zadevni proizvod uporabil v ta namen, ne spada pod tarifno številko 2401 kombinirane nomenklature, ki je v Prilogi I k Uredbi št. 2658/87, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 861/2010. To blago vsekakor lahko spada pod tarifno številko 2403 te nomenklature, natančneje pod tarifno podštevilko 2403 10 90 navedene nomenklature, če je v razsutem stanju, stisnjeno in v škatlah, obloženih s plastiko in z neto težo 30 kilogramov.

               2.

               Pojem „carinski odložni postopek ali režim“ iz člena 4, točka 6, Direktive Sveta 2008/118/ES z dne 16. decembra 2008 o splošnem režimu za trošarino in o razveljavitvi Direktive 92/12/EGS je treba razlagati tako, da tega, da je določeno blago v carinskem odložnem postopku ali režimu, ni mogoče izpodbijati, če je v njegovih spremnih dokumentih navedeno pravilno poglavje skupne carinske tarife, kamor spada to blago, vendar napačna konkretna tarifna podštevilka. V tem primeru je treba člena 2(b) in 4, točka 8, Direktive 2008/118 razlagati tako, da ni prišlo do uvoza navedenega blaga in da to blago ni predmet trošarine.

               3.

               V položaju, kakršen se obravnava v postopku v glavni stvari, je treba pojem „nepravilnost“ v smislu člena 38 Direktive 2008/118 razlagati tako, da ne zajema blaga, ki je sprejeto v carinski odložni postopek ali režim, pri čemer je v spremnem dokumentu navedena nepravilna tarifna uvrstitev.

      (1)  UL C 439, 8.12.2014.


title: Zadeva C-206/06: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Groningen  2. maja 2006  — Essent Netwerk Noord BV in drugi proti Aluminium Delfzijl BV

text:
               29.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/17

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Groningen 2. maja 2006 — Essent Netwerk Noord BV in drugi proti Aluminium Delfzijl BV
   (Zadeva C-206/06)
   (2006/C 178/28)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predložitveno sodišče
   Rechtbank Groningen
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Essent Netwerk Noord BV in drugi

      Tožena stranka: Aluminium Delfzijl BV
   Vprašanji za predhodno odločanje

               1)

               Ali je treba člena 25 in 90 ES razlagati tako, da nasprotujeta zakonskemu ukrepu, na podlagi katerega so nacionalni odjemalci električne energije njihovemu upravljavcu omrežja v prehodnem obdobju (od 31. avgusta 2000 do 31. decembra 2000) dolžni plačati pribitek cene za količine elektrike, ki so jim bile dobavljene, če mora upravljavec omrežja ta pribitek prenesti na družbo, ki jo v ta namen določi zakonodajalec, za kritje netočnih stroškov, ki so nastali kot posledica obveznosti ali naložb, ki jih je ta družba sprejela oziroma izvedla pred liberalizacijo trga električne energije, in

                           —

                           je ta družba skupna hčerinska družba štirih nacionalnih podjetij proizvajalcev električne energije,

                           —

                           je ta družba v zadevnem obdobju (2000) edina odgovorna za netočne stroške, ki so nastali v tem letu,

                           —

                           ta družba za kritje teh stroškov v tem letu nesporno potrebuje znesek v višini 400 milijonov NLG (181 512 086,40 evrov) in

                           —

                           mora ta družba, če zbrani izkupiček tega pribitka cene presega zgoraj navedeni znesek, presežek prenesti na ministra?

               2)

               Ali ureditev, navedena v prvem vprašanju, izpolnjuje pogoje iz člena 87(1) ES?


title: Zadeva C-357/07: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 23. aprila 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Združeno kraljestvo) — TNT Post UK Ltd, The Queen proti The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs (Šesta direktiva o DDV — Oprostitve plačila davka — Člen 13(A)(1)(a) — Storitve, ki jih opravljajo javne poštne službe)

text:
               20.6.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 141/7

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 23. aprila 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Združeno kraljestvo) — TNT Post UK Ltd, The Queen proti The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   (Zadeva C-357/07) (1)

   (Šesta direktiva o DDV - Oprostitve plačila davka - Člen 13(A)(1)(a) - Storitve, ki jih opravljajo javne poštne službe)
   2009/C 141/10
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: TNT Post UK Ltd, The Queen

      Tožena stranka: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

      Ob udeležbi: Royal Mail Group Ltd

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Razlaga člena 13A(1)(a) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih — Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1) — Oprostitve za določene dejavnosti, ki so v javnem interesu — Storitve, ki jih opravljajo javne poštne službe — Pojem „javne poštne službe“ — Vključitev gospodarske družbe, ki opravlja poštne storitve.

      Izrek

               1)

               Pojem „javne poštne službe“ iz člena 13(A)(1)(a) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih — Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero je treba razlagati tako, da zajema javne in zasebne izvajalce, ki v državi članici v celoti ali delno zagotavljajo univerzalno poštno storitev, kot je določena v členu 3 Direktive 97/67/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. decembra 1997 o skupnih pravilih za razvoj notranjega trga poštnih storitev v Skupnosti in za izboljšanje kakovosti storitve, kot je bila spremenjena z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2002/39/ES z dne 10. junija 2002.

               2)

               V skladu s členom 13(A)(1)(a) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS so davka oproščene tiste storitve in dobave blaga v zvezi z opravljanjem teh storitev, razen prevoza potnikov in telekomunikacijskih storitev, ki jih izvajajo javne poštne službe kot take, in sicer na podlagi svojega statusa izvajalca, ki v državi članici v celoti ali delno zagotavlja univerzalno poštno storitev. Oprostitev se ne nanaša na storitve in dobavo blaga v zvezi z opravljanjem teh storitev, katerih pogoji so bili individualno določeni.

      (1)  UL C 247, 20.10.2007.


title: Zadeva T-286/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 17. oktobra 2012 – Fondation IDIAP proti Komisiji ( „Arbitražna klavzula — Šesti okvirni program na področju raziskav, tehnološkega razvoja in predstavitvenih dejavnosti — Pogodbe v zvezi s projekti Amida, Bacs in Dirac — Upravičeni stroški — Obrazec za dodatne stroške — Plača raziskovalcev, ki imajo sklenjeno pogodbo o zaposlitvi za nedoločen čas — Neobstoj lastnih sredstev pogodbene stranke“ )

text:
               1.12.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 373/5

         Sodba Splošnega sodišča z dne 17. oktobra 2012 – Fondation IDIAP proti Komisiji
   (Zadeva T-286/10) (1)

   (Arbitražna klavzula - Šesti okvirni program na področju raziskav, tehnološkega razvoja in predstavitvenih dejavnosti - Pogodbe v zvezi s projekti Amida, Bacs in Dirac - Upravičeni stroški - Obrazec za dodatne stroške - Plača raziskovalcev, ki imajo sklenjeno pogodbo o zaposlitvi za nedoločen čas - Neobstoj lastnih sredstev pogodbene stranke)
   2012/C 373/07
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Fondation de l’Institut de recherche IDIAP (Martigny, Švica) (zastopnika: G. Chapus-Rapin in G. Couchepin, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: F. Dintilhac in A. Sauka, zastopnika)

      Predmet

   Predlog, vložen na podlagi člena 272 PDEU, Splošnemu sodišču, naj razsodi, da so nekateri stroški, ki jih je priglasila tožeča stranka v okviru izvršitve pogodb št. 33812 v zvezi s projektom Amida, št. 27140 v zvezi s projektom Bacs in št. 27787 v zvezi s projektom Dirac, sklenjenih z Evropsko komisijo v okviru Šestega okvirnega programa na področju raziskav, tehnološkega razvoja in predstavitvenih dejavnosti, ki prispeva k oblikovanju Evropskega raziskovalnega prostora in k inovacijam (2002-2006), ustanovljenega s Sklepom št. 1513/2002/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2002 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 576), upravičeni do plačila in da zato tožeči stranki ni treba vrniti 98 042,45 EUR na podlagi pogodbe v zvezi s projektom Dirac in 251 505,76 EUR na podlagi pogodbe v zvezi s projektom Amida, ter podredno predlog, vložen na podlagi člena 263 PDEU, za razglasitev ničnosti odločbe Komisije, s katero je ta potrdila poročilo revizorja, s katerim so bili sporni stroški opredeljeni kot neupravičeni, in naložitev Komisiji, da naroči revizijo projektov, ki naj jo opravi družba, ki ni tista, ki je opravila prvotno revizijo.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže.

               2.

               Fondation de l’Institut de recherche IDIAP se poleg lastnih stroškov naloži plačilo stroškov, ki jih je priglasila Evropska komisija, vključno s stroški iz postopka za izdajo začasne odredbe.

      (1)  UL C 221, 14.8.2010.


title: Zadeva C-447/10: Sklep predsednika četrtega senata Sodišča z dne 24. oktobra 2012 – Grain Millers, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Grain Millers GmbH & Co. KG

text:
               6.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 101/14

         Sklep predsednika četrtega senata Sodišča z dne 24. oktobra 2012 – Grain Millers, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Grain Millers GmbH & Co. KG
   (Zadeva C-447/10) (1)

   2013/C 101/28
   Jezik postopka: angleščina
   Predsednik četrtega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 301, 6.11.2010.


title: Zadeva T-796/14: Tožba, vložena 4. decembra 2014 – Philip Morris/Komisija

text:
               16.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 56/24

         Tožba, vložena 4. decembra 2014 – Philip Morris/Komisija
   (Zadeva T-796/14)
   (2015/C 056/35)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Philip Morris Ltd (Richmond, Združeno kraljestvo) (zastopnika: K. Nordlander in M. Abenhaïm, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi dopustnost ničnostne tožbe;

               —

               odločbo Evropske komisije Ares (2014) 3142109 z dne 24. septembra 2014 razglasi za nično v delu, v katerem je tožeči stranki zavrnjen popoln dostop do zahtevanih dokumentov, razen prikritih osebnih podatkov, ki jih vsebuje;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov tožeče stranke v tem postopku.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti odločbe Ares (2014) 3142109 z dne 24. septembra 2014, s katero je Komisija tožeči stranki zavrnila popoln dostop do šestih internih dokumentov, izdanih v okviru pripravljalnih del za sprejetje Direktive 2014/40/EU o proizvodnji, predstavitvi in prodaji tobačnih in povezanih izdelkov (1) (v nadaljevanju: izpodbijana odločba).
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: Komisija je kršila svojo dolžnost navedbe razlogov, ker ni – za vsak dokument – pojasnila, katero upoštevno izjemo iz Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (v nadaljevanju: Uredba o preglednosti) je uporabila in na podlagi katerih dejanskih okoliščin in preudarkov. S tem, da je različne razloge za zavrnitev (varstvo sodnih postopkov, pravnih nasvetov in postopek odločanja) utemeljila z enakimi splošnimi argumenti, Komisija ni navedla razlogov, zaradi katerih naj bi razkritje zahtevanih dokumentov „konkretno in dejansko“ ogrozilo vse od navedenih interesov. Natančneje, v izpodbijani odločbi ni pojasnjeno, ali se utemeljitev, ki je navedena za vsako ustrezno zavrnitev, nanaša na „sodne postopke“ ali na „pravne nasvete“.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: Komisija je kršila člen 4(2), druga alinea, Uredbe o preglednosti s tem, da ni pojasnila, kako naj bi razkritje v vsakem primeru „konkretno in dejansko“ oslabilo varstvo „pravnih nasvetov“ in „sodnih postopkov“. V zvezi z varstvom „pravnih nasvetov“ so bile abstraktne utemeljitve Komisije v sodni praksi zavrnjene in Komisija ne daje konkretnih pojasnil o tem, zakaj naj bi v tem primeru popolno razkritje zahtevanih dokumentov konkretno in dejansko oslabilo varstvo pravnih nasvetov. Tudi v zvezi s „sodnimi postopki“ Komisija ni konkretno pojasnila, zakaj naj bi razkritje „konkretno in dejansko“ oslabilo varstvo „sodnih postopkov“.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: Komisija je kršila oba pododstavka člena 4(3) Uredbe o preglednosti s tem, da ni pojasnila, kako naj bi razkritje konkretno in dejansko oslabilo varstvo „postopka odločanja“. V zvezi s prvim pododstavkom člena 4(3) Uredbe o preglednosti Komisija ni opredelila „postopka odločanja“, ki bi ga bilo še vedno mogoče šteti za „visečega“, in ni pokazala, kako naj bi razkritje konkretno in dejansko oslabilo njen postopek odločanja. V zvezi z drugim pododstavkom te določbe Komisija ni dokazala, da so zahtevani dokumenti „mnenja“ v smislu tega pododstavka, in a fortiori, da je nevarnost, da bo razkritje konkretno in dejansko oslabilo postopek odločanja, resna v strožjem smislu tega pododstavka.

      (1)  Direktiva 2014/40/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 3. aprila 2014 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic o proizvodnji, predstavitvi in prodaji tobačnih in povezanih izdelkov in razveljavitvi Direktive 2001/37/ES, UL L 127, str. 1.


title: Zadeva T-144/16: Tožba, vložena 4. aprila 2016 – Mundipharma/EUIPO – Multipharma (MULTIPHARMA)

text:
               30.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 191/40

         Tožba, vložena 4. aprila 2016 – Mundipharma/EUIPO – Multipharma (MULTIPHARMA)
   (Zadeva T-144/16)
   (2016/C 191/53)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Mundipharma AG (Basel, Švica) (zastopnik: F. Nielsen, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (znamke in modeli) (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Multipharma SA (Luxemburg, Luksemburg)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Skupnosti „MULTIPHARMA“ – Prijava št. 9 537 887

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 22/01/2016 v zadevi R 2950/2014-1

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka predlaga, naj se

               —

               Izpodbijana odločba razveljavi;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški pritožbenega postopka.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-430/11: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 6. decembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Rovigo – Italija) – kazenski postopek zoper Mdja Sagorja (Območje svobode, varnosti in pravice — Direktiva 2008/115/ES — Skupni standardi in postopki za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav — Nacionalna ureditev, s katero je določena denarna kazen, ki jo je mogoče nadomestiti s kaznijo izgona ali hišnega zapora)

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/13

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 6. decembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Rovigo – Italija) – kazenski postopek zoper Mdja Sagorja
   (Zadeva C-430/11) (1)

   (Območje svobode, varnosti in pravice - Direktiva 2008/115/ES - Skupni standardi in postopki za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav - Nacionalna ureditev, s katero je določena denarna kazen, ki jo je mogoče nadomestiti s kaznijo izgona ali hišnega zapora)
   2013/C 26/23
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale di Rovigo

      Stranka v postopku v glavni stvari

   Md Sagor

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunale di Rovigo – Razlaga členov 2, 4, 6, 7, 8, 15 in 16 Direktive 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav (UL L 348, str. 98) in člena 4(3) PEU – Nacionalna zakonodaja, ki določa denarno kazen od 5 000 do 10 000 EUR za tujca, ki je nezakonito vstopil na nacionalno ozemlje ali tam nezakonito prebiva – Dopustnost kaznivega dejanja nezakonitega prebivanja – Dopustnost, kot nadomestitev denarne kazni, takojšnjega izgona za najmanj pet let ali odvzema prostosti („permanenza domiciliare“) – Obveznosti države članice v obdobju do poteka roka za prenos direktive

      Izrek

   Direktivo 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav je treba razlagati tako, da:

               —

               ne nasprotuje ureditvi države članice, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki nezakonito prebivanje državljanov tretjih držav kaznuje z denarno kaznijo, ki se lahko nadomesti s kaznijo izgona, in

               —

               nasprotuje ureditvi države članice, ki omogoča, da se nezakonito prebivanje državljanov tretjih držav kaznuje s kaznijo hišnega zapora, pri tem pa ni zagotovljeno, da se izvrševanje te kazni preneha, takoj ko je mogoč fizičen prevoz zadevne osebe iz navedene države članice.

      (1)  UL C 25, 28.1.2012.


title: Zadeva T-17/07: Tožba, vložena 16. januarja 2007 — Torres proti UUNT — Bodegas Navarro López (CITA DEL SOL)

text:
               14.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 82/39

         Tožba, vložena 16. januarja 2007 — Torres proti UUNT — Bodegas Navarro López (CITA DEL SOL)
   (Zadeva T-17/07)
   (2007/C 82/87)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Miguel Torres (Barcelona, Španija) (Zastopniki: E. Armijo Chávarri, M. Baz de San Ceferino in A. Castán Pérez-Gómez, abogados)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Bodegas Navarro López, S.L.
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Naj se razveljavi odločba prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 26. septembra 2006 izdana v zadevi št. R1407/2005-1 in naj se UUNT naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: Bodegas Navarro López, S.L.

      Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka „CITA DEL SOL “za proizvode in storitve iz razredov 33 in 39 (prijava št. 2.712.982).

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Tožeča stranka

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Besedna znamka Skupnosti „VIÑA SOL “(znamka št. 462.523) in nacionalni besedni znamki „VIÑA SOL “za proizvode iz razreda 33, nalepka „TORRES VIÑA SOL “za proizvode iz razreda 33, nacionalna besedna znamka „SOL “za proizvode iz razreda 33.

      Odločba oddelka za ugovore: Ugovor se zavrne.

      Odločba odbora za pritožbe: Pritožba se zavrne.

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (1), ker med nasprotujočimi si znamkami obstaja verjetnost zmede.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL 1994, L 11, str. 1).