title: Zadeva T-399/11: Tožba, vložena 29. julija 2011 – Banco Santander in Santusa proti Komisiji

text:
               24.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/36

         Tožba, vložena 29. julija 2011 – Banco Santander in Santusa proti Komisiji
   (Zadeva T-399/11)
   2011/C 282/71
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Banco Santander, SA (Santander, Španija), Santusa Holding, SL (Boadilla del Monte, Španija) (zastopniki: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro in R. Calvo Salinero, odvetniki, M. Muñoz de Juan, odvetnica)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi dopustnost razlogov za ničnost, navedenih v tej tožbi, in jim ugodi ter posledično razglasi člen 1(1) [izpodbijanega] sklepa, ki člen 12(5) Texto Refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades (zakon o davku od dohodkov pravnih oseb – prečiščeno besedilo) (TRLIS) opredeljuje kot državno pomoč, za ničen;

               —

               podredno, člen 1(1) [izpodbijanega sklepa] razglasi za ničen v delu, v katerem je ugotovljeno, da člen 12(5) TRLIS vsebuje elemente državne pomoči, kadar se uporabi za pridobitev večinskih deležev;

               —

               podredno, člen 4 [izpodbijanega sklepa] razglasi za ničen v delu, ki vsebuje odredbo za izterjavo pomoči za transakcije, ki so bile izvedene pred objavo končnega sklepa, ki je predmet te tožbe, v Uradnem listu Evropske unije (UL EU z dne 21. maja 2011);

               —

               podredno, razglasi za ničen člen 1(1) in še bolj podredno člen 4 [izpodbijanega sklepa] v delu, ki se nanaša na transakcije v Mehiki, Združenih državah in Braziliji; in

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov tega postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Ta tožba je vložena zoper Sklep Komisije C(2010) 9566 z dne 12. januarja 2011 o davčni amortizaciji finančnega dobrega imena (goodwill), ki izhaja iz prevzema deležev v tujih družbah.
   Tožeči stranki v podporo svoji tožbi navajata tri razloge.

               1.

               Prvi razlog se nanaša na očitno napačno uporabo prava pri presoji pojma „selektivnost“ in pri opredelitvi zadevnega ukrepa kot državne pomoči.

                           —

                           Tožeči stranki menita, da Komisija ni dokazala, da presojan davčni ukrep daje prednost „posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga“, kot to zahteva člen 107(1) PDEU. Komisija zgolj sklepa, da je ta ukrep selektiven zaradi dejstva, da se uporablja samo za pridobitev deležev v tujih družbah (v tem konkretnem primeru, družbah iz tretjih držav, ki niso članice EU) in ne v nacionalnih družbah. Tožeči stranki menita, da je takšno razlogovanje napačno in se vrti v krogu: dejstvo, da uporaba presojanega ukrepa – enako kot katere koli druge davčne določbe – temelji na izpolnjevanju določenih objektivnih pogojev, ne pomeni, da je tak ukrep selektiven de iure ali de facto. Španija je predložila podatke, ki dokazujejo, da gre za splošen ukrep, ki je na voljo – de iure in de facto – vsem družbam, ki so zavezane k plačilu španskega davka od dohodkov pravnih oseb, ne glede na njihovo velikost, vrsto, sektor ali izvor.

                           —

                           Drugič, prima facie različno obravnavanje iz člena 12(5) TRLIS – daleč od tega, da bi pomenilo selektivno prednost – služi vzpostavitvi davčne enakosti za vse transakcije pridobitve deležev, bodisi domače bodisi tuje. V tretjih državah obstajajo resne ovire za združitve, ki jih v praksi onemogočajo; nasprotno pa so združitve mogoče v Španiji in se zanje prizna amortizacija finančnega dobrega imena. Zato člen 12(5) TRLIS ne stori drugega kot razširja takšno amortizacijo na nakup deležev v družbah tretjih držav, ki je transakcija, ki je najbližji – in izvedljiv – funkcionalni ekvivalent domačim združitvam in je zato del sistematike in logike španskega sistema.

                           —

                           Komisija napačno ugotavlja, da ni ovir za združitve z družbami tretjih držav in posledično napačno določa referenčni sistem za ugotavljanje selektivnosti, pri čemer ne sprejema argumentov davčne nevtralnosti. Zlasti se moti pri analizi transakcij, izvedenih v Združenih državah, Braziliji in Mehiki.

                           —

                           Podredno, sklep bi moral biti ničen vsaj v primerih prevzema večinskega nadzora v družbah tretjih držav, primerljivih z domačimi združitvami in zato utemeljenih s sistematiko in logiko španskega sistema.

               2.

               Drugi razlog temelji na napačni uporabi prava pri določitvi imetnika koristi od ukrepa.

                           —

                           Podredno in tudi če se šteje, da člen 12(5) vsebuje elemente državne pomoči – quod non – bi morala Komisija opraviti izčrpno ekonomsko analizo za ugotovitev, kdo so bili imetniki koristi od potencialne pomoči. Tožeči stranki menita, da so imetniki koristi od pomoči (v obliki previsoke cene za nakup deležev) prodajalci deležev in ne, kot meni Komisija, španske družbe, ki so uporabile navedeni ukrep.

               3.

               Tretji razlog temelji na kršitvi splošnega načela varstva legitimnih pričakovanj, kar zadeva določitev področja uporabe ratione temporis odredbe za vračilo.

                           —

                           Podredno in če se člen 12(5) šteje za pomoč, Komisija z omejitvijo področja uporabe ratione temporis načela varstva legitimnih pričakovanj do objave sklepa o uvedbi formalnega postopka preiskave (21. december 2007), zaradi česar zahteva vračilo v zvezi s tistimi transakcijami, ki so bile izvedene po tem datumu (razen v primeru transakcij pridobitev večinskih deležev, izvedenih v Indiji in na Kitajskem, za katere se varstvo legitimnih pričakovanj podaljšuje do 21. maja 2011, ki je datum objave končnega sklepa, ker meni, da v teh primerih pa obstajajo izrecne pravne ovire za mednarodne združitve) ne upošteva sodne prakse sodišča Evropske unije.

                           —

                           Tožeči stranki zatrjujeta, da uvedba formalnega postopka preiskave v skladu s prakso Komisije in sodno prakso ne prejudicira narave ukrepa, zaradi česar ne more služiti za končni rok (dies ad quem), ampak bi ta moral v vsakem primeru sovpadati s datumom objave končnega sklepa v Uradnem listu Evropske unije.

                           —

                           Poleg tega vsebinske omejitve, ki jih [izpodbijani] sklep določa za varstvo legitimnih pričakovanj od uporabe sklepa o uvedbi postopka do končnega sklepa – saj je varstvo omejeno na pridobitve večinskih deležev na Kitajskem in v Indiji – niso utemeljene. Takšno varstvo legitimnih pričakovanj bi se moralo v skladu s sodno prakso raztezati na vse transakcije v kateri koli tretji državi.


title: Zadeva T-267/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 19. septembra 2012 – Video Research USA proti UUNT (VR) (Znamka Skupnosti — Figurativna znamka Skupnosti VR — Neobstoj zahteve za podaljšanje znamke — Izbris znamke ob poteku registracije — Zahteva za vrnitev v prejšnje stanje — Člen 81 Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               27.10.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 331/22

      Sodba Splošnega sodišča z dne 19. septembra 2012 – Video Research USA proti UUNT (VR)
      (Zadeva T-267/11) (1)

      (Znamka Skupnosti - Figurativna znamka Skupnosti VR - Neobstoj zahteve za podaljšanje znamke - Izbris znamke ob poteku registracije - Zahteva za vrnitev v prejšnje stanje - Člen 81 Uredbe (ES) št. 207/2009)
      (2012/C 331/41)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Video Research USA, Inc. (New York, New York, Združene države) (zastopnik: B. Brandreth, barrister)

         Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: P. Bullock, zastopnik)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 8. marca 2011 (zadeva R 1187/2010-2) v zvezi z zahtevo za vrnitev v prejšnje stanje.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi Video Research USA, Inc. se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 211, 16.7.2011.


title: Zadeva T-450/10 P: Pritožba, ki jo je 24. septembra 2010 vložil Luigi Marcuccio zoper sklep, ki ga je 9. julija 2010 razglasilo Sodišče za uslužbence v zadevi F-91/09, Marcuccio proti Komisiji

text:
               20.11.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 317/45

         Pritožba, ki jo je 24. septembra 2010 vložil Luigi Marcuccio zoper sklep, ki ga je 9. julija 2010 razglasilo Sodišče za uslužbence v zadevi F-91/09, Marcuccio proti Komisiji
   (Zadeva T-450/10 P)
   ()
   2010/C 317/80
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Pritožnik: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastopnik: G. Cipressa, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi pritožnika:

               —

               V vsakem primeru: izpodbijani sklep naj se v celoti in brez kakršnekoli izjeme razveljavi;

               —

               ugotovi naj se, da je bila tožba v postopku na prvi stopnji, v zvezi s katero je bil izdan izpodbijani sklep, v celoti dopustna;

               —

               primarno: v celoti in brez kakršnekoli izjeme naj se ugodi zahtevku tožeče stranke iz tožbe v postopku na prvi stopnji;

               —

               toženi stranki naj se naloži, da tožeči stranki povrne vse stroške postopka, ki so ji v tej zadevi nastali na vseh stopnjah;

               —

               podredno: obravnavana zadeva naj se vrne Sodišču za uslužbence, da v drugačni sestavi o njej ponovno vsebinsko odloči.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Ta pritožba je vložena zoper sklep Sodišča za uslužbence (SDU) z dne 9. julija 2010. S tem sklepom je bila kot delno očitno nedopustna zavržena in kot delno očitno neutemeljena zavrnjena tožba, katere predmet je bilo zlasti povračilo škode, ki naj bi tožeči stranki nastala zaradi vabila, ki ji je bilo poslano, da bi opravila določene zdravniške preglede za presojo njene morebitne nezmožnosti za delo.
   Pritožnik se v utemeljitev svojih predlogov sklicuje na neobstoj obrazložitve ugotovitev izpodbijanega sklepa glede domnevne nedopustnosti odškodninskih zahtevkov.
   Pritožnik se sklicuje tudi na napačno in nerazumno razlago in uporabo člena 270 PDEU, člena 90 Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije, načel pravne varnosti, pravice do sodnega varstva, hierarhičnosti pravnih virov, delitve oblasti in vezanosti sodišča na zakon.


title: Zadeva C-416/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Judicial da Comarca de Faro (Portugalska) 27. julija 2016 – Luís Manuel Piscarreta Ricardo/Portimão Urbis, E.M., S.A. — v likvidaciji — in drugi

text:
               17.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 383/4

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Judicial da Comarca de Faro (Portugalska) 27. julija 2016 – Luís Manuel Piscarreta Ricardo/Portimão Urbis, E.M., S.A. — v likvidaciji — in drugi
   (Zadeva C-416/16)
   (2016/C 383/05)
   Jezik postopka: portugalščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Judicial da Comarca de Faro

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Luís Manuel Piscarreta Ricardo

      Tožene stranke: Portimão Urbis, E.M., S.A. — v likvidaciji —, Município de Portimão, EMARP — Empresa Municipal de Águas e Resíduos de Portimão, E.M., S.A.

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali se člen 1 Direktive Sveta 2001/23/ES z dne 12. marca 2001 (1) in zlasti njegov [odstavek 1,](b) uporablja za položaj kot v tej zadevi, ko je na podlagi odločitve izvršilnega organa občine prenehalo delovati občinsko podjetje (katerega edini delničar je občina), pri čemer je dejavnosti, ki jih je to opravljalo delno prevzela občina in delno drugo občinsko podjetje (katerega namen je bil zato spremenjen in ki je ravno tako v celoti v lasti občine)? Torej ali se lahko šteje, da je v teh okoliščinah prišlo do prenosa obratov v smislu te direktive?

               2.

               Ali je treba šteti, da delavec, ki dejansko ne izvršuje svoje funkcije (konkretno, ker njegova pogodba o zaposlitvi miruje) zajet s pojmom „delavec“ v smislu člena 2(1)(d) Direktive 2001/23/ES in da so se torej pravice in obveznosti, ki izhajajo iz pogodbe o zaposlitvi, na podlagi člena 3(1) te direktive prenesle na pridobitelja?

               3.

               Ali je določitev omejitev glede prenosa delavcev v okviru prenosa obratov, zlasti glede na vrsto delovnega razmerja ali njegovo trajanje, kot so predvsem tiste, določene v členu 62(5), (6) in (11) RJAEL (2) dopustna in torej v skladu s pravom Unije?

      (1)  Direktiva Sveta 2001/23/ES z dne 12. marca 2001 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 98).

      (2)  Pravna ureditev podjetniške dejavnosti lokalnih skupnosti in deležev, ki jih imajo lokalne skupnosti.


title: Zadeva T-35/07: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 23. aprila 2008 – Leche Celta proti UUNT – Celia (Celia) ( Znamka skupnosti – Postopek z ugovorom – Prijava figurativne znamke Skupnosti Celia – Prejšnja nacionalna besedna znamka CELTA – Relativni razlog za zavrnitev – Verjetnost zmede – Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 )

text:
               7.6.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 142/24

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 23. aprila 2008 – Leche Celta proti UUNT – Celia (Celia)
   (Zadeva T-35/07) (1)

   („Znamka skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti Celia - Prejšnja nacionalna besedna znamka CELTA - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94“)
   (2008/C 142/43)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Leche Celta, SL (Puentedeume, Španija) (zastopniki: J. Calderón Chavero, T. Villate Consonni in M. Tañez Manglano, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT, intervenient pred Sodiščem prve stopnje: Celia SA (Craon, Francija) (zastopnika: D. Masson in F. de Castelnau, odvetnika)
   Predmet
   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 5. decembra 2006 (zadeva R 294/2006 4) v zvezi s postopkom z ugovorom med Leche Celta, SL in Celia SA.
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Leche Celta, SL se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 82, 14.4.2007.


title: Zadeva T-86/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 8. junija 2011 – Bamba proti Svetu (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi, sprejeti glede na razmere v Slonokoščeni obali — Zamrznitev sredstev — Obveznost obrazložitve)

text:
               23.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 219/15

         Sodba Splošnega sodišča z dne 8. junija 2011 – Bamba proti Svetu
   (Zadeva T-86/11) (1)

   (Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi, sprejeti glede na razmere v Slonokoščeni obali - Zamrznitev sredstev - Obveznost obrazložitve)
   2011/C 219/21
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Nadiany Bamba (Abidjan, Slonokoščena obala) (zastopnika: P. Haïk in J. Laffont, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: B. Driessen in A. Vitro, zastopnika)

      Intervenient v podporo tožene stranke: Evropska komisija (zastopnika: E. Cujo in M. Konstantinidis, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Sveta 2011/18/SZVP z dne 14. januarja 2011 o spremembi Sklepa Sveta 2010/656/SZVP o podaljšanju omejevalnih ukrepov proti Slonokoščeni obali (UL L 11, str. 36) in Uredbe Sveta (ES) št. 25/2011 z dne 14. januarja 2011 o spremembi Uredbe (ES) št. 560/2005 o uvedbi določenih posebnih omejevalnih ukrepov zoper nekatere osebe in subjekte glede na razmere v Slonokoščeni obali (UL L 11, str. 1) v delu, v katerem se nanašata na tožečo stranko

      Izrek

               1.

               Sklep Sveta 2011/18/SZVP z dne 14. januarja 2011 o spremembi Sklepa Sveta 2010/656/SZVP o podaljšanju omejevalnih ukrepov proti Slonokoščeni obali in Uredba Sveta (ES) št. 25/2011 z dne 14. januarja 2011 o spremembi Uredbe (ES) št. 560/2005 o uvedbi določenih posebnih omejevalnih ukrepov zoper nekatere osebe in subjekte glede na razmere v Slonokoščeni obali se razglasita za nična v delu, v katerem se nanašata na N. Bamba.

               2.

               Učinki Sklepa 2011/18 se glede N. Bambe ohranijo do takrat, ko začne učinkovati razglasitev ničnosti Uredbe št. 25/2011.

               3.

               Svet Evropske unije nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila N. Bamba.

               4.

               Komisija nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 95, 26.3.2011.


title: Zadeva C-134/13: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 12. februarja 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Združeno kraljestvo) – Raytek GmbH, Fluke Europe BV/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs (Predhodno odločanje — Skupna carinska tarifa — Tarifna uvrstitev — Kombinirana nomenklatura — Infrardeče termokamere)

text:
               13.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 118/3

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 12. februarja 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Združeno kraljestvo) – Raytek GmbH, Fluke Europe BV/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Zadeva C-134/13) (1)

   ((Predhodno odločanje - Skupna carinska tarifa - Tarifna uvrstitev - Kombinirana nomenklatura - Infrardeče termokamere))
   (2015/C 118/03)
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Raytek GmbH, Fluke Europe BV

      Tožena stranka: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Izrek

   Pri preučitvi vprašanja za predhodno odločanje ni bil ugotovljen noben dejavnik, ki bi vplival na veljavnost Uredbe Komisije (EU) št. 314/2011 z dne 30. marca 2011 o uvrstitvi določenega blaga v kombinirano nomenklaturo.

      (1)  UL C 141, 18.5.2013.


title: Zadeva C-487/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administratīvā rajona tiesa (Republika Latvija) 22. septembra 2011 – Laimonis Treimanis proti Valsts ieņēmumu dienests

text:
               26.11.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 347/15

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administratīvā rajona tiesa (Republika Latvija) 22. septembra 2011 – Laimonis Treimanis proti Valsts ieņēmumu dienests
   (Zadeva C-487/11)
   2011/C 347/23
   Jezik postopka: latvijščina

      Predložitveno sodišče

   Administratīvā rajona tiesa

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Laimonis Treimanis

      Tožena stranka: Valsts ieņēmumu dienests

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali člen 7(1) Uredbe št. 918/83 (1) lastniku osebnega avtomobila, ki je ta avtomobil v Evropsko unijo uvozil iz tretje države, prepoveduje, da ga neodplačno odstopi v uporabo družinskemu članu, ki je svoje bivališče dejansko prenesel iz tretje države v Evropsko unijo in s katerim je lastnik avtomobila pred uvozom avtomobila v Evropsko unijo živel v skupnem gospodinjstvu, če lastnik avtomobila od uvoza avtomobila v Evropsko unijo še naprej povečini prebiva v tretji državi?

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 918/83 z dne 28. marca 1983 o sistemu oprostitev carin v Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 1, str. 419).


title: Zadeva C-418/08: Sklep predsednika Sodišča z dne 27. marca 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Irski

text:
               18.7.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 167/8

         Sklep predsednika Sodišča z dne 27. marca 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Irski
   (Zadeva C-418/08) (1)

   2009/C 167/17

      Jezik postopka: angleščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 301, 22.11.2008.


title: Zadeva T-732/16: Tožba, vložena 20. oktobra 2016 – Valencia Club de Fútbol/Komisija

text:
               5.12.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 454/31

      Tožba, vložena 20. oktobra 2016 – Valencia Club de Fútbol/Komisija
      (Zadeva T-732/16)
      (2016/C 454/54)
      Jezik postopka: španščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Valencia Club de Fútbol, SAD (Valencia, Španija) (zastopnika: J. R. García-Gallardo Gil-Fournier in A. Guerrero Righetto, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi ničnost Sklepa Komisije z dne 4. julija 2016 o državni pomoči 36387 (2013/C) (ex 2013/CP), ki jo je Španija dodelila Valencia Club de Fútbol, S.A.D. (v nadaljevanju: Valencia CF) (in drugim nogometnim klubom), zlasti ukrepov 1 in 4, ki zadevata Valencia CF.

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja osem razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: očitno napačna presoja treh od štirih meril za ugotavljanje, ali je zavarovanje oziroma jamstvo državna pomoč. V zvezi s tem navaja, da je Komisija storila napako, ko je štela, da je bil Valencia FC v težki finančni situaciji, saj se je oprla a) na fragmentarne informacije ter ni upoštevala specifičnih poslovnih modelov nogometnih klubov, b) na knjigovodsko vrednost igralcev, ne pa na njihovo realno tržno vrednost, pri tem pa ni analizirala študije izvedljivosti, ki je v vseh pogledih temeljila na realnih predpostavkah. Drugič, Komisija naj bi storila napako, ko je ocenila, da je zavarovanje krilo več kot 80 % posojila in, tretjič, Komisija naj bi storila napako pri oceni splošne obrestne mere posojila glede na tržno vrednost.

                  2.

                  Drugi podredni, tožbeni razlog: obstoj očitnih napak, ki jih je Komisija storila z uporabo testa združljivosti kar zadeva štiri od šestih meril iz svojih Smernic za reševanje in prestrukturiranje, in sicer: dolgoročna sposobnost preživetja, preprečitev pretiranega izkrivljanja konkurence z protidajatvami, načelo omejitve pomoči na mínimum in načelo enkratnosti pomoči.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: napaka Komisije pri oceni visoke vrednosti ponujene protidajatve, konkretno, zavarovanje z delnicami in dodatna jamstva, ki jih je Fundación Valencia dala Instituto Valenciano de Finanzas.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: napaka pri oceni glavnice in obresti domnevne pomoči, ki jo je treba vrniti, saj je Komisija uporabila nepravilno domnevo, da bodo v času trajanja ukrepov referenčne obrestne mere ostale enake, ter nepravilno domnevo glede trajanja teh ukrepov.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti, saj so zneski, katerih izterjavo je naložila Komisija, nesorazmerni glede na tiste, ki so že bili plačani.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: napačna presoja Komisije, saj dajalca posojila ni štela za upravičenca, ter ni upoštevala tega, da ima klub novega lastnika.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog: kršitev načela prepovedi diskriminacije, saj je Komisija enako ocenila položaje preiskovanih klubov ob tem, da so njihove okoliščine popolnoma različne.

                  8.

                  Osmi tožbeni razlog: kršitev načela obveznosti obrazložitve aktov.


title: Zadeva C-86/05: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki, vložena dne 18. februarja 2005

text:
               16.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 93/19

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki, vložena dne 18. februarja 2005
   (Zadeva C-86/05)
   (2005/C 93/34)
   Jezik postopka: italijanščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata B. Schima in D. Recchia, kot zastopnika, je dne 18. februarja 2005 na Sodišču Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Italijanski republiki.
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da Italijanska republika s tem, da ni sprejela zakonskih in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2003/32/ES z dne 23. aprila 2003 o uvedbi podrobnih tehničnih zahtev v zvezi z zahtevami, določenimi v Direktivi Sveta 93/42/EGS o medicinskih pripomočkih, izdelanih z uporabo tkiv živalskega izvora (1), oziroma s tem, da teh predpisov ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti v smislu člena 8(1) te direktive;

               —

               Italijanski republiki naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos te direktive se je iztekel 1. januarja 2004.

      (1)  UL L 105, 26.4.2003, str. 18.


title: Zadeva T-650/11: Sklep Splošnega sodišča z dne 29. januarja 2013 – Dimension Data Belgium proti Parlamentu

text:
               23.3.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/29

         Sklep Splošnega sodišča z dne 29. januarja 2013 – Dimension Data Belgium proti Parlamentu
   (Zadeva T-650/11) (1)

   2013/C 86/49
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik tretjega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 73, 10.3.2012.


title: Zadeva C-234/06 P: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 13. septembra 2007 – Il Ponte Finanziaria SpA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), F.M.G. Textiles Srl, prej Marine Enterprise Projects – Società Unipersonale di Alberto Fiorenzi Srl (Pritožba – Znamka Skupnosti – Registracija znamke Bainbridge – Ugovor imetnika prejšnjih nacionalnih znamk, ki imajo skupni element Bridge – Zavrnitev ugovora – Družina znamk – Dokaz o uporabi – Pojem obrambnih znamk)

text:
               10.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/14

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 13. septembra 2007 – Il Ponte Finanziaria SpA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), F.M.G. Textiles Srl, prej Marine Enterprise Projects – Società Unipersonale di Alberto Fiorenzi Srl
   (Zadeva C-234/06 P) (1)

   (Pritožba - Znamka Skupnosti - Registracija znamke Bainbridge - Ugovor imetnika prejšnjih nacionalnih znamk, ki imajo skupni element „Bridge“ - Zavrnitev ugovora - Družina znamk - Dokaz o uporabi - Pojem obrambnih znamk)
   (2007/C 269/27)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Il Ponte Finanziaria SpA (zastopniki: P. Roncaglia, A. Torrigiani Malaspina in M. Boletto, odvetniki)

      Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: O. Montalto in M. Buffolo, zastopnika), F.M.G. Textiles Srl, prej Marine Enterprise Projects – Società Unipersonale di Alberto Fiorenzi Srl (zastopnik: D. Marchi, odvetnik)
   Predmet
   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (četrti senat) z dne 23. februarja 2006 v zadevi T-194/03 Il Ponte Finanziaria SpA proti Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo tožbo, ki jo je vložil imetnik besednih, figurativnih in tridimenzionalnih znamk „Bridge“, „Old Bridge“, „The Bridge Basket“, „THE BRIDGE“, „The Bridge“, „FOOTBRIDGE“, „The Bridge Wayfarer“ in „OVER THE BRIDGE“, za proizvode iz razredov 18 in 25, zoper Odločbo R 1015/2001-4 četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) z dne 17. marca 2003, s katero je bila zavrnjena odločba oddelka za ugovore, s katero je bil zavrnjen ugovor proti zahtevi za registracijo figurativne znamke „Bainbridge“ za proizvode iz razredov 18 in 25
   Izrek

               1)

               Pritožba se zavrne.

               2)

               Il Ponte Finanziaria SpA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 178, 29.7.2006.


title: Zadeva T-445/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 26. septembra 2014 – Koscher + Würtz proti UUNT – Kirchner & Wilhelm (KW SURGICAL INSTRUMENTS) (Znamka Skupnosti – Postopek z ugovorom – Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska skupnost – Figurativna znamka KW SURGICAL INSTRUMENTS – Prejšnja nacionalna besedna znamka Ka We – Relativni razlog za zavrnitev – Verjetnost zmede – Člen 8(1)(b) Uredbe (EES) št. 207/2009 – Pritožbeni postopek – Obseg preizkusa, ki ga mora opraviti odbor za pritožbe – Dokaz o resni in dejanski uporabi prejšnje znamke – Zahteva vložena pri oddelku za pritožbe – Zavrnitev registracije prijavljene znamke brez predhodnega preizkusa pogoja resne in dejanske uporabe prejšnje znamke – Napačna uporaba prava – Pooblastilo za spremembo)

text:
               10.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 395/39

      Sodba Splošnega sodišča z dne 26. septembra 2014 – Koscher + Würtz proti UUNT – Kirchner & Wilhelm (KW SURGICAL INSTRUMENTS)
      (Zadeva T-445/12) (1)

      ((Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska skupnost - Figurativna znamka KW SURGICAL INSTRUMENTS - Prejšnja nacionalna besedna znamka Ka We - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (EES) št. 207/2009 - Pritožbeni postopek - Obseg preizkusa, ki ga mora opraviti odbor za pritožbe - Dokaz o resni in dejanski uporabi prejšnje znamke - Zahteva vložena pri oddelku za pritožbe - Zavrnitev registracije prijavljene znamke brez predhodnega preizkusa pogoja resne in dejanske uporabe prejšnje znamke - Napačna uporaba prava - Pooblastilo za spremembo))
      (2014/C 395/47)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Koscher + Würtz GmbH (Spaichingen, Nemčija) (zastopniki: P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, A. Verhauwen, J. Künzel, D. Jestaedt, M. Bergermann, J. Vogtmeier in A. Kramer, odvetniki)

         Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Schifko, zastopnik)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Kirchner & Wilhelm GmbH + Co. (Asperg, Nemčija) (zastopnik: J. Dönch, odvetnik)

         Predmet

      Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 6. avgusta 2012 (zadeva R 1675/2011-4) glede postopka z ugovorom med družbama Kirchner & Wilhelm GmbH + Co. in Koscher + Würtz GmbH.

         Izrek

                  1.

                  Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 6. avgusta 2012 (zadeva R 1675/2011-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbo Kirchner & Wilhelm GmbH + Co. in družbo Koscher + Würtz GmbH se razveljavi.

                  2.

                  V preostalem se tožba zavrne.

                  3.

                  UUNT nosi svoje stroške in polovico stroškov, ki jih je tožeča stranka priglasila pred odborom za pritožbe in pred Splošnim sodiščem.

                  4.

                  Družba Koscher + Würtz nosi polovico svojih stroškov, ki jih je priglasila pred odborom za pritožbe in pred Splošnim sodiščem.

         (1)  UL C 379, 8.12.2012.


title: Zadeva F-40/08: Tožba, vložena 18. marca 2008 – Carvalhal Garcia proti Svetu

text:
               19.7.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 183/33

         Tožba, vložena 18. marca 2008 – Carvalhal Garcia proti Svetu
   (Zadeva F-40/08)
   (2008/C 183/65)
   Jezik postopka: portugalščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Daniela Paula Carvalhal Garcia (Sines, Portugalska) (zastopnik: F. Antas da Cunha, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije
   Predmet in opis spora
   Razglasitev ničnosti Sklepa Sveta s katerim je bila zavrnjena dodelitev dodatka za šolanje v korist hčere tožeče stranke.
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti končne odločbe Direkcije za osebje Sveta Evropske unije z dne 16. novembra 2007 in odločitev, da se ta nadomesti z drugim sklepom o dodelitvi dodatka za šolanje v korist hčere tožeče stranke za šolsko leto 2006/2007.


title: Zadeva C-222/08: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 6. oktobra 2010 – Evropska komisija proti Kraljevini Belgiji (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2002/22/ES (Direktiva o univerzalnih storitvah) — Elektronske komunikacije — Omrežja in storitve — Člen 12 — Obračun stroškov za obveznosti zagotavljanja univerzalne storitve — Socialni vidik univerzalne storitve — Člen 13 — Financiranje obveznosti zagotavljanja univerzalne storitve — Opredelitev neupravičenega bremena)

text:
               4.12.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 328/2

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 6. oktobra 2010 – Evropska komisija proti Kraljevini Belgiji
   (Zadeva C-222/08) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 2002/22/ES (Direktiva o univerzalnih storitvah) - Elektronske komunikacije - Omrežja in storitve - Člen 12 - Obračun stroškov za obveznosti zagotavljanja univerzalne storitve - Socialni vidik univerzalne storitve - Člen 13 - Financiranje obveznosti zagotavljanja univerzalne storitve - Opredelitev neupravičenega bremena)
   2010/C 328/02
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: H. van Vliet in A. Nijenhuis, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Belgija (zastopniki: T. Materne in M. Jacobs, zastopnika in S. Depré, odvetnik)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Nepravilen prenos člena 12(1), 13(1) in Priloge IV, del A, Direktive 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalnih storitvah) (UL L 108, str. 51) – Socialni element univerzalne storitve – Določitev podjetij – Izvajanje posebnih tarifnih pogojev – Nepreglednost

      Izrek

               1.

               Kraljevina Belgija s tem, da:

                           —

                           prvič, pri izračunu neto stroškov zagotavljanja socialnega elementa univerzalne storitve ni upoštevala komercialnih in tudi ne nematerialnih koristi, ki jih imajo podjetja, pristojna za to zagotavljanje, in

                           —

                           drugič, je na splošno in na podlagi izračuna neto stroškov ponudnika univerzalne storitve, ki je bil prej edini ponudnik te storitve, ugotovila, da so odslej vsa podjetja, pristojna za zagotavljanje te storitve, zaradi tega zagotavljanja dejansko neupravičeno obremenjena, ne da bi opravila posebno hkratno preučitev neto stroškov, ki jih pomeni zagotavljanje univerzalne storitve za vsakega zadevnega operaterja, in vseh značilnosti tega operaterja, kot so obseg sredstev ter njegovo ekonomsko in finančno stanje,

                     ni izpolnila obveznosti iz člena 12(1) in 13(1) Direktive 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalnih storitvah).

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Kraljevini Belgiji se naloži plačilo dveh tretjin stroškov. Evropski komisiji se naloži plačilo preostale tretjine.

      (1)  UL C 209, 15.8.2008.


title: Zadeva C-304/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 2. julija 2007 – Directmedia Publishing GmbH proti 1. Albert-Ludwigs-Universität Freiburg, 2. Prof. Dr. Ulrich Knoop

text:
               8.9.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 211/21

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 2. julija 2007 – Directmedia Publishing GmbH proti 1. Albert-Ludwigs-Universität Freiburg, 2. Prof. Dr. Ulrich Knoop
   (Zadeva C-304/07)
   (2007/C 211/40)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Bundesgerichtshof
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Directmedia Publishing GmbH

      Tožena stranka: 1. Albert-Ludwigs-Universität Freiburg, 2. Prof. Dr. Ulrich Knoop
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali se prevzem podatkov iz varovane (v skladu s členom 7(1) Direktive o bazah podatkov) baze podatkov v drugo bazo podatkov lahko šteje za jemanje izvlečkov v smislu člena 7(2)(a) Direktive 96/9/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 1996 o pravnem varstvu baz podatkov (Direktiva o bazah podatkov) (1), kadar se to jemanje izvede na podlagi poizvedovanj po bazi podatkov na podlagi podrobne preučitve ali pa zahteva jemanje izvlečkov v smislu te določbe dejansko (fizično) kopiranje vseh podatkov?

      (1)  UL L 77, str. 20.


title: Zadeva T-221/05: Tožba Huvis Corporation proti Svetu Evropske unije, vložena dne 10. junija 2005

text:
               6.8.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 193/38

         Tožba Huvis Corporation proti Svetu Evropske unije, vložena dne 10. junija 2005
   (Zadeva T-221/05)
   (2005/C 193/64)
   Jezik postopka: angleščina
   Huvis Corporation, s sedežem v Seoulu (Republika Koreja), ki jo zastopajo J.-F. Bellis, F. Di Gianni in R. Antonini, lawyers, je dne 10. junija 2005 vložila tožbo proti Svetu Evropske unije na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi za ničnega člen 2 Uredbe Sveta (ES) št. 428/2005 z dne 10. marca 2005 o uvedbi dokončnih protidampinških dajatev pri uvozu rezanih vlaken iz poliestra s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Saudove Arabije o spremembi Uredbe (ES) št. 2852/2000 o uvedbi dokončnih protidampinških dajatev pri uvozu rezanih vlaken iz poliestra s poreklom iz Republike Koreje in o zaključku protidampinškega postopka v zvezi z uvozi teh izdelkov s poreklom iz Tajvana, kolikor uvaja dokončno protidampinško dajatev pri uvozih zadevnega blaga, ki ga izdeluje Huvis Corporation, iz Koreje in kolikor je potrebno razglasi določbe temeljne Uredbe, ki so podlaga za napačna določila, ki jih vsebuje izpodbijana Uredba, za neuporabne; in

               —

               Svetu Evropske unije naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka je družba s sedežem v Koreji, specializirana za proizvodnjo preje iz poliestrskih nitk, rezanih vlaken iz poliestra in polietilenovega tetraftalata. Z Uredbo Sveta (ES) št. 428/2005 (1) je Svet uvedel dokončno protidampinško dajatev v višini 5,7 % na uvoz rezanih vlaken iz poliestra korejskega porekla, ki jih proizvaja tožeča stranka.
   Tožeča stranka trdi, da je metodologija, ki jo je Svet uporabil pri izračunu stopnje dampinga tožeče stranke in, še posebej, pri izračunu prilagoditve povračila dajatev, ki ga je zahtevala tožeča stranka, v nasprotju s členom 2(4) protidampinškega sporazuma STO, ker iz nje ni izšla pravična primerjava med izvozno ceno tožeče stranke in normalno vrednostjo in, ker je tožeči stranki naložila nerazumno dokazno breme.
   Metodologija izračuna prilagoditve povračila dajatev tožeče stranke je prav tako kršila načela pravne varnosti, zaupanja v pravo, učinkovite uprave in sorazmernosti, ker je z uporabo te metodologije Svet protipravno zvišal stopnjo dampinga tožeče stranke. Še več, Svet je kršil člen 11(9) osnovne protidampinške uredbe, saj je v zadevnem postopku presoje uporabil pri izračunu stopnje dumpinga drugo metodologijo kot pri prvotni preiskavi. Metodologija prav tako krši načelo prepovedi diskriminacije, saj je Svet v drugih podobnih primerih uporabil ugodnejšo metodologijo.
   Tožeča stranka nadalje trdi, da je zavrnitev njenih priglašenih stroškov posojila v okviru postopka presoje v nasprotju s členom 2(4) protidampinškega sporazuma WTO, ker iz nje ni izšla pravična primerjava med izvozno ceno tožeče stranke in normalno vrednostjo, s strani Sveta zahtevani dokazi prilagoditve stroškov kredita pa predstavljajo nerazumno dokazno breme za tožečo stranko.
   Zavrnitev priglašenih stroškov kredita tožeče stranke prav tako krši načelo učinkovite uprave, saj je bila odločitev osnovana na ugotovitvi, da tožeča stranka ni predložila pisnih dokazov v podkrepitev zahtevka, plačilni pogoji priznani s strani tožeče stranke pa so bili dogovorjeni na podlagi poslovnih običajev v veljavi v Republiki Koreji.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 428/2005 z dne 10. marca 2005 o uvedbi dokončnih protidampinških dajatev pri uvozu rezanih vlaken iz poliestra s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Saudove Arabije, o spremembi Uredbe (ES) št. 2852/2000 o uvedbi dokončnih protidampinških dajatev pri uvozu rezanih vlaken iz poliestra s poreklom iz Republike Koreje in o zaključku protidampinškega postopka v zvezi z uvozom teh izdelkov s poreklom iz Tajvana (UL L 71, str. 1).


title: Zadeva C-167/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italija) 2. aprila 2010 – Andrea Palomba proti Ministero dell’Interno

text:
               19.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/30

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italija) 2. aprila 2010 – Andrea Palomba proti Ministero dell’Interno
      (Zadeva C-167/10)
      (2010/C 161/41)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Andrea Palomba

         Tožena stranka: Ministero dell'Interno

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je s členoma 43 ES in 49 ES združljiva nacionalna zakonodaja (uvedena z Bersanijevo uredbo-zakonom št. 223 z dne 4.7.2006, ki je postala zakon št. 248 z dne 4.8.2006), to je „nacionalna ureditev […], ki med drugim določa:

                  (a)

                  obstoj splošne usmeritve, ki ščiti imetnike koncesij, podeljenih v predhodnem obdobju na podlagi postopka, ki je nezakonito izključil nekatere gospodarske subjekte iz sodelovanja;

                  (b)

                  obstoj določb, ki dejansko zagotavljajo ohranjanje tržnih položajev, pridobljenih na podlagi postopka, ki je nezakonito izključeval nekatere gospodarske subjekte iz sodelovanja (na primer prepoved odpiranja novih prodajnih mest v bližini obstoječih prodajnih mest, ki velja za nove koncesionarje, oziroma obveznost, da pri tem spoštujejo določeno najkrajšo razdaljo);

                  (c)

                  okoliščine odvzema koncesije in unovčitve zelo visokih varščin, pri čemer med te okoliščine spada tudi neposredno ali posredno opravljanje čezmejnih igralniških dejavnosti, izenačenih s tistimi, ki so predmet koncesije?“


title: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 23. septembra 2004 v zadevi C-280/02: Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 91/271/EGS — Čiščenje komunalne odpadne vode — Člen 5(1) in (2) ter priloga II — Neopredelitev občutljivih območij — Pojem „evtrofikacija“ — Neizvajanje strožjega čiščenja izpustov v občutljivih območjih)

text:
               20.11.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 284/1

      SODBA SODIŠČA

   (drugi senat)
   z dne 23. septembra 2004
   v zadevi C-280/02: Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 91/271/EGS - Čiščenje komunalne odpadne vode - Člen 5(1) in (2) ter priloga II - Neopredelitev občutljivih območij - Pojem „evtrofikacija“ - Neizvajanje strožjega čiščenja izpustov v občutljivih območjih)
   (2004/C 284/02)
   Jezik postopka: francoščina
   V zadevi C-280/02, Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: M. Nolin, nato pa G. Valero Jordana in F. Simonetti) proti Francoski republiki (zastopniki: G. de Bergues, D. Petrausch in E. Puisais), katere predmet je tožba zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 226 ES, vložena dne 30. julija 2002, je Sodišče (drugi senat) v sestavi: C. W. A. Timmermans, predsednik senata, J.-P. Puissochet, R. Schintgen, sodnika, F. Macken (poročevalka) in N. Colneric, sodnici, generalni pravobranilec: L. A. Geelhoed, sodni tajnik: R. Grass, dne 23. septembra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:

               1.

               S tem, da:

                           —

                           ni opredelila zaliva Sene, Sene od sotočja z Andelle navzdol, obalnih voda področja Artois-Picardija, zaliva Vilaine, sidrišča Lorient, estuarija Elorn, zaliva Douarneneza, zaliva Concarneauja, morskega zaliva Morbihana, Vistre od Nîmesa navzdol in ribnika Thau kot občutljivih območij zaradi evtrofikacije, in

                           —

                           izpustov komunalnih odpadnih voda, ki prihajajo iz aglomeracij – razen aglomeracij Vichyj, Aix-en-Provence, Mâcon, Créhange, Saint-Avold, Bailleul, Aurillaca, Montauban, Châtillon-sur-Seine in Grayj – ki so omenjene v dopisu francoskih oblasti z dne 12. decembra 2000 in aglomeracije Montpellierja, ter izpustov komunalnih odpadnih voda, ki prihajajo iz aglomeracij s populacijskim ekvivalentom (PE), večjim od 10 000, v zaliv Sene, Seno od sotočja z Andelle navzdol, obalne vode področja Artois-Picardija, zaliv Vilaine, sidrišče Lorient, estuarij Elorn, zaliv Douarneneza, zaliv Concarneauja, morski zaliv Morbihana, Vistro od Nîmesa navzdol in ribnik Thau ni podredila strožjemu čiščenju,

                     Republika Francija ni izpolnila obveznosti iz člena 5(1) in (2) ter priloge II Direktive Sveta 91/271/EGS z dne 21. maja 1991 o čiščenju komunalne odpadne vode.

               2.

               V ostalem se tožba zavrne.

               3.

               Francoski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 219, 14.9.2002.


title: Zadeva T-670/16: Tožba, vložena 16. septembra 2016 – Digital Rights Ireland/Komisija

text:
               7.11.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 410/26

         Tožba, vložena 16. septembra 2016 – Digital Rights Ireland/Komisija
   (Zadeva T-670/16)
   (2016/C 410/37)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Digital Rights Ireland Ltd (Bennettsbridge, Irska) (zastopnik: E. McGarr, Solicitor)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da je tožba dopustna;

               —

               ugotovi, da je Izvedbeni sklep Komisije (EU) 2016/1250 z dne 12. julija 2016 na podlagi Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES o ustreznosti varstva, ki ga zagotavlja zasebnostni ščit EU-ZDA posledica očitne napake pri presoji Komisije, ker je ugotovljena zadostna raven osebnih podatkov v ZDA v skladu z Direktivo 95/46/ES (1);

               —

               ugotovi, da je izpodbijani sklep ničen in neveljaven in razglasi ničnost izpodbijanega sklepa o ustreznosti varstva, ki ga zagotavlja zasebnostni ščit EU–ZDA;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja deset tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: izpodbijani sklep ni v skladu s členom 25(6) Direktive 95/46 v povezavi s členi 7, 8 in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: izpodbijani sklep ni v skladu s členom 25(6) Direktive 95/46 v povezavi s členi 7, 8 in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in s sodbo Sodišča Evropske unije v zadevi Schrems, C-362/14.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: „načela zasebnosti“ in/ali uradna (ZDA) „predstavništva in obveznosti“ iz Prilog I in od III do VII k izpodbijanemu sklepu niso „mednarodne obveznosti“ v smislu člena 25(6) Direktive 95/46.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: določbe Foreign Intelligence Surveillance Act of 1978 Amendments Act of 2008 (FISA Amendments Act of 2008) pomenijo zakonodajo, ki javnim organom omogoča splošen vpogled v vsebino elektronskih komunikacij in zato niso v skladu s členom 7 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

               5.

               Peti tožbeni razlog: določbe FISA Amendments Act of 2008 pomenijo zakonodajo, ki javnim organom omogoča splošen vpogled v vsebino elektronskih komunikacij in zato niso v skladu s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

               6.

               Šesti tožbeni razlog: zaradi nepopolnega prenosa določb Direktive 95/46 (posebej člena 28(3)) z izpodbijanim sklepom ni mogoče zagotoviti, da so pravice državljanov Evropske unije po pravu EU v celoti zagotovljene, kadar so njihovi podatki posredovani v Združene države.

               7.

               Sedmi tožbeni razlog: izpodbijani sklep ni v skladu s členi 7, 8 in 52(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

               8.

               Osmi tožbeni razlog: izpodbijani sklep v delu, v katerem dovoljuje oziroma ne varuje in ni varoval pred diskriminatornim vpogledom v elektronske komunikacije s strani tujih organov pregona, ni veljaven, ker krši pravico do zasebnosti, pravico do varovanja podatkov, svobodo izražanja ter svobodo zbiranja in združevanja, kot so zagotovljene z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah in splošnimi načeli prava Unije.

               9.

               Deveti tožbeni razlog: izpodbijani sklep v delu, v katerem dovoljuje oziroma ne varuje in ni varoval pred diskriminatornim vpogledom v elektronske komunikacije s strani tujih organov pregona in ne zagotavlja ustreznih pravnih sredstev za državljane Unije, v podatke katerih se je vpogledalo, posamezniku odreka pravico do učinkovitega pravnega sredstva in pravico do dobrega upravljanja v nasprotju z Listino o temeljnih pravicah in splošnimi načeli prava Unije.

               10.

               Deseti tožbeni razlog: izpodbijani sklep zaradi nepopolnega prenosa pravic iz Direktive 95/46 (posebej iz člena 14 in 15) ne zagotavlja, da so pravice državljanov Unije po pravu Unije v celoti zagotovljene, kadar so njihovi podatki posredovani v Združene države.

      (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 15, str. 355).


title: Zadeva T-470/15: Sklep Splošnega sodišča z dne 14. septembra 2016 – Cham/Svet

text:
               7.11.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 410/34

         Sklep Splošnega sodišča z dne 14. septembra 2016 – Cham/Svet
   (Zadeva T-470/15) (1)

   (2016/C 410/56)
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik sedmega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 337, 12.10.2015.


title: Zadeva C-164/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italija) 2. aprila 2010 – Emanuele Ferazzoli proti Ministero dell'Interno

text:
               19.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/29

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italija) 2. aprila 2010 – Emanuele Ferazzoli proti Ministero dell'Interno
      (Zadeva C-164/10)
      (2010/C 161/38)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Emanuele Ferazzoli

         Tožena stranka: Ministero dell'Interno

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je s členoma 43 ES in 49 ES združljiva nacionalna zakonodaja (uvedena z Bersanijevo uredbo-zakonom št. 223 z dne 4.7.2006, spremenjeno v zakon št. 248 z dne 4.8.2006), to je „nacionalna ureditev […], ki med drugim določa:

                  (a)

                  obstoj splošne usmeritve, ki ščiti imetnike koncesij, podeljenih v predhodnem obdobju na podlagi postopka, ki je nezakonito izključil nekatere gospodarske subjekte iz sodelovanja;

                  (b)

                  obstoj določb, ki dejansko zagotavljajo ohranjanje tržnih položajev (na primer prepoved odpiranja novih prodajnih mest v bližini obstoječih prodajnih mest, ki velja za nove koncesionarje);

                  (c)

                  okoliščine odvzema koncesije v primeru, ko koncesionar neposredno ali posredno opravlja čezmejne igralniške dejavnosti, primerljive s tistimi, ki so predmet koncesije?“


title: Zadeva C-318/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Giudice di Pace di Ischia (Italija)  15. julija 2008 – Filomena Califano proti Wind SpA

text:
               13.9.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 236/10

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Giudice di Pace di Ischia (Italija) 15. julija 2008 – Filomena Califano proti Wind SpA
   (Zadeva C-318/08)
   (2008/C 236/16)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predložitveno sodišče
   Giudice di Pace di Ischia
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Filomena Califano

      Tožena stranka: Wind SpA
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali imajo določbe Skupnosti iz člena 6 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, Direktive 2002/022/CE (1), Direktive 1999/44/CE (2), Priporočila Komisije 2001/310/CE (3) in Direktive 1998/257/CE (4) neposredno zavezujoč učinek in se jih mora razlagati tako, da spori „s področja elektronskih komunikacij med končnimi uporabniki in operaterji, ki izhajajo iz nespoštovanja določb v zvezi z univerzalno storitvijo in s pravicami končnih uporabnikov, ki so določene z zakonskimi normami, s sklepi nadzornega organa, s pogodbenimi pogoji in z listino o storitvah“ (spori, določeni v členu 2 sklepa št. 173/07/CONS), ne smejo biti podvrženi obveznemu poskusu mirnega reševanja sporov, brez katerega se ne more začeti sodni postopek, ker te določbe prevladajo nad normo, ki izhaja iz člena 3(1) zgoraj navedenega sklepa nadzornega organa za komunikacije?

      (1)  UL L 108, str. 51.

      (2)  UL L 171, str. 12.

      (3)  UL L 109, str. 56.

      (4)  UL L 115, str. 3 (Priporočilo Komisije).


title: Zadeva C-450/14 P: Pritožba, ki jo je Koinonia tis Pliroforias Anoichti stis Eidikes Anagkes – Isotis vložila 26. septembra 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 16. julija 2014 v zadevi T-59/11, Isotis proti Komisiji

text:
               10.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 395/29

      Pritožba, ki jo je Koinonia tis Pliroforias Anoichti stis Eidikes Anagkes – Isotis vložila 26. septembra 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 16. julija 2014 v zadevi T-59/11, Isotis proti Komisiji
      (Zadeva C-450/14 P)
      (2014/C 395/34)
      Jezik postopka: grščina

         Stranki

         Pritožnica: Koinonia tis Pliroforias Anoichtì stis Eidikes Anagkes – Isotis (zastopnik: S. Skliris, odvetnik)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija

         Predlogi

                  —

                  Sodba Splošnega sodišča z dne 16. julija 2014 v zadevi Koinonia tis Pliroforias Anoichti stis Edikes Anagkes – Isotis proti Evropski komisiji (T-59/11) naj se v celoti razveljavi;

                  —

                  pritožbi naj se v celoti ugodi;

                  —

                  odgovor na tožbo, ki ga je podala Komisija, naj se v celoti zavrne;

                  —

                  Komisiji naloži plačilo vseh stroškov te pritožbe.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

                  1.

                  Napačna uporaba člena 1315 belgijskega civilnega zakonika v zvezi z razdelitvijo dokaznega bremena:

                              —

                              zavrnitev tožbe ne pomeni nujno ugotovitve utemeljenosti nasprotnega zahtevka. V zvezi z nasprotnim zahtevkom je dokazno breme nosila Komisija;

                  2.

                  Nepravilna obrazložitev utemeljenosti nasprotnega zahtevka:

                              —

                              neobstoj obrazložitve utemeljenosti nasprotnega zahtevka Komisije;

                              —

                              protislovna obrazložitev, ker je bilo kot edini dokaz upoštevano revizijsko poročilo, ki je bilo izpodbijano in ki ga je bilo treba dokazati;

                  3.

                  Napačna uporaba prava, ker niso bili uporabljeni mednarodni revizijski standardi:

                              —

                              neuporaba mednarodnih revizijskih standardov s kršitvijo nacionalne računovodske zakonodaje ter obveznosti razlage spornih pogodb v skladu s skupno voljo pogodbenih strank (člen 1156 belgijskega civilnega zakonika) ter v skladu z načelom dobre volje (člen 1134(c) belgijskega civilnega zakonika);

                  4.

                  Napačna razlaga načela enakosti orožij:

                              —

                              načelo enakosti orožij se ne pokriva z načelom kontradiktornosti;

                  5.

                  Napačna razlaga in uporaba načela dobre vere in kršitev pravice obrambe zaradi jezika postopka:

                              —

                              za pravilno uporabo načela dobre vere je treba pogodbena določila razlagati v skladu z Listino o temeljnih pravicah Evropske unije ter s temeljnim načelom prava Unije v zvezi s spoštovanjem pravice do obrambe;

                  6.

                  Napačna razlaga pogojev spornih pogodb, napačna uporaba grškega prava in neupoštevanje navedbe glede utemeljenosti zahtevka:

                              —

                              v skladu s členi II, 19.1 pogodb FP6, II.16 pogodb e-Ten in II 20.1 pogodb CIP, se lahko revizija opravlja zgolj v zvezi s knjiženjem stroškov in prihodkov, ki se nanašajo na izvajanje spornih projektov in ne na druge dokumente;

                              —

                              kršitev načela, ki izhaja iz sodne prakse, o samostojnosti pojma finančnega obdobja v grškem pravu na področju računovodskega in davčnega prava;

                              —

                              Splošno sodišče ni upoštevalo in ni opravilo presoje v zvezi z utemeljenostjo tožbenega razloga, ki ga je tožeča stranka navedla v točkah 61 in 64 tožbe.

                  7.

                  Napačna razlaga spornih pogodbenih določb, neupoštevanje utemeljenosti in izkrivljanje dokumentov:

                              —

                              napačna razlaga in uporaba pojma „overall statement of accounts“, v nasprotju z dobro vero, z grškim pravom ter pojma „receipts“ v nasprotju z izrecnimi določbami pogodbe;

                              —

                              Splošno sodišče ni upoštevalo in ni opravilo presoje v zvezi z utemeljenostjo tožbenega razloga tožeče stranke glede na knjiženje predčasnega plačila Access e-Gov v računovodskih obračunih pred pregledom na kraju samem.

                              —

                              izkrivljanje prilog A3, A6, A9, A11, A14 in A17 tožbe.

                  8.

                  Nepopolna obrazložitev, kršitev prava, ki se uporablja za sporne pogodbe in izkrivljanje dokumenta

                              —

                              nepopolna obrazložitev (točki 127 in 129) ter protislovna obrazložitev (točki 128 in 129).

                              —

                              kršitev načela dobre vere, mednarodnih revizijskih standardov ter grških predpisov s področja računovodstva (točka 127).

                              —

                              izkrivljanje priloge B101, ki jo je predložila Komisija.

                  9.

                  Upoštevanje nenavedenega tožbenega razloga in neupoštevanje navedenega tožbenega razloga:

                              —

                              upoštevanje razloga, ki ga tožeča stranka ni navedla (točka 165), ter neobstoj presoje s strani Splošnega sodišča v zvezi s tožbenim razlogom, ki ga je tožeča stranka navedla (točke 88, 89 in 91 tožbe).


title: Zadeva C-271/05: Sklep predsednika Sodišča z dne  5. aprila 2006  (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato — Italija) — Francesco Rauty proti Ministero per i Beni Culturali e Ambientali, Soprintendenza B.A.A. di Firenze, Prato e Pistoia, ob udeležbi: Consiglio Nazionale degli Ingegneri, in Ordine degli Ingegneri della Provincia di Pistoia proti Francesco Rauty, Ministero per i Beni e le Attività Culturali, ob udeležbi: Consiglio Nazionale degli Ingegneri

text:
               29.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/29

         Sklep predsednika Sodišča z dne 5. aprila 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato — Italija) — Francesco Rauty proti Ministero per i Beni Culturali e Ambientali, Soprintendenza B.A.A. di Firenze, Prato e Pistoia, ob udeležbi: Consiglio Nazionale degli Ingegneri, in Ordine degli Ingegneri della Provincia di Pistoia proti Francesco Rauty, Ministero per i Beni e le Attività Culturali, ob udeležbi: Consiglio Nazionale degli Ingegneri
   (Zadeva C-271/05) (1)

   (2006/C 178/51)

      Jezik postopka: italijanščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 229, 17.9.2005.


title: Zadeva C-292/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Vergabekammer Südbayern (Nemčija) 16. junija 2015 – Hörmann Reisen GmbH/Stadt Augsburg, Landkreis Augsburg

text:
               7.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 294/33

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Vergabekammer Südbayern (Nemčija) 16. junija 2015 – Hörmann Reisen GmbH/Stadt Augsburg, Landkreis Augsburg
   (Zadeva C-292/15)
   (2015/C 294/41)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Vergabekammer Südbayern

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Vlagateljica: Hörmann Reisen GmbH

      Nasprotni stranki: Stadt Augsburg, Landkreis Augsburg

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali se pri postopku oddaje javnega naročila na podlagi člena 5(1) Uredbe (ES) št. 1370/2007 (1) v povezavi z Direktivo 2004/18/ES (2) oziroma Direktivo 2014/24/EU (3) načeloma uporabljajo samo določbe teh direktiv in se določb Uredbe (ES) št. 1370/2007, ki odstopajo od navedenih direktiv, ne sme uporabiti?

               2.

               Ali torej dopustnost sklepanja pogodb s podizvajalci pri postopku oddaje javnega naročila na podlagi člena 5(1) Uredbe (ES) št. 1370/2007 v povezavi z Direktivo 2004/18/ES oziroma Direktivo 2014/24/EU urejajo samo pravila, ki jih je v zvezi z Direktivo 2004/18/ES razvilo Sodišče, in določba člena 63(2) Direktive 2014/24/EU ali lahko javni naročnik z odstopanjem od tega tudi pri takem postopku oddaje javnega naročila na podlagi člena 4(7) Uredbe (ES) št. 1370/2007 za ponudnike določi odstotek storitev, ki jih morajo opraviti sami (glede na kilometražo po voznem redu)?

               3.

               Ali lahko javni naročnik, če se člen 4(7) Uredbe (ES) št. 1370/2007 uporablja za postopke oddaje javnih naročil na podlagi člena 5(1) Uredbe (ES) št. 1370/2007 v povezavi z Direktivo 2004/18/ES oziroma Direktivo 2014/24/EU, ob upoštevanju uvodne izjave 19 Uredbe (ES) št. 1370/2007 prosto določi delež storitve, ki ga morajo ponudniki opraviti sami, tako da je lahko upravičena zahteva naročnika, da morajo ponudniki sami opraviti 70 % storitve glede na kilometražo po voznem redu?

      (1)  Uredba (ES) št. 1370/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007 o javnih storitvah železniškega in cestnega potniškega prevoza ter o razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 1191/69 in št. 1107/70 (UL L 315, str. 1).

      (2)  Direktiva 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 7, str. 132).

      (3)  Direktiva 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES (UL L 94, str. 65).


title: Zadeva T-67/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. decembra 2015 – Martinair Holland/Komisija (Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Evropski trg zračnega tovornega prevoza — Sporazumi in usklajena ravnanja v zvezi z več sestavnimi deli cen za storitve zračnega tovornega prevoza (uvedba dodatnih taks za gorivo in varnost, neplačilo provizije od dodatnih taks) — Člen 101 PDEU, člen 53 Sporazuma EGP in člen 8 Sporazuma med Skupnostjo in Švico o letalskem prometu — Obveznost obrazložitve)

text:
               8.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/41

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. decembra 2015 – Martinair Holland/Komisija
   (Zadeva T-67/11) (1)

   ((Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Evropski trg zračnega tovornega prevoza - Sporazumi in usklajena ravnanja v zvezi z več sestavnimi deli cen za storitve zračnega tovornega prevoza (uvedba dodatnih taks za gorivo in varnost, neplačilo provizije od dodatnih taks) - Člen 101 PDEU, člen 53 Sporazuma EGP in člen 8 Sporazuma med Skupnostjo in Švico o letalskem prometu - Obveznost obrazložitve))
   (2016/C 048/45)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Martinair Holland NV (Haarlemmermeer, Nizozemska) (zastopnik: R. Wesseling, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva S. Noë, N. von Lingen in C. Giolito, nato S. Noë, C. Giolito in A. Dawes, agenti, skupaj z B. Dohertyjem, barrister)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2010) 7694 final z dne 9. novembra 2010 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU, člena 53 Sporazuma EGP in člena 8 Sporazuma med Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o letalskem prometu (zadeva COMP/39258 – Zračni tovorni prevoz) v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, ali vsaj za razglasitev ničnosti člena 5(b) tega sklepa v delu, v katerem je zadnjenavedeni naložena globa, ali za znižanje te globe.

      Izrek

               1.

               Sklep Komisije C(2010) 7694 final z dne 9. novembra 2010 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU, člena 53 Sporazuma EGP in člena 8 Sporazuma med Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o letalskem prometu (zadeva COMP/39258 – Zračni tovorni prevoz) se v delu, v katerem se nanaša na družbo Martinair Holland NV, razglasi za ničen.

               2.

               Evropski komisiji se naloži plačilo svojih stroškov in stroškov družbe Martinair Holland.

      (1)  UL C 95, 26.3.2011.


title: Zadeva C-432/06: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 18. oktobra 2006 vložilo Tribunal Superior de Justicia avtonomne pokrajine Baskija (Španija) — Comunidad Autónoma de Castilla y León proti Juntas Generales de Guipúzcoa, Diputación Foral de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 326/32

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 18. oktobra 2006 vložilo Tribunal Superior de Justicia avtonomne pokrajine Baskija (Španija) — Comunidad Autónoma de Castilla y León proti Juntas Generales de Guipúzcoa, Diputación Foral de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca
   (Zadeva C-432/06)
   (2006/C 326/66)
   Jezik postopka: španščina
   Predložitveno sodišče
   Tribunal Superior de Justicia avtonomne pokrajine Baskije
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Comunidad Autónoma de Castilla y León

      Tožene stranke: Juntas Generales de Guipúzcoa, Diputación Foral de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali je treba člen 87(1) ES razlagati tako, da je treba davčne ukrepe, ki sta jih sprejela Diputación Foral de Guipúzcoa in Juntas Generales del Territorio Histórico de Guipúzcoa, s katerimi sta bila spremenjena člena 29(1)(a) in 37 predpisa o davku od dohodkov pravnih oseb, in ki veljajo na ozemlju te avtonomne pokrajine, šteti kot selektivne in zato v smislu zgoraj navedene določbe pomenijo državne pomoči, ki jih je treba na podlagi člena 88(3) ES priglasiti Komisiji, ker določajo davčno stopnjo, ki je nižja od splošne davčne stopnje, ki jo predvideva zakonodaja španske države, in uvajajo davčni odbitek, ki ne obstaja v državnem davčnem pravu?


title: Zadeva C-246/05: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 14. junija 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberster Patent- und Markensenat – Avstrija) – Armin Häupl proti Lidl Stiftung & Co. KG. (Pravo znamk – Člen 10(1) Direktive 89/104/EGS – Neobstoj resne in dejanske uporabe znamke – Pojem dneva zaključka postopka registracije )

text:
               4.8.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 183/4

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 14. junija 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberster Patent- und Markensenat – Avstrija) – Armin Häupl proti Lidl Stiftung & Co. KG.
   (Zadeva C-246/05) (1)

   (Pravo znamk - Člen 10(1) Direktive 89/104/EGS - Neobstoj resne in dejanske uporabe znamke - Pojem „dneva zaključka postopka registracije“)
   (2007/C 183/06)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Oberster Patent- und Markensenat
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Armin Häupl

      Tožena stranka: Lidl Stiftung & Co. KG.
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Oberster Patent- und Markensenat – Razlaga členov 10(1) in 12(1) Direktive 89/104/EGS: Prve direktive Sveta 89/104/EGS z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (UL L 40, str. 1) – Neobstoj resne in dejanske uporabe znamke – Zunanji razlogi, ki podjetju preprečujejo odpiranje samopostrežnih trgovin na nacionalnem ozemlju, medtem ko je njegova običajna strategija v tem, da trži proizvode s to znamko le v svojih lastnih samopostrežnih trgovinah – Pojem dneva zaključka postopka registracije.
   Izrek

               1)

               „Dan zaključka postopka registracije“,v smislu člena 10(1) Prve direktive Sveta 89/104/EGS z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami, mora določiti vsaka država članica, ob upoštevanju veljavnih procesnih pravil s področja registracije, ki veljajo v tej državi.

               2)

               Člen 12(1) Direktive 89/104 je treba razlagati tako, da se za „upravičene razloge za neuporabo“ znamke štejejo ovire, ki imajo neposredno zvezo z znamko in onemogočijo oziroma je zaradi njih njena uporaba nerazumna in so neodvisni od volje imetnika. Naloga predložitvenega sodišča je, da dejansko stanje v zadevi v postopku v glavni stvari presodi glede na ta navodila.

      (1)  UL C 193, 6.8.2006.


title: Zadeva C-242/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sodbe Gerechtshof te 's-Hertogenbosch z dne 31. maja 2005 v zadevi G.M. van de Coevering proti Hoofd van het District Douane Roermond van de rijksbelastingdienst

text:
               20.8.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/8

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sodbe Gerechtshof te 's-Hertogenbosch z dne 31. maja 2005 v zadevi G.M. van de Coevering proti Hoofd van het District Douane Roermond van de rijksbelastingdienst
   (Zadeva C-242/05)
   (2005/C 205/15)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Gerechtshof te 's-Hertogenbosch je s sodbo z dne 31. maja 2005 v zadevi G.M. van de Coevering proti Hoofd van het District Douane Roermond van de rijksbelastingdienst, ki jo je sodno tajništvo prejelo dne 3. junija 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Gerechtshof te 's-Hertogenbosch predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjem vprašanju:
   Ali je v nasprotju s pravom Skupnosti, še posebej prostim pretokom storitev iz členov 49 ES do 55 ES, da je Nizozemska fizični osebi s prebivališčem na Nizozemskem — ki je v drugi državi članici na podlagi pogodbe z najemodajalcem najela osebno vozilo, pri čemer to osebno vozilo ni registrirano v registru, ki se vodi na podlagi nizozemskega Wegenverkeerswert iz leta 1994 (zakona o cestnem prometu), in za najem katerega ni bil plačan davek na osebna vozila in motorna kolesa na podlagi člena 1(2) zakona BPM (1) — na podlagi člena 1(5) zakona BPM na Nizozemskem zaračunala davek ob pričetku uporabe nizozemskega cestnega omrežja, v smislu zakona o cestnem prometu iz leta 1994, pri čemer je dolgovan celoten znesek davka in sicer neodvisno od časa trajanja najema in od uporabe cestnega omrežja na Nizozemskem in pri čemer fizična oseba nima pravice do oprostitve povračila?

      (1)  Zakon o davku na osebna vozila in motorna kolesa iz leta 1992.


title: Zadeva T-91/05: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 5. februarja 2007 — Sinara Handel proti Svetu in Komisiji ( Procesne napake — Ugovor nedopustnosti — Odškodninska tožba — Izguba dobička — Zahteva za vračilo protidampinških dajatev — Nepristojnost )

text:
               28.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 95/41

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 5. februarja 2007 — Sinara Handel proti Svetu in Komisiji
   (Zadeva T-91/05) (1)

   („Procesne napake - Ugovor nedopustnosti - Odškodninska tožba - Izguba dobička - Zahteva za vračilo protidampinških dajatev - Nepristojnost“)
   (2007/C 95/83)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Sinara Handel GmbH (Cologne, Nemčija) (Zastopnika: K. Adamantopoulos in E. Petritsi, avocats)

      Toženi stranki: Svet Evropske unije (Zastopnika: J.-P. Hix, zastopnik, skupaj z G. Berrisch, avocat); in Komisija Evropskih skupnosti (Zastopnika: N. Khan in T. Scharf, zastopnika)
   Predmet
   Odškodninska tožba na podlagi člena 288 ES, glede vračila škode, ki naj bi se utrpela zaradi sprejetja Uredbe Sveta (ES) št. 2320/97 z dne 17. novembra o uvedbi dokončnih protidampinških dajatev pri uvozu nekaterih brezšivnih cevi iz železa ali nelegiranega jekla s poreklom iz Madžarske, Poljske, Rusije, Češke, Romunije in Slovaške, o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 1189/93 in o zaključku postopka v zvezi s takim uvozom s poreklom iz Hrvaške(UL L 322, str. 1).
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2)

               Tožeči stranki, Sinara Handel GmbH, se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 115, 14.5.2005.


title: Zadeva T-189/06: Tožba, vložena 18. julija 2006 — Arkema France proti Komisiji

text:
               2.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 212/39

         Tožba, vložena 18. julija 2006 — Arkema France proti Komisiji
   (Zadeva T-189/06)
   (2006/C 212/69)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Arkema France (Puteaux, Francija) (zastopniki: A. Winckler, avocat, S. Sorinas, avocat, in P. Geffriaud, avocat)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasitev ničnosti na podlagi člena 230 ES Odločbe Komisije z dne 3. maja 2006 v zadevi COMP/F/38.620 v delu, v katerem se nanaša na Arkema;

               —

               podredno, razveljavitev ali znižanje na podlagi člena 229 ES zneska globe, ki ji je bila naložena s to odločbo;

               —

               naložitev plačila vseh stroškov Komisiji.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka s to tožbo predlaga delno razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2006) 1766 končna z dne 3. maja 2006 v zadevi COMP/F/38.620 — Vodikov peroksid in natrijev perborat, s katero je Komisija ugotovila, da so podjetja, naslovniki odločbe, med katerimi je tožeča stranka, kršila člen 81(1) ES in člen 53 Sporazuma EGP s tem, da so sodelovala pri vrsti sporazumov in usklajenih ravnanj, ki jih sestavljajo izmenjave informacij med konkurenti in sporazumi o cenah in o proizvodnih zmogljivostih ter nadzor nad izvajanjem teh sporazumov v sektorju vodikovega peroksida in natrijevega perborata. Podredno, predlaga razveljavitev ali zmanjšanje zneska globe, ki ji je bila naložena s to odločbo.
   V utemeljitev svojih predlogov tožeča stranka navaja štiri tožbene razloge.
   S prvim tožbenim razlogom tožeča stranka trdi, da je Komisija s tem, ko je Elf Aquitaine in Total pripisala kršitev, ki jo je storila Arkema, zgolj na podlagi domneve, povezane z imetništvom skoraj celotnega njenega kapitala s strani teh družb v času nastanka dejstev, napačno uporabila pravo in napačno ugotovila dejansko stanje z uporabo pravil v zvezi z odgovornostjo za ravnanja, ki jih je hčerinska družba izvajala v družbi materi, in naj bi kršila načelo prepovedi diskriminacije. Tožeča stranka zatrjuje, da je med preiskavo izpodbijala to domnevo o nadzoru. Poleg tega navaja, da naj bi Komisija s tem, ko ni odgovorila na vse trditve, ki jih je tožeča stranka oblikovala v svojem odgovoru na obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, kršila obveznost obrazložitve, ki jo ima na podlagi člena 253 EGS, in načelo dobrega upravljanja.
   Tožeča stranka s svojim drugim tožbenim razlogom zatrjuje, da naj bi Komisija napačno uporabila pravo s tem, ko je določila za 200 % previsok „izhodiščni znesek“ globe Arkema zaradi odvračilnega učinka, pri čemer se je opirala na promet njenih družb mater v tistem času, Total in Elf Aquitaine, ker očitane kršitve po mnenju tožeče stranke ni bilo mogoče pripisati eni in/ali drugi od teh družb. Tožeča stranka v okviru tega tožbenega razloga podredno trdi, da naj bi Komisija pod predpostavko, da bi kršitev lahko pripisali družbama materama, kršila načeli sorazmernosti in enakega obravnavanja s tem, ko je za „izhodiščni znesek“ globe, naložene Arkema, uporabila množilni faktor 3 (ali 200-odstotno povečanje) zaradi odvračilnega učinka.
   Tretjič, tožeča stranka trdi, da je odločba z napačno uporabo prava določila za 50 % previsok „osnovni znesek“ globe Arkema zaradi ponovne kršitve. Meni, da naj bi bila uporaba pojma ponovna kršitev v tem primeru očitno pretirana in v nasprotju z načelom pravne varnosti, saj gre za kršitve, ki jih Komisija graja na podlagi časovno oddaljenih dejstev. Poleg tega tožeča stranka Komisiji očita, da je kršila načelo ne bis in idem in načelo sorazmernosti, ker je Komisija obstoj prejšnjih obsodb že večkrat upoštevala v drugih nedavnih odločbah, s katerimi je Arkema že naložila 50-odstotno povišanje globe zaradi ponovne kršitve. Tožeča stranka zatrjuje, da je bila ponovno obsojena za ista dejstva.
   Nazadnje trdi, da naj odločba ne bi imela niti pravne niti dejanske podlage, ker tožeči stranki ni znižala zneska globe za več kot 30 % zaradi njenega sodelovanja v postopku. Tožeča stranka trdi, da naj bi Komisija kršila pooblastilo za odločanje po prostem preudarku in naj bi napačno uporabila pravo, ker zanjo ni uporabila naslova B obvestila o ugodni obravnavi (1), da bi ji znižala globo za 50 %.

      (1)  Obvestilo Komisije o imuniteti pred globami in zmanjševanju glob v primerih omejevalnih sporazumov (UL 92 C 45, str. 3).


title: Zadeva C-618/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo cour administrative d'appel de Paris (Francija) 10. decembra 2012 – Société Reggiani SpA Illuminazione proti Ministre de l'Économie et des Finances

text:
               6.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 101/9

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo cour administrative d'appel de Paris (Francija) 10. decembra 2012 – Société Reggiani SpA Illuminazione proti Ministre de l'Économie et des Finances
   (Zadeva C-618/12)
   2013/C 101/19
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour administrative d'appel de Paris

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Société Reggiani SpA Illuminazione

      Nasprotna stranka: Ministre de l'Économie et des Finances

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Alič člen 2 Direktive [79/1072/EGS z dne 6. decembra 1979] (1) posega v svobodo ustanavljanja s tem, da pravico do vračila omejuje le na premičnine.

      (1)  Osma direktiva Sveta z dne 6. decembra 1979 o uskladitvi zakonov držav članic o prometnih davkih - postopki za vračilo davka na dodano vrednost davčnim zavezancem, katerih sedež ni na ozemlju države (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 79).


title: Zadeva C-674/15 P: Pritožba, ki jo je The Tea Board vložila 15. decembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 2. oktobra 2015 v zadevi T-625/13, The Tea Board/Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

text:
               21.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 106/13

         Pritožba, ki jo je The Tea Board vložila 15. decembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 2. oktobra 2015 v zadevi T-625/13, The Tea Board/Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-674/15 P)
   (2016/C 106/16)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: The Tea Board (zastopnika: M.C. Maier, A. Nordemann, odvetnika)

      Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Delta Lingerie

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano sodbo Splošnega sodišča z dne 2. oktobra 2015 v zadevi T-625/13 v delu, v katerem je Splošno sodišče zavrnilo tožbo glede spodaj navedenih storitev, ki so zajete s prijavljeno znamko za razreda 35 in 38;

                  Poslovne svetovalne storitve pri zasnovi in obratovanju maloprodajnih trgovin in prodajnih središč za maloprodajo in reklamiranje; Storitve pospeševanja prodaje (za tretje osebe), oglasna dejavnost, vodenje komercialnih poslov, poslovna administracija, spletno oglaševanje v računalniškem omrežju, razdeljevanje reklamnega materiala (letakov, prospektov, brezplačnih časopisov, vzorcev blaga), storitve naročanja na časopise za tretje osebe; Poslovne informacije ali poizvedbe; Organizacija prireditev, razstav v komercialne ali reklamne namene, vodenje oglaševanja, oddajanje oglasnih površin v najem, radijsko, televizijsko oglaševanje, reklamno sponzorstvo. (Razred 35)

                  Telekomunikacije, računalniško podprt prenos sporočil in slik, storitve interaktivnega televizijskega oddajanja zaradi predstavitve izdelkov, komuniciranje preko računalniških terminalov, komunikacija (prenos) na svetovnem računalniškem omrežju, odprta ali zaprta. (Razred 38)

               —

               po potrebi zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču,

               —

               toženi stranki na prvi stopnji naloži plačilo stroškov postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Namen pritožbe je delna razveljavitev sodbe Splošnega sodišča v zadevi T-625/13 z dne 2. oktobra 2015 v delu, v katerem je Splošno sodišče zavrnilo tožbo glede storitev, ki so zajete s prijavljeno znamko za razreda 35 in 38.

               2.

               Pritožba temelji na dveh pritožbenih razlogih: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe o blagovni znamki Skupnosti (1) in kršitev njenega člena 8(5).

               3.

               Pritožnica meni, da osnovna funkcija kolektivne znamke Skupnosti v smislu člena 66(2) Uredbe o blagovni znamki Skupnosti, ki vsebuje označbo geografskega izvora blaga, ki ga zajema, ni služiti kot označba trgovskega izvora, temveč zgolj zagotavljati kolektivni izvor blaga ali storitev, ki se ponujajo in prodajajo pod znamko, torej da proizvodi prihajajo iz podjetja, ki se nahaja v geografski regiji, sprejeti kot kolektivna znamka Skupnosti, in ki je upravičeno do uporabe kolektivne znamke Skupnosti.

               4.

               Po mnenju pritožnice je treba zato ugotoviti, da je treba v okviru člena 8(1)(b) Uredbe o blagovni znamki Skupnosti upoštevati geografski izvor kot relevanten dejavnik bodisi pri presoji podobnosti zadevnega blaga in/ali storitev bodisi pri izvedbi celovite presoje verjetnosti zmede.

               5.

               Zato pri primerjavi blaga in/ali storitev prejšnje kolektivne znamke Skupnosti v smislu člena 66(2) Uredbe o blagovni znamki Skupnost, ki vsebuje geografsko označbo, z blagom in/ali storitvami, zajetimi z individualno znamko Skupnosti, po mnenju pritožnice ni odločilna podobnost zadevnega blaga in storitev v njihovi naravi, namenu, končnih uporabnikih in/ali distribucijskih kanalih. Preveriti je treba, ali imajo zadevno blago in/ali storitve enak geografski izvor.

               6.

               Razlaga člena 66(2) Uredbe o blagovni znamki Skupnost, ki jo zagovarja pritožnica, izhaja iz

                           1)

                           notranje logike Uredbe št. 207/2009, zlasti dejstva, da

                                       i.

                                       je člen 66(2) Uredbe o blagovni znamki Skupnosti izjema v Uredbi št. 207/2009, ker se v skladu s členom 7(1)(c) te uredbe znamk, ki jih sestavljajo izključno znaki ali podatki, ki lahko v gospodarskem prometu označujejo geografski izvor blaga ali opravljanja storitve, ne registrira,

                                       ii.

                                       v skladu s členom 67(2) Uredbe o blagovni znamki Skupnosti pravilnik o uporabi kolektivne znamke Skupnosti, ki vsebuje geografsko označbo, vsaki osebi, katere blago ali storitve izvirajo z zadevnega geografskega območja, omogoča, da postane član združenja, ki je imetnik znamke, in zato kolektivna znamka Skupnosti, ki vsebuje geografsko označbo, nikoli ne more razlikovati blaga ali storitev članov združenja, ki je imetnik znamke, od blaga ali storitev drugih podjetij.

                           2)

                           razlage te določbe ob upoštevanju Uredbe št. 1151/2012 (2) in ob upoštevanju Sporazuma o trgovinskih vidikih pravic intelektualne lastnine, v skladu s katerim bi morale biti geografske označbe deležne visoke ravni zaščite in v skladu s katerim je prepovedana predstavitev blaga, ki označuje ali nakazuje, da določeno blago izvira iz geografskega območja, ki ni dejanski kraj porekla, na način, ki zavaja javnost glede geografskega porekla blaga.

               7.

               Pritožnica meni, da je lastnosti, ki jih je Splošno sodišče pripisalo DARJEELING, mogoče prenesti tudi na storitve, kot so poslovne svetovalne storitve ali telekomunikacijske storitve, in da lahko te lastnosti okrepijo privlačnost sporne znamke v zvezi s tem. Pritožnica tudi poudarja, da Splošno sodišče v sodbi ni navedlo utemeljenih razlogov, zakaj lastnosti, ki se povezujejo z znamko DARJEELING, ni mogoče prenesti na storitve iz razredov 35 in 38, kar pomeni, da gre za napačno uporabo prava.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).

      (2)  Uredba (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. novembra 2012 o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil (UL L 343, str. 1).


title: Zadeva T-257/12: Tožba, vložena 11. junija 2012 – Siegenia-Aubi in Noraa proti Komisiji

text:
               28.7.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 227/32

         Tožba, vložena 11. junija 2012 – Siegenia-Aubi in Noraa proti Komisiji
   (Zadeva T-257/12)
   2012/C 227/54
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeči stranki: Siegenia-Aubi KG (Wilnsdorf, Nemčija) in Noraa GmbH (Wilnsdorf, Nemčija) (zastopnika: T. Caspary in J. van Kann)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlog

   Tožeči stranki predlagata,

               —

               Sklep Evropske Komisije z dne 28. marca 2012 v postopku COMP/39452 – Okovja za okna in okenska vrata – C(2012) 2069 final naj se v delu v katerem se nanaša na tožeči stranki razglasi za delno ničnega;

               —

               podredno, tožečima strankama naj se globa, ki je bila naložena z izpodbijanim sklepom na podlagi člena 261 PDEU sorazmerno zmanjša;

               —

               Toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   V utemeljitev tožbe tožeči stranki navajata osem razlogov.

               1.

               Prvič, tožena stranka naj bi pri njenih ugotovitvah kršila načela, ki zadevajo dokazno breme (člen 2 Uredbe 1/2003), dokazni standard in obveznosti obrazložitve. Zlasti tožena stranka ni v zadostni meri dokazala domnevnega učinka signalizacije nemških cen za vrtljive in nagibne sisteme za vse tehnologije za okovja v celotnem EGP in tako nedopustno olajšala svoje dokazno breme.

               2.

               Drugič, tožena stranka je pravno napačno ugotovila, da zadevni sporazumi zadevajo celotni EGP oziroma za to ni predložila zadostnih dokazov.

               3.

               Tretjič, tožena stranka je pravno napačno ugotovila in za to ni predložila zadostnih dokazov, da se je zadevna kršitev nanašala na vse tehnologije za okovja in materiale.

               4.

               Četrtič, ugotovitev tožene stranke, da naj bi leta 2002 prišlo do sporazumov o cenah, naj bi bila pravno napačna in zanjo naj ne bi bili predloženi zadostni dokazi. Zato je v tem delu pravno napačno uporabila tudi smernice o nalaganju glob, saj naj bi napačno ugotovila, da je kršitev trajala od leta 1999 do leta 2007. Poleg tega naj bi kršila člen 25 Uredbe 1/2003, saj naj bi ravnanja pred letom 2002 zastarala.

               5.

               Petič, Komisija je pravno napačno tožečima strankama pripisala ravnanje podjetja v katerem imata zgolj omejeni nizki delež in s tem, kršila pravila o pripisu ravnanj hčerinskih družb matičnim družbam in obveznost obrazložitve.

               6.

               Šesti, pri prilagoditvi glob naj bi tožena stranka kršila načela enakega obravnavanja, sorazmernosti, dobre uprave in obveznosti obrazložitve. Poleg tega naj bi tožena stranka kršila besedilo, sistematiko in namen somernic o nalaganju glob.

               7.

               Sedmič, pri določitvi teže kršitve naj bi tožena stranka ravnala v nasprotju z načeli sorazmernosti, dobre uprave in točkami 20, 23, in 25 smernic o nalaganju glob ter obveznostjo obrazložitve.

               8.

               Osmič, tožena stranka naj bi pri ugotavljanju olajševalnih okoliščin kršila načela enakega obravnavanja, točko 29 smernic o nalaganju glob in obveznost obrazložitve. Zlasti tožena stranka ni upoštevala nenaklepnega ravnanja in aktivnega sodelovanja tožečih strank.


title: Zadeva C-238/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation (Luksemburg) 12. maja 2010 – Volker Schneider proti Landsbanki Luxembourg SA, v likvidaciji

text:
               31.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/23

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation (Luksemburg) 12. maja 2010 – Volker Schneider proti Landsbanki Luxembourg SA, v likvidaciji
   (Zadeva C-238/10)
   ()
   2010/C 209/31
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour de cassation

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Volker Schneider

      Tožena stranka: Landsbanki Luxembourg SA, v likvidaciji

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člene 1, 2 in 3 Direktive Sveta 98/59/ES z dne 20. julija 1998 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi s kolektivnimi odpusti (1) razlagati tako, da se uporabljajo za prenehanje dejavnosti zaradi uvedbe stečaja delodajalca ali sodne odločbe o odreditvi prenehanja in likvidacije kreditne institucije kot delodajalca zaradi plačilne nesposobnosti na podlagi člena 61.(1)(a) in (b) zakona o finančnem sektorju, spremenjenega 5. aprila 1993, kadar nacionalni zakon v primeru prenehanja dejavnosti določa prenehanje veljavnosti pogodbe o zaposlitvi s takojšnjim učinkom?

               2.

               Če je odgovor na navedeno vprašanje pritrdilen, ali je treba člene 1, 2 in 3 Direktive 98/59/ES razlagati tako, da se upravitelja ali likvidacijskega upravitelja obravnava kot delodajalca, ki načrtuje kolektivne odpuste in lahko s tega vidika opravi dejanja iz členov 2 in 3 navedene direktive ter izvede odpust (zadeva C-323/08, točke 39, 40 in 41) (2)?

      (1)  UL L 225, str. 16.

      (2)  Sodba z dne 10. decembra 2009 v zadevi Rodríguez Mayor in drugi, še neobjavljena v ZOdl.


               8.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 285/9

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 11. septembra 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale ordinario di Roma – Italija) – Caffaro Srl proti Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C
   (Zadeva C-265/07) (1)

   (Trgovinski posli - Direktiva 2000/35/ES - Boj proti zamudam pri plačilih - Postopek izterjave nespornih terjatev)
   (2008/C 285/14)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predložitveno sodišče
   Tribunale ordinario di Roma
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Caffaro Srl

      Tožena stranka: Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C

      Ob udeležbi: Banca di Roma SpA
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunale ordinario di Roma – Razlaga člena 5 Direktive 2000/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. junija 2000 o boju proti zamudam pri plačilih v trgovinskih poslih (UL L 200, str. 35) – Postopek izterjatve nespornih terjatev – Nacionalna zakonodaja, ki določa, da se terjatev lahko izterja šele po izteku 120 dnevnega roka od dneva vročitve izvršilnega naslova
   Izrek
   Direktivo 2000/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. junija 2000 o boju proti zamudam pri plačilih v trgovinskih poslih je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni določbi, kot je člen 14 uredbe zakona št. 669 z dne 31. decembra 1996, ki je bil po spremembi z zakonom št. 30 z dne 28. februarja, kot je bil spremenjen s členom 147 zakona št. 388 z dne 23. decembra 2000, spremenjen v zakon, na podlagi katere upnik, ki je pridobil izvršilni naslov za izterjavo nesporne terjatve do javne uprave, nastale na podlagi trgovinskega posla, ne more začeti izvršbe proti tej upravi pred potekom 120-dnevnega roka od vročitve izvršilnega naslova navedeni upravi.

      (1)  UL C 199, 25.8.2007.