title: Zadeva T-325/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 16. septembra 2013 – Iliad in drugi proti Komisiji (Državne pomoči — Nadomestilo za stroške javne storitve v okviru projekta visokopretočnega elektronskega komunikacijskega omrežja v departmaju Hauts-de-Seine — Sklep o ugotovitvi neobstoja pomoči — Neobstoj začetka formalnega postopka preiskave — Resne težave — Sodba Altmark — Storitev splošnega gospodarskega pomena — Nedelovanje trga — Previsoko nadomestilo)

text:
               16.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 336/18

         Sodba Splošnega sodišča z dne 16. septembra 2013 – Iliad in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-325/10) (1)

   (Državne pomoči - Nadomestilo za stroške javne storitve v okviru projekta visokopretočnega elektronskega komunikacijskega omrežja v departmaju Hauts-de-Seine - Sklep o ugotovitvi neobstoja pomoči - Neobstoj začetka formalnega postopka preiskave - Resne težave - Sodba Altmark - Storitev splošnega gospodarskega pomena - Nedelovanje trga - Previsoko nadomestilo)
   2013/C 336/36
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Iliad (Pariz, Francija); Free infrastructure (Pariz) in Free (Pariz) (zastopnik: T. Cabot, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: B. Stromsky in C. Urraca Caviedes, zastopnika)

      Intervenientki v podporo tožene stranke: Francoska republika (zastopniki: sprva G. de Bergues in J. Gstalter, nato D. Colas in J. Bousin, zastopniki); Republika Poljska (zastopniki: sprva M. Szpunar in B. Majczyna, nato B. Majczyna, zastopnika); in departma des Hauts-de-Seine (Francija) (zastopnika: J.-D. Bloch in G. O’Mahony, odvetnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2009) 7426 final z dne 30. septembra 2009 v zvezi z nadomestilom za stroške javne storitve za vzpostavitev in upravljanje visokopretočnega elektronskega komunikacijskega omrežja v departmaju Hauts-de-Seine (državna pomoč N 331/2008 – Francija).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbe Iliad, Free infrastructure in Free nosijo svoje stroške ter naloži se jim plačilo stroškov Evropske komisije.

               3.

               Departma Hauts-de-Seine, Francoska republika in Republika Poljska nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 288, 23.10.2010.


title: Zadeva T-338/08: Tožba, vložena 11. avgusta 2008 – Stichting Natuur en Milieu in Pesticide Action Network Europe proti Komisiji

text:
               22.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/40

         Tožba, vložena 11. avgusta 2008 – Stichting Natuur en Milieu in Pesticide Action Network Europe proti Komisiji
   (Zadeva T-338/08)
   (2008/C 301/69)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Stranke

      Tožeči stranki: Stichting Natuur en Milieu (Utrecht, Nizozemska) in Pesticide Action Network Europe (London, Združeno kraljestvo) (zastopnika: B. Kloostra in A. van den Biesen, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožečih strank
   Tožeči stranki predlagata Sodišču, naj:

               —

               razglasi ničnost odločb Komisije z dne 1. julija 2008, naslovljenih nanju;

               —

               Komisiji naloži, naj vloge za notranji preskus vsebinsko presodi naknadno;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Toženi stranki sta predlagali Komisiji, naj preskusi Uredbo št. 149/2008 (1) v skladu z Naslovom IV Uredbe št. 1367/2006 (2). Z dopisom z dne 1. julija 2008 je Komisija ti vlogi razglasila za nedopustni, ker izpodbijane uredbe ni mogoče obravnavati kot ukrepa s posamičnim učinkom niti kot svežnja ukrepov.
   V utemeljitev tožbe se tožeči stranki sklicujeta najprej na to, da Uredba št. 149/2008 vsebuje sveženj odločb. Uredba se uporablja za jasno omejeno in vnaprej določeno skupino pesticidov in snovi.
   Tožeči stranki se ob tem sklicujeta tudi na vsebino Uredbe št. 396/2005 (3). V skladu s členom 6 te uredbe se lahko za vsako določeno mejno vrednost ostankov poda ločena vloga za spremembo. Ta možnost se prizna tudi organizacijam civilne družbe, ki imajo – kot tožeči stranki – upravičen interes do zdravja. Odločitev o taki vlogi je zato odločitev s konkretnim učinkom glede določenega pesticida in določene snovi. Isto velja za mejne vrednosti ostankov, določene v Uredbi št. 149/2008.
   Podredno tožeči stranki navajata, da se Uredba št. 149/2008 nanaša na odločbo, za katero se uporablja člen 6(1) Aarhuške konvencije (4). Po mnenju tožečih strank gre namreč za odločbo, ki ju zadeva neposredno in posamično tako, da izpolnjuje zahteve iz člena 230, odstavek 4, ES.

      (1)  Uredba Komisije (ES) št. 149/2008 z dne 29. januarja 2008 o spremembi Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 396/2005 z uvedbo prilog II, III in IV, v katerih so določene mejne vrednosti ostankov pesticidov za živila, zajeta v Prilogi I k navedeni uredbi (UL L 58, str. 1).

      (2)  Uredba (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti (UL L 264, str. 13).

      (3)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 396/2005 z dne 23. februarja 2005 o mejnih vrednostih ostankov pesticidov v ali na hrani in krmi rastlinskega in živalskega izvora ter o spremembi Direktive Sveta 91/414/EGS (UL L 70, str. 1).

      (4)  Konvencija o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah (UL 2005, L 124, str. 4).


title: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 9. decembra 2004 v zadevi C-79/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji (Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 79/409/EGS — Ohranjanje prosto živečih ptic — Lov z limanicami)

text:
               19.2.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/6

      SODBA SODIŠČA

   (drugi senat)
   z dne 9. decembra 2004
   v zadevi C-79/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 79/409/EGS - Ohranjanje prosto živečih ptic - Lov z limanicami)
   (2005/C 45/11)
   Jezik postopka: španščina
   V zadevi C-79/03, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: G. Valero Jordana) proti Kraljevini Španiji (zastopnica: N. Díaz Abad), katere predmet je tožba zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 226 ES z dne 21. februarja 2003, je Sodišče (drugi senat) v sestavi C.W.A Timmermans, predsednik senata, C. Gulmann (poročevalec), J. Makarczyk, P. Kūris in J. Klučka, sodniki, generalni pravobranilec: L.A. Geelhoed, sodni tajnik R. Grass, dne 9. decembra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1)

               Kraljevina Španija s tem, da je na področju skupnosti Valencija dopustila lov z limanicami po metodi, imenovani „parany“, ni izpolnila obveznosti iz členov 8(1) in 9(1) Direktive Sveta 79/409/EGS z dne 2. aprila 1979 o ohranjanju prosto živečih ptic.

               2)

               Kraljevini Španiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 101, 26.4.2003.


title: Zadeva C-283/07: Tožba, vložena 12. junija 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki

text:
               25.8.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 199/22

         Tožba, vložena 12. junija 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki
   (Zadeva C-283/07)
   (2007/C 199/34)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: C. Zadra in J.-B. Laignelot, zastopnika)

      Tožena stranka: Italijanska republika
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               ugotovi naj se, da Italijanska republika, s tem da je sprejela in ohranja v veljavi določbe kot so:

                           —

                           člen 1 od (25) do (27) in (29)(a) zakona št. 308 z dne 15. decembra 2004 in

                           —

                           člen 1(29)(b) zakona št. 308 z dne 15. decembra 2004, kot tudi člena 183(1)(s) in 229 zakonske uredbe št. 152 z dne 3. aprila 2006,

                     na podlagi katerih je določeno odpadno železo, namenjeno za uporabo v jeklarski in metalurški dejavnosti, ter goriva iz odpadkov boljše kakovosti (RDF: refuse-derived fuel) a priori izključeni iz področja uporabe italijanske zakonodaje o odpadkih, s katero se prenaša Direktiva Sveta 75/442/EGS (1) z dne 15. julija 1975 o odpadkih, kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 91/156/EGS (2) z dne 18. marca 1991, ni izpolnila obveznosti iz navedene direktive;

               —

               Italijanski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Komisija glede na ustaljeno sodno prakso Sodišča meni, da določbe člena 1 od (25) do (27) in (29) zakona št. 308 kot tudi člena 183(1)(s) in 229 zakonske uredbe št. 152, na podlagi katerih je iz pojma odpadek dosledno in a priori izvzeto določeno odpadno železo, namenjeno za uporabo v jeklarski in metalurški dejavnosti, ter goriva iz odpadkov boljše kakovosti (RDF: refuse-derived fuel), nedopustno omejujejo opredelitev odpadka, ki jo določa Direktiva 75/442 in posledično področje uporabe te direktive, kar nujno ogroža njen polni učinek. Te določbe so zato v nasprotju s samo Direktivo, ki je ni mogoče razveljaviti z določbo notranjega prava, in ki ne določa nikakršne izjeme glede njene uporabe za navedene materiale in snovi.
   Izključitev ostankov, namenjenih za uporabo v jeklarski dejavnosti, ter RDF iz pojma odpadek je določil italijanski zakonodajalec z domnevo juris et de jure, da morajo biti taki materiali in snovi, kot jih določajo zadevne določbe, vedno opredeljeni kot surovine. Taka določba nujno omejuje dinamično in funkcionalno opredelitev kot jo določa Direktiva. Na njeni podlagi namreč obstoja „odpadka“ v smislu Direktive 75/442 ni mogoče „ugotoviti glede na vse okoliščine“, ki naj bi od primera do primera določale, ali gre za odpadek v smislu Direktive.
   Dosledno izključevanje takih ostankov materialov iz uporabe Direktive ne škoduje le polnemu učinku Direktive in zlasti sistemu nadzorov o upravljanju z odpadki, ki ga določa ta direktiva zaradi varstva okolja, temveč posledično te ostanke materialov izključuje iz uporabe vse zakonodaje o okolju, katere področje uporabe je določeno ravno s sklicevanjem na pojem odpadka, ki ga določa Direktiva. Morebitne škodljive posledice za okolje zaradi take izjeme močno presegajo tiste, ki izhajajo iz neuporabe same Direktive.

      (1)  UL L 194, str. 47.

      (2)  UL L 78, str. 32.


title: Zadeva C-53/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 30. januarja 2013 vložilo Krajský soud v Ostravě (Češka republika) – Strojírny Prostějov, a.s. proti Odvolací finanční ředitelství

text:
               18.5.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 141/11

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 30. januarja 2013 vložilo Krajský soud v Ostravě (Češka republika) – Strojírny Prostějov, a.s. proti Odvolací finanční ředitelství
   (Zadeva C-53/13)
   2013/C 141/18
   Jezik postopka: češčina

      Predložitveno sodišče

   Krajský soud v Ostravě

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Strojírny Prostějov, a.s.

      Tožena stranka: Odvolací finanční ředitelství

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali člena 56 in 57 Pogodbe o delovanju Evropske unije nasprotujeta uporabi nacionalne zakonodaje, ki v primeru, da ima podjetje, ki posreduje delavce drugim podjetjem (dobavitelj), sedež na ozemlju druge države članice, nalaga podjetju, ki delavce uporablja, obveznost, da odbije davek na dohodek v zvezi s temi delavci in ga nakaže v državni proračun, če pa ima dobavitelj sedež na ozemlju Češke republike, ima to obveznost dobavitelj?


title: Zadeva T-630/11 P: Sodba Splošnega sodišča z dne 6. decembra 2012 – Strobl proti Komisiji (Pritožba — Javni uslužbenci — Uradniki — Zaposlovanje — Javni natečaj — Kandidati, vpisani na seznam primernih kandidatov pred začetkom veljavnosti novih kadrovskih predpisov — Razpis prostega delovnega mesta — Imenovanje — Razvrstitev v naziv v skladu z manj ugodnimi novimi pravili — Člen 12 Priloge XIII h Kadrovskim predpisom — Napačna uporaba prava — Obveznost obrazložitve Sodišča za uslužbence)

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/43

         Sodba Splošnega sodišča z dne 6. decembra 2012 – Strobl proti Komisiji
   (Zadeva T-630/11 P) (1)

   (Pritožba - Javni uslužbenci - Uradniki - Zaposlovanje - Javni natečaj - Kandidati, vpisani na seznam primernih kandidatov pred začetkom veljavnosti novih kadrovskih predpisov - Razpis prostega delovnega mesta - Imenovanje - Razvrstitev v naziv v skladu z manj ugodnimi novimi pravili - Člen 12 Priloge XIII h Kadrovskim predpisom - Napačna uporaba prava - Obveznost obrazložitve Sodišča za uslužbence)
   2013/C 26/83
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Pritožnik: Peter Strobl (Besozzo, Italija) (zastopnik: H. J. Rüber, odvetnik)

      Drugi stranki v postopku: Evropska komisija (zastopnika: J. Currall, agent, skupaj z B. Wägenbaurom, odvetnikom) in Svet Evropske unije (zastopnika: J. Herrmann in A. Jensen, agenta)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije (drugi senat) z dne 29. septembra 2011 v zadevi Strobl proti Komisiji (F-56/05, še neobjavljena v ZOdl.), s katero se predlaga razveljavitev navedene sodbe.

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Peter Strobl nosi svoje stroške in stroške, ki jih je Evropska komisija priglasila na tej stopnji.

               3.

               Svet Evropske unije nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 49, 18.2.2012.


title: Zadeva C-123/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 12. marca 2015 – Max-Heinz Feilen/Finanzamt Fulda

text:
               29.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/15

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 12. marca 2015 – Max-Heinz Feilen/Finanzamt Fulda
   (Zadeva C-123/15)
   (2015/C 213/23)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesfinanzhof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka in vlagatelj revizije: Max-Heinz Feilen

      Tožena stranka in nasprotna stranka v postopku z revizijo: Finanzamt Fulda

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali prosti pretok kapitala na podlagi člena 63(1) v povezavi s členom 65 Pogodbe o delovanju Evropske unije nasprotuje predpisu države članice, ki za osebe določenega davčnega razreda, ki pridobijo premoženje zaradi smrti, določa znižanje davka na dediščino, če zapuščina vsebuje premoženje, ki so ga osebe iz tega davčnega razreda že pridobile v desetih letih pred to pridobitvijo, in je ta država članica od tega predhodno pridobljenega premoženja že odmerila davek na dediščino, medtem ko je znižanje davka izključeno, če je bil davek na dediščino od predhodno pridobljenega premoženja pobran v drugi državi članici?


title: Zadeva C-393/13 P: Pritožba, ki jo je Svet Evropske unije vložil 11. julija 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 30. aprila 2013 v zadevi T-304/11, Alumina d.o.o. proti Svetu in Komisiji

text:
               21.9.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 274/10

         Pritožba, ki jo je Svet Evropske unije vložil 11. julija 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 30. aprila 2013 v zadevi T-304/11, Alumina d.o.o. proti Svetu in Komisiji
   (Zadeva C-393/13 P)
   2013/C 274/17
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožnik: Svet Evropske unije (zastopnika: J.-P. Hix, agent, in G. Berrisch, odvetnik)

      Drugi stranki v postopku: Alumina d.o.o., Evropska komisija

      Predlogi

               —

               Razglasitev ničnosti izpodbijane sodbe;

               —

               zavrnitev tožbe;

               —

               naložitev stroškov v zvezi s pritožbenim postopkom in postopkom pred Splošnim sodiščem tožeči stranki na prvi stopnji.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Svet se v utemeljitev pritožbe zoper sodbo Splošnega sodišča z dne 30. aprila 2013 v zadevi Alumina d.o.o. proti Svetu (T-304/11), s katero je to razglasilo ničnost Izvedbene Uredbe Sveta (EU) št. 464/2011 z dne 11. maja 2011 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz zeolita A v prahu s poreklom iz Bosne in Hercegovine (1), sklicuje na en pritožbeni razlog.
   Svet Splošnemu sodišču očita, da je napačno razlagal pojem „prodaja pri običajnem poteku trgovanja“ v smislu člena 2(1) in (6) osnovne uredbe. (2) Podrobneje, Svet zatrjuje, da je mogoče prodajo opraviti pri običajnem poteku trgovanja, čeprav je prodajalec zvišal prodajno ceno za znesek premije za tveganje neplačila ali zamude pri plačilu.
   Svet meni, da je poleg tega nasprotna razlaga, ki jo je podalo Splošno sodišče, nezdružljiva z načelom pravne varnosti.

      (1)  UL L 125, str. 1.

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL L 343, str. 51).


title: Zadeva C-35/08: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 15. oktobra 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Baden-Württemberg – Nemčija) – Grundstücksgemeinschaft Busley in Cibrian Fernandez proti Finanzamt Stuttgart-Körperschaften (Prosti pretok kapitala — Nepremičnine — Davek na dohodek — Odbitek izgube obdavčljivih dohodkov davčnega zavezanca — Uporaba degresivne amortizacije za stroške pridobitve in gradnje — Ugodnejša davčna obravnava le za nepremičnine, ki so na nacionalnem ozemlju)

text:
               5.12.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/7

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 15. oktobra 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Baden-Württemberg – Nemčija) – Grundstücksgemeinschaft Busley in Cibrian Fernandez proti Finanzamt Stuttgart-Körperschaften
   (Zadeva C-35/08) (1)

   (Prosti pretok kapitala - Nepremičnine - Davek na dohodek - Odbitek izgube obdavčljivih dohodkov davčnega zavezanca - Uporaba degresivne amortizacije za stroške pridobitve in gradnje - Ugodnejša davčna obravnava le za nepremičnine, ki so na nacionalnem ozemlju)
   2009/C 297/03
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Grundstücksgemeinschaft Busley in Cibrian Fernandez

      Tožena stranka: Finanzamt Stuttgart-Körperschaften

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Finanzgericht Baden-Württemberg – Razlaga členov 18 in 56 Pogodbe ES – Nacionalna ureditev na področju davka na dohodek, ki omejuje možnost odbitka izgub, nastalih pri oddajanju nepremičnin, le na izgube v zvezi z nepremičninami na nacionalnem ozemlju in le tem dopušča uporabo ugodnejšega načina amortizacije.

      Izrek

   Člen 56 ES nasprotuje zakonodaji države članice o davku od dohodkov, na podlagi katere imajo fizične osebe – rezidenti in neomejeno davčno zavezani – pravico tako do zmanjšanja davčne osnove za izgube, nastale pri oddajanju nepremičnine v najem in zakup v letu njene izgradnje, kot do uporabe degresivne amortizacije pri določanju dohodkov iz te nepremičnine, če je na ozemlju države članice.

      (1)  UL C 92, 12.4.2008.


title: Zadeva T-298/14 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 4. septembra 2014 – Erbslöh Aluminium/Komisija (Začasna odredba — Državne pomoči — Nacionalno favoriziranje proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov energije — Sklep Komisije o začetku formalnega postopka preiskave na področju državnih pomoči — Predlog za odlog izvršitve — Fumus boni juris)

text:
               1.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 431/27

         Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 4. septembra 2014 – Erbslöh Aluminium/Komisija
   (Zadeva T-298/14 R)
   ((Začasna odredba - Državne pomoči - Nacionalno favoriziranje proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov energije - Sklep Komisije o začetku formalnega postopka preiskave na področju državnih pomoči - Predlog za odlog izvršitve - Fumus boni juris))
   (2014/C 431/47)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Erbslöh Aluminium GmbH (Velbert, Nemčija) (zastopnika: T. Volz in B. Wißmann, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: T. Maxian Rusche in R. Sauer, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za odlog pravnih učinkov sklepa Komisije o začetku formalnega postopka preiskave na področju državnih pomoči v zvezi z nemškim zakonom o obnovljivih virih energije.

      Izrek

               1.

               Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

               2.

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva T-541/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 20. junija 2017 – Industrie Aeronautiche Reggiane/EUIPO – Audi (NSU) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Evropske unije NSU — Prejšnja nacionalna besedna znamka NSU — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Resna in dejanska uporaba prejšnje znamke — Člen 42(2) in (3) Uredbe št. 207/2009)

text:
               7.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 256/19

         Sodba Splošnega sodišča z dne 20. junija 2017 – Industrie Aeronautiche Reggiane/EUIPO – Audi (NSU)
   (Zadeva T-541/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Evropske unije NSU - Prejšnja nacionalna besedna znamka NSU - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Resna in dejanska uporaba prejšnje znamke - Člen 42(2) in (3) Uredbe št. 207/2009))
   (2017/C 256/19)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Industrie Aeronautiche Reggiane Srl (Reggio Emilia, Italija) (zastopnik: M. Gurrado, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: H. Kunz, agent)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe pri EUIPO, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Audi AG (Ingolstadt, Nemčija)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora EUIPO za pritožbe z dne 6. julija 2015 (zadeva R 2132/2014-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Audi in Industrie Aeronautiche Reggiane.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Industrie Aeronautiche Reggiane Srl se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 381, 16.11.2015.


title: Zadeva T-140/16: Tožba, vložena 5. aprila 2016 – Le Pen/Parlament

text:
               30.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 191/37

         Tožba, vložena 5. aprila 2016 – Le Pen/Parlament
   (Zadeva T-140/16)
   (2016/C 191/50)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Jean-Marie Le Pen (La Trinité-sur-Mer, Francija) (zastopnika: M. Ceccaldi in J.-P. Le Moigne, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropski parlament

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi za ničen sklep generalnega sekretarja Evropskega parlamenta z dne 29. januarja 2016, vročen 5. februarja 2016 z dopisom št. D 302191, sprejet na podlagi uporabe člena 68 Sklepa 2009/C 159/01 predsedstva Evropskega parlamenta z 19. maja in 9. julija 2008„o izvedbenih ukrepih v zvezi s Statutom poslancev Evropskega parlamenta“, kakor je bil spremenjen, s katerim je bila ugotovljena terjatev do tožeče stranke v znesku 320 026,23 EUR zaradi neupravičeno izplačanih zneskov v okviru parlamentarne pomoči, in obrazložena njegova izterjava;

               —

               razglasi za ničen bremepis št. 2016-195 z dne 4. februarja 2016, s katerim je bila tožeča stranka obveščena, da je bila zoper njo po sprejetju sklepa generalnega sekretarja z dne 29. januarja 2016 ugotovljena terjatev, ki se izterja zaradi neupravičeno izplačanih zneskov parlamentarne pomoči, na podlagi člena 68 izvedbenih ukrepov v zvezi s Statutom poslancev in členov 78, 79 in 80 finančne uredbe;

               —

               Evropskemu parlamentu naloži plačilo celotnih stroškov postopka;

               —

               Evropskemu parlamentu naloži, naj Jean-Marie Le Penu plača znesek 50 000,00 EUR za povračilo stroškov, ki se lahko povrnejo.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitve, ki vplivajo na zunanjo zakonitost izpodbijanih aktov. Ta tožbeni razlog je razdeljen na dva dela.

                           —

                           Prvi del: za področje finančnih odločitev, ki se nanašajo na politične stranke in torej na poslance, naj bi bilo pristojno predsedstvo Evropskega parlamenta, ne pa generalni sekretar.

                           —

                           Drugi del: predsedstvo Evropskega parlamenta naj ne bi moglo spremeniti narave in obsega svoje pristojnosti. Generalni sekretar naj ne bi dokazal, da je predsednik predsedstva Parlamenta nanj kakorkoli prenesel pristojnosti za sprejetje in vročitev izpodbijanih aktov, ki se nanašata na finančna vprašanja v povezavi s poslancem.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitve, ki vplivajo na notranjo zakonitost izpodbijanih aktov. Ta tožbeni razlog je razdeljen na štiri dele.

                           —

                           Prvi del: v zvezi z izpodbijanima aktoma naj bi bila storjena očitna napaka pri presoji.

                           —

                           Drugi del: predsedstvo Evropskega parlamenta naj ne bi predložilo nobenega dokaza v utemeljitev izpodbijanih aktov.

                           —

                           Tretji del: v zvezi z izpodbijanima aktoma naj bi bila zlorabljena pooblastila in postopek.

                           —

                           Četrti del: izpodbijana akta naj bi bila diskriminatorna.


title: Zadeva C-349/15: Sklep predsednika Sodišča z dne 23. januarja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Audiencia Provincial de Castellón – Španija) – Banco Popular Español SA/Elena Lucaciu, Cristian Laurentiu Lucaciu

text:
               10.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/31

         Sklep predsednika Sodišča z dne 23. januarja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Audiencia Provincial de Castellón – Španija) – Banco Popular Español SA/Elena Lucaciu, Cristian Laurentiu Lucaciu
   (Zadeva C-349/15) (1)

   (2017/C 112/41)
   Jezik postopka: španščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 302, 4.9.2015.


title: Zadeva T-509/12: Tožba, vložena 16. novembra 2012 – Advance Magazine Publishers proti UUNT – Nanso Group (TEEN VOGUE)

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/64

         Tožba, vložena 16. novembra 2012 – Advance Magazine Publishers proti UUNT – Nanso Group (TEEN VOGUE)
   (Zadeva T-509/12)
   2013/C 26/127
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, Združene države) (zastopnik: C. Aikens, Barrister)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Nanso Group Oy (Nokia, Finska)

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               odločbo četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 17. septembra 2012 v zadevi R 147/2011-4 razveljavi in zavrne ugovor; in

               —

               toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov, ki so nastali tožeči stranki.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „TEEN VOGUE“ za – med drugim – proizvode iz razreda 25 – prijava znamke Skupnosti št. 3529476

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Navajana znamka ali znak: registracija švedske znamke št. 126124 besedne znamke „VOGUE“ za proizvode iz razreda 25; registracija švedske znamke št. 43934 za figurativni znak „Vogue“ za proizvode iz razreda 25; registracija finske znamke št T 199 803 628 za besedno znamko „VOGUE“ za proizvode iz razreda 25; registrirano nadomestno ime znamke „VO Gue“

      Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru za vse zadevne proizvode

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009


title: Zadeva C-552/12 P: Sklep Sodišča (deveti senat) z dne 19. junija 2014 – Helenska republika proti Evropski komisiji (Pritožba — EKUJS, EKJS in EKSRP — Odhodki, izključeni iz financiranjaEvropske unije — Odhodki Helenske republike)

text:
               15.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 315/26

         Sklep Sodišča (deveti senat) z dne 19. junija 2014 – Helenska republika proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-552/12 P) (1)

   ((Pritožba - EKUJS, EKJS in EKSRP - Odhodki, izključeni iz financiranjaEvropske unije - Odhodki Helenske republike))
   2014/C 315/40
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Pritožnica: Helenska republika (zastopnika: I. Chalkias in E. Leftheriotou, agenta)

      Druga stranka: Evropska komisija (zastopnika: H. Tserepa-Lacombe in A. Markoulli, agenta)

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Helenski republiki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 32, 2.2.2013.


title: Zadeva C-631/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Noord-Holland (Nizozemska) 7. decembra 2016 – X BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond

text:
               20.3.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/6

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Noord-Holland (Nizozemska) 7. decembra 2016 – X BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond
   (Zadeva C-631/16)
   (2017/C 086/08)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Rechtbank Noord-Holland

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: X BV

      Tožena stranka: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je Izvedbena uredba Komisije (EU) 2016/1647 (1) z dne 13. septembra 2016 Ponovna uvedba dokončne protidampinške dajatve in dokončno pobiranje začasne dajatve, uvedene na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Vietnama, ki jo proizvaja [PODJETJE A] Ltd., ter izvajanje sodbe Sodišča v združenih zadevah C 659/13 in C 34/14 veljavna?

               2.

               Ali je Izvedbena uredba Komisije (EU) 2016/1731 (2) z dne 28. septembra 2016 o ponovni uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Vietnama, ki jo proizvaja [PODJETJE I] Ltd (Kitajska), ter o izvajanju sodbe Sodišča v združenih zadevah C 659/13 in C 34/14 veljavna?

               3.

               Če je odgovor na prvo in/ali drugo vprašanje nikalen, ali to potem pomeni, da je treba plačane dajatve skupaj z obrestmi vrniti tožeči stranki?

               4.

               Če je odgovor na tretje vprašanje pritrdilen, kako je treba te obresti izračunati?

      (1)  Izvedbena uredba Komisije (EU) 2016/1647 z dne 13. septembra 2016 Ponovna uvedba dokončne protidampinške dajatve in dokončno pobiranje začasne dajatve, uvedene na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Vietnama, ki jo proizvajajo družbe Best Royal Co. Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co Ltd, Freetrend Industrial Ltd. in z njo povezana družba Freetrend Industrial A (Vietnam) Co, Ltd., Fulgent Sun Footwear Co., Ltd, General Shoes Ltd, Golden Star Co, Ltd, Golden Top Company Co., Ltd, Kingmaker Footwear Co. Ltd., Tripos Enterprise Inc., Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd, ter izvajanje sodbe Sodišča v združenih zadevah C-659/13 in C-34/14 (UL L 245, 14.9.2016, str. 16).

      (2)  Izvedbena uredba Komisije (EU) 2016/1731 z dne 28. septembra 2016 o ponovni uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Vietnama, ki jo proizvajajo družbe General Footwear Ltd (Kitajska), Diamond Vietnam Co Ltd in Ty Hung Footgearmex/Footwear Co. Ltd, ter o izvajanju sodbe Sodišča v združenih zadevah C-659/13 in C-34/14 (UL L 262, 29.9.2016, str. 4).


title: Zadeva C-519/13: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 16. septembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Anotato Dikastirio Kyprou – Ciper) – Alpha Bank Cyprus Ltd/Dau Si Senh in drugi (Predhodno odločanje — Sodelovanje v civilnih ali gospodarskih zadevah — Vročanje sodnih in izvensodnih pisanj — Uredba (ES) št. 1393/2007 — Člen 8 — Zavrnitev sprejema pisanja — Neobstoj prevoda enega od poslanih dokumentov — Opustitev uporabe standardnega obrazca iz Priloge II k navedeni uredbi — Posledice)

text:
               9.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 371/3

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 16. septembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Anotato Dikastirio Kyprou – Ciper) – Alpha Bank Cyprus Ltd/Dau Si Senh in drugi
   (Zadeva C-519/13) (1)

   ((Predhodno odločanje - Sodelovanje v civilnih ali gospodarskih zadevah - Vročanje sodnih in izvensodnih pisanj - Uredba (ES) št. 1393/2007 - Člen 8 - Zavrnitev sprejema pisanja - Neobstoj prevoda enega od poslanih dokumentov - Opustitev uporabe standardnega obrazca iz Priloge II k navedeni uredbi - Posledice))
   (2015/C 371/04)
   Jezik postopka: grščina

      Predložitveno sodišče

   Anotato Dikastirio Kyprou

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Alpha Bank Cyprus Ltd

      Nasprotne stranke: Dau Si Senh, Alpha Panareti Public Ltd, Susan Towson, Stewart Cresswell, Gillian Cresswell, Julie Gaskell, Peter Gaskell, Richard Wernham, Tracy Wernham, Joanne Zorani, Richard Simpson

      Izrek

   Uredbo (ES) št. 1393/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o vročanju sodnih in izvensodnih pisanj v civilnih ali gospodarskih zadevah v državah članicah („vročanje pisanj“) in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1348/2000 je treba razlagati tako, da:

               —

               mora organ za sprejem v vseh okoliščinah, ne da bi imel pri tem diskrecijsko pravico, naslovnika pisanja obvestiti o njegovi pravici, da zavrne sprejem pisanja, pri čemer za to sistematično uporabi standardni obrazec iz Priloge II k tej uredbi, in

               —

               da okoliščina, da ta organ pri vročanju pisanja njegovemu naslovniku ni priložil standardnega obrazca iz Priloge II k Uredbi št. 1393/2007, ni razlog za ničnost postopka, temveč opustitev, ki jo je treba popraviti v skladu z določbami, navedenimi v tej uredbi.

      (1)  UL C 377, 21.12.2013.


title: Zadeva C-538/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) 14. oktobra 2013 – eVigilo Ltd proti Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamentas prie Vidaus reikalų ministerijos

text:
               11.1.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 9/18

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) 14. oktobra 2013 – eVigilo Ltd proti Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamentas prie Vidaus reikalų ministerijos
   (Zadeva C-538/13)
   2014/C 9/28
   Jezik postopka: litovščina

      Predložitveno sodišče

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (vrhovno sodišče) (Litva)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica v kasacijskem postopku: eVigilo Ltd

      Druga stranka v postopku: Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamentas prie Vidaus reikalų ministerijos

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba določbe prava Evropske unije na področju javnega naročanja – člen 1(1), tretji pododstavek, Direktive 2007/66, (1) ki določa načeli učinkovitosti in hitrosti postopka v povezavi z varstvom pravic ponudnikov, ki so bile kršene, člen 2 Direktive 2004/18, (2) ki določa načelo enakega obravnavanja ponudnikov in načelo preglednosti, ter člena 44(1) in 53(1)(a) Direktive 2004/18, ki določata postopek za sklenitev pogodbe s ponudnikom, ki je oddal ekonomsko najugodnejšo ponudbo – razumeti in razlagati skupaj ali ločeno (vendar brez omejevanja zgoraj navedenih določb), tako da pomenijo:

                           (a)

                           v primeru, ko ponudnik ugotovi morebitno pomembno povezavo (zvezo) drugega ponudnika z naročnikovimi strokovnjaki, ki so ocenjevali ponudbe, in (ali) ugotovi potencialno izjemen položaj tega ponudnika zaradi pripravljalnih del, ki jih je ta prej opravil v zvezi s spornim postopkom javnega naročanja, v katerem naročnik glede teh okoliščin ni ničesar ukrenil, da sam podatek zadostuje za vložitev predloga, naj revizijski organ ugotovi nezakonitost naročnikovih ravnanj, s katerimi se nista zagotovili preglednost in objektivnost postopkov, saj se od prijavitelja poleg tega ne zahteva, naj konkretno dokaže, da so strokovnjaki ravnali pristransko?

                           (b)

                           da revizijskemu organu, ki ugotovi, da so razlogi za pritožnikovo zgoraj navedeno zahtevo utemeljeni, pri odločanju o posledicah, ki jih ti razlogi lahko imajo na izid postopka javnega razpisa, ni treba upoštevati tega, da bi bil izid ocenjevanja ponudb, ki so jih oddali ponudniki, v bistvu enak, če med strokovnjaki, ki so ocenjevali ponudbe, ne bi bilo nobenega pristranskega ocenjevalca?

                           (c)

                           da se rok za revizijski postopek, določen z nacionalnim pravom, za ponudnika lahko uporabi šele takrat, ko ta (končno) ugotovi vsebino meril, ki se nanašajo na ekonomsko najugodnejšo ponudbo in so bila opredeljena v skladu s parametri kakovosti ter v razpisnih pogojih določena abstraktno (meril, kot sta popolnost in skladnost s potrebami naročnika), na podlagi katerih lahko šele odda ponudbo, in sicer šele takrat, ko je naročnik v skladu s temi merili ocenil ponudbe, ki so jih oddali ponudniki, in zainteresiranim strankam predložil izčrpne podatke o razlogih za svojo odločitev?

               2.

               Ali je treba člen 53(1)(a) Direktive 2004/18 v povezavi z načeli za oddajo naročil, določenimi s [členom] 2 te direktive, razumeti in razlagati tako, da pomeni, da je naročnikom prepovedano določati (in uporabiti) tak postopek za ocenjevanje ponudb, ki so jih oddali ponudniki, po katerem je izid ocenjevanja ponudb odvisen od tega, kako izčrpno so ponudniki izkazali, da njihove ponudbe izpolnjujejo zahteve razpisne dokumentacije, to je, bolj ko ponudnik izčrpno (obširno) opiše skladnost svoje ponudbe z razpisnimi pogoji, več točk bo podeljenih za njegovo ponudbo?

      (1)  Direktiva 2007/66/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2007 o spremembi direktiv Sveta 89/665/EGS in 92/13/EGS glede izboljšanja učinkovitosti revizijskih postopkov oddaje javnih naročil (UL L 335, str. 31).

      (2)  Direktiva 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 7, str. 132).


title: Zadeva T-371/05: Tožba, vložena  28. septembra 2005  — AITEC — Associazione Italiana Tecnico Economica del Cemento in drugi proti Komisiji

text:
               26.11.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 296/36

         Tožba, vložena 28. septembra 2005 — AITEC — Associazione Italiana Tecnico Economica del Cemento in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-371/05)
   (2005/C 296/73)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranke

      Tožeča stranka: AITEC — Associazione Italiana Tecnico Economica del Cemento (Rim, Italija), BUZZI UNICEM S.P.A. (Casale Monferrato, Italija), ITALCEMENTI GROUP (Bergamo, Italija) (zastopnika: Massimo Merla in Claudio Tesauro, Avvocati]

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               naj se razglasi, da Odločba ne obstaja, ker Komisija ne more dokazati, da ima komisar Dimas mandat za podpis aktov, sprejetih na področju politike konkurence, zlasti na področju državnih pomoči;

               —

               naj se razglasi ničnost Odločbe: (i) v delu, v katerem z izjavo, da ne oporeka PNA (člen 2 Odločbe), in torej potrjuje tako razdelitev pravic med sektorji, kot je določena, dovoljuje diskriminatornost take razdelitve, ki daje prednost podjetjem nekega sektorja na škodo drugih; (ii) v delu, v katerem razglaša, da je z merilom št. 10 Priloge III k Direktivi 2003/87 nezdružljiv namen, da se za obstoječe naprave, za katere je treba posodobiti dovoljenja, in sicer za del spremenjene naprave, ki je že obstajala pred posodobitvijo dovoljenja, dopusti koriščenje pravic iz rezerve za nove udeležence (člen 1(b) Odločbe) tudi takrat, ko novi udeleženci niso izčrpali njim namenjenih količin iz rezerve; in (iii) v delu, v katerem od Italije zahteva, da v PNA vnese spremembo in za obstoječe naprave, za katere je treba posodobiti dovoljenja, in sicer za del spremenjene naprave, ki je že obstajala pred posodobitvijo dovoljenja, ne izda dovoljenja za koriščenje pravic iz rezerve za nove udeležence (člen 2(b) Odločbe);

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Predmet te tožbe je Odločba z dne 25. maja 2005 (1), s katero je Komisija Evropskih skupnosti odločila, da je državni načrt razdelitve pravic do emisije toplogrednih plinov (PNA), ki ga je Italija uradno priglasila, združljiv z merili, ki so našteta v Direktivi Evropskega Parlamenta in Sveta 2003/87/ES z dne 13. oktobra 2003 (2).
   Pod prvič tožeča stranka zahteva presojo pristojnosti Komisarja, ki je podpisnik izpodbijanega akta, za sprejem Odločbe. Od Sodišča prve stopnje zlasti zahteva, naj preveri pristojnost komisarja Dimasa v zvezi z akti, ki so bili sprejeti na področju politike konkurence, zlasti na področju državnih pomoči, in da po potrebi razglasi, da izpodbijani akt ne obstaja.
   Pod drugič tožeče stranke uveljavljajo kršitev člena 88(2) in (3) ES, ker je Komisija preučila PNA, ukrep, ki bi lahko vseboval elemente državne pomoči, ne da bi upoštevala postopkovna pravila, ki jih vsebuje navedeni člen.
   Pod tretjič tožeča stranka zatrjuje, da je Komisija s preverjanjem morebitne prisotnosti vidikov državne pomoči v PNA, kršila člen 87 ES, merilo 5 Priloge III k Direktivi 2003/87 in načelo prepovedi diskriminacije. S potrditvijo razdelitve pravic med sektorji, ki jo določa PNA, naj bi namreč dovolila diskriminatornost take razdelitve na škodo proizvajalcev cementa.
   Pod četrtič tožeča stranka trdi, da je Komisija zmotno uporabila merilo št. 10 Priloge III k Direktivi 2003/87/ES, ker je štela, da je „namen Italije, da se za obstoječe naprave, za katere je treba posodobiti zadevna dovoljenja, in sicer za del spremenjene naprave, ki je obstajala že pred posodobitvijo dovoljenja, dopusti koriščenje pravic iz rezerve za nove udeležence“ v nasprotju s tem merilom. Tako naj bi Komisija kršila merilo št. 5 Priloge III k Direktivi 2003/87/ES in načelo prepovedi diskriminacije, ker je brez upoštevanja posebnosti sektorjev, ki jih uporaba Direktive zadeva, v zvezi z možnostjo za rast proizvodnje, proizvajalce cementa ponovno postavila v neugoden položaj glede na druge proizvajalce.
   Na koncu pa se tožeča stranka sklicuje na kršitev členov 11, 12, 13 in 28 Direktive 2003/87/ES, ker je Komisija dovolila PNA, čeprav ta ne vsebuje izrecnih določb, ki bi podjetjem dopuščala, da se ustrezno organizirajo s prenosom pravic ali z združevanjem, določa referenčna obdobja, ki so drugačna od petletnega obdobja za prenos preostalih pravic, neupravičeno omejuje združevanje naprav in ne določa razdelitve pravic ukinjenih emisij.

      (1)  Odločba Komisije z dne 25. maja 2005 o državnem načrtu razdelitve pravic do emisije toplogrednih plinov, ki ga je Italija uradno priglasila v skladu z Direktivo Evropskega Parlamenta in Sveta 2003/87/ES (C(2005) 1527 končna, UL C 226, 15.9.2005, str. 2)

      (2)  Direktiva 2003/87/ES Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES (UL L 275, 25.10.2003, str. 32).


title: Zadeva T-428/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 18. septembra 2015 – IOC-UK/Svet (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi, sprejeti proti Iranu z namenom preprečevanja širjenja jedrskega orožja — Zamrznitev sredstev — Pravica do izjave — Obveznost obrazložitve — Pravice obrambe — Očitna napaka pri presoji — Sorazmernost — Lastninska pravica — Enako obravnavanje in nediskriminacija)

text:
               9.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 371/23

         Sodba Splošnega sodišča z dne 18. septembra 2015 – IOC-UK/Svet
   (Zadeva T-428/13) (1)

   ((Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi, sprejeti proti Iranu z namenom preprečevanja širjenja jedrskega orožja - Zamrznitev sredstev - Pravica do izjave - Obveznost obrazložitve - Pravice obrambe - Očitna napaka pri presoji - Sorazmernost - Lastninska pravica - Enako obravnavanje in nediskriminacija))
   (2015/C 371/25)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Iranian Oil Company UK Ltd (IOC-UK) (London, Združeno kraljestvo) (zastopniki: J. Grayston, solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta, M. Gambardella, D. Sellers in N. Pilkington, odvetniki)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: V. Piessevaux in M. Bishop, zastopnika)

      Intervenient v podporo tožene stranke: Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopniki: sprva S. Behzadi-Spencer in V. Kaye, nato V. Kaye, zastopnika, skupaj z M. Grayjem, barrister)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti, prvič, Sklepa Sveta 2013/270/SZVP z dne 6. junija 2013 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 156, str. 10) in, drugič, Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 522/2013 z dne 6. junija 2013 o izvajanju Uredbe (EU) št. 267/2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 156, str. 3).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družba Iranian Oil Company UK Ltd (IOC-UK) poleg lastnih stroškov nosi stroške, ki jih je priglasil Svet Evropske unije.

               3.

               Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 313, 26.10.2013.


title: Zadeva C-558/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Krajský súd v Prešove (Slovaška) 29. oktobra 2013 – CD Consulting, s.r.o. proti Marián Vasko

text:
               15.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/17

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Krajský súd v Prešove (Slovaška) 29. oktobra 2013 – CD Consulting, s.r.o. proti Marián Vasko
   (Zadeva C-558/13)
   2014/C 45/30
   Jezik postopka: slovaščina

      Predložitveno sodišče

   Krajský súd v Prešove

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: CD Consulting, s.r.o.

      Tožena stranka: Marián Vasko

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člen 6(1) Direktive Sveta 93/13/EGS (1) z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah in člen 4 Direktive Sveta z dne 22. decembra 1986 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic v zvezi s potrošniškimi krediti (87/102/EGS (2)) razlagati tako, da nasprotujeta pravni določbi države članice, kakršna je v obravnavanem primeru, ki nacionalnemu sodišču, ki odloča o pravicah iz indosirane menice, načeloma v nobeni fazi postopka ne dopušča, da po uradni dolžnosti preuči pogodbo, zaradi katere je bila izdana menica, kavzo pravnega razmerja in morebitno nedovoljenost pogodbenih pogojev ter morebitno kršitev pravil, ki se nanašajo na odsotnost navedbe EOM v potrošniški kreditni pogodbi?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288.

      (2)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 1, str. 326.


title: Zadeva C-405/11 P: Pritožba, ki jo je 28. julija 2011 vložila Evropska komisija zoper sodbo Splošnega sodišča z dne 17. maja 2011 v zadevi T-1/08, Buczek Automotive proti Komisiji

text:
               22.10.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 311/19

         Pritožba, ki jo je 28. julija 2011 vložila Evropska komisija zoper sodbo Splošnega sodišča z dne 17. maja 2011 v zadevi T-1/08, Buczek Automotive proti Komisiji
   (Zadeva C-405/11 P)
   2011/C 311/32
   Jezik postopka: poljščina

      Stranke

      Pritožnica: Evropska komisija (zastopnika: A. Stobiecka-Kuik in T. Maxian Rusche)

      Drugi stranki v postopku: Buczek Automotive Sp. z o.o., Republika Poljska

      Predlogi

   Pritožnica predlaga, naj se:

               —

               sodba Splošnega sodišča z dne 17. maja 2011 v zadevi T-1/08, Buczek Automotive proti Komisiji, razveljavi v delu, v katerem se izpodbijana odločba razglasi za nično;

               —

               dokončno odloči o vprašanjih, ki so predmet te pritožbe;

               —

               zadeva glede preostalih očitkov iz postopka na prvi stopnji vrne Splošnemu sodišču v ponovno presojo;

               —

               pridrži odločitev o stroških.

      Pritožbena razloga in bistvene trditve

   Komisija navaja dva pritožbena razloga, in sicer kršitev člena 107(1) PDEU in kršitev člena 107(1) PDEU v povezavi s členom 296 PDEU ter Protokola št. 8 k Aktu o pristopu iz leta 2004 o prestrukturiranju poljske jeklarske industrije (1) (v nadaljevanju: Protokol št. 8).
   Prvič, Splošno sodišče naj bi kršilo člen 107(1) PDEU s tem, da naj bi pri presoji merila zasebnega upnika, ki ga je uporabila Komisija, uporabilo napačen pravni standard. Tako naj bi Splošno sodišče ugotovilo, da naj bi bila Komisija dolžna opraviti dodatne izračune glede prednosti različnih metod izvršbe in primerjati trajanje različnih postopkov izvršbe za izterjavo javnih terjatev. Komisija trdi, da ni dolžna opraviti obširnih izračunov, ampak mora upoštevati dejavnike, ki bi jih upošteval zasebni upnik pri svoji odločitvi.
   Poleg tega naj bi Splošno sodišče kršilo člen 107(1) PDEU s tem, da je z namenom zavrnitve argumenta ravnanja zasebnega upnika dokazno breme neupravičeno naložilo Komisiji, torej da ji je naložilo dolžnost predložitve dodatnih dokazov, predvsem glede trajanja različnih postopkov ali primerjave zneskov, ki bi se dobili z različnimi metodami ali v različnih fazah učinkovite izterjave terjatev.
   Drugič, Splošno sodišče naj bi kršilo člen 107(1) PDEU v povezavi s členom 296 PDEU in Protokol št. 8 s tem, da naj bi nepravilno menilo, da Komisija ni izpolnila svoje obveznosti glede navedbe razlogov, iz katerih naj bi pomoč prizadela trgovino med državami članicami ali izkrivljala konkurenco ali pa bi jo lahko izkrivljala. Splošno sodišče naj ne bi upoštevalo, da je treba na podlagi primarnega prava, namreč Protokola št. 8, ki je pravna podlaga za odločitev, domnevati, da naj bi sporna pomoč izkrivljala konkurenco ali da bi jo lahko izkrivljala, tako da naj bi bila dodatna obrazložitev predpostavk glede trgovine in konkurence v odločbi nepotrebna.

      (1)  Akt o pogojih pristopa Češke republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Madžarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije in Slovaške republike in prilagoditvah Pogodb, na katerih temelji Evropska unija – Protokol št. 8 o prestrukturiranju poljske jeklarske industrije (UL 2003, L 236, str. 948).


title: Zadeva T-493/09 P: Pritožba, ki jo je 21. maja 2010 vložil Y zoper sodbo, ki jo je 7. oktobra 2009 razglasilo Sodišče za uslužbence v zadevi F-29/08, Y proti Komisiji

text:
               14.8.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 221/46

         Pritožba, ki jo je 21. maja 2010 vložil Y zoper sodbo, ki jo je 7. oktobra 2009 razglasilo Sodišče za uslužbence v zadevi F-29/08, Y proti Komisiji
   (Zadeva T-493/09 P)
   ()
   2010/C 221/77
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnik: Y (Bruselj, Belgija) (zastopnik: J. Van Rossum, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi pritožnika:

               —

               sodba Sodišča za uslužbence z dne 7. oktobra 2009 (zadeva F-29/08, Y proti Komisiji), s katero je bila zavrnjena tožba tožeče stranke, naj se razglasi za nično;

               —

               odločba z dne 24. maja 2007 o odpovedi delovnega razmerja tožeči stranki, naj se razglasi za nično;

               —

               Komisiji naj se naloži, da ji izplača plače, ki bi jih dalje prejemala, če njena pogodba ne bi bila predčasno končana, in vsa nadomestila, do katerih je upravičena;

               —

               Komisiji naj se naloži, da ji plača odškodnino za nastalo nepremoženjsko škodo v višini 500 000 EUR;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka s to tožbo zahteva razveljavitev sodbe Sodišča za uslužbence z dne 7. oktobra 2009, izdane v zadevi Y proti Komisiji, F-29/08, s katero je bila zavrnjena tožba, s katero je tožeča stranka zahtevala, prvič, razglasitev ničnosti odločbe Komisije o odpovedi delovnega razmerja tožeči stranki in drugič, odškodnino.
   Tožeča stranka v utemeljitev svoje pritožbe trdi, da je Sodišče za uslužbence napačno uporabilo pravo:

               —

               s tem, da je menilo, da se Komisiji ni treba posvetovati z odborom za poročila, čeprav naj bi odločba Komisije z dne 7. aprila 2004 o splošnih določbah v zvezi s postopki za zaposlitev pogodbenih uslužbencev določala tako posvetovanje;

               —

               s tem, da je menila, da je bila tožeči stranki veljavno odpovedano delovno razmerje, čeprav ni mogla podati svojih stališč glede mnenja odbora za poročila, ki ji ni bilo poslano;

               —

               s tem, da je razsodilo, da tožeči stranki ni bila kršena pravica do obrambe, ker ji ni bilo poslano mnenje odbora za poročila;

               —

               s tem, da je menilo, da odločba o odpovedi delovnega razmerja ni temeljila na mnenju odbora za poročila, čeprav naj bi bilo to poročilo izrecno navedeno v obrazložitvi odločbe o odpovedi delovnega razmerja;

               —

               s tem, da je menilo, da se je institucija oprla le na očitke in elemente dejanskega stanja, navedene v poročilu o poskusnem delu tožeče stranke, čeprav naj bi bilo iz besedila te odločbe razvidno, da se je oprlo vidike, povezane z obtožbami pasivne korupcije;

               —

               s tem, da je menilo, da je odločba o odpovedi delovnega razmerja pravilno utemeljena, čeprav naj bi temeljila na očitkih in elementih dejanskega stanja, ki so nastali pred začetkom dela tožeče stranke kot pogodbenega uslužbenca, in

               —

               s tem, da je menila, da odpoved delovnega razmerja tožeči stranki ni disciplinska sankcija, čeprav je bil zaradi neizpolnitev obveznosti, ki se očitajo tožeči stranki, začet disciplinski postopek, ki se nanaša na enako dejansko stanje in enako ravnanje, kot sta bila uporabljena za utemeljitev odločbe o odpovedi delovnega razmerja.


title: Zadeva C-212/10: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 16. junija 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach – Republika Poljska) – Logstor ROR Polska Sp z o.o. proti Dyrektor Izby Skarbowej w Katowicach (Obdavčenje — Davek na kapital — Direktiva 69/335/EGS — Posredni davki na zbiranje kapitala — Obdavčitev posojila, ki ga je najela kapitalska družba pri osebi, ki je upravičena do deleža dobička te družbe — Pravica države članice, da ponovno uvede davek, ki je bil odpravljen na dan njenega pristopa k Evropski uniji)

text:
               6.8.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 232/9

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 16. junija 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach – Republika Poljska) – Logstor ROR Polska Sp z o.o. proti Dyrektor Izby Skarbowej w Katowicach
   (Zadeva C-212/10) (1)

   (Obdavčenje - Davek na kapital - Direktiva 69/335/EGS - Posredni davki na zbiranje kapitala - Obdavčitev posojila, ki ga je najela kapitalska družba pri osebi, ki je upravičena do deleža dobička te družbe - Pravica države članice, da ponovno uvede davek, ki je bil odpravljen na dan njenega pristopa k Evropski uniji)
   2011/C 232/14
   Jezik postopka: poljščina

      Predložitveno sodišče

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Logstor ROR Polska Sp z o.o.

      Tožena stranka: Dyrektor Izby Skarbowej w Katowicach

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach – Razlaga člena 4(2) Direktive Sveta 69/335/EGS z dne 17. julija 1969 o posrednih davkih na zbiranje kapitala (UL L 249, str. 25), kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 85/303/EGS z dne 10. junija 1985 (UL L 156, str. 23) – Pravica države članice, da ponovno uvede davek, ki je bil odpravljen na dan njenega pristopa k Evropski uniji – Davek na kapital – Obdavčitev posojila, ki ga najame kapitalska družba pri osebi, ki je upravičena do deleža dobička te družbe

      Izrek

   Člen 4(2) Direktive Sveta 69/335/EGS z dne 17. julija 1969 o posrednih davkih na zbiranje kapitala, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 85/303/EGS z dne 10. junija 1985, je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da država članica – za posojilo, ki ga najame kapitalska družba, če je posojilodajalec upravičen do udeležbe pri dobičku družbe – ponovno uvede davek na kapital, če je ta davek država članica prej prenehala obračunavati.

      (1)  UL C 209, 31.7.2010.


title: Zadeva T-690/13: Tožba, vložena 31. decembra 2013 – Invivo proti OLAF

text:
               19.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 151/20

         Tožba, vložena 31. decembra 2013 – Invivo proti OLAF
   (Zadeva T-690/13)
   2014/C 151/26
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Invivo Ltd (Abinsk, Rusija) (zastopnik: T. Huopalainen, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF)

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               preizkusi zakonitost opustitve ukrepanja tožene stranke v zadevi OF/2013/0902, potem ko jo je tožeča stranka k temu pozvala;

               —

               naloži toženi stranki, naj ukrepa.

      Tožbeni razlog in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en razlog, in sicer opustitev ukrepanja na podlagi člena 265 PDEU, ker so – kadar nacionalna agencija, ki dodeli pomoč, prejema večino svojih sredstev od Unije in kadar so na strani domnevnega storilca zlorabe udeleženi pravni subjekti iz vsaj dveh držav članic – vpleteni finančni interesi Unije v smislu člena 1 Uredbe št. 1073/1999. (1)

      (1)  Uredba (ES) št. 1073/1999 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. maja 1999 o preiskavah, ki jih izvaja Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 91).


title: Zadeva C-407/07: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 11. decembra 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor de Intercollegiale Toetsing proti Staatssecretaris van Financiën (Šesta direktiva o DDV – Člen 13A.(1)(f) – Oprostitve – Pogoji – Storitve, ki jih opravljajo neodvisne skupine – Storitve, ki se opravljajo za enega ali več članov skupine)

text:
               7.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/8

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 11. decembra 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor de Intercollegiale Toetsing proti Staatssecretaris van Financiën
   (Zadeva C-407/07) (1)

   (Šesta direktiva o DDV - Člen 13A.(1)(f) - Oprostitve - Pogoji - Storitve, ki jih opravljajo neodvisne skupine - Storitve, ki se opravljajo za enega ali več članov skupine)
   (2009/C 32/13)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predložitveno sodišče
   Hoge Raad der Nederlanden
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor de Intercollegiale Toetsing

      Tožena stranka: Staatssecretaris van Financiën
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Razlaga člena 13A.(1)(f) Šeste direktive 77/388/EGS: Šesta direktiva Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145. str. 1) – Storitve, ki jih opravijo samostojne skupine, da svojim članom zagotovljajo storitve, ki so neposredno potrebne za izvajanje dejavnosti, ki je oproščena davkov
   Izrek
   Člen 13A.(1)(f) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero je treba razlagati tako, da ob izpolnjenih preostalih pogojih iz te določbe za storitve, ki jih za svoje člane opravljajo neodvisne skupine, veljajo oprostitve iz te določbe, tudi če se te storitve opravljajo le za enega ali za več članov.

      (1)  UL C 283, 24.11.2007.


title: Zadeva C-193/06 P: Pritožba, ki jo je vložila Société des Produits Nestlé SA  24. aprila 2006  zoper sodbo Sodišča prve stopnje (prvi senat), razglašeno  22. februarja 2006  v zadevi T-74/04, Société des Produits Nestlé SA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT), intervenient: Quick restaurants SA

text:
               15.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 165/14

         Pritožba, ki jo je vložila Société des Produits Nestlé SA 24. aprila 2006 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (prvi senat), razglašeno 22. februarja 2006 v zadevi T-74/04, Société des Produits Nestlé SA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT), intervenient: Quick restaurants SA
   (Zadeva C-193/06 P)
   (2006/C 165/25)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Pritožnica: Société des Produits Nestlé SA (zastopnik: D. Masson, avocat)

      Druge stranke v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) in Quick restaurants SA
   Predlogi

               —

               razglasitev ničnosti sodbe SPSES, T-74/04 z dne 22. februarja 2006, in

               —

               naložitev plačila vseh stroškov UUNT.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožnica trdi, da je Sodišče prve stopnje storilo pravno napako, ker zadevne znamke ni upoštevalo v njeni celoti in glede na konkretni primer, saj glede na to, da gre za znamko, sestavljeno iz zelo izrazite osebnosti in njenega imena, figurativnih in besednih elementov te sestavljene znamke tu ni mogoče ločiti.
   Sodišče prve stopnje je prav tako napačno razlagalo določbe člena 8(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 Sveta z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (1), ker pri presoji verjetnosti zmede ni upoštevalo vseh pomembnih zadevnih elementov in to tako, kar zadeva prijavljeno znamko pritožnice kot besedno znamko intervenienta.
   Končno je s tem, da je preučilo le nekatere pravice intervenienta, na katere se sklicuje v svojem ugovoru, Sodišče napačno razlagalo veljavna pravila o ugovoru proti znamki.

      (1)  UL 1994, L 11, str. 1.


title: Zadeva T-491/14: Tožba, vložena 30. junija 2014 – Bodegas Muga proti Komisiji

text:
               25.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/51

         Tožba, vložena 30. junija 2014 – Bodegas Muga proti Komisiji
   (Zadeva T-491/14)
   2014/C 282/67
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Bodegas Muga, SL (Haro, Španija) (zastopniki: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero in A. Lamadrid de Pablo, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               za ničen razglasi izpodbijani sklep, ki opredeljuje skupek ukrepov, združenih pod poimenovanje Španski sistem finančnega najema (SEAF), kot novo in z notranjim trgom nezdružljivo državno pomoč;

               —

               podredno, za nična razglasi člena 1 in 4 izpodbijanega sklepa, ki investicijske družbe v gospodarskih interesnih združenjih (GIZ) opredeljujeta kot upravičence teh domnevnih pomoči in kot edine osebe, ki morajo opraviti vračilo;

               —

               podredno, za ničen razglasi člen 4 izpodbijanega sklepa, ker nalaga vračilo domnevnih pomoči, kar je kršitev splošnih načel prava EU;

               —

               v vsakem primeru, za ničen razglasi člen 4 izpodbijanega sklepa, ker je v njem odločeno o zakonitosti zasebnih pogodb, sklenjenih med investitorji in drugimi družbami, in

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov tega postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so enaki kot v postopku Bankia/Komisija, T-700/13.


title: Zadeva C-409/13: Tožba, vložena 18. julija 2013 – Svet Evropske unije proti Evropski komisiji

text:
               21.9.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 274/15

         Tožba, vložena 18. julija 2013 – Svet Evropske unije proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-409/13)
   2013/C 274/27
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Svet Evropske unije (zastopniki: G. Maganza, A. de Gregorio Merino in I. Gurov, agenti)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlog tožeče stranke

               —

               Sklep Komisije z dne 8. maja 2013, s katerim je ta odločila, da umakne predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o splošnih določbah za makrofinančno pomoč tretjim državam, naj se razglasi za ničen,

               —

               Evropski komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Svet v utemeljitev tožbe, s katero želi doseči razglasitev ničnosti Sklepa Komisije o umiku predloga uredbe v pozni fazi prvega branja v rednem zakonodajnem postopku, navaja tri tožbene razloge.
   Prvič, Svet navaja, da umik predloga uredbe pomeni resno kršitev načela delitve pristojnosti iz člena 13(2) PEU in načela institucionalnega ravnovesja. Po mnenju Sveta nobena določba Pogodb Komisiji izrecno ne podeljuje splošne pravice umakniti predlog, ki ga je posredovala zakonodajalcu Unije. Čeprav Svet ne ugovarja obstoju take pravice umika na podlagi člena 293(2) PDEU, pa naj Komisija te pravice ne bi smela izvajati po prosti presoji ali je zlorabiti. Svet meni, da umik takega predloga v zelo pozni fazi zakonodajnega postopka pomeni, da se Komisiji podeli neka oblika pravice veta v razmerju do sozakonodajalcev Unije. Na podlagi tega naj bi bila Komisija postavljena na isto raven kot ta sozakonodajalca, kar naj bi privedlo do izkrivljenja rednega zakonodajnega postopka iz člena 294 PDEU, prekoračilo pristojnost Komisije za zakonodajno pobudo iz člena 293(2) PDEU, in pravici Sveta do sprememb iz člena 293(1) PDEU odvzelo polni učinek. Po mnenju Sveta je poleg tega takšno izvajanje pravice do umika v nasprotju s členom 10(1) in (2) PDEU, saj naj Komisija ne bi bila več institucija z izvršilno funkcijo, temveč naj bi v zakonodajnem postopku sodelovala na isti ravni kot instituciji, ki razpolagata z demokratično legitimnostjo.
   Drugič, umik predloga uredbe naj bi prav tako pomenil kršitev načela lojalnega sodelovanja iz člena 13(2) PEU. Svet na eni strani trdi, da je bil predlog uredbe umaknjen zelo pozno. Po številnih tristranskih srečanjih med fazo prvega branja („trialogi“) je Komisija predlog uredbe vseeno umaknila na dan, ko bi morala Parlament in Svet parafirati kompromis, ki so ga dosegli. Na drugi strani Svet Komisiji očita, da pred umikom ni izrabila vseh obstoječih postopkovnih možnosti iz poslovnika Sveta.
   Zadnjič, Svet trdi, da se z izpodbijanim aktom o umiku ni spoštovalo zahteve po obrazložitvi aktov iz člena 296, drugi odstavek, PDEU. Svet Komisiji očita, da svojega sklepa o umiku ni nikakor obrazložila in tega sklepa tudi nikjer ni objavila.


title: Zadeva T-459/08: Tožba, vložena 6. oktobra 2008 – EuroChem MCC proti Svetu

text:
               20.12.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 327/37

         Tožba, vložena 6. oktobra 2008 – EuroChem MCC proti Svetu
   (Zadeva T-459/08)
   (2008/C 327/66)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: EuroChem Mineral and Chemical Company OAO (EuroChem MCC) (Moskva, Rusija) (zastopnika: P. Vander Schueren in B. Evtimov, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Uredba Sveta (ES) št. 661/2008 z dne 8. julija 2008 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve za uvoz amonijevega nitrata s poreklom iz Rusije po pregledu zaradi izteka ukrepa v skladu s členom 11(2) in delnem vmesnem pregledu v skladu s členom 11(3) Uredbe (ES) št. 384/96 (1) naj se v delu, v katerem so tožeči stranki, njene proizvodne podružnice in povezane družbe, ki so naštete v uvodni izjavi 23(a) in (c), členu 1, drugi odstavek, (a), in členu 2(2)(a) izpodbijane uredbe, naložene protidampinške dajatve, razglasi za nično.

               —

               Svetu naj se naloži plačilo stroškov, nastalih v tem postopku.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   V utemeljitev pritožbe tožeča stranka navaja dva razloga za razglasitev ničnosti. Drugi razlog je razdeljen na tri dele.
   Prvič, tožeča stranka navaja, da sta Svet in Komisija, s tem da sta na lastno pobudo zavrnila izvedbo vmesnega pregleda škode in ugotavljanja stopnje škode vzporedno s pregledom zaradi izteka ukrepa, kršila člen 11(3) osnovne uredbe (2) in/ali kršila bistveno zahtevo postopka in zato storila očitno napako pri presoji, s tem da sta ugotovila obstoj verjetnosti ponovnega pojava škode v okviru pregleda zaradi izteka ukrepa.
   Drugič, tožeča stranka trdi, da sta Svet in Komisija v delnem vmesnem pregledu napačno določila normalno vrednost za tožečo stranko, kar je povzročilo umetno povečanje te vrednosti, in opravila napačno primerjavo z izvozno ceno ter zato nepravilno ugotovila, da je prišlo do dampinga, s čimer sta kršila člena 1 in 2 osnovne uredbe ter tako storila vrsto očitnih napak pri presoji in kršila osnovna načela prava Skupnosti.
   Natančneje, tožeča stranka trdi, da sta Svet in Komisija, s tem da nista upoštevala velikega dela produkcijskih stroškov tožeče stranke, ker naj ne bi bili zanesljivi, in/ali pri ugotavljanju velikega dela normalne vrednosti tožeče stranke dejansko uporabila metodologijo za države brez tržnega gospodarstva, napačno uporabila pravo in kršila tako člena 2(3) in (5) osnovne uredbe kot njun pravni okvir iz členov 1 in 2 osnovne uredbe.
   Komisija je po sprejetju odločitve o nadaljevanju prilagoditve cene plina kršila člen 2(5), drugi stavek, in/ali storila očitno napako pri presoji ter – s tem da je prilagoditev cene plina izvedla na podlagi cene plina v Skupnosti, ki velja v Waidhausu, Nemčija, in ni upoštevala nadaljnje odbitke – ni izpolnila obveznosti obrazložitve.
   Nazadnje, tožeča stranka navaja, da sta Svet in Komisija kršila člen 2(10) osnovne uredbe in storila očitno napako pri presoji dejstev, s tem da sta od izvozne cene tožeče stranke odštele prodajne stroške, splošne in upravne stroške prve neodvisne stranke ter provizije povezanim podjetjem, ki so del celovite gospodarske organizacije tožeče stranke in njenega prodajnega oddelka.

      (1)  UL L 185, 12.7.2008, str. 1.

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 384/96 z dne 22. decembra 1995 o zaščiti proti dumpinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL L 56, 6.3.1996, str. 1).


title: Zadeva T-359/04: Tožba The British Aggregates Association Limited, Healy Bros. Limited in DK Trotter & Sons Limited proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 30. avgusta 2004

text:
               20.11.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 284/22

         Tožba The British Aggregates Association Limited, Healy Bros. Limited in DK Trotter & Sons Limited proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 30. avgusta 2004
   (Zadeva T-359/04)
   (2004/C 284/45)
   Jezik postopka: angleščina
   The British Aggregates Association Limited, Lanark (Združeno kraljestvo), Healy Bros. Limited, Middleton, County Cork (Irska) in DK Trotter & Sons Limited, Manorhamilton, County Leitrim (Irska), ki jih zastopata C. Pouncey, Solicitor in L. Van Den Hende, lawyer, so dne 30. avgusta 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložili tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično Odločbo Komisije K(2004) 1614 konč. z dne 7. maja 2004„Državna pomoč N 2/2004 ZK / Davek na agregate“;

               —

               Komisiji Evropskih skupnosti naloži plačilo stroškov tožeče stranke, nastalih v tem postopku.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Združeno kraljestvo je leta 2002 uvedlo davek na agregate, okoljski davek na določene agregate. Komisija je z odločbo iz istega leta odločila, da določbe o davku na agregate niso državna pomoč. Zatrjujoč, da davek na agregate vpliva na konkurenčni položaj njenih članov, je tožeča stranka to odločbo izpodbijala v okviru druge zadeve pred Sodiščem prve stopnje (1).
   Združeno kraljestvo je 5. januarja 2002 obvestilo Komisijo o novi shemi oprostitev za davek na agregate za Severno Irsko. Z izpodbijano odločbo je Komisija odločila, da je nova shema združljiva s skupnim trgom in zavrnila pritožbo tožeče stranke proti njej brez uvedbe formalnega postopka preiskave.
   V utemeljitev svoje tožbe tožeča stranka najprej navaja, da zadevna shema krši člena 23 in 90 ES in zato ne more biti razglašena za združljivo s skupnim trgom. Tožeča stranka nadalje navaja, da je Komisija kršila svoje lastne okoljske smernice (2) in v tem smislu storila tri očitne napake pri presoji, namreč: štela je, da je 20 % delež davčne obveznosti podjetij, ki izpolnjujejo pogoje za shemo oprostitev, znaten; zmotno je menila, da je bilo o novi shemi oprostitev odločeno, ko je bil davek na agregate sprejet, in zmotno ugotovila, da ima davek pomemben pozitiven vpliv na varstvo okolja.
   Tožeča stranka navaja tudi, da Komisija v izpodbijani odločbi ni navedla razlogov, kot to zahteva člen 253 ES, da je kršila svojo dolžnost uvedbe formalnega postopka preiskave in svoje procesne dolžnosti v predhodni preiskavi.

      (1)  Zadeva T-210/02, notificirana v UL C 219, 14.9.2002, str. 23.

      (2)  Smernice Skupnosti o državni pomoči za varstvo okolja, UL C 37, 3.2.2001, str. 3-15.


title: Zadeva C-29/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad Sofija-grad (Bolgarija) 21. januarja 2013 – Global Trans Lodžistik ООD proti Načalnik na Mitnica Stolična

text:
               13.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 108/15

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad Sofija-grad (Bolgarija) 21. januarja 2013 – Global Trans Lodžistik ООD proti Načalnik na Mitnica Stolična
   (Zadeva C-29/13)
   2013/C 108/32
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Administrativen sad Sofija-grad

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Global Trans Lodžistik ООD

      Tožena stranka: Načalnik na Mitnica Stolična

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali iz člena 243(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 (1) z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti, če se razlaga v povezavi s členom 245 te uredbe ter z načeloma pravice do obrambe in pravnomočnosti, izhaja, da dopušča nacionalno ureditev, kot je določena s členoma 220 in 211a Zakon za mitnicite (carinski zakon), v skladu s katero je izpodbojna več kot ena odločba carinskega organa, s katero je določen carinski dolg zaradi poznejše izterjave, tudi če bi se lahko v okoliščinah postopka v glavni stvari sprejela končna odločba – v smislu člena 181a(2) Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 (2) z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 – o odmeri tega carinskega dolga?

               2.

               Ali je treba člen 243(2) Uredbe (EGS) št. 2913/92 o pritožbi razlagati tako, da ne določa, da je treba končno odločitev v smislu člena 181a(2) Uredbe št. 2454/93 najprej izpodbijati v upravnem postopku, da bi bil dopusten sodni postopek?

               3.

               Ali je treba člen 181a(2) Uredbe št. 2454/93 v okoliščinah, kot so v postopku v glavni stvari, razlagati tako, da če se postopek, kot je določen s to določbo v zvezi s pravico do izjave in pravico do ugovora, ni upošteval, odločba carinskega organa, ki je bila sprejeta s kršitvijo teh pravil, ni končna odločitev v smislu navedene določbe, ampak le del postopka sprejemanja končne odločbe? Ali je treba v nasprotnem primeru to določbo v okoliščinah, kot so v postopku v glavni stvari, razlagati tako, da je odločba, pri sprejetju katere so bile storjene navedene kršitve postopka, neposredno predmet sodnega nadzora in mora sodišče odločati o tožbi, ki je bila vložena zoper njo?

               4.

               Ali je treba člen 181a(2) Uredbe št. 2454/93 v okoliščinah, kot so v postopku v glavni stvari, in ob upoštevanju načela zakonitosti razlagati tako, da je, če postopek, kot je določen s to določbo, v zvezi s pravico do izjave in pravico do ugovora, ni bil upoštevan, odločba carinskega organa, ki je bila sprejeta s kršitvijo teh pravil, nična zaradi bistvene kršitve postopka, ki je primerljiva s kršitvijo bistvenih postopkovnih zahtev, ki povzroči ničnost akta ne glede na konkretne posledice kršitve, zaradi česar mora sodišče odločati o tožbi zoper tak akt, ne da bi imelo možnost vrniti zadevo upravnim organom, da končajo postopek v skladu s predpisi?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 4, str. 307.

      (2)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 6, str. 3.


title: Zadeva C-336/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgerichts Sonthofen (Nemčija) 11. julija 2014 – Strafverfahren proti Sebat Ince

text:
               29.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 339/6

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgerichts Sonthofen (Nemčija) 11. julija 2014 – Strafverfahren proti Sebat Ince
   (Zadeva C-336/14)
   2014/C 339/07
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Amtsgerichts Sonthofen

      Stranki v postopku v glavni stvari

   Sebat Ince

      Druga stranka: Staatsanwaltschaft Kempten

      Vprašanja za predhodno odločanje

   I.   Prvo očitano kaznivo dejanje (januar 2012) in drugo očitano kaznivo dejanje do konca junija 2012:

               1 a)

               Ali je treba člen 56 PDEU razlagati tako, da organi pregona ne smejo izreči kazni osebi, ki je brez nemškega dovoljenja posredovala športne stave prireditelju stav z dovoljenjem druge države članice, če je za posredovanje potrebno tudi nemško dovoljenje za prirejanje, nacionalni organi pa na podlagi veljavne zakonodaje, ki je v nasprotju s pravom Unije („monopol na področju športnih stav“), ne smejo izdati dovoljenja tujim prirediteljem stav?

               1 b)

               Ali je odgovor na vprašanje 1 a) drugačen, če v eni od 15 nemških zveznih dežel, ki so skupaj vzpostavile javni monopol na področju športnih stav in ga skupaj izvajajo, državni organi v postopkih izrekanja prepovedi ali kazenskih postopkih zatrjujejo, da se zakonska prepoved izdaje dovoljenja zasebnim ponudnikom ob morebitni vložitvi vloge za pridobitev dovoljenja za prirejanje ali posredovanje v tej zvezni deželi ne uporablja?

               1 c)

               Ali je treba načela prava Unije, zlasti svobodo opravljanja storitev, in sodbo Sodišča v zadevi C-186/11 razlagati tako, da nasprotujejo trajni „preventivni“ prepovedi ali kaznovanju čezmejnega posredovanja športnih stav, če sta obrazložena s tem, da za organ, ki izreka prepovedi, v času odločitve ni „bilo očitno oz. ni mogel brez nadaljnjega preverjanja ugotoviti“, da dejavnost posredovanja izpolnjuje vse materialne pogoje za izdajo dovoljenja, z izjemo predpisov o javnem monopolu?

               2)

               Ali je treba Direktivo 98/34/ES (1) razlagati tako, da nasprotuje izreku kazni osebi, ki je prek avtomata za stave brez nemškega dovoljenja posredovala športne stave prireditelju stav z dovoljenjem druge države članice, če posegi državnih organov temeljijo na zakonu ene same zvezne dežele, ki ni bil priglašen Komisiji EU in ima enako vsebino kot neveljavna Državna pogodba o igrah na srečo („GlüStV“)?

         II.   Drugo očitano kaznivo dejanje v obdobju od julija 2012

               3)

               Ali je treba člen 56 PDEU, zahtevo po preglednosti, načelo enakosti in prepoved favoriziranja, ki jo določa pravo Unije, razlagati tako, da nasprotujejo izreku kazni osebi, ki je brez nemškega dovoljenja posredovala športne stave prireditelju stav z dovoljenjem druge države članice v primeru, ki ga zaznamuje Prva državna pogodba o spremembi Državne pogodbe o igrah na srečo v Nemčiji (v nadaljevanju: GlüÄndStV) z obdobjem veljavnosti devet let in „eksperimentalno klavzulo za športne stave“, ki za sedem let določa teoretično možnost dodelitve največ 20 koncesij tudi zasebnim prirediteljem stav, pri čemer koncesije pomenijo legalizacijo v vseh nemških zveznih deželah in so pogoj za pridobitev dovoljenja za posredovanje, če

                           a)

                           organ, ki je pristojen za dodelitev koncesij, vodi postopek dodelitve koncesij in z njim povezane pravne postopke z odvetniško pisarno, ki je redno svetovala večini zveznih dežel in njihovim loterijam v zvezi z monopolom na področju športnih stav, ki je v nasprotju s pravom Unije, in jih zastopala v nacionalnih postopkih zoper zasebne ponudnike stav ter je zastopala državne organe v postopkih za sprejetje predhodne odločbe v zadevah Markus Stoß in drugi (C-316/07, C-358/07, C-359/07, C-360/07, C-409/07 in C-410/07, ECLI:EU:C:2010:504), Carmen Media Group (C-46/08, ECLI:EU:C:2010:505) in Winner Wetten (C-409/06, ECLI:EU:C:2010:503),

                           b)

                           v razpisu za dodelitev koncesij, ki je bil 8. avgusta 2012 objavljen v Uradnem listu EU, niso bile podrobno navedene minimalne zahteve glede konceptov, ki jih je bilo treba predložiti, vsebine drugih zahtevanih izjav in dokazil ter izbire največ 20 koncesionarjev in so bile podrobne informacije poslane šele po izteku roka za prijavo v tako imenovanem „informativnem memorandumu“ in številnih drugih dokumentih samo kandidatom, ki so se uvrstili v „drugi krog“ postopka dodelitve koncesij,

                           c)

                           je organ, ki je pristojen za dodelitev koncesij, osem mesecev po začetku postopka v nasprotju z razpisom k osebni predstavitvi njihovih družbenih in varnostnih konceptov povabil samo 14 oseb, ki so se prijavile na razpis za dodelitev koncesije, ker naj bi te v celoti izpolnjevale minimalne zahteve za dodelitev, 15 mesecev po začetku postopka pa je sporočil, da nihče od prijaviteljev ni dokazal izpolnjevanja minimalnih zahtev na „način, ki bi ga bilo mogoče preveriti“,

                           d)

                           je prijavitelj („Ods“, Ods Deutschland Sportwetten GmbH), ki je v državni lasti in ga sestavlja več združenih državnih loterij, eden od 14 prijaviteljev, ki jih je organ, ki je pristojen za dodelitev koncesij, povabil k predstavitvi konceptov, čeprav se mu zaradi njegove organizacijske povezanosti s prireditelji športnih dogodkov ne sme dodeliti koncesije, saj zakon (člen 21(3) GlüÄndStV) določa strogo ločitev aktivnega športa in njegovih organizacijskih združenj od prirejanja in posredovanja športnih stav,

                           e)

                           je za pridobitev koncesije med drugim treba dokazati „zakonit izvor sredstev, ki so potrebna za prirejanje načrtovanih športnih stav“,

                           f)

                           organ, ki je pristojen za dodelitev koncesij, in kolegij za igre na srečo, ki odloča o dodelitvi koncesij in ga sestavljajo predstavniki zveznih dežel, ne izkoristita možnosti za dodelitev koncesij zasebnim prirediteljem stav, medtem ko lahko državne loterije do enega leta po morebitni dodelitvi koncesij brez koncesije prirejajo in prek mreže stavnic po vsej Nemčiji prodajajo in tržijo športne stave, loterije in druge igre na srečo?

      (1)  Direktiva 98/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. junija 1998 o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov, UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 20, str. 337.


title: Zadeva T-22/14: Sklep Splošnega sodišča z dne 11. novembra 2014 – Bergallou/Parlament in Svet (Ničnostna tožba – Reforma kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije in Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Unije – Manj ugodna ureditev plačila pavšalnega nadomestila za potne stroške in povečanja letnega dopusta z dodatnimi dnevi dopusta na podlagi potovalnega časa – Neobstoj posamičnega nanašanja – Nepogodbena odgovornost – Vzročna zveza – Delno očitno nedopustna in delno očitno pravno povsem neutemeljena tožba)

text:
               19.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 16/39

      Sklep Splošnega sodišča z dne 11. novembra 2014 – Bergallou/Parlament in Svet
      (Zadeva T-22/14) (1)

      (Ničnostna tožba - Reforma kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije in Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Unije - Manj ugodna ureditev plačila pavšalnega nadomestila za potne stroške in povečanja letnega dopusta z dodatnimi dnevi dopusta na podlagi potovalnega časa - Neobstoj posamičnega nanašanja - Nepogodbena odgovornost - Vzročna zveza - Delno očitno nedopustna in delno očitno pravno povsem neutemeljena tožba)
      (2015/C 016/61)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Amal Bergallou (Lot, Belgija) (zastopnik: M. Velardo, odvetnik)

         Toženi stranki: Evropski parlament (zastopnika: L. Visaggio in E. Taneva, zastopnika) in Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bauer in A. Bisch, zastopnika)

         Predmet

      Predlog za razglasitev ničnosti člena 1(65)(b) in (67)(d) Uredbe (EU, Euratom) št. 1023/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2013 o spremembi Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije in Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropske unije (UL L 287, str. 15), vložen na podlagi člena 263 PDEU, ker navedeni določbi pogojujeta upravičenje do povračila letnih potnih stroškov in potovalnega časa z upravičenjem do izselitvenega dodatka ali nadomestila za bivanje v tujini, ter odškodninski zahtevek, vložen na podlagi člena 340 PDEU, za povrnitev premoženjske in nepremoženjske škode, ki naj bi jo utrpela tožeča stranka.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Amal Bergallou poleg svojih stroškov nosi stroške, ki sta jih priglasila Evropski parlament in Svet Evropske unije.

                  3.

                  O predlogu za intervencijo Evropske komisije ni treba odločati.

         (1)  UL C 112, 14.4.2014.


title: Zadeva T-88/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 8. novembra 2011 – Idromacchine in drugi proti Komisiji (Nepogodbena odgovornost — Državne pomoči — Odločitev Komisije o začetku formalnega postopka preiskave — Navedbe, ki so škodljive za tretjo družbo — Dovolj resna kršitev prava, ki posamezniku podeljuje pravice — Obveznost varovanja poklicne tajnosti — Nepremoženjska škoda — Premoženjska škoda — Vzročna zveza — Zamudne in kompenzacijske obresti)

text:
               17.12.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 370/23

         Sodba Splošnega sodišča z dne 8. novembra 2011 – Idromacchine in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-88/09) (1)

   (Nepogodbena odgovornost - Državne pomoči - Odločitev Komisije o začetku formalnega postopka preiskave - Navedbe, ki so škodljive za tretjo družbo - Dovolj resna kršitev prava, ki posamezniku podeljuje pravice - Obveznost varovanja poklicne tajnosti - Nepremoženjska škoda - Premoženjska škoda - Vzročna zveza - Zamudne in kompenzacijske obresti)
   2011/C 370/37
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Idromacchine Srl (Porto Marghera, Italija); Alessandro Capuzzo (Mirano, Italija); in Roberto Capuzzo (Mogliano Veneto, Italija) (zastopnika: W. Viscardini in G. Donà, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: D. Grespan in E. Righini, zastopnika, skupaj z F. Ruggerijem Laderchijem, odvetnikom)

      Predmet

   Odškodninska tožba za povračilo škode, ki naj bi nastala z objavo lažnih podatkov v Uradnem listu Evropske unije, ki so zlasti okrnili podobo in ugled družbe Idromacchine v odločbi Komisije C(2002) 5426 konč. z dne 30. decembra 2004„Državne pomoči – Italija – Državna pomoč N 586/2003, N 587/2003, N 589/2003 in C 48/2004 (prej N 595/2003) – Podaljšanje triletnega dobavnega roka za tanker za prevoz kemikalij – Poziv k predložitvi pripomb v skladu s členom 88(2) Pogodbe [ES].“

      Izrek

               1.

               Evropska komisija mora družbi Idromacchine Srl plačati odškodnino 20 000 EUR iz naslova nepremoženjske škode, ki je tej družbi nastala.

               2.

               Odškodnini, ki jo je treba plačati družbi Idromacchine, se prištejejo kompenzacijske obresti od 18. februarja 2005 do datuma izreka te sodbe, in to po obrestni meri, ki jo Evropska centralna banka (ECB) določi za glavne transakcije refinanciranja, povišani za dve točki.

               3.

               Odškodnini, ki jo je treba plačati družbi Idromacchine, se prištejejo zamudne obresti od datuma izreka sodbe do popolnega poplačila te odškodnine, in to po obrestni meri, ki jo ECB določi za glavne transakcije refinanciranja, povišani za dve točki.

               4.

               V preostalem se tožba zavrne.

               5.

               Komisija nosi svoje stroške in dve tretjini stroškov družbe Idromacchine, Alessandra Capuzza in Roberta Capuzza, ki nosijo tretjino svojih stroškov.

      (1)  UL C 102, 1.5.2009.


title: Zadeva T-433/13: Tožba, vložena 20. avgusta 2013 – Petropars Iran in drugi proti Svetu

text:
               26.10.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 313/31

         Tožba, vložena 20. avgusta 2013 – Petropars Iran in drugi proti Svetu
   (Zadeva T-433/13)
   2013/C 313/58
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Petropars Iran Co. (Kish Island, Iran); Petropars Oilfields Services Co. (Kish Island); Petropars Aria Kish Operation and Management Co. (Teheran, Iran); and Petropars Resources Engineering Kish Co. (Teheran) (zastopniki: S. Zaiwalla, Solicitor, P. Reddy, Solicitor, R. Blakeley, Barrister, in Z. Burbeza, Solicitor)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

               —

               razglasi za nične točke od 1 do 4 Priloge II.I.B. k Sklepu 2013/270 (1) in točke od 1 do 4 Priloge II.I.B. k Uredbi 522/2013 (2); in/ali

               —

               razglasi, da se člen 20(1)(c) Sklepa 2010/413 (3) in člen 23(2)(d) Uredbe 267/2012 (4) ne uporabita za tožeče stranke; in

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov, ki so tožečim strankam nastali s to tožbo.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo pet tožbenih razlogov.

               1.

               S prvim tožbenim razlogom se zatrjuje, da ni pravne podlage za vključitev tožečih strank na seznam iz Sklepa Sveta 2013/270/SZVP in Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 522/2013, ker razlog za vključitev vsake od njih („hčerinska družba subjekta s seznama“) ni eden izmed razlogov, navedenih v Uredbi Sveta (EU) št. 267/2012 ali Sklepu Sveta 2010/413/SZVP.

               2.

               Z drugim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je glede na to, da bi moral Svet ravnati v skladu s členom 23(2)(d) Uredbe 267/2012 ali členom 20(1)(c) Sklepa 2010/413, vključitev tožečih strank na seznam nezakonita, ker: (1) vsebinski pogoji za navedeno vključitev niso izpolnjeni pri nobeni tožeči stranki in/ali je Svet pri odločanju ali so bili ti pogoji izpolnjeni storil očitno napako pri presoji; in ker (2) je Svet tožeče stranke na seznam vključil na podlagi elementov, ki niso zadoščali za dokaz, da so bili ti pogoji izpolnjeni, s čimer je prav tako storil očitno napako pri presoji.

               3.

               S tretjim tožbenim razlogom se zatrjuje, da sta člen 23(2)(d) Uredbe 267/2012 in/ali člen 20(1)(c) Sklepa 2010/413, ker omogočata vključitev tožečih strank na seznam zgolj na podlagi tega, da so hčerinske družbe subjektov s seznama (ki so same hčerinske družbe subjektov, vključenih na seznam, katerim ni očitana nobena kršitev), nezakonita, saj sta v nasprotju z načelom sorazmernosti, tako da bi bilo treba razglasiti, da se ne uporabita za tožeče stranke.

               4.

               S četrtim tožbenim razlogom se zatrjuje, da vključitev tožečih strank na seznam vsekakor pomeni kršitev temeljnih pravic in svoboščin, ki so navedene v Listini o temeljnih pravicah ali so sicer del prava Unije, vključno s pravico do trgovanja in poslovanja in do mirnega uživanja lastninske pravice, in/ali kršitev načela sorazmernosti. Vključitev na seznam naj bi pomenila tudi kršitev previdnostnega načela in načela okoljskega varstva ter varstva človekovega zdravja in varnosti, ker bo verjetno zelo škodljiva za zdravje in varnost povprečnih iranskih delavcev in za okolje.

               5.

               S petim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je Svet s tem, da je sprejel Sklep 2013/270/SZVP in Izvedbeno uredbo (EU) št. 522/2013 v delu, v katerim se nanašata na tožeče stranke, kršil postopkovne zahteve (i) posamične obvestitve (tretje in četrte) tožeče stranke o njuni vključitvi na seznam; (ii) posredovanja (vsem strankam) ustrezne in zadostne obrazložitve; in (iii) spoštovanja pravice do obrambe in pravice do učinkovitega sodnega varstva tožečih strank.

      (1)  Sklep Sveta 2013/270/SZVP z dne 6. junija 2013 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL 2013 L 156, str. 10)

      (2)  Izvedbena uredba Sveta (EU) št. 522/2013 z dne 6. junija 2013 o izvajanju Uredbe (EU) št. 267/2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL 2013 L 156, str. 3)

      (3)  Sklep Sveta z dne 26. julija 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Skupnega stališča 2007/140/SZVP (UL 2010 L 195, str. 39)

      (4)  Uredba Sveta (EU) št. 267/2012 z dne 23. marca 2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 961/2010 (UL 2012 L 88, str. 1)


title: Zadeva F-107/14: Tožba, vložena 10. oktobra 2014 – ZZ/Komisija

text:
               12.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 7/53

         Tožba, vložena 10. oktobra 2014 – ZZ/Komisija
   (Zadeva F-107/14)
   (2015/C 007/65)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: S. Orlandi, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe o prenosu pokojninskih pravic tožeče stranke v pokojninski sistem Unije, za katerega se uporabljajo nove splošne izvedbene določbe v zvezi s členoma 11 in 12 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom za uradnike.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti in neuporabnosti člena 9 splošnih določb za izvajanje člena 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom;

               —

               razglasitev ničnosti odločbe z dne 16. februarja 2014 o priznanih pokojninskih pravic, ki jih je tožeča stranka pridobila pred začetkom zaposlitve pri njihovem prenosu v pokojninski sistem institucij Evropske unije na podlagi splošnih določb za izvajanje člena 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom z dne 3. marca 2011;

               —

               naložitev plačila stroškov Komisiji.