title: Zadeva F-74/09: Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 14. decembra 2010 – Gowitzke proti Europolu (Javni uslužbenci — Uslužbenci Europola — Člen 27 Kadrovskih predpisov Europola — Člen 4 politike za določitev nazivov in plačilnih razredov uslužbencev Europola — Ponovna ocenitev delovnega mesta, ki se opravlja v višjem nazivu — Uvrstitev v plačilni razred)

text:
               29.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/60

         Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 14. decembra 2010 – Gowitzke proti Europolu
   (Zadeva F-74/09) (1)

   (Javni uslužbenci - Uslužbenci Europola - Člen 27 Kadrovskih predpisov Europola - Člen 4 politike za določitev nazivov in plačilnih razredov uslužbencev Europola - Ponovna ocenitev delovnega mesta, ki se opravlja v višjem nazivu - Uvrstitev v plačilni razred)
   2011/C 30/115
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Werner Siegfried Gowitzke (Den Haag, Nizozemska) (zastopnik: D. C. Coppens, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski policijski urad (Europol) (zastopniki: D. Neumann in D. El Khoury, zastopnika, skupaj z B. Wägenbaurjem, odvetnikom)

      Predmet

   Razglasitev ničnosti odločbe Europola z dne 5. junija 2009 o zavrnitvi zahteve tožeče stranke za razvrstitev v naziv 5, plačilni razred 1.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Tožeči stranki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 267, 7.11.2009, str. 85.


title: Zadeva T-242/10: Sklep Splošnega sodišča z dne 27. maja 2011 – Danzeisen proti Komisiji ( „Ničnostna tožba — Uredba št. 271/2010 — Tožba, ki je postala brezpredmetna — Ustavitev postopka“ )

text:
               23.7.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 219/16

         Sklep Splošnega sodišča z dne 27. maja 2011 – Danzeisen proti Komisiji
   (Zadeva T-242/10) (1)

   (Ničnostna tožba - Uredba št. 271/2010 - Tožba, ki je postala brezpredmetna - Ustavitev postopka)
   2011/C 219/24
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Werner Danzeisen (Eichstetten, Nemčija) (zastopnik: H. Schmidt, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: G. von Rintelen, F.W. Bulst, M. Vollkommer, zastopniki)

      Predmet

   Razglasitev delne ničnosti Uredbe Komisije (EU) št. 271/2010 z dne 24. marca 2010 o spremembi Uredbe (ES) št. 889/2008 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 834/2007 v zvezi z logotipom ekološke pridelave Evropske unije (UL L 84, str. 19).

      Izrek

               1.

               Postopek se ustavi.

               2.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 221, 14.8.2010.


title: Zadeva C-237/05: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 11. oktobra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki (Neizpolnitev obveznosti države – Direktiva 92/50/EGS – Javna naročila storitev – Storitve pomoči kmetijskim proizvajalcem za leto 2001 – Uredba (EGS) št. 3508/92 – Izvajanje integriranega upravnega in nadzornega sistema (IUNS) v Grčiji – Neobstoj poziva k predložitvi ponudb – Nedopustnost tožbe)

text:
               8.12.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/5

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 11. oktobra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki
   (Zadeva C-237/05) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 92/50/EGS - Javna naročila storitev - Storitve pomoči kmetijskim proizvajalcem za leto 2001 - Uredba (EGS) št. 3508/92 - Izvajanje integriranega upravnega in nadzornega sistema (IUNS) v Grčiji - Neobstoj poziva k predložitvi ponudb - Nedopustnost tožbe)
   (2007/C 297/06)
   Jezik postopka: grščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. Patakia in X. Lewis, zastopnika)

      Tožena stranka: Helenska republika (zastopnika: G. Kanellopoulos in S. Charitaki, zastopnika)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 3(2), 7, 11(1) in 15(2) Direktive Sveta 92/50/EGS z dne 18. junija 1992 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil storitev (UL L 209, str. 1).
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2)

               Komisiji Evropskih skupnosti se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 193, 6.8.2005.


title: Zadeva C-240/16 P: Sklep Sodišča z dne 1. februarja 2017 – Vedran Vidmar in drugi/Evropska komisija (Pritožba — Člen 181 Poslovnika Sodišča — Odškodninska tožba — Akt o pristopu Republike Hrvaške k Evropski uniji — Zaveze v zvezi s strategijo za reformo pravosodja — Uvedba in nato ukinitev funkcije javnega izvršitelja — Škoda, ki so jo utrpele osebe, imenovane za javne izvršitelje — Pravilno spremljanje zavez Republike Hrvaške s strani Evropske komisije — Zavrženje pritožbe — Očitno nedopustna pritožba)

text:
               24.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/3

         Sklep Sodišča z dne 1. februarja 2017 – Vedran Vidmar in drugi/Evropska komisija
   (Zadeva C-240/16 P) (1)

   ((Pritožba - Člen 181 Poslovnika Sodišča - Odškodninska tožba - Akt o pristopu Republike Hrvaške k Evropski uniji - Zaveze v zvezi s strategijo za reformo pravosodja - Uvedba in nato ukinitev funkcije javnega izvršitelja - Škoda, ki so jo utrpele osebe, imenovane za javne izvršitelje - Pravilno spremljanje zavez Republike Hrvaške s strani Evropske komisije - Zavrženje pritožbe - Očitno nedopustna pritožba))
   (2017/C 129/03)
   Jezik postopka: hrvaščina

      Stranke

      Pritožniki: Vedran Vidmar, Saša Čaldarević, Irena Glogovšek, Gordana Grancarić, Martina Grgec, Ines Grubišić, Sunčica Horvat Peris, Zlatko Ilak, Mirjana Jelavić, Romuald Kantoci, Svjetlana Klobučar, Ivan Kobaš, Tihana Kušeta Šerić, Damir Lemaić, Željko Ljubičić, Gordana Mahovac, Martina Majcen, Višnja Merdžo, Tomislav Perić, Darko Radić, Damjan Saridžić (zastopnik: D. Graf, odvetnik)

      Druga stranka: Evropska komisija (zastopnika: S. Ječmenica in G. Wils, agenta)

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrže.

               2.

               V. Vidmarju, S. Čaldareviću, I. Glogovšek, G. Rancarić, M. Grgec, I. Grubišić, S. Horvat Peris, Z. Ilaku, M. Jelavić, R. Kantociju, S. Klobučar, I. Kobašu, T. Kušeta Šerić, D. Lemaiću, Ž. Ljubičiću, G. Mahovac, M. Majcen, V. Merdžo, T. Periću, D. Radiću in D. Saridžiću se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 251, 11.7.2016.


title: Zadeva C-350/09 P: Pritožba, ki jo je 2. septembra 2009 vložil Centre de Promotion de l'Emploi par la Micro-Entreprise (CPEM) zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi senat), razglašeno 30. junija 2009 v zadevi T-444/07, Centre de Promotion de l'Emploi par la Micro-Entreprise (CPEM) proti Komisiji Evropskih skupnosti

text:
               19.12.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 312/11

         Pritožba, ki jo je 2. septembra 2009 vložil Centre de Promotion de l'Emploi par la Micro-Entreprise (CPEM) zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi senat), razglašeno 30. junija 2009 v zadevi T-444/07, Centre de Promotion de l'Emploi par la Micro-Entreprise (CPEM) proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva C-350/09 P)
   2009/C 312/19
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnik: Centre de Promotion de l'Emploi par la Micro-Entreprise (CPEM) (zastopnik: C. Bonnefoi, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti

      Predlogi pritožnika

               —

               Razveljavi naj se sodba Sodišča prve stopnje,

               —

               v celoti ali deloma naj se ugodi predlogom, predloženim na prvi stopnji,

               —

               Evropski komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnik v utemeljitev pritožbe navaja trinajst pritožbenih razlogov zoper odločitev Sodišča prve stopnje o zavrnitvi njegovega predloga za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije z dne 4. oktobra 2007 o ukinitvi pomoči, ki jo je dodelil Evropski socialni sklad (ESS) z Odločbo C(1999) 2645 z dne 17. avgusta 1999.
   Pritožnik s prvim pritožbenim razlogom navaja, da je Sodišče prve stopnje kršilo načelo enakega obravnavanja s tem, da ni izpolnilo zahtev glede pravičnega ravnotežja med trditvami strank. S tem ko je zgolj večkrat navedlo, da Komisija zavrača oziroma izpodbija trditve CPEM, naj Sodišče prve stopnje ne bi dejansko opredelilo niti trditev Komisije niti kako te ovržejo oziroma izpodbijajo trditve pritožnika. To naj bi povzročilo neravnotežje v predstavitvi elementov razprave in s tem v njihovem obravnavanju pri presoji.
   CPEM z drugim pritožbenim razlogom zatrjuje, da je Sodišče prve stopnje napačno uporabilo pravo, ker ni priznalo „soodgovornosti“ Komisije, ker naj bi bila seznanjena z očitanimi dejstvi, vendar naj ne bi sprejela nobenega ukrepa pri periodičnih preverjanjih uresničevanja subvencioniranega projekta, da bi blokirala izplačila predujmov in preostanka subvencije. Obveznost CPEM, da povrne celotno dodeljeno finančno pomoč naj torej ne bi bila utemeljena z vidika trditev CPEM, ki naj bi dokazovale vsaj soodgovornost Komisije v nastalem škodnem položaju.
   Pritožnik s tretjim pritožbenim razlogom navaja, da je Sodišče prve stopnje storilo napako, ker ni preizkusilo njegovih trditev glede izbire pravnih podlag preverjanja, ki naj bi bilo nezakonito, ker naj bi bilo opravljeno na podlagi pravila, ki je drugačno od tistega, na podlagi katerega se uradno opravi.
   Pritožnik v četrtem pritožbenem razlogu poudarja, da je Sodišče prve stopnje napačno uporabilo pravo, ko je za nedopusten razglasilo njegov predlog za povračilo škode, ki je nastala zaradi javnega napada na njegov ugled. OLAF je namreč dal informacije lokalnemu tisku, čeprav CPEM ni še prejel uradnega obvestila o sanacijski odločbi. V takih okoliščinah naj bi javna objava teh informacij hudo škodovala ugledu organa, katerega poslanstvo je v splošnem interesu in nima lastnih denarnih sredstev ne strank ter se financira zgolj iz javnih in zasebnih prispevkov.
   S petim pritožbenim razlogom navaja, da je Sodišče prve stopnje napačno uporabilo pravo in kršilo načelo sorazmernosti, ko je zavrnilo predlog za povrnitev simbolične škode njegovemu osebju, ker odvetniku ni bilo dano posebno pooblastilo, medtem ko naj to isto sodišče ne bi preučilo napak, ki jih pritožnik navaja glede pooblastil preiskovalcev OLAF-a in osebja Komisije.
   CPEM s šestim pritožbenim razlogom očita Sodišču prve stopnje, da je napačno uporabilo pravo, ko je obseg področja tožbe in pri preizkus prvega tožbenega razloga zožilo izključno na upoštevanje pravic obrambe, medtem ko bi se moralo izrecno sklicevati na temeljne pravice obrambe in splošna pravna načela.
   Pritožnik s sedmim pritožbenim razlogom zatrjuje, da je Sodišče prve stopnje poleg tega napačno uporabilo pravo, ko je zmanjšalo področje spoštovanja pravic obrambe zgolj na možnost naslovnikov odločbe, ki znatno prizadene njihove interese, da se jim omogoči, da učinkovito izrazijo svoja stališča. Vendar naj bi imelo spoštovanje pravic obrambe dosti večji obseg. Poleg tega naj bi bila „koristnost“ razprave z OLAF in Komisijo ter „skrben in nepristranski“ preizkus vseh elementov obravnavanega primera v obravnavani zadevi zelo vprašljiva, tako kot to, da OLAF ni obvestil o predmetu tožb, vloženih proti CPEM.
   Pritožnik z osmim pritožbenim razlogom Sodišču prve stopnje zlasti očita, da je napačno uporabilo pravo, ker naj bi štelo, da informiranje tiska o vsebini upravne odločbe, ki obsega sankcijo, celo preden je prejemnik o tem prejel uradno obvestilo, ne pomeni kršitev pravic obrambe.
   CPEM z devetim pritožbenim razlogom očita Sodišču prve stopnje, da je napačno izločilo njegov tožbeni razlog o tem, da Komisija v okviru postopka, v katerem je bila sprejeta izpodbijana odločba, ni spoštovala pravic obrambe in načel domneve nedolžnosti, pravne varnosti, ravnotežja in nevtralnosti preverjanj. Spoštovanje teh splošnih načel prava bi dejansko moralo biti zagotovljeno ne le v upravnih postopkih, ki lahko vodijo k sankcijam, ampak tudi v okviru postopkov predhodne preiskave. Pritožnik z desetim pritožbenim razlogom navaja, da je Sodišče prve stopnje napačno uporabilo pravo, ker ni upoštevalo francoskega pojma nepridobitnega organa ter povezav, ki jih tak organ lahko ima in mora imeti z različnimi lokalnimi skupnostmi. Tako naj bi potrdilo prvotno napako Komisije in OLAF-a, ki sta zveze med CPEM in lokalnimi skupnostmi, med njimi mesto Marseille, štela za hudo nepravilnost.
   Pritožnik z enajstim pritožbenim razlogom očita Sodišču prve stopnje, da je napačno ugotovilo dejansko stanje, ko je navedlo, da naj bi pritožnik štel, da se „promocijski vodnik“ ne more uporabiti zoper njega in ko je zavrnilo njegove trditve v zvezi s tem, medtem ko naj bi pritožnik dejansko štel, da se vodnik lahko uporabi zoper njega, ampak naj bi očital zgolj obstoj več različnih verzij, ki vodijo k pravni negotovosti in nespoštovanju pravice do kontradiktornega postopka.
   CPEM z dvanajstim pritožbenim razlogom navaja, da naj bi Sodišče prve stopnje napačno razlagalo pojem „valorizacije“, s tem da je povzelo pravno napačno trditev Komisije, da naj bi bila ta tehnika naložitve stroškov dovoljena v „klasičnem“ okviru projektov ESS, vendar prepovedana v okviru pilotnih projektov na podlagi člena 6(1)(a) Uredbe št. 4255/88 (1).
   Pritožnik s trinajstim oziroma zadnjim pritožbenim razlogom nazadnje očita, da Sodišče prve stopnje ni spoštovalo načela pravne varnosti, ker naj bi se izognilo razpravi o tožbenem razlogu glede neuporabe Uredbe št. 1605/2002 (2) na kateri temelji odločitev OLAF in Komisije, medtem ko je v zadevnem obdobju veljala finančna uredba z dne 21. decembra 1977 (3). CPEM poleg tega na podlagi člena 47(1), pododstavka 2 in 3, Poslovnika Sodišča, zahteva, da se dejstva preverijo z zaslišanjem prič.

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 4255/88 z dne 19. decembra 1988 o izvedbenih določbah Uredbe (EGS) št. 2052/88 v zvezi z Evropskimi socialnimi skladi (UL L 374, str. 21).

      (2)  Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL L 248, str. 1).

      (3)  Finančna uredba z dne 21. decembra 1977, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL L 356, str.1), v različici iz Uredbe Sveta (ES, ESPJ, Euratom) št. 2779/98 z dne 17. decembra 1998, ki spreminja finančno uredbo z dne 21. decembra 1977 (UL L 347, str. 3).


title: Zadeva T-332/13: Tožba, vložena 4. junija 2013 – Christodoulou in Stavrinou proti Komisiji in Evropski centralni banki

text:
               31.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 252/35

         Tožba, vložena 4. junija 2013 – Christodoulou in Stavrinou proti Komisiji in Evropski centralni banki
   (Zadeva T-332/13)
   2013/C 252/59
   Jezik postopka: grščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Chrysanthi Christodoulou (Pafos, Ciper) in Maria Stavrinou (Larnaca, Ciper) (zastopniki: E. Efstathiou, K. Efstathiou in K. Liasidou, odvetniki)

      Toženi stranki: Evropska centralna banka in Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

               —

               ugotovi, da je njuna tožba dopustna in utemeljena;

               —

               za ničnega razglasi sklep Euroskupine z dne 25. marca 2013, ki je postal dokončen s sklepom guvernerja Centralne banke Cipra, kot predstavnika in/ali zastopnika Evropskega sistema centralnih bank z dne 29. marca 2013, KDP [kanonistiki diokitiki praxi; regulativni akt] 104/2013, s katerim je bila določena „prodaja določenih dejavnosti“ Cyprus Popular Bank Public Co Ltd in ki v bistvu pomeni skupni sklep Evropske centralne banke in Evropske Komisije;

               —

               podredno, ugotovi, da je zgoraj navedeni sklep Euroskupine v bistvu sklep Evropske centralne banke in/ali sklep, ki sta ga skupaj sprejeli z Evropsko komisijo, ne glede na obliko, v kateri je bil sprejet.

               —

               Evropski centralni banki in/ali Evropski komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: tožeča stranka trdi, da je izpodbijan sklep ničen, saj presega pristojnosti, ki jih imata tako Evropska centralna banka kot Evropska komisija na podlagi Pogodbe o Evropski uniji in gre očitno za sklep, ki sta ga ti dve instituciji sprejeli ultra vires.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: tožeča stranka trdi, da je z izpodbijanim sklepom kršena lastninska pravica, zagotovljena s členom 1 Protokola št. 1 k Evropski konvenciji o človekovih pravicah in členom 14 Evropske konvencije o človekovih pravicah, kot je potrjeno z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: tožeča stranka trdi, da je izpodbijani sklep očitno neutemeljen in brez pravne podlage ter v nasprotju z načelom sorazmernosti.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: tožeča stranka trdi, da je izpodbijani sklep prav tako v nasprotju s splošno priznanimi pravnimi načeli, ki izhajajo iz prava Evropske unije, zlasti pa z načelom, da se nihče ne more sklicevati na svoje opustitve, da bi pridobil koristi in/ali utemeljil napačno in/ali nezakonito ravnanje.


title: Zadeva C-461/09 P: Pritožba, ki jo je 23. novembra 2009 vložilo The Wellcome Foundation Ltd zoper sodbo Sodišča prve stopnje (sedmi senat), razglašeno 23. septembra 2009 v zadevi T-493/07, The Wellcome Foundation Ltd proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

text:
               13.2.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 37/4

         Pritožba, ki jo je 23. novembra 2009 vložilo The Wellcome Foundation Ltd zoper sodbo Sodišča prve stopnje (sedmi senat), razglašeno 23. septembra 2009 v zadevi T-493/07, The Wellcome Foundation Ltd proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-461/09 P)
   2010/C 37/06
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: The Wellcome Foundation Ltd (zastopnik: R. Gilbey, odvetnik)

      Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Serono Genetics Institute S.A.

      Predloga pritožnice:

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da je Sodišče prve stopnje, s tem ko je potrdilo izpodbijano odločbo odbora za pritožbe, kršilo člena 8(1)(b) in 52(1)(a) UZS (1);

               —

               razveljavi izpodbijano sodbo, ki potrjuje odločbo odbora za pritožbe, v delu, v katerem je zavrnjena razveljavitev vseh odločb UUNT in odločitev Sodišča prve stopnje o stroških, ter UUNT naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica navaja, da je Sodišče prve stopnje na podlagi dejanskega stanja v obravnavani zadevi, kot je razvidno iz registrov znamk Skupnosti in kot je bilo predloženo UUNT, brez pravne podlage menilo, da je upoštevna javnost zelo pozorna.
   Pritožnica navaja, da Sodišče prve stopnje zavrnilo izvedbo dokazov, ki jih je predložila pritožnica in bi morali biti dopustni, glede na to, da le poudarjajo argumente, ki so bili UUNT že predloženi.
   Pritožnica navaja, da je pri opisovanju stopnje podobnosti blaga Sodišče prve stopnje uporabilo terminologijo, ki je nejasna in nedosledna, zaradi česar glede tega ni uspelo jasno, natančno in dosledno obrazložiti sodbe.
   Pritožnica navaja, da je Sodišče prve stopnje za presojo dokazov, ki so mu bili predloženi, uporabilo nepravilna, nepopolna in pomanjkljiva pravna merila, s katerimi je zaključilo, da je odbor za pritožbe pravilno ugotovil, da je stopnja podobnosti blaga nizka.
   Pritožnica navaja, da Sodišče prve stopnje glede dejanskega stanja, kot mu je bilo predstavljeno, ni uporabilo pravilnih meril za celovito primerjavo znakov, zaradi česar je sklenilo, da je stopnja podobnosti med znakoma nizka.
   Nazadnje pritožnica navaja, da je zaradi uporabe pravno nepravilnih, nepopolnih ali pomanjkljivih meril za presojo upoštevne javnosti ter presojo stopnje podobnosti blaga in znakov Sodišče prve stopnje svoje ugotovitve o verjetnosti zmede utemeljilo na nepravilnih, nepopolnih ali pomanjkljivih pravnih merilih.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL L 11, str. 1).


title: Zadeva C-144/06 P: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 4. oktobra 2007 – Henkel KGaA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (Pritožba – Znamka Skupnosti – Uredba (ES) št. 40/94 – Člen 7(1)(b) – Zavrnitev registracije – Figurativna znamka – Prikaz rdeče-bele pravokotne tablete z modrim ovalnim jedrom – Razlikovalni učinek)

text:
               8.12.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 297/10

         Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 4. oktobra 2007 – Henkel KGaA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-144/06 P) (1)

   (Pritožba - Znamka Skupnosti - Uredba (ES) št. 40/94 - Člen 7(1)(b) - Zavrnitev registracije - Figurativna znamka - Prikaz rdeče-bele pravokotne tablete z modrim ovalnim jedrom - Razlikovalni učinek)
   (2007/C 297/14)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Henkel KGaA (zastopnik: C. Osterrieth, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: G. Schneider, zastopnik)
   Predmet
   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 17. januarja 2006 v zadevi T-398/04, Henkel proti UUNT, s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo tožbo za razveljavitev odločbe o zavrnitvi registracije tridimenzionalne znamke za detergente, ki jo predstavlja rdeče-bela pravokotna tableta z modrim ovalnim jedrom – Tridimenzionalna znamka, ki prikazuje izdelek – Razlikovalni učinek znamke.
   Izrek

               1)

               Pritožba se zavrne.

               2)

               Družbi Henkel KGaA se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 121, 20.5.2006.


title: Zadeva C-451/06: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Unabhängigen Finanzsenats, Außenstelle Wien (Avstrija) 6. novembra 2006 — Gabriele Walderdorff proti Finanzamt Waldviertel

text:
               30.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 326/39

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Unabhängigen Finanzsenats, Außenstelle Wien (Avstrija) 6. novembra 2006 — Gabriele Walderdorff proti Finanzamt Waldviertel
   (Zadeva C-451/06)
   (2006/C 326/83)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Unabhängigen Finanzsenats, Außenstelle Wien
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Gabriele Walderdorff

      Tožena stranka: Finanzamt Waldviertel
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali je treba člen 13(B)(b) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih — Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (1) (nazadnje spremenjena z Direktivo Sveta 2006/69/ES z dne 24. julija 2006 (2)), v nadaljevanju imenovana Šesta direktiva, razlagati tako, da je priznanje pravice do ribolova proti plačilu v obliki zakupne pogodbe, sklenjene za dobo 10 let

               1.

               s strani lastnika zemljišča, na katerem so vodne površine, za katere je bila priznana pravica,

               2.

               s strani imetnika pravice do ribolova na vodni površini, ki je na javnem dobru,

         „lizing ali dajanje v najem nepremičnin“?

      (1)  UL L 145, str. 1.

      (2)  UL L 221, str. 9.


title: Zadeva C-501/11 P: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 18. julija 2013 – Schindler Holding Ltd, Schindler Management AG, Schindler SA, Schindler Sàrl, Schindler Liften BV, Schindler Deutschland Holding GmbH proti Evropski komisiji in Svetu Evropske unije (Pritožba — Omejevalni sporazumi — Trg montaže in vzdrževanja dvigal in tekočih stopnic — Odgovornost matične družbe za kršitve prava omejevalnih sporazumov, ki jih stori njena hčerinska družba — Holdinška družba — Program interne uskladitve v podjetju ( „Compliance Programme“ ) — Temeljne pravice — Načela pravne države v okviru odmere naloženih glob — Delitev oblasti, načela zakonitosti, prepovedi retroaktivnosti, varstva zaupanja v pravo in krivdne odgovornosti — Uredba (ES) št. 1/2003 — Člen 23(2) — Veljavnost — Zakonitost smernic Komisije iz leta 1998)

text:
               7.9.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 260/7

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 18. julija 2013 – Schindler Holding Ltd, Schindler Management AG, Schindler SA, Schindler Sàrl, Schindler Liften BV, Schindler Deutschland Holding GmbH proti Evropski komisiji in Svetu Evropske unije
   (Zadeva C-501/11 P) (1)

   (Pritožba - Omejevalni sporazumi - Trg montaže in vzdrževanja dvigal in tekočih stopnic - Odgovornost matične družbe za kršitve prava omejevalnih sporazumov, ki jih stori njena hčerinska družba - Holdinška družba - Program interne uskladitve v podjetju („Compliance Programme“) - Temeljne pravice - Načela pravne države v okviru odmere naloženih glob - Delitev oblasti, načela zakonitosti, prepovedi retroaktivnosti, varstva zaupanja v pravo in krivdne odgovornosti - Uredba (ES) št. 1/2003 - Člen 23(2) - Veljavnost - Zakonitost smernic Komisije iz leta 1998)
   2013/C 260/12
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Pritožnice: Schindler Holding Ltd, Schindler Management AG, Schindler SA, Schindler Sàrl, Schindler Liften BV, Schindler Deutschland Holding GmbH (zastopniki: R. Bechtold in W. Bosch, odvetnika, J. Schwarze, agent)

      Drugi stranki v postopku: Evropska komisija (zastopniki: R. Sauer in C. Hödlmayr, agenta, skupaj z A. Böhlkem, odvetnikom), Svet Evropske unije (zastopnika: F. Florindo Gijón in M. Simm, agenta)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 13. julija 2011 - Schindler Holding in drugi proti Komisiji (T-138/07), s katero je Splošno sodišče zavrnilo predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2007) 512 final z dne 21. februarja 2007 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 ES (zadeva COMP/E-1/38.823 – Dvigala in tekoče stopnice), ki se nanaša na omejevalni sporazum na trgih montaže in vzdrževanja dvigal in tekočih stopnic v Belgiji, Nemčiji, Luksemburgu in na Nizozemskem, ki je obsegal prikrojevanje razpisnih ponudb, delitev trgov, določanje cen, dodelitev zadevnih projektov in pogodb ter izmenjavo informacij; in podredno zaradi zmanjšanja globe, ki je bila naložena pritožnicam.

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Družbe Schindler Holding Ltd, Schindler Management AG, Schindler SA, Schindler Sàrl, Schindler Liften BV in Schindler Deutschland Holding GmbH nosijo svoje stroške in stroške Evropske komisije.

               3.

               Svet Evropske unije nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 347, 26.11.2011.


title: Zadeva T-215/13: Tožba, vložena 15. aprila 2013 – Deutsche Rockwool Mineralwoll proti UUNT – Recticel (Lambda)

text:
               22.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/12

         Tožba, vložena 15. aprila 2013 – Deutsche Rockwool Mineralwoll proti UUNT – Recticel (Lambda)
   (Zadeva T-215/13)
   2013/C 178/23
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG (Gladbeck, Nemčija) (zastopnik: J. Krenzel, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Recticel SA (Bruselj, Belgija)

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo tožene stranke, R 112/2012-5, in

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Registrirana znamka Skupnosti, katere razveljavitev se zahteva: figurativna znamka, ki predstavlja grško črko lambdo v rdeči in beli barvi, registracija znamke Skupnosti št. 2 960 789

      Imetnik znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Stranka, ki zahteva razveljavitev znamke Skupnosti: tožeča stranka

      Odločba oddelka za izbris: delna razveljavitev znamke Skupnosti

      Odločba odbora za pritožbe: delna zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 51(1)(a) Uredbe Sveta št. 207/2009.


title: Zadeva C-324/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice (England and Wales) 12. Avgusta 2009 – L'Oreal SA, Lancôme parfums et beauté & Cie SNC, Laboratoire Garnier & Cie, L'Oréal (UK) Limited proti eBay International AG, eBay Europe SARL, eBay (UK) Limited, Stephan Potts, Tracy Ratchford, Marie Ormsby, James Clarke, Joanna Clarke, Glen Fox, Rukhsana Bi

text:
               7.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 267/40

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice (England and Wales) 12. Avgusta 2009 – L'Oreal SA, Lancôme parfums et beauté & Cie SNC, Laboratoire Garnier & Cie, L'Oréal (UK) Limited proti eBay International AG, eBay Europe SARL, eBay (UK) Limited, Stephan Potts, Tracy Ratchford, Marie Ormsby, James Clarke, Joanna Clarke, Glen Fox, Rukhsana Bi
   (Zadeva C-324/09)
   2009/C 267/71
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: L'Oréal SA, Lancôme parfums et beauté & Cie SNC, Laboratoire Garnier & Cie, L'Oréal (UK) Limited

      Tožene stranke: eBay International AG, eBay Europe SARL, eBay (UK) Limited, Stephan Potts, Tracy Ratchford, Marie Ormsby, James Clarke, Joanna Clarke, Glen Fox, Rukhsana Bi

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali gre pri poskusnih vzorcih parfumov in kozmetike (to je vzorcev, ki jih uporabljajo pri predstavitvi proizvodov potrošnikom na maloprodajnih mestih) ter stekleničk za ponovno polnjenje (to je stekleničk, iż katerih se lahko pretoči brezplačne, 5-mililitrske vzorce za potrošnike), ki niso namenjeni za prodajo potrošnikom (in so velikokrat označeni z „ni za prodajo“ ali „ni za posamično prodajo“) in so pooblaščenim distributerjem imetnika blagovne znake dobavljeni brezplačno, za „dajanje na trg“ v smislu člena 7(1) Prve Direktive Sveta 89/104/EGS (1) z dne 21. decembra 1988 (v nadaljevanju: Direktiva o blagovnih znamkah) in člena 13(1) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 (2) z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (v nadaljevanju: Uredba o znamki Skupnosti)?

               2.

               Ali gre v primerih, ko so bile parfumom in kozmetiki škatle (ali druga zunanja embalaža) odstranjene brez soglasja imetnika blagovne znamke, za „zakonit razlog“, da lahko imetnik blagovne znamke nasprotuje nadaljnji prodaji nezapakiranih izdelkov, v smislu člena 7(2) Direktive o blagovnih znamkah in člena 13(2) Uredbe o znamki Skupnosti?

               3.

               Ali se odgovor na zgoraj navedeno vprašanje 2 spremeni, če:

                           (a)

                           kot posledica odstranitve škatel (ali druge zunanje embalaže) na nezapakiranih proizvodih ni podatkov, zahtevanih v členu 6(1) Direktive Sveta 76/768/EGS (3) z dne 27. julija 1976 [o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi s kozmetičnimi izdelki] (v nadaljevanju: Direktiva o kozmetičnih izdelkih), zlasti če ni naveden seznam sestavin ali rok trajanja izdelka?

                           (b)

                           zaradi nenavedbe teh podatkov ponudba ali prodaja nezapakiranih izdelkov na podlagi prava države članice Skupnosti, v kateri so dani na trg ali jih prodajajo tretje stranke, pomeni kaznivo dejanje?

               4.

               Ali se odgovor na zgoraj navedeno vprašanje 2 spremeni, če nadaljnje trgovanje škoduje ali bi lahko škodovalo podobi blaga in zato ugledu blagovne znamke? Če je odgovor pritrdilen, ali se lahko tak učinek domneva ali ga mora imetnik blagovne znamke dokazati?

               5.

               Ali prikaz znaka v sponzorirani povezavi – če trgovec, ki upravlja spletni trg, pridobi pravico do uporabe znaka, ki je enak registrirani blagovni znamki, kot ključne besede iz iskalnika, tako da iskalnik uporabniku prikazuje znak na sponzorirani povezavi do spletnega mesta upravitelja spletnega trga – pomeni „uporabo“ znaka v smislu člena 5(1)(a) Direktive o blagovnih znamkah in člena 9(1)(a) Uredbe o znamki Skupnosti?

               6.

               Če klik na sponzorirano povezavo iz zgoraj navedenega vprašanja 5 uporabnika vodi neposredno do oglasov ali ponudb blaga, ki je enako tistemu, za katerega je blagovna znamka registrirana pod znakom, ki so ga na spletnem mestu objavile druge stranke, od katerih nekatere s pomočjo različnih statusov zadevnih vrst blaga kršijo blagovno znamko, nekatere pa ne, ali to pomeni, da upravitelj spletnega trga uporablja znak „za“ blago, ki je predmet kršitve, v smislu člena 5(1)(a) Direktive o blagovnih znamkah in člena 9(1)(a) Uredbe o znamki Skupnosti?

               7.

               Ali je – če blago, ki se oglašuje in prodaja na spletnem mestu, omenjenem v zgoraj navedenem vprašanju 6, vključuje blago, ki ga na trg znotraj EGP ni dal imetnik blagovne znamke ali ni bilo dano z njegovim soglasjem – za to, da se za tako uporabo uporabi člen 5(1)(a) Direktive o blagovnih znamkah in člen 9(1)(a) Uredbe o znamki Skupnosti ter da ostane zunaj področja uporabe člena 7(1) Direktive o blagovnih znamkah in člena 13(1) Uredbe o znamki Skupnosti, dovolj, da je oglas ali ponudba usmerjena na potrošnike na ozemlju, za katerega je bila registrirana blagovna znamka, ali mora imetnik blagovne znamke dokazati, da oglas ali ponudba nujno pomeni dajanje spornega blaga na trg znotraj ozemlja, za katerega je bila registrirana blagovna znamka?

               8.

               Ali je odgovor na zgoraj navedena vprašanja od 5 do 7 drugačen, če uporaba, ki ji nasprotuje imetnik blagovne znamke, obsega prikazovanje znaka na samem spletnem mestu upravitelja spletnega trga, in ne v sponzorirani povezavi?

               9.

               Ali je za to, da taka uporaba spada na področje uporabe člena 5(1)(a) Direktive o blagovnih znamkah in člena 9(1)(a) Uredbe o znamki Skupnosti ter da ostane zunaj področja uporabe člena 7(1) Direktive o blagovnih znamkah in člena 13(1) Uredbe o znamki Skupnosti, dovolj, da je oglas ali ponudba usmerjena na potrošnike na ozemlju, za katerega je bila registrirana blagovna znamka:

                           (a)

                           ali taka uporaba vsebuje ali vključuje „shranjevanje podatkov, ki jih zagotovi prejemnik storitve“ v smislu člena 14(1) [Direktive 2000/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2000 o nekaterih pravnih vidikih storitev informacijske družbe, zlasti elektronskega poslovanja na notranjem trgu (v nadaljevanju: Direktiva o elektronskem poslovanju)]?

                           (b)

                           če uporaba ne obsega izključno aktivnosti, ki spadajo na področje uporabe člena 14(1) Direktive o elektronskem poslovanju, ampak jih vključuje, ali je upravitelj spletnega trga oproščen odgovornosti, če jih uporaba obsega, in, če je tako, ali naj se v zvezi s tako uporabo prizna odškodnina ali druga denarna nadomestila, če ni oproščen odgovornosti?

                           (c)

                           v okoliščinah, v katerih upravitelj spletnega trga ve, da je bilo blago oglaševano, ponujano in prodano na njegovem spletnem mestu s kršitvijo registriranih blagovnih znamk in da se bodo kršitve takih registriranih blagovnih znamk verjetno še dogajale, ko bodo isto ali podobno blago oglaševali, ponujali in prodajali isti ali drugi uporabniki spletnega mesta, ali to pomeni „dejansko vednost“ ali „zavedanje“ v smislu člena 14(1) Direktive o elektronskem poslovanju?

               10.

               Če storitve posrednika, na primer upravitelja spletnega mesta, uporablja tretja stranka, da bi kršila registrirano blagovno znamko, ali člen 11 [Direktive 2004/48 (4) Evropskega parlamenta in Sveta] z dne 29. aprila 2004 o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine (v nadaljevanju: Direktiva o uveljavljanju pravic) od držav članic zahteva zagotovilo, da lahko imetnik blagovne znamke zoper zadevno osebo doseže izdajo sodne odredbe, da bi preprečil nadaljnje kršitve omenjene blagovne znamke, in ne samo nadaljevanje te specifične kršitve, in če je tako, kakšen je obseg sodne odredbe, ki se jo lahko zahteva?

      (1)  Prva Direktiva Sveta z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (UL L 40, str. 1).

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL L 11, str. 1).

      (3)  Direktiva Sveta z dne 27. julija 1976 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi s kozmetičnimi izdelki (UL L 262, str. 169).

      (4)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/48/ES z dne 29. aprila 2004 o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine (UL L 157, str. 45).


title: Zadeva C-27/05: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne  27. aprila 2006  (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Hamburg) — Elfering Export GmbH proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Izvozna nadomestila — Materialni pogoj — Uredba (ES) št. 800/1999 — Goveje meso — Neobstoj dokaza o poreklu proizvodov — Veljavnost sankcij)

text:
               17.6.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 143/18

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 27. aprila 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Hamburg) — Elfering Export GmbH proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Zadeva C-27/05) (1)

   (Izvozna nadomestila - Materialni pogoj - Uredba (ES) št. 800/1999 - Goveje meso - Neobstoj dokaza o poreklu proizvodov - Veljavnost sankcij)
   (2006/C 143/32)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Finanzgericht Hamburg
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Elfering Export GmbH

      Tožena stranka: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Finanzgericht Hamburg — Razlaga členov 5(4) in 51(2) Uredbe Komisije (ES) št. 800/1999 z dne 15. aprila 1999 o skupnih podrobnih pravilih za uporabo sistema izvoznih nadomestil za kmetijske proizvode (UL L 102, str. 11) — Podatek o skupnostnem poreklu proizvodov v izvozni deklaraciji — Neobstoj dokaza o poreklu proizvodov — Veljavnost sankcij
   Izrek
   Izjava o kupnostnem poreklu proizvoda, ki je predmet zahteve za nadomestilo, vsebovana v obrazcu izvozne deklaracije, je sestavni del podatkov, ki jih je treba predložiti, pod grožnjo sankcije na podlagi povezanih določb členov 51(2) in 5(4) Uredbe Komisije (ES) št. 800/1999 z dne 15. aprila 1999 o skupnih podrobnih pravilih za uporabo sistema izvoznih nadomestil za kmetijske proizvode.

      (1)  UL C 82, 2.4.2005.


title: Zadeva T-85/12: Tožba, vložena 21. februarja 2012 – Lilleborg proti UUNT – Hardford (Pierre Robert)

text:
               21.4.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 118/31

         Tožba, vložena 21. februarja 2012 – Lilleborg proti UUNT – Hardford (Pierre Robert)
   (Zadeva T-85/12)
   2012/C 118/52
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Lilleborg AS (Oslo, Norveška) (zastopnika: E. Ullberg in M. Plogell, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Hardford AB (Limhamn, Švedska)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               naj odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 7. decembra 2011 v zadevi R 2462/2010-1 razveljavi in UUNT naloži, naj preuči dokaze, ki jih je predložila tožeča stranka, o obstoju, veljavnosti in obsegu prejšnje znamke;

               —

               podredno, naj odločbo prvega odbora za pritožbe spremeni in zavrne registracijo znamke Skupnosti št. 8541849 „Pierre Robert“, in

               —

               naj toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški postopka pred oddelkom za ugovore in prvim odborom za pritožbe UUNT.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „Pierre Robert“ za proizvode in storitve iz razredov 3, 5 in 44 – prijava znamke Skupnosti št. 8541849

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Navajana znamka ali znak: besedna znamka „PIERRE ROBERT“, registrirana na Švedskem pod št. 164251 za proizvode iz razreda 3

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora v celoti

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev pravila 50(1) Uredbe Komisije št. 2868/95 in členov 76, 8 in 8(2)(c) Uredbe Sveta št. 207/2009, ker odbor za pritožbe (i) ni uporabil svojega pooblastila, da preuči dejstva po uradni dolžnosti, in ni upošteval dejstev, ki bi lahko očitno vplivala na odločitev o ugovoru; (ii) je napačno uporabil pravo, ko ni štel, da je „PIERRE ROBERT“ znamka z ugledom; (iii) ni upošteval dokazov iz priloge 1, predloženih v zvezi z vložitvijo ugovora; (iv) ni upošteval certifikata švedskega urada za patente in registracijo, ki je bil predložen, preden je oddelek za ugovore odločil.


title: Zadeva T-692/13: Sklep Splošnega sodišča z dne 2. marca 2016 – SACBO/INEA

text:
               2.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 156/54

         Sklep Splošnega sodišča z dne 2. marca 2016 – SACBO/INEA
   (Zadeva T-692/13) (1)

   (2016/C 156/73)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predsednik tretjega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 45, 15.2.2014.


title: Zadnja objava Sodišča Evropskih skupnosti v Uradnem listu Evropske unijeUL C 262, 23.10.2004

text:
               6.11.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 273/39

         (2004/C 273/74)
   Zadnja objava Sodišča Evropskih skupnosti v
         Uradnem listu Evropske unije

         UL C 262, 23.10.2004

   Prejšnje objave

      UL C 251, 9.10.2004

      UL C 239, 25.9.2004

      UL C 228, 11.9.2004

      UL C 217, 28.8.2004

      UL C 201, 7.8.2004

      UL C 190, 24.7.2004

   Ti teksti so na voljo na:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Zadeva T-444/07: Tožba, vložena 5. decembra 2007 – Centre de Promotion de l'Emploi par la Micro-Entreprise proti Komisiji

text:
               9.2.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 37/29

         Tožba, vložena 5. decembra 2007 – Centre de Promotion de l'Emploi par la Micro-Entreprise proti Komisiji
   (Zadeva T-444/07)
   (2008/C 37/45)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Centre de Promotion de l'Emploi par la Micro-Entreprise (CPEM) (Marseille, Francija) (zastopnica: C. Bonnefoi, odvetnica)

      Tožena stranka: Komisija evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasitev ničnosti odločbe Komisije št. C(2007)4645 z dne 4. oktobra 2007 o ukinitvi pomoči, ki jo je Evropski socialni sklad (ESS) dodelil z odločbo št. C(1999)2645 z dne 17. avgusta 1999 za financiranje ESS finančne pomoči v Franciji (MPEC);

               —

               priznanje pravice do odškodnine za javni napad na ugled organa, ki deluje v okviru naloge javnega interesa (ocenjena na 100 000 eurov);

               —

               priznanje pravice do posamičnih odškodnin „simboličnega eura“ zaposlenim na MPEC za ogrožanje njihovega nemotenega dela (ogrožanje prihodnosti njihove strukture zaposlovanja in s tem njihove zaposlitve, ker bi plačilo milijona eurov pomenilo zaprtje MPEC in MSD);

               —

               povrnitev stroškov odvetnika in pravne pomoči, ki so bili potrebni in za katere se lahko predložijo dokazila.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka s to tožbo zahteva, da se razglasi ničnost odločbe Komisije št. C(2007)4645 z dne 4. oktobra 2007, s katero je bila na podlagi Poročila OLAF ukinjena pomoč, ki jo je Evropski socialni sklad (1) dodelil za financiranje v obliki splošne finančne pomoči pilotnemu projektu, ki ga je izvajala tožeča stranka.
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dve skupini tožbenih razlogov, prvi so v zvezi z načinom, kako je OLAF vodil preiskavo in zaslišanje, na podlagi katerih je bila izdana izpodbijana odločba, ter izhajajo iz kršitve pravic do obrambe; drugi tožbeni razlogi pa se nanašajo na temelj izpodbijane odločbe.
   Na drugi strani tožeča stranka navaja, da naj bi način zasliševanja, ki ga je izvedel OLAF, kršil več načel prava Skupnosti in nepristranske preiskave, kot je načelo domneve nedolžnosti in pravice biti seznanjen z dejansko in natančno vsebino obtožb v pritožbah, ki so podlaga za ta postopek. Poleg tega poudarja, da naj bi OLAF pomešal postopke, predvidene z Uredbo št. 2185/96 (2) s postopki v zvezi z zaslišanji na podlagi Uredbe št. 2988/95 (3). Na drugi strani tožeča stranka očita OLAF-u, da je svoje ugotovitve oprl na različne in spremenjujoče izdaje „Promocijski vodnik“.
   Tožeča stranka glede temelja očita Komisiji, da je svojo odločitev utemeljila z ugotovitvami Poročila OLAF, ki naj bi hudo kršilo pojme francoskega prava „neprofitnih organizacij“ in „dajanja na voljo“. Poleg tega navaja, da naj bi OLAF tožeči stranki odrekel premoč „Promocijskega vodnika“ glede na vsebino uredbe Skupnosti. Zatrjuje tudi, da naj bi bila Komisija seznanjena in naj bi celo dovolila ravnanja, ki jih OLAF očita tožeči stranki, in ki so bila navedena v izpodbijani odločbi. Tožeča stranka nazadnje navaja tožbeni razlog, da se v tem primeru ne uporabi in ni mogoče uveljavljati Uredbe št. 1605/2002 (4), na kateri naj bi temeljil del utemeljitve OLAF-a in izpodbijane odločbe.

      (1)  Odločba Komisije št. C(1999)2645 z dne 17. avgusta 1999, spremenjena z odločbo št. C(2001)2144 z dne 18. septembra 2001.

      (2)  Uredba Sveta (Euratom, ES) št. 2185/96 z dne 11. novembra 1996 o pregledih in inšpekcijah na kraju samem, ki jih opravlja Komisija za zaščito finančnih interesov Evropskih skupnosti pred goljufijami in drugimi nepravilnostmi (UL L 292, 15.11.1996, str. 2).

      (3)  Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 z dne 18. decembra 1995 o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti (UL L 312, 23.12.1995, str. 1).

      (4)  Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL L 248, 16.9.2002, str. 1).


title: Zadeva T-430/08: Tožba, vložena 30. septembra 2008 – Grain Millers proti UUNT – Grain Millers (GRAIN MILLERS)

text:
               6.12.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 313/46

         Tožba, vložena 30. septembra 2008 – Grain Millers proti UUNT – Grain Millers (GRAIN MILLERS)
   (Zadeva T-430/08)
   (2008/C 313/83)
   Jezik, v katerem je bila vložena tožba: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Grain Millers, Inc. (Eden Prairie, Združene države) (zastopnik: L.-E. Ström, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Grain Millers GmbH & Co. KG (Bremen, Nemčija)
   Predloga tožeče stranke

               —

               Odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 23. julija 2008 v zadevi R 478/2007-2 naj se razveljavi;

               —

               drugi stranki pred odborom za pritožbe naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka.

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „GRAIN MILLERS“ za proizvode iz razredov 29, 30 in 31 – prijava št. 365 0256.

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka pred odborom za pritožbe.

      Navajana znamka ali znak: nemška „firma“„GRAIN MILLERS“ in njena figurativna različica.

      Odločba oddelka za ugovore: delna zavrnitev ugovora.

      Odločba odbora za pritožbe: delna zavrnitev pritožbe.

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(4) Uredbe Sveta št. 40/94, ker je odbor za pritožbe precenil vrednost dokazov, ki jih je predložila druga stranka pred odborom za pritožbe, da bi se utemeljila prejšnja znamka.


title: Zadeva C-467/04: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Audiencia Provincial de Málaga, Prvi oddelek, z dne 8. julija 2004 v postopku s pravnim sredstvom, ki so jo vložili G. Francesco Gasparini in drugi zoper sklep o začetku skrajšanega postopka z dne 21. novembra 2003

text:
               8.1.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/31

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Audiencia Provincial de Málaga, Prvi oddelek, z dne 8. julija 2004 v postopku s pravnim sredstvom, ki so jo vložili G. Francesco Gasparini in drugi zoper sklep o začetku skrajšanega postopka z dne 21. novembra 2003
   (Zadeva C-467/04)
   (2005/C 6/57)
   Jezik postopka: španščina
   Audiencia Provincial de Málaga, Prvi oddelek, je s sklepom z dne 8. julija 2004 v postopku s pravnim sredstvom, ki so jo vložili G. Francesco Gasparini in drugi zoper sklep o začetku skrajšanega postopka z dne 21. novembra 2003, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 4. novembra 2004, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Audiencia Provincial de Málaga, Prvi oddelek, predlaga Sodišču, da odloči o naslednjih vprašanjih:

               —

               Glede načela pravnomočno razsojene zadeve v kazenskem postopku, sodišče iz Malage zahteva razlago člena 54 Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma o tem:

                           1.

                           Ali ugotovitev sodišča države članice o zastaranju pregona za kaznivo dejanje, zavezuje sodišča v drugih državah članicah?

                           2.

                           Ali lahko oprostitev obdolženca za kaznivo dejanje zaradi zastaranja pregona učinkuje v korist oseb, preganjanih v drugih državah članicah, če so jim očitana ista dejanja? Ali je z drugimi besedami mogoče šteti, da zastaranje koristi tudi osebam, ki so za ista dejanja preganjane v drugi državi članici?

                           3.

                           Če kazensko sodišče države članice ugotovi, da neskupnostni izvor blaga v zvezi s kaznivim dejanjem tihotapljenja, ni bil dokazan, in obdolženca oprostijo, ali lahko sodišče druge države članice razširi preiskavo, da bi dokazalo vnos blaga, za katerega niso bile plačane carinske dajatve, iz tretje države?

               —

               Glede pojma blaga v prostem prometu, sodišče iz Malage zahteva razlago člena 24 ES glede vprašanja:
               „Če je kazensko sodišče države članice ugotovilo, da nezakonit vnos blaga na ozemlje Skupnosti ni dokazan ali da je kaznivo dejanje tihotapstva zastaralo:

                           (a)

                           Ali se lahko šteje, da je to blago v prostem prometu na ozemlju drugih držav članic?

                           (b)

                           Ali je treba dajanje na trg v drugi državi članici, po uvozu v državo članico, v kateri je bila izrečena oprostitev, treba obravnavati kot samostojno ravnanje, ki je torej kaznivo, ali gre nasprotno za ravnanje, ki je inherentno uvozu?“


title: Zadeva T-429/11: Tožba, vložena 4. avgusta 2011 – Banco Bilbao Vizcaya Argentaria proti Komisiji

text:
               24.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/46

         Tožba, vložena 4. avgusta 2011 – Banco Bilbao Vizcaya Argentaria proti Komisiji
   (Zadeva T-429/11)
   2011/C 282/85
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA (Bilbao, Španija) (zastopniki: J. Ruiz Calzado, M. Núñez-Müller in J. Domínguez Pérez, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               člen 1(1) sklepa razglasi za ničnega;

               —

               podredno, člen 1(4) in (5) sklepa delno razglasi za ničnega;

               —

               še bolj podredno, člen 4 sklepa razglasi za ničnega ali ustrezno spremeni njegov obseg, in

               —

               Komisiji naloži plačilo vseh stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Ta tožba je vložena zoper Sklep Komisije z dne 12. januarja 2011, o davčni amortizaciji finančnega dobrega imena (goodwill) za prevzeme tujih deležev št. C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) Španije (v nadaljevanju: Sklep).
   V utemeljitev svoje tožbe tožeča stranka navaja sedem razlogov.

               1.

               Prvi razlog: kršitev členov 107 in 108 PDEU zaradi presoje, da člen 12(5) španskega zakona od davku od dohodkov pravnih oseb (prečiščeno besedilo) („TRLIS“) predstavlja državno pomoč s tem, da dopušča davčno amortizacijo finančnega dobrega imena (goodwill) za pridobitev deležev družb zunaj Skupnosti.

               2.

               Drugi razlog: Napačna uporaba prava in kršitev postopka zaradi presoje, da za opredelitev ukrepa za državno pomoč, ki jo je treba v celoti prepovedati zadošča, da njegovo izvajanje privede do določenih situacij, ki predstavljajo pomoč.

               3.

               Tretji razlog: kršitev načela sorazmernosti zaradi presoje, da: (i) je zadevni ukrep v celoti nezakonit tudi v zvezi z državami kot so Kitajska in Indija in drugimi državami za katere se je dokazal ali se lahko dokaže obstoj izrecnih pravnih ovir za čezmejno povezovanje podjetij in da (ii) je zadevni ukrep državna pomoč, ki je v celoti nezdružljiva vključno z omogočanjem odbitka finančnega dobrega imena (goodwill) v zvezi s pridobitvijo večinskih deležev v tujih družbah zunaj Unije.

               4.

               Četrti razlog: kršitev načel varstva legitimnih pričakovanj in enakega obravnavanja zato ker je Komisija odstopila od smernic iz Obvestila o neposredni obdavčitvi in svoje upravne prakse.

               5.

               Peti razlog: kršitev načela dobrega upravljanja, ker Komisija ni preverila natančnega obsega praktičnih ovir za združitve gospodarskih družb zunaj Skupnosti.

               6.

               Šesti razlog: napačna uporaba prava in napačna presoja obsega legitimnih pričakovanj, ki jih priznava sklep.

               7.

               Sedmi razlog: nezadostna obrazložitev sklepa.


title: Zadeva T-489/15: Sklep Splošnega sodišča z dne 28. marca 2017 – LG Electronics/EUIPO – Cyrus Wellness Consulting (VIEWTY SNAP) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Umik zahteve za registracijo — Ustavitev postopka)

text:
               6.6.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/16

         Sklep Splošnega sodišča z dne 28. marca 2017 – LG Electronics/EUIPO – Cyrus Wellness Consulting (VIEWTY SNAP)
   (Zadeva T-489/15) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Umik zahteve za registracijo - Ustavitev postopka))
   (2017/C 178/20)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: LG Electronics, Inc. (Seul, Republika Koreja) (zastopnik: M. Graf, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: L. Rampini, agent)

      Druga stranka pred odborom EUIPO za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Cyrus Wellness Consulting GmbH (Berlin, Nemčija) (zastopnika: A. Wulff in U. Hildebrandt, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora EUIPO za pritožbe z dne 12. junija 2015 (zadeva R 1938/2014-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Cyrus Wellness Consulting GmbH in LG Electronics, Inc.

      Izrek

               1.

               Postopek s tožbo se ustavi.

               2.

               Družbi LG Electronics, Inc. se naloži plačilo svojih stroškov in stroškov, ki sta jih priglasila Urad Evropske unije za intelektuano lastnino (EUIPO in družba Cyrus Wellness Consulting GmbH.

      (1)  UL C 337, 12.10.2015.


title: Zadeva C-375/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal administratif de Grenoble (Francija) 6. avgusta 2012 – Margaretha Bouanich proti Direction départementale des finances publiques de la Drôme

text:
               20.10.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/3

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal administratif de Grenoble (Francija) 6. avgusta 2012 – Margaretha Bouanich proti Direction départementale des finances publiques de la Drôme
   (Zadeva C-375/12)
   2012/C 319/03
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal administratif de Grenoble

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Margaretha Bouanich

      Tožena stranka: Direction départementale des finances publiques de la Drôme

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali členi 43, 56 in 58 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti (postali členi 49, 63 in 65 Pogodbe o delovanju Evropske unije) nasprotujejo zakonodaji, kot je ta v postopku v glavni stvari, na podlagi katere se – kadar rezident države članice Evropske unije, ki je delničar družbe s sedežem v drugi državi članici Unije, prejme dividende, obdavčene v obeh državah, in je dvojno obdavčenje urejeno tako, da se v državi, katere rezident je, odbije davek, katerega znesek je enak znesku davka, ki je bil plačan v državi družbe, ki je izplačala dividende – v mehanizmu zgornjega praga davkov v višini 60 % ali 50 % dohodkov, prejetih med letom, davek, plačan v drugi državi, ne upošteva ali se upošteva samo delno?

               2.

               Če je odgovor pritrdilen, ali je mogoče tako omejitev upravičiti, bodisi s potrebo po ohranitvi skladnosti davčnega sistema, bodisi z enakomerno porazdelitvijo pristojnosti za obdavčitev med državami članicami, bodisi s kakršnim koli drugim nujnim razlogom v splošnem interesu?


title: Zadeva T-22/07: Tožba, vložena 1. februarja 2007 — US Steel Košice proti Komisiji

text:
               10.3.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 56/38

         Tožba, vložena 1. februarja 2007 — US Steel Košice proti Komisiji
   (Zadeva T-22/07)
   (2007/C 56/71)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: US Steel Košice s.r.o. (Košice, Slovaška republika) (zastopnika: E. Vermulst, S. Van Cutsem, lawyers)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasi naj se ničnost Odločbe Komisije D/59829 z dne 22. novembra 2006 o uporabi zgornje meje prodaje za Bolgarijo in Romunijo, ter

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov tožeče stranke

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka s tožbo predlaga razglasitev ničnosti Odločbe Komisije D/59829 z dne 22. novembra 2006 o razširitvi uporabe zgornje meje prodaje, določene v Naslovu 4, točka 2(a)(i) Priloge XIV k Aktu o pristopu, tako da se vključita Bolgarija in Romunija. Izpodbijana Odločba je določila, da bi morala biti zgornja meja prodaje za leto 2007 in naslednja leta ponovno izračunana ob upoštevanju podatkov o prodaji v letu 2001 za Romunijo in Bolgarijo. V ta namen je od Slovaške republike zahtevala, naj priskrbi podatke o prodaji tožeče stranke v letu 2001 za ti državi.
   Tožeča stranka dobiva pomoč v obliki oprostitve davka na podlagi prehodnih ukrepov na področju državne pomoči, ki jo Slovaška republika lahko uporabi za upravičenca v jeklarskem sektorju.
   Tožeča stranka v podporo zahtevkom navaja, da je izpodbijana odločba nezakonita, ker od tožeče stranke zahteva, da spremeni svojo prodajno politiko in zgornjo mejo prodaje nekaterih jeklarskih proizvodov kupcem v Bolgariji in Romuniji, katere namen je pridobiti ugodnost pomoči, ki je bila odobrena s pravom Skupnosti.
   Tožeča stranka navaja, da izpodbijana Odločba določa dodatni pogoj, ki ga ni bilo, ko je Akt o pristopu začel veljati, in je tako v nasprotju z določili, duhom in splošnim sistemom Akta o pristopu. Po mnenju tožeče stranke izraz „razširjena EU“, naveden v Prilogi XIV, Naslov 4, točka 2(a)(i), ne vključuje Romunije in Bolgarije.
   Tožeča stranka poleg tega zahteva, naj se izpodbijano Odločbo razglasi za nično, ker je Komisija ukrepala na področju, kjer ni pristojna, ker je kršila legitimna pričakovanja tožeče stranke in ker ni spoštovala načela sorazmernosti.


title: Zadeva C-419/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberlandesgericht Düsseldorf (Nemčija) 30. julija 2015 – Thomas Philipps GmbH & Co. KG/Grüne Welle Vertriebs GmbH

text:
               19.10.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 346/8

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberlandesgericht Düsseldorf (Nemčija) 30. julija 2015 – Thomas Philipps GmbH & Co. KG/Grüne Welle Vertriebs GmbH
   (Zadeva C-419/15)
   (2015/C 346/09)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Thomas Philipps GmbH & Co. KG

      Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Grüne Welle Vertriebs GmbH

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali člen 33(2), prvi stavek, Uredbe Sveta (ES) št. 6/2002 z dne 12. decembra 2001 o modelih Skupnosti (1) nasprotuje temu, da pridobitelj licence, ki ni vpisan v register modelov Skupnosti, uresničuje pravice zaradi kršitve registriranega modela Skupnosti?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen: Ali lahko izključni pridobitelj licence modela Skupnosti uveljavlja zahtevke za nadomestilo lastne škode s pooblastilom imetnika pravice v sporu, ki ga je sam začel, v skladu s členom 32(3) Uredbe Sveta (ES) št. 6/2002 z dne 12. decembra 2001 o modelih Skupnosti, ali lahko zgolj vstopi v spor, ki ga je v skladu z odstavkom 4 te določbe začel imetnik pravice zaradi kršitve modela Skupnosti?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 27, str. 142.


title: Zadeva C-307/06: Tožba, vložena 14. julija 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji

text:
               16.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 224/24

         Tožba, vložena 14. julija 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Zadeva C-307/06)
   (2006/C 224/45)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: V. Kreuschitz in I. Kaufmann-Bühler, Bevollmächtigte)

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija
   Tožeča stranka predlaga Sodišču, naj odloči, da:

               —

               Zvezna republika Nemčija krši člen 39 ES in člen 7(2) Uredbe (EGS) št. 1612/68 (1) s tem, ko delavcem s stalnim prebivališčem v drugi državi članici na podlagi nacionalnih pravil Zveznega zakona o dodatku za šolanje ta dodatek odobri le, če so v delovnem razmerju, ki temelji na več kot zgolj neznatni zaposlitvi, pri čemer morajo to predpostavko izpolnjevati le maloobmejni potniki.

               —

               Zvezna republika Nemčija nosi stroške postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   V skladu s členom 7(2) Uredbe (EGS) št. 1612/68 uživa delavec, ki je državljan države članice, na ozemlju suverenosti druge države članice enake socialne in davčne ugodnosti kot domači delavci.
   Dodatek za šolanje naj bi bil v Nemčiji delavcem s stalnim bivališčem v drugi državi članici na podlagi paragrafa 1(7) Zveznega zakona o dodatku za šolanje zagotovljen le, če so v delovnem razmerju, ki temelji na več kot zgolj neznatni zaposlitvi. To predpostavko naj bi morali izpolnjevati le maloobmejni potniki, pravilo naj se ne bi nanašalo na delavce s stalnim prebivališčem v Nemčiji: te osebe naj bi imele pravico do dodatka za šolanje neodvisno od števila opravljenih delovnih ur tedensko ali od višine plačila za delo. Nemški zakonodajalec naj bi torej izhajal iz tega, da neznatnost zaposlitve oseb, ki prebivajo v Nemčiji, ne nasprotuje temu, da se jih šteje za delavce.
   Ta zahteva naj bi bila nezdružljiva s členom 39 ES in členom 7(2) Uredbe Sveta (EGS) št. 1612/68.
   Tudi če neznatno zaposleni delavci ne bi spadali v področje osebne veljavnosti Uredbe (EGS) št. 1408/71, če v njihovem primeru v prilogi I C (danes D) — za Nemčijo — navedene predpostavke niso izpolnjene, to ne dopušča sklepa, da se Uredba (EGS) št. 1612/68 ne uporabi. Sodišče naj bi v svoji praksi poudarilo, da izključitev storitev iz področja veljavnosti Uredbe (EGS) št. 1408/71 držav članic ne odrešuje od obveznosti preveriti, da noben drug predpis prava Skupnosti, zlasti Uredba (EGS) št. 1612/68, ne nasprotuje določitvi predpostavke bivališča. V zvezi z dodatkom za šolanje naj bi Sodišče celo izrecno ugotovilo, da predstavlja socialno ugodnost v smislu člena 7(2) Uredbe (EGS) št. 1612/68.
   Oseba, ki opravlja neznatno delo, bi lahko spadala pod pojem delavca v smislu člena 39 ES. V skladu z ustaljeno sodno prakso naj bi imel pojem delavca iz člena 39 ES in Uredbe (EGS) št. 1612/68 pomen v pravu Skupnosti in naj se ga ne bi smelo razlagati ozko. Objektivna značilnost delovnega razmerja naj bi obstajala v tem, da nekdo v določenem času za drugega, po navodilih le-tega, opravi storitev, za kar kot nasprotno dajatev prejme plačilo. Sodišče naj bi prišlo do sklepa, da delna zaposlitev ni izključena iz področja veljavnosti predpisov o prostem gibanju delavcev.
   Predpis nacionalnega prava, ki objektivno ni opravičljiv in je v ustreznem razmerju z zasledovanim ciljem, predstavlja posredno diskriminacijo, če v svojem bistvu bolj vpliva na sezonske delavce kot na domače in posledično obstaja nevarnost, da spravlja sezonske delavce v posebej slab položaj. Po mnenju Komisije zahteva, da je plačilo dodatka za šolanje neznatno zaposlenim delavcem odvisno od njihovega bivanja v Nemčiji, ni objektivno upravičena in nesorazmerna, torej naj bi kršila člen 39 ES in člen 7(2) Uredbe (EGS) št. 1612/68.

      (1)  UL L 257, str. 2.


title: Zadeva T-581/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 26. marca 2015 – Royal County of Berkshire Polo Club/UUNT – Lifestyle Equities (Royal County of Berkshire POLO CLUB) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti Royal County of Berkshire POLO CLUB — Prejšnje figurativne znamke Skupnosti BEVERLY HILLS POLO CLUB — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Obveznost obrazložitve — Člen 75 Uredbe (ES) št. 207/2009 — Člen 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009)

text:
               11.5.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/25

         Sodba Splošnega sodišča z dne 26. marca 2015 – Royal County of Berkshire Polo Club/UUNT – Lifestyle Equities (Royal County of Berkshire POLO CLUB)
   (Zadeva T-581/13) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti Royal County of Berkshire POLO CLUB - Prejšnje figurativne znamke Skupnosti BEVERLY HILLS POLO CLUB - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Obveznost obrazložitve - Člen 75 Uredbe (ES) št. 207/2009 - Člen 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009))
   (2015/C 155/29)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: The Royal County of Berkshire Polo Club Ltd (London, Združeno kraljestvo) (zastopnik: J. Maitland-Walker, solicitor)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: P. Bullock in N. Bambara, zastopnika)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Lifestyle Equities CV (Amsterdam, Nizozemska) (zastopnik: D. Russo, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 25. julija 2013 (zadeva R 1374/2012-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Lifestyle Equities CV in Royal County of Berkshire Polo Club Ltd.

      Izrek

               1.

               Odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) z dne 25. julija 2013 (zadeva R 1374/2012-2) se razveljavi v delu, v katerem je bila zavrnjena prijava znamke Skupnosti št. 9642621 za proizvode „biči, vprege in sedlarski izdelki“.

               2.

               Tožba se v preostalem zavrne.

               3.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 24, 25.1.2014.


title: Zadeva C-470/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Gerechtshof d'Arnhem 3. novembra 2008 – K. Van Dijk proti Commune de Kampen

text:
               10.1.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/15

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Gerechtshof d'Arnhem 3. novembra 2008 – K. Van Dijk proti Commune de Kampen
   (Zadeva C-470/08)
   (2009/C 6/24)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predložitveno sodišče
   Gerechtshof d'Arnhem
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: K. Van Dijk

      Tožena stranka: Commune de Kampen
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1)

               Ali je zakupnik na podlagi uredb št. 1782/2003 (1) in št. 795/2004 (2) ali splošnih načel prava Skupnosti, zlasti načela neupravičene obogatitve, kadar ni nacionalnih predpisov na tem področju, zavezan ob koncu zakupnega razmerja zakupodajalcu poleg v zakup vzetih površin, ki jih vrne, prenesti tudi pravice do plačila, ki so nastale v zvezi s površino ali se na te pravice nanašajo?

               2)

               Če je odgovor na vprašanje pod točko (a) pritrdilen: ali je zakupodajalec na podlagi uredb št. 1782/2003 in št. 795/2004 ali splošnih načel prava Skupnosti, zlasti načela neupravičene obogatitve, kadar ni nacionalnih predpisov na tem področju, zavezan plačati odškodnino za pravice do plačila, prenesene na zakupodajalca, in če je to tako, ali mora zakupodajalec plačati celotno vrednost teh pravic ali le del te vrednosti, in v zadnjem primeru, kolikšen del?

               3)

               Če je odgovor na vprašanje pod točko (a) nikalen: ali je zakupnik na podlagi uredb št. 1782/2003 in št. 795/2004 ali splošnih načel prava Skupnosti, zlasti načela neupravičene obogatitve, kadar ni nacionalnih predpisov na tem področju, zavezan plačati odškodnino za pravice do plačila, ki so ostale zakupniku, in, če je tako, ali mora zakupnik plačati odškodnino za celotno vrednost teh pravic ali le del te vrednosti, in v zadnjem primeru, kolikšen del?

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1782/2003 z dne 29. septembra 2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete ter o spremembi uredb (EGS) št. 2019/93, (ES) št. 1452/2001, (ES) št. 1453/2001, (ES) št. 1454/2001, (ES) 1868/94, (ES) št. 1251/1999, (ES) št. 1254/1999, (ES) št. 1673/2000, (EGS) št. 2358/71 in (ES) št. 2529/2001 (UL L 270, str. 1).

      (2)  Uredba Komisije (ES) št. 795/2004 z dne 21. aprila 2004 o podrobnih pravilih za izvajanje sheme enotnega plačila, predvidenega v Uredbi Sveta (ES) št. 1782/2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete (UL L 141, str. 1).


title: Zadeva C-38/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Budai Központi Kerületi Bíróság (Madžarska) 24. januarja 2017 – GT/HS

text:
               6.6.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/2

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Budai Központi Kerületi Bíróság (Madžarska) 24. januarja 2017 – GT/HS
   (Zadeva C-38/17)
   (2017/C 178/02)
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Budai Központi Kerületi Bíróság

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: GT

      Tožena stranka: HS

      Vprašanja za predhodno odločanje

   Ali je združljiva z nalogami Evropske unije v zvezi z zagotavljanjem visoke ravni varstva potrošnikov
   in z enakostjo pred zakonom ter temeljnimi pravicami iz prava Evropske unije v zvezi z učinkovitim pravnim varstvom in poštenim sojenjem in
   nekaterimi deli preambule Direktive 93/13/EGS (1) („[…] ker dva programa Skupnosti za politiko varstva in obveščanja potrošnikov poudarjata pomen varstva potrošnikov v zvezi z nedovoljenimi pogodbenimi pogoji; ker bi morali tako varstvo zagotavljati zakoni in predpisi, ki so usklajeni na ravni Skupnosti ali neposredno sprejeti na tej ravni; ker v skladu z načelom, ki je določen v poglavju, Varstvo ekonomskih interesov potrošnikov’, kakor je navedeno v teh programih: ,kupce blaga in storitev je treba zaščititi pred zlorabo moči prodajalca ali ponudnika, zlasti pred enostranskimi tipskimi pogodbami in nedovoljeno izključitvijo temeljnih pravic v pogodbah’; ker je učinkovitejše varstvo potrošnika mogoče doseči s sprejetjem enotnih predpisov glede nedovoljenih pogodbenih pogojev; ker se morajo taki predpisi uporabljati za vse pogodbe, sklenjene med prodajalci ali ponudniki in potrošniki; ker je treba iz te direktive med drugim izključiti pogodbe o zaposlitvi, pogodbe o dednih pravicah, pogodbe o pravicah iz družinskega prava ter pogodbe o pridružitvi in oblikah organizacije podjetij ali sporazume o partnerstvu; ker mora biti potrošnik deležen enakega varstva pri ustnih in pisnih pogodbah, pri slednjih ne glede na to, ali so pogodbeni pogoji vsebovani v enem dokumentu ali več; ker nacionalni predpisi v njihovi sedanji obliki dovoljujejo le delno uskladitev; ker ta direktiva zajema zlasti pogodbene pogoje, o katerih se stranki nista dogovorili posamično; ker bi morale imeti države članice možnost, da ob upoštevanju Pogodbe potrošnikom nudijo višjo raven varstva z nacionalnimi predpisi, ki so strožji od te direktive; […] ker morajo biti pogodbe sestavljene v jasnem, razumljivem jeziku, ker mora potrošnik imeti možnost preučiti vse pogoje in ker mora v dvomu prevladati razlaga, ki je za potrošnika najbolj ugodna; […]“) in nazadnje
   s členoma 4(2) in 5 Direktive 93/13/EGS
   nacionalna sodna praksa z normativno [zavezujočo] naravo, ki (a in/ali b):

               a)

               stranko, ki sklene pogodbo s potrošnikom, ne zavezuje, da – kot pogoj za veljavnost pogodbe – potrošnika pred sklenitvijo pogodbe seznani s pogodbenimi pogoji, določenimi jasno in razumljivo, ki so glavni predmet pogodbe, vključno z menjalnim tečajem, ki se uporabi za vračilo kredita v tuji valuti, z namenom izognitve ničnosti pogodbe;

               b)

               dovoljuje, da stranka, ki sklene pogodbo s potrošnikom, posreduje (npr. z ločenim dokumentom) pogodbene pogoje, določene jasno in razumljivo, ki so glavni predmet pogodbe, vključno z menjalnim tečajem, ki se uporabi za vračilo kredita v tuji valuti, šele ko se je potrošnik že nepreklicno zavezal k izpolnitvi pogodbe, ne da bi se ta okoliščina štela kot razlog za ničnost pogodbe?

      (1)  Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288).


title: Zadeva C-427/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sofiyski rayonen sad (Bolgarija) 1. avgusta 2016 – „Chez Elektro Balgaria“ AD/Yordan Kotsev

text:
               10.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 371/6

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sofiyski rayonen sad (Bolgarija) 1. avgusta 2016 – „Chez Elektro Balgaria“ AD/Yordan Kotsev
   (Zadeva C-427/16)
   (2016/C 371/07)
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Sofiyski rayonen sad

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka:„Chez Elektro Balgaria“ AD

      Tožena stranka: Yordan Kotsev

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali člen 101(1) PDEU (prepoved preprečevanja, omejevanja ali izkrivljanja konkurence) nasprotuje členu 36(2) zakona o odvetništvu, v skladu s katerim ima združenje podjetij, ki opravljajo samostojne poklice (vrhovni odvetniški svet), diskrecijsko pravico, da na podlagi pristojnosti, ki jo je nanjo prenesla država, vnaprej določi najmanjšo dopustno višino cen za storitve, ki jih opravljajo ta podjetja (odvetniške nagrade)?

               2.

               V primeru pritrdilnega odgovora na vprašanje 1: Ali je člen 78(5) zakonika o civilnem postopku in fine (v delu, v katerem ta določba ne dopušča znižanja odvetniške nagrade pod najnižji dopustni znesek) v nasprotju s členom 101(1) PDEU?

               3.

               V primeru pritrdilnega odgovora na vprašanje 1: Ali je člen 132, točka 5, zakona o odvetništvu (glede uporabe člena 136(1) tega zakona) v nasprotju s členom 101(1) PDEU?

               4.

               Ali člen 56(1) PDEU (prepoved omejevanja svobode opravljanja storitev) nasprotuje členu 36(2) zakona o odvetništvu?

               5.

               Ali je člen 78(8) zakonika o civilnem postopku v nasprotju s členom 101(1) PDEU?

               6.

               Ali je člen 78(8) zakonika o civilnem postopku v nasprotju z Direktivo 77/249/EGS (1) (glede pravice oseb, ki jih zastopajo pravni svetovalci, da zahtevajo odvetniške stroške)?

               7.

               Ali je člen 2a dopolnilnih določb k uredbi št. 1 v nasprotju z Direktivo 2006/112/ES (2), ki dopušča, da se davek na dodano vrednost šteje za sestavni del cene za storitev, opravljeno pri izvajanju samostojnega poklica (v zvezi z vključitvijo davka na dodano vrednost kot dela dolgovane odvetniške nagrade)?

      (1)  Direktiva Sveta z dne 22. marca 1977 o učinkovitem uresničevanju svobode opravljanja storitev odvetnikov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 1, str. 52).

      (2)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1).


title: Zadeva C-170/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Düsseldorf (Nemčija) 5. aprila 2013 – Huawei Technologies Co. Ltd proti ZTE Corp., ZTE Deutschland GmbH

text:
               27.7.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 215/5

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Düsseldorf (Nemčija) 5. aprila 2013 – Huawei Technologies Co. Ltd proti ZTE Corp., ZTE Deutschland GmbH
   (Zadeva C-170/13)
   2013/C 215/04
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Landgericht Düsseldorf

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Huawei Technologies Co. Ltd

      Tožena stranka: ZTE Corp., ZTE Deutschland GmbH

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali imetnik patenta, ki je bistveni del standarda, ki je pri organizaciji za standardizacijo podal izjavo, da je pripravljen podeliti licenco tretji osebi pod pravičnimi, razumnimi in nediskriminatornimi pogoji, zlorabi prevladujoči položaj, če vloži opustitveni zahtevek proti kršitelju patenta, čeprav je ta navedel, da je pripravljen začeti pogajanja za pridobitev take licence,
               ali
               pa je treba šteti, da je zloraba prevladujočega položaja podana le, če je kršitelj patenta imetniku patenta, ki je bistveni del standarda, za sklenitev licenčne pogodbe predložil brezpogojno in sprejemljivo ponudbo, ki je imetnik patenta ne more zavrniti, ne da bi tako nepravično oviral kršitelja patenta ali kršil načelo prepovedi diskriminacije, in če kršitelj v pričakovanju pridobitve licence že izpolnjuje pogodbene obveznosti v zvezi z dejanji, ki pomenijo izkoriščanje patenta?

               2.

               Ali v primeru, da je zloraba prevladujočega položaja podana že, če se je kršitelj patenta pripravljen pogajati,
               člen 102 PDEU določa posebne pogoje glede vsebine in/ali rokov v zvezi s tako pripravljenostjo za pogajanja? Ali je mogoče šteti, da se je kršitelj patenta pripravljen pogajati, če je zgolj na splošno (ustno) izrazil pripravljenost začeti pogajanja, ali pa mora kršitelj patenta že začeti pogajanja tako, da navede na primer konkretne pogoje, pod katerimi je pripravljen skleniti licenčno pogodbo?

               3.

               Če je zloraba prevladujočega položaja pogojena s predložitvijo brezpogojne in sprejemljive ponudbe za sklenitev licenčne pogodbe:
               ali člen 102 PDEU določa posebne pogoje glede vsebine ali rokov za tako ponudbo? Ali mora ponudba vsebovati vsa pravila, ki so običajno določena v licenčnih pogodbah z zadevnega tehničnega področja? Zlasti, ali je lahko ponudba pogojena z dejanskim izkoriščanjem patenta, ki je bistveni del standarda, ali pa z njegovo veljavnostjo?

               4.

               Če je zloraba prevladujočega položaja pogojena s tem, da kršitelj patenta izpolnjuje obveznosti iz licence, ki bo podeljena:
               ali člen 102 PDEU določa posebne pogoje glede teh dejanj, ki pomenijo izkoriščanje patenta? Ali je kršitelj patenta dolžan predložiti obračun glede opravljenih dejanj, ki pomenijo izkoriščanje patenta, in/ali plačati licenčnino? Ali lahko kršitelj patenta izpolni obveznost plačila licenčnine s položitvijo varščino?

               5.

               Ali pogoji, na podlagi katerih se šteje, da je imetnik patenta, ki je bistveni del standarda, zlorabil prevladujoči položaj, veljajo tudi pri sodnem uveljavljanju drugih pravic, ki izhajajo iz kršitve patenta (predložitev računovodskih podatkov, umik proizvodov, odškodnina)?


title: Zadeva C-411/09, Zadeva C-412/09, Zadeva C-413/09, Zadeva C-414/09, Zadeva C-415/09, Zadeva C-416/09, Zadeva C-417/09, Zadeva C-418/09, Zadeva C-419/09, Zadeva C-420/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de grande instance de Nanterre (Francija) 28. oktobra 2009 v zadevah – Tereos proti Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers – Vermandoise Industries SA proti Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers - Sucreries de Toury et Usines annexes SA proti Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers – Sucreries de Toury et Usines annexes SA proti Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers – Roquette Frères SA proti Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers – Sucreries & Distilleries de Souppes-Ouvré Fils SA proti Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers – Cristal Union, venant aux droits des Sucreries et Raffineries d'Erstein et de Sucrerie de Bourgogne proti Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers – Lesaffre Frères SA proti Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers – Sucrerie Bourdon proti Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers – SAFBA Fontaine-le-Dun SA proti Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers – Sucreries du Marquenterre proti Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers

text:
               19.12.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 312/26

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de grande instance de Nanterre (Francija) 28. oktobra 2009 v zadevah – Tereos proti Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers – Vermandoise Industries SA proti Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers - Sucreries de Toury et Usines annexes SA proti Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers – Sucreries de Toury et Usines annexes SA proti Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers – Roquette Frères SA proti Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers – Sucreries & Distilleries de Souppes-Ouvré Fils SA proti Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers – Cristal Union, venant aux droits des Sucreries et Raffineries d'Erstein et de Sucrerie de Bourgogne proti Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers – Lesaffre Frères SA proti Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers – Sucrerie Bourdon proti Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers – SAFBA Fontaine-le-Dun SA proti Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers – Sucreries du Marquenterre proti Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers
   ((Zadeva C-411/09) - (Zadeva C-412/09) - (Zadeva C-413/09) - (Zadeva C-414/09) - (Zadeva C-415/09) - (Zadeva C-416/09) - (Zadeva C-417/09) - (Zadeva C-418/09) - (Zadeva C-419/09) - (Zadeva C-420/09))
   2009/C 312/42
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal de grande instance de Nanterre

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Tereos (C-411/09), Vermandoise Industries SA (C-412/09), Sucreries de Toury et Usines annexes SA (C-413/09), Roquette Frères SA (C-414/09), Sucreries & Distilleries de Souppes-Ouvré Fils SA (C-415/09), Cristal Union, venant aux droits des Sucreries et Raffineries d'Erstein et de Sucrerie de Bourgogne (C-416/09) Lesaffre Frères SA (C-417/09), Sucrerie Bourdon (C-418/09), SAFBA Fontaine-le-Dun SA (C-419/09), Sucreries du Marquenterre (C-420/09)

      Toženi stranki: Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je Uredba št. 164/2007 (1) neveljavna glede na člen 15 Uredbe Sveta št. 1260/2001 (2), ki določi proizvodno dajatev za sladkor, ki se izračuna na podlagi povprečne izgube na izvoženo tono, pri kateri se ne upošteva količin, ki so bile izvožene brez nadomestila, čeprav so te iste količine vključene v skupni znesek, ki se uporabi pri presoji skupne izgube, ki naj se financira?

      (1)  Uredba Komisije (ES) št. 164/2007 z dne 19. februarja 2007 o določitvi zneskov za proizvodne dajatve v sektorju sladkorja za tržno leto 2005/2006 (UL L 51, str. 17).

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 1260/2001 z dne 19. junija 2001 o skupni ureditvi trgov za sladkor (UL L 178, str. 1).


title: Zadeva T-283/07: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 28. aprila 2009 — Tailor proti UUNT (Oblika desnega žepa) ( Znamka Skupnosti — Prijava figurativne znamke Skupnosti, ki predstavlja desni žep — Absolutni razlog za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 — Tožba, ki je očitno povsem pravno neutemeljena )

text:
               4.7.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 153/39

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 28. aprila 2009 — Tailor proti UUNT (Oblika desnega žepa)
   (Zadeva T-283/07) (1)

   („Znamka Skupnosti - Prijava figurativne znamke Skupnosti, ki predstavlja desni žep - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 - Tožba, ki je očitno povsem pravno neutemeljena“)
   2009/C 153/76
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Tom Tailor GmbH (Hamburg, Nemčija) (zastopniki: S.O. Gillert, K. Vanden Bossche in F. Schiwek, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: G. Schneider, zastopnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 15. maja 2007 (zadeva R 668/2006-1) v zvezi z registracijo figurativnega znaka, ki predstavlja desni žep, kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1)

               Tožba se zavrne kot očitno pravno neutemeljena.

               2)

               Tom Tailor GmbH se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 235, 6.10.2007.


title: Zadeva C-122/04: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne  23. februarja 2006  — Komisija Evropskih skupnosti proti Evropskemu parlamentu in Svetu Evropske unije (Pristojnosti Komisije — Načini uresničevanja izvedbenih pooblastil — Izvajanje programa Forest Focus)

text:
               3.6.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/9

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 23. februarja 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Evropskemu parlamentu in Svetu Evropske unije
   (Zadeva C-122/04) (1)

   (Pristojnosti Komisije - Načini uresničevanja izvedbenih pooblastil - Izvajanje programa Forest Focus)
   (2006/C 131/16)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: C.-F. Durand in M. van Beek, agents)

      Toženi stranki: Evropski parlament (zastopnika: K. Bradley in M. Gómez-Leal), Svet Evropske unije (zastopnika: I. Díez Parra in M. Balta, agents)

      Intervenienta: Kraljevina Španija (zastopnik: M. Muñoz Pérez, agent), Republika Finska (zastopnik: T. Pynnä, agent)
   Predmet
   Razglasitev ničnosti člena 17(2) Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 2152/2003 z dne 17. novembra 2003 o spremljanju gozdov in medsebojnih okoljskih vplivih v Skupnosti (Forest Focus) (UL L 324, str. 1), v delu, v katerem za sprejem ukrepov za izvajanje programa Forest Focus določa regulativni postopek, ki je določen v členu 5 Sklepa Sveta 1999/468/ES z dne 28. junija 1999 o določitvi postopkov za uresničevanje Komisiji podeljenih izvedbenih pooblastil (UL L 184, str. 23) — Izbiro med izvedbenimi ukrepi, ki jih določa Sklep 1999/468/ES, Svet omeji
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Komisiji Evropskih skupnosti se naloži plačilo stroškov.

               3)

               Kraljevina Španija in Republika Finska nosita svoje stroške.

      (1)  UL C 94, 17.4.2004.


title: Zadeva T-134/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 28. oktobra 2015 – Al-Faqih in drugi/Komisija (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi zoper osebe in subjekte, povezane z Osamo bin Ladnom, mrežo Al-Kaida in talibani — Zamrznitev sredstev — Temeljne pravice — Pravica do učinkovitega sodnega varstva)

text:
               21.12.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 429/14

         Sodba Splošnega sodišča z dne 28. oktobra 2015 – Al-Faqih in drugi/Komisija
   (Zadeva T-134/11) (1)

   ((Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi zoper osebe in subjekte, povezane z Osamo bin Ladnom, mrežo Al-Kaida in talibani - Zamrznitev sredstev - Temeljne pravice - Pravica do učinkovitega sodnega varstva))
   (2015/C 429/18)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Al-Bashir Mohammed Al-Faqih (Birmingham, Združeno kraljestvo); Ghunia Abdrabbah (Birmingham); Taher Nasuf (Manchester, Združeno kraljestvo) in Sanabel Relief Agency Ltd (Birmingham) (zastopnika: E. Grieves, barrister, in N. Garcia–Lora, solicitor)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva S. Boelaert, M. Konstantinidis, E. Paasivirta in T. Scharf, nato M. Konstantinidis, E. Paasivirta in T. Scharf, agenti)

      Intervenienta v podporo tožene stranke: Svet Evropske unije (zastopniki: sprva E. Finnegan, R. Szostak in G. Étienne, nato E. Finnegan in G. Étienne, agenti) in Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopnika: sprva E. Jenkinson, nato L. Christie, agenta)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Uredbe Komisije (EU) št. 1138/2010 z dne 7. decembra 2010 o 140. spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 881/2002 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte, povezane z Osama bin Ladnom, mrežo Al-Kaida in talibani (UL L 322, str. 4) in Uredbe Komisije (EU) št. 1139/2010 z dne 7. decembra 2010 o 141. spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 881/2002 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte, povezane z Osama bin Ladnom, mrežo Al-Kaida in talibani (UL L 322, str. 6) v delu, v katerem se ta akta nanašata na tožeče stranke.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Al-Bashir Mohammed Al-Faqih, Ghunia Abdrabbah in Taher Nasuf nosijo svoje stroške in stroške Evropske komisije.

               3.

               Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska in Svet Evropske unije nosita svoje stroške.

      (1)  UL C 130, 30.4.2011.


title: Sodba sodišča (drugi senat) z dne  12. januarja 2006  v zadevi C-132/04: Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji (Neizpolnitev obveznosti države — Socialna politika — Zaščita varnosti in zdravja delavcev — Direktiva 89/391/EGS — Področje uporabe — Necivilno osebje v javni upravi — Oborožene sile in policija — Vključitev)

text:
               11.3.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 60/4

      SODBA SODIŠČA

   (drugi senat)
   z dne 12. januarja 2006
   v zadevi C-132/04: Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Socialna politika - Zaščita varnosti in zdravja delavcev - Direktiva 89/391/EGS - Področje uporabe - Necivilno osebje v javni upravi - Oborožene sile in policija - Vključitev)
   (2006/C 60/07)
   Jezik postopka: španščina
   V zadevi C-132/04, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: L. Escobar Guerrero in H. Kreppel) proti Kraljevini Španiji (zastopnik: M. Muñoz Pérez), zaradi tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 226 ES, vložene 11. marca 2004, je Sodišče (drugi senat), v sestavi C. W. A. Timmermans, predsednik senata, J. Makarczyk, R. Schintgen (poročevalec), sodnika, R. Silva de Lapuerta, sodnica, in P. Kūris, sodnik, generalni pravobranilec: F. G. Jacobs, sodni tajnik: R. Grass, 12. januarja 2006 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Kraljevina Španija s tem, da ni v celoti prenesla v svoj notranji pravni red člena 2(1) in (2) ter 4 Direktive Sveta 89/391/EGS z dne 12. junija 1989 o uvajanju ukrepov za spodbujanje izboljšav varnosti in zdravja delavcev pri delu, glede necivilnega osebja v javni upravi, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               2.

               Kraljevini Španiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 106, 30.4.2004.


title: Zadeva C-223/09: Sklep predsednika Sodišča z dne 11. marca 2010 – Evropska komisija proti Republiki Poljski

text:
               5.6.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 148/23

         Sklep predsednika Sodišča z dne 11. marca 2010 – Evropska komisija proti Republiki Poljski
   (Zadeva C-223/09) (1)

   2010/C 148/38

      Jezik postopka: poljščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 233, 26.09.2009.


title: Zadeva C-238/16: Sklep predsednika Sodišča z dne 18. januarja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Münster – Nemčija) – X/Finanzamt I

text:
               24.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 129/13

         Sklep predsednika Sodišča z dne 18. januarja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Münster – Nemčija) – X/Finanzamt I
   (Zadeva C-238/16) (1)

   (2017/C 129/19)
   Jezik postopka: nemščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 343, 19.9.2016.