title: Zadeva C-498/16: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 25. januarja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberster Gerichtshof – Avstrija) – Maximilian Schrems / Facebook Ireland Limited (Predhodno odločanje — Območje svobode, varnosti in pravice — Uredba (ES) št. 44/2001 — Člena 15 in 16 — Sodna pristojnost na področju pogodb, ki jih sklenejo potrošniki — Pojem „potrošnik“ — Odstop zahtevkov, ki se navajajo zoper istega podjetnika, med potrošniki)

text:
               19.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 104/9

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 25. januarja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberster Gerichtshof – Avstrija) – Maximilian Schrems / Facebook Ireland Limited
   (Zadeva C-498/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Območje svobode, varnosti in pravice - Uredba (ES) št. 44/2001 - Člena 15 in 16 - Sodna pristojnost na področju pogodb, ki jih sklenejo potrošniki - Pojem „potrošnik“ - Odstop zahtevkov, ki se navajajo zoper istega podjetnika, med potrošniki))
   (2018/C 104/09)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Oberster Gerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Maximilian Schrems

      Tožena stranka: Facebook Ireland Limited

      Izrek

               1.

               Člen 15 Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da uporabnik zasebnega Facebook računa ne izgubi svojega statusa „potrošnika“ v smislu tega člena, kadar objavlja knjige, vodi predavanja, upravlja spletna mesta, zbira sredstva in mu številni potrošniki odstopijo zahtevke, da jih uveljavlja pred sodišči.

               2.

               Člen 16(1) Uredbe št. 44/2001 je treba razlagati tako, da se ne uporablja za postopek, ki ga sproži potrošnik in v katerem pred sodiščem kraja, kjer ima stalno prebivališče, ne uveljavlja zgolj lastnih zahtevkov, temveč tudi zahtevke, ki so mu jih odstopili drugi potrošniki s stalnim prebivališčem v isti državi članici, drugih državah članicah ali tretji državi.

      (1)  UL C 441, 28.11.2016.


title: Zadeva T-311/17: Sklep Splošnega sodišča z dne 31. januarja 2018 – Stips/Komisija

text:
               19.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 104/55

         Sklep Splošnega sodišča z dne 31. januarja 2018 – Stips/Komisija
   (Zadeva T-311/17) (1)

   (2018/C 104/72)
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik tretjega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 231, 17.7.2017.


title: Združeni zadevi C-616/16 in C-617/16: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 24. januarja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione – Italija) – Presidenza del Consiglio dei Ministri in drugi/Gianni Pantuso in drugi (Predhodno odločanje — Usklajevanje zakonov in drugih predpisov glede dejavnosti zdravnikov — Direktivi 75/363/EGS in 82/76/EGS — Specialistično izobraževanje zdravnikov — Ustrezno plačilo — Uporaba Direktive 82/76/EGS za izobraževanja, ki so se začela pred rokom, določenim državam članicam za njen prenos, in se končala po tem datumu)

text:
               19.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 104/9

         Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 24. januarja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione – Italija) – Presidenza del Consiglio dei Ministri in drugi/Gianni Pantuso in drugi
   (Združeni zadevi C-616/16 in C-617/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Usklajevanje zakonov in drugih predpisov glede dejavnosti zdravnikov - Direktivi 75/363/EGS in 82/76/EGS - Specialistično izobraževanje zdravnikov - Ustrezno plačilo - Uporaba Direktive 82/76/EGS za izobraževanja, ki so se začela pred rokom, določenim državam članicam za njen prenos, in se končala po tem datumu))
   (2018/C 104/10)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Corte suprema di cassazione

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Università degli Studi di Palermo, Ministero della Salute, Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca Ministero del Tesoro

      Tožene stranke: Gianni Pantuso, Angelo Tralongo, Maria Michela D’Alessandro, Nello Grassi, Carmela Amato (C-616/16), Giovanna Castellano, Maria Concetta Pandolfo, Antonio Marletta, Vito Mannino, Olga Gagliardo, Emilio Nardi, Maria Catania, Massimo Gallucci, Giovanna Pischedda, Giambattista Gagliardo (C-617/16)

      Izrek

               1.

               Člen 2(1)(c), člen 3(1) in (2) ter Prilogo k Direktivi Sveta 75/363/EGS z dne 16. junija 1975 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov glede dejavnosti zdravnikov, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 82/76/EGS z dne 26. januarja 1982, je treba razlagati tako, da je treba za vsako specialistično izobraževanje zdravnikov s polno ali delno časovno obveznostjo, ki se je začelo leta 1982 in nadaljevalo do leta 1990, zagotoviti ustrezno plačilo v smislu navedene priloge, če se to izobraževanje nanaša na specializacijo zdravnikov, ki je skupna vsem oziroma dvema ali več državam članicam in ki je navedena v členih 5 oziroma 7 Direktive Sveta 75/362/EGS z dne 16. junija 1975 o vzajemnem priznavanju diplom, spričeval in drugih dokazil o formalni zdravstveni izobrazbi ter ukrepih za olajšanje učinkovitega izvajanja pravice do ustanavljanja in svobode opravljanja storitev.

               2.

               Člen 2(1)(c), člen 3(1) in (2) ter Prilogo k Direktivi 75/363, kakor je bila spremenjena z Direktivo 82/76, je treba razlagati tako, da obstoj obveznosti države članice, da določi ustrezno plačilo v smislu te priloge za vsako specialistično izobraževanje zdravnikov s polno ali delno časovno obveznostjo, ki se je začelo leta 1982 in nadaljevalo do leta 1990, ni odvisen od tega, ali je ta država sprejela ukrepe za prenos Direktive 82/76. Nacionalno sodišče mora pri uporabi določb nacionalnega prava, sprejetih pred sprejetjem direktive ali po njem, te določbe razlagati kar najbolj ob upoštevanju besedila in namena teh direktiv. Če zaradi neobstoja nacionalnih ukrepov za prenos Direktive 82/76 cilja, ki ga ta direktiva določa, ni mogoče doseči z razlago, in sicer ob upoštevanju vsega nacionalnega prava in z uporabo metod razlage, ki so s tem pravom priznane, pravo Unije državam članicam nalaga, da povrnejo škodo, ki so jo povzročile posameznikom zaradi neprenosa navedene direktive. Predložitveno sodišče mora preveriti, ali so izpolnjeni vsi pogoji, ki so v zvezi s tem določeni s sodno prakso Sodišča, da se lahko na podlagi prava Unije uveljavi odgovornost te države članice.

               3.

               Člen 2(1)(c), člen 3(1) in (2) ter Prilogo k Direktivi 75/363, kakor je bila spremenjena z Direktivo 82/76, je treba razlagati tako, da je treba ustrezno plačilo v smislu navedene priloge za specialistično izobraževanje zdravnikov s polno ali delno časovno obveznostjo, ki se je začelo leta 1982 in nadaljevalo do leta 1990, zagotoviti za obdobje tega izobraževanja od 1. januarja 1983 do konca navedenega izobraževanja.

      (1)  UL C 63, 27.2.2017.


title: Zadeva T-10/18: Tožba, vložena 12. januarja 2018 – Eesti Apteekide Ühendus/Komisija

text:
               19.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 104/43

         Tožba, vložena 12. januarja 2018 – Eesti Apteekide Ühendus/Komisija
   (Zadeva T-10/18)
   (2018/C 104/56)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Eesti Apteekide Ühendus MTÜ (Laagri, Estonija) (zastopnika: K. Paas-Mohando in I. Kangur, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Sklep Komisije SA.42028 (2017/NN), sprejet 23. oktobra 2017, (1) razglasi za ničen;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: estonsko združenje farmacevtov ima pravni interes za vložitev tožbe za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije SA.42028 (2017/NN).

                           —

                           v skladu s sodbo Sodišča v zadevi C-313/90 (2) so odločbe Komisije o nenasprotovanju, sprejete ob koncu postopka predhodnega pregleda, predmet sodnega nadzora;

                           —

                           Estonsko združenje farmacevtov ima pravni interes za vložitev tožbe za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije SA.42028 (2017/NN) pri Splošnem sodišču kot zadevna stranka v skladu s členom 108(2) PDEU in členom 1(h) Uredbe št. 2015/1589 (3).

               2.

               Drugi tožbeni razlog: Komisija bi morala začeti formalni postopek preiskave v skladu s členom 108(2) PDEU na podlagi testa obstoja resnih težav. Obstoj resnih težav na strani Komisije za sprejetje spornega sklepa in torej kršitev procesnih varovalk, ki so določene v členu 108(2) PDEU, sta razvidna iz naslednjega:

                           —

                           Komisija je napačno uporabila pravo z ugotovitvijo, da se ne daje prednost iz državnih sredstev, ker je spregledala, da je Finska zlorabila svojo diskrecijsko pravico, kar je pripeljalo do porabe državnih sredstev;

                           —

                           Komisija je napačno uporabila pravo z ugotovitvijo, da ni obstajala selektivna prednost, ker ni ustrezno opredelila „posebnih nalog“ kot storitev splošnega gospodarskega pomena;

                           —

                           Komisija v postopku predhodnega pregleda ni zbrala bistvenih informacij;

                           —

                           Postopek predhodnega pregleda je trajal nerazumno dolgo (skoraj 30 mesecev);

                           —

                           Komisija je uporabila še nikoli videno pravno opredelitev „posebne naloge“;

                           —

                           Finska je med postopkom predhodnega pregleda spremenila zakon o univerzah, v skladu s katerim je pred tem davek od dohodkov pravnih oseb in dajatev za farmacevtsko dejavnost, ki ju je plačala Yliopiston Apteekki Oy, vrnila Univerzi v Helsinkih, kar je bil osrednji predpis enega od zatrjevanih ukrepov državnih pomoči.

      (1)  UL 2017, C 422, str. 10.

      (2)  Sodba z dne 24. marca 1993, Mednarodni odbor za umetno svilo in sintetična vlakna in drugi/Komisija, C-313/90, EU: C:1993:111.

      (3)  Uredba Sveta (EU) 2015/1589 z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije (UL 2015, L 248, str. 9).


title: Zadeva C-538/17 P: Pritožba, ki jo je Thomas Murphy vložil 13. septembra 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 4. julija 2017 v zadevi T-90/16, Murphy/EUIPO

text:
               19.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 104/11

         Pritožba, ki jo je Thomas Murphy vložil 13. septembra 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 4. julija 2017 v zadevi T-90/16, Murphy/EUIPO
   (Zadeva C-538/17 P)
   (2018/C 104/13)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnik: Thomas Murphy (zastopniki: N. Travers, SC, J. Gormley, BL, M. O’Connor, solicitor)

      Drugi stranki v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino, Nike Innovate CV
   Sodišče (deveti senat) je s sklepom z dne 30. januarja 2018 odločilo, da je pritožba nedopustna.


title: Zadeva C-617/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Najwyższy (Poljska) 30. oktobra 2017 – Powszechny Zakład Ubezpieczeń na Życie S.A/Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

text:
               19.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 104/12

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Najwyższy (Poljska) 30. oktobra 2017 – Powszechny Zakład Ubezpieczeń na Życie S.A/Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów
   (Zadeva C-617/17)
   (2018/C 104/14)
   Jezik postopka: poljščina

      Predložitveno sodišče

   Sąd Najwyższy

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka (vložnica kasacijske pritožbe): Powszechny Zakład Ubezpieczeń na Życie S.A.

      Druga stranka v postopku: Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

      Udeleženci: Edward Detka, Mirosław Krzyszczak, Zakład Projektowania i Programowania Systemów Sterowania Atempol sp. z o.o. w Piekarach Ślaskich, Tomasz Woźniak, Spółdzielnia Kółek Rolniczych w Bielinach, Lech Marchlewski, Ommer Polska sp. z o.o. w Krapkowicach, Zakład Przetwórstwa Drobiu Marica spółka jawna J.M.E.K. Wróbel sp. jawna w Bielsku Białej, Glimat Marcinek i S-ka sp. jawna w Gliwicach, HTS Polska sp. z o.o., Jastrzębskie Zakłady Remontowe Dźwigi sp. z o.o. w Jastrzębiu Zdroju, Petrofer – Polska sp. z o.o. w Nowinach, Paco Cases Andrzej Paczkowski, Piotr Paczkowski sp. jawna w Puszczykowie, Bożeny Kubalańcy, Zbigniew Arczykowski, Przedsiębiorstwo Produkcji Handlu i Usług Unipasz sp. z o.o. w Radzikowicach, Pietrzak B.B. Beata Pietrzak Bogdan Pietrzak sp. jawna w Katowicach, Ewelina Baranowska, Przemysław Nikiel, Marcin Nikiel, Janusz Walocha in Marek Grzegolec

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali se člen 50 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah lahko razlaga tako, da je uporaba načela ne bis in idem pogojena ne le s subjektivno identiteto in identičnostjo dejanskega stanja, ampak tudi z identičnostjo varovanega pravnega interesa?

               2.

               Ali je treba člen 3 Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence (1) iz členov 81 in 82 Pogodbe v povezavi s členom 50 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da konkurenčno pravo EU in nacionalno konkurenčno pravo, ki ju vzporedno uporablja organ države članice EU, pristojen za varstvo konkurence, varujeta isti pravni interes?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205.


title: Zadeva T-74/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 8. februarja 2018 – POA/Komisija (Dostop do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Dokumenti, ki se nanašajo na zahtevo za registracijo imena na podlagi Uredbe (EZ) št. 1151/2012 — Dokumenti Komisije — Dokumenti države članice — Člen 4(5) Uredbe št. 1049/2001 — Zavrnitev dostopa — Obveznost obrazložitve — Izjema v zvezi z varstvom postopka odločanja — Izjema v zvezi z varstvom sodnih postopkov — Obseg nadzora, ki ga opravita institucija in sodišče Unije nad razlogi za nasprotovanje, ki jih uveljavlja država članica)

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/29

         Sodba Splošnega sodišča z dne 8. februarja 2018 – POA/Komisija
   (Zadeva T-74/16) (1)

   ((Dostop do dokumentov - Uredba (ES) št. 1049/2001 - Dokumenti, ki se nanašajo na zahtevo za registracijo imena na podlagi Uredbe (EZ) št. 1151/2012 - Dokumenti Komisije - Dokumenti države članice - Člen 4(5) Uredbe št. 1049/2001 - Zavrnitev dostopa - Obveznost obrazložitve - Izjema v zvezi z varstvom postopka odločanja - Izjema v zvezi z varstvom sodnih postopkov - Obseg nadzora, ki ga opravita institucija in sodišče Unije nad razlogi za nasprotovanje, ki jih uveljavlja država članica))
   (2018/C 112/37)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Pagkyprios organismos ageladotrofon (POA) Dimosia Ltd (Latsia, Ciper) (zastopnik: N. Korogiannakis, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnik: J. Baquero Cruz in F. Clotuche-Duvieusart, agenta)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Sklepa Generalnega sekretariata Ares(2015)5632670 z dne 7. Decembra 2015, s katerim je bila zavrnjena potrdilna prošnja, ki jo je tožeča stranka vložila z dopisom z dne 15. septembra 2015 in v kateri je tožeča stranka na podlagi Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL L 145, str. 43) zahtevala dostop do dokumentov, ki se nanašajo, prvič, na zahtevo za registracijo CY/PDO/0005/01243 imena „Halloumi“ kot zaščitene označbe porekla (ZOP) na podlagi Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. novembra 2012 o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil (UL 2012, L 343, str. 1), in drugič, na prejšnjo zahtevo za registracijo CY/PDO/0005/00766 imena „Halloumi“ kot ZOP.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družba Pagkyprios organismos ageladotrofon (POA) Dimosia Ltd nosi poleg svojih stroškov tudi stroške Evropske komisije.

      (1)  UL C 145, 25.4.2016.


title: Zadeva T-39/18: Tožba, vložena 25. januarja 2018 – VF/ECB

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/38

         Tožba, vložena 25. januarja 2018 – VF/ECB
   (Zadeva T-39/18)
   (2018/C 112/49)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: VF (zastopnici:: L. Levi in A. Blot, odvetnici)

      Tožena stranka: Evropska centralna banka

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi dopustnost in utemeljenost te tožbe;

               —

               razglasi ocenjevalno poročilo tožeče stranke za leto 2016 in appraisal and annual salary and bonus review (v nadaljevanju: ASBR) z dne 24. maja 2017, ki sta bili vročeni na ta dan, za nična;

               —

               razglasi odločbo ECB z dne 13. septembra 2017 o zavrnitvi njene zahteve za upravni pregled ocenjevalnega poročila 2016 in ASBR za nično;

               —

               razglasi odločbo ECB z dne 20. decembra 2017, vročeno tožeči stranki 21. decembra 2017, o zavrnitvi pritožbe, ki jo je ta vložila zoper ocenjevalno poročilo 2016 in ASBR, za nično;

               —

               razglasi odločbo o nepretvorbi pogodbe tožeče stranke z dne 6. marca 2017 za nično;

               —

               razglasi odločbo ECB z dne 4. julija 2017 o zavrnitvi njene zahteve za upravni pregled odločbe o nepretvorbi njene pogodbe za nično;

               —

               razglasi odločbo ECB z dne 15. novembra 2017, vročeno tožeči stranki 21. novembra 2017, o zavrnitvi pritožbe, ki jo je ta vložila zoper odločbo o nepretvorbi njene pogodbe, za nično;

               —

               naloži toženi stranki povrnitev premoženjske in nepremoženjske škode, nastale tožeči stranki; in

               —

               naloži toženi stranki plačilo vseh stroškov, ki so tožeči stranki nastali pri tej pritožbi.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja te trditve.

               1.

               Glede odločbe o nepretvorbi:

                           —

                           nezakonitost politike pretvorbe: kršitev člena 10(c) Pogojev za zaposlitev v Evropski centralni banki (v nadaljevanju: PZ) in člena 2.0 Kadrovskih predpisov (v nadaljevanju: KP) ter kršitev hierarhije predpisov;

                           —

                           nezakonitost: člen 10(c) PZE in člen 2.0 KP naj bi bila v nasprotju z Direktivo 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 (1) o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP in uvodno izjavo 6 okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sklenjenega med ETUC, UNICE in CEEP;

                           —

                           odločba o nepretvorbi naj bi bila sprejeta na podlagi nezakonitega ocenjevalnega poročila in ASBR.

               2.

               Glede ocenjevalnega poročila:

                           —

                           postopkovna nepravilnost in neobstoj dialoga;

                           —

                           kršitev obveznosti obrazložitve, kršitev načela dobrega upravljanja in dolžnosti skrbnega ravnanja ter nezagotavljanje informacij;

                           —

                           očitne napake pri presoji.

               3.

               Glede ASBR:

                           —

                           nezakonitost smernic o ASBR, kršitev obveznosti obrazložitve in kršitev načela pravne varnosti;

                           —

                           neobstoj zahtevanih pojasnil o okoliščinah dodelitve plače tožeči stranki, nepreglednost in kršitev obveznosti obrazložitve;

                           —

                           očitna napaka pri presoji.

      (1)  Direktiva Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 368).


title: Zadeva C-718/17: Tožba, vložena 22. decembra 2017 – Evropska komisija/Madžarska

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/19

         Tožba, vložena 22. decembra 2017 – Evropska komisija/Madžarska
   (Zadeva C-718/17)
   (2018/C 112/25)
   Jezik postopka: madžarščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. Tokár in G. Wils, agenta)

      Tožena stranka: Madžarska

      Predlog tožeče stranke

   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da Madžarska s tem, da ni v rednih časovnih presledkih in vsaj vsake tri mesece sporočila primernega števila prosilcev, ki jih je mogoče hitro premestiti na njeno ozemlje, ni izpolnila obveznosti iz člena 5(2) Sklepa Sveta (EU) 2015/1601 z dne 22. septembra 2015 in posledično tudi drugih obveznosti glede premestitve iz člena 5(4) do (11) navedene uredbe;

               —

               Madžarski naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Svet je s sklepoma, ki ju je sprejel septembra 2015, in sicer Sklepom Sveta (EU) 2015/1523 (1) in Sklepom Sveta (EU) 2015/1601 (2), uvedel začasen in nujni program premestitev, v okviru katerega so se države članice zavezale, da bodo iz Italije in Grčije premestile oseb, ki potrebujejo mednarodno zaščito.
   Sklep Sveta državam članicam nalaga, da vsake tri mesece ponudijo mesta za prosilce za azil, ki jih je mogoče premestiti, in tako zagotovijo hiter in urejen potek postopka premestitve. Čeprav so skoraj vse države članice premestile prosilce za azil in sprejele obveznosti na tem področju, Madžarska od začetka programa premestitev ni sprejela nobenega ukrepa.
   Komisija je 16. junija 2017 proti Madžarski sprožila postopek zaradi neizpolnitve obveznosti v zvezi s Sklepom Sveta (EU) 2015/1601.
   Ker odgovora Madžarske ni štela za zadovoljivega, je Komisija prešla v naslednjo fazo postopka zaradi neizpolnitve obveznosti in Madžarski 26. julija 2017 poslala obrazloženo mnenje.
   Ker niti odgovora, danega na obrazloženo mnenje, ni štela za zadovoljivega, je Komisija sklenila, da zadevo predloži Sodišču Evropske unije, da naj to ugotovi, da Madžarska ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na področju premestitve.

      (1)  Sklep Sveta (EU) 2015/1523 z dne 14. septembra 2015 o uvedbi začasnih ukrepov na področju mednarodne zaščite v korist Italije in Grčije (UL 2015, L 239, str. 146).

      (2)  Sklep Sveta (EU) 2015/1601 z dne 22. septembra 2015 o uvedbi začasnih ukrepov na področju mednarodne zaščite v korist Italije in Grčije (UL 2015, L 248, str. 80).


title: Zadeva T-52/18: Tožba, vložena 30. januarja 2018 – Teollisuuden Voima/Komisija

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/39

         Tožba, vložena 30. januarja 2018 – Teollisuuden Voima/Komisija
   (Zadeva T-52/18)
   (2018/C 112/50)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Teollisuuden Voima Oyj (Eurajoki, Finska) (zastopniki: M. Powell, solicitor, Y. Utzschneider in K. Struckmann, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razglasi za ničnega sklep Komisije C(2017) 3777 final z dne 29. maja 2017 o nezdružljivosti koncentracije, ki vključuje prevzem podjetja New NP s strani podjetja EDF, z notranjim trgom in Sporazumom EGP (zadeva COMP/M.7764 – EDF/Areva reactor business) (UL 2017, C 377, str. 5); in

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov, ki jih je imela tožeča stranka v tem postopku.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: v izpodbijanem sklepu je očitna napaka pri presoji opredelitve trga za jedrske gorivne svežnje

                           —

                           Posledica teh napak naj bi bila napačna ugotovitev v izpodbijanem sklepu, da na trgu tlačnovodnih reaktorjev z gorivnimi svežnji ne obstaja ločen trg za evropske tlačnovodne reaktorje z gorivnimi svežnji. V izpodbijanem sklepu naj zaradi napak, ki se zatrjujejo pri opredelitvi trga, ne bi bile upoštevane posledice tega, da podjetje EDF prevzema posle skupine Areva, ki spadajo na področje jedrskih reaktorjev (v nadaljevanju: transakcija), na ožjem zadevnem proizvodnem trgu.

                           —

                           Poleg tega naj bi vsebinska presoja širšega trga za tlačnovodne reaktorje z gorivnimi svežnji vsebovala dodatne napake pri presoji.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: v izpodbijanem sklepu je očitna napaka pri presoji opredelitve trga za jedrske storitve

                           —

                           Posledica teh napak naj bi bila napačna ugotovitev v izpodbijanem sklepu, da na trgu jedrskih storitev za obstoječe jedrske sisteme za proizvodnjo pare ne obstaja ločen trg za jedrske storitve za evropske tlačnovodne reaktorje z jedrskim sistemom za proizvodnjo pare. V izpodbijanem sklepu naj zaradi zatrjevanih napak ne bi bile upoštevane posledice transakcije na ožjem zadevnem proizvodnem trgu.

                           —

                           Poleg tega naj bi vsebinska presoja širšega trga za jedrske storitve za obstoječe jedrske sisteme za proizvodnjo pare vsebovala dodatne napake pri presoji.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: v izpodbijanem sklepu je očitna napaka pri presoji opredelitve geografskega trga v zvezi s prodajnim trgom pri proizvodnji in grosistični distribuciji električne energije

         Zaradi te napačne opredelitve geografskega trga naj bi nastale dodatne napake pri presoji posledic transakcije.


title: Zadeva C-681/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 6. decembra 2017 – slewo // schlafen leben wohnen GmbH/Sascha Ledowski

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/10

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 6. decembra 2017 – slewo // schlafen leben wohnen GmbH/Sascha Ledowski
   (Zadeva C-681/17)
   (2018/C 112/14)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesgerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožena stranka in revidentka: slewo // schlafen leben wohnen GmbH

      Tožeča stranka in nasprotna stranka v revizijskem postopku: Sascha Ledowski

      Vprašanja za predhodno odločanje

   Sodišču Evropske unije se zaradi razlage člena 16(e) ter – po potrebi – člena 6(1)(k) Direktive 2011/83/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o pravicah potrošnikov, spremembi Direktive Sveta 93/13/EGS in Direktive 1999/44/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive Sveta 85/577/EGS in Direktive 97/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta (1) (UL 2011, L 304, str. 64; v nadaljevanju: Direktiva o pravicah potrošnikov) na podlagi člena 267 PDEU v predhodno odločanje predložijo ta vprašanja:

               1.

               Ali je treba člen 16(e) Direktive o pravicah potrošnikov razlagati tako, da med tam navedeno blago, ki ni primerno za vračanje zaradi varovanja zdravja ali iz higienskih razlogov, sodi tudi blago (na primer vzmetnice), ki sicer ob namenski uporabi lahko pride v neposredni stik s človeškim telesom, ki pa lahko postane ponovno primerno za prodajo z ustrezniki ukrepi trgovca (čiščenjem)?

               2.

               Če je treba na vprašanje 1 odgovoriti pritrdilno:

                           a)

                           Katere pogoje mora izpolnjevati embalaža blaga, da je mogoče izhajati iz zapečatenega blaga v smislu člena 16(e) Direktive o pravicah potrošnikov?
                           in

                           b)

                           Ali morajo biti informacije, ki jih mora v skladu s členom 6(1)(k) Direktive o pravicah potrošnikov pred sklenitvijo pogodbe zagotoviti trgovec, podane na način, da je potrošnik s konkretnim sklicem na predmet nakupa (v obravnavanem primeru: vzmetnico) in zapečatenje opozorjen na to, da bo v primeru odpečatenja izgubil pravico do odstopa od pogodbe?

      (1)  UL 2011, L 304, str. 64.


title: Zadeva C-682/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Berlin (Nemčija) 6. decembra 2017 – ExxonMobil Production Deutschland GmbH/Bundesrepublik Deutschland

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/11

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Berlin (Nemčija) 6. decembra 2017 – ExxonMobil Production Deutschland GmbH/Bundesrepublik Deutschland
   (Zadeva C-682/17)
   (2018/C 112/15)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Verwaltungsgericht Berlin

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: ExxonMobil Production Deutschland GmbH

      Tožena stranka: Bundesrepublik Deutschland

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je naprava, v kateri se proizvaja proizvod, katerega proizvodnja ne sodi med dejavnosti iz Priloge I Direktive 2003/87/ES (1) (v nadaljevanju: Direktiva) (v obravnavanem primeru: proizvodnja žvepla), in v kateri se hkrati opravlja dejavnost „Izgorevanje goriv v napravah s skupno nazivno vhodno toplotno močjo nad 20 MW“, za katero velja v skladu s Prilogo I Direktive obveznost trgovanja z emisijami, proizvajalec električne energije v smislu člena 3(u) Direktive 2003/87/ES, če se v njenem pomožnem obratu proizvaja tudi električna energija za namene te naprave in se (majhni) del te električne energije odplačno oddaja v javno omrežje?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:
               Če je naprava, ki je opisana v okviru prvega vprašanja, proizvajalec električne energije v smislu člena 3(u) Direktive 2003/87/ES, ali se lahko tej napravi dodelijo pravice za toploto na podlagi Sklepa Komisije 2011/278/EU tudi v primeru, če toplota sicer izpolnjuje pogoje iz člena 3(c) Sklepa 2011/278/EU (2), vendar ne spada med kategorije, navedene v členu 10a(1), tretji pododstavek, (3) in (4), Direktive – toplota, ki nastane pri zgorevanju odpadnih plinov za proizvodnjo električne energije, daljinsko ogrevanje in soproizvodnja z visokim izkoristkom?

               3.

               Če je po odgovoru na prvi dve vprašanji za predhodno odločanje možno dodeliti pravice za toploto, proizvedeno v napravi tožeče stranke:
               Ali CO2, ki se sprošča v ozračje pri predelavi zemeljskega plina (v obliki kislega plina) s tako imenovanim Clausovim procesom z izločanjem CO2 v zemeljskem plinu iz mešanice plina, predstavlja emisije, ki so v smislu člena 3(h), prvi stavek, Sklepa Komisije 2011/278/EU rezultat procesa, opredeljenega v členu 3(h), točka (v)?

                           a)

                           Ali so v smislu člena 3(h), prvi stavek, Sklepa Komisije 2011/278/EU emisije CO2 „rezultat“ procesa, pri katerem se CO2 kot sestavina surovine fizikalno loči od zmesi plina in sprosti v ozračje, ne da bi pri tem poleg tega nastajal dodatni ogljikov dioksid, ali pa se v skladu s to določbo izrecno zahteva, da mora CO2, ki se sprošča v ozračje, prvič nastati šele kot rezultat tega procesa?

                           b)

                           Ali se „uporablja“ surovina, ki vsebuje ogljik v smislu člena 3(h), točka (v), Sklepa Komisije 2011/278/EU, če se v tako imenovanem Clausovem procesu za proizvodnjo žvepla uporablja naravni zemeljski plin in se pri tem v ozračje sprošča ogljikov dioksid iz zemeljskega plina, pri čemer ta ogljikov dioksid ne sodeluje pri kemijski reakciji, ki se odvija v tem procesu, ali pa se za „uporabo“ zahteva obvezna prisotnost ogljikovega dioksida v kemijski reakciji, oziroma da je zanjo nujen?

               4.

               Če je odgovor na tretje vprašanje pritrdilen: na podlagi katere referenčne vrednosti se brezplačno dodelijo pravice do emisije, če naprava, za katero velja obveznost trgovanja z emisijami, izpolnjuje tako pogoje za to, da tvori podnapravo z referenčno vrednostjo za toploto, kot tudi pogoje za to, da tvori podnapravo z emisijami iz proizvodnih procesov? Ali ima dodelitev na podlagi referenčne vrednosti za toploto prednost pred emisijami iz proizvodnih procesov, ali pa ima dodelitev na podlagi emisij iz proizvodnih procesov zaradi načela specialnosti prednost pred referenčno vrednostjo za toploto in referenčno vrednostjo za gorivo?

      (1)  Direktiva 2003/87/ES evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 7, str. 631).

      (2)  2011/278/EU: Sklep Komisije z dne 27. aprila 2011 o določitvi prehodnih pravil za usklajeno brezplačno dodelitev pravic do emisije na ravni Unije v skladu s členom 10a Direktive 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL 2011, L 130, str. 1).


title: Zadeva C-719/17: Tožba, vložena 22. decembra 2017 – Evropska komisija/Češka republika

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/19

         Tožba, vložena 22. decembra 2017 – Evropska komisija/Češka republika
   (Zadeva C-719/17)
   (2018/C 112/26)
   Jezik postopka: češčina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: Z. Malůšková in G. Wils, agenta)

      Tožena stranka: Češka republika

      Predlog tožeče stranke

               1.

               razglasi naj se, da Češka republika s tem, da ni redno, vsaj vsake tri mesece, navajala upoštevnega števila prosilcev, ki bi jih bilo mogoče hitro premestiti na njeno ozemlje, ni izpolnila obveznosti iz člena 5(2) Sklepa Sveta (EU) 2015/1523 z dne 14. septembra 2015 o uvedbi začasnih ukrepov na področju mednarodne zaščite v korist Italije in Grčije (1) in člena 5(2) Sklepa Sveta (EU) 2015/1601 z dne 22. septembra 2015 o uvedbi začasnih ukrepov na področju mednarodne zaščite v korist Italije in Grčije (2) in s tem tudi druge obveznosti glede premestitve, določene v členu 5 od (4) do (11) obeh sklepov Sveta;

               2.

               Češki republiki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Svet je septembra 2015 sprejel začasni program o nujni premestitvi z dvema sklepoma, in sicer s Sklepom (EU) 2015/1523 in Sklepom (EU) 2015/1601, na podlagi katerih so se države članice zavezale da premestijo osebe, ki potrebujejo mednarodno zaščito, iz Italije in Grčije.
   Sklepa Sveta državam članicam nalagata, naj vsake tri mesece dajo na razpolago mesta, predvidena za premestitev za zagotovitev hitrega in urejenega postopka premestitve. Medtem ko so skoraj vse države opravile premestitve in sprejele obveznosti na tem področju, Češka republika od avgusta 2016 ni izvedla nobenih premestitev in več kot eno leto ni ponudila nobenih novih mest.
   Komisija je 15. junija 2017 zoper Češko republiko začela postopek glede neizpolnitve obveznosti.
   Ker odgovor Češke republike ni štel za zadovoljivega, je Komisija odločila, da opravi naslednji korak v postopku, in je 26. julija 2017 na to državo naslovila obrazloženo mnenje.
   Ker odgovor na obrazloženo mnenje ni štel za zadovoljivega, se je Komisija odločila, da zoper Češko republiko vloži tožbo pri Sodišču Evropske unije zaradi neizpolnitve obveznosti glede premestitve.

      (1)  UL 2015 L 239, str. 146.

      (2)  UL 2015 L 248, str. 80.


title: Zadeva C-263/16 P: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 1. februarja 2018 – Schenker Ltd/Evropska komisija (Pritožba — Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Člen 101 PDEU — Določitev cen — Storitve mednarodne zračne špedicije — Sporazum glede določanja cene, ki vpliva na končno ceno storitev)

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/3

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 1. februarja 2018 – Schenker Ltd/Evropska komisija
   (Zadeva C-263/16 P) (1)

   ((Pritožba - Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Člen 101 PDEU - Določitev cen - Storitve mednarodne zračne špedicije - Sporazum glede določanja cene, ki vpliva na končno ceno storitev))
   (2018/C 112/04)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnik: Schenker Ltd (zastopniki: F. Montag, M. Eisenbarth, F. Hoseinian, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopniki: A. Dawes, H. Leupold in G. Meessen, agenti)

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Schenker Ltd poleg svojih stroškov nosi stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

      (1)  UL C 243, 4.7.2016.


title: Zadeva T-53/18: Tožba, vložena 31. januarja 2018 – Nemčija/Komisija

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/40

         Tožba, vložena 31. januarja 2018 – Nemčija/Komisija
   (Zadeva T-53/18)
   (2018/C 112/51)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Zvezna republika Nemčija (zastopniki: T. Henze in J. Möller ter M. Winkelmüller, F. van Schewick in M. Kottmann, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Sklep Komisije (EU) 2017/1995 z dne 6. novembra 2017 o ohranitvi v Uradnem listu Evropske unije sklica na harmonizirani standard EN 13341:2005 + A1:2011 o plastomernih stabilnih posodah za nadzemno skladiščenje kurilnega olja, kerozina in dizelskih pogonskih goriv v skladu z Uredbo (EU) št. 305/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (UL 2017, L 288, str. 36) razglasi za ničen,

               —

               Sklep Komisije (EU) 2017/1996 z dne 6. novembra 2017 o ohranitvi sklica na harmonizirani standard EN 12285-2:2005 o jeklenih rezervoarjih, izdelanih v delavnici, v skladu z Uredbo (EU) št. 305/2011 Evropskega parlamenta in Sveta v Uradnem listu Evropske unije (UL 2017, L 288, str. 39) razglasi za ničen, in

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve
               Tožeča stranka s prvim tožbenim razlogom trdi, da izpodbijana sklepa kršita obveznost obrazložitve iz člena 296, drugi odstavek, PDEU. Izpodbijana sklepa ne zavzemata nobenega stališča glede osrednjega vprašanja v skladu s členom 18(1) Uredbe (EU) št. 305/2011 (1) glede tega ali sta zadevna harmonizirana standarda skladna z zadevnim mandatom in ali je na podlagi standardov mogoče zagotoviti izpolnitev osnovnih zahtev za gradbena dela. Posledično niti tožeča stranka niti Splošno sodišče ne moreta presoditi na katere bistvene pravne in dejanske preudarke se je oprla tožena stranka.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev materialno pravnih predpisov Uredbe (EU) št. 305/2011

                           —

                           Prvič, izpodbijana sklepa kršita člen 17(5), prvi in drugi pododstavek, Uredbe (EU) št. 305/2011. Tožena stranka v nasprotju s temi določbami ni preučila obsega, v katerem ti harmonizirani standardi ustrezajo zadevnim mandatom. Posledično ni ugotovila, da skladnost dejansko ne obstaja.

                           —

                           Drugič, izpodbijana sklepa kršita člen 18(2), v povezavi s členom 17(3), prvi pododstavek, Uredbe (EU) št. 305/2011. Tožena stranka ni upoštevala okoliščine, da izpodbijana harmonizirana standarda ne vključujeta metod ali meril za presojo uspešnosti glede na bistvene značilnosti mehanske odpornosti in stabilnosti, kakor tudi natezne trdnosti in vzdržnosti rezervoarjev za uporabo v potresnih in poplavnih ravnicah, zajetih v obsegu standardov, in sta zato nepopolna glede treh bistvenih značilnosti gradbenih proizvodov, s tem pa ogrožata skladnost z osnovnimi zahtevami za gradbene objekte.

                           —

                           Tretjič, tožena stranka je storila napako pri presoji s tem, da je kot nedopustno zavrnila zahtevo tožeče stranke, da v vsakem od primerov doda omejitev pri objavi sklicevanj za izpodbijana harmonizirana standarda, in s tem kršila člen 18(2) Uredbe (EU) št. 305/2011.

                           —

                           Nazadnje je tožena stranka pri sprejetju izpodbijanih sklepov storila še eno očitno napako pri presoji s tem, da je pri sprejetju izpodbijanih sklepov zavrnila podredno uveljavljano zahtevo tožeče stranke glede umika sklicevanja zadevnih standardov iz Uradnega lista Evropske unije, ob sklicevanju na možnost, ki jo imajo po mnenju Komisije države članice v zvezi z omejitvijo ali prepovedjo.

      (1)  Uredba (EU) št. 305/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 2011 o določitvi usklajenih pogojev za trženje gradbenih proizvodov in razveljavitvi Direktive Sveta 89/106/EGS (UL 2011, L 88, str. 5).


title: Zadeva T-118/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 8. februarja 2018 – Institute for Direct Democracy in Europe/Parlament (Pravo institucij — Evropski parlament — Odločba o odobritvi subvencije politični ustanovi za leto 2017, v kateri sta določena vnaprejšnje financiranje v višini 33 % najvišjega možnega zneska subvencije in obveznost predložitve bančne garancije za vnaprejšnje financiranje — Ničnostna tožba — Izpodbojni akt — Dopustnost — Obveznost nepristranskosti — Pravica do obrambe — Finančna uredba — Pravila uporabe finančne uredbe — Uredba (ES) št. 2004/2003 — Sorazmernost)

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/30

         Sodba Splošnega sodišča z dne 8. februarja 2018 – Institute for Direct Democracy in Europe/Parlament
   (Zadeva T-118/17) (1)

   ((Pravo institucij - Evropski parlament - Odločba o odobritvi subvencije politični ustanovi za leto 2017, v kateri sta določena vnaprejšnje financiranje v višini 33 % najvišjega možnega zneska subvencije in obveznost predložitve bančne garancije za vnaprejšnje financiranje - Ničnostna tožba - Izpodbojni akt - Dopustnost - Obveznost nepristranskosti - Pravica do obrambe - Finančna uredba - Pravila uporabe finančne uredbe - Uredba (ES) št. 2004/2003 - Sorazmernost))
   (2018/C 112/39)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Institute for Direct Democracy in Europe ASBL (IDDE) (Bruselj, Belgija) (zastopnika: E. Plasschaert in É. Montens, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropski parlament (zastopnika: C. Burgos in S. Alves, agenta)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Odločbe Parlamenta FINS-2017-28 z dne 15. decembra 2016 o odobritvi subvencije tožeči stranki v delu, v katerem je s to odločbo zadržano izplačilo subvencije za leto 2017, in v delu, v katerem je z njo vnaprejšnje financiranje omejeno na 33 % najvišjega možnega zneska subvencije ob predložitvi bančne garancije.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Institute for Direct Democracy in Europe ASBL (IDDE) nosi poleg svojih stroškov tudi stroške Evropskega parlamenta, vključno s stroški, nastalimi v postopku za izdajo začasne odredbe.

      (1)  UL C 121, 18.4.2017.


title: Zadeva T-58/18: Tožba, vložena 2. februarja 2018 – Mahr/EUIPO – Especialidades Vira (Xocolat)

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/41

         Tožba, vložena 2. februarja 2018 – Mahr/EUIPO – Especialidades Vira (Xocolat)
   (Zadeva T-58/18)
   (2018/C 112/52)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Ramona Mahr (Dunaj, Avstrija) (zastopnik: T. Rohracher, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Especialidades Vira, SL (Martorell, Španija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka Evropske unije „Xocolat“ – zahteva za registracijo št. 14 335 574

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 6. novembra 2017 v zadevi R 541/2017-2

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 1001/2017.


title: Zadeva C-688/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Fővárosi Törvényszék (Madžarska) 8. decembra 2017 – Bayer Pharma AG/Richter Gedeon Vegyészeti Gyár Nyrt., Exeltis Magyarország Gyógyszerkereskedelmi Kft.

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/12

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Fővárosi Törvényszék (Madžarska) 8. decembra 2017 – Bayer Pharma AG/Richter Gedeon Vegyészeti Gyár Nyrt., Exeltis Magyarország Gyógyszerkereskedelmi Kft.
   (Zadeva C-688/17)
   (2018/C 112/16)
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Fővárosi Törvényszék

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Bayer Pharma AG

      Toženi stranki: Richter Gedeon Vegyészeti Gyár Nyrt. in Exeltis Magyarország Gyógyszerkereskedelmi Kft.

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba besedno zvezo „zagotoviti […] ustrezno nadomestilo za škodo“ iz člena 9(7) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/48/ES z dne 29. aprila 2004 o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine (1) razlagati tako, da so države članice dolžne sprejeti materialnopravne predpise glede odgovornosti strank ter zneska in načina nadomestila škode, v skladu s katerimi lahko nacionalna sodišča držav članic odredijo, naj tožeča stranka plača nadomestilo toženi stranki za škodo, ki ji je nastala z ukrepi sodišča, ki so bili naknadno razveljavljeni ali se niso več uporabljali, in sicer zaradi ravnanja ali opustitve tožeče stranke ali zato, ker je sodišče naknadno ugotovilo, da ni bilo kršitve ali nevarnosti kršitve pravice intelektualne lastnine?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje za predhodno odločanje pritrdilen, ali člen 9(7) navedene direktive nasprotuje zakonodaji države članice, na podlagi katere je treba za nadomestilo iz te določbe direktive uporabiti splošna pravila države članice glede civilnopravne odgovornosti in odškodnine, v skladu s katerimi sodišče ne more naložiti tožeči stranki, naj odpravi škodo, ki je bila povzročena z začasnim ukrepom, ki se je naknadno zaradi razglasitve ničnosti patenta izkazal za neutemeljen, in ki je nastala zato, ker tožena stranka ni ravnala tako, kot se bi na splošno pričakovalo v zadevnem položaju, ali ker je za njen nastanek iz istega razloga odgovorna tožena stranka, če je tožeča stranka ob vložitvi predloga za začasni ukrep ravnala tako, kot se na splošno v takem položaju lahko pričakuje?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 2, str. 32.


title: Zadeva C-264/16 P: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 1. februarja 2018 – Deutsche Bahn AG, Schenker AG, Schenker China Ltd, Schenker International (H.K.) Ltd/Evropska komisija (Pritožba — Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Člen 101 PDEU — Določitev cen — Storitve mednarodne zračne špedicije — Sporazum glede določanja cene, ki vpliva na končno ceno storitev)

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/4

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 1. februarja 2018 – Deutsche Bahn AG, Schenker AG, Schenker China Ltd, Schenker International (H.K.) Ltd/Evropska komisija
   (Zadeva C-264/16 P) (1)

   ((Pritožba - Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Člen 101 PDEU - Določitev cen - Storitve mednarodne zračne špedicije - Sporazum glede določanja cene, ki vpliva na končno ceno storitev))
   (2018/C 112/05)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožniki: Deutsche Bahn AG, Schenker AG, Schenker China Ltd, Schenker International (H.K.) Ltd (zastopniki: F. Montag, M. Eisenbarth, F. Hoseinian, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopniki: A. Dawes, H. Leupold in G. Meessen, agenti)

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Deutsche Bahn AG, Schenker AG, Schenker China Ltd et Schenker International (H.K.) Ltd poleg svojih stroškov nosijo stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

      (1)  UL C 243, 4.7.2016.


title: Zadeva T-59/18: Tožba, vložena 5. februarja 2018 – Endoceutics/EUIPO – Merck (FEMIVIA)

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/42

         Tožba, vložena 5. februarja 2018 – Endoceutics/EUIPO – Merck (FEMIVIA)
   (Zadeva T-59/18)
   (2018/C 112/53)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Endoceutics, Inc. (Quebec, Quebec, Kanada) (zastopnik: M. Wahlin, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Merck KGaA (Darmstadt, Nemčija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: besedna znamka EU „FEMIVIA“ – prijava št. 13148 986

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 27. novembra 2017 v zadevi R 280/2017-2

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               EUIPO naloži plačilo njenih stroškov pri EUIPO in pri Splošnem sodišču.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 2017/1001.


title: Zadeva C-690/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberlandesgericht Düsseldorf (Nemčija) 8. decembra 2017 – ÖKO-Test Verlag GmbH/Dr. Rudolf Liebe Nachf. GmbH & Co.KG

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberlandesgericht Düsseldorf (Nemčija) 8. decembra 2017 – ÖKO-Test Verlag GmbH/Dr. Rudolf Liebe Nachf. GmbH & Co.KG
   (Zadeva C-690/17)
   (2018/C 112/17)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: ÖKO-Test Verlag GmbH

      Tožena stranka: Dr. Rudolf Liebe Nachf. GmbH & Co.KG

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali gre za protipravno uporabo posamezne znamke v smislu člena 9(1), drugi stavek, točka (b), Uredbe o znamki Skupnosti (1)/Uredbe o znamki EU (2) ali člena 5(1), drugi stavek, točka (a), Direktive o znamkah (3), če

                           —

                           mora biti posamezna znamka nameščena na proizvod, za katerega navedena znamka ni zaščitena,

                           —

                           se namestitev posamezne znamke s strani tretje osebe v gospodarskem prometu razume kot t. i. testni žig, torej tako da je proizvod izdelala in dala v promet tretja oseba, ki ni pod nadzorom imetnika znamke, vendar pa je imetnik znamke ta proizvod testiral glede določenih lastnosti in ga na podlagi tega ocenil z določenim rezultatom, navedenim v testnem žigu.

                           —

                           in je posamezna znamka registrirana, med drugim, za „obveščanje potrošnikov in svetovanje potrošnikom pri izbiri blaga in storitev, zlasti na podlagi rezultatov testiranja in preiskav ter s presojo kakovosti“?

               2.

               Če bi bil odgovor Sodišča na prvo vprašanje nikalen:
               Ali gre za nedovoljeno uporabo v smislu člena 9(1), drugi stavek, točka (c), Uredbe o znamki Skupnosti in člena 5(2) Direktive o znamkah, če

                           —

                           je posamezna znamka znana samo kot testni žig, kakor je opisan v prvem vprašanju, in

                           —

                           tretja oseba posamezno znamko uporablja kot testni žig?

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL 2009, L 78, str. 1).

      (2)  Uredba (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2017 o blagovni znamki Evropske unije (UL 2017, L 154, str. 1).

      (3)  Direktiva 2008/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (UL 2008, L 299, str. 25).


title: Zadeva C-25/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Okrazhen sad Blagoevgrad (Bolgarija) 16. januarja 2018 – Bryan Andrew Ker/Pavlo Postnov, Natalia Postnova

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/21

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Okrazhen sad Blagoevgrad (Bolgarija) 16. januarja 2018 – Bryan Andrew Ker/Pavlo Postnov, Natalia Postnova
   (Zadeva C-25/18)
   (2018/C 112/28)
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Okrazhen sad Blagoevgrad

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnik: Bryan Andrew Ker

      Nasprotni stranki v pritožbenem postopku: Pavlo Postnov, Natalia Postnova

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali so odločitve nepoosebljenih pravnih skupnosti, ustanovljenih po zakonu na podlagi posebnega imetništva pravice, ki jih sprejme večina njihovih članov, vendar so zavezujoče za vse, tudi tiste, ki so jim ugovarjali, podlaga za „pogodbeno obveznost“ glede določitve mednarodne pristojnosti v skladu s členom 7, točka 1(a), Uredbe (EU) št. 1215/2012 (1)?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen: ali je treba za take odločitve uporabljati pravila o določitvi prava, ki se uporablja, pri pogodbenih razmerjih iz Uredbe (ES) št. 593/2008 (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. junija 2008 o pravu, ki se uporablja za pogodbena obligacijska razmerja (Rim I)?

               3.

               Če je odgovor na prvo in drugo vprašanje nikalen: ali je treba za take odločitve uporabljati predpise iz Uredbe (ES) št. 864/2007 (3) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. julija 2007 o pravu, ki se uporablja za nepogodbene obveznosti (Rim II), in katera od nepogodbenih podlag za odgovornost, navedenih v Uredbi, je ustrezna v tem primeru?

               4.

               Če je odgovor na prvo ali drugo vprašanje pritrdilen: ali je treba odločitve nepoosebljenih skupnosti o izdatkih za vzdrževanje zgradbe obravnavati kot „pogodbo o opravljanju storitev“ v smislu člena 4(1)(b) Uredbe (ES) št. 593/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. junija 2008 o pravu, ki se uporablja za pogodbena obligacijska razmerja (Rim I), ali kot pogodbo o „stvarni pravici“ ali „najemni pravici“ v smislu člena 4(1)(c) te uredbe?

      (1)  Uredba (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL 2012, L 351, str. 1).

      (2)  Uredba (ES) št. 593/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. junija 2008 o pravu, ki se uporablja za pogodbena obligacijska razmerja (Rim I) (UL 2008, L 177, str. 6).

      (3)  Uredba (ES) št. 864/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. julija 2007 o pravu, ki se uporablja za nepogodbene obveznosti (Rim II) (UL 2007, L 199, str. 40).


title: Zadeva C-691/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Madžarska) 11. decembra 2017 – PORR Építési Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Madžarska) 11. decembra 2017 – PORR Építési Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
   (Zadeva C-691/17)
   (2018/C 112/18)
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: PORR Építési Kft.

      Tožena stranka: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba določbe Direktive 2006/112/ES (1), natančneje načela sorazmernosti, davčne nevtralnosti in učinkovitosti, razlagati tako, da nasprotujejo praksi nacionalnega davčnega organa, ki – ne da bi obstajala davčna utaja – ob odmeri davka zavrne pravico do odbitka, ki jo je mogoče uveljavljati na podlagi računa z obračunanim DDV, izdanega v skladu s sistemom običajne obdavčitve, ker meni, da bi bilo pravilno račun za transakcijo izdati v skladu z ureditvijo obrnjene davčne obveznosti, ne da bi se pred zavrnitvijo pravice do odbitka

                           —

                           preverilo, ali lahko izdajatelj računa prejemniku računa vrne napačno plačani znesek DDV, in

                           —

                           preverilo, ali lahko izdajatelj računa ta račun zakonito (v okviru nacionalnega pravnega okvira) popravi in regularizira ter na ta način od davčnega organa pridobi vračilo napačno plačanega davka.

               2.

               Ali je treba določbe Direktive 2006/112/ES, natančneje načela sorazmernosti, davčne nevtralnosti in učinkovitosti, razlagati tako, da nasprotujejo praksi nacionalnega davčnega organa, ki ob odmeri davka zavrne pravico do odbitka, ki jo je mogoče uveljavljati na podlagi računa z obračunanim DDV, izdanega v skladu s sistemom običajne obdavčitve, ker meni, da bi bilo pravilno račun za transakcijo izdati v skladu z ureditvijo obrnjene davčne obveznosti, in v skladu s katero ob plačilu davka ni določeno, da se prejemniku računa vrne napačno plačani davek, čeprav je izdajatelj računa znesek DDV iz računov že plačal davčnemu organu?

      (1)  Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006, L 347, str. 1).


title: Zadeva T-67/18: Tožba, vložena 5. februarja 2018 – Probelte/Komisija

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/42

         Tožba, vložena 5. februarja 2018 – Probelte/Komisija
   (Zadeva T-67/18)
   (2018/C 112/54)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Probelte, SA (Murcia, Španija) (zastopnika: C. Mereu in S. Saez Moreno, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               tožbo razglasi za dopustno in utemeljeno;

               —

               Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2017/2065 z dne 13. novembra 2017 o potrditvi pogojev za odobritev aktivne snovi 8-hidroksikinolin, kot so določeni v Izvedbeni uredbi (EU) št. 540/2011, in o spremembi Izvedbene uredbe (EU) 2015/408 glede vključitve aktivne snovi 8-hidroksikinolin na seznam kandidatk za zamenjavo (1) (v nadaljevanju: izpodbijani akt) razglasi za nično in

               —

               tožeči stranki naloži plačilo vseh stroškov in izdatkov tega postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka trdi, da je tožena stranka s sprejetjem izpodbijanega akta, s katerim je bil zavrnjen zahtevek tožeče stranke za spremembo pogojev za odobritev 8-hidroksikinolina in s katerim je bila ta snov vključena na seznam kandidatk za zamenjavo, storila očitno napako pri presoji in kršila pravici tožeče stranke do obrambe in legitimnih pričakovanj.
   Tožeča stranka izrecno predlaga razglasitev ničnosti izpodbijanega akta iz teh razlogov:

               1.

               Zavrnitev zahtevka tožeče stranke za spremembo pogojev za odobritev 8-hidroksikinolina kot so določeni v Izvedbeni uredbi (EU) št. 540/2011. (2)

                           —

                           Pravica do obrambe: Tožena stranka ni strokovno pregledala pregledala novih podatkov, ki jih je tožeča stranka izrecno smela predložiti v okviru postopka za spremembo 8-hidroksikinolina v skladu z Uredbo 1107/2009. (3) Tožena stranka je s tem tožečo stranko prikrajšala za pravico, da svoje stališče predstavi ustrezno in učinkovito. Tožena stranka je 8-hidroksikinolin vključila na seznam snovi kandidatk za zamenjavo, ne da bi ustrezno upoštevala nove podatke tožeče stranke s testiranj.

                           —

                           Legitimna pričakovanja: Tožena stranka ni strokovno pregledala novih podatkov, ki jih je tožeča stranka izrecno smela predložiti v okviru postopka za spremembo 8-hidroksikinolina v skladu z Uredbo 1107/2009, čeprav je toženo stranko izrecno obvestila, da jih lahko. Tožena stranka je s tem kršila legitimna pričakovanja tožeče stranke, da bodo njene podatke strokovno pregledale vse države članice.

                           —

                           Očitna napaka pri presoji: Z znanstvenega vidika je bilo jasno, da so bili podatki pomanjkljivi in da bi torej novi podatki, ki jih je predložila tožeča stranka, pripomogli k zapolnitvi praznin pri klasifikaciji. Tožena stranka je storila očitno napako pri presoji, ker ni upoštevala celotnega tedanjega znanstvenega in tehničnega znanja v zvezi s snovjo 8-hidroksikinolin.

               2.

               Sprememba Izvedbene uredbe (EU) št. 2015/408 (4) v zvezi z vključitvijo snovi in seznam kandidatk za zamenjavo.

                           —

                           Pravica do obrambe/legitimna pričakovanja/očitna napaka pri presoji: Nespoštovanje in neuporaba zahtev za uvrstitev kandidatke v skladu s točko 4 Priloge II k Uredbi št. 1107/2009: tožena stranka ni opravila ocene izpostavljenosti, zato da bi ugotovila, ali bi se za snov lahko uporabila izjema iz točke 4 Priloge II. S tem je kršila upoštevne določbe Uredbe št. 1107/2009 in pravico tožeče stranke do obrambe in njena legitimna pričakovanja. Storila je tudi očitno napako pri presoji.

      (1)  UL 2017, L 295, str. 40

      (2)  Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 540/2011 z dne 25. maja 2011 o izvajanju Uredbe (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta glede seznama registriranih aktivnih snovi (UL 2011, L 153, str. 1).

      (3)  Uredba (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet in razveljavitvi direktiv Sveta 79/117/EGS in 91/414/EGS (UL 2009, L 309, str. 1).

      (4)  Izvedbena uredba Komisije (EU) 2015/408 z dne 11. marca 2015 o izvajanju člena 80(7) Uredbe (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet in pripravi seznama kandidatk za zamenjavo (UL 2015, L 67, str. 18).


title: Zadeva C-271/16 P: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 1. februarja 2018 – Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG, Panalpina China Ltd/Komisija (Pritožba — Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Člen 101 PDEU — Določitev cen — Storitve mednarodne zračne špedicije — Sporazum glede določanja cene, ki vpliva na končno ceno storitev)

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/4

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 1. februarja 2018 – Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG, Panalpina China Ltd/Komisija
   (Zadeva C-271/16 P) (1)

   ((Pritožba - Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Člen 101 PDEU - Določitev cen - Storitve mednarodne zračne špedicije - Sporazum glede določanja cene, ki vpliva na končno ceno storitev))
   (2018/C 112/06)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnice: Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG, Panalpina China Ltd (zastopniki: S. Mobley, A. Stratakis in A. Gamble, solicitors)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopniki: V. Bottka, G. Meessen in P.J.O. Van Nuffel, agenti)

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG in Panalpina China Ltd poleg svojih stroškov nosi stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

      (1)  UL C 243, 4.7.2016.


title: Zadeva T-68/18: Tožba, vložena 7. februarja 2018 – Fränkischer Weinbauverband/EUIPO (oblika steklenice)

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/44

         Tožba, vložena 7. februarja 2018 – Fränkischer Weinbauverband/EUIPO (oblika steklenice)
   (Zadeva T-68/18)
   (2018/C 112/55)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Weinbauverband eV. (Würzburg, Nemčija) (zastopnika: L. Petri in M. Gilch, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Zadevna sporna znamka: tridimenzionalna znamka Evropske unije (oblika steklenice) – prijava št. 15 431 281

      Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 4. decembra 2017 v zadevi R 413/2017-4

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 2017/1001


title: Zadeva C-33/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour du travail de Liège (Belgija) 18. januarja 2018 – V/Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants, Securex Integrity ASBL

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/22

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour du travail de Liège (Belgija) 18. januarja 2018 – V/Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants, Securex Integrity ASBL
   (Zadeva C-33/18)
   (2018/C 112/29)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour du travail de Liège

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnik: V

      Nasprotni stranki v pritožbenem postopku: Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants, Securex Integrity ASBL

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 87(8) Uredbe (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti (1) razlagati tako, da mora oseba, ki je pred 1. majem 2010 začela opravljati dejavnost zaposlene osebe v Velikem vojvodstvu Luksemburg in dejavnost samozaposlene osebe v Belgiji, da bi zanjo veljala zakonodaja, ki se uporablja na podlagi Uredbe št. 883/2004, za to vložiti izrecno zahtevo, čeprav v Belgiji pred 1. majem 2010 ni bila vključena v noben sistem in je belgijska zakonodaja v zvezi s socialnim položajem samozaposlenih oseb zanjo veljala le retroaktivno, po izteku trimesečnega roka, ki je začel teči 1. maja 2010?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je posledica zahteve iz člena 87(8) Uredbe št. 883/2004, vložene v zgoraj opisanih okoliščinah, uporaba zakonodaje države, pristojne v skladu z Uredbo št. 883/2004, z retroaktivnim učinkom od 1. maja 2010?

      (1)  UL, L 166, str. 1.


title: Zadeva C-697/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 11. decembra 2017 – Telecom Italia SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l’Italia SpA (Infratel Italia SpA)

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/14

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 11. decembra 2017 – Telecom Italia SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l’Italia SpA (Infratel Italia SpA)
   (Zadeva C-697/17)
   (2018/C 112/19)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Consiglio di Stato

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Telecom Italia SpA

      Drugi stranki v pritožbenem postopku: Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l’Italia SpA (Infratel Italia SpA)

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člen 28(2), prvi pododstavek, Direktive 2014/24/EU (1) razlagati tako, da zahteva popolno pravno in gospodarsko identiteto med gospodarskimi subjekti, izbranimi v predizboru, in tistimi, ki predložijo ponudbe v okviru omejenega postopka, in zlasti, ali je treba to določbo razlagati tako, da nasprotuje sporazumu, ki so ga holdingi, ki obvladujejo dva gospodarska subjekta, izbrana v predizboru, sklenili v času med predizborom in predložitvijo ponudb, če a) je predmet in učinek takega sporazuma (med drugim) izvedba združitve s prevzemom enega podjetja, izbranega v predizboru, v drugo tako podjetje (združitev s prevzemom, ki jo je med drugim dovolila Evropska komisija); b) so se posledice združitve pokazale šele potem, ko je prevzemna družba že predložila ponudbo (zato je bila njena sestava ob predložitvi ponudbe nespremenjena glede na sestavo ob predizboru); c) se je prevzeto podjetje (katerega sestava ni bila spremenjena na zadnji dan roka za predložitev ponudb) vseeno odločilo, da ne sodeluje v omejenem postopku, verjetno zaradi programa, ki je bil določen v pogodbi med holdingi.

      (1)  Direktiva 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES (UL L 94, 28.3.2014, str. 65).


title: Zadeva T-69/18: Tožba, vložena 5. februarja 2018 – Verband Deutscher Alten und Behindertenhilfe in CarePool Hannover/Komisija

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/44

         Tožba, vložena 5. februarja 2018 – Verband Deutscher Alten und Behindertenhilfe in CarePool Hannover/Komisija
   (Zadeva T-69/18)
   (2018/C 112/56)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Deutscher Alten- und Behindertenhilfe, Landesverband Niedersachsen/Bremen und Hamburg/Schleswig-Holstein eV (Hannover, Nemčija) in CarePool Hannover GmbH (Hannover) (zastopnik: T. Unger, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Sklep Komisije C(2017) 7686 final z dne 23. novembra 2017 o državnih pomočeh SA.42268 (2017/E) – Nemčija Državna pomoč za spodbujanje socialnega dela in SA.42877 (2017/E) – Nemčija CarePool Hannover GmbH razglasi za ničen;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata tri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev postopkovnih pravic
               Kršitev obličnostnih zahtev v smislu člena 263(2) PDEU naj bi izhajala iz odločitve tožeče stranke, da kljub resnim težavam pri presoji dejanskega in pravnega položaja ni začela formalnega postopka preiskave. Te resne težave pri presoji vprašanja začetka formalnega postopka preiskave naj bi potrjevali zlasti trajanje, kakovost obrazložitve tožene stranke in njeno ravnanje med spornim postopkom preiskave pomoči.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve iz člena 296(2) PDEU
               Nadaljnja kršitev zahtev obličnosti naj bi izhajala iz tega, da naj izpodbijani sklep ne bi bil dovolj obrazložen in naj s tem ne bi izpolnjeval zahtev iz člena 296(2) PDEU.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev členov 107 in 108 PDEU
               Dalje naj bi bila podana kršitev členov 107 in 108 PDEU, ker naj bi tožena stranka napačno izhajala iz tega, da je podan obstoječ ukrep. Finančna sredstva za spodbujanje naj bi pomenila nove ukrepe, ki naj bi izpolnjevala pogoje za pomoč.


title: Zadeva T-759/16: Sklep Splošnega sodišča z dne 23. januarja 2018 – Campailla/Evropska unija (Odškodninska tožba — Pravo institucij — Odgovornost Evropske unije — Odločbe Splošnega sodišča in Sodišča — Tožba, ki jo je Splošno sodišče zavrglo kot nedopustno — Pritožba, zavržena kot nedopustna zaradi neobstoja zastopanja — Očitno nedopustna tožba)

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/31

         Sklep Splošnega sodišča z dne 23. januarja 2018 – Campailla/Evropska unija
   (Zadeva T-759/16) (1)

   ((Odškodninska tožba - Pravo institucij - Odgovornost Evropske unije - Odločbe Splošnega sodišča in Sodišča - Tožba, ki jo je Splošno sodišče zavrglo kot nedopustno - Pritožba, zavržena kot nedopustna zaradi neobstoja zastopanja - Očitno nedopustna tožba))
   (2018/C 112/40)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Massimo Campailla (Holtz, Luksemburg) (zastopnik: F. Rollinger, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije (zastopniki: sprva J. Inghelram in L. Tonini Alabiso, nato J. Inghelram in V. Hanley-Emilsson, agenti)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 268 PDEU za povrnitev škode, ki je tožeči stranki domnevno nastala zaradi sklepa z dne 6. oktobra 2011, Campailla/Komisija (C-265/11 P, neobjavljen, EU:C:2011:644).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže.

               2.

               Massimo Campailla nosi svoje stroške in stroške Evropske unije, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije.

      (1)  UL C 78, 13.3.2017.


title: Zadeva C-43/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Belgija) 24. januarja 2018 – Compagnie d'entreprises CFE SA/Région de Bruxelles-Capitale

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/24

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Belgija) 24. januarja 2018 – Compagnie d'entreprises CFE SA/Région de Bruxelles-Capitale
   (Zadeva C-43/18)
   (2018/C 112/31)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Conseil d'État

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Compagnie d'entreprises CFE SA

      Tožena stranka: Région de Bruxelles-Capitale

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je odlok, s katerim organ države članice določi posebno ohranitveno območje v skladu z Direktivo 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (1), torej odlok, ki vsebuje cilje ohranjanja in splošne preventivne ukrepe z regulativno vrednostjo, načrt ali program v smislu Direktive 2001/42/ES o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje (2)?

               2.

               Natančneje, ali je tak odlok zajet s členom 3(4) kot načrt ali program, ki določa okvir za prihodnja soglasja za izvedbo projektov, tako da morajo države članice v skladu z odstavkom 5 ugotoviti, ali bi lahko znatno vplival na okolje?

               3.

               Ali je treba člen 3(2)(b) Direktive 2001/42/ES o presoji vplivov nekaterih [načrtov in programov] na okolje razlagati tako, da je isti odlok o določitvi izvzet s področja uporabe njenega člena 3(4)?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102.

      (2)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 6, str. 157.


title: Zadeva C-625/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 3. novembra 2017 – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG/Finanzamt Feldkirch

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/5

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 3. novembra 2017 – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG/Finanzamt Feldkirch
   (Zadeva C-625/17)
   (2018/C 112/08)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Verwaltungsgerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Vlagateljica revizije: Verwaltungsgerichtshof

      Nasprotna stranka: Finanzamt Feldkirch

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali določba, ki določa dajatev od bilančne vsote kreditnih institucij, nasprotuje svobodi opravljanja storitev v skladu s členom 56 PDEU in naslednjimi in/ali prostemu pretoku kapitala in plačil v skladu s členom 63 PDEU, če mora kreditna institucija s sedežem v Avstriji v zvezi z bančnimi posli s strankami v preostali Evropski uniji plačati dajatev, medtem ko k temu ni zavezana kreditna institucija s sedežem v Avstriji, ki kot obvladujoča družba skupine kreditnih institucij take posle opravlja prek kreditne institucije, ki je članica skupine in ima sedež v drugi državi članici Evropske unije, katere bilanco je treba zaradi pripadnosti skupini konsolidirati z bilanco kreditne institucije, ki je obvladujoča družba skupine, ker je treba dajatev plačati od nekonsolidirane bilančne vsote (ki ni vključena v konsolidirani računovodski izkaz)?


title: Zadeva C-702/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 14. decembra 2017 – Unareti SpA/Ministero dello Sviluppo Economico in drugi

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/15

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 14. decembra 2017 – Unareti SpA/Ministero dello Sviluppo Economico in drugi
   (Zadeva C-702/17)
   (2018/C 112/20)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Consiglio di Stato

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Unareti SpA

      Nasprotne stranke: Ministero dello Sviluppo Economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per gli Affari Regionali, Autorità Garante per l’Energia Elettrica il Gas e il Sistema Idrico – Sede di Milano, Presidenza del Consiglio dei Ministri – Conferenza Stato Regioni ed Unificata, Ministero per gli affari regionali, Dipartimento per gli affari regionali e le autonomie, Conferenza Unificata Stato Regioni e Enti Locali

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Sodišču se zlasti postavlja vprašanje, ali so tovrstna načela in predpisi v nasprotju z zgoraj navedeno nacionalno zakonodajo, ki določa retroaktivno uporabo meril za določitev višine povračil, do katerih so upravičeni nekdanji koncesionarji, in tako posega v prejšnja pogodbena razmerja, ali pa je takšna uporaba – tudi z vidika sorazmernosti – utemeljena zaradi potrebe po zagotavljanju varstva drugih splošnih interesov, upoštevnih na evropski ravni in povezanih s potrebo po zagotavljanju boljšega varstva konkurence na zadevnem trgu ob sočasnem zagotavljanju večjega varstva odjemalcev, ki bi lahko posredno občutili posledice morebitnega povišanja zneskov, do katerih so upravičeni nekdanji koncesionarji.


title: Zadeva T-265/17: Sklep Splošnega sodišča z dne 1. februarja 2018 – ExpressVPN/EUIPO (EXPRESSVPN) (Znamka Evropske unije — Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija — Figurativna znamka EXPRESSVPN — Absolutni razlog za zavrnitev — Predlog za spremembo — Edini tožbeni predlog — Nedopustnost)

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/32

         Sklep Splošnega sodišča z dne 1. februarja 2018 – ExpressVPN/EUIPO (EXPRESSVPN)
   (Zadeva T-265/17) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija - Figurativna znamka EXPRESSVPN - Absolutni razlog za zavrnitev - Predlog za spremembo - Edini tožbeni predlog - Nedopustnost))
   (2018/C 112/41)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ExpressVPN Ltd (Glen Vine, Otok Man) (zastopnik: A. Muir Wood, barrister)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnik: J. Ivanauskas, agent)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 16. februarja 2017 (zadeva R 1352/2016-5) glede mednarodne registracije, v kateri je imenovana Evropska unija, št. 1265562 figurativne znamke EXPRESSVPN.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže.

               2.

               Družbi ExpressVPN Ltd se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 202, 26.6.2017.


title: Zadeva C-51/18: Tožba, vložena 29. januarja 2018 – Evropska komisija/Republika Avstrija

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/25

         Tožba, vložena 29. januarja 2018 – Evropska komisija/Republika Avstrija
   (Zadeva C-51/18)
   (2018/C 112/32)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: N. Gossement, B.-R. Killmann, agenta)

      Tožena stranka: Republika Avstrija

      Predlog tožeče stranke

   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               —

               presodi, da je Republika Avstrija, s tem da od nadomestila, ki avtorju izvirnega umetniškega dela pripada na podlagi sledne pravice, zahteva plačilo davka na dodano vrednost, krši člen 2 Direktive o DDV.

               —

               Republiki Avstriji naloži stroške postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja te tožbene razloge:
   Avstrija zahteva plačilo davka na dodano vrednost od nadomestila, ki je bilo v Avstriji uvedeno zaradi prenosa Direktive 2001/84/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. septembra 2001 o sledni pravici v korist avtorja izvirnega umetniškega dela in ki avtorju pripada pri nadaljnji prodaji grafičnega ali likovnega dela. Avstrija s tem krši člen 2 Direktive o davku na dodano vrednost.
   Pri sledni pravici med avtorjem in plačnikom nadomestila ne pride do nobene izmenjave storitev. Delež prodajne cene, ki pripada avtorju na podlagi sledne pravice, izhaja iz zakona in je pravno urejen tako, da mora odsvojitelj – ali kdorkoli, ki je bil pri nadaljnji odsvojitvi udeležen – avtorju plačati nadomestilo, ne da bi pri tem avtor opravil kakršnokoli storitev. Avtorjeva storitev je opravljena že pred nadaljnjo odsvojitvijo, s tem ko je dal avtor svoj izvirnik prvič v promet.
   Nadomestilo iz naslova sledne pravice, ki ga je treba plačati avtorju, zato ni protidajatev za kako storitev, ki bi jo opravil avtor, ampak je določeno izključno glede na ceno, ki je bila dosežena pri nadaljnji odsvojitvi, pri čemer avtor nanjo ne more vplivati. Avtorju nadomestilo pripada, ne da bi moral za to izpolniti kakšno obveznost – ki bi bila bodisi v storitvi bodisi v opustitvi – in celo ne da bi imel možnost take izpolnitve. Zato nadomestilo iz naslova sledne pravice ni plačilo v smislu člena 2 Direktive o DDV.

      (1)  Direktiva 2001/84/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. septembra 2001 o sledni pravici v korist avtorja izvirnega umetniškega dela (UL, psoebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 240).


title: Zadeva T-14/18: Tožba, vložena 16. januarja 2018 – Grčija/Komisija

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/32

         Tožba, vložena 16. januarja 2018 – Grčija/Komisija
   (Zadeva T-14/18)
   (2018/C 112/42)
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Helenska republika (zastopniki: G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou in E. Chroni)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga naj:

               —

               izpodbijani sklep razglasi za ničen v delu, v katerem so z njim iz financiranja Evropske unije izključeni stroški, ki jih je Helenska republika v letu zahtevka 2014 imela iz naslova pomoči na površino in ki ustrezajo 5 % skupnega zneska odhodkov za pomoči glede pašnikov v bruto znesku 15 583 893,42 EUR (neto znesek 12 482 555,68 EUR);

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov, ki so nastali Helenski republiki.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               Tožeča stranka s prvim razlogom zatrjuje, da je bil sporni finančni popravek v višini 5 % pomoči na površino glede pašnikov naložen neupravičeno, na podlagi napačno ugotovljenega dejanskega stanja in v nasprotju z načelom sorazmernosti.

               2.

               Tožeča stranka z drugim razlogom zatrjuje kršitev člena 31(2) in (3) Uredbe Sveta (ES) št. 1290/2005 z dne 21. junija 2005 ter člena 52(2) in (3) Uredbe (EU) št. 1306/2013 z dne 17. decembra 2013 v povezavi z določbami člena 12, od (1) do (6), in člena 8 Delegirane uredbe Komisije (EU) št. 907/2014 z dne 6. avgusta 2014, ter kršitev smernic iz dokumentov Komisije VI/5330797 in C(2015)3675 final/8-6-2015. Poleg tega zatrjuje neutemeljeno podvajanje popravkov za isti razlog in kršitev načela sorazmernosti.


title: Zadeva C-709/17 P: Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 18. decembra 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 10. oktobra 2017 v zadevi T-435/15, Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd/Evropska komisija

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/16

         Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 18. decembra 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 10. oktobra 2017 v zadevi T-435/15, Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd/Evropska komisija
   (Zadeva C-709/17 P)
   (2018/C 112/21)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: J.-F. Brakeland, A. Demeneix, M. França, agenti)

      Drugi stranki v postopku: Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd, European Bicycle Manufacturers Association

      Predloga

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               sodbo Splošnega sodišča z dne 10. oktobra 2017, T-435/15, Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd/Komisija, razveljavi, tožbo, vloženo na prvi stopnji, zavrne in tožeči stranki naloži plačilo stroškov;
               ali podredno,

               —

               zadevo vrne Splošnemu sodišču v ponovno sojenje in pridrži odločitev o stroških postopka na prvi stopnji in v okviru pritožbe.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožba Komisije se nanaša na sodbo Splošnega sodišča z dne 10. oktobra 2017, T-435/15. Splošno sodišče je z navedeno sodbo v delu, v katerem se nanaša na družbo Kolachi Raj, Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2015/776 (1) z dne 18. maja 2015 o razširitvi dokončne protidampinške dajatve, uvedene z Uredbo Sveta (EU) št. 502/2013 na uvoz koles s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, na uvoz koles, poslanih iz Kambodže in Pakistana ter s Filipinov, ne glede na to, ali so deklarirana kot izdelki s poreklom iz Kambodže ali Pakistana ali s Filipinov ali ne, razglasilo za nično.
   Komisija v utemeljitev pritožbe navaja samo en pritožbeni razlog.
   Komisija meni, da je Splošno sodišče napačno razložilo člen 13(2)(b) osnovne protidampinške uredbe. Prvič, Splošno sodišče je v izpodbijani sodbi v uporabo člena 13 osnovne uredbe in razlago izraza „iz“ iz člena 13(2)(b) te uredbe napačno vneslo pravila o poreklu. Drugič, Splošno sodišče je napačno omejilo vrsto dokazov, ki jih Komisija lahko uporabi za dokazovanje, da deli prihajajo „iz“ države, ki je predmet protidampinških ukrepov. Komisija meni, da razlaga Splošnega sodišča ni v skladu niti z besedilom, ozadjem in namenom člena 13 osnovne uredbe niti s sodno prakso Sodišča glede ukrepov proti izogibanju.

      (1)  UL 2015, L 122, str. 4.


title: Zadeva T-71/18: Tožba, vložena 8. februarja 2018 – Italija/Komisija

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/45

         Tožba, vložena 8. februarja 2018 – Italija/Komisija
   (Zadeva T-71/18)
   (2018/C 112/58)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Italijanska republika (zastopnika: G. Palmieri, agentka, in P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razpis javnega natečaja EPSO/AD/339/17 – Upravni uslužbenci (AD 7) na naslednjih področjih: 1. Finančna ekonomija, 2. Makroekonomija, ki je bil objavljen v Uradnem listu Evropske unije z dne 16. novembra 2017, št. 386 A, razglasi za ničen;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja sedem tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev členov 263, 264 in 266 PDEU, ker naj bi Komisija ravnala v nasprotju s sodbo Sodišča v zadevi C-566/10 P in sodbo Splošnega sodišča v združenih zadevah T-124/13 in T-191/31, s katerima je ugotovljena nezakonitost razpisov, v katerih so jeziki, ki jih kandidati na javnih natečajih lahko navedejo kot jezik 2, omejeni na angleščino, francoščino in nemščino.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 342 PDEU in členov 1 in 6 Uredbe (EGS) št. 1/18 o določitvi jezikov, ki se uporabljajo v Evropski gospodarski skupnosti (UL 17, 6.10.1958, str. 385).

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev člena 12 ES, sedaj 18 PDEU; člena 22 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah; člena 6(3) PEU; člena 1(2) in (3) Priloge III h Kadrovskim predpisom; členov 1 in 6 Uredbe št. 1/58; členov 1d(1) in (6), 27, drugi odstavek, in 28(f) Kadrovskih predpisov, ker navedene določbe prepovedujejo, da se evropskim državljanom in uradnikom institucij postavljajo jezikovne omejitve, ki niso na splošno in objektivno določene v poslovnikih institucij iz člena 6 Uredbe št. 1/58, ki zaenkrat še niso bili sprejeti, in prepovedujejo uvedbo takih omejitev, če ni podan poseben in utemeljen interes službe.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 6(3) PEU v delu, v katerem določa načelo zaupanja v pravo, ki je temeljna pravica, ki izhaja iz ustavnih tradicij, skupnih državam članicam.

               5.

               Peti tožbeni razlog: zloraba pooblastil in kršitev pravil materialnega prava v obravnavani zadevi v zvezi z naravo in ciljem obvestil o natečajih, ker je Komisija s preventivno in posplošeno omejitvijo na tri jezike, ki jih je mogoče izbrati kot jezik 2, preverjanje jezikovnih znanj kandidatov dejansko predčasno prenesla v fazo obvestila in pogojev za pripustitev, čeprav bi se to moralo opraviti v okviru natečaja. S tem jezikovna znanja postanejo pomembnejša od poklicnih znanj.

               6.

               Šesti tožbeni razlog: kršitev členov 18 in 24 PDEU; člena 22 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah; člena 2 Uredbe št. 1/58; in člena 1d(1) in (6) Kadrovskih predpisov, ker naj bi bila z določitvijo, da morajo biti prijave za sodelovanje poslane v angleščini, francoščini ali nemščini in da EPSO obvestila glede poteka natečaja kandidatom pošlje v istem jeziku, kršena pravica evropskih državljanov do uporabe lastnega jezika pri sporazumevanju z institucijami in ker naj bi pri tem prišlo do dodatne diskriminacije v škodo tistih, ki nimajo poglobljenih znanj teh treh jezikov.

               7.

               Sedmi tožbeni razlog: kršitev členov 1 in 6 Uredbe št. 1/58; členov 1d(1) in (6) ter 28(f) Kadrovskih predpisov; člena 1(1)(f) Priloge III h Kadrovskim predpisom; in člena 296, drugi pododstavek, PDEU (neobrazloženost) ter načela sorazmernosti; potvarjanje dejstev.

         V zvezi s tem se navaja, da obrazložitev, ki jo je podala Komisija, potvarja dejstva, ker ni nujno, da so ti trije jeziki najbolj uporabljani pri prevajanju dokumentov znotraj institucij; poleg tega je nesorazmerna glede na omejitev temeljne pravice, kakršna je prepoved jezikovne diskriminacije. Vsekakor obstajajo manj omejevalni ukrepi za zagotovitev učinkovitega prevajanja v institucijah.


title: Zadeva T-19/18: Tožba, vložena 19. januarja 2018 – Republika Litva/Evropska komisija

text:
               26.3.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/33

         Tožba, vložena 19. januarja 2018 – Republika Litva/Evropska komisija
   (Zadeva T-19/18)
   (2018/C 112/43)
   Jezik postopka: litovščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Republika Litva (zastopniki: D. Kriaučiūnas, R. Krasuckaitė, R. Dzikovič, G. Taluntytė, V. Vasiliauskienė, M. Palionis in A. Dapkuvienė)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               1.

               razglasi ničnost Izvedbenega sklepa Komisije (EU) 2017/2014 z dne 8. novembra 2017 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije v delu, v katerem je za Litvo določen finančni popravek v višini 9 745 705,88 EUR v zvezi z odhodki, povezanimi s financiranjem iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja;

               2.

               razglasi ničnost Izvedbenega sklepa Komisije (EU) 2017/2014 z dne 8. novembra 2017 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije v delu, v katerem je za Litvo določen finančni popravek v višini 546 351,91 EUR v zvezi z odhodki, povezanimi s financiranjem iz Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP);

               3.

               Evropski komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja te razloge.

               I.

               Evropska komisija (v nadaljevanju: Komisija) naj bi s tem, da je določila finančni popravek v višini 9 745 705,88 EUR zaradi pomanjkljivosti pri ključnih kontrolah, kršila člen 52(2) Uredbe (EU) št. 1306/2013, ker je pri oceni teže neskladnosti, narave kršitve in finančne škode, povzročene Evropske unije:

                           1.

                           s tem, da se je oprla na napačno razlago člena 24(1) in (2)(a) Uredbe (EU) št. 65/2011, napačno ugotovila, da ocene glede upravičenosti tožeče stranke, ki so bile opravljene v Litvi, niso zadostne iz razloga, da:

                                       1.1

                                       pregledi, ki so jih izvedli litovski organi v zvezi s povezavo med podjetjem in povezanim podjetjem ali partnerskim podjetjem v tujini, niso bili podrobni za namene potrditve statusa tožečih strank kot malih ali srednje velikih podjetij;

                                       1.2

                                       v Litvi spremljanje projektov, ki se štejejo za tvegane zaradi domnevnih umetnih pogojev, ni učinkovito;

                           2.

                           s tem, da se je oprla na napačno razlago člena 24(2)(d) Uredbe (EU) št. 65/2011, napačno ugotovila, da kakovost pregledov glede smiselnosti stroškov, ki so bili opravljeni v Litvi, ni bila zadostna;

                           3.

                           s tem, da se je oprla na napačno razlago člena 26(1)(d) in (2) Uredbe (EU) št. 65/2011, napačno ugotovila, da sistem pregledov na kraju samem, ki se uporablja v Litvi, ni zadosten;

                           4.

                           s tem, da se je oprla na napačno razlago člena 24(2)(a) Uredbe (EU) št. 65/2011, napačno ugotovila, da je bilo blago, nabavljeno v okviru enega od pregledanih projektov, v bistvu uporabljeno za namene, ki niso bili povezani s projektom.

               II.

               Komisija naj bi s tem, da je določila popravek v višini 546 351,91 EUR zaradi pomanjkljivosti pri ključnih in pomožnih kontrolah, kršila člen 52(2) Uredbe (EU) št. 1306/2013, ker pri oceni teže neskladnosti, narave kršitve in finančne škode, povzročene Evropske uniji:

                           1.

                           ni upoštevala izračunov pristojnih organov Republike Litve v zvezi s finančno škodo, povzročeno Evropski uniji, ki je povezana z razhajanji v sistemu kazni glede kršitev, ki se nanašajo na identifikacijo in registracijo živali, ki niso določene v upoštevnih ukrepih prava Unije, kar zadeva leto zahtevka 2014;

                           2.

                           ni upoštevala izračunov pristojnih organov Republike Litve v zvezi s finančno škodo, povzročeno Evropski uniji, ki je povezana s preveč popustljivo oceno neizpolnitve zahtev za identifikacijo in registracijo živali, kar zadeva leto zahtevka 2014;

                           3.

                           je s tem, da se oprla na napačno razlago člena 51(1) Uredbe (ES) št. 1122/2009, tudi napačno ugotovila, da v Litvi analiza tveganja ni bila v skladu s to uredbo, ker vanjo niso bili vključeni dejavniki tveganja, ki se nanašajo na živali;

                           4.

                           je prav tako s tem, da se je oprla na napačno razlago člena 84 Uredbe (ES) št. 1122/2009, napačno ugotovila, da spremljanje rezultatov kontrol v Litvi ni bilo v skladu s to uredbo, ker pri predložitvi statističnih podatkov niso bile v celoti spoštovane predloge Komisije.