title: Zadeva C-632/11 P: Pritožba, ki jo je Timsas Srl vložila 8. decembra 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 20. septembra 2011 v združenih zadevah T-394/08, T-408/08, T-453/08 in T-454/08, Regione autonoma della Sardegna in drugi proti Komisiji

text:
               21.4.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 118/9

         Pritožba, ki jo je Timsas Srl vložila 8. decembra 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 20. septembra 2011 v združenih zadevah T-394/08, T-408/08, T-453/08 in T-454/08, Regione autonoma della Sardegna in drugi proti Komisiji
   (Zadeva C-632/11 P)
   2012/C 118/14
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Pritožnika: Timsas Srl (zastopnika: D. Dodaroin S. Pinna, odvetnika)

      Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Regione autonoma della Sardegna, Selene di Alessandra Cannas Sas in drugi

      Predlogi

               —

               Razveljavitev sodbe Splošnega sodišča z dne 20. septembra 2011 v združenih zadevah T-394/08, T-408/08, T-453/08 in T-454/08 v delu, v katerem je zavrnjen očitek pritožnice v zvezi z pomanjkljivo obrazložitvijo glede spodbujevalnega učinka spornih državnih pomoči;

               —

               razglasitev ničnosti Odločbe Evropske komisije z dne 2. julija 2008 (2008/854/ES) o shemi državne pomoči C 1/04 (ex NN 158/03 in CP 15/2003) – Zloraba ukrepa pomoči N 272/98, regionalni zakon št. 9 iz leta 1998 (UL L 302, str. 9), in

               —

               naložitev Evropski Komisiji plačila stroškov postopka na obeh stopnjah.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Izpodbijana sodba vsebuje napake zaradi deformacije tožbenih razlogov, pravne napake ter nelogično in protislovno utemeljitev. Pritožnica zlasti uveljavlja, da Splošno sodišče niti enkrat ni implicitno pojasnilo razlogov za zavrnitev pritožbe v zvezi z očitno napako Komisije pri presoji spodbujevalnih učinkov državnih pomoči. Splošno sodišče je utemeljilo, da gre „zgolj za preizkus ali so tožeče stranke dokazale, da so v tem primeru obstajale okoliščine, ki so kljub nevložitvi zahteve pred začetkom izvedbe zadevnih projektov zagotovile spodbujevalne učinke ureditve državnih pomoči“, vendar pa ni navedlo, da naj pritožnice tega ne bi predložile niti ni navedlo nobenega razloga, na podlagi katerega bi bilo mogoče razumeti nagib za to (sploh zgolj implicitne) prepričanje.
   Bilo naj bi nezadostno in protislovno, kar se zatrjuje v točki 227 sodbe, v skladu s katero naj Komisija ne bi bila zavezana k presoji posebnih okoliščin posameznega prejemnika. Bilo naj bi nerazumljivo kako bi lahko pritožnice argumentirale, da je spodbujevalni učinek obstajal, če ne bi pojasnile okoliščin lastne izkušnje: Komisija in Splošno sodišče glede tožbe bi morala izdelati enotno načelo na podlagi objektivizacije situacije, ki jo je pojasnil vsak posameznik, ki bi se ga lahko upoštevalo kot posebnega ali specifičnega glede na konkretne podatke, vendar je lasten splošni in abstraktni predstavitvi.
   Nazadnje naj bi tako Komisija v izpodbijani odločbi, kot tudi Splošno sodišče v izpodbijani sodbi pritožnici izkrivila namere s tem, da sta ji pripisala namero, da zahteva odločitev na individualni ravni, ki ima kot navezna točka splošno ureditev državnih pomoči in zaradi tega nesporazuma naj bi se Komisija in Splošno sodišče pravno napačno odpovedala temu, da bi upoštevala učinek, ki bi ga imeli elementi, ki jih je predložila pritožnica, na presojo dometa ureditve državnih pomoči na splošno.


title: Zadeva F-38/16: Tožba, vložena 28. julija 2016 – ZZ/Parlament

text:
               3.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 364/58

      Tožba, vložena 28. julija 2016 – ZZ/Parlament
      (Zadeva F-38/16)
      (2016/C 364/76)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: C. Bernard-Glanz, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropski parlament

         Predmet in opis spora

      Razglasitev ničnosti ocenjevalnega poročila za leto 2014, kakor je bilo dokončno določeno v sklepu z dne 20. oktobra 2015, sklepa o dodelitvi točk za delovno uspešnost za leto 2014 in sklepa o nenapredovanju za leto 2015.

         Predloga tožeče stranke

                  —

                  Izpodbijane sklepi in, če je to potrebno, sklep o zavrnitvi pritožbe, naj se razglasijo za nični;

                  —

                  Parlamentu naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva T-236/10: Sklep Splošnega sodišča z dne 29. marca 2012 – Asociación Española de Banca proti Komisiji (Ničnostna tožba — Državne pomoči — Shema pomoči, ki omogoča davčnoamortizacijo finančnega dobrega imena za prevzem deležev v tujih družbah — Odločba s katero je shema pomoči razglašena za nezdružljivo s skupnim trgom in je odrejena zagotovitev vračila pomoči — Združenje — Neobstoj posamičnega nanašanja — Nedopustnost)

text:
               26.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 151/28

         Sklep Splošnega sodišča z dne 29. marca 2012 – Asociación Española de Banca proti Komisiji
   (Zadeva T-236/10) (1)

   (Ničnostna tožba - Državne pomoči - Shema pomoči, ki omogoča davčnoamortizacijo finančnega dobrega imena za prevzem deležev v tujih družbah - Odločba s katero je shema pomoči razglašena za nezdružljivo s skupnim trgom in je odrejena zagotovitev vračila pomoči - Združenje - Neobstoj posamičnega nanašanja - Nedopustnost)
   2012/C 151/46
   Jezik postopka: španščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Asociación Española de Banca (Madrid, Španija) (zastopniki: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñioz de Juan in R. Calvo Salinero, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: R. Lyal in C. Urraca Caviedes,)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti člena 1(1) in, podredno, člena 4 Odločbe 2011/5/ES Komisije z dne 28. oktobra 2009 o davčni amortizaciji finančnega dobrega imena (goodwill) za prevzeme tujih deležev C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) Španije (UL 2011, L 7, str. 48).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Asociaciôn Española de Banca se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 195, 17.7.2010.


title: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 25. maja 2005 v zadevi T-67/04, Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti SPA-FINDERS — Prejšnji nacionalni besedni znamki SPA in LES THERMES DE SPA — Člen 8(5) Uredbe (ES) št. 40/94)

text:
               23.7.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 182/35

      SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 25. maja 2005
   v zadevi T-67/04, Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti SPA-FINDERS - Prejšnji nacionalni besedni znamki SPA in LES THERMES DE SPA - Člen 8(5) Uredbe (ES) št. 40/94)
   (2005/C 182/66)
   Jezik postopka: angleščina
   V zadevi T-67/04, Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Belgija), ki jo zastopajo L. de Brouwer, E. Cornu, E. De Gryse in D. Moreau, avocats, proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral), druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe UUNT je bila Spa-Finders Travel Arrangements Ltd, s sedežem v New Yorku, (Združene države Amerike), zaradi tožbe zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 10. decembra 2003 (zadeva R 131/2003-1), v zvezi s postopkom z ugovorom med Spa Monopole, compagnie fermière Spa SA/NV, in Spa-Finders Travel Arrangements Ltd,, je Sodišče prve stopnje (drugi senat) v sestavi J. Pirrung, predsednik, N. J. Forwood in S. Papasavvas, sodnika, sodni tajnik: C. Kristensen, administratorka, dne 25. maja 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Tožeči stranki se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 94, 17.4.2004.


title: Zadeva C-225/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal d'instance de Dieppe (Francija) 8. maja 2014 – Facet SA proti Jeanu Henriju

text:
               14.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/9

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal d'instance de Dieppe (Francija) 8. maja 2014 – Facet SA proti Jeanu Henriju
   (Zadeva C-225/14)
   2014/C 223/13
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal d'instance de Dieppe

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Facet SA

      Tožena stranka: Jean Henri

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali člen 22 Direktive 2008/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah (1), ki se razlaga glede na Direktivo Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (2),, prepoveduje obstoj in uporabo vzorčnih klavzul v kreditnih pogodbah, s katerimi potrošnik priznava, da je dajalec kreditov izpolnil svoje obveznosti?

               2.

               Ali splošno načelo učinkovitosti prava Skupnosti ter člena 22 in 23 Direktive 2008/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah, ki se razlaga glede na Direktivo Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993, nasprotujejo temu, da lahko dajalec kreditov dokaže, da je izpolnil svoje predpogodbene in pogodbene obveznosti zgolj s tem, da je v kreditne pogodbe vključil vzorčne klavzule, s katerimi potrošnik priznava, da so bile obveznosti izpolnjene, ne da bi mu bilo treba predložiti dokumente, ki jih je izdal in vročil kreditojemalcu?

      (1)  Direktiva 2008/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah in razveljavitvi Direktive Sveta 87/102/EGS (UL L 133, str. 66).

      (2)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2 str. 288.


title: Zadeva C-153/09: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 2. decembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Schwerin – Nemčija) – Agrargut Bäbelin GmbH & Co KG proti Amt für Landwirtschaft Bützow (Skupna kmetijska politika — Integrirani administrativni in kontrolni sistem za nekatere programe pomoči — Uredba (ES) št. 1782/2003 — Shema enotnega plačila — Pravice za praho — Člen 54(6) — Uredba (ES) št. 796/2004 — Člen 50(4) — Prijava celotne površine, ki je na voljo za uporabo pravic za praho — Člen 51(1) — Sankcija)

text:
               29.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/4

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 2. decembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Schwerin – Nemčija) – Agrargut Bäbelin GmbH & Co KG proti Amt für Landwirtschaft Bützow
   (Zadeva C-153/09) (1)

   (Skupna kmetijska politika - Integrirani administrativni in kontrolni sistem za nekatere programe pomoči - Uredba (ES) št. 1782/2003 - Shema enotnega plačila - Pravice za praho - Člen 54(6) - Uredba (ES) št. 796/2004 - Člen 50(4) - Prijava celotne površine, ki je na voljo za uporabo pravic za praho - Člen 51(1) - Sankcija)
   2011/C 30/05
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Verwaltungsgericht Schwerin

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Agrargut Bäbelin GmbH & Co KG

      Tožena stranka: Amt für Landwirtschaft Bützow

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Verwaltungsgericht Schwerin – Razlaga člena 54 Uredbe Sveta (ES) št. 1782/2003 z dne 29. septembra 2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete ter o spremembi uredb (EGS) št. 2019/93, (ES) št. 1452/2001, (ES) št. 1453/2001, (ES) št. 1454/2001, (ES) 1868/94, (ES) št. 1251/1999, (ES) št. 1254/1999, (ES) št. 1673/2000, (EGS) št. 2358/71 in (ES) št. 2529/2001 (UL L 270 str. 1) in členov 50 in 51 Uredbe Komisije (ES) št. 796/2004 z dne 21. aprila 2004 o podrobnih pravilih za izvajanje navzkrižne skladnosti, modulacije in integriranega administrativnega in kontrolnega sistema, predvidenih z Uredbo Sveta (ES) št. 1782/2003 (UL L 141, str. 18) – Kmetijske pomoči – Obveznost, v skladu s katero mora kmet pravice za praho zaradi preprečitve previsokih prijav uveljavljati pred vsemi drugimi pravicami – Kršitev te obveznosti, kadar kmet po oddaji zemljišča v praho nima ornega zemljišča – Sankcije

      Izrek

               1.

               Člen 54(6) Uredbe Sveta (ES) št. 1782/2003 z dne 29. septembra 2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete ter o spremembi uredb (EGS) št. 2019/93, (ES) št. 1452/2001, (ES) št. 1453/2001, (ES) št. 1454/2001, (ES) 1868/94, (ES) št. 1251/1999, (ES) št. 1254/1999, (ES) št. 1673/2000, (EGS) št. 2358/71 in (ES) št. 2529/2001, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 319/2006 z dne 20. februarja 2006, je treba razlagati tako, da lahko kmet zahteva pomoč na podlagi pravic do plačila, ki jih ima na voljo – ki vključujejo le tiste, ki so vezane na površine, ki niso upravičene do pravic za praho – samo če je predhodno aktiviral vse svoje pravice za praho.

               2.

               Člen 51 Uredbe Komisije (ES) št. 796/2004 z dne 21. aprila 2004 o podrobnih pravilih za izvajanje navzkrižne skladnosti, modulacije in integriranega administrativnega in kontrolnega sistema, predvidenih z Uredbo Sveta (ES) št. 1782/2003, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 659/2006 z dne 27. aprila 2006, v povezavi s členom 50(4) iste uredbe je treba razlagati tako, da ob upoštevanju načela pravne varnosti sankcije, določene v členu 51(1), ni mogoče uporabiti za kmeta, ki je aktiviral pravice do plačila na podlagi trajnih pašnikov, ob tem pa ni aktiviral pravic za praho, ker ni razpolagal z dovolj hektarjev, upravičenih do pravic za praho.

      (1)  UL C 180, 1.8.2009.


title: Zadeva T-130/16: Tožba, vložena 29. marca 2016 – Coesia/EUIPO (Upodobitev okrogle oblike, sestavljena iz dveh poševnih simetričnih črt rdeče barve)

text:
               10.5.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 165/19

         Tožba, vložena 29. marca 2016 – Coesia/EUIPO (Upodobitev okrogle oblike, sestavljena iz dveh poševnih simetričnih črt rdeče barve)
   (Zadeva T-130/16)
   (2016/C 165/22)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Coesia SpA (Bologna, Italija) (zastopnik: S. Rizzo, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Evropske unije (Upodobitev okrogle oblike, sestavljena iz dveh poševnih simetričnih črt rdeče barve) – Prijava št. 13 681 151

      Izpodbijana odločba: Odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 26. januarja 2016 v zadevi R 1933/2015-2

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov.

      Navajana tožbena razloga

               —

               Kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009;

               —

               Kršitev člena 75 Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-641/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation (Francija) 12. decembra 2016 – Tünkers France, Tünkers Maschinenbau GmbH/Expert France

text:
               6.3.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 70/10

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation (Francija) 12. decembra 2016 – Tünkers France, Tünkers Maschinenbau GmbH/Expert France
   (Zadeva C-641/16)
   (2017/C 070/15)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour de cassation

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Vlagateljici kasacijske pritožbe: Tünkers France, Tünkers Maschinenbau GmbH

      Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Expert France

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člen 3 Uredbe Sveta (ES) št. 1346/2000 z dne 29. maja 2000 o postopkih v primeru insolventnosti (1) razlagati tako, da je sodišče, ki je začelo postopek zaradi insolventnosti, izključno pristojno za odškodninsko tožbo, s katero se pridobitelju dela dejavnosti, kupljenega v okviru tega postopka, očita, da se je neupravičeno predstavljal kot izključni distributer izdelkov, ki jih proizvaja dolžnik?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 1, str. 191.


title: Zadeva C-364/15 P: Pritožba, ki jo je Louis Vuitton Malletier vložila 13. julija 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 21. aprila 2015 v zadevi T-360/12, Louis Vuitton Malletier/Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG

text:
               14.12.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 414/14

         Pritožba, ki jo je Louis Vuitton Malletier vložila 13. julija 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 21. aprila 2015 v zadevi T-360/12, Louis Vuitton Malletier/Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG
   (Zadeva C-364/15 P)
   (2015/C 414/17)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: Louis Vuitton Malletier (zastopniki: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi, N. Parrotta, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sodbo Splošnega sodišča Evropske unije (drugi senat) z dne 21. aprila v zadevi T-360/12, ki je bila pritožnici vročena 29. aprila 2015;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov, nastalih pritožnici v tem postopku;

               —

               družbi Nanu-Nana naloži plačilo stroškov, nastalih pritožnici v tem postopku.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Družba Louis Vuitton Malletier (v nadaljevanju: Louis Vuitton ali pritožnica) s to pritožbo predlaga, naj Sodišče razveljavi sodbo Splošnega sodišča Evropske unije (drugi senat) z dne 21. aprila 2015 v zadevi T-360/12 (izpodbijana sodba), s katero je Splošno sodišče zavrnilo pritožbo družbe Louis Vuitton zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 16. maja 2012 v zadevi R 1854/2011-1, ki je registracijo znamke Skupnosti št. 658751 (figurativna) razglasilo za neveljavno v celoti zaradi neobstoja razlikovalnega učinka.

               2.

               Cilj te pritožbe je dokazati, da je Splošno sodišče napačno ugotovilo, da se člen 7(i)(b) Uredbe o znamki (1) uporablja za izpodbijano znamko.

               3.

               Splošno sodišče naj bi s tem, ko je ugodilo odločbi odbora za pritožbe, ki je izpodbijano znamko razglasilo za neveljavno, ker nima svojstvenega razlikovalnega učinka, kršilo pravila o dokaznem bremenu v postopku za ugotavljanje ničnosti.

               4.

               Pritožnica trdi zlasti, da bi moralo Splošno sodišče, da bi ravnalo v skladu z načeli domneve veljavnosti registriranih znamk Skupnosti in porazdelitvijo dokaznega bremena v postopkih za ugotavljanje ničnosti, razveljaviti izpodbijano odločbo, saj družba Nanu-Nana ni izpolnila svojega dokaznega bremena, ker ni mogla dokazati kakšne so bile norme in običaji zadevnega sektorja na dan zahteve za registracijo sporne znamke in zato ta ni občutno odstopala od njih.

               5.

               Glede na zgoraj navedeno pritožnica predlaga, naj Sodišče razveljavi izpodbijano sodbo in naj naloži UUNT in družbi Nanu-Nana plačilo stroškov, ki so pritožnici nastali v postopku.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti UL L 78, str. 1


title: Zadeva T-487/17: Tožba, vložena 3. avgusta 2017 – UE/Komisija

text:
               23.10.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/19

         Tožba, vložena 3. avgusta 2017 – UE/Komisija
   (Zadeva T-487/17)
   (2017/C 357/24)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: UE (zastopnika: S. Rodrigues in A. Tymen, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               za ničen razglasi Sklep Komisije z dne 4. oktobra 2016, s katerim je bila zavrnjena zahteva tožeče stranke z dne 14. oktobra 2013;

               —

               če je potrebno, za ničen razglasi Sklep Komisije z dne 26. aprila 2017, s katerim je bila zavrnjena pritožba tožeče stranke z dne 5. januarja 2017;

               —

               odredi, da se tožeči stranki nadomesti premoženjska in nepremoženjska škoda, ki jo je utrpela zaradi napake tožene stranke, ocenjena na 120 000 EUR (nepremoženjska škoda), 748 800 EUR (izguba dohodka) in 576 000 EUR (izguba pokojnine);

               —

               odredi, da se tožeči stranki nadomesti škoda, ki ji je nastala zaradi poteka in izida preiskave nadlegovanja, ocenjena na 50 000 EUR;

               —

               odredi, da se tožeči stranki povrnejo stroški.

      Tožbena razloga in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev načela dobrega upravljanja, kršitev člena 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, kršitev pravice do izjave in kršitev načela kontradiktornosti.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na očitno napako pri presoji, napačno presojo dejanskega stanja in kršitev člena 35, drugi stavek, Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.


title: Zadeva T-373/14: Tožba, vložena 26. maja 2014 – Petro Suisse Intertrade proti Svetu

text:
               11.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 261/36

         Tožba, vložena 26. maja 2014 – Petro Suisse Intertrade proti Svetu
   (Zadeva T-373/14)
   2014/C 261/61
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Petro Suisse Intertrade Co. SA (Pully, Švica) (zastopniki: J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta, D. Sellers in N. Pilkington, odvetniki)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               sklep Sveta iz dopisa z dne 14. marca 2014, naslovljenega na odvetnike tožeče stranke, o pregledu seznama oseb in subjektov iz Priloge II k Sklepu Sveta 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu, kakor je bil spremenjen s Sklepom Sveta 2012/829/SZVP z dne 21. decembra 2012, in iz Priloge IX k Uredbi (EU) št. 267/2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu, kakor se izvaja z Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 1264/2012 z dne 21. decembra 2012, v delu, v katerem je z njim zavrnjeno črtanje tožeče stranke s seznama oseb in subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi, razglasi za ničen;

               —

               to zadevo združi z zadevo T–156/13 v skladu s členom 50(1) Poslovnika;

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov tega postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga, in sicer pomanjkljivo obrazložitev in očitno napačno presojo Sveta.
   Tožeča stranka trdi, da čeprav je hčerinska družba delniške družbe National Iranian Oil Company (NIOC), Svet ni dokazal, da to Iranski državi prinaša gospodarsko korist, ki bi bila v nasprotju s ciljem izpodbijanih ukrepov.


title: Zadeva C-292/13: Sklep predsednika šestega senata Sodišča z dne 21. maja 2014 – Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (namke in modeli), Impexmetal S.A.

text:
               11.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 261/18

         Sklep predsednika šestega senata Sodišča z dne 21. maja 2014 – Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (namke in modeli), Impexmetal S.A.
   (Zadeva C-292/13) (1)

   2014/C 261/31
   Jezik postopka: poljščina
   Predsednik Sodišča šestega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 215, 27.7.2013.


title: Zadeva T-142/11: Sklep Splošnega sodišča z dne 6. julija 2011 – SIR proti Svetu (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi, sprejeti glede na razmere v Slonokoščeni obali — Umik zadevnih oseb s seznama — Ničnostna tožba — Umik tožbe)

text:
               24.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/21

         Sklep Splošnega sodišča z dne 6. julija 2011 – SIR proti Svetu
   (Zadeva T-142/11) (1)

   (Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi, sprejeti glede na razmere v Slonokoščeni obali - Umik zadevnih oseb s seznama - Ničnostna tožba - Umik tožbe)
   2011/C 282/44
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Société ivoirienne de raffinage (SIR) (Abidžan, Slonokoščena obala) (zastopnik: M. Ceccaldi, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: B. Driessen in A. Vitro, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Sklep Sveta 2011/18/SZVP z dne 14. januarja 2011 o spremembi Sklepa Sveta 2010/656/SZVP o podaljšanju omejevalnih ukrepov proti Slonokoščeni obali (UL L 11, str. 36) in Uredbe Sveta (ES) št. 25/2011 z dne 14. januarja 2011 o spremembi Uredbe (ES) št. 560/2005 o uvedbi določenih posebnih omejevalnih ukrepov zoper nekatere osebe in subjekte glede na razmere v Slonokoščeni obali (UL L 11, str. 1), ker ta dokumenta uvajata omejevalne ukrepe, ki posegajo v položaj tožeče stranke.

      Izrek

               1.

               O tožbi ni več treba odločati.

               2.

               Svetu Evropske unije se naloži plačilo stroškov.

               3.

               O predlogu Evropske komisije za intervencijo ni treba odločiti.

      (1)  UL C 130, 30.4.2011.


title: Zadeva C-52/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 31. januarja 2013 – Posteshop SpA – Divisione Franchising Kipoint proti Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               27.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 123/11

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 31. januarja 2013 – Posteshop SpA – Divisione Franchising Kipoint proti Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Presidenza del Consiglio dei Ministri
   (Zadeva C-52/13)
   2013/C 123/16
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Consiglio di Stato

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Posteshop SpA - Divisione Franchising Kipoint

      Toženi stranki: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba Direktivo 2006/114/ES (1) razlagati tako, da se v zvezi z varstvom trgovcev nanaša na oglaševanje, ki je zavajajoče in hkrati temelji na nedovoljenem primerjanju, ali pa se nanaša na dve ločeni nepravilnosti, ki sta pomembni tudi samostojno, in sicer zavajajoče oglaševanje in nedovoljeno primerjalno oglaševanje?

      (1)  Direktiva 2006/114/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o zavajajočem in primerjalnem oglaševanju (UL L 376, str. 21).


title: Zadeva C-173/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Düsseldorf (Nemčija) 17. aprila 2015 – GE Healthcare GmbH proti Hauptzollamt Düsseldorf

text:
               20.7.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 236/23

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Düsseldorf (Nemčija) 17. aprila 2015 – GE Healthcare GmbH proti Hauptzollamt Düsseldorf
   (Zadeva C-173/15)
   (2015/C 236/32)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Finanzgericht Düsseldorf

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: GE Healthcare GmbH

      Tožena stranka: Hauptzollamt Düsseldorf

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali se lahko licenčnine v smislu člena 32(1)(c) Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 (1) o carinskem zakoniku Skupnosti vključijo v carinsko vrednost, čeprav niti za trenutek sklenitve pogodbe niti za trenutek, ki je merodajen za nastanek carinskega dolga in v obravnavanem sporu izhaja iz členov 201(2) in 214(1) carinskega zakonika, ni mogoče z gotovostjo trditi, da je nastala obveznost plačila licenčnine?

               2.

               Če je treba na prvo vprašanje odgovoriti pritrdilno: Ali se lahko licenčnine za znamke v smislu člena 32(1)(c) carinskega zakonika nanašajo na uvoženo blago, čeprav se plačujejo tudi za storitve in uporabo bistvenega dela imena skupnega koncerna?

               3.

               Če je treba na drugo vprašanje odgovoriti pritrdilno: Ali so lahko licenčnine za znamke v smislu člena 32(1)(c) carinskega zakonika pogoj za prodajo uvoženega blaga za izvoz v Skupnost v smislu člena 32(5)(b) carinskega zakonika, čeprav je njihovo plačilo zahtevala in opravila s prodajalcem in kupcem povezana družba?

               4.

               Če je treba na tretje vprašanje odgovoriti pritrdilno in se licenčnine, kot v obravnavanem primeru, delno nanašajo na uvoženo blago in delno na storitve po uvozu: Ali ustrezna, zgolj na podlagi objektivnih in določljivih podatkov opravljena porazdelitev v skladu s členom 158(3) Uredbe (EGS) št. 2454/93 (2) z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (izvedbena uredba) in pojasnjevalno opombo iz Priloge 23 izvedbene uredbe k členu 32(2) carinskega zakonika pomeni, da se sme popraviti samo carinska vrednost, določena z uporabo člena 29 carinskega zakonika, ali je, če carinske vrednosti ni mogoče določiti z uporabo člena 29 carinskega zakonika, tudi pri določanju carinske vrednosti z uporabo njegovega člena 31 mogoče uporabiti porazdelitev iz člena 158(3) izvedbene uredbe, če ti stroški sicer ne bi bili upoštevani?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 4, str. 307.

      (2)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 6, str. 3.


title: Zadeva T-82/13: Tožba, vložena 13. februarja 2013 – Panasonic and MT Picture Display proti Komisiji

text:
               6.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 101/28

         Tožba, vložena 13. februarja 2013 – Panasonic and MT Picture Display proti Komisiji
   (Zadeva T-82/13)
   2013/C 101/57
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Panasonic Corp. (Kadoma, Japonska) in MT Picture Display Co. Ltd (Matsuocho, Japonska) (zastopniki: R. Gerrits in A.-H. Bischke, odvetnika, M. M. Hoskins, QC (Queen's Counsel) in S. Abram, Barrister)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

               —

               Sklep Komisije C(2012) 8839 final z dne 5. decembra 2012 v zadevi COMP/39.437 – katodne cevi v televizorjih in računalniških monitorjih razglasi za ničen v celoti ali v delu, v katerem je ugotovljeno, da sta tožeči stranki kršili člen 101 PDEU in člen 53 Sporazuma EGP;

               —

               sankciji, ki sta bili naloženi tožečima strankama, odpravi ali ju zmanjša; in

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov, nastalih tožečima strankama v tem postopku.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata štiri tožbene razloge.

               1.

               Prvi tožbeni razlog, da je bila kršena pravica do poštenega sojenja v zvezi z obdobjem do 10. februarja 2003, ker:

                           —

                           je ugotovitev v izpodbijanem sklepu, da je družba Matsushita Electric Industrial Co., Ltd. (v nadaljevanju: MEI) sodelovala pri zatrjevani enotni in trajajoči kršitvi člena 101 PDEU glede barvnih katodnih cevi (v nadaljevanju: kartel CPT) v obdobju pred 10. februarjem 2003, utemeljena na dveh novih ugotovitvah, ki nista bili navedeni v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah, in sicer, prvič, da je družba MEI vedela ali bi morala vedeti za kartel CPT, in drugič, da je družba MEI sprejela strateško odločitev, da bo sodelovala v kartelu CPT, na podlagi dvostranskih stikov. Podobno, sporni sklep zaradi utemeljitve teh obtožb prvikrat vsebuje sklicevanja na nekatere ustne navedbe in pisne dokaze ali na njihove dele;

                           —

                           to, da so bile te obtožbe in ti dokazi prvikrat navedeni v izpodbijanem sklepu, pomeni hudo kršitev pravice do obrambe družbe Panasonic Corporation (v nadaljevanju: Panasonic), je nedopustno in je razlog za razglasitev ničnosti tega sklepa, kar zadeva družbo MEI, za to obdobje.

               2.

               Drugi tožbeni razlog, da ni dokazano, da je družba MEI vedela ali bi morala vedeti za obstoj in/ali vsebino kartela CPT v obdobju do 10. februarja 2003, ker:

                           —

                           tudi če so obtožbe in/ali dokazi iz prvega tožbenega razloga dopustni, Komisija ni dokazala, da je družba MEI vedela ali bi morala vedeti, da so bili dvostranski stiki, ki jih je navezovala, del splošnega načrta in da je ta splošni načrt imel vse konstitutivne elemente zatrjevanega kartela CPT;

                           —

                           dokazi, na katere se sklicuje, tudi ne dokazujejo, da je družba MEI sprejela strateško odločitev, da bo sodelovala v kateremkoli kartelu CPT, na podlagi dvostranskih sestankov.

               3.

               Tretji tožbeni razlog, da ni bilo dokazano, da sta družbi MEI in MT Picture Display Co., Ltd. (v nadaljevanju: MTPD) sodelovali pri enotni in trajajoči kršitvi, kot je bila opredeljena v spornem sklepu, po 10. februarju 2003, ker:

                           —

                           ravnanja v Evropi in Aziji po 10. februarju 2003 niso bila del skupnega načrta z enotnim ciljem:

                           —

                           družbi MEI in MTPD nista sodelovali na nobenem večstranskem sestanku CPT v Evropi;

                           —

                           Komisija v zvezi dvostranskimi stiki družb MEI in MTPD v tem obdobju ni dokazala, da sta družbi MEI in MTPD vedeli ali bi morali vedeti za obstoj in/ali vsebino večstranskih ravnanj v okviru kartela v Evropi, v katere so bile vključeni drugi naslovniki izpodbijanega sklepa.

               4.

               Četrti tožbeni razlog, da je treba sankcijo, ki je bila naložena družbama Panasonic in MTPD, v celoti odpraviti ali pa, podredno, zmanjšati, ker:

                           —

                           družbi Panasonic in MTPD primarno trdita, da je treba ugotovitve o kršitvah, ki naj bi jih storili, v celoti razglasiti za nične, sankcijo, ki je bila naložena vsaki od njiju, pa v celoti odpraviti;

                           —

                           podredno, če bi družbi Panasonic in MTPD s predlogom za razglasitev ničnosti uspeli le deloma, bi bilo treba sankcijo, ki je bila naložena družbama Panasonic in MTPD, ustrezno zmanjšati;

                           —

                           dalje ali podredno, tudi če se ugotovitev o obstoju kršitve ohrani, je globa, naložena družbama Panasonic in MTPD, previsoka, ker je v izpodbijanem sklepu uporabljena napačna metodologija, na podlagi katere so zaradi izračuna globe prodaje znotraj skupine previsoko ovrednotene;

                           —

                           Dalje ali še vedno podredno, če globa, naložena družbama Panasonic in MTPD, ne bo v celoti odpravljena, bi jo bilo treba vsaj zmanjšati ob upoštevanju njune manj pomembne vpletenosti v zatrjevani kartel CPT.


title: Zadeva F-137/14: Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 5. februarja 2016 – GV/ESZD (Javni uslužbenci — Osebje ESZD — Pogodbeni uslužbenec — Pogodba za nedoločen čas — Člen 47(c) PZDU — Razlogi za odpoved delovnega razmerja — Izguba zaupanja — Pravica do izjave — Člen 41 Listine Evropske unije o človekovih pravicah — Načelo dobrega upravljanja — Premoženjska škoda — Nepremoženjska škoda)

text:
               21.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 106/47

         Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 5. februarja 2016 – GV/ESZD
   (Zadeva F-137/14) (1)

   ((Javni uslužbenci - Osebje ESZD - Pogodbeni uslužbenec - Pogodba za nedoločen čas - Člen 47(c) PZDU - Razlogi za odpoved delovnega razmerja - Izguba zaupanja - Pravica do izjave - Člen 41 Listine Evropske unije o človekovih pravicah - Načelo dobrega upravljanja - Premoženjska škoda - Nepremoženjska škoda))
   (2016/C 106/57)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: GV (zastopnik: H. Tettenborn, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska služba za zunanje delovanje (zastopnika: S. Marquardt in M. Silva, agenta)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe ESZD o odpovedi delovnega razmerja tožeče stranke za nedoločen čas in odškodninski zahtevek za nastalo premoženjsko in nepremoženjsko škodo.

      Izrek

               1.

               Odločba z dne 29. januarja 2014, s katero je direktor direktorata Evropske službe za zunanje delovanje za kadrovske zadeve kot organ, pooblaščen za sklepanje pogodb o zaposlitvi, odločil o odpovedi pogodbe o zaposlitvi GV z učinkom od 31. avgusta 2014, se razglasi za nično.

               2.

               Evropski službi za zunanje delovanje se naloži, naj GV za povrnitev nastale nepremoženjske škode izplača 5 000 EUR.

               3.

               V preostalem se tožba zavrne.

               4.

               Evropska služba za zunanje delovanje nosi svoje stroške in naloži se ji plačilo stroškov GV.

      (1)  UL C 34, 2.2.2015, str. 54.


title: Zadeva T-459/04: Tožba Jorge Manuel Pinheiro de Jesus Ferreira proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 22. novembra 2004

text:
               19.2.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/25

         Tožba Jorge Manuel Pinheiro de Jesus Ferreira proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 22. novembra 2004
   (Zadeva T-459/04)
   (2005/C 45/57)
   Jezik postopka: francoščina
   Jorge Manuel Pinheiro de Jesus Ferreira, stanujoč v Bruslju (Belgija), ki ga zastopa Georges Vandersanden, avocat, je dne 22. novembra 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložil tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožnik Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično Odločbo Komisije z dne 18. marca 2004 o uvrstitvi tožeče stranke v naziv A5, razred 3;

               —

               naloži Komisiji plačilo razlike med plačilom, ki ustreza uvrstitvi tožnika v naziv A5, razred 3, in plačilom, ki ustreza uvrstitvi v višji naziv, znesek pa mora biti zvišan za letne zamudne obresti 5,75 % od 1. decembra 2002;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Tožnik, uradnik Komisije, se je prijavil na delovno mesto stopnje A5/A4 na davčnem in carinskem področju. Bil je izbran in uvrščen v naziv A5, razred 3. Tožnik izpodbija slednjo odločbo z zatrjevanjem, da naj bi bil posebej sposoben in naj bi imel izjemne kvalifikacije ter da bi zato moral biti imenovan v naziv A4. Na tej osnovi se tožnik sklicuje na očitno napako pri oceni ob uporabi člena 31 Kadrovskih predpisov.
   Tožnik prav tako navaja kršitev pravic do obrambe, saj mu toženec naj ne bi dal možnosti, da predstavi svoje stališče pred sprejetjem napadene odločbe.
   Na koncu tožnik navaja kršitev člena 235 ES, s tem, da navaja, da napadena odločba naj ne bi bila obrazložena, ali podredno, naj ne bi bila obrazložena v zadostni meri.


title: Zadeva T-350/08: Sklep Splošnega sodišča z dne 18. marca 2010 – Papierfabrik Hamburger-Spremberg proti Komisiji

text:
               22.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 134/50

         Sklep Splošnega sodišča z dne 18. marca 2010 – Papierfabrik Hamburger-Spremberg proti Komisiji
   (Zadeva T-350/08) (1)

   2010/C 134/82

      Jezik postopka: nemščina

   Predsednik tretjega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 272, 25.10.2008.


title: Zadeva T-175/09 P: Pritožba, ki jo je Svet Evropske unije 27. aprila 2009 vložil zoper sodbo Sodišča za uslužbence z dne 17. februarja 2009 v zadevi F-51/08, Stols proti Svetu

text:
               18.7.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 167/15

         Pritožba, ki jo je Svet Evropske unije 27. aprila 2009 vložil zoper sodbo Sodišča za uslužbence z dne 17. februarja 2009 v zadevi F-51/08, Stols proti Svetu
   (Zadeva T-175/09 P)
   2009/C 167/31
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnik: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bauer in G. Kimberley, zastopnika)

      Druga stranka v postopku: Willem Stols (Halsteren, Nizozemska)

      Predlogi pritožnika

               —

               Sodba Sodišča za uslužbence z dne 17. februarja 2009 v zadevi Willem Stols proti Svetu, F-51/08, naj se razveljavi,

               —

               pritožba z dne 21. maja 2008, s katero je Willem Stols zahteval razglasitev ničnosti odločbe z dne 16. julija 2007, s katero je Svet zavrnil, da bi ga uvrstil na seznam uradnikov, ki so v napredovalnem obdobju 2007 napredovali v naziv AST 11, in odločbe z dne 5. februarja 2008, s katero je namestnik generalnega sekretarja Sveta kot organ, pristojen za imenovanja (OPI), zavrnil njegovo pritožbo, vloženo na podlagi člena 90(2) Predpisov za uslužbence, naj se zavrne,

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo celotnih stroškov postopka na prvi stopnji in pritožbenega postopka.

      Pritožbena razloga in bistvene trditve

   Svet Evropske unije s to pritožbo zahteva razveljavitev sodbe Sodišča za uslužbence z dne 17. februarja 2009 v zadevi Stols proti Svetu, F-51/08, s katero je Sodišče za uslužbence odločbi Sveta, s katerima je bilo zavrnjeno napredovanje Willema Stolsa v naziv AST 11 v napredovalnem obdobju 2007, razglasilo za nični.
   Svet v utemeljitev svoje pritožbe navaja dva pritožbena razloga:

               —

               nepravilno uporabo prava, ker naj bi Sodišče za uslužbence prekoračilo meje, ki jih sodna praksa določa za nadzor sodišča Skupnosti nad široko diskrecijsko pravico, ki jo ima OPI pri primerjalni preučitvi zaslug uradnikov — kandidatov za napredovanje;

               —

               kršitev obveznosti obrazložitve, ker izpodbijana sodba vsebuje številne pomanjkljivosti in nenatančnosti, zaradi katerih ni jasno, na podlagi česa je Sodišče za uslužbence dejansko sklepalo na obstoj očitne napake pri odločanju Sveta.


title: Zadeva F-65/06: Sklep Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 28. septembra 2011 – Pereira Sequeira proti Komisiji (Javni uslužbenci — Uradniki — Imenovanje — Notranji natečaj, objavljen pred 1. majem 2004 — Začasni uslužbenec, vpisan na seznam primernih kandidatov pred 1. majem 2006 — Uvrstitev v naziv — Člen 5(4) in člen 12(3) Priloge XIII h Kadrovskim predpisom — Dodatek za sekretariat — Tožba, ki je delno očitno nedopustna in delno očitno neutemeljena)

text:
               19.11.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 340/38

         Sklep Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 28. septembra 2011 – Pereira Sequeira proti Komisiji
   (Zadeva F-65/06) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Imenovanje - Notranji natečaj, objavljen pred 1. majem 2004 - Začasni uslužbenec, vpisan na seznam primernih kandidatov pred 1. majem 2006 - Uvrstitev v naziv - Člen 5(4) in člen 12(3) Priloge XIII h Kadrovskim predpisom - Dodatek za sekretariat - Tožba, ki je delno očitno nedopustna in delno očitno neutemeljena)
   2011/C 340/76
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Rosa Maria Pereira Sequeira (Bruselj, Belgija) (zastopniki: najprej T. Bontinck in J. Feld, odvetnika, nato T. Bontinck in S. Woog, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Currall in H. Krämer, zastopnika)

      Predmet

   Razglasitev ničnosti odločbe OPI, vročene tožeči stranki 19. septembra 2005, s katero je bila tožeča stranka – začasna uslužbenka, ki je uspešno opravila notranji natečaj COM/PC/04 – na podlagi določb Priloge XIII h Kadrovskim predpisom imenovana za uradnico z uvrstitvijo v naziv C*1.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 165, 15.7.2006, str. 36.


title: Zadeva T-389/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. julija 2012 – Guccio Gucci proti UUNT – Chang Qing Qing (GUDDY) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti GUDDY — Prejšnja besedna znamka Skupnosti GUCCI — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Močen razlikovalni učinek prejšnje znamke zaradi poznavanja v javnosti — Dokaz — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Obveznost obrazložitve — Člen 75 Uredbe št. 207/2009)

text:
               25.8.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 258/20

         Sodba Splošnega sodišča z dne 12. julija 2012 – Guccio Gucci proti UUNT – Chang Qing Qing (GUDDY)
   (Zadeva T-389/11) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti GUDDY - Prejšnja besedna znamka Skupnosti GUCCI - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Močen razlikovalni učinek prejšnje znamke zaradi poznavanja v javnosti - Dokaz - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Obveznost obrazložitve - Člen 75 Uredbe št. 207/2009)
   2012/C 258/37
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Guccio Gucci (Firence, Italija) (zastopnik: F. Jacobacci, odvetnik

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: V. Melgar, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT: Chang Qing Qing (Firence)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 14. aprila 2011 (zadeva R 143/2010-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Guccio Gucci SpA in Chang Qing Qing.

      Izrek

               1.

               Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 14. aprila 2011 (zadeva R 143/2010-1) se v delu, v katerem se nanaša na proizvode iz razreda 9 Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji proizvodov in storitev zaradi registracije znamk z dne 15. junija 1957, kakor je bil dopolnjen in spremenjen, in na drage kamne in žlahtne kovine iz razreda 14 tega sporazuma, razveljavi.

               2.

               UUNT se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 282, 24.9.2011.


title: Zadeva T-486/04: Tožba Christosa Michaila proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 13. decembra 2004

text:
               5.3.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 57/32

         Tožba Christosa Michaila proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 13. decembra 2004
   (Zadeva T-486/04)
   (2005/C 57/55)
   Jezik postopka: francoščina
   Christos Michail, stanujoč v Bruslju, ki ga zastopa Haralambos Meidanis, avocat, je dne 13. decembra 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložil tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Christos Michail Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično odločbo tožene stranke z dne 20. marca 2004, s katero je bila domnevno zavrnjena prošnja za pomoč na podlagi člena 24 Kadrovskih predpisov, ki jo je tožeča stranka vložila dne 20. novembra 2003, in odločbo z dne 13. septembra 2004, s katero je bil zavrnjen ugovor tožeče stranke;

               —

               odloči o stroških v skladu s predpisi.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka, uradnik Komisije, je dne 20. novembra 2003 vložila prošnjo za pomoč iz naslova člena 24 Kadrovskih predpisov, v kateri navaja, da naj bi bila žrtev psihološkega nadlegovanja s strani uprave njene institucije. S svojo tožbo želi doseči razglasitev ničnosti domnevane odločbe o zavrnitvi te prošnje in tudi odločbe, s katero je bil zavrnjen njen ugovor, ki ga je vložila na podlagi člena 90(2) Kadrovskih predpisov.
   Tožeča stranka toženi stranki očita, da ni ustrezno ukrepala v odgovor na njene prijave v zvezi z domnevnimi nepravilnostmi na področju preverjanja in nadzora skupnega financiranja Skupnosti, temveč da je nasprotno, ravno zaradi teh prijav, v razmerju do nje ravnala z namenom zastraševanja in škodovanja njeni karieri. V utemeljitev svoje tožbe se sklicuje na člene 12a, 21a, 22b in 24 Kadrovskih predpisov, določbe finančne uredbe, načelo dobrega finančnega upravljanja in zaščito finančnih interesov Komisije, načelo pravičnega in enakega obravnavanja osebja ter kršitev pooblastila za odločanje po prostem preudarku s strani Komisije.


title: Zadeva C-514/08: Sklep predsednika Sodišča z dne 24. marca 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal de première instance de Namur — Belgija) — Atenor Group SA proti Belgiji

text:
               20.6.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 141/36

         Sklep predsednika Sodišča z dne 24. marca 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal de première instance de Namur — Belgija) — Atenor Group SA proti Belgiji
   (Zadeva C-514/08) (1)

   2009/C 141/72

      Jezik postopka: francoščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 32, 7.2.2009.


title: Zadeva T-303/10: Tožba, vložena 19. julija 2010 – Wam proti Komisiji

text:
               11.9.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 246/38

         Tožba, vložena 19. julija 2010 – Wam proti Komisiji
   (Zadeva T-303/10)
   ()
   2010/C 246/65
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Wam SpA (Modena, Italija) (zastopnika: G. Roberti, I. Perego, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Izpodbijana odločba naj se razglasi za nično v celoti ali deloma, v delu, v katerem:

               —

               ugotavlja, da je družba WAM prejela nezakonito državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU na podlagi pogodbe o financiranju iz leta 1995 in pogodbe o financiranju iz leta 2000, ki sta bili sklenjeni v skladu s členom 2 zakona 394/1981;

               —

               ugotavlja, da pomoči iz pogodbe o financiranju iz leta 1995 in iz pogodbe o financiranju iz leta 2000 niso združljive s skupnim trgom;

               —

               nalaga vračilo nezdružljivih pomoči v navedenih zneskih, ter poleg tega določa, da so na zneske, ki jih je treba vrniti, dolgovane tudi obresti od dneva, ko so bile navedene pomoči dodeljene družbi WAM;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Izpodbija se enaka odločba kot v zadevi T-257/10, Italija proti Komisiji (1).
   Družba WAM navaja sedem tožbenih razlogov in trdi, da je Evropska komisija:

               —

               v zadevnem primeru napačno uporabila člen 107(1) PDEU in vsekakor opravila napačno presojo dejstev in odločbo pomanjkljivo obrazložila, ker je menila, da pomoči v obliki subvencioniranih obrestnih mer, ki jih je družba WAM prejela za vstop na trge tretjih držav, lahko škodujejo trgovini znotraj Skupnosti in izkrivljajo konkurenco, s čimer se je oddaljila od ugotovitev, ki so bile v zvezi s tem že podane v sodbah Sodišča (zadeva C-94/06 P) (2) in Splošnega sodišča (zadeva T-316/04) (3), ter tako kršila člen 266 PDEU;

               —

               napačno in neutemeljeno menila, da se za zadevna financiranja uporablja člen 107(1) PDEU, ne da bi upoštevala načela in pravila, ki jih sama uporablja za podobne ukrepe pomoči za spodbujanje vstopa na trg tretjih držav. Komisija ni upoštevala, da so bila enaka financiranja dovoljena v okviru sistema, določenega z zakonom 394/1981 in je tako kršila tudi člen 108(1) PDEU ter člen 1(b) Uredbe št. 659/99;

               —

               napačno in brez ustrezne obrazložitve ugotovila, da so pomoči, ki jih je prejela družba WAM, deloma nezdružljive s skupnim trgom, s čimer je kršila člen 107(3)(c) PDEU in uredbo de minimis ter upoštevne uredbe o skupinskih izjemah;

               —

               napačno izračunala znesek pomoči, ki jih je družba WAM prejela v obliki subvencioniranih obrestnih mer;

               —

               opustila izvedbo postopka iz člena 108(2) PDEU za ponovno sprejetje odločbe, ki sta jo Sodišče in Splošno sodišče že razglasili za nično, s čimer je kršila pravico do obrambe družbe WAM;

               —

               kršila načeli dobrega upravljanja in skrbnosti, zlasti zaradi predolgega trajanja upravnega postopka.

      (1)  Še neobjavljeno v UL.

      (2)  C-494/06 P Komisija proti Italiji in Wam (ZOdl. 2009, str. I – 3639).

      (3)  T-316/04 Wam proti Komisiji (ZOdl. 2004, str. II – 3917).


title: Zadeva C-481/09: Tožba, vložena 27. novembra 2009 – Evropska komisija proti Češki republiki

text:
               30.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/41

         Tožba, vložena 27. novembra 2009 – Evropska komisija proti Češki republiki
   (Zadeva C-481/09)
   2010/C 24/71
   Jezik postopka: češčina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: S. Pardo Quintillán, M. Thomannová-Körnerová, zastopnika)

      Tožena stranka: Češka republika

      Predloga tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da Češka republika, s tem da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2006/7/ES z dne 15. januarja 2006 o upravljanju kakovosti kopalnih voda in razveljavitvi Direktive 76/160/EGS (1), oziroma ker v vsakem primeru teh ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz člena 18 te direktive;

               —

               Češki republiki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Rok za prenos direktive v nacionalni pravni red se je iztekel 24. marca 2008.

      (1)  UL L 64, str. 37.


title: Zadeva T-573/10: Tožba, vložena 23. decembra 2010 – Octapharma Pharmazeutika proti EMI

text:
               19.2.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 55/27

         Tožba, vložena 23. decembra 2010 – Octapharma Pharmazeutika proti EMI
   (Zadeva T-573/10)
   2011/C 55/49
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Octapharma Pharmazeutika Produktionsgesellschaft mbH (Dunaj, Avstrija) (zastopniki: I. Brinker in T. Holzmüller, odvetnika, in profesor J. Schwarze)

      Tožena stranka: Evropska agencija za zdravila

      Predloga tožeče stranke

               —

               Dopis Evropske agencije za zdravila (EMA) tožeči stranki z dne 21. oktobra 2010 naj se razglasi za ničen v delu, v katerem je zavrnjeno vračilo preveč plačanih pristojbin v višini 180 700 EUR;

               —

               toženi stranki naj se v skladu s členom 87(2) Poslovnika Splošnega sodišča naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.
   1.   Prvi tožbeni razlog: kršitev načela zakonitosti delovanja uprave v povezavi s pravnimi pravili, ki se uporabljajo za zaračunavanje pristojbin
   Tožeča stranka v zvezi s tem navaja, da ji je EMA vračilo pristojbin zavrnila na podlagi nezakonitega pravilnika o pristojbinah, ki ga je sprejela sama. EMA naj bi presegla svojo diskrecijsko pravico s tem, da je izpodbijano odločbo utemeljila na predpisu o pristojbinah, ki naj bi bil v nasprotju s splošnimi in posebnimi načeli izračuna pristojbin. Tožeča stranka trdi, da pravilnik o pristojbinah tudi ni zajet z Uredbo (ES) št. 297/95 (1). Zaračunana pristojbina naj bi bila v nasprotju z načeloma stroškom ustreznega in zmernega zaračunavanja pristojbin. Poleg tega trdi, da so pristojbine, zaračunane za prva certificiranja in njihove letne obnovitve, očitno nesorazmerne glede na ustaljeno upravno prakso.
   2.   Drugi tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti
   Tožeča stranka zvezi s tem navaja, da gre v primerjavi s pristojbinami za druge storitve, ki jih opravlja EMA, za očitno kršitev načela sorazmernosti. Čeprav naj bi v zvezi z drugimi certificiranji za glavno dokumentacijo o plazmi nastali primerljivi ali višji upravni stroški, naj bi bile zanje določene precej nižje pristojbine. Tudi iz primerjave med prakso zadnjih let glede pristojbin in delom, za katerega se v obravnavanem primeru zahteva plačilo, je razvidno, da zaračunana pristojbina ni sorazmerna z nastalimi stroški.
   3.   Tretji tožbeni razlog: kršitev načela varstva zaupanja v pravo zaradi nenadne spremembe upravne prakse
   Tožeča stranka v okviru tretjega tožbenega razloga navaja, da je EMA kršila načelo varstva zaupanja v pravo, ker je nenadoma spremenila svojo običajno prakso glede pristojbin tako, da tega tožeča stranka in druge zainteresirane osebe niso mogle predvideti ali dojeti. Zlasti naj bi tožena stranka pri odmeri pristojbin kršila upoštevni pravni okvir in diskrecijsko pravico, tako da naj bi se tožeča stranka lahko sklicevala na varstvo zaupanja v pravo. Po mnenju tožeče stranke ima v zvezi s tem posebno težo to, da je EMA še pred sprejetjem izpodbijane odločbe ponovno začela izvajati nekdanjo prakso v zvezi s pristojbinami.
   4.   Četrti tožbeni razlog: kršitev dolžnosti ustaljenega in doslednega upravnega ravnanja
   Tožeča stranka v zvezi s tem navaja, da je skokovito povišanje pristojbin, ki je bilo omejeno le na kratko obdobje, v nasprotju z dolžnostjo ustaljenega in doslednega upravnega ravnanja, ki je kodificirana v „Kodeksu ravnanja za osebje Evropske komisije v stikih z javnostmi“ in izhaja iz pravice do dobrega upravljanja iz člena 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. V skladu z ustaljeno prakso EME v zvezi s pristojbinami naj bi se za enako upravno storitev zahtevalo sicer precej nižjo pristojbino, ki temelji na drugi metodi izračuna. V zvezi s tem naj bi šlo za neupravičeno spremembo upravne prakse. Dalje tožeča stranka navaja, da bi morala EMA ob upoštevanju posebnih časovnih okoliščin in precejšnje dodatne obremenitve v primerjavi s prejšnjimi leti za primer tožeče stranke uporabiti vsaj izjemo oziroma prehodno pravilo.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 297/95 z dne 10. februarja 1995 o pristojbinah, ki se plačujejo Evropski agenciji za vrednotenje zdravil (UL L 35, str. 1).


title: Zadeva C-354/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden 3. septembra 2009 – Gaston Schul BV proti Staatssecretaris van Financiën

text:
               21.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/28

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden 3. septembra 2009 – Gaston Schul BV proti Staatssecretaris van Financiën
   (Zadeva C-354/09)
   2009/C 282/48
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Gaston Schul BV

      Tožena stranka: Staatssecretaris van Financiën

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba pri naknadni vknjižbi v smislu člena 220 Carinskega zakonika Skupnosti (1) izhajati iz tega, da je predpostavka, določena v členu 33(f) Carinskega zakonika, po kateri uvozne dajatve niso vključene v carinsko vrednost, izpolnjena, če sta se prodajalec in kupec zadevnega blaga dogovorila za pogoj dobave „delivered duties paid“ in je to navedeno v carinski deklaraciji, čeprav sta pri ugotavljanju transakcijske cene – nepravilno – izhajala iz tega, da se pri uvozu blaga v Skupnost ne odmerijo carinske dajatve, ter zato na računu in na deklaraciji ali ob njej ni naveden znesek carinskih dajatev?

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL L 302, str. 1).


title: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 14. aprila 2005 v zadevi C-468/02: Kraljevina Španija proti Komisiji Evropskih skupnosti (EKUJS — Izključitev določenih izdatkov — Javno skladiščenje olivnega olja — Sektor poljščin)

text:
               28.5.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 132/3

      SODBA SODIŠČA

   (tretji senat)
   z dne 14. aprila 2005
   v zadevi C-468/02: Kraljevina Španija proti Komisiji Evropskih skupnosti (1)

   (EKUJS - Izključitev določenih izdatkov - Javno skladiščenje olivnega olja - Sektor poljščin)
   (2005/C 132/04)
   Jezik postopka: španščina
   V zadevi C-468/02, katere predmet je ničnostna tožba na podlagi člena 230 ES Kraljevine Španije (zastopnica: L. Fraguas Gadea), vložena dne 25. julija 2002 proti Komisiji Evropskih skupnosti (zastopnica: S. Pardo Quintillan), je Sodišče (tretji senat), v sestavi A. Rosas (poročevalec) predsednik senata, R. Schintgen, sodnik, in N. Colneric, sodnica, generalni pravobranilec: P. Léger, sodni tajnik: R. Grass, dne 14. aprila 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Kraljevini Španiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 55, 8.3.2003.


title: Zadeva C-118/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesarbeitsgericht Hamm (Nemčija) 14. marca 2013 – Gülay Bollacke proti K + K Klaas & Kock B.V. & Co. KG

text:
               15.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/10

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesarbeitsgericht Hamm (Nemčija) 14. marca 2013 – Gülay Bollacke proti K + K Klaas & Kock B.V. & Co. KG
   (Zadeva C-118/13)
   2013/C 171/20
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Landesarbeitsgericht Hamm

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Gülay Bollacke

      Tožena stranka: K + K Klaas & Kock B.V. & Co. KG

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 7(1) Direktive 2003/88/ES (1) razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji ali praksi, v skladu s katero pravica do plačanega minimalnega letnega dopusta v primeru smrti delavca v celoti ugasne, in sicer poleg pravice do oprostitve delovne obveznosti, ki je ni več mogoče uresničiti, tudi pravica do plačila nadomestila plače za čas dopusta?

               2.

               Ali je treba člen 7(2) Direktive 2003/88/ES razlagati tako, da je pravica do denarnega nadomestila za plačani minimalni letni dopust v primeru prenehanja delovnega razmerja tako vezana na osebo delavca, da ta pravica pripada samo njemu, zato da lahko namen počitka in razvedrila, povezanega z dodelitvijo plačanega letnega dopusta, uresniči tudi pozneje?

               3.

               Ali je treba člen 7(1) Direktive 2003/88/ES razlagati tako, da je delodajalec dolžan delavcu ob upoštevanju varovanja zdravja in varnosti delavcev pri organizaciji delovnega časa letni dopust do poteka koledarskega leta ali najpozneje do poteka obdobja prenosa, upoštevnega za delovno razmerje, tudi dejansko dodeliti, pri čemer ni pomembno, ali je delavec vložil prošnjo za dopust?

      (1)  Direktiva 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 381).


title: Zadeva C-496/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Nemčija) 16. septembra 2016 – kazenski postopek zoper Pála Aranyosija

text:
               19.12.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 475/11

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Nemčija) 16. septembra 2016 – kazenski postopek zoper Pála Aranyosija
   (Zadeva C-496/16)
   (2016/C 475/16)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen

      Stranki v postopku v glavni stvari

   Pál Aranyosi

      Druga stranka: Generalstaatsanwaltschaft Bremen

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člene 1(3), 5 in 6(1) Okvirnega sklepa Sveta z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami (2002/584/PNZ) (1) razlagati tako, da mora izvršitvena država članica pri odločitvi o izročitvi zaradi kazenskega pregona dejansko nevarnost mučenja in nečloveškega ali ponižujočega ravnanja z obdolžencem v smislu člena 4 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah na podlagi razmer, v katerih je bil pridržan, izključiti samo v prvem zaporu, v katerega je bil obdolženec sprejet po njegovi predaji odreditveni državi članici?

               2.

               Ali mora izvršitvena država članica pri odločitvi izključiti tudi dejansko nevarnost mučenja in nečloveškega ali ponižujočega ravnanja z obdolžencem na podlagi razmer, v katerih je bil pridržan, glede prestajanja zaporne kazni v primeru obsodbe?

               3.

               Ali mora izvršitvena država članica to nevarnost za zadevno osebo izključiti tudi v primeru morebitnih premestitev v druge zapore?

      (1)  UL L 190, str. 1.


title: Združeni zadevi T-355/04 in T-446/04: Sodba Splošnega sodišča z dne 19. januarja 2010 – Co-Frutta proti Komisiji ( Dostop do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Dokumenti v zvezi s skupnostnim trgom uvoza banan — Zavrnitev zaradi molka organa, ki ji je sledila zavrnitev dostopa — Ničnostna tožba — Dopustnost — Izjema, ki se nanaša na varstvo poslovnih interesov tretje osebe — Spoštovanje rokov — Predhodno soglasje države članice — Obveznost obrazložitve )

text:
               27.2.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 51/30

         Sodba Splošnega sodišča z dne 19. januarja 2010 – Co-Frutta proti Komisiji
   (Združeni zadevi T-355/04 in T-446/04) (1)

   („Dostop do dokumentov - Uredba (ES) št. 1049/2001 - Dokumenti v zvezi s skupnostnim trgom uvoza banan - Zavrnitev zaradi molka organa, ki ji je sledila zavrnitev dostopa - Ničnostna tožba - Dopustnost - Izjema, ki se nanaša na varstvo poslovnih interesov tretje osebe - Spoštovanje rokov - Predhodno soglasje države članice - Obveznost obrazložitve“)
   2010/C 51/57
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Co-Frutta Soc. coop. (Padova, Italija) (zastopnika: W. Viscardini in G. Donà, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva L. Visaggio in P. Aalto, nato P. Aalto in L. Prete, zastopniki)

      Predmet

   V zadevi T-355/04, predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije z dne 28. aprila 2004 o zavrnitvi začetne prošnje za dostop do podatkov o v Skupnosti registriranih operaterjih za uvoz banan in predloga za razglasitev ničnosti odločbe zaradi molka organa, s katero je Komisija zavrnila potrdilno prošnjo za dovolitev dostopa, in, v zadevi T-446/04, predloga za razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 10. avgusta 2004 o zavrnitvi dostopa do navedenih podatkov.

      Izrek

               1.

               Postopek v zadevi T-355/04 se ustavi.

               2.

               Tožba v zadevi T-446/04 se zavrne.

               3.

               Co-Frutta Soc. coop. se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 262, 23.10.2004.


title: Zadeva C-219/07: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 19. junija 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Raad van State van België – Belgija) – Nationale Raad van Dierenkwekers en Liefhebbers VZW, Andibel VZW proti Državi Belgiji (Člen 30 ES – Uredba (ES) št. 338/97 – Varstvo prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst – Prepoved imetništva sesalcev določenih vrst, navedenih v tej uredbi ali tistih, ki jih ta ne zajema – Imetništvo, ki ga dovoljuje druga država članica)

text:
               15.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/11

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 19. junija 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Raad van State van België – Belgija) – Nationale Raad van Dierenkwekers en Liefhebbers VZW, Andibel VZW proti Državi Belgiji
   (Zadeva C-219/07) (1)

   (Člen 30 ES - Uredba (ES) št. 338/97 - Varstvo prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst - Prepoved imetništva sesalcev določenih vrst, navedenih v tej uredbi ali tistih, ki jih ta ne zajema - Imetništvo, ki ga dovoljuje druga država članica)
   (2008/C 209/15)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predložitveno sodišče
   Raad van State van België
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Nationale Raad van Dierenkwekers en Liefhebbers VZW, Andibel VZW

      Tožena stranka: Država Belgija
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Raad van State van België – Razlaga člena 30 ES in Uredbe Sveta (ES) št. 338/97 o varstvu prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst z zakonsko ureditvijo trgovine z njimi (UL L 61, str. 1) – Nacionalna ureditev, ki določa seznam vrst, ki se jih lahko ima v zadevni državi članici, in s tem izključuje imetništvo vrst, navedenih v prilogah B, C ali D k Uredbi, ter tistih, ki jih Uredba ne zajema – Posest, ki je dovoljena v drugih državah članicah, ki imajo z Uredbo usklajeno zakonodajo.
   Izrek
   Člena 28 ES in 30 ES sama zase ali v povezavi z Uredbo Sveta (ES) št. 338/97 z dne 9. decembra 1996 o varstvu prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst z zakonsko ureditvijo trgovine z njimi ne nasprotujeta nacionalni ureditvi, kot je ta v zadevi v glavni stvari, v skladu s katero se prepoved uvoza, imetništva in trgovanja s sesalci, ki pripadajo drugim vrstam od tistih, ki so izrecno navedene v tej uredbi, nanaša na vrste sesalcev, ki niso navedene v prilogi A k tej uredbi, če varstva ali spoštovanja interesov in zahtev, navedenih v točkah od 27 do 29 te sodbe, ni mogoče zagotoviti enako učinkovito z ukrepi, ki manj omejujejo menjavo v Skupnosti.
   Predložitveno sodišče mora preveriti:

               —

               ali izdelava in poznejše spremembe nacionalnega seznama vrst sesalcev, katerih imetništvo je dovoljeno, temeljijo na objektivnih in ne diskriminatornih merilih;

               —

               ali je postopek, ki zainteresiranim omogoča, da dosežejo vpis vrst sesalcev na ta seznam, predviden in enostavno dostopen in se ga lahko zaključi v razumnem roku, če pa se zaključi z zavrnitvijo vpisa – ki mora biti obrazložena – pa mora biti predvidena možnost vložitve pritožbe pri sodišču;

               —

               ali lahko prošnjo za vpis vrste sesalcev na naveden seznam ali za posamično odstopanje glede imetništva osebkov vrst, ki niso navedene na njem, pristojni upravni organi zavrnejo samo, če imetništvo osebkov te vrste pomeni dejansko tveganje za varstvo zgorajnavedenih interesov in zahtev, in

               —

               ali so pogoji, določeni za imetništvo osebkov iz vrst sesalcev, ki niso navedene na tem seznamu, kot so pogoj iz člena 3a(2), točki 3(b) in 6, zakona z dne 14. avgusta o varstvu in o dobrem počutju živali, kot je bil spremenjen z zakonom z dne 4. maja 1995, objektivno utemeljeni in ne presegajo tistega, kar je nujno potrebno za zagotovitev cilja nacionalne ureditve v celoti.

      (1)  UL C 155, 7.7.2007.


title: Zadeva C-566/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 21. decembra 2007 vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – Staatssecretaris van Financiën proti Stadeco BV

text:
               8.3.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 64/23

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 21. decembra 2007 vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – Staatssecretaris van Financiën proti Stadeco BV
   (Zadeva C-566/07)
   (2008/C 64/35)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predložitveno sodišče
   Hoge Raad der Nederlanden
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Staatssecretaris van Financiën

      Tožena stranka: Stadeco BV
   Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 21(1)(c) Šeste direktive (1) razlagati tako, da se v državi članici, v kateri prebiva izstavljalec računa ali v kateri ima sedež, davek na dodano vrednost ne dolguje, če izdajalec računa v njej znesek davka na dodano vrednost zaračuna za dejavnost, ki se v skladu z ureditvijo davka na dodano vrednost Skupnosti obravnava, da je bila opravljena v drugi državi članici ali tretji državi?

               2.

               Če je odgovor nikalen: Ali smejo države članice, kadar se račun v smislu člena 21(1)(c) Šeste direktive izstavi prejemniku, ki ne more uveljavljati odbitka davka na dodano vrednost (tako da ni grožnje izgube davčnega prihodka), popravek davka na dodano vrednost, ki je bil zmotno zaračunan in zato dolgovan na podlagi te določbe, pogojevati s predpostavko, da davčni zavezanec svojemu kupcu naknadno izstavi popravljen račun, v katerem ni izkazan znesek davka na dodano vrednost?

      (1)  Šesta direktiva Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1).


title: Zadeva T-138/11: Tožba, vložena 11. marca 2011 – Ahouma proti Svetu

text:
               30.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 130/22

         Tožba, vložena 11. marca 2011 – Ahouma proti Svetu
   (Zadeva T-138/11)
   2011/C 130/43
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Brouha Nathanaël Ahouma (Abidžan, Slonokoščena obala) (zastopnik: G. Collard, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi tožeče stranke

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi da, v delu, ki se nanaša na tožečo stranko, Brouho Nathanaëla AHOUMA, Uredba Sveta (ES) št. 25/2011 z dne 14. januarja 2011 in Sklep Sveta 2011/18/SZVP z dne 14. januarja 2011, nimata nobene dejanske podlage,

               —

               in zato

                           —

                           naj razglasi Uredbo Sveta (ES) št. 25/2011 z dne 14. januarja 2011 in Sklep Sveta 2011/18/SZVP z dne 14. januarja 2011 za nična;

                           —

                           podredno, odredi naj, da se ime Brouha Nathanaëla AHOUMA izbriše s seznamov, priloženih navedenima uredbi in sklepu.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožbeni razlogi in bistvene trditve, ki jih navaja tožeča stranka, so v bistvu enaki ali podobni tistim, navedenim v zadevi Guiai Bi Poin proti Svetu (T-137/11).


title: Zadeva T-811/14: Sodba Splošnega sodišča z dne 17. februarja 2017 – Unilever/EUIPO – Technopharma (Fair & Lovely) (Znamka Evropske unije — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Evropske unije Fair & Lovely — Prejšnje nacionalne in beneluške besedne znamke FAIR & LOVELY — Odločba o pritožbi — Člen 64(1) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Pravica do izjave — Člen 75, drugi stavek, Uredbe št. 207/2009 — Prekinitev upravnega postopka — Pravilo 20(7)(c) in pravilo 50(1) Uredbe (ES) št. 2868/95 — Legitimno pričakovanje — Zloraba pooblastil — Očitne napake pri presoji)

text:
               3.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 104/44

         Sodba Splošnega sodišča z dne 17. februarja 2017 – Unilever/EUIPO – Technopharma (Fair & Lovely)
   (Zadeva T-811/14) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Evropske unije Fair & Lovely - Prejšnje nacionalne in beneluške besedne znamke FAIR & LOVELY - Odločba o pritožbi - Člen 64(1) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Pravica do izjave - Člen 75, drugi stavek, Uredbe št. 207/2009 - Prekinitev upravnega postopka - Pravilo 20(7)(c) in pravilo 50(1) Uredbe (ES) št. 2868/95 - Legitimno pričakovanje - Zloraba pooblastil - Očitne napake pri presoji))
   (2017/C 104/61)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Unilever NV (Rotterdam, Nizozemska) (zastopnik: A. Fox, solicitor)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: D. Hanf in A. Folliard-Monguiral, agenta)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe pri EUIPO, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Technopharma Ltd (London, Združeno kraljestvo) (zastopnik: C. Scott, barrister)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 6. oktobra 2014 (zadeva R 1004/2013-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Technopharma in Unilever.

      Izrek

               1.

               Odločba četrtega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 6. oktobra 2014 (zadeva R 1004/2013 4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Technopharma in Unilever se razveljavi.

               2.

               EUIPO nosi svoje stroške in naloži se mu plačilo polovice stroškov družbe Unilever.

               3.

               Družba Technopharma nosi svoje stroške in naloži se ji plačilo polovice stroškov družbe Unilever.

      (1)  UL C 73, 2.3.2015.


title: Zadeva T-361/12: Sodba Splošnega sodišča z dne 6. decembra 2013 – Premiere Polish proti UUNT – Donau Kanol (ECOFORCE) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti ECOFORCE — Prejšnja figurativna znamka Skupnosti ECO FORTE — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               25.1.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/20

         Sodba Splošnega sodišča z dne 6. decembra 2013 – Premiere Polish proti UUNT – Donau Kanol (ECOFORCE)
   (Zadeva T-361/12) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti ECOFORCE - Prejšnja figurativna znamka Skupnosti ECO FORTE - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2014/C 24/35
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Premiere Polish Co., Ltd (Cheltenham, Združeno kraljestvo) (zastopnika: C. Jones in M. Carter, solicitors)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: I. Harrington, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Donau Kanol GmbH & Co. KG (Ried im Traunkreis, Avstrija)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 8. junija 2012 (zadeva R 851/2011-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Donau Kanol GmbH & Co. KG in Premiere Polish Co. Ltd.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Premiere Polish Co. Ltd se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 319, 20.10.2012.


title: Zadeva C-502/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Naczelny Sąd Administracyjny (Republika Poljska) 16. novembra 2007 – K-1 Sp. z o.o. w Toroniu proti Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy

text:
               26.1.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/30

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Naczelny Sąd Administracyjny (Republika Poljska) 16. novembra 2007 – K-1 Sp. z o.o. w Toroniu proti Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy
   (Zadeva C-502/07)
   (2008/C 22/55)
   Jezik postopka: poljščina
   Predložitveno sodišče
   Naczelny Sąd Administracyjny
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: K-1 Sp. z o.o. w Toroniu

      Tožena stranka: Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1)

               Ali člen 2(1) in (2) Prve direktive Sveta z dne 11. aprila 1967 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih (67/227/EGS) (1), v povezavi s členoma 2, 10(1)(a) in (2) Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS) (2) prepoveduje državam članicam, da zavezancu za DDV naložijo obveznost plačila dodatnega davčnega dolga iz člena 109(5) in (6) ustawe o podatku od towarów i usług (zakon o davkih na blago in storitve – opuščeno) z dne 11. marca 2004, če se ugotovi, da je zavezanec za DDV v davčni napovedi izkazal znesek preplačane razlike davka ali preplačanega vstopnega davka, ki je višji od zneska izstopnega davka?

               2)

               Ali se za „posebne ukrepe“ iz člena 27(1) Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS), glede na njihovo naravo in cilj, lahko šteje možnost, da se zavezancu za DDV naloži plačilo dodatnega davčnega dolga, ki se določi z odločbo davčnega organa, če se ugotovi, da je davčni zavezanec kot razliko davka, ki jo mora dobiti povrnjeno, navedel previsok znesek ali, da je kot vstopni davek, ki ga mora dobiti povrnjenega, navedel previsok znesek?

               3)

               Ali pristojnost iz člena 33 Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS) vključuje pravico do uvedbe dodatnega davčnega dolga, ki ga določa člen 109(5) in (6) ustawe o podatku od towarów i usług (zakon o davkih na blago in storitve – opuščeno) z dne 11. marca 2004?

      (1)  UL L 71, str. 1301.

      (2)  UL L 145, str. 1.


title: Zadeva C-203/13: Sklep predsednika Sodišča z dne 12. septembra 2013 – Evropska komisija proti Republiki Bolgariji

text:
               21.12.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 377/10

         Sklep predsednika Sodišča z dne 12. septembra 2013 – Evropska komisija proti Republiki Bolgariji
   (Zadeva C-203/13) (1)

   2013/C 377/22
   Jezik postopka: bolgarščina
   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 164, 8.6.2013.


title: Zadeva T-630/13: Tožba, vložena 28. novembra 2013 – DK Recycling und Roheisen proti Komisiji

text:
               1.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 31/15

         Tožba, vložena 28. novembra 2013 – DK Recycling und Roheisen proti Komisiji
   (Zadeva T-630/13)
   2014/C 31/27
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: DK Recycling und Roheisen GmbH (Duisburg, Nemčija) (zastopnik: S. Altenschmidt, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               člen 1(1) Sklepa Komisije z dne 5. septembra 2013 v zvezi z nacionalnimi izvedbenimi ukrepi za prehodno brezplačno dodeljevanje pravic do emisije toplogrednih plinov v skladu s členom 11(3) Direktive 2003/87/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta (C(2013) 5666, 2013/448/EU, UL L 240, str. 27) razglasi za ničen v delu, v katerem se zavrnejo vnos naprav z indentifikatorjema DE000000000001320 in DE-new-14220-0045, navedenih v Prilogi I(A) oziroma (D) tega sklepa, na sezname naprav, zajetih v Direktivi 2003/87/ES, ki jih je Nemčija v skladu s členom 11(1) Direktive 2003/87/ES predložila Komisiji, ter ustrezne predhodne letne količine brezplačno dodeljenih pravic do emisije tem napravam;

               —

               Komisiji naloži stroške postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v podporo tožbi v bistvu navaja to:

               —

               Z izpodbijanim sklepom naj bi se v delu, ki mu oporeka tožeča stranka, kršila Direktiva 2003/87/ES in Sklep 2011/278/EU (2). Sklep naj bi bil v nasprotju z načelom sorazmernosti in Listino Evropske unije o temeljnih pravicah. Prav tako naj ne bi bil primerno obrazložen.

               —

               V delu, v katerem zavrnitev brezplačne dodelitve pravic napravam tožeče stranke temelji na dejstvu, da je Nemčija tem napravam dodatne pravice predhodno dodelila kot izravnavo za nevzdržno strogost, tožeča stranka navaja, da ta dodelitev v nasprotju s stališčem Komisije ni v nasprotju s Sklepom 2011/278. Vsekakor naj bi možnost posebne dodelitve v primerih pretirane strogosti za izravnavo nevzdržnih obremenitev kot posledice trgovanja z emisijami izhajala iz jamstev, ki jih vsebuje Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, zlasti iz svobode gospodarske pobude, lastninske pravice in načela sorazmernosti.

               —

               V delu, v katerem zavrnitev brezplačne dodelitve pravic napravam tožeče stranke temelji na dejstvu, da je Nemčija tem napravam dodatne pravice predhodno dodelila na podlagi podnaprave z emisijami iz proizvodnih procesov za proizvodnjo cinka v plavžu tožeče stranke, tožeča stranka navaja, da je izpodbijani sklep v nasprotju s Sklepom 2011/278, da je protisloven in da je pomanjkljivo obrazložen.

               —

               Nazadnje tožeča stranka navaja, da se z izpodbijanim sklepom krši pravica do dobrega upravljanja iz člena 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. V fazi priprave sklepa naj tožeča stranka ne bi imela možnosti, da predloži svoja stališča.

      (1)  Direktiva 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 7, str. 631).

      (2)  Sklep Komisije z dne 27. aprila 2011 o določitvi prehodnih pravil za usklajeno brezplačno dodelitev pravic do emisije na ravni Unije v skladu s členom 10a Direktive 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta (notificirano pod dokumentarno številko C(2011) 2772) (UL L 130, str. 1).


title: Zadeva T-102/04: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 10. julija 2008 – Cornwell proti Komisiji

text:
               27.9.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 247/23

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 10. julija 2008 – Cornwell proti Komisiji
   (Zadeva T-102/04) (1)

   (2008/C 247/47)

      Jezik postopka: francoščina

   Predsednik sedmega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 106, 30.4.2004.


title: Zadeva C-511/07: Tožba, vložena 21. novembra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg

text:
               26.1.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/33

         Tožba, vložena 21. novembra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg
   (Zadeva C-511/07)
   (2008/C 22/59)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: G. Rozet in U. Wölker, zastopnika)

      Tožena stranka: Veliko vojvodstvo Luksemburg
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               ugotovi naj se, da Veliko vojvodstvo Luksemburg, s tem da ni sporočilo informacij, ki se zahtevajo na podlagi člena 3(1)(f) Odločbe št. 280/2004/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o mehanizmu za spremljanje emisij toplogrednih plinov v Skupnosti in o izvajanju Kjotskega protokola (1) v povezavi s členoma 2 in 4(1)(b) in (d) Odločbe Komisije št. 2005/166/ES z dne 10. februarja 2005 o določitvi pravil za izvajanje Odločbe št. 280/2004/ES (2), ni izpolnilo obveznosti iz teh določb;

               —

               Velikemu vojvodstvu Luksemburg naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Komisija s tožbo toženi stranki očita, da ni v celoti izpolnila obveznosti iz odločbe 280/2004/ES v povezavi z odločbo 2005/166/ES. Po eni strani naj namreč tožena stranka v svojem letnem poročilu ne bi predložila popolnih informacij o uporabljenih metodah in vrstah podatkov o dejavnostih ter emisijskih faktorjih, uporabljenih za ključne vire Skupnosti. Po drugi strani pa naj Veliko vojvodstvo Luksemburg Komisiji tudi ne bi sporočilo ocene splošne negotovosti, ki vpliva na luksemburško poročilo o nacionalnih evidencah.

      (1)  UL L 49, str. 1.

      (2)  UL L 55, str. 57.


title: Zadeva C-473/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour constitutionnelle (Belgija) 22. oktobra 2012 – Institut professionnel des agents immobiliers (IPI) proti Geoffreyju Englebertu, Immo 9 SPRL, Grégoryju Francotteju

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/20

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour constitutionnelle (Belgija) 22. oktobra 2012 – Institut professionnel des agents immobiliers (IPI) proti Geoffreyju Englebertu, Immo 9 SPRL, Grégoryju Francotteju
   (Zadeva C-473/12)
   2013/C 26/36
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour constitutionnelle

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Institut professionnel des agents immobiliers (IPI)

      Tožene stranke: Geoffrey Englebert, Immo 9 SPRL, Grégory Francotte

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 13(1)(g), in fine, Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov (1) razlagati tako, da državam članicam prepušča odločitev glede tega, ali bodo določile izjemo od obveznosti takojšnjega informiranja iz člena 11(1) te direktive, če je ta nujna zaradi zaščite pravic in svoboščin drugih, ali pa za države članice glede tega veljajo omejitve?

               2.

               Ali so poklicne dejavnosti zasebnih detektivov, ki so urejene v nacionalnem pravu in se opravljajo za organizacije, ki so pooblaščene za to, da pravosodnim organom naznanijo vsakršno kršitev določb, ki varujejo poklicni naziv in urejajo poklic, glede na okoliščine zajete z izjemo iz člena 13(1)(d) in (g), in fine, zgoraj navedene direktive?

               3.

               Če je odgovor na drugo vprašanje nikalen, ali je člen 13(1)(d) in (g), in fine, zgoraj navedene direktive združljiv s členom 6(3) Pogodbe o Evropski uniji, oziroma natančneje, z načelom enakosti in prepovedi diskriminacije?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 15, str. 355.


title: Zadeva T-412/05: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 24. septembra 2008 – M proti Varuhu človekovih pravic ( Nepogodbena odgovornost – Komisijina razvrstitev prijave o ravnanju države članice – Odločba Evropskega varuha človekovih pravic o obravnavanju tožbe – Napake, ki jih je Komisija storila pri ugotavljanju primerov slabega upravljanja – Poimenska navedba tožeče stranke – Kršitev pravice do spoštovanja zasebnega življenja, načel sorazmernosti in kontradiktornosti – Nepremoženjska škoda – Vzročna zveza )

text:
               8.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 285/35

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 24. septembra 2008 – M proti Varuhu človekovih pravic
   (Zadeva T-412/05) (1)

   („Nepogodbena odgovornost - Komisijina razvrstitev prijave o ravnanju države članice - Odločba Evropskega varuha človekovih pravic o obravnavanju tožbe - Napake, ki jih je Komisija storila pri ugotavljanju primerov slabega upravljanja - Poimenska navedba tožeče stranke - Kršitev pravice do spoštovanja zasebnega življenja, načel sorazmernosti in kontradiktornosti - Nepremoženjska škoda - Vzročna zveza“)
   (2008/C 285/62)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: M (Bruselj, Belgija) (zastopniki: sprva G. Vandersanden in A. Kalogeropoulos, nato A. Kalogeropoulos in L. Levi, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropski varuh človekovih pravic (zastopnika: J. Sant'Anna in G. Grill, zastopnika)
   Predmet
   Predlog za nadomestilo škode, na podlagi člena 288, drugi odstavek, ES, ki naj bi tožeči stranki nastala zaradi navedbe njenega imena v odločbi Evropskega varuha človekovih pravic z dne 18. julija 2002 o prijavi, registrirani pod opravilno številko 1288/99/OV in zaradi malomarnosti varuha glede postopka o navedeni prijavi in glede sklepov, do katerih je prišel v tej odločbi.
   Izrek

               1)

               Evropskemu varuhu človekovih pravic se naloži plačilo odškodnine gospodu M v znesku 10 000 eurov.

               2)

               Tožba se v ostalem zavrne.

               3)

               Vsaka stranka nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 48, 25.2.2006.


title: Zadeva C-54/08: Tožba, vložena 12. februarja 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji

text:
               26.4.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 107/16

         Tožba, vložena 12. februarja 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Zadeva C-54/08)
   (2008/C 107/24)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: H. Støvlbæk in G. Braun, zastopnika)

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               naj se ugotovi, da je Zvezna republika Nemčija, s tem ko v členu 5 zveznega pravilnika o notariatu (Bundesnotarordnung) pogojuje dostop do poklica notarja z nemškim državljanstvom, kršila člena 43 in 45 ES;

               —

               naj se ugotovi, da je Zvezna republika Nemčija, s tem ko za poklic notarja ni prenesla Direktive 89/48/ES (oziroma Direktive 2005/36/ES), kršila to direktivo ter navedena člena 43 in 45;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Člen 43 ES prepoveduje vsako diskriminacijo na podlagi državljanstva, ki izhaja iz predpisov kot omejitev svobode ustanavljanja. V skladu s členom 45, prvi odstavek, ES se poglavje o pravici do ustanavljanja ne uporablja za dejavnosti, ki so v državi članici povezane, četudi občasno, z izvajanjem javne oblasti.
   V skladu z zveznim pravilnikom o notariatu so lahko v Nemčiji za notarja imenovani samo nemški državljani. Sporna določba naj bi tako diskriminirala na podlagi državljanstva in kršila svobodo ustanavljanja državljanov drugih držav članic, tako da jim preprečuje izvajanje poklica notarja.
   Po mnenju Komisije dejavnosti notarjev ne spadajo pod izjemo iz člena 45 ES, ampak naj bi za ta poklic tako veljala svoboda ustanavljanja.
   Za odgovor na vprašanje, kaj pomeni „javna oblast“ v smislu člena 45 ES, bi se bilo treba po eni strani navezati na razumevanje na nacionalni ravni. Dejavnosti, ki se v eni državi članici ne prištevajo k javni oblasti, ni mogoče uporabiti za namene izjeme, četudi bi se iste dejavnosti v drugi državi članici prištevale k javni oblasti. Po drugi strani bi bilo treba za razlago v smislu člena 45 ES določiti pojem in obseg javne oblasti na ravni prava Skupnosti in Sodišče bi moralo podati neodvisno in enotno razlago njegovega pomena. Dejstvo, da so nemški zakonodajalec in nemška sodišča obravnavali dejavnosti notariata načeloma kot udeležbo pri nacionalni javni oblasti, naj ne bi pomenilo, da bi bilo mogoče te dejavnosti zato, že na podlagi strožje presoje prava Skupnosti, izvzeti iz svobode ustanavljanja. Člen 45(1) ES bi bilo treba kot izjemo od temeljne svoboščine namreč razlagati ozko.
   Pri sedanjem stanju integracije naj bi bilo posebej težko najti vsebinsko utemeljitev za pogoj državljanstva v povezavi z dejavnostmi notarjev. Nobena od teh dejavnosti, četudi bi bila oblastna, naj ne bi predpostavljala razmerja posebne povezanosti z državo, kot to velja v primeru državljanstva. Prav tako naj te dejavnosti ne bi pomenile tveganja, da bi se prek izvajanja suverenih pooblastil in uporabe sredstev oblasti ustvarjali spori z državljani.
   Dejavnosti, ki jih Zvezna republika Nemčija navaja v utemeljitev zahteve po državljanstvu, – overovitev pravnih aktov in sporazumov, dokazna moč takih listin, vnos klavzule o izvršljivosti in pravno svetovanje, povezano z overovitvijo – naj ne bi zadoščale za utemeljitev uporabe člena 45 ES. Če so sploh udeležene pri izvajanju javne oblasti, pa je to zgolj posredno. Izvajanja javne oblasti se nadalje ne bi smelo zamenjati z dejavnostmi v javnem interesu. Družbeni interes naj ne bi nujno spadal k javni oblasti; dejavnosti, ki se nanašajo na splošni interes in ne na interes posameznika, ne predpostavljajo nujno prenosa javne oblasti. Medtem ko bi lahko s tem dejansko izvajanje javne oblasti ostalo pridržano lastnim državljanom, bi bilo mogoče izvajanje določene dejavnosti v splošnem interesu, kot je to na primer pri delovanju sodnega organa, zagotoviti tudi tako, da bi bil dostop do poklica in poklicnih dolžnosti podvržen uporabi posebnih predpisov in posebnemu nadzoru.
   Komisija zato meni, da nobena od dejavnosti, obravnavanih ločeno ali skupaj, ki jih opravljajo notarji v Nemčiji, ne pomeni neposredne in posebne udeležbe pri izvajanju javne oblasti v smislu sodne prakse.