title: Združeni zadevi C-537/12 in C-116/13: Sklep Sodišča (prvi senat) z dne 14. novembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n °1 de Catarroja, Juzgado de Primera Instancia n °17 de Palma de Mallorca – Španija) – Banco Popular Español SA proti Marii Teodolindi Rivas Quichimbo, Wilmarju Edgarju Cunu Pérezu (C-537/12), in Banco de Valencia SA proti Joaquínu Valldeperaus Tortosi, Maríi Ángeles Miret Jaume (C-116/13) (Direktiva 93/13/EGS — Člen 99 Poslovnika Sodišča — Potrošniške pogodbe — Pogodba o hipotekarnem posojilu — Postopek izvršbe na podlagi hipoteke — Pristojnosti nacionalnega sodišča za izvršbo — Nedovoljeni pogoji — Merila presoje)

text:
               7.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 102/3

         Sklep Sodišča (prvi senat) z dne 14. novembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 1 de Catarroja, Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca – Španija) – Banco Popular Español SA proti Marii Teodolindi Rivas Quichimbo, Wilmarju Edgarju Cunu Pérezu (C-537/12), in Banco de Valencia SA proti Joaquínu Valldeperaus Tortosi, Maríi Ángeles Miret Jaume (C-116/13)
   (Združeni zadevi C-537/12 in C-116/13) (1)

   ((Direktiva 93/13/EGS - Člen 99 Poslovnika Sodišča - Potrošniške pogodbe - Pogodba o hipotekarnem posojilu - Postopek izvršbe na podlagi hipoteke - Pristojnosti nacionalnega sodišča za izvršbo - Nedovoljeni pogoji - Merila presoje))
   2014/C 102/04
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 1 de Catarroja, Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca

      Stranke

      Tožeči stranki: Banco Popular Español SA (C-537/12), Banco de Valencia SA Jaume (C-116/13)

      Tožene stranke: Maria Teodolinda Rivas Quichimbo, Wilmar Edgar Cun Pérez (C-537/12), Joaquín Valldeperas Tortosa, María Ángeles Miret Jaume (C-116/13)

      Predmet

   (C-537/12)
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Juzgado de Primera Instancia e Instrucción – Razlaga Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288) – Varstvo potrošnikov na področju posojil za nepremičnine – Razlog za ugovor, naveden v izvršilnem postopku, ki se nanaša na nedovoljenost pogoja iz posojilne pogodbe – Nacionalna zakonodaja o civilnem postopku, ki se uporablja za izvršilni postopek in ki izključuje tak razlog za ugovor – Nezmožnost nacionalnega sodnika, da presoja nedovoljenost takega pogoja
   (C-116/13)
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Juzgado de Primera Instancia de Palma de Mallorca – Razlaga členov 3(1) in (3) in 7 Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288) ter točk 1(e) in (g) in 2(a) priloge k tej direktivi – Varstvo potrošnikov na področju posojil za nepremičnine – Nacionalna zakonodaja v zvezi civilnimi postopki, ki se uporablja za postopek izvršbe na podlagi hipoteke – Pristojnosti nacionalnega sodišča

      Izrek

               1.

               Direktivo Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah je treba razlagati tako, da nasprotuje ureditvi državi članice, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki izvršilnemu sodišču v okviru postopka izvršbe na podlagi hipoteke ne omogoča niti, da presodi – najsi bo po uradni dolžnosti ali na predlog potrošnika – o nedovoljenosti pogoja, ki je vsebovan v pogodbi, na podlagi katere je nastal zahtevan dolg in pomeni izvršilni naslov, niti da sprejme začasne ukrepe, med drugim zlasti ukrep prekinitve izvršilnega postopka, kadar je sprejetje teh ukrepov nujno za zagotovitev popolne učinkovitosti končne odločbe sodišča, ki odloča o vsebini tega postopka in je pristojno za presojo nedovoljenosti te določbe.

               2.

               Člen 3(1) in (3) Direktive 93/13 in točke 1(e) in (g) ter 2(a) njene priloge je treba razlagati tako, da so za presojo nedovoljenosti določbe o poteku roka za hipotekarno posojilo, kakršna se obravnava v postopku v glavni stvari, pomembni zlasti naslednji dejavniki:

                           —

                           vprašanje, ali je možnost prodajalca ali ponudnika, da enostransko odpove pogodbo, odvisna od tega, da potrošnik ni izpolnil obveznosti, ki je bistvena v okviru zadevnega pogodbenega razmerja;

                           —

                           vprašanje, ali je ta možnost predvidena za primere, v katerih je taka neizpolnitev dovolj huda glede na trajanje in znesek posojila;

                           —

                           vprašanje, ali je ta možnost neskladna s pravili, ki se uporabljajo ob neobstoju sporazuma med strankama, tako da se potrošniku oteži, glede na postopkovna sredstva, ki jih ima na voljo, dostop do sodišča in uveljavljanje njegovih pravic do obrambe in

                           —

                           vprašanje, ali so v nacionalnem pravu predvidena ustrezna in učinkovita pravna sredstva, ki omogočajo potrošniku, zoper katerega se je uveljavljala taka določba, da odpravi učinke enostranske odpovedi posojilne pogodbe.

         To mora presoditi nacionalno sodišče glede na vse okoliščine spora, o katerem odloča.

      (1)  UL C 38, 9.2.2013.UL C 171, 15.6.2013.


title: Zadeva T-474/04: Tožba Pergan GmbH proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 10. decembra 2004

text:
               19.2.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/27

         Tožba Pergan GmbH proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 10. decembra 2004
   (Zadeva T-474/04)
   (2005/C 45/59)
   Jezik postopka: nemščina
   Pergan GmbH, s sedežem v Bocholt (Nemčija), ki jo zastopata M. Klusmann in F. Wiemer, Rechtsanwälte, je dne 10. decembra 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Pergan GmbH Sodišču prve stopnje predlaga, da:

               1.

               razglasi za nično odločbo z dne 1. oktobra 2004 (SG-Greffe (2004) D/204343), kolikor je z njo zavrnjena zahteva tožeče stranke, da se odstrani vse podatke o tožeči stranki v dokončno objavljeni verziji odločbe o globi tožene stranke z dne 10. decembra 2003 v zadevi COMP/E-2/37.857 – Organski peroksidi;

               2.

               toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Z izpodbijano odločbo je tožena stranka delno zavrnila zahtevo tožeče stranke z dne 13. julija 2004, da se v dokončno objavljeni odločbi o globi tožene stranke z dne 10. decembra 2003 v zadevi COMP/E-2/37.857 – Organski peroksidi – odstrani vse podatke o domnevnem protipravnem omejevalnem ravnanju tožeče stranke.
   V utemeljitev tožbe tožeča stranka najprej navaja, da naj bi v skladu s členom 21 Uredbe 17/62 objava odločbe o globi lahko navajala le podjetja, ki so stranke. Ker tožeča stranka ni bila naslovnica odločbe o globi, naj bi bilo toženi stranki prepovedano, da objavi svoje ugotovitve o tožeči stranki. Poleg tega tožena stranka ne bi smela sprejeti nobene ugotovitvene odločbe v breme tožeče stranke. Po mnenju tožeče stranke naj ne bi imela tožena stranka v skladu z Uredbo 17/62 nobene pristojnosti za izdajo take odločbe in naj tudi ne bi mogla izkazati zakonitega interesa. Končno tožeča stranka očita kršitev načela učinkovitega pravnega varstva, ki je določeno v členu 47(1) Listine o temeljnih pravicah Evropske unije. Tožeča stranka poleg tega še navaja, da, čeprav ji tožena stranka pripisuje obsežna protipravna omejevalna ravnanja, naj le-ta odločbe o globi ne bi naslovila nanjo in naj bi s tem omejila njene možnosti pravnega varstva.


title: Zadeva C-294/05: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 15. decembra 2009 – Evropska komisija proti Kraljevini Švedski (Neizpolnitev obveznosti države — Brezcarinski uvoz vojaške opreme in blaga z dvojno rabo, civilno in vojaško)

text:
               27.2.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 51/3

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 15. decembra 2009 – Evropska komisija proti Kraljevini Švedski
   (Zadeva C-294/05) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Brezcarinski uvoz vojaške opreme in blaga z dvojno rabo, civilno in vojaško)
   2010/C 51/03
   Jezik postopka: švedščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: L. Ström van Lier, P. Dejmek in G. Wilms, zastopniki)

      Tožena stranka: Kraljevina Švedska (zastopnika: A. Kruse in A. Falk, zastopnika)

      Intervenientke v podporo tožene stranke: Zvezna republika Nemčija (zastopnik: M. Lumma, zastopnik), Republika Finska (zastopnik: J. Heliskoski, zastopnik), Kraljevina Danska (zastopnik: J. Molde, zastopnik)

      Predmet

   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 2 in od 9 do 11 Uredbe Sveta (EGS, Euratom) št. 1552/89 z dne 29. maja 1989 o izvajanju Sklepa Sveta 88/376/EGS, Euratom o sistemu lastnih sredstev Skupnosti (UL L 155, str. 1), po 31. maju 2000 pa Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1150/2000 z dne 22. maja 2000 o izvajanju Sklepa št. 94/728/ES, Euratom o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti (UL L 130, str. 1) – Brezcarinski uvoz vojnih sredstev in blaga z dvojno rabo, civilno in vojaško

      Izrek

               1.

               Kraljevina Švedska s tem, da ni ugotovila in Komisiji Evropskih skupnosti izplačala lastnih sredstev, ki v obdobju od 1. januarja 1998 do 31. decembra 2002 niso bila zbrana pri uvozu vojnih sredstev in blaga s civilno in vojaško rabo, in s tem, da ni plačala zamudnih obresti, povezanih z neizplačilom navedenih lastnih sredstev Komisiji Evropskih skupnosti, ni izpolnjevala obveznosti iz členov 2 in od 9 do 11 Uredbe Sveta (EGS, Euratom) št. 1552/89 z dne 29. maja 1989 o izvajanju Sklepa Sveta 88/376/EGS, Euratom o sistemu lastnih sredstev Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES, Euratom) št. 1355/96 z dne 8. julija 1996, do 31. maja 2000, po tem datumu pa ni izpolnjevala obveznosti iz enakih členov Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1150/2000 z dne 22. maja 2000 o izvajanju Sklepa št. 94/728/ES, Euratom o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti.

               2.

               Kraljevini Švedski se naloži plačilo stroškov.

               3.

               Zvezna republika Nemčija, Republika Finska in Kraljevina Danska nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 217, 3.9.2005.


title: Zadeva C-21/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Nejvyšší soud České republiky (Češka republika) 18. januarja 2017 – Catlin Europe SE/O.K. Trans Praha spol. s.r.o.

text:
               10.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/19

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Nejvyšší soud České republiky (Češka republika) 18. januarja 2017 – Catlin Europe SE/O.K. Trans Praha spol. s.r.o.
   (Zadeva C-21/17)
   (2017/C 112/28)
   Jezik postopka: češčina

      Predložitveno sodišče

   Nejvyšší soud České republiky

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Revident: Catlin Europe SE

      Druga stranka v postopku: O.K. Trans Praha spol. s.r.o.

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člen 20(2) Uredbe (ES) št. 1896/2006 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o uvedbi postopka za evropski plačilni nalog razlagati tako, da nepoučitev naslovnika o možnosti, da lahko zavrne sprejem pisanja za vročitev, kot je določena v členu 8(1) Uredbe (ES) št. 1393/2007 (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o vročanju sodnih in izvensodnih pisanj v civilnih ali gospodarskih zadevah v državah članicah („vročanje pisanj“) in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1348/2000 (3) (v nadaljevanju: Uredba o vročanju pisanj), daje podlago za pravico tožene stranke (naslovnik), da zahteva ponovno preučitev evropskega plačilnega naloga po členu 20(2) Uredbe (ES) št. 1896/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o uvedbi postopka za evropski plačilni nalog (v nadaljevanju: Uredba o evropskem plačilnem nalogu)?

      (1)  UL L 399, str. 1.

      (2)  UL L 324, str. 79.

      (3)  UL L 160, str. 37.


title: Zadeva C-113/08: Tožba, vložena 13. marca 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji

text:
               9.5.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 116/17

         Tožba, vložena 13. marca 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji
   (Zadeva C-113/08)
   (2008/C 116/29)
   Jezik postopka: španščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M.A. Rabanal Suárez in P. Dejmek, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Španija
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               ugotovi naj se, da Kraljevina Španija s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za prenos Direktive 2006/49/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2006 o kapitalski ustreznosti investicijskih podjetij in kreditnih institucij in predvsem členov 17, 22 do 25, 30, 33, 35, 40, 41, 43, 44, 50 ter Prilog I, II in VII, vsekakor pa o teh predpisih ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

               —

               Kraljevini Španiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos direktive 2006/49/ES v notranji pravni red se je iztekel 31. decembra 2006.

      (1)  UL L 177, str. 201.


title: Zadeva T-295/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 17. decembra 2015 – Italija/Komisija (Jezikovna ureditev — Popravek razpisov javnih natečajev za zaposlitev administratorjev — Novi natečaji — Izbira drugega med temi jeziki — Uredba št. 1 — Členi 1d(1), 27 in 28(f) Kadrovskih predpisov — Načelo prepovedi diskriminacije — Sorazmernost)

text:
               15.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 59/14

         Sodba Splošnega sodišča z dne 17. decembra 2015 – Italija/Komisija
   (Zadeva T-295/13) (1)

   ((Jezikovna ureditev - Popravek razpisov javnih natečajev za zaposlitev administratorjev - Novi natečaji - Izbira drugega med temi jeziki - Uredba št. 1 - Členi 1d(1), 27 in 28(f) Kadrovskih predpisov - Načelo prepovedi diskriminacije - Sorazmernost))
   (2016/C 059/14)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Italijanska republika (zastopniki: G. Palmieri, zastopnik, skupaj s P. Gentilijem in S. Fiorentinom, avvocati dello Stato)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: J. Currall, B. Eggers in G. Gattinara, zastopniki)

      Intervenientka v podporo tožeči stranki: Kraljevina Španija (zastopnik: J. García-Valdecasas Dorrego, abogado del Estado)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti popravka razpisa javnega natečaja EPSO/AD/177/10 za oblikovanje rezervnega seznama za zaposlitev administratorjev na področjih evropske javne uprave, prava, ekonomije, revizije ter informacijskih in komunikacijskih tehnologij (UL 2013, C 82 A, str. 1) in popravka razpisov javnih natečajev EPSO/AD/178/10 in EPSO/AD/179/10 za oblikovanje rezervnega seznama za zaposlitev administratorjev na področju knjižničarstva oziroma informacijskih in audiovizualnih ved (UL 2013 C 82 A, str. 1).

      Izrek

               1.

               Popravek razpisa javnega natečaja EPSO/AD/177/10 za oblikovanje rezervnega seznama za zaposlitev administratorjev na področjih evropske javne uprave, prava, ekonomije, revizije ter informacijskih in komunikacijskih tehnologij, ki je bil v Uradnem listu Evropske unije objavljen 21. marca 2013, in popravek razpisov javnih natečajev EPSO/AD/178/10 in EPSO/AD/179/10 za oblikovanje rezervnega seznama za zaposlitev administratorjev na področju knjižničarstva oziroma informacijskih in audiovizualnih ved, ki je bil v Uradnem listu Evropske unije objavljen 21. marca 2013, kakor njuna narava in vsebina izhaja iz točk od 68 do 70 te sodbe, se razglasita za nična.

               2.

               Evropska komisija poleg lastnih stroškov nosi tudi stroške, ki jih je priglasila Italijanska republika.

               3.

               Kraljevina Španija nosi stroške, ki jih je imela v zvezi z intervencijo.

      (1)  UL C 207, 20.7.2013.


title: Zadeva C-83/12: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 10. aprila 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – kazenski postopek zoper Minh Khoa Voja (Območje svobode, varnosti in pravice — Uredba (ES) št. 810/2009 — Vizumski zakonik Skupnosti — Člena 21 in 34 — Nacionalna zakonodaja — Nezakonit vstop državljanov tretjih držav na ozemlje države članice — Vizumi, pridobljeni na goljufiv način — Kazenska sankcija za tihotapca ljudi)

text:
               16.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 174/14

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 10. aprila 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – kazenski postopek zoper Minh Khoa Voja
   (Zadeva C-83/12) (1)

   (Območje svobode, varnosti in pravice - Uredba (ES) št. 810/2009 - Vizumski zakonik Skupnosti - Člena 21 in 34 - Nacionalna zakonodaja - Nezakonit vstop državljanov tretjih držav na ozemlje države članice - Vizumi, pridobljeni na goljufiv način - Kazenska sankcija za tihotapca ljudi)
   2012/C 174/20
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesgerichtshof

      Stranka v postopku v glavni stvari

   Minh Khoa Vo

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Bundesgerichtshof – Razlaga členov 21 in 34 Uredbe (ES) št. 810/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o vizumskem zakoniku Skupnosti (UL L 243, str. 1) – Nacionalna zakonodaja, ki kaznuje tihotapca, ki na nacionalno ozemlje nezakonito privede tujce – Uporabnost sankcij za tujce, ki imajo vizum, pridobljen s prevaro pri pristojnem organu druge države, vendar še ni razveljavljen na podlagi navedene uredbe

      Izrek

   Člena 21 in 34 Uredbe (ES) št. 810/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o vizumskem zakoniku Skupnosti (Vizumski zakonik) je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta temu, da je v skladu z nacionalnimi določbami tihotapljenje tujcev kaznivo v primerih, v katerih imajo tihotapljene osebe, ki so državljani tretjih držav, vizum, ki so ga pridobile goljufivo tako, da so organe države članice, pristojne za izdajo, zapeljale v zmoto glede resničnega namena svojega potovanja, ne da bi bil ta vizum predhodno razveljavljen.

      (1)  UL C 126, 28.4.2012.


title: Zadeva C-491/14: Sklep Sodišča (tretji senat) z dne 10. marca 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de lo Mercantil no 3 de Madrid – Španija) – Rosa dels Vents Assessoria SL/U Hostels Albergues Juveniles SL (Predhodno odločanje — Člen 99 Poslovnika Sodišča — Znamke — Direktiva 2008/95/ES — Člen 5(1) — Pojem „tretja oseba“ — Imetnik poznejše znamke)

text:
               29.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 213/13

         Sklep Sodišča (tretji senat) z dne 10. marca 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de lo Mercantil no 3 de Madrid – Španija) – Rosa dels Vents Assessoria SL/U Hostels Albergues Juveniles SL
   (Zadeva C-491/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Člen 99 Poslovnika Sodišča - Znamke - Direktiva 2008/95/ES - Člen 5(1) - Pojem „tretja oseba“ - Imetnik poznejše znamke))
   (2015/C 213/19)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Juzgado de lo Mercantil no 3 de Madrid

      Stranki

      Tožeča stranka: Rosa dels Vents Assessoria SL

      Tožena stranka: U Hostels Albergues Juveniles SL

      Izrek

   Člen 5(1) Direktive 2008/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami je treba razlagati tako, da se izključna pravica imetnika znamke, da lahko vsaki tretji osebi prepreči, da v gospodarskem prometu uporablja znake, ki so enaki ali podobni njegovi znamki, nanaša tudi na tretjo osebo, ki je imetnica poznejše znamke, ne da bi bilo treba prej razglasiti ničnost te poznejše znamke.

      (1)  UL C 26, 26.1.2015.


title: Zadeva T-619/16: Tožba, vložena 30. avgusta 2016 – Sicignano/EUIPO – Inprodi (GiCapri „a giacchett’e capri“)

text:
               24.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 392/45

         Tožba, vložena 30. avgusta 2016 – Sicignano/EUIPO – Inprodi (GiCapri „a giacchett’e capri“)
   (Zadeva T-619/16)
   (2016/C 392/59)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: italijanščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Pasquale Sicignano (Santa Maria la Carità, Italija) (zastopniki: A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli, G. Petrocchi, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Inghirami Produzione Distrinuzione SpA (Inprodi) (Milano, Italija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Evropske unije z besednim elementom „GiCapri ‚a giacchett’e capri‘“ – Zahteva za registracijo št. 12 512 778

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: Odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 2. junija 2016 v zadevi R 806/2015-5

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 2. junija 2016 v zadevi R 806/2015-5, s katero je bila zavrnjena zahteva za registracijo št. 12512778 sestavljene znamke „GiCapri ‚a giacchett’e capri‘“ za proizvode iz razredov 18, 25 in 35, in posledično tej zahtevi ugodi;

               —

               EUIPO naloži, da tožeči stranki povrne vse stroške, dajatve in honorarje v zvezi s tem postopkom.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-354/13: Tožba, vložena 4. julija 2013 – Zentralverband des Deutschen Bäckerhandwerks proti Komisiji

text:
               7.9.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 260/43

         Tožba, vložena 4. julija 2013 – Zentralverband des Deutschen Bäckerhandwerks proti Komisiji
   (Zadeva T-354/13)
   2013/C 260/78
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Zentralverband des Deutschen Bäckerhandwerks e.V. (Berlin, Nemčija) (zastopniki: I. Jung, M. Teworte-Vey, A. Renvert in J. T. Saatkamp, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               sklep tožene stranke z dne 8. aprila 2013 v zadevi „Kołocz śląski/Kołacz śląski“ - Schlesischer Streuselkuchen (Ref. Ares [2013] 619104 – 10. April 2013) razglasi za ničnega.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev svoje tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: napačna pravna podlaga

                           —

                           Tožeča stranka trdi, da je tožena stranka napačno uporabila pravo s tem, da je pri sprejetju sklepa, ki se je nanašal na zahtevo tožeče stranke za preklic registracije „Kołocz śląski/Kołacz śląski“ kot zaščitene geografske označbe, uporabila Uredbo (EU) št. 1151/2012 (1), ki je bila v veljavi ob sprejetju sklepa tožene stranke, namesto da bi uporabila Uredbo (EC) št. 510/2006 (2), ki je bila v veljavi, ko je tožeča stranka vložila zahtevo. Tožena stranka naj bi s tem kršila načelo tempus regit actum.

                           —

                           Tožeča stranka trdi tudi, da je zahteva za preklic registracije dopustna in utemeljena na podlagi Uredbe (EC) št. 510/2006. V zvezi s tem med drugim navaja, da sta bila podana dva razloga za razglasitev ničnosti v smislu člena 12(2) Uredbe (EC) št. 510/2006 (sporna označba naj bi bila generična v smislu člena 3(1) Uredbe št. 510/2006; geografska omejitev na ozemlje Šlezije v specifikaciji naj bi bila napačna) in da drugačna razlaga in uporaba te določbe pomeni kršitev temeljnih pravic pekovskih podjetij Zvezne republike Nemčije.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev Uredbe št. 1151/2012

                           —

                           Tožeča stranka trdi, da je zahteva dopustna in utemeljena, tudi če se presoja na podlagi Uredbe (EU) št. 1151/2012.

      (1)  Uredba (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. novembra 2012 o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil (UL L 343, str. 1).

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 510/2006 z dne 20. marca 2006 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila (UL L 93, str. 12).


title: Zadeva T-325/04: Tožba Citicorp proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), vložena dne 5. avgusta 2004

text:
               6.11.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 273/31

         Tožba Citicorp proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), vložena dne 5. avgusta 2004
   (Zadeva T-325/04)
   (2004/C 273/61)
   Jezik, v katerem je bila vložena tožba: angleščina
   Citicorp, New York (Združene države), ki jo zastopajo dr. V. von Bomhard, dr. A. Renck, dr. C. Schulte in dr. A. Pohlmann, lawyers, je dne 5. avgusta 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu.
   Tudi Link Interchange Network Ltd. je bila stranka v postopku pred Odborom za pritožbe.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično Odločbo prvega Odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 18. maja 2004 v zadevi R0789/2002-1;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe

               Prijavitelj znamke Skupnosti:

               Citicorp

               Znamka Skupnosti, ki je predmet prijave:

               Besedna znamka „Wordlink“ (št. prijave 111880)

               Blago in storitve:

               Razred 9, 16 in 36

               Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom:

               Link Interchange Network Ltd.

               Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom:

               Nacionalna besedna in figurativna znamka „LINK“ za storitve iz razreda 36 (bančne storitve za dvige gotovine, prenos sredstev in plačilne storitve, finančno informacijske storitve)

               Odločba Oddelka za ugovore:

               Zavrnitev prijave znamke Skupnosti za storitve v zvezi s finančnimi posli in denarnimi posli iz razreda 36

               Odločba Odbora za pritožbe:

               Zavrnitev pritožbe

               Tožbeni razlogi:

               Kršitev členov 73 in 74 Uredbe št. 40/941 in člena 8(1)(b) iste uredbe

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL 1994, L 11, str. 1)


title: Izbris zadeve C-461/04

text:
               11.3.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 60/32

         Izbris zadeve C-461/04 (1)

   (2006/C 60/64)

      (Jezik postopka: nizozemščina)

   Predsednik Sodišča Evropskih skupnosti je s sklepom z dne 16. novembra 2005 odredil izbris zadeve pod opr. št. C-461/04: Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Nizozemski.

      (1)  UL C 314, 18.12.2004.


title: Zadeva F-110/15: Tožba, vložena 29. julija 2015 – ZZ/Komisija

text:
               5.10.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 328/36

         Tožba, vložena 29. julija 2015 – ZZ/Komisija
   (Zadeva F-110/15)
   (2015/C 328/34)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnika: S. Orlandi, T. Martin, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti predloga o prenosu pokojninskih pravic tožeče stranke v pokojninski sistem Unije, v katerem so uporabljene nove splošne določbe o izvajanju (DGE) člena 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom, in naložitev toženi stranki, naj začasno plača en EUR za domnevno nastalo škodo.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Ugotovi naj se nezakonitost člena 9 splošnih določb z dne 15.7.2011 o izvajanju (DGE) člena 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom;

               —

               razveljavitev odločbe z dne 10. marca 2015 o priznanju pokojninskih pravic, ki jih je tožeča stranka pridobila pred nastopom službe, v okviru prenosa teh pravic v pokojninski sistem institucij Evropske unije na podlagi splošnih določb z dne 15.7.2011 o izvajanju (DGE) člena 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom;

               —

               podredno, Evropski komisiji naj se naloži začasno plačilo enega EUR za domnevno nastalo škodo;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.


title: Zadeva C-375/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 3. avgusta 2007 – Staatssecretaris van Financiën proti Heuschen & Schrouff Oriental Foods Trading BV

text:
               10.11.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 269/23

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 3. avgusta 2007 – Staatssecretaris van Financiën proti Heuschen & Schrouff Oriental Foods Trading BV
   (Zadeva C-375/07)
   (2007/C 269/45)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predložitveno sodišče
   Hoge Raad der Nederlanden
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Staatssecretaris van Financiën

      Tožena stranka: Heuschen & Schrouff Oriental Foods Trading BV
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali posušeni lističi, kot so opisani v prilogi k Uredbi Komisije (ES) št. 1196/97 z dne 27. junija 1997 […] (1), spadajo pod poglavje 1905 kombinirane nomenklature, če so izdelane iz riževe moke, soli in vode in se nato sušijo, vendar pa se jih toplotno ne obdela?

               2.

               Ali je Uredba (ES) št. 1196/97 glede na odgovor na vprašanje iz prejšnje točke veljavna?

               3.

               Ali je treba člen 871 Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti [CZS] (2), kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1677/98 z dne 29. julija 1998 (3), razlagati tako, da nacionalno sodišče – če mora carinski organ na podlagi zgoraj navedenega člena 871(1) primer posredovati Komisiji, preden lahko odloči, da se blago v tem primeru oprosti naknadne izterjave, – ki odloča o pritožbi, ki jo je davčni zavezanec vložil zoper določbo carinskega organa, da se naknadna izterjava (dejansko) opravi, ni pristojno za razglasitev ničnosti te odločbe o naknadni izterjavi na podlagi njegove ugotovitve, da so izpolnjeni pogoji iz člena 220(2)(b) za (obvezno) razglasitev ničnost odločbe o naknadni izterjavi, če tem ugotovitvam nasprotuje Komisija?

               4.

               Ali pravo Skupnosti – če mora odgovor na vprašanje 3 biti tak, da dejstvo, da je Komisija pristojna za odločanje glede zahtev za naknadno izterjavo carinskih dajatev, ne pomeni omejitve pristojnost nacionalnih sodišč, ki odločajo o pritožbi glede zahteve za naknadno izterjavo carinskih dajatev – vsebuje kako posebno določbo, ki zagotavlja enotno uporabo prava Skupnosti v posebnem primeru, v katerem je se močno razlikujeta stališči Komisije in nacionalnega sodišča glede meril, ki jih je treba uporabiti v okviru člena 220 CZS (4) za ugotovitev, ali bi davčni zavezanec lahko odkril napako carinskih organov?

      (1)  Uredba Komisije (ES) št. 1196/97 z dne 27. junija 1997 o uvrstitvi določenega blaga v kombinirano nomenklaturo (UL L 170, str. 13).

      (2)  UL L 253, str. 1.

      (3)  UL L 212, str. 18.

      (4)  UL L 302, str. 1.


title: Zadeva C-172/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht des Saarlandes (Nemčija) 30. marca 2007 – Farmacevtka Helga Neumann-Seiwert proti Posarju, Ministerium für Justiz, Gesundheit und Soziales

text:
               23.6.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 140/11

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht des Saarlandes (Nemčija) 30. marca 2007 – Farmacevtka Helga Neumann-Seiwert proti Posarju, Ministerium für Justiz, Gesundheit und Soziales
   (Zadeva C-172/07)
   (2007/C 140/19)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Verwaltungsgericht des Saarlandes (Nemčija).
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: farmacevtka Helga Neumann-Seiwert

      Tožena stranka: Posarje, Ministerium für Justiz, Gesundheit und Soziales

      Vabljen: DocMorris N.V.
   Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba predpise o svobodi ustanavljanja za kapitalske družbe (člena 43 in 48 PES) razlagati tako, da nasprotujejo prepovedi kapitalskega deleža za lekarne, kot jo določata člen 2(1), točke od 1 do 4, in člen 7, prvi stavek, Gesetz über das Apothekenwesen – ApoG – v različici z dne 15.10.1980 (BGBl. I, str. 1993), nazadnje spremenjen s členom 34 Uredbe z dne 31.10.2006 (BGBl. I, str. 2407)?

               2.

               V primeru, da je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:
               Ali je nacionalni organ na podlagi prava Skupnosti, predvsem z vidika člena 10 PES in načela praktičnega učinka prava Skupnosti, upravičen oziroma zavezan, da ne uporabi nacionalnih predpisov, za katere meni, da nasprotujejo predpisom Skupnosti, tudi če ne gre za očitno kršitev prava Skupnosti in Sodišče Evropskih skupnosti ni ugotovilo neskladnosti zadevnih predpisov s pravom Skupnosti?


title: Zadeva C-612/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 23. decembra 2010 – Jaroslaw Wawrzyniak proti Agentur für Arbeit Mönchengladbach – Familienkasse

text:
               2.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 103/11

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 23. decembra 2010 – Jaroslaw Wawrzyniak proti Agentur für Arbeit Mönchengladbach – Familienkasse
   (Zadeva C-612/10)
   2011/C 103/20
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesfinanzhof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Jaroslaw Wawrzyniak

      Tožena stranka: Agentur für Arbeit Mönchengladbach – Familienkasse

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 14(1)(a) Uredbe št. 1408/71 (1) razlagati tako, da državi članici, ki v skladu z njim ni pristojna in v katero je napoten delavec in tudi ni država članica prebivališča delavčevih otrok, vsekakor odvzame pristojnost, da napotenemu delavcu dodeli družinske dajatve, če se pravni položaj delavca zaradi napotitve v to državo članico ne poslabša?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen:
               Ali je člen 14(1)(a) Uredbe št. 1408/71 treba razlagati tako, da je nepristojna država članica, v katero je napoten delavec, vsekakor pristojna dodeliti družinske dajatve le, če je ugotovljeno, da v drugi državi članici ne obstaja pravica do primerljivih družinskih dajatev?

               3.

               Če je tudi odgovor na to vprašanje nikalen:
               Ali določbe prava Skupnosti oziroma Unije nasprotujejo nacionalni določbi, kot je člen 65(1), prvi stavek, točka 2, EStG v povezavi z odstavkom 2 tega člena, ki izključuje pravico do družinskih dajatev, če je treba izplačati primerljivo dajatev v tujini ali pa bi jo bilo treba izplačati, če bi bil postavljen ustrezen zahtevek?

               4.

               Če je odgovor na to vprašanje pritrdilen:
               Kako je treba razrešiti tako nastalo prekrivanje pravice v pristojni državi članici, ki je istočasno država članica prebivališča otrok, in pravice v nepristojni državi članici, ki tudi ni država članica prebivališča otrok?

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (UL L 149, str. 2), kakor je bila spremenjena in posodobljena.


title: Zadeva T-387/08: Tožba, vložena 1. septembra 2008 – Evropaïki Dynamiki proti Uradu za uradne publikacije Evropskih skupnosti

text:
               22.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/49

         Tožba, vložena 1. septembra 2008 – Evropaïki Dynamiki proti Uradu za uradne publikacije Evropskih skupnosti
   (Zadeva T-387/08)
   (2008/C 301/83)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atene, Grčija) (zastopnik: N. Korogiannakis, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za uradne publikacije Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               za nično naj se razglasi Odločba Urada za uradne publikacije Evropskih skupnosti (OPOCE), vročena tožeči stranki z dopisom z dne 20. junija 2008, s katero je bila zavrnjena ponudba, ki jo je tožeča stranka vložila na podlagi javnega razpisa AO 10185 za „Računalniške storitve – vzdrževanje sistemov SEI-BUD/AMD/CR in sorodnih storitev“ (UL 2008/S 43-058884), in naročilo oddano izbranemu ponudniku;

               —

               OPOCE naj se naloži plačilo škode, ki jo je tožeča stranka utrpela zaradi zadevnega razpisnega postopka, v višini 1 444 930 eurov;

               —

               OPOCE naj se naloži plačilo stroškov, ki jih je priglasila tožeča stranka v zvezi s to tožbo, tudi če bo ta zavrnjena.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   V obravnavani zadevi tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti Odločbe tožene stranke, s katero je bila zavrnjena njena ponudba, vložena na podlagi javnega razpisa AO 10185 v zvezi z „Računalniškimi storitvami – vzdrževanje sistemov SEI-BUD/AMD/CR in sorodnih storitev“ in naročilo oddano izbranemu ponudniku. Tožeča stranka dalje predlaga povrnitev škode, ki naj bi nastala zaradi razpisnega postopka.
   Tožeča stranka v utemeljitev svoje tožbe trdi, da tožena stranka, s tem da je zgoraj navedeno naročilo dodelila drugemu ponudniku, ni izpolnila svojih obveznosti določenih v finančni uredbi (1), pravilih za njeno izvajanje in Direktivi 2004/18/ES (2) ter ni spoštovala načel preglednosti, enakega obravnavanja in sorazmernosti.
   Poleg tega tožeča stranka zatrjuje, da je naročnik kršil svojo obveznost zadostne obrazložitve svoje odločbe, določeno v zgoraj navedenih veljavnih predpisih. Dalje tožeča stranka trdi, da je naročnik uporabil merila, ki niso bila izrecno vključena v javni razpis, pomešal ocenjevanje z merili za dodelitev, ter zato kršil razpisne pogoje, in storil več očitnih napak pri presoji, zaradi česar je bila ponudba tožeče stranke zavrnjena.
   Tožeča stranka zato predlaga, naj se Odločba, s katero je bila njena ponudba zavrnjena in naročilo oddano izbranemu ponudniku, razglasi za nično, toženi stranki pa naj se poleg stroškov pravnega zastopanja tožeče stranke v zvezi s postopkom, naloži plačilo škode, ki jo je utrpela tožeča stranka zaradi razpisnega postopka.

      (1)  Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL L 248, str. 1).

      (2)  Direktiva 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (UL L 134, str. 114).


title: Zadeva T-347/12 P: Pritožba, ki jo je 8. januarja 2013 vložila Dana Mocová zoper sodbo, ki jo je 13. junija 2012 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi Mocová proti Komisiji (F-41/11)

text:
               23.3.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/17

         Pritožba, ki jo je 8. januarja 2013 vložila Dana Mocová zoper sodbo, ki jo je 13. junija 2012 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi Mocová proti Komisiji (F-41/11)
   (Zadeva T-347/12 P)
   2013/C 86/28
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnica: Dana Mocová (Praga, Češka republika) (zastopniki: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis in É. Marchal, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnica Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               sodbo Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 13. junija 2012 v zadevi Dana Mocová proti Evropski komisiji (F-41/11) razveljavi;

               —

               razglasi ničnost odločbe o zavrnitvi predloga za podaljšanje pogodbe pritožnice;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov postopka na obeh stopnjah.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja dva razloga.

               1.

               Prvi razlog se nanaša na napačno uporabo prava glede obsega načela zakonitosti, ker naj bi Sodišče za uslužbence menilo, prvič, da se lahko z obrazložitvijo, ki jo je organ, pooblaščen za sklepanje pogodb, podal ob zavrnitvi pritožbe, nadomesti in spremeni obrazložitev, podana ob zavrnitvi predloga pritožnice za podaljšanje njene pogodbe kot začasne uslužbenke, in drugič, da je obrazložitev veljavna, čeprav temelji na dejstvih, ugotovljenih po sprejetju izpodbijanega akta. Pritožnica navaja, da:

                           —

                           če v obravnavanem primeru njena pogodba ni bila podaljšana zaradi pravila o omejitvi kumulativnega trajanja zaposlitve na osem let („pravilo osmih let“), potem organ, pooblaščen za sklepanje pogodb, v odgovoru na pritožbo ne bi smel navesti, da pogodba ni bila podaljšana zaradi proračunskih omejitev, delovne uspešnosti pritožnice in interesa službe, nato pa to obrazložitev pred Splošnim sodiščem skrčiti na proračunske omejitve;

                           —

                           je Sodišče za uslužbence v nasprotju s tem, kar je navedeno v točki 50 izpodbijane sodbe, dolžno preučiti ugovor nezakonitosti zoper pravilo osmih let, ki je razlog, ki je bil naveden ob zavrnitvi predloga za podaljšanje pogodbe kot začasne uslužbenke.

               2.

               Drugi razlog se nanaša na napačno uporabo prava, ker naj bi Sodišče za uslužbence štelo, da je organ, pooblaščen za sklepanje pogodb, izpodbijano odločbo sprejel ob upoštevanju interesa službe, čeprav naj bi Sodišče za uslužbence ugotovilo, da je Komisija na obravnavi priznala, da so lahko v obrazložitev izpodbijanega akta na prvi stopnji navedene le proračunske omejitve. Pritožnica poleg tega navaja, da Sodišče za uslužbence ni izpolnilo obveznosti obrazložitve in obveznosti preučitve vseh kršitev prava, zatrjevanih pred tem sodiščem, saj se naj ne bi na nobenem mestu sklicevalo na argumentacijo pritožnice glede protislovja med obrazložitvijo v zvezi z ukinitvijo delovnih mest zaradi proračunskih omejitev in vzpostavitvijo novih delovnih mest za začasne uslužbence naziva AD9.


title: Zadeva T-58/07: Tožba, vložena 23. februarja 2007 — BYK-Chemie proti UUNT (Substance for Success)

text:
               28.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 95/48

         Tožba, vložena 23. februarja 2007 — BYK-Chemie proti UUNT (Substance for Success)
   (Zadeva T-58/07)
   (2007/C 95/96)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: BYK-Chemie GmbH (Wesel, Nemčija) (zastopnik: Rechtsanwälte J. Kroher in A. Hettenkofer)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Naj se razveljavi odločba četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 9. januarja 2007 (zadeva R0816/2006-4);

               —

               naj se toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka „Substance for Success “za proizvode in storitve iz razredov 1, od 40 do 42 (zahteva za registracijo št. 3 660 552).

      Odločba preizkuševalca: Zahteva za registracijo se zavrne

      Odločba odbora za pritožbe: Pritožba se zavrne

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe (ES) št. 40/94 (1), ker prijavljena znamka niti naj ne bi bila brez zahtevanega razločevalnega učinka niti naj je ne bi bilo treba pustiti prosto za promet.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL L 11, str. 1).


title: Zadeva T-92/10: Tožba, vložena 17. februarja 2010 – Ferriera Valsabbia in Valsabbia Investimenti proti Komisiji

text:
               1.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/62

         Tožba, vložena 17. februarja 2010 – Ferriera Valsabbia in Valsabbia Investimenti proti Komisiji
   (Zadeva T-92/10)
   2010/C 113/94
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Ferriera Valsabbia SpA (Odolo, Italija), Valsabbia Investimenti SpA (Odolo, Italija) (zastopniki: D. Fosselard, S. Amoruso, L. Vitolo, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi tožečih strank

   Za nično naj se razglasi Odločba Komisije C(2009)7492 konč. z dne 30. septembra 2009 COMP/37.956 – Jeklo za armiranje betona, ponovno sprejetje (Odločba), kakor je bila spremenjena in dopolnjena z Odločbo Komisije C(2009)9912 konč. z dne 8. decembra 2009 (Sprememba), v zvezi z delom, v katerem je ugotovljeno, da sta družbi Ferriera Valsabbia S.p.A. in Vasabbia Investimenti s.p.A. kršili člen 65 Pogodbe ESPJ, in s katero jima je bilo naloženo solidarno plačilo sankcije 10,25 milijonov EUR.
   Alternativno:
   razglasi naj se ničnost člena 2 Odločbe, s katerim je tožečima strankama naloženo plačilo sankcije.
   Podredno:

               Zmanjša naj se znesek sankcije.

               Toženi strani naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožbeni razlogi in bistvene trditve so podobni tistim, ki so navedeni v drugih tožbah, vloženih zoper to odločbo. Tožeči stranki zlasti navajata:
   nepristojnost Komisije za sankcioniranje kršitve člena 65 Pogodbe ESPJ po prenehanju veljavnosti te pogodbe in v vsakem primeru za uporabo členov 7(1) in 23(2) Uredbe (ES) 1/2003 (1) za pravno podlago.
   Kršitev pravic tožečih strank do obrambe v postopku pred Komisijo.
   Kršitev člena 65(1) Pogodbe ESPJ, ker dejstva, navedena v Odločbi, ne pomenijo enotnega in dolgotrajnega kartela.
   Kršitev smernic za izračun naloženih glob, ter načel enakega obravnavanja in sorazmernosti.
   V zvezi s tem se zlasti navaja, da je prištevanje tožečih strank v prvo skupino podjetij, katerim je naložena sankcija z višjo osnovo, absolutno nezakonita, kjer se šteje, da je Komisija v postopku določitve globe napačno uporabila merilo njunega posebnega pomena na trgu in ni homogeno uporabila merila celotne razsežnosti podjetja. Poleg tega naj bi bil postopek določitve sankcije napačno voden tudi v zvezi s presojo olajševalnih okoliščin. Nazadnje, s predolgim postopkom naj bi bila hudo kršena pravica do pravičnega postopka v primernem času.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL L 1, str. 1).


title: Zadeva C-308/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Audiencia Provincial de Alicante (Španija) 25. junija 2015 – Banco Popular Español, S.A./Emilio Irles López y Teresa Torres Andreu

text:
               24.8.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/24

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Audiencia Provincial de Alicante (Španija) 25. junija 2015 – Banco Popular Español, S.A./Emilio Irles López y Teresa Torres Andreu
   (Zadeva C-308/15)
   (2015/C 279/30)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Audiencia Provincial de Alicante

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Pritožnica: Banco Popular Español, S.A.

      Nasprotni stranki: Emilio Irles López in Teresa Torres Andreu

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je z načelom o nevezanosti iz člena 6(1) Direktive Sveta 93/13/EG (1)S z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah združljivo, da restitucijski učinki, ki izvirajo iz ugotovitve ničnosti klavzule o minimalni obrestni meri iz posojilne pogodbe zaradi njene nedovoljenosti, niso retroaktivni od datuma sklenitve pogodbe temveč od kasnejšega datuma?

               2.

               Ali je merilo dobre vere zadevnih subjektov, ki je podlaga za omejitev retroaktivnosti učinkov, ki izvirajo iz nedovoljenosti pogoja, avtonomni pojem prava Unije, ki ga je treba enotno razlagati v vseh državah članicah?

               3.

               V primeru pritrdilnega odgovora: Kateri pogoji morajo biti izpolnjeni za ugotovitev obstoja dobre vere zadevnih subjektov?

               4.

               V vsakem primeru: ali je z dobro vero zadevnih subjektov združljivo ravnanje podajalca ali ponudnika, ki je v okviru priprave pogodbe povzročil nepreglednost, ki je odločilna za to, da je pogoj nedovoljen?

               5.

               Ali je nevarnost resnih težav, ki je podlaga za omejitev retroaktivnosti učinkov, ki izvirajo iz nedovoljenosti pogoja, avtonomni pojem prava Unije, ki ga je treba enotno razlagati v vseh državah članicah?

               6.

               V primeru pritrdilnega odgovora: Katera merila je treba upoštevati?

               7.

               Ali je treba nevarnost resnih težav presojati zgolj ob upoštevanju tega, kakšne posledice lahko nastanejo za prodajalca ali ponudnika ali pa je treba upoštevati tudi škodo, ki potrošnikom nastane zaradi necelostnega vračila zneskov, ki so jih plačali na podlagi omenjene klavzule o minimalni obrestni meri?

               8.

               Ali je z načelom iz člena 6(1) Direktive Sveta 93/13/EGS, da nedovoljeni pogoji ne zavezujejo potrošnikov, ter s pravico do učinkovitega sodnega varstva iz člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (2) združljiva avtomatična razširitev iste omejitve restitucijskih učinkov, ki izvirajo iz ničnosti klavzule o minimalni obrestni meri, ugotovljene v okviru postopka, ki ga je sprožilo združenje potrošnikov zoper [tri] finančne institucije, na individualne tožbe zaradi ugotovitve ničnosti klavzule o minimalni obrestni meri iz razloga njene nedovoljenosti, ki so jih vložile stranke – potrošniki – ki so sklenili pogodbo o hipotekarnem posojilu z drugimi finančnimi institucijami?

      (1)  UL L 95, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288.

      (2)  UL C 83, 2010, str. 2.


title: Zadeva T-529/15: Tožba, vložena 8. septembra 2015 – Intesa Sanpaolo/UUNT (START UP INITIATIVE)

text:
               9.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 371/37

         Tožba, vložena 8. septembra 2015 – Intesa Sanpaolo/UUNT (START UP INITIATIVE)
   (Zadeva T-529/15)
   (2015/C 371/38)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Intesa Sanpaolo SpA (Torino, Italija) (zastopnika: P. Pozzi, F. Braga, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Skupnosti, ki vsebuje besedni element „START UP INITIATIVE“ – zahteva za registracijo št. 13 011 838

      Izpodbijana odločba: Odločba prvega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 29. junija 2015 v zadevi R 2777/2014-1

      Tožbeni predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi kršitev in napačno uporabo člena 7(1)(b) in (2) Uredbe o blagovni znamki Skupnosti;

               —

               ugotovi kršitev člena 75 Uredbe o blagovni znamki Skupnosti;

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov tega postopka.

      Navajana tožbena razloga

               —

               Kršitev člena 7(1)(b) in (2) Uredbe št. 207/2009,

               —

               Kršitev člena 75 Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-280/11 P: Pritožba, ki jo je Svet Evropske unije vložil 6. junija 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 22. marca 2011 v zadevi T-233/09, Access Info Europe proti Svetu Evropske unije

text:
               13.8.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 238/6

         Pritožba, ki jo je Svet Evropske unije vložil 6. junija 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 22. marca 2011 v zadevi T-233/09, Access Info Europe proti Svetu Evropske unije
   (Zadeva C-280/11 P)
   2011/C 238/11
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnik: Svet Evropske unije (zastopniki: G. Maganza, B. Driessen, Cs. Fekete, zastopniki)

      Druge stranke v postopku: Access Info Europe, Helenska Republika, Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano sodbo, s katero je Splošno sodišče za nično razglasilo odločbo Sveta o zavrnitvi dostopa javnosti do zahtevanega dokumenta;

               —

               dokončno odloči o vprašanjih, ki so predmet te pritožbe; in

               —

               tožeči stranki v zadevi T-233/09 naloži, naj plača stroške Sveta v zvezi s to zadevo in s to pritožbo.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Svet najprej opozarja, da je bila izpodbijana odločba z dne 26. februarja 2009 sprejeta pred začetkom veljavnosti Lizbonske pogodbe 1. decembra 2009. V skladu s tem je veljavni pogodbeni okvir za to tožbo okvir vzpostavljen s Pogodbo o Evropski uniji in s Pogodbo o ustanovitvi Evropske Skupnosti pred začetkom veljavnosti Lizbonske pogodbe.
   Svet trdi, prvič, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo pri razlagi in uporabi izjeme, določeno v členu 4(3), prvi pododstavek, Uredbe št. 1049/2001 (1), ker njegove ugotovitve niso v skladu z veljavnimi določbami Pogodbe in se z njimi zlasti ne upošteva omejitev načela širokega dostopa do zakonodajnih aktivnosti institucij – ki so določene s Pogodbo in se odražajo v sekundarnem pravu – katerih namen je ohranitev učinkovitosti postopka odločanja institucije.
   Drugič, Svet trdi, da razlogovanje Splošnega sodišča ni v skladu s sodno prakso Sodišča, na podlagi katere se institucija lahko zanese na splošne ugotovitve.
   Tretjič, Svet trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker je v tej zadevi uporabilo „standard zadostne pravne in dejanske dokazanosti“, da bi preučilo razloge, s katerimi je hotel Svet upravičiti sklicevanje na izjemo iz člena 4(3), prvi pododstavek, Uredbe. Pri svoji presoji je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker je zahtevalo dokaze o škodljivem učinku na postopek odločanja, ker je spregledalo pomembnost zgodnje faze postopka odločanja pri presoji posledic popolnega razkritja in ker ni upoštevalo občutljivosti zahtevanega dokumenta.

      (1)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije, UL L 145, str. 43.


title: Zadeva T-312/17: Tožba, vložena 1. junija 2017 – Campbell/Komisija

text:
               31.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 249/31

         Tožba, vložena 1. junija 2017 – Campbell/Komisija
   (Zadeva T-312/17)
   (2017/C 249/47)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Liam Campbell (Dundalk, Irska) (zastopnik: J. MacGuill, solicitor)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Razglasi za nično odločbo Komisije z dne 7. aprila 2017, s katero je ta tožeči stranki zavrnila vpogled v dokumente, povezane s postopki za ugotavljanje kršitev, začete zoper Litvo zaradi domnevnega neizvajanja Direktive 2010/64/EU. (1)

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: tožena stranka v nasprotju z upoštevno sodno prakso ni opravila dejanske ocene dokumentov v skladu z Uredbo 1049/2001.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: tožena stranka se je v nasprotju z načeli, ugotovljenimi v upoštevni sodni praksi, nezakonito sklicevala na nekatere splošne domneve o razkritju dokumentov.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: tožena stranka, prav tako v nasprotju s sodno prakso, ni opravila posebne in učinkovite presoje nevarnosti posameznega dokumenta.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: tožena stranka v nasprotju s sodno prakso ni opravila posebne in učinkovite presoje morebitnega delnega vpogleda.

               5.

               Peti tožbeni razlog: tožena stranka je v nasprotju z načeli sodne prakse storila očitno napako pri presoji obstoja prevladujočega javnega interesa

      (1)  Direktiva 2010/64/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. oktobra 2010 o pravici do tolmačenja in prevajanja v kazenskih postopkih (UL 2010, L 280, str. 1).


title: Zadeva C-476/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Berlin (Nemčija) 29. oktobra 2007 – M.C.O. Congres proti suxess GmbH

text:
               26.1.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/23

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Berlin (Nemčija) 29. oktobra 2007 – M.C.O. Congres proti suxess GmbH
   (Zadeva C-476/07)
   (2008/C 22/44)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Landgericht Berlin
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: M.C.O. Congres

      Tožena stranka: suxess GmbH
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali je treba člen 9(2)(e) Šeste direktive Sveta EGS 77/388 z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih (1), ki je bila nazadnje spremenjena z Direktivo z dne 22. oktobra 1999 (UL ES 1999, L 277/34) razlagati tako, da gre v primeru, kadar se ostale storitve v povezavi s športnimi in kulturnimi storitvami v skladu s členom 259A(4)(a) Code Général des Impots opravlja tako, da je naročniku storitev dovoljeno oglaševanje na reklamnih površinah, v prireditvenih prostorih in na majicah, za storitve na področju oglaševanja v smislu člena 9(2) Šeste direktive Sveta EGS št. 77/388 z dne 17. maja 1977, zaradi česar se kot kraj opravljanja storitve obravnava kraj, kjer ima naročnik zgoraj navedenih storitev svoj sedež?

      (1)  UL L 145, str. 1.


title: Zadeva T-283/10: Tožba, vložena 25. junija 2010 – Milux Holding proti UUNT (BMICONTROL)

text:
               28.8.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 234/48

         Tožba, vložena 25. junija 2010 – Milux Holding proti UUNT (BMICONTROL)
   (Zadeva T-283/10)
   ()
   2010/C 234/85
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Milux Holding S.A. (Luxembourg, Luksemburg) (zastopnik: J. Bojs, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predloga tožeče stranke

               —

               Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 17. junija 2010 v zadevi R 1435/2009-4 naj se razveljavi;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „BMICONTROL“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 10 in 44

      Odločba preizkuševalca: zavrnitev priajve znamke Skupnosti

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev Uredbe Sveta št. 207/2009, ker je odbor za pritožbe glede na dejansko stanje tega primera napačno uporabil načelo prepovedi diskriminacije; alternativno, kršitev členov 7(1)(b) in 7(1)(c) Uredbe Sveta št. 207/2009, ker je odbor za pritožbe napačno ugotovil, da prijavljena znamka nima zadostnega razlikovalnega učinka.


title: Zadeva T-413/08: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. aprila 2013 – SOZA proti Komisiji (Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Avtorske pravice v zvezi z javnim izvajanjem glasbenih del po spletu, po satelitu in s kabelsko retransmisijo — Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES — Razdelitev geografskega trga — Dvostranski sporazumi med nacionalnimi kolektivnimi organizacijami — Usklajeno ravnanje, ki izključuje možnost izdajanja večozemeljskih in večrepertoarnih dovoljenj — Dokaz — Domneva nedolžnosti)

text:
               1.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 156/29

         Sodba Splošnega sodišča z dne 12. aprila 2013 – SOZA proti Komisiji
   (Zadeva T-413/08) (1)

   (Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Avtorske pravice v zvezi z javnim izvajanjem glasbenih del po spletu, po satelitu in s kabelsko retransmisijo - Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES - Razdelitev geografskega trga - Dvostranski sporazumi med nacionalnimi kolektivnimi organizacijami - Usklajeno ravnanje, ki izključuje možnost izdajanja večozemeljskih in večrepertoarnih dovoljenj - Dokaz - Domneva nedolžnosti)
   2013/C 156/49
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Slovenský ochranný Zväz Autorský pre práva k hudobným dielam (SOZA) (Bratislava, Slovaška) (zastopnik: M. Favart, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: F. Castillo de la Torre, A. Biolan in J. Bourke, agenti)

      Intervenientka v podporo tožeče stranke: International Confederation of Societies of Authors and Composers (CISAC) (Neuilly-sur-Seine, Francija) (zastopnika: J.-F. Bellis in K. Van Hove, odvetnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev delne ničnosti Odločbe Komisije C(2008) 3435 final z dne 16. julija 2008 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/C2/38.698 – CISAC).

      Izrek

               1.

               Člen 3 Odločbe Komisije C(2008) 3435 final z dne 16. julija 2008 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/C2/38.698 – CISAC) se razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na Slovenský ochranný Zväz Autorský pre práva k hudobným dielam (SOZA).

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 301, 22.11.2008.


title: Zadeva C-127/14: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 2. septembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Augstākā tiesa – Latvija) – Andrejs Surmačs/Finanšu un kapitāla tirgus komisija (Predhodno odločanje — Direktiva 94/19/ES — Priloga I, točka 7 — Sistem zajamčenih vlog — Izvzetje nekaterih vlagateljev iz sistema zajamčenih vlog — Izvzetje „člana vodstva“)

text:
               26.10.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 354/7

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 2. septembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Augstākā tiesa – Latvija) – Andrejs Surmačs/Finanšu un kapitāla tirgus komisija
   (Zadeva C-127/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Direktiva 94/19/ES - Priloga I, točka 7 - Sistem zajamčenih vlog - Izvzetje nekaterih vlagateljev iz sistema zajamčenih vlog - Izvzetje „člana vodstva“))
   (2015/C 354/08)
   Jezik postopka: latvijščina

      Predložitveno sodišče

   Augstākā tiesa

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Andrejs Surmačs

      Tožena stranka: Finanšu un kapitāla tirgus komisija

      Izrek

               1.

               Vloge, ki so izvzete na podlagi točke 7 Priloge I k Direktivi 94/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 1994 o sistemih zajamčenih vlog, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/14/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2009, so v njej naštete izčrpno, tako da države članice v svojem nacionalnem pravu ne morejo določiti drugih skupin vlagateljev, ki z vidika opravljanih funkcij ne spadajo med pojme, ki so našteti v navedeni točki, da bi se zanje uporabilo izvzetje iz zajamčenih vlog.

               2.

               Točko 7 Priloge I Direktive 94/19, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/14, je treba razlagati tako, da države članice lahko iz jamstva, ki ga določa ta direktiva, kot člana vodstva izvzamejo osebe, ki imajo zaradi funkcije, ki jo zasedajo v finančni instituciji, ne glede na poimenovanje te funkcije, na voljo raven informacij in znanja, ki jim omogoča presojo dejanskega finančnega položaja kreditne institucije in tveganj, povezanih z njenimi dejavnostmi.

      (1)  UL C 159, 26.5.2014.


title: Zadeva T-303/17: Tožba, vložena 18. maja 2017 – Sata/EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (4000)

text:
               17.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 231/46

         Tožba, vložena 18. maja 2017 – Sata/EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (4000)
   (Zadeva T-303/17)
   (2017/C 231/58)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Nemčija) (zastopnica: M. C. Simon, odvetnica)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Pengjie Town, Kitajska)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Imetnik sporne znamke: tožeča stranka

      Zadevna sporna znamka: Znamka Evropske unije št. 12333 548

      Postopek pred EUIPO: postopek za ugotovitev ničnosti

      Izpodbijana odločba: Odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 8. marca 2017 v zadevi R 654/2016-4

      Tožbeni predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               EUIPO naloži plačilo stroškov postopka;

               —

               se nasprotni stranki iz postopka s pritožbo naloži plačilo stroškov, če bi se odločila za intervencijo v postopku.

      Navajani tožbeni razlogi

               —

               Kršitev člena 75 Uredbe št. 207/2009;

               —

               Kršitev člena 7(1)(c) Uredbe št. 207/2009;

               —

               Kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009;

               —

               Kršitev načela enakega obravnavanja in načela dobrega upravljanja.


title: Zadeva C-286/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Hannover (Nemčija) 18. maja 2017 – Gabriele Ossenbeck/TUIfly GmbH

text:
               28.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 283/21

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Hannover (Nemčija) 18. maja 2017 – Gabriele Ossenbeck/TUIfly GmbH
   (Zadeva C-286/17)
   (2017/C 283/29)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Amtsgericht Hannover

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Gabriele Ossenbeck

      Tožena stranka: TUIfly GmbH

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali odsotnost z dela pomembnega dela letalskega osebja dejanskega letalskega prevoznika, ki je potrebno za izvedbo leta, zaradi bolniškega staleža pomeni izredne razmere v smislu člena 5(3) Uredbe (ES) št. 261/2004 (1)? Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: kakšna mora biti stopnja odsotnosti z dela za domnevo obstoja takšnih razmer?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen: ali spontana odsotnost z dela pomembnega dela letalskega osebja dejanskega letalskega prevoznika, ki je potrebno za izvedbo leta, zaradi prekinitve dela, ki nima podlage v delovnem pravu in zakonodaji o kolektivnih pogodbah („nezakonita stavka“) pomeni izredne razmere v smislu člena 5(3) Uredbe (ES) št. 261/2004? Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen: kakšna mora biti stopnja odsotnosti z dela za domnevo obstoja takšnih razmer?

               3.

               Če je odgovor na prvo ali drugo vprašanje pritrdilen: ali so morale izredne razmere obstajati v času odpovedanega leta, ali pa ima dejanski letalski prevoznik na podlagi poslovnih razlogov pravico pripraviti nov program letov?

               4.

               Če je odgovor na prvo ali drugo vprašanje pritrdilen: ali se možnost izognitve nanaša na izredne razmere ali na posledice nastopa izrednih razmer?

      (1)  Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10).


title: Zadeva C-567/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice (Chancery Division) (Združeno kraljestvo) 10. novembra 2016 – Merck Sharp/Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

text:
               23.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/14

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice (Chancery Division) (Združeno kraljestvo) 10. novembra 2016 – Merck Sharp/Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
   (Zadeva C-567/16)
   (2017/C 022/20)
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Merck Sharp

      Tožena stranka: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba obvestilo o končanem postopku, ki ga referenčna država članica izda v skladu s členom 28(4) Direktive 2001/83/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini pred potekom osnovnega patenta, obravnavati kot enakovredno izdanemu dovoljenju za promet z zdravilom za namene člena 3(b) Uredbe (ES) št. 469/2009 (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. maja 2009 o dodatnem varstvenem certifikatu za zdravila (Kodificirana različica) (v nadaljevanju: uredba o dodatnem varstvenem certifikatu), tako da je prijavitelj za dodatni varstveni certifikat v zadevni državi članici upravičen do vložitve prijave za dodatni varstveni certifikat in njegove izdaje na podlagi obvestila o končanem postopku?

               2.

               Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali v okoliščinah iz prvega vprašanja neobstoj izdanega dovoljenja za promet z zdravilom v zadevni državi članici na dan vložitve prijave za dodatni varstveni certifikat v tej državi članici pomeni nepravilnost, ki jo je mogoče odpraviti v skladu s členom 10(3) uredbe o dodatnem varstvenem certifikatu, ko je dovoljenje za promet z zdravilom izdano?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 27, str. 69.

      (2)  UL L 152, str. 1.


title: Zadeva T-264/12: Tožba, vložena 7. junija 2012 – UTi Worldwide in drugi proti Komisiji

text:
               4.8.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 235/14

         Tožba, vložena 7. junija 2012 – UTi Worldwide in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-264/12)
   2012/C 235/35
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: UTi Worldwide, Inc. (Tortola, Britanski Deviški otoki), UTi Nederland BV (Schiphol, Nizozemska) in UTI Worldwide (UK) Ltd (Reading, Združeno kraljestvo) (zastopnik: P. Kirch, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo:

               —

               naj člena 1 in 2 sklepa Komisije C(2012) 1959 final z dne 28. marca 2012 v zadevi COMP/39.462 – „Špedicija“ – razglasi za nična v delu, v katerem se nanašata na tožeče stranke;

               —

               podredno, naj člen 2 sklepa z dne 28. marca 2012 v delu, ki se nanaša na tožeče stranke, razglasi za ničen in v skladu s tem globo razveljavi ali zmanjša njen znesek;

               —

               naj zagotovi, da se obrazložitev in izrek sodbe Sodišča glede družb UTi Nederland in UTi UK v celoti uporabita tudi glede matične družbe UTi Worldwide Inc., ki ni vključena v dejstva primera, ki so vodila do sklepa, vendar pa je odgovorna za svoji hčerinski družbi glede na določbe sklepa; in

               —

               naj toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo dva tožbena razloga, ki imata vsak po tri dele.

               1.

               Prvi tožbeni razlog, ki ga tožeče stranke navajajo v podporo prvemu delu predloga in v okviru katerega zatrjujejo, da niso kršile člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP:

                           —

                           Komisija je storila očitno napako, ker je tožeče stranke vključila v domnevni omejevalni sporazum v zvezi z Automated Manifest System („AMS“) in ni pravilno presodila dejstev ter ni izvedla popolne in pravilne analize svojega dokaznega gradiva, ker:

                                       —

                                       je Komisija nepravilno analizirala dejstva v svojem dokaznem gradivu;

                                       —

                                       je v sklepu napačno naveden obseg razprave v okviru združenja Freight Forward International („FFI“);

                                       —

                                       se člani FFI niso dogovorili glede cene ali cenovnega razpona;

                                       —

                                       so tožeče stranke in drugi špediterji selektivno naložili AMS pristojbine za konkurenčno prednost;

                                       —

                                       Komisija ni upoštevala jasnih dokazov, da članstvo tožečih strank v FFI ne dokazuje njihove vpletenosti v omejevalni sporazum glede AMS pristojbine in

                                       —

                                       Komisija ni upoštevala jasnih dokazov, da so tožeče stranke neodvisno določile svojo AMS pristojbino na osnovi AMS pristojbin tovornih letalskih prevoznikov in drugih dejavnikov določanja tržnih cen.

                           —

                           Komisija ni dokazala, da so tožeče stranke sodelovale pri kakršnem koli sporazumu z namenom omejevanja konkurence v smislu člena 101(1) PDEU in člena 53 Sporazuma EGP, ker:

                                       —

                                       navzočnost tožečih strank na šestih FFI sestankih in telefonski konferenci ne ustreza pravnemu standardu kršitve člena 101 PDEU; in

                                       —

                                       sklep ne vsebuje dokazov o sodelovanju tožečih strank pri dvostranskih ali večstranskih pogovorih zunaj FFI glede AMS pristojbine.

                           —

                           AMS pristojbina ni imela „znatnega vpliva“ na konkurenco, ker:

                                       —

                                       je AMS pristojbina predstavljala majhen del celotne dostavne cene; in

                                       —

                                       je bila AMS pristojbina neizogibna zaradi odločitev letalskih tovornih prevoznikov glede uvedbe pristojbine in zatorej ni imela znatnega vpliva na trg.

               2.

               Drugi tožbeni razlog, ki ga tožeče stranke navajajo v utemeljitev drugega dela predloga in v okviru katerega zatrjujejo, da sklep Komisije o globi krši člen 23(3) Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 (1), Smernice Komisije o načinu določanja glob (2), in načelo sorazmernosti ter vsebuje računsko napako:

                           —

                           Komisija ni upoštevala pojma „teže“ v smislu člena 23(3) Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 in členov 19 ter 20 Smernic o načinu določanja glob, ker:

                                       —

                                       tožeče stranke dejansko niso sodelovale pri zatrjevani kršitvi;

                                       —

                                       se zatrjevana kršitev dejansko ni izvajala, in

                                       —

                                       dejanja tožečih strank niso bila individualizirana glede na celotno delovanje zadevnih podjetij.

                           —

                           Komisija je kršila načelo sorazmernosti, ker:

                                       —

                                       uporaba 16 % stopnje ni sorazmerna glede na pravno ureditev in dejstva primera;

                                       —

                                       izračuni na podlagi celotnega trga špediterskih storitev niso sorazmerni;

                                       —

                                       uporaba koeficienta trajanja ni sorazmerna; in

                                       —

                                       vključitev dodatnega zneska v osnovni znesek ni sorazmerna.

                           —

                           Globa, ki jo je Komisija individualno naložila UTi Worldwide Inc. kot matični družbi, je umetno in napačno zvišana z matematično formulo, ki jo je uporabila Komisija.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 8, zvezek 2, str. 205).

      (2)  Smernice o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 23(2)(a) Uredbe št. 1/2003 (UL 2006 C 210, str. 2).


title: Zadeva T-877/16: Sklep Splošnega sodišča z dne 18. maja 2017 – Verschuur/Komisija (Ničnostna tožba — Dostop do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Dokument, ki se nanaša na upravni postopek v zvezi s pomočjo SA.38374 (2014/C ex 2014/NN), ki jo je Nizozemska izvajala v korist družbe Starbucks — Zavrnitev dostopa — Tožba, ki je očitno brez pravne podlage)

text:
               31.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 249/29

         Sklep Splošnega sodišča z dne 18. maja 2017 – Verschuur/Komisija
   (Zadeva T-877/16) (1)

   ((Ničnostna tožba - Dostop do dokumentov - Uredba (ES) št. 1049/2001 - Dokument, ki se nanaša na upravni postopek v zvezi s pomočjo SA.38374 (2014/C ex 2014/NN), ki jo je Nizozemska izvajala v korist družbe Starbucks - Zavrnitev dostopa - Tožba, ki je očitno brez pravne podlage))
   (2017/C 249/44)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Steven Verschuur (Baarn, Nizozemska) (zastopnik: P. Kreijger, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: J. Baquero Cruz, A. Buchet in F. Clotuche Duvieusart, agenti)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C (2016) 6455 final z dne 3. oktobra 2016, s katerim je bila zavrnjena potrdilna prošnja tožeče stranke za dostop do dokumentov na podlagi Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže.

               2.

               Steven Verschuur nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 53, 20.2.2017.


title: Zadeva C-197/04: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji, vložena dne 30. aprila 2004

text:
               26.6.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 168/3

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji, vložena dne 30. aprila 2004
   (Zadeva C-197/04)
   (2004/C 168/06)
   Komisija Evropskih skupnosti je dne 30. aprila 2004 na Sodišče Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Zvezni republiki Nemčiji. Pooblaščenec za postopek je Kilian Gross, z naslovom za vročanje v Luksemburgu.
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               1)

               ugotovi, da Zvezna republika Nemčija s tem, ko je uporabila davčno stopnjo za drobno rezan tobak zvijanje cigaret, ki se zavijajo v cigaretni papir, ki se prodajajo pod imenom „West Single Packs“, ni izpolnila obveznosti iz člena 4(1)(b) Direktive Sveta 95/59/ES o davkih, razen prometnih davkov, ki vplivajo na porabo tobačnih izdelkov (1) in obveznosti iz člena 2(1) Direktive Sveta 92/79/EGS z dne 19. oktobra 1992 o približevanju davkov na cigarete. (2)

               2)

               Zvezni republiki Nemčiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Po mnenju Komisije gre v primeru zvitkov tobaka, ki se na nemškem trgu prodajajo pod oznako „West Single Packs“, ki jih lahko potrošnik na preprost neindustrijski način vstavi v ločeno prodajane tulce iz cigaretnega papirja s filtrom, za cigarete v smislu člena 4(1)(b) Direktive Sveta 95/95/ES in jih je zaradi tega treba ustrezno obdavčiti.
   Nemški predpisi zaradi tega kršijo člen 4(1) Direktive 95/95/ES, kakor tudi člen 2(1) Direktive Sveta 92/79/EGS, ker določajo davčno stopnjo za drobno rezan tobak za zvijanje cigaret „West Single Packs“.

      (1)  UL L 291, str. 40.

      (2)  UL L 316, str. 8.


title: Zadeva T-290/15: Tožba, vložena 31. maja 2015 – Smarter Travel Media/UUNT (SMARTER TRAVEL)

text:
               10.8.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 262/33

         Tožba, vložena 31. maja 2015 – Smarter Travel Media/UUNT (SMARTER TRAVEL)
   (Zadeva T-290/15)
   (2015/C 262/44)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Smarter Travel Media LLC (Boston, Združene države Amerike) (zastopnik: P. Olson, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

      Podatki o postopku pred UUNT

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Skupnosti, ki vsebuje besedni element „SMARTER TRAVEL“ – prijava št. 1 2 4 60  044

      Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 20. marca 2015 v zadevi R 1986/2014-2

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi;

               —

               UUNT naloži plačilo stroškov.

      Navajani tožbeni razlogi

               —

               Odbor za pritožbe naj bi napačno ugotovil, da znamka nima razlikovalnega učinka.

               —

               Odbor za pritožbe naj bi narobe uporabil odločbo Bild.

               —

               Odbor za pritožbe naj napačno ne bi upošteval, da znamka vsebuje element, ki ga je mogoče samostojno registrirati.

               —

               Odbor za pritožbe naj napačno ne bi upošteval, da je bila ista znamka z drugim logom registrirana za v bistvu iste storitve in da gre pri novi prijavi zgolj za posodobitev.

               —

               Odbor za pritožbe naj napačno ne bi opravil celovite presoje.


title: Zadeva T-261/12: Sklep Splošnega sodišča z dne 3. septembra 2014 – Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon proti Komisiji (Odškodninska tožba — Javna naročila storitev — Postopek javnega razpisa — Krepitvi institucionalnih zmogljivostih Komisije za varstvo konkurence v Srbiji — Zavrnitev ponudbe ponudnika — Tožba, ki je očitno brez pravne podlage)

text:
               27.10.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 380/12

         Sklep Splošnega sodišča z dne 3. septembra 2014 – Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon proti Komisiji
   (Zadeva T-261/12) (1)

   ((Odškodninska tožba - Javna naročila storitev - Postopek javnega razpisa - Krepitvi institucionalnih zmogljivostih Komisije za varstvo konkurence v Srbiji - Zavrnitev ponudbe ponudnika - Tožba, ki je očitno brez pravne podlage))
   2014/C 380/15
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE (Chalandri, Grčija) (zastopnik: A. Krystallidis, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: F. Erlbacher in P. van Nuffel, agenta)

      Predmet

   Odškodninska tožba, ki se nanaša na povrnitev škode, ki naj bi jo utrpela tožeča stranka zaradi sklepa Delegacije EU v Republiki Srbiji o razglasitvi ničnosti odločbe o oddaji naročila tožeči stranki v okviru postopka javnega razpisa EuropeAid/131427/C/SER/RS o krepitvi institucionalnih zmogljivostih Komisije za varstvo konkurence v Srbiji (UL 2011/S 147 243259).

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 243, 11.8.2012.


title: Zadeva C-340/13: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 11. februarja 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour d'appel de Bruxelles – Belgija) – bpost SA/Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT) (Predhodno odločanje — Poštne storitve — Direktiva 97/67/ES — Člen 12 — Ponudnik univerzalnih storitev — Količinski rabati — Uporaba za združevalce poštnih pošiljk — Obveznost prepovedi diskriminacije)

text:
               13.4.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 118/4

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 11. februarja 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour d'appel de Bruxelles – Belgija) – bpost SA/Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)
   (Zadeva C-340/13) (1)

   ((Predhodno odločanje - Poštne storitve - Direktiva 97/67/ES - Člen 12 - Ponudnik univerzalnih storitev - Količinski rabati - Uporaba za združevalce poštnih pošiljk - Obveznost prepovedi diskriminacije))
   (2015/C 118/05)
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Cour d'appel de Bruxelles

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: bpost SA

      Tožena stranka: Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)

      Izrek

   Načelo prepovedi diskriminacije pri tarifah iz člena 12 Direktive 97/67/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. decembra 1997 o skupnih pravilih za razvoj notranjega trga poštnih storitev v Skupnosti in za izboljšanje kakovosti storitve, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2008/6/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. februarja 2008, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje sistemu količinskega rabata po pošiljatelju, kakršen je ta iz postopka v glavni stvari.

      (1)  UL C 233, 10.8.2013.


title: Zadeva C-505/11 P: Pritožba, ki jo je 30. septembra 2011 vložila ThyssenKrupp Elevator AG zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 13. julija 2011 v združenih zadevah ThyssenKrupp Liften Ascenseurs in drugi proti Komisiji (T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 in T-154/07)

text:
               26.11.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 347/23

         Pritožba, ki jo je 30. septembra 2011 vložila ThyssenKrupp Elevator AG zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 13. julija 2011 v združenih zadevah ThyssenKrupp Liften Ascenseurs in drugi proti Komisiji (T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 in T-154/07)
   (Zadeva C-505/11 P)
   2011/C 347/33
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Pritožnica: ThyssenKrupp Elevator AG (zastopnik: T. Klose, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnica predlaga Sodišču, naj:

               —

               sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 13. julija 2011 v združenih zadevah ThyssenKrupp Liften Ascenseurs in drugi proti Komisiji (T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 in T-154/07) razveljavi, kolikor je z njo zavrnjena tožba in se nanaša na pritožnico;

               —

               podredno, globo, ki je bila pritožnici naložena s členom 2 izpodbijane Odločbe Evropske Komisije z dne 21. februarja 2007, primerno še dodatno zniža;

               —

               še bolj podredno, zadevo vrne Splošnemu sodišču v ponovno odločanje;

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica se v zadevni pritožbi v okviru šestih pritožbenih razlogov sklicuje na nepristojnost Komisije, bistveno kršitev postopka, kršitev Pogodbe ES oziroma PDEU in pravnih pravil, ki jih je treba uporabiti pri izvajanju teh pogodb, ter zlorabo pooblastil in kršitev temeljnih pravic:

               Na prvem mestu pritožnica zatrjuje, da je Splošno sodišče pravno napačno ugotovilo pristojnost Komisije za izvedbo postopka. Meni, da bi moralo Splošno sodišče odločbo Komisije zaradi neuporabljivosti člena 101 PDEU (prej člen 81 ES) razglasiti za nično, saj očitane lokalne kršitve niso pomembne na meddržavni ravni. Celo če bi Splošno sodišče člen 101 PDEU razglasilo za uporabljiv, bi moralo upoštevati, da pristojnosti Komisije vsekakor nasprotuje sistem vzporednih pristojnosti po obvestilu ECN (Evropska mreža za konkurenco), ki temelji na Uredbi št. 1/2003 (1). Nazadnje naj bi Splošno sodišče spregledalo, da pomeni naknadna uvedba postopka s strani Komisije kršitev načela določenosti in zakonitosti kazni, na katerem temeljijo temeljne pravice.

               Na drugem mestu naj bi Splošno sodišče spregledalo, da obstaja kršitev načela ne bis in idem, saj Komisija ni upoštevala odločb o pomilostitvi, ki so jih pred začetkom postopka v korist pritožnice izdali nacionalni uradi za varstvo konkurence.

               Na tretjem mestu pritožnica navaja, da je Splošno sodišče pravno napačno potrdilo Odločbo Komisije, da je pritožnica solidarno odgovorna skupaj s svojimi hčerinskimi družbami. Pritožnica naj nesporno ne bi bila sama udeležena pri kršitvah. Odgovornosti za tuje ravnanje na podlagi napačne premise odgovornosti gospodarske enote nasprotujejo kazenskopravno načelo osebne odgovornosti, načelo in dubio pro reo in pravica do poštenega sojenja.

               Na četrtem mestu naj bi Splošno sodišče pravno napačno spregledalo, da potrditev odgovornosti pritožnice kot solidarne dolžnice nasprotuje načelu osebne odgovornosti. Podredno pritožnica navaja, da je Splošno sodišče pravno napačno potrdilo Odločbo Komisije, ker nima zadostnega deleža v kapitalu svojih hčerinskih družb, da bi se lahko štela za odgovorno, in je zato sodba pomanjkljivo obrazložena.

               Na petem mestu pritožnica zatrjuje, da je Splošno sodišče v svoji sodbi kršilo dolžnost nadzora, ki jo ima po pravu, s tem da je nesorazmernost določitve izhodiščnega zneska, odvračilnega multiplikatorja in večkratne oglobitve pri vzporednih kršitvah ter Komisijino pomanjkljivo presojo sodelovanja pritožnice le nezadostno preverilo in je tako kršilo načelo poštenega sojenja in iz njega izhajajoče zagotovilo sodnega varstva. Vsekakor naj bi bila sodba pomanjkljivo obrazložena v delu, v katerem potrjuje večkratno oglobitev, ki odstopa od prakse Komisije.

               Na šestem mestu se navaja kršitev načel sorazmernosti in enakega obravnavanja glede določitve izhodiščnega zneska za kršitev, ki se nanaša na Nemčijo, ker je bil pri določitvi izhodiščnega zneska vključen promet iz proizvodov, ki niso predmet kršitve, čeprav so temu nasprotovali obvezni razlogi. Splošno sodišče naj bi v zvezi s tem glede družbe Schindler sprejelo ustrezno različno utemeljitev, glede pritožnice pa naj protipravno tega razlikovanja ne bi opravilo.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205)


title: Zadeva C-377/03: Sodba sodišča (prvi senat) z dne 5. oktobra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji (Neizpolnitev obveznosti države — Lastna sredstva Skupnosti — Nezaključeni TIR zvezki — Neplačilo ali zamuda plačila ustreznih lastnih sredstev)

text:
               2.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 294/2

         Sodba sodišča (prvi senat) z dne 5. oktobra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji
   (Zadeva C-377/03) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Lastna sredstva Skupnosti - Nezaključeni TIR zvezki - Neplačilo ali zamuda plačila ustreznih lastnih sredstev)
   (2006/C 294/03)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: C. Giolito in G. Wilms, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Belgija (zastopniki: E. Dominkovits, A. Goldman in M. Wimmer, zastopniki, B. van de Walle de Ghelcke, avocat)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države — Členi 6, 9, 10 in 11 Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1150/2000 z dne 22. maja 2000 o izvajanju Sklepa št. 94/728/ES, Euratom o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti (UL L 130, str. 1) — Neplačilo ali zamuda plačila ustreznih lastnih sredstev Komisiji — Neupoštevanje pravil o knjiženju — Neustrezno zaključevanje določenih tranzitnih dokumentov (zvezki TIR) s strani belgijske carine
   Izrek

               1)

               Kraljevina Belgija s tem, da ni ali je prepozno knjižila lastna sredstva, ki izhajajo iz neustrezno zaključenih TIR zvezkov, tako da jih je knjižila na račun B namesto na račun A, kar je vodilo k temu, da lastna sredstva, ki iz tega izhajajo, Komisiji niso bila dana na razpolago v roku,

                           —

                           s tem, da je zavrnila plačilo zamudnih obresti za zneske, dolgovane Komisiji Evropskih skupnosti,

                           —

                           ni izpolnila obveznosti iz členov 6, 9, 10 in 11 Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1150/2000 z dne 22. maja 2000 o izvajanju Sklepa št. 94/728/ES, Euratom o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti (UL L 130, str. 1), ki je z 31. majem 2000 razveljavila in nadomestila Uredbo Sveta (EGS, Euratom) št. 1552/89 z dne 29. maja 1989 o izvajanju Sklepa št. 88/376/EGS, Euratom o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti (UL L 155, str. 1), ki obravnava isto področje.

               2)

               V preostalem delu se tožba zavrne.

               3)

               Kraljevini Belgiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 264, 1.11.2003.


title: Zadeva T-15/10: Sklep Splošnega sodišča z dne 25. marca 2011 – Noko Ngele proti Komisiji in drugim ( „Nepogodbena obveznost — Tožba, vložena na sodišče, ki je za del tožbe ni pristojno — Tožba, ki je deloma nedopustna — Neobstoj vzročne zveze — Tožba, ki je deloma očitno brez pravne podlage — Člena 111 in 114 Poslovnika Splošnega sodišča“ )

text:
               21.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 152/20

         Sklep Splošnega sodišča z dne 25. marca 2011 – Noko Ngele proti Komisiji in drugim
   (Zadeva T-15/10) (1)

   (Nepogodbena obveznost - Tožba, vložena na sodišče, ki je za del tožbe ni pristojno - Tožba, ki je deloma nedopustna - Neobstoj vzročne zveze - Tožba, ki je deloma očitno brez pravne podlage - Člena 111 in 114 Poslovnika Splošnega sodišča)
   2011/C 152/37
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Mariyus Noko Ngele (Bruselj, Belgija) (zastopnik: F. Sabakunzi, odvetnik)

      Tožene stranke: Evropska komisija (zastopnik: A. Bordes, zastopnik), AT (Bruselj, Belgija), AU (Bruselj), AV (Bruselj) in AW (Bruselj)

      Predmet

   Odškodninska tožba za povračilo premoženjske škode, ki je domnevno nastala tožeči stranki, ker ni bilo mogoče izterjati njene terjatve, in za povračilo nepremoženjske škode, ki je domnevno nastala tožeči stranki, ker so bili proti njej v Belgiji sproženi kazenski postopki.

      Izrek

               1.

               Tožba se v delu, v katerem se nanaša na AT, AU, AV in AW zavrže, ker sodišče za odločitev o temu delu tožbe ni pristojno.

               2.

               Bistveni predlog M. Noko Ngeleja, da naj Splošno sodišče ugotovi, da Center za razvoj podjetništva (CRP) ni nikoli nadomestil Centra za industrijski razvoj (CDI) in da CRP v Belgiji ne obstaja in ni pravna oseba, se zavrže, ker sodišče za odločitev o njem ni pristojno.

               3.

               Predlog M. Noko Ngeleja, da naj Splošno sodišče odloči, da je ta sodba izvršljiva, se zavrže kot nedopusten.

               4.

               Tožba se v preostalem zavrže ker je očitno brez pravne podlage.

               5.

               M. Noko Ngeleju se naloži plačilo stroškov tega postopka in postopka za izdajo začasne odredbe.

      (1)  UL C 161, 19.6.2010.