title: Zadeva C-376/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rayonen sad Blagoevgrad (Bolgarija) 13. maja 2019 – „MAK TURS“ AD/Direktor na Direktsia „Inspektsia po truda“, Blagoevgrad

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/14

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rayonen sad Blagoevgrad (Bolgarija) 13. maja 2019 – „MAK TURS“ AD/Direktor na Direktsia „Inspektsia po truda“, Blagoevgrad
      (Zadeva C-376/19)
      (2020/C 161/19)
      Jezik postopka: bolgarščina

         Predložitveno sodišče

      Rayonen sad Blagoevgrad

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka:„MAK TURS“ AD

         Tožena stranka: Direktor na Direktsia „Inspektsia po truda“, Blagoevgrad
      Sodišče (šesti senat) je s sklepom z dne 13. februarja 2020 ugotovilo, da preučitev zadeve ne spada v pristojnost Sodišča Evropske unije.


title: Zadeva C-571/19 P: Pritožba, ki jo je EMB Consulting SE vložila 24. julija 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 23. maja 2019 v zadevi T-107/17, Frank Steinhoff in drugi/Evropska centralna banka

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/14

      Pritožba, ki jo je EMB Consulting SE vložila 24. julija 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 23. maja 2019 v zadevi T-107/17, Frank Steinhoff in drugi/Evropska centralna banka
      (Zadeva C-571/19 P)
      (2020/C 161/20)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranke

         Pritožnica: EMB Consulting SE (zastopnika: O. Hoepner in D. Unrau, Rechtsanwälte)

         Druge stranke: Frank Steinhoff, Ewald Filbry, Vereinigte Raiffeisenbanken Gräfenberg-Forchheim-Eschenau-Heroldsberg eG, Werner Bäcker, Evropska centralna banka
      Sodišče Evropske unije (sedmi senat) je s sklepom z dne 12. marca 2020 pritožbo zavrnilo in sklenilo, da pritožnica nosi svoje stroške.


title: Zadeva C-670/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Baden-Württemberg (Nemčija) 10. septembra 2019 – Gardinia Home Decor GmbH/Hauptzollamt Ulm

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/14

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Baden-Württemberg (Nemčija) 10. septembra 2019 – Gardinia Home Decor GmbH/Hauptzollamt Ulm
      (Zadeva C-670/19)
      (2020/C 161/21)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Finanzgericht Baden-Württemberg

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Gardinia Home Decor GmbH

         Tožena stranka: Hauptzollamt Ulm
      Sodišče (šesti senat) je s sklepom z dne 27. februarja 2020 odločilo:
      Kombinirano nomenklaturo iz Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (1), kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (EU) št. 861/2010 z dne 5. oktobra 2010 (2), je treba razlagati tako, da so karnise iz navadnih kovin zajete s tarifno podštevilko 8302 41 90, če ne gre za profilne izdelke ali cevi, ki so rezane na želeno dolžino, in da mora to preizkusiti predložitveno sodišče, da proizvode iz postopka v glavni stvari na podlagi odgovora Sodišča na prvo vprašanje za predhodno odločanje samostojno tarifno uvrsti.

         (1)  UL 1987, L 256, str. 1.

         (2)  Uredba o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL 2010, L 284, str. 1).


title: Zadeva C-835/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 18. novembra 2019 – Ativa S.p.A./Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Autorità di bacino del Po

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/15

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 18. novembra 2019 – Ativa S.p.A./Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Autorità di bacino del Po
      (Zadeva C-835/19)
      (2020/C 161/22)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Consiglio di Stato

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka in pritožnica: Autostrada Torino Ivrea Valle D’Aosta – Ativa S.p.A.

         Tožene stranke in nasprotne stranke v pritožbenem postopku: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Autorità di bacino del Po

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali pravo Evropske unije in zlasti načela, določena z Direktivo 2014/23/EU (1), zlasti svoboda pri izbiranju postopkov oddaje, ob upoštevanju načel preglednosti in [enake] obravnave v skladu z uvodno izjavo 68 in členom 30 v okviru podeljevanja koncesij, nasprotujejo nacionalnemu predpisu, ki izhaja iz člena 178(8)(a) D. Lgs. 18 aprile 2016, n. 50 (zakonska uredba št. 50 z dne 18. aprila 2016), ki javnim naročnikom brezpogojno prepoveduje oddajanje avtocestnih koncesij, ki so se ali se bodo iztekle, v skladu s postopki, ki jih določa člen 183, ki ureja področje projektnega financiranja.

         (1)  Direktiva 2014/23/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o podeljevanju koncesijskih pogodb (UL 2014, L 94, str. 1).


title: Zadeva C-886/19 P: Pritožba, ki jo je Pink Lady America LLC vložila 3. decembra 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 24. septembra 2019 v zadevi T-112/18, Pink Lady America/USRS

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/16

      Pritožba, ki jo je Pink Lady America LLC vložila 3. decembra 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 24. septembra 2019 v zadevi T-112/18, Pink Lady America/USRS
      (Zadeva C-886/19 P)
      (2020/C 161/23)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnik: Pink Lady America LLC (zastopnika: R. Manno, S. Sernia, avvocati)

         Drugi stranki v postopku: Urad Skupnosti za rastlinske sorte, Western Australian Agriculture Authority (WAAA)
      Sodišče (senat, ki odloča o predlogu za dopustitev pritožbe) je s sklepom z dne 3. marca 2020 odločilo, da se pritožba ne dopusti in da družba Pink Lady America LLC nosi svoje stroške.


title: Zadeva C-892/19 P: Pritožba, ki jo je Camelia Manéa vložila 29. novembra 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 12. septembra 2019 v zadevi T-225/18, Manéa/CdT

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/16

      Pritožba, ki jo je Camelia Manéa vložila 29. novembra 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 12. septembra 2019 v zadevi T-225/18, Manéa/CdT
      (Zadeva C-892/19 P)
      (2020/C 161/24)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Pritožnica: Camelia Manéa (zastopnik: M.-A. Lucas, avocat)

         Druga stranka v postopku: Prevajalski center za organe Evropske unije (CdT)

         Predlogi

                  —

                  Razveljavitev sodbe z dne 12. septembra 2019 (T-225/18);

                  —

                  ponovna odločitev o tožbi in ugoditev tožbenim predlogom pritožnice s prve stopnje;

                  —

                  naložitev plačila stroškov na obeh stopnjah CdT.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnica v utemeljitev svoje pritožbe navaja sedem pritožbenih razlogov.
      Prvi pritožbeni razlog, ki se nanaša na točke od 36 do 38: izkrivljanje dejanske in pravne podlage prvega tožbenega razloga pritožnice.
      Drugi pritožbeni razlog, ki se nanaša na točko 43 izpodbijane sodbe: kršitev pravil s področja dokazovanja, vsebinsko nepravilna presoja zaradi nepopolne preučitve spisa, izkrivljanje dokazov in izkrivljanje dokumenta iz spisa.
      Tretji pritožbeni razlog, ki se nanaša na točko 44 izpodbijane sodbe: protislovna obrazložitev, izkrivljanje oziroma vsebinsko nepravilna presoja sklepa z dne 10. junija 2016 zaradi nepopolne preučitve spisa in kršitev obveznosti vzpostavitve prejšnjega stanja ob upoštevanju zakonitosti.
      Četrti pritožbeni razlog, ki se nanaša na točko 55 izpodbijane sodbe: izkrivljanje obrazložitve iz sklepa z dne 29. maja 2017.
      Peti pritožbeni razlog, ki se nanaša na točko 56 izpodbijane sodbe: izkrivljanje tožbenega razloga v zvezi z nespoštovanjem obveznosti obrazložitve.
      Šesti pritožbeni razlog: protislovnost točk 81 in 83 izpodbijane sodbe.
      Sedmi pritožbeni razlog, ki se nanaša na točko 84 izpodbijane sodbe: izkrivljanje argumentacije, vsebinsko nepravilna presoja zaradi nepopolne preučitve spisa in nezadostnost odgovora Splošnega sodišča na argumentacijo pritožnice.


title: Zadeva C-902/19 P: Pritožba, ki jo je Esim Chemicals GmbH vložila 10. decembra 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 9. oktobra 2019 v zadevi T-713/18, Esim Chemicals/EUIPO

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/17

      Pritožba, ki jo je Esim Chemicals GmbH vložila 10. decembra 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 9. oktobra 2019 v zadevi T-713/18, Esim Chemicals/EUIPO
      (Zadeva C-902/19 P)
      (2020/C 161/25)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Pritožnik: Esim Chemicals GmbH (zastopnika: I. Rungg, Rechtsanwalt, I. Innerhofer, Rechtsanwältin)

         Druga stranka v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino
      Sodišče (senat, ki odloča o dopustnosti pritožb) je s sklepom z dne 3. marca 2020 odločilo, da pritožba ni dopustna in naj družba Esim Chemicals GmbH nosi svoje stroške.


title: Zadeva C-920/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesverwaltungsgericht Steiermark (Avstrija) 16. decembra 2019 – Fluctus s.r.o. in drugi

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/17

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesverwaltungsgericht Steiermark (Avstrija) 16. decembra 2019 – Fluctus s.r.o. in drugi
      (Zadeva C-920/19)
      (2020/C 161/26)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožniki: Fluctus s.r.o., Fluentum s.r.o., KI

         Druga stranka: Landespolizeidirektion Steiermark

         ob udeležbi Finanzpolizei Team 96 für das Finanzamt Deutschlandsberg Leibnitz Voitsberg

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 56 PDEU razlagati tako, da je pri presoji nedopustnih oglaševalskih praks koncesionarja, kakor jih je v zvezi z državnim monopolom nad igrami na srečo opredelilo Sodišče v svoji ustaljeni sodni praksi, pomembno, ali se je trg iger na srečo na splošno v zadevnem obdobju dejansko povečal, ali pa že zadošča, da je cilj oglaševanja spodbujanje k dejavni udeležbi v igri, na primer s tem, da se igro predstavlja kot nenevarno, se ji pripisuje pozitivno podobo zaradi uporabe prihodkov za dejavnosti v splošnem interesu ali pa se njena privlačnost povečuje z udarnimi oglaševalskimi slogani, s katerimi se na zapeljiv način obljublja možnost velikih dobitkov?

                  2.

                  Ali je treba člen 56 PDEU poleg tega razlagati tako, da oglaševalske prakse monopolista, če obstajajo, vsekakor izključujejo koherentnost monopolne ureditve, ali pa lahko v primeru ustreznih oglaševalskih dejavnosti zasebnih ponudnikov tudi monopolist spodbuja k dejavni udeležbi v igri, na primer s tem, da igro predstavlja kot nenevarno, ji pripisuje pozitivno podobo zaradi uporabe prihodkov za dejavnost v splošnem interesu ali pa njeno privlačnost povečuje z udarnimi oglaševalskimi slogani, s katerimi se na zapeljiv način obljublja možnost velikih dobitkov?

                  3.

                  Ali mora nacionalno sodišče, ki je v okviru svoje pristojnosti dolžno uporabljati člen 56 PDEU, po uradni dolžnosti skrbeti za poln učinek teh določb, tako da ne uporabi nobene določbe nacionalnega prava, za katero meni, da ni v skladu z navedenimi določbami, tudi če je bila v postopku pred ustavnim sodiščem potrjena skladnost teh nacionalnih določb s pravom Unije?


title: Zadeva C-924/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Madžarska) 18. decembra 2019 – FMS in FNZ/Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság in Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/18

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Madžarska) 18. decembra 2019 – FMS in FNZ/Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság in Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság
      (Zadeva C-924/19)
      (2020/C 161/27)
      Jezik postopka: madžarščina

         Predložitveno sodišče

      Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: FMS in FNZ

         Toženi stranki: Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság in Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság

         Vprašanja za predhodno odločanje

      1.   [nov razlog za nedopustnost]

      Ali se določbe o nedopustnih prošnjah iz člena 33 Direktive 2013/32/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 (1) o skupnih postopkih za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite (prenovitev) (v nadaljevanju: Direktiva o postopkih) lahko razlagajo tako, da nasprotujejo predpisom države članice, na podlagi katerih je prošnja v azilnem postopku nedopustna, če je prosilec prišel na Madžarsko prek države, v kateri ni bil izpostavljen preganjanju ali tveganju resne škode ali v kateri je zagotovljena zadostna raven zaščite?
      2.   [izvedba azilnega postopka]

                  (a)

                  Ali je treba člen 6 in člen 38(4) Direktive o postopkih ter njeno uvodno izjavo 34, ki nalaga obveznost obravnavanja prošenj za mednarodno zaščito, z vidika člena 18 Listine o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina), razlagati tako, da mora organ države članice, pristojen za odločanje o azilu, prosilcu zagotoviti možnost, da predlaga uvedbo azilnega postopka, če prošnje za azil ni vsebinsko obravnaval ob sklicevanju na razlog za nedopustnost, naveden v prvem vprašanju za predhodno odločanje, in je nato odredil vrnitev prosilca v tretjo državo, ki pa je zavrnila njegov sprejem?

                  (b)

                  Če je odgovor na vprašanje za predhodno odločanje 2(a) pritrdilen, kakšna je natančna vsebina te obveznosti? Ali ta obveznost vključuje zagotovitev možnosti za vložitev nove prošnje za azil, s čimer se torej izključijo negativne posledice poznejših prošenj, na katere se nanašata člen 33(2)(d) in člen 40 Direktive o postopkih, ali pa vključuje uvedbo ali izvedbo azilnega postopka po uradni dolžnosti?

                  (c)

                  Če je odgovor na vprašanje za predhodno odločanje 2(a) pritrdilen, ali država članica lahko, ob upoštevanju tudi člena 38(4) Direktive o postopkih in brez spremembe dejanskega stanja, ponovno preuči nedopustnost prošnje v okviru tega novega postopka (s čimer bi imela možnost uporabiti katero koli vrsto postopka, zajetega v poglavju III, tako da bi lahko na primer ponovno uporabila razlog za nedopustnost) ali pa mora vsebinsko obravnavati prošnjo za azil v zvezi z izvorno državo?

                  (d)

                  Ali iz člena 33(1) in (2)(b) in (c) ter iz členov 35 in 38 Direktive o postopkih, z vidika člena 18 Listine izhaja, da je ponovni sprejem s strani tretje države kumulativna zahteva za uporabo razloga za nedopustnost, to je za sprejetje odločitve, ki temelji na takem razlogu, ali pa zadostuje, če se preveri obstoj te zahteve ob izvršitvi take odločitve?

            3.   [tranzitno območje kot kraj pridržanja v okviru azilnega postopka]

         Vprašanja v nadaljevanju so upoštevna, če je treba glede na odgovor na drugo vprašanje za predhodno odločanje izvesti azilni postopek.

                  (a)

                  Ali je treba člen 43 Direktive o postopkih razlagati tako, da nasprotuje zakonodaji države članice, ki dovoljuje pridržanje prosilca na tranzitnem območju za več kot štiri tedne?

                  (b)

                  Ali je treba člen 2(h) Direktive 2013/33/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o standardih za sprejem prosilcev za mednarodno zaščito (prenovitev) (v nadaljevanju: Direktiva o sprejemu) (2), ki se uporablja v skladu s členom 26 Direktive o postopkih, z vidika člena 6 in člena 52(3) Listine, razlagati tako, da namestitev na tranzitnem območju v okoliščinah obravnavanega primera (območje, ki ga ni mogoče zakonito prostovoljno zapustiti v nobeni smeri) za obdobje, daljše od štirih tednov, na katero se nanaša člen 43 Direktive o postopkih, pomeni pridržanje?

                  (c)

                  Ali je s členom 8 Direktive o sprejemu, ki se uporablja v skladu s členom 26 Direktive o postopkih, združljivo dejstvo, da se pridržanje prosilca izvede za obdobje, daljše od štirih tednov, na katero se nanaša člen 43 Direktive o postopkih, le zato, ker ne more izpolniti svojih potreb (po namestitvi in preživljanju), saj za to nima materialnih sredstev?

                  (d)

                  Ali so s členoma 8 in 9 Direktive o sprejemu, ki se uporabljata v skladu s členom 26 Direktive o postopkih, združljiva dejstva, da namestitev, izvedena v okviru pridržanja de facto za obdobje, daljše od štirih tednov, na katero se nanaša člen 43 Direktive o postopkih, ni bila odrejena s sklepom o pridržanju, da ni zagotovljeno pravno sredstvo za izpodbijanje zakonitosti pridržanja in njegovega ohranjanja, da se pridžanje de facto izvede, ne da bi se preučili njegova potrebnost ali sorazmernost ali morebitne alternativne možnosti, in da ni določeno njegovo natančno trajanje, vključno s trenutkom njegovega prenehanja?

                  (e)

                  Ali je mogoče člen 47 Listine razlagati tako, da lahko sodišče države članice organu države članice, kadar ugotovi očitno nezakonito pridržanje, kot previdnostni ukrep do konca postopka v upravnem sporu naloži, da za državljana tretje države določi kraj bivanja, ki je zunaj tranzitnega območja in ki ni kraj pridržanja?

            4.   [tranzitno območje kot kraj pridržanja v okviru policije za tujce]

         Vprašanja v nadaljevanju so upoštevna, če glede na odgovor na drugo vprašanje za predhodno odločanje ni treba izvesti azilnega postopka v okviru policije za tujce.

                  (a)

                  Ali je treba uvodni izjavi 17 in 24 ter člen 16 Direktive 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav (v nadaljevanju: Direktiva o vračanju) (3), z vidika člena 6 in člena 52(3) Listine, razlagati tako, da namestitev na tranzitnem območju v okoliščinah, kakršne so obravnavane v sporu o glavni stvari (območje, ki ga ni mogoče zakonito prostovoljno zapustiti v nobeni smeri), pomeni odvzem prostosti v smislu teh določb?

                  (b)

                  Ali je z uvodno izjavo 16 in členom 15(1) Direktive o vračanju, z vidika člena 6 in člena 52(3) Listine združljivo dejstvo, da se pridržanje prosilca iz tretje države izvede le, ker zanj velja ukrep vrnitve in nima materialnih sredstev za zadovoljitev svojih potreb (po namestitvi in preživljanju)?

                  (c)

                  Ali je z uvodno izjavo 16 in s členom 15(2) Direktive o vračanju, z vidika člena 6, člena 47 in člena 52(3) Listine, združljivo dejstvo, da namestitev v okviru pridržanja de facto ni bila odrejena s sklepom o pridržanju, da ni zagotovljeno pravno sredstvo za izpodbijanje zakonitosti pridržanja in njegovega ohranjanja ter da se pridržanje de facto izvede, ne da bi se preučili njegova potrebnost ali sorazmernost ali morebitne alternativne možnosti?

                  (d)

                  Ali je mogoče člen 15(1) in (4) ter (6), pa tudi uvodno izjavo 16 Direktive o vračanju, z vidika členov 1, 4, 6 in 47 Listine, razlagati tako, da nasprotujejo temu, da se pridržanje izvede, ne da bi bila določena njegovo natančno trajanje niti trenutek njegovega prenehanja?

                  (e)

                  Ali je mogoče pravo Unije razlagati tako, da lahko sodišče države članice organu države članice, kadar ugotovi očitno nezakonito pridržanje, kot previdnostni ukrep do konca postopka v upravnem sporu naloži, da za državljana tretje države določi kraj bivanja, ki je zunaj tranzitnega območja in ki ni kraj pridržanja?

            5.   [učinkovito sodno varstvo, kar zadeva sklep, s katerim je bila spremenjena država vrnitve]

      Ali je treba člen 13 Direktive o vračanju, v skladu s katero se državljanu tretje države podeli dejanska pravica do vložitve pravnega sredstva zoper „odločbe v zvezi z vrnitvijo“, z vidika člena 47 Listine, razlagati tako, da mora sodni organ v primeru neučinkovitosti pravnega sredstva iz nacionalne zakonodaje, vsaj enkrat preizkusiti tožbo zoper sklep, s katerim je bila spremenjena država vrnitve?

         (1)  UL 2013, L 180, str. 60.

         (2)  UL 2013, L 180, str. 96.

         (3)  UL 2008, L 348, str. 98.


title: Zadeva C-925/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Madžarska) 18. decembra 2019 – SA in SA junior/Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/20

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Madžarska) 18. decembra 2019 – SA in SA junior/Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság
      (Zadeva C-925/19)
      (2020/C 161/28)
      Jezik postopka: madžarščina

         Predložitveno sodišče

      Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: SA in SA junior

         Toženi stranki: Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság in Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság

         Vprašanja za predhodno odločanje

      1.   [nov razlog za nedopustnost]

      Ali se določbe o nedopustnih prošnjah iz člena 33 Direktive 2013/32/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 (1) o skupnih postopkih za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite (prenovitev) (v nadaljevanju: Direktiva o postopkih) lahko razlagajo tako, da nasprotujejo predpisom države članice, na podlagi katerih je prošnja v azilnem postopku nedopustna, če je prosilec prišel na Madžarsko prek države, v kateri ni bil izpostavljen preganjanju ali tveganju resne škode ali v kateri je zagotovljena zadostna raven zaščite?
      2.   [izvedba azilnega postopka]

                  (a)

                  Ali je treba člen 6 in člen 38(4) Direktive o postopkih ter njeno uvodno izjavo 34, ki nalaga obveznost obravnavanja prošenj za mednarodno zaščito, z vidika člena 18 Listine o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina), razlagati tako, da mora organ države članice, pristojen za odločanje o azilu, prosilcu zagotoviti možnost, da predlaga uvedbo azilnega postopka, če prošnje za azil ni vsebinsko obravnaval ob sklicevanju na razlog za nedopustnost, naveden v prvem vprašanju za predhodno odločanje, in je nato odredil vrnitev prosilca v tretjo državo, ki pa je zavrnila njegov sprejem?

                  (b)

                  Če je odgovor na vprašanje za predhodno odločanje 2(a) pritrdilen, kakšna je natančna vsebina te obveznosti? Ali ta obveznost vključuje zagotovitev možnosti za vložitev nove prošnje za azil, s čimer se torej izključijo negativne posledice poznejših prošenj, na katere se nanašata člen 33(2)(d) in člen 40 Direktive o postopkih, ali pa vključuje uvedbo ali izvedbo azilnega postopka po uradni dolžnosti?

                  (c)

                  Če je odgovor na vprašanje za predhodno odločanje 2(a) pritrdilen, ali država članica lahko, ob upoštevanju tudi člena 38(4) Direktive o postopkih in brez spremembe dejanskega stanja, ponovno preuči nedopustnost prošnje v okviru tega novega postopka (s čimer bi imela možnost uporabiti katero koli vrsto postopka, zajetega v poglavju III, tako da bi lahko na primer ponovno uporabila razlog za nedopustnost) ali pa mora vsebinsko obravnavati prošnjo za azil v zvezi z izvorno državo?

                  (d)

                  Ali iz člena 33(1) in (2)(b) in (c) ter iz členov 35 in 38 Direktive o postopkih, z vidika člena 18 Listine izhaja, da je ponovni sprejem s strani tretje države kumulativna zahteva za uporabo razloga za nedopustnost, to je za sprejetje odločitve, ki temelji na takem razlogu, ali pa zadostuje, če se preveri obstoj te zahteve ob izvršitvi take odločitve?

            3.   [tranzitno območje kot kraj pridržanja v okviru azilnega postopka]

         Vprašanja v nadaljevanju so upoštevna, če je treba glede na odgovor na drugo vprašanje za predhodno odločanje izvesti azilni postopek.

                  (a)

                  Ali je treba člen 43 Direktive o postopkih razlagati tako, da nasprotuje zakonodaji države članice, ki dovoljuje pridržanje prosilca na tranzitnem območju za več kot štiri tedne?

                  (b)

                  Ali je treba člen 2(h) Direktive 2013/33/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o standardih za sprejem prosilcev za mednarodno zaščito (prenovitev) (v nadaljevanju: Direktiva o sprejemu) (2), ki se uporablja v skladu s členom 26 Direktive o postopkih, z vidika člena 6 in člena 52(3) Listine, razlagati tako, da namestitev na tranzitnem območju v okoliščinah obravnavanega primera (območje, ki ga ni mogoče zakonito prostovoljno zapustiti v nobeni smeri) za obdobje, daljše od štirih tednov, na katero se nanaša člen 43 Direktive o postopkih, pomeni pridržanje?

                  (c)

                  Ali je s členom 8 Direktive o sprejemu, ki se uporablja v skladu s členom 26 Direktive o postopkih, združljivo dejstvo, da se pridržanje prosilca izvede za obdobje, daljše od štirih tednov, na katero se nanaša člen 43 Direktive o postopkih, le zato, ker ne more izpolniti svojih potreb (po namestitvi in preživljanju), saj za to nima materialnih sredstev?

                  (d)

                  Ali so s členoma 8 in 9 Direktive o sprejemu, ki se uporabljata v skladu s členom 26 Direktive o postopkih, združljiva dejstva, da namestitev, izvedena v okviru pridržanja de facto za obdobje, daljše od štirih tednov, na katero se nanaša člen 43 Direktive o postopkih, ni bila odrejena s sklepom o pridržanju, da ni zagotovljeno pravno sredstvo za izpodbijanje zakonitosti pridržanja in njegovega ohranjanja, da se pridžanje de facto izvede, ne da bi se preučili njegova potrebnost ali sorazmernost ali morebitne alternativne možnosti, in da ni določeno njegovo natančno trajanje, vključno s trenutkom njegovega prenehanja?

                  (e)

                  Ali je mogoče člen 47 Listine razlagati tako, da lahko sodišče države članice organu države članice, kadar ugotovi očitno nezakonito pridržanje, kot previdnostni ukrep do konca postopka v upravnem sporu naloži, da za državljana tretje države določi kraj bivanja, ki je zunaj tranzitnega območja in ki ni kraj pridržanja?

            4.   [tranzitno območje kot kraj pridržanja v okviru policije za tujce]

         Vprašanja v nadaljevanju so upoštevna, če glede na odgovor na drugo vprašanje za predhodno odločanje ni treba izvesti azilnega postopka v okviru policije za tujce.

                  (a)

                  Ali je treba uvodni izjavi 17 in 24 ter člen 16 Direktive 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav (v nadaljevanju: Direktiva o vračanju) (3), z vidika člena 6 in člena 52(3) Listine, razlagati tako, da namestitev na tranzitnem območju v okoliščinah, kakršne so obravnavane v sporu o glavni stvari (območje, ki ga ni mogoče zakonito prostovoljno zapustiti v nobeni smeri), pomeni odvzem prostosti v smislu teh določb?

                  (b)

                  Ali je z uvodno izjavo 16 in členom 15(1) Direktive o vračanju, z vidika člena 6 in člena 52(3) Listine združljivo dejstvo, da se pridržanje prosilca iz tretje države izvede le, ker zanj velja ukrep vrnitve in nima materialnih sredstev za zadovoljitev svojih potreb (po namestitvi in preživljanju)?

                  (c)

                  Ali je z uvodno izjavo 16 in s členom 15(2) Direktive o vračanju, z vidika člena 6, člena 47 in člena 52(3) Listine, združljivo dejstvo, da namestitev v okviru pridržanja de facto ni bila odrejena s sklepom o pridržanju, da ni zagotovljeno pravno sredstvo za izpodbijanje zakonitosti pridržanja in njegovega ohranjanja ter da se pridržanje de facto izvede, ne da bi se preučili njegova potrebnost ali sorazmernost ali morebitne alternativne možnosti?

                  (d)

                  Ali je mogoče člen 15(1) in (4) ter (6), pa tudi uvodno izjavo 16 Direktive o vračanju, z vidika členov 1, 4, 6 in 47 Listine, razlagati tako, da nasprotujejo temu, da se pridržanje izvede, ne da bi bila določena njegovo natančno trajanje niti trenutek njegovega prenehanja?

                  (e)

                  Ali je mogoče pravo Unije razlagati tako, da lahko sodišče države članice organu države članice, kadar ugotovi očitno nezakonito pridržanje, kot previdnostni ukrep do konca postopka v upravnem sporu naloži, da za državljana tretje države določi kraj bivanja, ki je zunaj tranzitnega območja in ki ni kraj pridržanja?

            5.   [učinkovito sodno varstvo, kar zadeva sklep, s katerim je bila spremenjena država vrnitve]

      Ali je treba člen 13 Direktive o vračanju, v skladu s katero se državljanu tretje države podeli dejanska pravica do vložitve pravnega sredstva zoper „odločbe v zvezi z vrnitvijo“, z vidika člena 47 Listine, razlagati tako, da mora sodni organ v primeru neučinkovitosti pravnega sredstva iz nacionalne zakonodaje, vsaj enkrat preizkusiti tožbo zoper sklep, s katerim je bila spremenjena država vrnitve?

         (1)  UL 2013, L 180, str. 60.

         (2)  UL 2013, L 180, str. 96.

         (3)  UL 2008, L 348, str. 98.


title: Zadeva C-932/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Győri Ítélőtábla (Madžarska) 20. decembra 2019 — J.Z./OTP Jelzálogbank Zrt. y otros

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/22

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Győri Ítélőtábla (Madžarska) 20. decembra 2019 — J.Z./OTP Jelzálogbank Zrt. y otros
      (Zadeva C-932/19)
      (2020/C 161/29)
      Jezik postopka: madžarščina

         Predložitveno sodišče

      Győri Ítélőtábla

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: J.Z.

         Tožene stranke: OTP Jelzálogbank Zrt., OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt.

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali člen 6(1) Direktive Sveta 93/13/EGS o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (1) nasprotuje določbi nacionalnega prava, s katero se v potrošniških kreditnih pogodbah (razen pogodbenih pogojev, dogovorjenih posamično) za nične razglasijo pogoji, v skladu s katerimi lahko kreditna institucija pri izplačilu sredstev za pridobitev predmeta kredita ali lizinga uporabi nakupni tečaj, pri odplačilu dolga pa prodajni tečaj oziroma drug menjalni tečaj kot tisti, ki je določen ob izplačilu sredstev, in s katero se ti nični pogoji tako glede izplačila sredstev kot odplačila dolga nadomestijo z določbo o uporabi uradnega menjalniškega tečaja narodne banke za ustrezajočo valuto, ne da bi se upoštevalo, ali je potrošnik glede na vse pogodbene pogoje z zadnjenavedeno določbo dejansko varovan pred posebej škodljivimi posledicami, oziroma potrošniku ne omogoča, da izrazi voljo glede tega, ali želi uveljaviti varstvo v skladu s tem predpisom?

         (1)  UL 1993, L 95, str. 29.


title: Zadeva C-10/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Düsseldorf (Nemčija) 10. januarja 2020 – Flightright GmbH/Eurowings GmbH

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/23

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Düsseldorf (Nemčija) 10. januarja 2020 – Flightright GmbH/Eurowings GmbH
      (Zadeva C-10/20)
      (2020/C 161/30)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Amtsgericht Düsseldorf

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Flightright GmbH

         Tožena stranka: Eurowings GmbH

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba določbo o odškodnini v primeru odpovedi leta v skladu s členom 5 v povezavi s členom 7 Uredbe (ES) št. 261/2004 (1) razlagati tako, da z analogno uporabo člena 7 navedene uredbe odškodnino prejmejo tudi potniki, ki v okviru spremembe poti odpotujejo proti končnemu namembnemu kraju več kot eno uro pred načrtovano uro odhoda in nato v ta končni namembni kraj z alternativnim prevozom prispejo prej, kot pa bi prispeli z načrtovanim (odpovedanim) letom?

                  2.

                              (a)

                              Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: ali se lahko ta odškodnina, ki jo je v skladu s členom 7(1) Uredbe (ES) št. 261/2004 načelno treba priznati, glede na oddaljenost leta nato zniža v skladu s členom 7(2) navedene uredbe, če je čas prihoda v okviru spremembe poti zgodnejši od načrtovanega časa prihoda prvotno rezerviranega leta?

                              (b)

                              Če je odgovor na vprašanje 2(a) pritrdilen: ali je možnost znižanja izključena, če je čas prihoda v okviru spremembe poti preveč pred načrtovanim časom prihoda prvotno rezerviranega leta, na primer več kot tri ure?

         (1)  Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (Ul, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10).


title: Zadeva C-17/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Italija) 14. januarja 2020 – MC/U.T.G. – Prefettura di Foggia

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/24

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Italija) 14. januarja 2020 – MC/U.T.G. – Prefettura di Foggia
      (Zadeva C-17/20)
      (2020/C 161/31)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: MC

         Tožena stranka: U.T.G. – Prefettura di Foggia

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali so členi 91, 92 in 93 zakonske uredbe št. 159 z dne 6. septembra 2011 v delu, v katerem ne določajo kontradiktornosti predhodnega postopka v korist subjekta, kateremu želi uprava izdati informazione antimafia interdittiva (protimafijsko poročilo, katerega naslovniku je prepovedano sklepati posle z javnimi organi), združljivi z načelom kontradiktornosti, kot je bilo opredeljeno in priznano kot načelo prava Unije?


title: Zadeva C-18/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 16. januarja 2020 – XY

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/24

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 16. januarja 2020 – XY
      (Zadeva C-18/20)
      (2020/C 161/32)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Verwaltungsgerichtshof

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Vlagateljica revizije: XY

         Nasprotna stranka: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali izrazi „novi elementi ali ugotovitve“, ki „so se pojavili“ oziroma jih je „prosilec navedel“, iz člena 40(2) in (3) Direktive 2013/32/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o skupnih postopkih za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite (1) vključujejo tudi okoliščine, ki so obstajale že pred pravnomočnim končanjem prejšnjega azilnega postopka?
                  Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:

                  2.

                  Ali v primeru, če se pojavijo nova dejstva ali dokazna sredstva, ki jih v prejšnjem postopku brez tujčeve krivde ni bilo mogoče navesti, zadostuje, da se prosilcu za azil omogoči, da zahteva ponovno uvedbo predhodnega postopka o pravnomočno razsojeni stvari?

                  3.

                  Ali sme urad, če prosilec za azil po svoji krivdi novo zatrjevanih razlogov ni navedel že v predhodnem postopku, vsebinsko presojo naknadne prošnje zavrniti na podlagi nacionalnega pravila, s katerim je določeno za upravni postopek splošno veljavno načelo, čeprav država članica, ker ni sprejela posebnih pravil, določb člena 40(2) in (3) Direktive o postopkih ni pravilno prenesla, zaradi česar tudi ni izrecno izkoristila možnosti iz člena 40(4) Direktive o postopkih, da sme določiti izjemo od vsebinske presoje naknadne prošnje?

         (1)  UL 2013, L 180, str. 60.


title: Zadeva C-32/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte di appello di Napoli (Italija) 22. januarja 2020 – TJ/Balga Srl

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/26

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte di appello di Napoli (Italija) 22. januarja 2020 – TJ/Balga Srl
      (Zadeva C-32/20)
      (2020/C 161/35)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Corte di appello di Napoli

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: TJ

         Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Balga Srl

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 30 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da v primeru nezakonitega kolektivnega odpusta priznava pravico do varstva na podlagi parametrov učinkovitosti, jasnosti, ustreznosti in odvračilnosti, saj te zahteve tvorijo značaj sankcij, ki jih predvideva „pravo Unije“ za zaščito spoštovanja temeljnih pravic, v skladu s katerimi se morajo določbe nacionalnega prava – ali veljavni običaji – ki zagotavljajo izvajanje konkretnih kazenskih ukrepov proti vsakemu neupravičenemu odpustu, potrditi? Ali torej zgoraj navedeni parametri predstavljajo zunanjo mejo, ki je v sodbi pomembna in uporabna za namene tožb, priznanih nacionalnemu sodišču, zaradi prilagoditve nacionalnega prava ali nacionalne običaje v zvezi z izvajanjem Direktive 98/59/ES (1) s pravom EU?

                  2.

                  Ali je treba z namenom določanja stopnje varstva, ki jo določa pravni red Unije v primeru nezakonitega kolektivnega odpuščanja, člen 30 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da se „ustrezno upošteva“, in posledično sklicuje na stvarni pomen člena 24 revidirane Evropske socialne listine, navedene v pojasnilih, pripravljenih kot „vodilo za razlago“, kot izhaja iz sklepov Evropskega odbora za socialne pravice, in ali, posledično, pravo Unije nasprotuje nacionalnemu pravu in veljavnim običajem, ki, pri izključitvi ukrepa ponovne vrnitve na delovno mesto, varstvo omejuje zgolj na odškodninski ukrep, za katerega je značilna zgornja meja, določena na podlagi parametrov prednostnega merila službene dobe, in ne na povračilo škode, povzročene delavcu zaradi izgube njegovega vira za preživljanje?

                  3.

                  Ali bi torej moralo nacionalno sodišče pri ocenjevanju stopnje združljivosti nacionalnega prava, ki izvaja, oziroma določa, ukrep varstva v primeru nezakonitega kolektivnega odpusta (zaradi kršitve meril za izbor) upoštevati pripravljeno vsebino Evropske socialne listine, ki izhaja iz odločitev njenih organov, in v vsakem primeru določa, da mora biti zagotovljeno ustrezno in polno varstvo ali tendenčno vsaj upoštevati gospodarske posledice, ki jih prinese izguba pogodbe o zaposlitvi?

                  4.

                  Ali členi 20, 21, 34 in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah nasprotujejo uvedbi prava ali veljavne prakse s strani države članice v zvezi z izvajanjem Direktive 98/59/ES, ki za zaposlene, katerih delovno razmerje je bilo sklenjeno po 7. marcu 2015 in ki so del tega postopka, predvideva sistem kazni, ki izključuje, za razliko od zavarovanja, zagotovljenega drugim delavcem, ki so del tega postopka, vendar so bili zaposleni pred tem datumom, ponovno vrnitev na delovno mesto in tudi odpravo posledic zaradi izgube dohodka in izgube socialne varnosti, ob čemer se prizna izključno odškodnina, znesek katere se prednostno določi na podlagi parametra delovne dobe, zato se na podlagi datuma zaposlitve razlikuje kazen, da se ustvarijo različne stopnje varstva, na podlagi zadnje navedenega merila in ne posledic, nastalih zaradi nepravične izgube vira za preživljanje?

         (1)  Direktiva Sveta 98/59/ES z dne 20. julija 1998 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi s kolektivnimi odpusti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 327).


title: Zadeva C-33/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Ravensburg (Nemčija) 23. januarja 2020 – UK/Volkswagen Bank GmbH

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/27

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Ravensburg (Nemčija) 23. januarja 2020 – UK/Volkswagen Bank GmbH
      (Zadeva C-33/20)
      (2020/C 161/36)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Landgericht Ravensburg

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: UK

         Tožena stranka: Volkswagen Bank GmbH

         Vprašanja za predhodno odločanje:

                  1.

                  Ali je treba člen 10(2)(l) Direktive 2008/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah in razveljavitvi Direktive Sveta 87/102/EGS (1) razlagati tako, da je treba v kreditni pogodbi:

                              a)

                              obrestno mero zamudnih obresti, veljavno ob sklenitvi kreditne pogodbe, sporočiti kot absolutno število ali kot absolutno število navesti vsaj veljavno referenčno obrestno mero (v obravnavani zadevi temeljno obrestno mero v skladu s členom 247 Bürgerliches Gesetzbuch (civilni zakonik, v nadaljevanju: BGB)), na podlagi katere se z upoštevanjem pribitka (v obravnavani zadevi pet odstotnih točk v skladu s členom 288(1), drugi stavek, BGB) ugotovi veljavna obrestna mera zamudnih obresti?

                              b)

                              mehanizem prilagajanja obrestne mere zamudnih obresti konkretno pojasniti ali vsaj napotiti na nacionalne predpise, iz katerih je razvidno prilagajanje obrestne mere zamudnih obresti (člena 247 in 288(1), drugi stavek, BGB)?

                  2.

                  Ali je treba člen 10(2)(r) Direktive 2008/48/ES razlagati tako, da je treba v kreditni pogodbi navesti konkreten, za potrošnika razumljiv način izračuna za določitev nadomestila, ki se zaračuna pri predčasnem odplačilu posojila, tako da lahko potrošnik vsaj približno izračuna višino nadomestila, ki se zaračuna pri predčasnem odstopu od pogodbe?

                  3.

                  Ali je treba člen 10(2)(s) Direktive 2008/48/ES razlagati tako, da je treba v kreditni pogodbi:

                              a)

                              navesti tudi pravice pogodbenih strank do odstopa od kreditne pogodbe, ki jih ureja nacionalno pravo, zlasti tudi pravico posojilojemalca do odstopa od posojilne pogodbe, sklenjene za določen čas, iz pomembnega razloga v skladu s členom 314 BGB?

                              b)

                              pri vseh pravicah strank kreditne pogodbe do odstopa opozoriti na rok in obliko obvestila o odstopu, ki sta predpisana za uveljavljanje pravice do odstopa od pogodbe?

         (1)  UL 2008, L 133, str. 66.


title: Zadeva C-40/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 27. januarja 2020 – AQ, BO, CP/Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca – MIUR, Università degli studi di Perugia

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/28

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 27. januarja 2020 – AQ, BO, CP/Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca – MIUR, Università degli studi di Perugia
      (Zadeva C-40/20)
      (2020/C 161/37)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Consiglio di Stato

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožniki: AQ, BO, CP

         Nasprotne stranke v pritožbenem postopku: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca – MIUR, Università degli studi di Perugia

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali določba 5 okvirnega sporazuma iz Direktive 1999/70/ES (Direktiva Sveta o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP; v nadaljevanju: Direktiva) (1), z naslovom „Ukrepi za preprečevanje zlorab“, v povezavi z uvodnima izjavama 6 in 7 ter določbo 4 tega sporazuma („Načelo nediskriminacije[prepovedi diskriminacije]“) in z vidika načela enakovrednosti, učinkovitosti in polnega učinka prava [Evropske unije] nasprotuje nacionalni zakonodaji, kakršna je v členu 24(3)(a) in členu 22(9) zakona št. 240/2010, ki Univerzi omogoča, da za raziskovalce brez omejitve števila uporablja pogodbe o zaposlitvi za določen čas z veljavnostjo treh let in možnostjo podaljšanja za dve leti, pri čemer sklenitev in podaljšanje pogodbe nista pogojena z nobenim objektivnim razlogom, povezanim z začasnimi ali izrednimi potrebami Univerze, ki jih sklene[,] in ki kot edino omejitev veriženja razmerij za določen čas z isto osebo določa samo trajanje, ki ne presega dvanajst let, tudi s prekinitvami?

                  2.

                  Ali zgoraj navedena določba 5 okvirnega sporazuma, v povezavi z uvodnima izjavama 6 in 7 Direktive in z zgoraj navedeno določbo 4 navedenega sporazuma ter z vidika polnega učinka prava [Evropske unije], nasprotuje nacionalni zakonodaji (in sicer členu 24 in členu 29(1) zakona št. 240/2010) v delu, kjer univerzam omogoča, da zaposlujejo izključno raziskovalce za določen čas, z veriženjem pogodb za določen čas, katerega trajanje bi lahko bilo neomejeno, za običajne didaktične in raziskovalske potrebe teh univerz, pri čemer zadevne odločitve ne pogojuje z obstojem začasnih ali izrednih potreb in ne določa nobenih omejitev?

                  3.

                  Ali določba 4 istega okvirnega sporazuma nasprotuje nacionalni zakonodaji, kakršna je v členu 20(1) zakonske uredbe št. 75/2017 (kot je razložen v zgoraj navedeni ministrski okrožnici št. 3/2017), ki sicer priznava možnost ustalitve raziskovalcev, zaposlenih za določen čas pri javnih raziskovalnih ustanovah – če so do 31. decembra 2017 dopolnili vsaj tri leta delovne dobe –, vendar je ne omogoča za univerzitetne raziskovalce, zaposlene za določen čas, ker člen 22(16) zakonske uredbe št. 75/2017 določa, da se za njihovo delovno razmerje, ki po zakonu sicer temelji na pogodbi o zaposlitvi, uporablja „sistem javnega prava“, čeprav se na podlagi člena 22(9) zakona št. 240/2010 za raziskovalce javnih raziskovalnih ustanov in univerz uporablja isti predpis o najdaljšem dovoljenem trajanju delovnih razmerij za določen čas na podlagi pogodb iz naslednjega člena 24 ali raziskovalnih štipendij iz istega člena 22, sklenjenih z univerzami ali raziskovalnimi ustanovami?

                  4.

                  Ali načela enakovrednosti in učinkovitosti ter načelo polnega učinka prava EU v zvezi z navedenim okvirnim sporazumom, ter načelo prepovedi diskriminacije iz določbe 4 tega sporazuma nasprotujejo nacionalni zakonodaji (člen 24(3)(a) zakona št. 240/2010 in člen 29(2)(d) in (4) zakonske uredbe št. 81/2015), ki, čeprav obstaja ureditev, ki se uporablja za vse uslužbence javnega in zasebnega sektorja, ki je bila nazadnje vključena v isto uredbo št. 81 in določa (od leta 2018) omejitev trajanja delovnega razmerja za določen čas na 24 mesecev (vključno s podaljšanji in obnovitvami pogodb), ter za tovrstno delovno razmerje, sklenjeno z javnim organom, določa pogoj, da obstajajo „začasne in izredne potrebe“, univerzam omogoča, da zaposluje raziskovalce s triletno pogodbo o zaposlitvi za določen čas, ki se lahko v primeru pozitivne ocene raziskovalne in didaktične dejavnosti, opravljene v teh treh letih, podaljša za dve leti, pri tem pa za sklenitev prve pogodbe in podaljšanja ne zahteva, da ima Univerza take začasne ali izredne potrebe, ampak ji celo omogoča, da po izteku petih let z isto ali drugimi osebami sklene novo pogodbo o zaposlitvi za določen čas enake vrste za zadovoljevanje istih didaktičnih in raziskovalnih potreb, povezanih s prejšnjo pogodbo?

                  5.

                  Ali določba 5 zgoraj navedenega okvirnega sporazuma tudi z vidika načel učinkovitosti in enakovrednosti ter prej navedene določbe 4 nasprotuje nacionalni zakonodaji (člen 29(2)(d) in (4) zakonske uredbe št. 81/2015 in člen 36(2) in (5) zakonske uredbe št. 165/2001), ki univerzitetnim raziskovalcem, zaposlenim s triletno pogodbo o zaposlitvi za določen čas, ki se lahko podaljša za dve leti (v smislu zgoraj navedenega člena 24(3)(a) zakona št. 240/2010), preprečuje poznejšo sklenitev delovnega razmerja za nedoločen čas, glede na to, da v okviru italijanske pravne ureditve ni drugih ukrepov, ki bi preprečili in sankcionirali zlorabo veriženja delovnih razmerij za določen čas na univerzah?

         (1)  Direktiva Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas (UL 1999, L 175, str. 43).


title: Zadeva C-44/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 27. januarja 2020 – Autorità di Regolazione per Energia Reti e Ambiente (ARERA)/PC, RE

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/29

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 27. januarja 2020 – Autorità di Regolazione per Energia Reti e Ambiente (ARERA)/PC, RE
      (Zadeva C-44/20)
      (2020/C 161/38)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Consiglio di Stato

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: Autorità di Regolazione per Energia Reti e Ambiente (ARERA)

         Nasprotni stranki: PC, RE

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  (a)

                  Ali je treba določbo 4 sporazuma o delu za določen čas, sklenjenega 18. marca 1999 in v prilogi k Direktivi Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 (1), razlagati tako, da določa, da se obdobja dela, ki ga je opravila oseba, zaposlena za določen čas pri organu na delovnem mestu, ki je enako delovnemu mestu osebe, zaposlene za nedoločen čas v ustrezni kategoriji pri istem organu, upoštevajo za določitev delovne dobe tudi v primeru, ko se ta oseba pozneje po javnem natečaju zaposli za nedoločen čas, in sicer tudi če obstajajo posebnosti v postopku natečaja, ki določa, kot je bilo navedeno, popolno prenovitev razmerja in s prekinitvijo, s katero se strinja udeleženec na natečaju, nastanek novega delovnega razmerja, za katerega so značilni imenovanje v funkcijo ter posebne obveznosti in posebna okrepljena stabilnost?

                  (b)

                  Ali je treba v primeru pritrdilnega odgovora na vprašanje iz točke (a) prejšnjo delovno dobo v celoti priznati, ali pa obstaja objektiven razlog, da se uporabijo drugačna merila za priznanje in se zaradi zgoraj navedenih posebnosti prejšnja delovna doba ne prizna v celoti?

                  (c)

                  Na podlagi katerih meril je treba v primeru nikalnega odgovora na vprašanje iz točke (b) izračunati delovno dobo, ki se lahko prizna, da priznanje ne bo diskriminatorno?

         (1)  Direktiva Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 368).


title: Zadeva C-53/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 3. februarja 2020 – Hengstenberg GmbH & Co. KG/Spreewaldverein e.V.

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/31

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 3. februarja 2020 – Hengstenberg GmbH & Co. KG/Spreewaldverein e.V.
      (Zadeva C-53/20)
      (2020/C 161/40)
      Jezik postopka: nemščina

         Predložitveno sodišče

      Bundesgerichtshof

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: Hengstenberg GmbH & Co. KG

         Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Spreewaldverein e.V.

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali lahko v postopku za spremembo specifikacije, ki ni manjša, vsaka obstoječa ali možna ekonomska prizadetost fizične ali pravne osebe, ki ni povsem neverjetna, zadostuje za utemeljitev pravnega interesa v smislu člena 53(2), prvi pododstavek, v povezavi s členom 49(3), prvi pododstavek, in (4), drugi pododstavek, Uredbe (EU) št. 1151/2012 (1), ki je potreben za vložitev ugovora zoper zahtevek ali pritožbe zoper pozitivno odločitev o zahtevku?

                  2.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen:
                  ali je treba v postopku za spremembo specifikacije, ki ni manjša, pravni interes v smislu člena 53(2), prvi pododstavek, v povezavi s členom 49(3), prvi pododstavek, in (4), drugi pododstavek, Uredbe (EU) št. 1151/2012 priznati (samo) gospodarskim subjektom, ki proizvajajo primerljive proizvode ali živila kot gospodarski subjekti, za proizvode katerih je registrirana zaščitena geografska označba?

                  3.

                  Če je odgovor na drugo vprašanje nikalen:

                              (a)

                              ali je treba pri zahtevah, ki veljajo za obstoj pravnega interesa v smislu člena 49(3), prvi pododstavek, in (4), drugi pododstavek, Uredbe (EU) št. 1151/2012, razlikovati med postopkom registracije na podlagi členov od 49 do 52 Uredbe 1151/2012 in postopkom za spremembo specifikacije na podlagi člena 53 Uredbe (EU) št. 1151/2012 in

                              (b)

                              ali je treba zato v postopku za spremembo specifikacije, ki ni manjša, pravni interes v smislu člena 53(2), prvi pododstavek, v povezavi s členom 49(3), prvi pododstavek, in (4), drugi pododstavek, Uredbe (EU) št. 1151/2012 priznati samo proizvajalcem, ki na zadevnem geografskem območju proizvajajo proizvode, ki so skladni s specifikacijo, ali ki v konkretnem primeru nameravajo proizvajati take proizvode, tako da „zainteresirane osebe z drugih območij“ že v izhodišču ne morejo uveljavljati pravnega interesa?

         (1)  Uredba (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. novembra 2012 o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil (UL 2012, L 343, str. 1).


title: Zadeva C-60/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administratīvā apgabaltiesa (Latvija) 5. februarja 2020 – VAS „Latvijas dzelzceļš“/Valsts dzelzceļa administrācija

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/31

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administratīvā apgabaltiesa (Latvija) 5. februarja 2020 – VAS „Latvijas dzelzceļš“/Valsts dzelzceļa administrācija
      (Zadeva C-60/20)
      (2020/C 161/41)
      Jezik postopka: latvijščina

         Predložitveno sodišče

      Administratīvā apgabaltiesa

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: VAS „Latvijas dzelzceļš“

         Tožena stranka: Valsts dzelzceļa administrācija

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je člen 13(2) in (6) Direktive 2012/34 (1) (člen 15(5) in (6) Uredbe 2017/2177 (2)) mogoče uporabiti tako, da lahko regulatorni organ lastniku infrastrukture, ki ni upravljavec objekta za izvajanje železniških storitev, naloži obveznost zagotavljanja dostopa do storitev?

                  2.

                  Ali je treba člen 13(6) Direktive 2012/34 (člen 15(5) in (6) Uredbe 2017/2177) razlagati tako, da lastniku nepremičnine dovoljuje, da odpove najemno razmerje in da prestrukturira objekt za izvajanje železniških storitev?

                  3.

                  Ali je treba člen 13(6) Direktive 2012/34 (člen 15(5) in (6) Uredbe 2017/2177) razlagati tako, da regulatornemu organu nalaga obveznost, da preveri samo, ali se je upravljavec objekta za izvajanje železniških storitev (v obravnavanem primeru lastnik objekta za izvajanje železniških storitev) odločil, da ga bo dejansko prestrukturiral?

         (1)  Direktiva 2012/34/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. novembra 2012 o vzpostavitvi enotnega evropskega železniškega območja (UL L 343, 2012, str. 32).

         (2)  Izvedbena uredba Komisije (EU) 2017/2177 z dne 22. novembra 2017 o dostopu do objektov za izvajanje železniških storitev in z železnico povezanih storitev (UL L 307, 2017, str. 1).


title: Zadeva C-67/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour du travail de Liège (Belgija) 10. februarja 2020 – Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)/M.M.

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/32

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour du travail de Liège (Belgija) 10. februarja 2020 – Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)/M.M.
      (Zadeva C-67/20)
      (2020/C 161/42)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Cour du travail de Liège

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

         Tožena stranka: M.M.

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali pravno sredstvo, ki je v nacionalnem pravu urejeno v korist prosilca za azil, ki je bil pozvan k vložitvi zahteve, da se njegova prošnja za mednarodno zaščito obravnava v drugi državi članici, in ki nima odložilnega učinka ter lahko tako naravo pridobi le v primeru odvzema prostosti zaradi takojšnje predaje, pomeni učinkovito pravno sredstvo v smislu člena 27 Uredbe Dublin III (1)?

                  2.

                  Ali je treba učinkovito pravno sredstvo iz člena 27 Uredbe Dublin III razumeti tako, da nasprotuje le izvedbi prisilnega ukrepa predaje med obravnavo pravnega sredstva zoper navedeni sklep o predaji, ali da prepoveduje katere koli pripravljalne ukrepe za odstranitev, kot je premestitev v center, ki zagotavlja izvedbo vrnitve v zvezi s prosilci za azil, ki so bili pozvani k vložitvi zahteve za obravnavanje njihove prošnje za azil v drugi evropski državi?

         (1)  Uredba (EU) št. 604/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva (UL 2013, L 180, str. 31).


title: Zadeva C-68/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour du travail de Liège (Belgija) 10. februarja 2020 – Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)/C.

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/33

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour du travail de Liège (Belgija) 10. februarja 2020 – Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)/C.
      (Zadeva C-68/20)
      (2020/C 161/43)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Cour du travail de Liège

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

         Tožena stranka: C.

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali pravno sredstvo, ki je v nacionalnem pravu urejeno v korist prosilca za azil, ki je bil pozvan k vložitvi zahteve, da se njegova prošnja za mednarodno zaščito obravnava v drugi državi članici, in ki nima odložilnega učinka ter lahko tako naravo pridobi le v primeru odvzema prostosti zaradi takojšnje predaje, pomeni učinkovito pravno sredstvo v smislu člena 27 Uredbe Dublin III (1)?

                  2.

                  Ali je treba učinkovito pravno sredstvo iz člena 27 Uredbe Dublin III razumeti tako, da nasprotuje le izvedbi prisilnega ukrepa predaje med obravnavo pravnega sredstva zoper navedeni sklep o predaji, ali da prepoveduje katere koli pripravljalne ukrepe za odstranitev, kot je premestitev v center, ki zagotavlja izvedbo vrnitve v zvezi s prosilci za azil, ki so bili pozvani k vložitvi zahteve za obravnavanje njihove prošnje za azil v drugi evro

         (1)  Uredba (EU) št. 604/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva (UL 2013, L 180, str. 31).


title: Zadeva C-69/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour du travail de Liège (Belgija) 10. februarja 2020 – Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)/C.

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/33

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour du travail de Liège (Belgija) 10. februarja 2020 – Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)/C.
      (Zadeva C-69/20)
      (2020/C 161/44)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Cour du travail de Liège

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

         Tožena stranka: C.

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali pravno sredstvo, ki je v nacionalnem pravu urejeno v korist prosilca za azil, ki je bil pozvan k vložitvi zahteve, da se njegova prošnja za mednarodno zaščito obravnava v drugi državi članici, in ki nima odložilnega učinka ter lahko tako naravo pridobi le v primeru odvzema prostosti zaradi takojšnje predaje, pomeni učinkovito pravno sredstvo v smislu člena 27 Uredbe Dublin III (1)?

                  2.

                  Ali je treba učinkovito pravno sredstvo iz člena 27 Uredbe Dublin III razumeti tako, da nasprotuje le izvedbi prisilnega ukrepa predaje med obravnavo pravnega sredstva zoper navedeni sklep o predaji, ali da prepoveduje katere koli pripravljalne ukrepe za odstranitev, kot je premestitev v center, ki zagotavlja izvedbo vrnitve v zvezi s prosilci za azil, ki so bili pozvani k vložitvi zahteve za obravnavanje njihove prošnje za azil v drugi evropski državi?

         (1)  Uredba (EU) št. 604/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva (UL 2013, L 180, str. 31).


title: Zadeva C-76/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad –Varna (Bolgarija) 12. februarja 2020 – „Balev Bio“ EOOD/Agentsia „Mitnitsi“, Teritorialna Direktsia Severna Morska

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/34

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad –Varna (Bolgarija) 12. februarja 2020 – „Balev Bio“ EOOD/Agentsia „Mitnitsi“, Teritorialna Direktsia Severna Morska
      (Zadeva C-76/20)
      (2020/C 161/45)
      Jezik postopka: bolgarščina

         Predložitveno sodišče

      Administrativen sad –Varna

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica:„Balev Bio“ EOOD

         Nasprotna stranka: Agentsia „Mitnitsi“, Teritorialna Direktsia Severna Morska

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba pravilo 3(a) Splošnih pravil za razlago [kombinirane nomenklature] Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2015/1754 (1) z dne 6. oktobra 2015 o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi razlagati tako, da je za namen uvrstitve proizvodov, kakršni so proizvodi, obravnavani v postopku v glavni stvari, ki so sestavljeni iz različnih materialov, „tarifna številka, v kateri je najbolj konkretno ali najbolj natančno poimenovanje za proizvod“ vedno tarifna številka, pod katero spada po količini (obsegu) prevladujoči material, ali pa je taka razlaga mogoča samo, če je količina (obseg) kot merilo, s katerim je proizvod najbolj natančno poimenovan ter najbolj jasno in kompletno opisan, določena pod samo tarifno številko?

                  2.

                  Odvisno od odgovora na prvo vprašanje in glede na pojasnjevalne opombe [harmoniziranega sistema] k tarifnima številkama 4410 in 4419: ali je treba Izvedbeno uredbo (EU) 2015/1754 razlagati tako, da pod tarifno številko 4419 niso vključeni izdelki iz ivernih plošč (vlakna), pri katerih teža veziva (termoreaktivna smola) presega 15 % teže plošče?

                  3.

                  Ali je treba Izvedbeno uredbo (EU) 2015/1754 razlagati tako, da je proizvode, kakršni so proizvodi, obravnavani v postopku v glavni stvari, torej kozarci, ki so izdelani iz sestavljenega materiala iz 72,33-odstotnega deleža rastlinskih lignoceluloznih vlaken in 25,2-odstotnega deleža veziv (melaminske smole), treba uvrstiti pod tarifno podštevilko 3924 10 00 iz Priloge I?

         (1)  Izvedbena uredba Komisije (EU) 2015/1754 z dne 6. oktobra 2015 o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, pravila 1, 2(b), 3(a) in (b) ter 6 Splošnih pravil za razlago kombinirane nomenclature (UL 2015, L 285, str. 1).


title: Zadeva C-84/20P: Pritožba, ki so jo Archimandritis Sarantis Sarantos, Protopresvyteros Ioannis Fotopoulos, Protopresvyteros Antonios Bousdekis, Protopresvyteros Vasileios Kokolakis, Estia Paterikon Meleton, Christos Papasotiriou, Charalampos Andralis vložili 14. februarja 2020 zoper sklep Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 11. decembra 2019 v zadevi T-547/19, Sarantis Sarantos/Evropski parlament, Svet Evropske unije in Evropska komisija

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/35

      Pritožba, ki so jo Archimandritis Sarantis Sarantos, Protopresvyteros Ioannis Fotopoulos, Protopresvyteros Antonios Bousdekis, Protopresvyteros Vasileios Kokolakis, Estia Paterikon Meleton, Christos Papasotiriou, Charalampos Andralis vložili 14. februarja 2020 zoper sklep Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 11. decembra 2019 v zadevi T-547/19, Sarantis Sarantos/Evropski parlament, Svet Evropske unije in Evropska komisija
      (Zadeva C-84/20P)
      (2020/C 161/46)
      Jezik postopka: grščina

         Stranke

         Pritožniki: Archimandritis Sarantis Sarantos, Protopresvyteros Ioannis Fotopoulos, Protopresvyteros Antonios Bousdekis, Protopresvyteros Vasileios Kokolakis, Estia Paterikon Meleton, Christos Papasotiriou, Charalampos Andralis, (zastopnik: C. Papasotiriou, odvetnik)

         Drugi stranki v postopku: Evropski parlament, Svet Evropske unije

         Predlog

      Pritožniki Sodišču predlagajo, naj:

                  —

                  odloči o njihovi tožbi z dne 31. julija 2019, ne da bi izpodbijani sklep vrnil Splošnemu sodišču;

                  —

                  sklep devetega senata Splošnega sodišča Evropske unije z opravilno številko 923557 z dne 11. decembra 2019 o tej tožbi razveljavi in navedeni tožbi ugodi;

                  —

                  Uredbo (ΕU) 2019/1157 (1) z dne 20. junija 2019 razglasi za nično;

                  —

                  nasprotnima udeležencema naloži plačilo stroškov postopka.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožniki v utemeljitev pritožbe navajajo dva razloga:

                  1.

                        Prvi pritožbeni razlog:
                      izpodbijani sklep krši člen 263, četrti odstavek, PDEU, člen 19 Statuta Sodišča Evropske unije, načelo sorazmernosti, preambulo ter člena 47 in 52(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (2000/C 364/01), člen 5(1) in (4) Pogodbe o Evropski uniji (sam po sebi in glede uporabe načela sorazmernosti v povezavi s Protokolom št. 2) ter zadevno sodno prakso, ker je bila z njim kot nedopustna zavrnjena tožba pritožnikov in predvsem odločeno, da se „[…] izpodbijana uredba na tožeče stranke, ki so fizične osebe, ne nanaša zaradi neke njihove lastnosti ali zaradi nekega dejanskega položaja, ki jih opredeljuje glede na druge osebe, ampak zaradi njihovega prepričanja, ki ga dejansko ali potencialno izpoveduje nedoločeno število oseb. Izpodbijana uredba se zato na navedene tožeče stranke ne nanaša posamično v smislu člena 263, četrti odstavek, PDEU“. To utemeljujejo s tem, da v tožbi trdijo, da izpodbijana uredba krši njihove človekove pravice in med temi tudi temeljne pravice, določene z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah (človekovo dostojanstvo, veroizpoved, pravica do ugovora zaradi svobode veroizpovedi, osebno življenje in svoboda, osebni podatki, pravica do izrecnega soglasja za kakršno koli obdelavo teh podatkov), zato se neposredno in posamično nanaša nanje, in
                        ker so prizadete pravice temeljne človekove pravice
                     , so pritožniki
                        zaradi same narave teh pravic
                      upravičeni, da vložijo ničnostno tožbo v smislu člena 263, četrti odstavek, PDEU pri Splošnem sodišču, ki je sodišče Unije, ki mora v primeru kršitve temeljnih človekovih pravic neposredno preveriti neveljavnost uredb.

                  2.

                        Drugi pritožbeni razlog:
                      Splošno sodišče je s tem, da je v izpodbijanem sklepu štelo, da zastopanje šestotožeče stranke, odvetnika Christosa Papasotiriouja, ni dopustno, ker „[…] šestotožeča stranka
                     za zastopanje
                     ni najela odvetnika, tretje osebe, ampak je nastopala v lastnem imenu in je tožbo podpisala sama, pri čemer se je na podlagi potrdila o upravičenosti iz člena 51(2) Poslovnika sklicevala na svoj status odvetnika […]“, določbo člena 19 Statuta Sodišča Evropske unije razložilo napačno, contra legem, ter kršilo člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, načelo sorazmernosti in upoštevne določbe zakonodaje Unije, s katerimi je to načelo zagotovljeno.

         (1)  Uredba (EU) 2019/1157 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. junija 2019 o okrepitvi varnosti osebnih izkaznic državljanov Unije in dokumentov za prebivanje, izdanih državljanom Unije in njihovim družinskim članom, ki uresničujejo svojo pravico do prostega gibanja (UL 2019, L 188, str. 67).


title: Zadeva C-90/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Højesteret (Danska) 24. februarja 2020, Apcoa Parking Danmark A/S/Skatteministeriet

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/37

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Højesteret (Danska) 24. februarja 2020, Apcoa Parking Danmark A/S/Skatteministeriet
      (Zadeva C-90/20)
      (2020/C 161/48)
      Jezik postopka: danščina

         Predložitveno sodišče

      Højesteret

         Stranki

         Pritožnica: Apcoa Parking Danmark A/S

         Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Skatteministeriet

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba člen 2(1)(c) Direktive Sveta 2006/112/ES (1) z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost razlagati tako, da pristojbine za nadzor zaradi kršitve predpisov o parkiranju na zasebnem zemljišču pomenijo plačilo za opravljeno storitev in so torej transakcija, ki je predmet DDV?

         (1)  UL 2006, L 347, str. 1.


title: Zadeva C-104/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal du travail de Nivelles (Belgija) 27. februarja 2020 – SD/Habitations sociales du Roman Païs SCRL, TE, stečajni upravitelj Régie des Quartiers de Tubize ASBL

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/37

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal du travail de Nivelles (Belgija) 27. februarja 2020 – SD/Habitations sociales du Roman Païs SCRL, TE, stečajni upravitelj Régie des Quartiers de Tubize ASBL
      (Zadeva C-104/20)
      (2020/C 161/49)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal du travail de Nivelles

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: SD

         Toženi stranki: Habitations sociales du Roman Païs SCRL, TE, stečajni upravitelj Régie des Quartiers de Tubize ASBL

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba člene 3, 5 in 6 Direktive 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa (1) v povezavi s členom 31(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter členom 4(1), členom 11(3) in členom 16(3) Direktive Sveta 89/391/EGS z dne 12. junija 1989 o uvajanju ukrepov za spodbujanje izboljšav varnosti in zdravja delavcev pri delu (2) – ker nasprotujejo ureditvi države članice, ki delodajalcem ne nalaga obveznosti vzpostavitve sistema, ki omogoča evidentiranje dnevnega delovnega časa, ki ga opravi posamezni delavec (sodba C-55/18 z dne 14. maja 2019) – razlagati tako, da nasprotujejo temu, da nacionalna zakonodaja, v obravnavani zadevi člen 1315 belgijskega civilnega zakonika, v skladu s katerim mora tisti, ki zahteva izpolnitev obveznosti, to obveznost dokazati, ne določa obrnitve dokaznega bremena, kadar delavec zatrjuje prekoračitev svojega običajnega delovnega časa, če:

                  —

                  ta nacionalna zakonodaja, v obravnavani zadevi belgijska, delodajalcem ne nalaga obveznosti vzpostavitve zanesljivega sistema, ki omogoča evidentiranje dnevnega delovnega časa, ki ga opravi posamezni delavec;

                  —

                  in delodajalec takega sistema ni vzpostavil sam;

                  —

                  s čimer je delavcu dejansko onemogočil, da dokaže to prekoračitev?

         (1)  UL 2003, L 299, str. 9.

         (2)  UL 1989, L 183, str. 1.


title: Zadeva C-106/20 P: Pritožba, ki jo je Helenska republika vložila 25. februarja 2020 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 19. decembra 2019 v zadevi T-14/18, Helenska republika/Evropska komisija

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/38

      Pritožba, ki jo je Helenska republika vložila 25. februarja 2020 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 19. decembra 2019 v zadevi T-14/18, Helenska republika/Evropska komisija
      (Zadeva C-106/20 P)
      (2020/C 161/50)
      Jezik postopka: grščina

         Stranki

         Pritožnica: Helenska republika (zastopniki: E. Tsaousi, E. Leftheriotou in A. Vasilopoulou)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija

         Predlog

      Pritožnica predlaga, naj se ugodi njeni pritožbi in naj se razveljavi sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 19. decembra 2019 v zadevi Τ-14/18, s katero je bila zavrnjena tožba Helenske republike z dne 16. januarja 2018 za razglasitev ničnosti Izvedbenega sklepa Komisije (EU) 2017/2014 z dne 8. novembra 2017, ter naj se tej tožbi ugodi in naj se sklep Komisije razglasi za ničen v delu, v katerem so bili z njim iz financiranja Unije izključeni nekateri odhodki Helenske republike v zvezi s pomočmi na površino v letu zahtevka 2014, ki ustrezajo 5 % skupnega zneska odhodkov za pomoči glede pašnikov, v skupnem neto znesku 12 482 555,68 EUR. Helenska republika poleg tega predlaga, naj se Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja tri razloge.
      Prvi pritožbeni razlog se nanaša na del izpodbijane sodbe, v katerem je zavrnjen razlog, ki ga je Helenska republika že navedla na obravnavi pred Splošnim sodiščem v zvezi z ad hoc obvestilom 15. maja 2019 o sodbi Sodišča v zadevi C-341/17 P. S prvim delom tega pritožbenega razloga se zatrjuje, da so bila z izpodbijano sodbo kršena procesna pravila in pravica do učinkovitega sodnega varstva, ker je bil zgoraj navedeni razlog Helenske republike zavržen kot nedopusten, pri čemer je bila obrazložitev v zvezi s tem nezadostna in protislovna. Drugi del se nanaša na nepravilno razlago in uporabo člena 2 Uredbe 796/2004 ter protislovno in nezadostno obrazložitev izpodbijane sodbe v delu, v katerem je bilo ugotovljeno, da je argument Helenske republike brezpredmeten.
      Drugi in tretji pritožbeni razlog se nanašata na del, v katerem so bili z izpodbijano sodbo zavrnjeni ostali tožbeni razlogi. In sicer, z drugim pritožbenim razlogom se zatrjuje, da so bili z izpodbijano sodbo izkrivljeni dokazi, ki so bili predloženi v postopku, zlasti tabela s skupnim izračunom, v katero so zajete ocene podatkov glede 79 664 kmetov s pašniki, ki so prejeli pomoč, neupravičeno izplačanih zneskov in sankcij, ki jih je Helenska republika izterjala, zaradi česar je prišlo do kršitve zakona ter protislovne in nezadostne obrazložitve.
      S tretjim pritožbenim razlogom se zatrjuje, da je treba izpodbijano sodbo razveljaviti zaradi nepravilne razlage in uporabe določb člena 31(1) in (2) Uredbe 1290/2005, člena 52(2) in (3) Uredbe 1306/2013, člena 12, od (1a) do (6), Delegirane uredbe št. 907/2014, kršitve smernic iz dokumentov Komisije VI/5330797 in C(2015)3675 final/8-6-2015, kršitve obveznosti obrazložitve (člen 296 PDEU), napačne uporabe pravil o izvajanju dokazov (porazdelitev dokaznega bremena, zaradi katere je Helenski republiki naložena probatio diabolica), nepravilne razlage in uporabe načel nemo potest venire contra factum proprium, ne bis in idem in splošnega načela sorazmernosti. Poleg tega je obrazložitev izpodbijane sodbe nezadostna in protislovna.


title: Zadeva C-109/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Högsta domstolen (Švedska) 27. februarja 2020 — Republika Poljska/PL Holdings Sàrl

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/40

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Högsta domstolen (Švedska) 27. februarja 2020 — Republika Poljska/PL Holdings Sàrl
      (Zadeva C-109/20)
      (2020/C 161/52)
      Jezik postopka: švedščina

         Predložitveno sodišče

      Högsta domstolen

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica in tožena stranka na prvi stopnji: Republika Poljska

         Pritožnica in tožena stranka na prvi stopnji: PL Holdings Sàrl

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba člena 267 in 344 PDEU, kot sta razložena v zadevi Achmea (1), razlagati tako, da je arbitražni sporazum neveljaven, če sta ga sklenila država članica in vlagatelj – pri čemer sporazum o naložbi vsebuje arbitražno klavzulo, ki je neveljavna, ker je bila pogodba sklenjena med državama članicama – [čeprav] se država članica, potem ko je vlagatelj začel arbitražni postopek, po lastni izbiri odpove vložitvi ugovora glede pristojnosti?

         (1)  Sodba Sodišča z dne 6. marca 2018 (Zadeva C-284/16, Achmea, EU:C:2018:158).


title: Affaire C-112/20: Predlog za sprejetje predhodne odočbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Belgija) 28. februarja 2020 – M. A./État belge

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/40

      Predlog za sprejetje predhodne odočbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Belgija) 28. februarja 2020 – M. A./État belge
      (Affaire C-112/20)
      (2020/C 161/53)
      Langue de procédure: le français

         Predložitveno sodišče

      Conseil d'État

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Vlagatelj kasacijske pritožbe: M. A.

         Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: État belge

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba člen 5 Direktive 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav (1), s katerim je državam članicam naloženo, da pri izvajanju Direktive upoštevajo največje koristi otroka, v povezavi s členom 13 te direktive ter členoma 24 in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da se z njimi zahteva upoštevanje največjih koristi otroka, ki je državljan Unije, tudi kadar se odločba o vrnitvi sprejme le v zvezi s staršem otroka?

         (1)  UL 2008, L 348, str. 98.


title: Zadeva C-117/20: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour d'appel de Bruxelles (Belgija) 3. marca 2020 – bpost SA/Autorité belge de la concurrence

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/41

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour d'appel de Bruxelles (Belgija) 3. marca 2020 – bpost SA/Autorité belge de la concurrence
      (Zadeva C-117/20)
      (2020/C 161/54)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Cour d'appel de Bruxelles

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: bpost SA

         Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Autorité belge de la concurrence

         Intervenientki: Publimail SA, Evropska komisija

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba načelo ne bis in idem, kot je zagotovljeno s členom 50 Listine, razlagati tako, da pristojnemu upravnemu organu države članice ne preprečuje, da naloži globo zaradi kršitve evropskega konkurenčnega prava v položaju, ko je ta v obravnavani zadevi, ko je bila ista pravna oseba že pravnomočno oproščena upravne globe, ki ji jo je nacionalni poštni regulativni organ naložil zaradi domnevne kršitve poštne zakonodaje za ista ali podobna dejanja, ker merilo istovetnosti varovanega pravnega interesa ni izpolnjeno, saj se ta zadeva nanaša na različni kršitvi dveh različnih zakonodajnih področij, ki urejata različni pravni področji?

                  2.

                  Ali je treba načelo ne bis in idem, kot je zagotovljeno s členom 50 Listine, razlagati tako, da pristojnemu upravnemu organu države članice ne preprečuje, da naloži globo zaradi kršitve evropskega konkurenčnega prava v položaju, ko je ta v obravnavani zadevi, ko je bila ista pravna oseba že pravnomočno oproščena upravne globe, ki ji jo je nacionalni poštni regulativni organ naložil zaradi domnevne kršitve poštne zakonodaje za ista ali podobna dejanja, ker bi bila omejitev načela ne bis in idem upravičena s tem, da se z zakonodajo s področja konkurence poskuša doseči komplementaren cilj v splošnem interesu, to je varovanje in ohranitev sistema brez izkrivljanja konkurence na notranjem trgu, ter ne presega tega, kar je primerno in potrebno za dosego cilja, ki se ga legitimno poskuša doseči s to zakonodajo, in/ali za zaščito pravice in svobode gospodarske pobude teh drugih subjektov na podlagi člena 16 Listine?


title: Zadeva T-92/20: Tožba, vložena 14. februarja 2020 – Fryč/Komisija

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/42

      Tožba, vložena 14. februarja 2020 – Fryč/Komisija
      (Zadeva T-92/20)
      (2020/C 161/55)
      Jezik postopka: češčina

         Stranki

         Tožeča stranka: Petr Fryč (Pardubice, Češka republika) (zastopnica: Š. Oharková, odvetnica)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi:

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  ugotovi, da so institucije Evropske unije grobo kršile svoje obveznosti in tožeči stranki povzročile škodo, ker:

                              —

                              je Evropska komisija sprejela Uredbo (ES) št. 800/2008 z dne 6. avgusta 2008 (uredba o splošnih skupinskih izjemah) v obliki, ki med drugim prekoračuje zakonodajno pooblastilo Komisije, ki izhaja iz pogodb, ki ne zagotavlja spoštovanja ustavnih načel, da je poseg v konkurenco, ki vpliva na skupni trg, izjemen in mora biti obrazložen in ki je nezakonito omogočila izvajanje državne pomoči v okviru programa subvencij (Operacijski program „Podjetništvo in inovacije“, v nadaljevanju: OPPI), ta pomoč pa je škodila gospodarski dejavnosti tožeče stranke;

                              —

                              Evropska komisija je s sklepom z dne 3. decembra 2007 sprejela operacijski program, ki je v nasprotju s pogodbama in Listino Evropske unije o temeljnih pravicah in tega sklepa ni objavila;

                              —

                              Evropska komisija ni ustrezno obravnavala pritožbe tožeče stranke, s katerimi je izpodbijala OPPI, ker, prvič, ni preverila okoliščin vzpostavitve in izvajanja OPPI in, drugič, ni ustrezno obrazložila zavrnitve pritožbe tožeče stranke;

                              —

                              Sodišče Evropske unije je zavrnilo meritorno obravnavo zadeve v okviru ničnostne tožbe, vložene zoper uredbo o splošnih skupinskih izjemah in je tožbo zavrnilo kot očitno neutemeljeno, s čemer je kršilo svojo ustavno dolžnost uporabe načela sorazmernosti, poleg tega pa je s pretirano formalističnim pristopom kršilo ustavno pravico tožeče stranke do učinkovitega pravnega sredstva in dostopa do nepristranskega sodišča;

                  —

                  odloči, da je tožena stranka dolžna tožeči stranki plačati znesek 4 800 000 EUR iz naslova odškodnine za zgoraj omenjeno povzročeno škodo in to v roku treh dni od pravnomočnosti sodbe;

                  —

                  toženi strani naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      V utemeljitev tožbe tožeča stranka navaja pet razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog se nanaša na to, da je tožeči strank nastala škoda v okviru nepogodbene odgovornosti Unije v skladu s členom 340, drugi odstavek, Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU).
                  Zaradi javne pomoči, dodeljene konkurentom tožeče stranke s kršitvijo PDEU, je družba tožeče stranke utrpela konkurenčno škodo, ki je najprej povzročila padec njenega letnega prometa in padec njenega letnega dobička v višini več milijonov čeških kron. V zvezi z več let trajajočo državno pomočjo in s tem povezano nezadovoljivo ekonomsko situacijo družbe je pristojno sodišče v Češki republiki družbo razglasilo za insolventno.
                  Če bi bila Uredba Komisije (ES) št. 800/2008 (uredba o splošnih skupinskih izjemah) ugotovljena za zakonito, je pomoč, izvedena selektivno in diskriminatorno v okviru OPPI, tožeči stranki povzročila posebno in neobičajno škodo, ki v celoti presega meje ekonomskih tveganj v zvezi z gospodarsko dejavnostjo družbe tožeče stranke.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog se nanaša na to, da je Komisija sprejela Uredbo (ES) št. 800/2008 z dne 6. avgusta 2008 (uredba o splošnih skupinskih izjemah) v obliki, ki ne zagotavlja spoštovanja člena 107 PDEU.
                  Na podlagi člena 109 PDEU ima Svet pristojnost, da z uredbo določi področja, na katerih se ne uporablja običajni postopek, v okviru katerega Komisija preizkusi načrte državne pomoči in preveri, da spoštujejo člen 107 PDEU. Svet je sprejel Uredbo št. 659/1999, s katero je (v skladu s členom 108(4) PDEU) Komisijo pooblastil, da sprejme uredbo o določitvi pogojev za dodelitev državnih pomoči zunaj okvirov sistema standardne odobritve „ad hoc“. Komisija je sprejela Uredbo št. 70/2001, nato Uredbo št. 800/2008 in potem Uredbo št. 651/2014 (uredbe o splošnih skupinskih izjemah).
                  Ne Svet ne Komisija pa v svoji uredbi ne smeta prekoračiti tega kar določa člen 107 PDEU, saj je njuna vloga, da določita pogoje za državne pomoči na način, da države članice, ki izvajajo državne pomoči „izvzetih“ področjih ne smejo izvajati državne pomoči, če bi bila v nasprotju z načelom neizkrivljene konkurence, čeprav je izvzeta iz običajnega postopka pred Komisijo. Zato Komisija še naprej nadzira (kot je določeno in zagotovljeno s Pogodbo DEU) sheme pomoči tudi na izvzetih področjih in zato tudi (vsaj teoretično) obstają postopek izterjave nezakonitih pomoči ter je ravno tako iz tega razloga Unija še naprej opredeljena kot tržno gospodarstvo, torej gospodarstvo, ki proizvaja blago in storitve, ki jih stranke prostovoljno nabavljajo s ciljem optimalizacije razmerja med proizvodom in stroškom, ne pa blago in storitve, ki jih določi politična oblast in uprava.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog se nanaša na to, da je Komisija s sklepom z dne 3. decembra 2007 sprejela operativni program (OPPI) s kršitvijo pogodb in Listine o temeljnih pravicah in tega sklepa ni objavila.
                  Komisija je edina institucija Unije, ki je pristojna za nadzora nad tem, da so državne pomoči izvedene v skladu s členom 107 PDEU.
                  Glede potrjenega operativnega programa Komisija ni poizkušala ugotoviti, ali in kako je prišlo do pomanjkljivosti na trgu, ki je pogoj za izvajanje državne pomoči. Poleg tega ta institucija od Češke republike ni zahtevala analizę stroškov in koristi (cost-benefit analysis, CBA), objektivnih pokazateljev, analizę vpliva na konkurenco niti drugih elementov, ki po mnenju tožeče stranke pogojujejo izvajanje državne pomoči. Zato je bil sklep Komisije nezakonit in v neskladju z misijo te institucije.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog se nanaša na to, da je Komisija od tožeče stranke prejela več pritožb vključno z podrobno analizo, iz katere izhaja nezakonitost pomoči, izvedene na podlagi OPPI, in da ni ravnala v skladi z Uredbo Sveta (ES) št. 659/1999 niti ni spoštovala načela dobrega upravljanja, ki ga tožeči stranki zagotavlja Listina EU o temeljnih pravicah. Komisija je, ne da bi sprejela nadzorne ukrepe in ne da bi zahtevala druga dokazila, zavrnila, da bi odgovorila na pritožbe tožeče stranke z navedbo, da na prvi pogled ni videla napak pri izvedbi programa pomoči OPPI.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog se nanaša na to, da je Sodišče Evropske unije (SEU) zaradi pretiranega formalizma odreklo sodno varstvo.
                  Tožeča stranka je pri SEU vložila tožbo za ugotovitev ničnosti treh uredb o skupinskih izjemah zaradi njihove neskladnosti s pogodbama in Listino o temeljnih pravicah. SEU je na obeh stopnjah tožbo tožeče stranke zaradi razglasitve ničnosti uredb o skupinskih izjemah zavrglo zaradi očitne nedopustnosti. Razlog za zavrženje je bil iztek dvomesečnega objektivnega roka, določenega v členu 263 PDEU. SEU je zavrnilo meritorno obravnavo zadeve in je zgolj formalistično uporabilo rok za vložitev tožbe. Tožeča stranka navaja, da se je napačno delovanje mehanizma nadzora, ki ga izvaja Komisija, pokazalo šele na podlagi odgovora Komisije na pritožbo tožeče stranke. V tožbi je tožeča stranka navedla, da je prekluzivni rok začel teči ravno od odgovora Komisije, ki je zavrnila natančnejšo obravnavo njene pritožbe.


title: Zadeva T-123/20: Tožba, vložena 20. februarja 2020 – Sciessent/Komisija

text:
               11.5.2020

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 161/44

      Tožba, vložena 20. februarja 2020 – Sciessent/Komisija
      (Zadeva T-123/20)
      (2020/C 161/56)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Sciessent LLC (Beverly, Massachusetts, Združene države) (zastopniki: K. Van Maldegem in P. Sellar, odvetnika, ter V. McElwee, Solicitor)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Izvedben sklep Komisije (EU) 2019/1973 z dne 27. novembra 2019 o neodobritvi srebrovega bakrovega zeolita kot obstoječe aktivne snovi za uporabo v biocidnih proizvodih 2. in 7. vrste proizvodov, razglasi za nično; (1)

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev načela pravne države glede uporabe Pogodb ter členov 4 in 19 Uredbe (EU) št. 528/2012. (2)

                              —

                              Tožena stranka, ki se sklicuje na mnenja Evropske agencije za kemikalije (BPC) o odobritvi aktivne snovi srebrovega bakrovega zeolita za 2. in 7. vrste proizvodov, je ugotovila, da snovi ni mogoče odobriti, ker ni bila dokazana zadostna učinkovitost. Vendar je bila po mnenju tožeče stranke presoja učinkovitosti izvedena nezakonito s sklicevanjem na obravnavani izdelek. Trdi, da je tožena stranka v oceni in ugotovitvi učinkovitosti snovi napačno razlagala in uporabila upoštevno pravo pri preučevanju učinkovitosti srebrovega bakrovega zeolita.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: pomanjkanje pristojnosti – kršitev člena 290 PDEU ter členov 4 in 19 Uredbe (EU) št. 528/2012.

                              —

                              Razlog za neodobritev srebrovega bakrovega zeolita na podlagi izpodbijanega akta je zatrjevana nezadostna učinkovitost obravnavanega izdelka, v katerem se uporablja. Vendar tožeča stranka trdi, da so edina merila, ki bi jih tožena stranka lahko upoštevala, omejena na ta, našteta v členih 4 in 19 Uredbe (EU) št. 528/2012. Ta merila ne vključujejo učinkovitosti obravnavanega izdelka, katerega ocena je sicer prepuščena sekundarni, naknadni fazi odobritve biocidnega izdelka na ravni države članice. Glede na dejstvo, da je tožena strank izvedla ravno to oceno za utemeljitev neodobritve srebrovega bakrovega zeolita, kar pomeni, da je tožena stranka prekoračila pooblastila, ki jih ima na podlagi Uredbe (EU) št. 528/2012, je tožena stranka kršila člen 290 Pogodbe ter člena 4 in 19 Uredbe.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: kršitev načela pravne države v zvezi z uporabo Pogodb – načela o prepovedi diskriminacije.

                              —

                              Snov tožeče stranke se je obravnavala drugače od snovi, ki se uporabljajo za enake proizvode 2. in 7. vrste, ne da bi tožena stranka objektivno utemeljila, zakaj naj bi se srebrov bakrov zeolit obravnaval drugače od snovi, ki so bile vse predmet enakih pravil ocenjevanja na podlagi Uredbe (EU) št. 528/2012 (in Direktive 98/8/ES (3)) za enake vrste proizvodov.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: kršitev načela pravne države v zvezi z uporabo Pogodb – načelo pravne varnosti.

                              —

                              Tožena stranka je na predsednika Evropske agencije za kemikalije naslovila odprto pismo, katerega namen je bil pojasniti, kako je treba razlagati in uporabljati pravila o oceni učinkovitosti in obravnavanih izdelkih na podlagi Uredbe (EU) št. 528/2012. Tožeča stranka se je sklicevala na vsebino tega pisma, ki je potrjevalo jasnost pravil, in je imela legitimna pričakovanja glede odobritve snovi. Posledično sta bili z izpodbijanim aktom kršeni načeli legitimnih pričakovanj in pravne varnosti.

         (1)  UL 2019, L 307, str. 58.

         (2)  Uredba (EU) št. 528/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2012 o dostopnosti na trgu in uporabi biocidnih proizvodov (UL 2012, L 167, str. 1).

         (3)  Direktiva 98/8/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 1998 o dajanju biocidnih pripravkov v promet (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 23,str. 3).