Sodba Sodišča prve stopnje (četrti senat) z dne 11. junija 1998. # Kyriakos Skrikas proti Evropskemu parlamentu. # Uradniki - Ničnostna tožba - Dopustnost - Akt, ki posega v položaj. # Zadeva T-167/97.


Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 22. marca 2017.#Evropska komisija proti Portugalski republiki.#Neizpolnitev obveznosti države – Promet – Vozniško dovoljenje – Omrežje za vozniška dovoljenja Evropske unije – Uporaba in povezava z omrežjem Unije.#Zadeva C-665/15.


title: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 16. septembra 2015.#Société de Produits Nestlé SA proti Cadbury UK Ltd.#Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Intellectual Property).#Predhodno odločanje – Znamke – Direktiva 2008/95/ES – Člen 3(3) – Pojem ‚razlikovalni učinek, pridobljen z uporabo‘ – Tridimenzionalna znamka – Štiripalična napolitanka s čokoladnim oblivom Kit Kat – Člen 3(1)(e) – Znak, sestavljen iz oblike, ki izhaja iz same narave blaga, in oblike, ki je nujna za dosego tehničnega učinka – Postopek proizvodnje, ki je vključen v tehnični rezultat.#Zadeva C-215/14.

text:
               Stranke
               Razlogi za odločitev
               Izrek

            Stranke
            V zadevi C‑215/14,
            katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Intellectual Property) (Združeno kraljestvo) z odločbo z dne 27. januarja 2014, ki je prispela na Sodišče 28. aprila 2014, v postopku
            Société des Produits Nestlé SA
            proti
            Cadbury UK Ltd ,
            SODIŠČE (prvi senat),
            v sestavi A. Tizzano, predsednik senata, S. Rodin, E. Levits, sodnika, M. Berger, sodnica, in F. Biltgen (poročevalec), sodnik,
            generalni pravobranilec: M. Wathelet,
            sodna tajnica: L. Hewlett, glavna administratorka,
            na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 30. aprila 2015,
            ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
            – za Société des Produits Nestlé SA T. Scourfield in T. Reid, solicitors, in S. Malynicz, barrister,
            – za Cadbury UK Ltd P. Walsh in S. Dunstan, solicitors, in T. Mitcheson, QC,
            – za vlado Združenega kraljestva L. Christie, agent, skupaj z N. Saundersom, barrister,
            – za nemško vlado T. Henze in J. Kemper, agenta,
            – za poljsko vlado B. Majczyna, B. Czech, in J. Fałdyga, agenti,
            – za Evropsko komisijo F.W. Bulst in J. Samnadda, agenta,
            po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 11. junija 2015
            izreka naslednjo
            Sodbo

            Razlogi za odločitev
            1. Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 3(1)(b) in (e)(i) in (ii) ter (3) Direktive 2008/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (UL L 299, str. 25, in popravek v UL 2009, L 11, str. 86).
            2. To vprašanje je bilo postavljeno v okviru spora med družbama Société des Produits Nestlé SA (v nadaljevanju: Nestlé) in Cadbury UK Ltd (v nadaljevanju: Cadbury), ker je slednja nasprotovala zahtevi družbe Nestlé, da se tridimenzionalni znak v obliki štiripalične napolitanke s čokoladnim oblivom registrira kot znamka Združenega kraljestva.
            Pravni okvir
            Pravo Unije
            3. Z Direktivo 2008/95 je bila razveljavljena in nadomeščena Prva direktiva Sveta 89/104/EGS z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 92).
            4. V uvodni izjavi 1 Direktive 2008/95 je navedeno:
            „Direktiva [89/104] je bila spremenjena […]. Zaradi jasnosti in racionalnosti bi bilo treba navedeno direktivo kodificirati.“
            5. V skladu s členom 2 Direktive 2008/95 je „[b]lagovna znamka […] lahko sestavljena iz kakršnihkoli znakov, ki jih je mogoče predstaviti grafično […], če se s pomočjo teh znakov blago ali storitve nekega podjetja lahko razlikujejo od blaga ali storitev drugih podjetij“.
            6. Člen 3 Direktive 2008/95, ki je naslovljen „Razlogi za zavrnitev ali neveljavnost“ in ki brez bistvene spremembe zajema vsebino člena 3 Direktive 89/104, določa:
            „1. Ne registrira se ali, če je registrirano, se lahko razglasi za neveljavno naslednje:
            […]
            (b) blagovne znamke, ki so brez slehernega razlikovalnega značaja;
            […]
            (e) znaki, sestavljeni izključno iz:
            (i) oblike, ki izhaja iz same narave blaga;
            (ii) oblike blaga, ki je nujna za dosego tehničnega učinka;
            (iii)	oblike, ki daje blagu bistveno vrednost;
            […]
            3. Registracija blagovne znamke se ne zavrne ali ne razglasi za neveljavno v skladu z odstavkom 1(b), (c) ali (d), če je pred datumom prijave za registracijo in z njeno uporabo dobila razlikovalen značaj. Vsaka država članica lahko poleg tega določi, da ta določba velja tudi, če je blagovna znamka dobila razlikovalni značaj po datumu vložitve prijave za registracijo ali po datumu registracije.
            […]“
            Pravo Združenega kraljestva
            7. V skladu s členom 3, točka 1, zakona o znamkah iz leta 1994 (Trade Marks Act 1994) se zavrne registracija znamk, ki nimajo razlikovalnega učinka, razen če so z uporabo pred datumom vložitve zahteve za registracijo dejansko pridobile razlikovalni učinek.
            8. V skladu s točko 2 tega člena se znak ne registrira kot znamka, če je sestavljen izključno iz oblike, ki izhaja iz same narave blaga, ali iz oblike blaga, ki je nujna za dosego tehničnega učinka.
            Dejansko stanje in vprašanja za predhodno odločanje
            9. Družba Rowntree & Co Ltd je proizvod iz postopka v glavni stvari od leta 1935 tržila v Združenem kraljestvu pod imenom „Rowntree’s Chocolote Crisp“. Leta 1937 je bilo ime proizvoda spremenjeno v „Kit Kat Chocolate Crisp“ in nato skrajšano v „Kit Kat“. Leta 1988 je to družbo, katere nova firma je bila Rowntree plc, prevzela družba Nestlé.
            10. Čeprav se je proizvod dolgo prodajal v dvoslojni embalaži iz srebrne notranje plasti in potiskanega ovoja z rdeče-belim logotipom ter besedama „Kit Kat“, se zdaj prodaja v enoslojni embalaži z enakim logotipom. Predstavitev logotipa se je postopoma razvijala, vendar brez večjih sprememb.
            11. Osnovna oblika proizvoda je od leta 1935 skoraj enaka, samo mere so nekoliko spremenjene. Zdajšnji videz odvitega proizvoda je tak:
            >image>12
            12. Navesti je treba, da je na vsaki paličici reliefen odtis besed „Kit Kat“ in delov ovala, ki sestavljajo logotip.
            13. Družba Nestlé je 8. julija 2010 vložila zahtevo za registracijo tridimenzionalnega znaka, ki je grafično prikazan spodaj (v nadaljevanju: zadevna znamka), kot znamke Združenega kraljestva:
            >image>13
            14. Zadevna znamka se od dejanske oblike proizvoda razlikuje po tem, da nima reliefnega odtisa besed „Kit Kat“.
            15. Prijava je bila vložena za te proizvode iz razreda 30 Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji proizvodov in storitev zaradi registracije znamk z dne 15. junija 1957, kakor je bil revidiran in spremenjen:
            „čokolada; čokoladni bomboni; čokoladni izdelki; slaščice; pripravki na osnovi čokolade; pekovski izdelki; fino pecivo iz krhkega in listnatega testa; piškoti; keksi s čokoladnim prelivom; napolitanke s čokoladnim prelivom; torte; keksi; napolitanke“.
            16. Britanski urad za znamke je prijavo sprejel in objavil zaradi morebitnega ugovora. Po njegovem mnenju je prijavitelj registracije zadevne znamke dokazal, da je ta z uporabo pridobila razlikovalni učinek, čeprav nima svojstvenega razlikovalnega učinka.
            17. Družba Cadbury je 28. januarja 2011 vložila ugovor zoper zahtevo za registracijo, pri čemer je navedla različne razloge, med njimi tega, da je treba registracijo zavrniti na podlagi določb zakona o znamkah iz leta 1994, s katerimi je v nacionalno pravo prenesen člen 3(1)(b) in (e)(i) in (ii) ter (3) Direktive 2008/95.
            18. Preizkuševalec britanskega urada za znamke je z odločbo z dne 20. junija 2013 ugotovil, da zadevna znamka niti nima svojstvenega razlikovalnega učinka niti ga ni pridobila z uporabo.
            19. Preizkuševalec je menil, da ima oblika, za katero je bila vložena zahteva za registracijo, tri značilnosti:
            – osnovno pravokotno obliko ploščice;
            – prisotnost, položaj in globino vzdolžnih utorov na ploščici ter
            – število utorov, ki s širino ploščice določa število „paličic“.
            20. Preizkuševalec je menil, da je prva od teh značilnosti oblika, ki izhaja iz same narave blaga, zato je ni mogoče registrirati, razen za „torte“ in „drobno pecivo iz krhkega in listnatega testa“, pri katerih se oblika znamke znatno razlikuje od standardov v tej panogi. Ker sta drugi značilnosti nujni za dosego tehničnega učinka, je zahtevo za registracijo v preostalem zavrnil.
            21. Družba Nestlé je 18. julija 2013 pri High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Intellectual Property) vložila pritožbo zoper to odločbo, s katero je izpodbijala trditev, da zadevna znamka z uporabo pred upoštevnim datumom ni pridobila razlikovalnega učinka. Poleg tega družba Nestlé trdi, da zadevna znamka ni izključno sestavljena bodisi iz oblike, ki izhaja iz same narave blaga, bodisi iz oblike, ki je nujna za dosego tehničnega učinka.
            22. Družba Cadbury je istega dne vložila nasprotno pritožbo zoper odločbo z dne 20. junija 2013, ker je preizkuševalec ugotovil, da ima zadevna znamka, če gre za torte in fino pecivo iz krhkega in listnatega testa, svojstven razlikovalni učinek in ni izključno sestavljena bodisi iz oblike, ki izhaja iz same narave blaga, bodisi iz oblike, ki je nujna za dosego tehničnega učinka.
            23. High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Intellectual Property) najprej meni, da preizkuševalec pri dokazu za razlikovalni učinek zadevne znamke ali v zvezi z uporabo člena 3(1)(e)(i) in (ii) Direktive 2008/95 ne bi smel razlikovati med tortami in finim pecivom iz krhkega in listnatega testa na eni strani ter vsemi drugimi proizvodi iz razreda 30 Nicejskega aranžmaja na drugi strani.
            24. Nato predložitveno sodišče v zvezi z vprašanjem, ali je zadevna znamka pred upoštevnim datumom z uporabo pridobila razlikovalni učinek, spominja na sodno prakso na tem področju in se sprašuje, ali za ugotovitev, da ga je pridobila, zadostuje, da na upoštevni datum znatni delež upoštevne javnosti znamko prepoznava in povezuje z blagom prijavitelja registracije. Predložitveno sodišče namreč meni, da mora prijavitelj dokazati, da znatni delež upoštevne javnosti meni, da znamka, ne pa katera koli druga znamka, ki je morebiti ravno tako prisotna, označuje izvor tega blaga.
            25. Nazadnje, predložitveno sodišče v zvezi z obliko, ki izhaja iz same narave blaga, in obliko, ki je nujna za dosego tehničnega učinka, navaja, da ni veliko sodne prakse v zvezi s členom 3(1)(e)(i) in (ii) Direktive 2008/95.
            26. V teh okoliščinah je High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Intellectual Property) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
            „1. Ali za ugotovitev, da je znamka z uporabo pridobila razlikovalni učinek v smislu člena 3(3) Direktive 2008/95, zadostuje, da prijavitelj registracije dokaže, da je na upoštevni datum znatni delež upoštevne javnosti znamko prepoznal in jo povezal z blagom prijavitelja, tako da bi na vprašanje, kdo trži proizvode s to znamko, ta delež upoštevne javnosti navedel prijavitelja, ali pa mora prijavitelj dokazati, da znatni delež upoštevne javnosti meni, da znamka (ne pa katera koli druga znamka, ki je morebiti ravno tako prisotna) označuje izvor tega blaga?
            2. Ali je registracija oblike, ki ima tri bistvene elemente, od katerih eden izhaja iz same narave blaga, druga pa sta nujna za dosego tehničnega učinka, kot znamke prepovedana s členom 3(1)(e)(i) in/ali (ii) Direktive 2008/95?
            3. Ali je treba člen 3(1)(e)(ii) Direktive 2008/95 razlagati tako, da prepoveduje registracijo oblik, ki so nujne za dosego tehničnega učinka, in se pri tem nanaša na način proizvodnje blaga, ne pa na način delovanja blaga?“
            Predlog za ponovno odprtje ustnega postopka
            27. Po tem, ko je bil 11. junija 2015 po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca ustni postopek končan, je družba Nestlé z dopisom z dne 26. junija 2015, ki ga je v sodnem tajništvu Sodišča vložila 30. junija 2015, predlagala ponovno odprtje ustnega postopka.
            28. Družba Nestlé v podporo temu predlogu med drugim trdi, da ker v sklepnih predlogih generalnega pravobranilca na prvo vprašanje za predhodno odločanje ni odgovorjeno zadostno, predložitveno sodišče glede njega ne more zavzeti stališča.
            29. Družba Nestlé trdi tudi, da sklepni predlogi generalnega pravobranilca temeljijo na napačni razlagi pisnih stališč, ki jih je predložila.
            30. Navesti je treba, da lahko Sodišče v skladu s členom 83 Poslovnika po opredelitvi generalnega pravobranilca kadar koli odredi ponovno odprtje ustnega dela postopka, zlasti če meni, da zadeva ni dovolj razjasnjena, ali če stranka po koncu ustnega dela postopka navede novo dejstvo, ki je odločilno za odločitev Sodišča, ali če je v zadevi treba odločiti na podlagi trditve, o kateri stranke ali zainteresirani subjekti iz člena 23 Statuta Sodišča Evropske unije niso razpravljali (glej sodbo Komisija/Parker Hannifin Manufacturing in Parker-Hannifin, C‑434/13 P, EU:C:2014:2456, točka 27 in navedena sodna praksa).
            31. Sodišče v obravnavanem primeru, potem ko se je generalni pravobranilec opredelil, ugotavlja, da je zadeva dovolj razjasnjena za odločanje, da ni nobenega novega odločilnega dejstva in da v obravnavani zadevi ni treba odločiti na podlagi trditev, o katerih stranke niso razpravljale.
            32. Poudariti je treba tudi, da je na podlagi člena 252, drugi odstavek, PDEU dolžnost generalnega pravobranilca, da popolnoma nepristransko in neodvisno javno predstavi obrazložene sklepne predloge o zadevah, pri katerih se v skladu s Statutom Sodišča zahteva njegovo sodelovanje. Vendar Sodišča ne zavezujeta niti predlog generalnega pravobranilca niti obrazložitev, ki ga privede do njega (glej sodbo Komisija/Parker Hannifin Manufacturing in Parker-Hannifin, C‑434/13 P, EU:C:2014:2456, točka 29 in navedena sodna praksa).
            33. Zato je treba predlog za ponovno odprtje ustnega postopka zavrniti.
            Vprašanja za predhodno odločanje
            Uvodne ugotovitve
            34. Na prvem mestu je treba poudariti, da se predlog za sprejetje predhodne odločbe nanaša na razlago določb Direktive 2008/95.
            35. Kot je razvidno iz sodbe Oberbank in drugi (C‑217/13 in C‑218/13, EU:C:2014:2012, točka 31), Direktiva 2008/95 zgolj kodificira Direktivo 89/104, tako da besedilo, sobesedilo in cilj določb, upoštevnih za obravnavano zadevo, niso bili bistveno spremenjeni v primerjavi z ustreznimi določbami Direktive 89/104. Iz tega je razvidno, da sklicevanje na sodno prakso, ki se nanaša na Direktivo 89/104, v obravnavani zadevi ostaja upoštevno.
            36. Na drugem mestu, v skladu s členom 2 Direktive 2008/95 je načeloma znak, sestavljen iz oblike blaga, lahko znamka, če ga je na eni strani mogoče grafično predstaviti in če se na drugi strani z njim blago ali storitve nekega podjetja lahko razlikujejo od blaga ali storitev drugih podjetij.
            37. Vendar člen 3(1)(e) Direktive št. 2008/95 izrecno individualizira nekatere znake, sestavljene iz oblike proizvoda, pri čemer našteva izrecne razloge za zavrnitev registracije, in sicer kadar so ti znaki sestavljeni izključno iz oblike, ki izhaja iz same narave blaga, oblike blaga, ki je nujna za dosego tehničnega učinka, in oblike, ki da blagu bistveno vrednost.
            38. Navedeni člen 3(1)(e) Direktive št. 2008/95 je preliminarna ovira, ki lahko prepreči registracijo znaka, ki je sestavljen izključno iz oblike proizvoda, iz česar je razvidno, da če je izpolnjeno eno od treh meril, navedenih v tej določbi, tak znak ne more biti registriran kot znamka (glej v tem smislu sodbi Philips, C‑299/99, EU:C:2002:377, točka 76, ter Linde in drugi, od C‑53/01 do C‑55/01, EU:C:2003:206, točka 44).
            39. Poleg tega znak, katerega registracija je zavrnjena na podlagi člena 3(1)(e) Direktive št. 2008/95, nikakor ne more z uporabo pridobiti razlikovalnega učinka za namene člena 3(3) te direktive (glej v tem smislu sodbi Philips, C‑299/99, EU:C:2002:377, točka 75, ter Linde in drugi, od C‑53/01 do C‑55/01, EU:C:2003:206, točka 44).
            40. V okviru zahteve za registracijo znaka, sestavljenega izključno iz oblike blaga, je treba zato najprej preveriti, ali ne obstaja ovira iz člena 3(1)(e) Direktive 2008/95, ki lahko prepreči registracijo, in šele nato analizirati, ali je zadevni znak lahko, glede na okoliščine primera, pridobil razlikovalni učinek za namene člena 3(3) te direktive.
            41. Zaradi spoštovanja sistematike in vrstnega reda, ki ga je zakonodajalec Unije uporabil pri redakciji člena 3 Direktive 2008/95, je treba torej spremeniti vrstni red obravnave vprašanj za predhodno odločanje in najprej obravnavati drugo in tretje vprašanje, ki se nanašata na razlago člena 3(1)(e) Direktive 2008/95, in šele nato prvo vprašanje, ki se nanaša na člen 3(3) te direktive.
            Drugo vprašanje
            42. Predložitveno sodišče z drugim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 3(1)(e) Direktive 2008/95 razlagati tako, da prepoveduje, da se kot znamka registrira znak, sestavljen iz oblike blaga, če ima ta oblika tri bistvene elemente, od katerih eden izhaja iz same narave blaga, druga pa sta nujna za dosego tehničnega učinka.
            43. Najprej je treba poudariti, da je treba različne razloge za zavrnitev registracije, naštete v členu 3 Direktive 2008/95, razlagati glede na splošni interes, ki utemeljuje vsakega od njih (glej v tem smislu sodbi Windsurfing Chiemsee, C‑108/97 in C‑109/97, EU:C:1999:230, točke od 25 do 27, in Philips, C‑299/99, EU:C:2002:377, točka 77).
            44. Ratio  razlogov za zavrnitev registracije iz člena 3(1)(e) Direktive 2008/95 je preprečiti, da varstvo pravic iz znamke omogoči njenemu imetniku monopol nad tehničnimi rešitvami ali uporabnimi značilnostmi proizvoda, ki bi jih lahko uporabnik iskal tudi pri konkurenčnih proizvodih (glej v tem smislu sodbi Philips, C‑299/99, EU:C:2002:377, točka 78, in Hauck, C‑205/13, EU:C:2014:2233, točka 18).
            45. Gre namreč za preprečitev, da bi se izključna in trajna pravica iz znamke lahko uporabljala za neomejeno podaljšanje trajanja drugih pravic, za katere je zakonodajalec Unije določil omejen rok (glej v tem smislu sodbo Hauck, C‑205/13, EU:C:2014:2233, točka 19, in glede člena 7(1)(e) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 146), ki je v bistvu enak členu 3(1)(e) Direktive 2008/95, sodbo Lego Juris/UUNT, C‑48/09 P, EU:C:2010:516, točka 45).
            46. Glede vprašanja, ali se lahko različni razlogi za zavrnitev uporabijo hkrati, je Sodišče presodilo, da je iz besedila člena 3(1)(e) Direktive 2008/95 razvidno, da so trije razlogi za zavrnitev registracije samostojni in da se vsak od njih uporabi neodvisno od drugih (glej v tem smislu sodbo Hauck, C‑205/13, EU:C:2014:2233, točka 39).
            47. Sodišče je na tej podlagi sklenilo, da znaka, ki je sestavljen izključno iz oblike proizvoda, ni mogoče registrirati kot znamke, če je izpolnjeno eno od meril iz te določbe, pri čemer ni pomembno, da je mogoče ta znak zavrniti na podlagi več razlogov za zavrnitev, če se en sam od teh razlogov v celoti uporabi za navedeni znak (glej v tem smislu sodbo Hauck, C‑205/13, EU:C:2014:2233, točki 40 in 41).
            48. Člen 3(1)(e) Direktive 2008/95 torej ne izključuje, da lahko bistvene značilnosti znaka ustrezajo več razlogom za zavrnitev, ki so predpisani. Vendar je v takem primeru pogoj za zavrnitev registracije to, da se vsaj eden od teh razlogov celoti uporabi za zadevni znak.
            49. Cilj splošnega interesa, na katerem temelji uporaba treh razlogov za zavrnitev registracije iz člena 3(1)(e) Direktive 2008/95, namreč nasprotuje zavrnitvi registracije, če se noben od teh treh razlogov ne uporabi v celoti (sodba Hauck, C‑205/13, EU:C:2014:2233, točka 42).
            50. Razlaga člena 3(1)(e) Direktive 2008/95, ki ne bi omogočala zavrnitve registracije znamke, kadar bi se z analizami ugotovilo, da je treba uporabiti več kot enega od treh razlogov za zavrnitev, ali ki bi, nasprotno, omogočala uporabo te določbe v primeru, da bi bil vsak od treh razlogov, določenih za zavrnitev, podan le delno, bi bila očitno v nasprotju s ciljem splošnega interesa, ki se uresničuje z uporabo treh razlogov za zavrnitev registracije, določenih v členu 3(1)(e) Direktive 2008/95, kot je opozorjeno v točkah od 43 do 45 te sodbe.
            51. Glede na navedeno je treba na drugo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 3(1)(e) Direktive 2008/95 razlagati tako, da prepoveduje, da se kot znamka registrira znak, sestavljen iz oblike blaga, če ima ta oblika tri bistvene elemente, od katerih eden izhaja iz same narave blaga, druga pa sta nujna za dosego tehničnega učinka, vendar pod pogojem, da se vsaj eden od razlogov za zavrnitev registracije, naveden v tej določbi, v celoti uporabi za zadevno obliko.
            Tretje vprašanje
            52. Predložitveno sodišče s tretjim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 3(1)(e)(ii) Direktive 2008/95, na podlagi katerega je mogoče zavrniti registracijo znakov, sestavljenih izključno iz oblike blaga, ki je nujna za dosego tehničnega učinka, razlagati tako, da se nanaša zgolj na način delovanja zadevnega blaga ali tudi na način njegove proizvodnje.
            53. V zvezi s tem je treba poudariti, da se besedilo navedene določbe izrecno nanaša na obliko blaga, ki je nujna za dosego „tehničnega učinka“, pri čemer ne navaja postopka proizvodnje tega blaga.
            54. V skladu z jezikovno razlago te določbe je razlog za zavrnitev, ki ga določa, omejen na način, na katerega blago deluje, pri čemer je tehnični učinek rezultat izdelave zadevne oblike.
            55. To razlago potrjuje cilj člena 3(1)(e)(ii) Direktive 2008/95, ki je, kot je razvidno iz sodne prakse, navedene v točki 44 te sodbe, preprečiti monopol nad tehničnimi rešitvami, ki jih lahko uporabnik išče pri konkurenčnih proizvodih. S stališča potrošnika je odločilna funkcionalnost proizvoda, način njegove proizvodnje pa je manj pomemben.
            56. Poleg tega je iz sodne prakse razvidno, da način proizvodnje ni odločilen niti v okviru presoje bistvenih funkcionalnih značilnosti oblike proizvoda. Registracijo znaka, sestavljenega izključno iz oblike, ki jo je mogoče pripisati le tehničnemu učinku, je treba namreč zavrniti, čeprav je mogoče zadevni tehnični učinek doseči z drugimi oblikami in posledično z drugimi postopki proizvodnje (glej v tem smislu sodbo Philips, C‑299/99, EU:C:2002:377, točka 83).
            57. Iz navedenega je razvidno, da je treba na tretje vprašanje odgovoriti, da je treba člen 3(1)(e)(ii) Direktive 2008/95, na podlagi katerega je mogoče zavrniti registracijo znakov, sestavljenih izključno iz oblike blaga, ki je nujna za dosego tehničnega učinka, razlagati tako, da se nanaša na način delovanja blaga, ne pa na način njegove proizvodnje.
            Prvo vprašanje
            58. Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali mora prijavitelj registracije znamke, ki je z uporabo pridobila razlikovalni učinek v smislu člena 3(3) Direktive 2008/95, dokazati, da upoštevna javnost zaznava, da blago ali storitev, ki ju označuje zgolj ta znamka, ne pa katera koli druga znamka, ki je morebiti ravno tako prisotna, izvira iz določenega podjetja, ali pa zadostuje, da dokaže, da znatni delež upoštevne javnosti navedeno znamko prepozna in jo povezuje s tem blagom.
            59. V zvezi s tem je treba najprej poudariti, da je bistvena funkcija znamke potrošniku ali končnemu uporabniku zagotoviti identiteto izvora blaga ali storitve, ki ju znamka označuje, in mu tako omogočiti, da brez morebitne zmede ta proizvod ali storitev razlikuje od proizvoda ali storitve drugačnega izvora (sodba Philips, C‑299/99, EU:C:2002:377, točka 30).
            60. Znamka namreč z razlikovalnim učnikom mogoča, da se blago ali storitev, ki ju zajema, identificira kot blago ali storitev, ki izvira od določenega podjetja, in da se to blago ali storitev razlikuje od blaga ali storitve drugih podjetij (glej v tem smislu sodbe Windsurfing Chiemsee, C‑108/97 in C‑109/97, EU:C:1999:230, točka 46; Philips, C‑299/99, EU:C:2002:377, točka 35, ter Oberbank in drugi, C‑217/13 in C‑218/13, EU:C:2014:2012, točka 38).
            61. Ta razlikovalni učinek znamke je treba po eni strani presojati glede na blago in storitve, zajete z znamko, in po drugi strani glede na to, kako jo upoštevna javnost, to je povprečni potrošnik zadevne kategorije proizvodov in storitev, ki je normalno obveščen ter razumno pozoren in preudaren, domnevno zaznava (glej v tem smislu sodbe Koninklijke KPN Nederland, C‑363/99, EU:C:2004:86, točka 34 in navedena sodna praksa; Nestlé, C‑353/03, EU:C:2005:432, točka 25, ter Oberbank in drugi, C‑217/13 in C‑218/13, EU:C:2014:2012, točka 39).
            62. Razlikovalni učinek, ki je torej eden od splošnih pogojev, ki se zahtevajo za registracijo znaka kot znamke, je lahko svojstven v skladu s členom 3(1)(b) Direktive 2008/95 ali pridobljen z uporabo v smislu člena 3(3) te direktive.
            63. Natančneje, glede pridobitve razlikovalnega učinka na podlagi člena 3(3) Direktive 2008/95 je treba izraz „uporaba znamke kot znamke“ razumeti tako, da se nanaša samo na uporabo znamke z namenom, da upoštevna javnost proizvode ali storitve identificira, kot da izvirajo iz določenega podjetja (sodba Nestlé, C‑353/03, EU:C:2005:432, točka 29).
            64. Sodišče je sicer res ugotovilo, da taka identifikacija in torej pridobitev razlikovalnega učinka lahko izhaja tudi iz uporabe kot dela registrirane znamke njenega elementa in iz uporabe ločene znamke v kombinaciji z registrirano znamko. Vendar je poudarilo, da je v obeh primerih pomembno, da upoštevna javnost zaradi te uporabe dejansko zazna proizvod ali storitev, označen zgolj z znamko, za katero je zahtevana registracija, kot da izvira iz določenega podjetja (sodba Nestlé, C‑353/03, EU:C:2005:432, točka 30, in v okviru Uredbe št. 40/94, katere člen 7(3) v bistvu ustreza členu 3(3) Direktive 2008/95, sodba Colloseum Holding, C‑12/12, EU:C:2013:253, točka 27).
            65. Ne glede na vprašanje, ali se uporaba nanaša na znak kot del registrirane znamke ali na znak v kombinaciji s to znamko, je torej bistven pogoj, da znak, za katerega se zahteva, da se registrira kot znamka, zaradi te uporabe pri upoštevni javnosti lahko povzroči dojemanje, da označuje, da proizvodi, na katere se nanaša, izvirajo iz določenega podjetja (glej v tem smislu sodbo Colloseum Holding, C‑12/12, EU:C:2013:253, točka 28).
            66. Na podlagi tega je treba ugotoviti, da, kot je razvidno iz točk od 48 do 52 sklepnih predlogov generalnega pravobranilca, če se je lahko znamka, katere registracije se zahteva, uporabljala kot del registrirane znamke ali v kombinaciji z njo, to ne spremeni obveznosti prijavitelja registracije, da mora za registracijo same znamke dokazati, da ta znamka sama, ne pa katera koli druga znamka, ki je morebiti ravno tako prisotna, označuje, da blago izvira iz določenega podjetja.
            67. Glede na navedeno je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da mora prijavitelj registracije znamke, da bi lahko registriral znamko, ki naj bi z uporabo pridobila razlikovalni učinek v smislu člena 3(3) Direktive 2008/95, bodisi kot del druge registrirane znamke ali v kombinaciji z njo, dokazati, da upoštevna javnost zaznava, da blago ali storitev, ki ju označuje zgolj ta znamka, ne pa katera koli druga znamka, ki je morebiti ravno tako prisotna, izvira iz določenega podjetja.
            Stroški
            68. Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

            Izrek
            Iz teh razlogov je Sodišče (prvi senat) razsodilo:
            1. Člen 3(1)(e) Direktive 2008/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami je treba razlagati tako, da prepoveduje, da se kot znamka registrira znak, sestavljen iz oblike blaga, če ima ta oblika tri bistvene elemente, od katerih eden izhaja iz same narave blaga, druga pa sta nujna za dosego tehničnega učinka, vendar pod pogojem, da se vsaj eden od razlogov za zavrnitev registracije, navedenih v tej določbi, v celoti uporabi za zadevno obliko.
            2. Člen 3(1)(e)(ii) Direktive 2008/95, na podlagi katerega je mogoče zavrniti registracijo znakov, sestavljenih izključno iz oblike blaga, ki je nujna za dosego tehničnega učinka, je treba razlagati tako, da se nanaša na način delovanja blaga, ne pa na način njegove proizvodnje.
            3. Prijavitelj registracije znamke mora, da bi lahko registriral znamko, ki naj bi z uporabo pridobila razlikovalni učinek v smislu člena 3(3) Direktive 2008/95 bodisi kot del druge registrirane znamke bodisi v kombinaciji z njo, dokazati, da upoštevna javnost zaznava, da blago ali storitev, ki ju označuje zgolj ta znamka, ne pa katera koli druga znamka, ki je morebiti ravno tako prisotna, izvira iz določenega podjetja.


Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 7. februarja 1980. # Tito Mencarelli proti Komisiji Evropskih skupnosti. # Zadeva 43-79.


title: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 3. marca 2016.#Daimler AG proti Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft.#Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Fővárosi Törvényszék.#Predhodno odločanje – Znamke – Direktiva 2008/95/ES – Člen 5(1) – Oglasi, ki se nanašajo na tretjo osebo in so dostopni na spletu – Nedovoljena uporaba znamke – Oglasi, ki so bili objavljeni na spletu brez vednosti in soglasja te tretje osebe ali so tam ostali kljub njenemu nasprotovanju – Tožba imetnika znamke zoper navedeno tretjo osebo.#Zadeva C-179/15.

text:
         SODBA SODIŠČA (drugi senat)
      z dne 3. marca 2016 (
            *1
         )
      „Predhodno odločanje — Znamke — Direktiva 2008/95/ES — Člen 5(1) — Oglasi, ki se nanašajo na tretjo osebo in so dostopni na spletu — Nedovoljena uporaba znamke — Oglasi, ki so bili objavljeni na spletu brez vednosti in soglasja te tretje osebe ali so tam ostali kljub njenemu nasprotovanju — Tožba imetnika znamke zoper navedeno tretjo osebo“
      V zadevi C‑179/15,
      katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Fővárosi Törvényszék (sodišče v Budimpešti, Madžarska) z odločbo z dne 3. aprila 2015, ki je prispela na Sodišče 21. aprila 2015, v postopku

         Daimler AG

      proti

         Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft.,

      SODIŠČE (drugi senat),
      v sestavi M. Ilešič (poročevalec), predsednik senata, C. Toader, sodnica, A. Rosas, sodnik, A. Prechal, sodnica, in E. Jarašiūnas, sodnik,
      generalni pravobranilec: M. Wathelet,
      sodni tajnik: A. Calot Escobar,
      na podlagi pisnega postopka,
      ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:

               —

               za madžarsko vlado M. Z. Fehér, G. Szima in G. Koós, agenti,

               —

               za poljsko vlado B. Majczyna, agent,

               —

               za Evropsko komisijo L. Havas in J. Samnadda, agenta,

         na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalnega pravobranilca, da bo v zadevi razsojeno brez sklepnih predlogov,
      izreka naslednjo

         Sodbo

               1

               Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 5(1) Prve direktive Sveta z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (89/104/EGS) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 92).

               2

               Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbama Daimler AG (v nadaljevanju: Daimler) in Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft. (v nadaljevanju: Együd Garage) v zvezi s prikazom oglasov na spletu, v katerih je bila zadnja navedena kot „pooblaščeni serviser Mercedes-Benza“.

         Pravni okvir

               3

               Direktiva 89/104 je bila razveljavljena z Direktivo 2008/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (UL L 299, str. 25, in popravek UL 2009, L 11, str. 86), ki je začela veljati 28. novembra 2008.

               4

               Člen 5 Direktive 2008/95, naslovljen „Pravice iz blagovne znamke“, katerega besedilo brez sprememb povzema besedilo člena 5 Direktive 89/104, določa:
               „1.   Registrirana blagovna znamka podeljuje imetniku izključne pravice. Imetnik ima pravico, da tretjim osebam, ki nimajo njegove privolitve, preprečiti, da v gospodarskem prometu uporabljajo:

                        (a)

                        kateri koli znak, ki je enak blagovni znamki, za enako blago ali storitve, za katere je registrirana blagovna znamka;

                        (b)

                        kateri koli znak, pri katerem zaradi njegove enakosti ali podobnosti z blagovno znamko in enakosti ali podobnosti blaga ali storitev, označenih z blagovno znamko in znakom, obstaja verjetnost zmede v javnosti, ki vključuje verjetnost povezovanja med znakom in blagovno znamko.

                  2.   Vsaka država članica lahko določi, da ima imetnik pravico tretjim osebam, ki nimajo njegove privolitve, preprečiti, da v gospodarskem prometu uporabljajo kateri koli znak, enak ali podoben blagovni znamki v zvezi z blagom ali storitvami, ki niso podobne tistim, za katere je registrirana blagovna znamka, če ima slednja v državi članici ugled in če bi uporaba takega znaka brez upravičenega razloga izkoristila ali oškodovala razlikovalni značaj ali ugled blagovne znamke.
               3.   Na podlagi odstavkov 1 in 2 je lahko med drugim prepovedano naslednje:

                        (a)

                        opremljanje blaga ali njegove embalaže z znakom;

                        (b)

                        ponujanje blaga, njegovo dajanje na trg ali skladiščenje v te namene pod tem znakom ali ponujanje ali opravljanje storitev pod tem znakom;

                        (c)

                        uvoz ali izvoz blaga pod tem znakom;

                        (d)

                        uporaba znaka na poslovni dokumentaciji in v oglaševanju.

                  […]“

               5

               Direktiva 2008/95 se z učinkom od 15. januarja 2019 razveljavi z Direktivo (EU) 2015/2436 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2015 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (UL L 336, str. 1), ki je začela veljati 12. januarja 2016.

         Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje

               6

               Družba Daimler, proizvajalka motornih vozil, je imetnica mednarodne figurativne znamke Mercedes-Benz, ponazorjene spodaj, ki je varovana tudi na Madžarskem in med drugim zajema sestavne dele motornih vozil.

               7

               Együd Garage je družba madžarskega prava, katere dejavnosti so trgovina na drobno v zvezi z motornimi vozili ter nadomestnimi deli za avtomobile ter popravilo in vzdrževanje teh vozil. Ta družba je specializirana za prodajo proizvodov družbe Daimler in za servis v zvezi z njimi.

               8

               Od leta 2007 je družbo Mercedes Benz Hungaria Kft. (v nadaljevanju: Mercedes Benz Hungaria), hčerinsko družbo družbe Daimler, ki ni stranka v postopku v glavni stvari, in družbo Együd Garage povezoval sporazum o poprodajnih storitvah, ki je prenehal veljati 31. marca 2012.

               9

               Družba Együd Garage je imela na podlagi tega sporazuma v svojih oglasih poleg pravice do uporabe navedene znamke pravico do uporabe navedbe „felhatalmazott Mercedes-Benz szerviz“ (pooblaščeni serviser Mercedes-Benza).

               10

               V času veljave sporazuma o poprodajnih storitvah je družba Együd Garage pri Magyar Telefonkönyvkiadó Társaság (v nadaljevanju: MTT), ki ponuja storitve spletnih oglasov, dostopnih na spletni strani www.telefonkonyv.hu, naročila objavo oglasa, v katerem je bila ta družba navedena kot pooblaščeni serviser Mercedes-Benz, za obdobje, ki je zajemalo leti 2011 in 2012.

               11

               Po odpovedi navedenega sporazuma je skušala družba Együd Garage preprečiti vsakršno uporabo zadevne znamke, ki bi javnost lahko vodila v prepričanje, da je bila še vedno v pogodbenem razmerju z družbo Daimler.

               12

               Natančneje, družba Együd Garage je od MTT zahtevala spremembo oglasa, da je ta v oglasu ne bi več navajala kot pooblaščenega serviserja Mercedes-Benza.

               13

               Poleg tega je družba Együd Garage z dopisom od lastnikov več drugih spletnih strani zahtevala umik spletnih oglasov, ki so bili objavljeni brez njenega soglasja, ne da bi jih med drugim družba Együd Garage naročila, in ki so to družbo predstavljali kot pooblaščenega serviserja Mercedes-Benza.

               14

               Kljub navedenim ukrepom so bili spletni oglasi s tako navedbo še naprej objavljeni na spletu. Poleg tega naj bi vpis ključnih besed „együd“ in „garage“ v iskalnik Google vodil do seznama rezultatov, ki naj bi prikazovali te oglase, od katerih naj bi prva vrstica besedila, ki deluje kot povezava, družbo Együd Garage opredeljevala kot „pooblaščenega serviserja Mercedes-Benza“.

               15

               V teh okoliščinah je družba Daimler vložila tožbo pri predložitvenem sodišču, s katero mu je predlagala, prvič, naj med drugim ugotovi, da je družba Együd Garage kršila znamko Mercedes-Benz z navedenimi oglasi, in drugič, naj tej naloži, da mora zagotoviti umik vseh zadevnih oglasov in se vzdržati kakršne koli nove kršitve ter objaviti popravek v nacionalnih in regionalnih časopisih.

               16

               Družba Együd Garage je v obrambo poudarila, da z izjemo oglasa na spletni strani www.telefonkonyv.hu na spletu ni objavila nobenega drugega oglasa in da so bili zadevni oglasi prikazani ter so še naprej prikazani neodvisno od njene volje, ne da bi sama lahko kakor koli vplivala na vsebino, objavo ali umik teh oglasov.

               17

               Družba Együd Garage se je v zvezi s tem obrnila na zasebnega strokovnjaka, da bi dokazala, da je žrtev razširjene trgovinske prakse, pri kateri gre v bistvu za to, da nekateri ponudniki storitev spletnega oglaševanja brez vednosti in soglasja oglaševalca prevzamejo oglase, objavljene na drugih oglaševalskih straneh, za vzpostavitev lastne zbirke podatkov, ki so na voljo brezplačno ali proti plačilu.

               18

               V teh okoliščinah je Fővárosi Törvényszék (sodišče v Budimpešti, Madžarska) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
               „Ali je treba člen 5(1)(b) [Direktive 89/104] razlagati tako, da ima imetnik znamke pravico vložiti pravno sredstvo proti tretji osebi, ki se pojavlja v oglasu na spletu, v katerem je ponazorjen znak, ki ga je mogoče zamenjati z blagovno znamko in ki se nanaša na storitev navedene tretje osebe, ki je enaka proizvodom ali storitvam, za katere je znamka registrirana, tako da je mogoče pri javnosti ustvariti napačen vtis o tem, da obstaja uradno poslovno razmerje med podjetjem te tretje osebe in imetnikom znamke, tudi če oglasa ni na splet dala oseba, ki se pojavlja v njem, niti ni bil dan v njenem imenu, oziroma je mogoče do tega oglasa na spletu dostopati kljub temu, da je v njem navedena oseba ravnala, kot je od nje mogoče razumno zahtevati, da bi se oglas umaknil, ni pa tega dosegla?“

         Vprašanje za predhodno odločanje

               19

               Najprej je treba poudariti, da spor o glavni stvari temelji na tem, da so bili tudi po odpovedi sporazuma o poprodajnih storitvah – ki je družbo Mercedes Benz Hungaria povezoval z družbo Együd Garage in ki je med drugim slednji omogočal uporabo znamke Mercedes-Benz ter navedbe „pooblaščeni serviser Mercedes-Benza“ v svojih reklamnih oglasih – oglasi, ki so vsebovali to navedbo v povezavi z imenom in naslovom družbe Együd Garage, še naprej objavljeni na spletu. Ker je ta sporazum prenehal veljati 31. marca 2012, to je po razveljavitvi Direktive 89/104 z Direktivo 2008/95, je treba ugotoviti, da se za ta spor uporablja zadnja direktiva in da je treba torej vprašanje za predhodno odločanje razumeti tako, da se nanaša na razlago te direktive.

               20

               Poleg tega, čeprav se to vprašanje nanaša na člen 5(1)(b) Direktive 89/104, katere besedilo je bilo povzeto z Direktivo 2008/95 in ki zajema primer, v katerem so zadevni znaki in/ali proizvodi ali storitve, za katere se ti znaki uporabljajo, le podobni, pa se na prvi pogled, kot trdi Evropska komisija, zadeva očitno nanaša na primer iz člena 5(1)(a) teh direktiv, in sicer primer „dvojne identitete“, ko tretja oseba znak, ki je enak znamki, uporablja za proizvode ali storitve, ki so enaki tistim, za katere je znamka registrirana.

               21

               Namreč, po eni strani je bil v oglasih, ki so vsebovali navedbo „pooblaščeni serviser Mercedes-Benza“, očitno uporabljen znak, ki je v bistvu enak figurativni znamki Mercedes-Benz.

               22

               Po drugi strani pa način, kako je vprašanje zastavljeno, očitno kaže na to, da predložitveno sodišče izhaja iz predpostavke, da so proizvodi in storitve, ki jih ponuja družba Együd Garage, enaki tistim, za katere je znamka registrirana. V zvezi s tem iz sodne prakse Sodišča izhaja, da se uporaba – v oglasih – znamke vozila za obvestitev javnosti, da tretja oseba opravlja storitve popravila in vzdrževanja avtentičnih vozil, označenih s to znamko, načeloma preuči ob upoštevanju navedenega člena 5(1)(a), tudi če navedena znamka ni bila registrirana za to storitev (glej v tem smislu sodbo BMW, C‑63/97, EU:C:1999:82, točke 33, 34 in od 37 do 39).

               23

               Ker pa iz predloga za sprejetje predhodne odločbe izhaja, da želi predložitveno sodišče dobiti pojasnila v zvezi s pojmom „uporaba“, navedenim v členu 5(1) direktiv 89/104 in 2008/95, ki se brez razlikovanja nanaša na primere iz zgornjega odstavka 1(a) in (b), za zagotovitev koristnega odgovora ni treba končno določiti, kateri od teh primerov se uporablja v obravnavanem primeru.

               24

               Zato je treba šteti, da predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali je treba člen 5(1)(a) in (b) Direktive 2008/95 razlagati tako, da tretja oseba, ki je navedena v oglasu, objavljenem na spretni strani, ki vsebuje znak, ki je enak ali podoben znamki, tako da daje vtis, da med tem znakom in imetnikom znamke obstaja poslovno razmerje, uporablja ta znak, tako uporabo pa lahko ta imetnik prepove na podlagi te določbe, tudi če tega oglasa ni objavila ta tretja oseba, ali ni bil objavljen v njenem imenu, ali je ta zaman naredila vse, kar se lahko od nje pričakuje, za umik tega oglasa.

               25

               Madžarska in poljska vlada ter Komisija menijo, da je treba na to vprašanje odgovoriti nikalno.

               26

               V skladu s členom 5(1)(a) Direktive 2008/95 ima imetnik znamke pravico, da tretjim osebam, ki nimajo njegovega soglasja, prepove uporabo znaka, ki je enak navedeni znamki, kadar gre za tako uporabo v gospodarskem prometu, za blago ali storitve, ki so enake ali podobne tistim, za katere je navedena znamka registrirana, in taka uporaba vpliva ali bi lahko vplivala na funkcije znamke, med katere ne spada samo bistvena funkcija znamke potrošniku jamčiti za poreklo blaga ali storitve (v nadaljevanju: funkcija znamke kot označbe izvora), ampak tudi druge, zlasti zagotavljanje kakovosti zadevnega blaga ali storitve, sporočanje, investiranje ali oglaševanje (glej v tem smislu sodbe L’Oréal in drugi, C‑487/07, EU:C:2009:378, točka 58; Google France in Google, od C‑236/08 do C‑238/08, EU:C:2010:159, točke 49, 77 in 79, ter Interflora in Interflora British Unit, C‑323/09, EU:C:2011:604, točka 38).

               27

               Če pa so zadevni znaki in/ali proizvodi ali storitve, za katere se ti znaki uporabljajo, le podobni, lahko imetnik znamke v skladu s členom 5(1)(b) Direktive 2008/95 prepove tako uporabo znaka le, če zaradi obstoja verjetnosti zmede v javnosti ta vpliva ali bi lahko vplivala na funkcije znamke kot označbe izvora (glej med drugim sodbo Frisdranken Industrie Winters, C‑119/10, EU:C:2011:837, točka 25, in navedena sodna praksa).

               28

               Spomniti je treba, da je Sodišče že presodilo, da uporaba znamke s strani tretje osebe brez dovoljenja imetnika znamke za obvestitev javnosti, da ta tretja oseba popravlja in vzdržuje proizvode s to znamko ali da je specializirana v zvezi s temi proizvodi ali specialist za te proizvode, pod določenimi pogoji pomeni uporabo znamke v smislu člena 5(1)(a) Direktive 2008/95, ki jo lahko imetnik znamke prepove, razen če se uporabita člen 6 te direktive, ki se nanaša na omejitev učinkov znamke, ali člen 7 te direktive, ki se nanaša na izčrpanje pravice iz znamke (glej sodbo BMW, C‑63/97, EU:C:1999:82, točki 42 in 45).

               29

               Kar zadeva oglase iz postopka v glavni stvari, ki družbo Együd Garage oglašujejo kot „pooblaščenega serviserja Mercedes-Benza“, je treba ugotoviti, da je družba Együd Garage s tem, da je pri MTT naročila oglas s tako vsebino za njegovo objavo na spletni strani www.telefonkonyv.hu za obdobje, ki zajema leti 2011 in 2012, uporabila to znamko v smislu člena 5(1) Direktive 2008/95.

               30

               Oglaševalec s tem, da naroči tak reklamni oglas v okviru svojih poslovnih dejavnosti, namreč „uporablja“ znamko „v gospodarskem prometu“ in „za blago ali storitve“, ki jih ponuja svojim strankam, pri čemer je taka uporaba zaradi oglaševanja poleg tega izrecno navedena v členu 5(3)(d) Direktive 2008/95. Taka uporaba, ker je do nje prišlo brez privolitve imetnika znamke, lahko vpliva na funkcijo znamke kot označbe izvora, saj oglas napeljuje na obstoj gospodarske povezave med tem oglaševalcem in imetnikom (glej v tem smislu sodbo Interflora in Interflora British Unit, C‑323/09, EU:C:2011:604, točka 45, in navedena sodna praksa).

               31

               Vendar če bi sporazum o poprodajnih storitvah, sklenjen med družbo Mercedes Benz Hungaria in družbo Együd Garage, tako uporabo izrecno dopuščal, je treba šteti, da je do nje prišlo s privolitvijo imetnika znamke in da na podlagi člena 5(1) Direktive 2008/95 torej ta imetnik ni mogel prepovedati – v času veljave tega sporazuma – objave zadevnega oglasa na spletni strani www.telefonkonyv.hu.

               32

               Vendar ni sporno, da so bili tudi po odpovedi tega sporazuma oglasi, ki so družbo Együd Garage oglaševali kot „pooblaščenega serviserja Mercedes-Benza“, še naprej prikazani tako na spletni strani www.telefonkonyv.hu kot na drugih indeksnih spletnih straneh podjetij, in so torej ti oglasi predmet spora o glavni stvari.

               33

               Kar zadeva, prvič, prikaz tega oglasa na spletni strani www.telefonkonyv.hu po odpovedi navedenega sporazuma, je predložitveno sodišče ugotovilo, da je družba Együd Garage pri MTT zahtevala spremembo prvotno naročenega oglasa, da ne bi bila več navedena kot „pooblaščeni serviser Mercedes-Benza“, da pa je bil, kljub tej zahtevi, oglas s to navedbo neko obdobje še naprej prikazan na navedeni spletni strani.

               34

               Toda če lahko objavo reklamnega oglasa na indeksni spletni strani, ki navaja znamko drugega, pripišemo oglaševalcu, ki je naročil ta oglas in po čigar navodilu je deloval upravljavec te spletne strani kot ponudnik storitve (glej po analogiji sodbe Google France in Google, od C‑236/08 do C‑238/08, EU:C:2010:159, točki 51 in 52, in Frisdranken Industrie Winters, C‑119/10, EU:C:2011:837, točka 36), pa temu oglaševalcu nasprotno ni mogoče pripisati dejanj ali opustitev takega ponudnika storitev, ki namerno ali iz malomarnosti ne upošteva izrecnih navodil, ki jih je dal navedeni oglaševalec in ki se nanašajo prav na preprečitev te uporabe znamke. Če torej navedeni ponudnik ne upošteva zahteve oglaševalca, naj umakne zadevni oglas ali navedbo navedene znamke v njem, prikaza te navedbe na indeksni spletni strani ni več mogoče šteti za oglaševalčevo uporabo znamke.

               35

               Glede, drugič, prikaza zadevnega oglasa na drugih indeksnih spletnih straneh podjetij predložitveno sodišče navaja, da se to dejstvo lahko pojasni s prakso nekaterih upravljavcev teh strani, da prevzamejo oglase, objavljene na drugih spletnih straneh – brez vednosti in soglasja oglaševalca – za promocijo svoje spletne strani, da bi tako potencialni uporabniki plačniki lahko sklepali, da imajo opraviti s priljubljeno spletno stranjo, ki ima trden temelj.

               36

               V zvezi s tem je treba ugotoviti, da oglaševalcu ni mogoče pripisati samostojnih dejanj drugih gospodarskih subjektov, kot so dejanja teh upravljavcev indeksnih spletnih strani, s katerimi oglaševalec ni imel nobenega neposrednega ali posrednega razmerja in ki niso delovali po naročilu ali na račun tega oglaševalca, temveč na lastno pobudo in v lastnem imenu.

               37

               Iz točk 34 in 36 te sodbe je razvidno, da v dveh primerih, navedenih v teh točkah, imetnik znamke nima pooblastil v skladu s členom 5(1)(a) ali (b) Direktive 2008/95 za delovanje zoper oglaševalca, da bi temu prepovedal spletno objavo oglasa, ki vsebuje navedbo njegove znamke.

               38

               To ugotovitev potrjujejo besedilo, sistematika in namen člena 5 Direktive 2008/95.

               39

               Kar zadeva, najprej, besedilo tega člena 5(1), je treba na primer navesti, da v skladu z običajnim pomenom izraz „zu benutzen“, „using“, „faire usage“, „usare“, „het gebruik“, „használ“, ki je uporabljen v nemški, angleški, francoski, italijanski, nizozemski oziroma v madžarski različici te določbe, zahteva aktivno ravnanje in neposredno ali posredno nadzorovanje dejanja, ki pomeni uporabo. To pa ni tako, če to dejanje opravlja samostojen gospodarski subjekt brez privolitve oglaševalca ali celo proti njegovi izrecni volji.

               40

               Dalje, kar zadeva sistematiko člena 5 Direktive 2008/95, je treba ugotoviti, da so v odstavku 3 tega člena, v katerem so primeroma naštete vrste uporabe, ki jih imetnik znamke lahko prepove (glej sodbo Google France in Google, od C‑236/08 do C‑238/08, EU:C:2010:159, točka 65 in navedena sodna praksa), navedena izključno dejanja tretje osebe, kot je „opremljanje“ blaga in njegove embalaže z znakom ali „uporaba“ znaka na poslovni dokumentaciji in v oglaševanju, „ponujanje“ blaga, njegovo „dajanje na trg“ ali „skladiščenje“ v te namene, njegov „uvoz“ ali „izvoz“ ali „ponujanje“ ali „opravljanje“ storitev pod tem znakom.

               41

               Nazadnje, kar zadeva namen člena 5(1) Direktive 2008/95, je iz te določbe jasno razvidno, da je njen cilj to, da se imetniku zagotovi pravni instrument, s katerim bo lahko prepovedal ter tako ustavil kakršno koli uporabo njegove znamke s strani tretje osebe brez njegove privolitve. Vendar pa lahko zgolj tretja oseba, ki neposredno ali posredno nadzira dejanje, ki pomeni uporabo, dejansko ustavi to uporabo in torej upošteva navedeno prepoved.

               42

               V teh okoliščinah je treba ugotoviti, da razlaga člena 5(1) Direktive 2008/95, ki bi v položaju, kakršen je obravnavan v postopku v glavni stvari, imetniku znamke omogočala, da oglaševalcu prepove sporno uporabo zgolj zato, ker bi ta uporaba lahko oglaševalcu zagotovila ekonomsko ugodnost, ne bi bila v skladu z namenom te določbe in z načelom impossibilium nulla obligatio est.

               43

               Ta ugotovitev ne vpliva niti na možnost imetnika, da, če je to primerno, od oglaševalca zahteva povrnitev take ekonomske ugodnosti na podlagi nacionalnega prava, niti na možnost, da ukrepa zoper upravljavce zadevnih indeksnih spletnih strani.

               44

               Ob upoštevanju zgornjih ugotovitev je treba na postavljeno vprašanje odgovoriti, da je treba člen 5(1)(a) in (b) Direktive 2008/95 razlagati tako, da tretja oseba, ki je navedena v oglasu, objavljenem na spletni strani, ki vsebuje znak, ki je enak ali podoben znamki, tako da daje vtis, da med tem znakom in imetnikom znamke obstaja poslovno razmerje, ne uporablja tega znaka tako, da bi tako uporabo ta imetnik lahko prepovedal na podlagi te določbe, če tega oglasa ni objavila ta tretja oseba, ali ni bil objavljen v njenem imenu, ali če je ta oglas objavila ta tretja oseba ali je bil objavljen v njenem imenu s privolitvijo imetnika, če je ta tretja oseba izrecno zahtevala od upravljavca te spletne strani, pri katerem je naročila oglas, naj ta oglas ali navedbo navedene znamke v njem umakne.

         Stroški

               45

               Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

               Iz teh razlogov je Sodišče (drugi senat) razsodilo:

                     Člen 5(1)(a) in (b) Direktive 2008/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami je treba razlagati tako, da tretja oseba, ki je navedena v oglasu, objavljenem na spletni strani, ki vsebuje znak, ki je enak ali podoben znamki, tako da daje vtis, da med tem znakom in imetnikom znamke obstaja poslovno razmerje, ne uporablja tega znaka tako, da bi tako uporabo ta imetnik lahko prepovedal na podlagi te določbe, če tega oglasa ni objavila ta tretja oseba ali ni bil objavljen v njenem imenu, ali če je ta oglas objavila ta tretja oseba ali je bil objavljen v njenem imenu s privolitvijo imetnika, če je ta tretja oseba izrecno zahtevala od upravljavca te spletne strani, pri katerem je naročila oglas, naj ta oglas ali navedbo navedene znamke v njem umakne.

                     Podpisi

            (
            *1
         )	Jezik postopka: madžarščina.


Sodba Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 12. decembra 2012.#Ecka Granulate GmbH & Co. KG in non ferrum Metallpulver GmbH & Co. KG proti Evropska komisija.#Konkurenca – Omejevalni sporazum – Trg kalcijevega karbida in magnezija za jeklarsko in plinsko industrijo v EGP razen Irske, Španije, Portugalske in Združenega kraljestva – Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES – Določanje cen in razdelitev trga – Globe – Načelo zakonitosti v kazni – Smernice o načinu določanja zneska glob iz leta 2006 – Olajševalne okoliščine – Sodelovanje med upravnim postopkom – Sorazmernost – Zmožnost plačila.#Zadeva T‑400/09.