title: Zadeva C-395/13: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 6. novembra 2014 – Evropska komisija/Kraljevina Belgija (Neizpolnitev obveznosti države — Komunalna odpadna voda — Direktiva 91/271/EGS — Člena 3 in 4 — Obveznost zbiranja — Obveznost čiščenja)

text:
               12.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 7/9

         Sodba Sodišča (peti senat) z dne 6. novembra 2014 – Evropska komisija/Kraljevina Belgija
   (Zadeva C-395/13) (1)

   ((Neizpolnitev obveznosti države - Komunalna odpadna voda - Direktiva 91/271/EGS - Člena 3 in 4 - Obveznost zbiranja - Obveznost čiščenja))
   (2015/C 007/12)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: O. Beynet in E. Manhaeve, agenta)

      Tožena stranka: Kraljevina Belgija (zastopniki: T. Materne in J. C. Halleux, agenta, skupaj z E. Gilletom in A. Lepiècom, odvetnika)

      Izrek

               1.

               Kraljevina Belgija s tem, da ni zagotovila zbiranja in čiščenja komunalne odpadne vode za aglomeracije Aywaille, Baelen, Blegny, Chastre, Grez-Doiceau, Jodoigne, Lasne, Obourg, Oreye, Orp, Raeren, Sart-Dames-Avelines, Soiron, Sombreffe in Yvoir-Anhée ter čiščenja komunalne odpadne vode za aglomeracije Bassenge, Chaumont-Gistoux, Chièvres, Crisnée, Dalhem, Dinant, Écaussinnes, Estinnes, Feluy-Arquennes, Fexhe-Slins, Fosses-la Ville, Godarville, Hannut, Havré, Jurbise, Le Rœulx, Leuze, Lillois-Witterzée, Profondeville, Rotheux-Neuville, Saint-Georges-sur-Meuse, Saint-Hubert, Sirault, Sprimont, Villers-la-Ville, Villers-le-Bouillet, Virginal-Hennuyères, Walcourt, Welkenraedt, Wépion in Wiers, Gaurain-Ramecroix in Hélécine, ni izpolnila obveznosti iz členov 3 in 4 Direktive Sveta z dne 21. maja 1991 o čiščenju komunalne odpadne vode (91/271/EGS).

               2.

               Kraljevini Belgiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 252, 31.8.2013.


title: Zadeva T-198/06: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 26. februarja 2007 — Rathscheck Schiefer und Dach-Systeme in drugi proti Komisiji

text:
               28.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 95/56

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 26. februarja 2007 — Rathscheck Schiefer und Dach-Systeme in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-198/06) (1)

   (2007/C 95/112)

      Jezik postopka: nemščina

   Predsednik petega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 237, 30.9.2006.


title: Zadeva T-5/16: Tožba, vložena 4. januarja 2016 – Gregis/EUIPO – DM9 Automobili (ATS)

text:
               4.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 243/33

         Tožba, vložena 4. januarja 2016 – Gregis/EUIPO – DM9 Automobili (ATS)
   (Zadeva T-5/16)
   (2016/C 243/36)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: italijanščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Gian Luca Gregis (Adeje, Španija) (zastopnik: M. Bartolucci, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: DM9 Automobili Srl (Borgomanero, Italija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Imetnik sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Evropske unije, ki vsebuje besedni element „ATS“ – Znamka Skupnosti št. 9 799 719

      Postopek pred EUIPO: postopek v zvezi s prijavo za registracijo prenosa

      Izpodbijana odločba: Odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 30. oktobra 2015 v zadevi R 588/2015-1

      Tožbena predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano odločbo;

               —

               razveljavi prenos T8391925 z dne 14. aprila 2014.

      Navajani tožbeni razlogi

               —

               Kršitev člena 17 Uredbe št. 207/2009;

               —

               Kršitev pravila 31 Uredbe št. 2868/95;

               —

               Kršitev pravila 84(3)(b) Uredbe št. 2868/95.


title: Zadeva T-187/04: Tožba Pascala Halleza proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 19. maja 2004

text:
               7.8.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 201/19

         Tožba Pascala Halleza proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 19. maja 2004
   (Zadeva T-187/04)
   (2004/C 201/41)
   Jezik postopka: francoščina
   Pascal Hallez, stanujoč v Genappe (Belgija), ki ga zastopa Carlos Mourato, avocat, je dne 19. maja 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložil tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično odločbo drugostopenjskega ocenjevalca z dne 22. julija 2003 o sestavi ocenjevalnega lista tožeče stranke za obdobje od 1. julija 2001 do 31. decembra 2002;

               —

               razglasi za nično implicitno zavrnitev ugovora tožeče stranke zaradi molka organa z dne 20. februarja 2004 OPI (Organ pristojen za imenovanja),

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka ter nujne stroške, ki so nastali tožeči stranki tekom postopka, predvsem stroške za pooblaščenca za vročanje, potne stroške in stroške bivanja, kot tudi nagrade in stroške zagovornika.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   V svoji tožbi tožeča stranka navaja niz kršitev pravil ocenjevalnega postopka ter določb o izvajanju člena 43 Kadrovskih predpisov, in sicer:

               —

               dejstvo, da bi moral biti njen ocenjevalec nek drug uradnik, saj je bil on tisti, ki ji je bil hierarhično nadrejen, ne pa ocenjevalec, ki je označen na izpodbijani odločbi,

               —

               neopravljeno posvetovanje z osebami, ki so ji bile predhodno nadrejene,

               —

               zapoznelost drugega pogovora, kot tudi mnenja drugostopenjskega ocenjevalca,

               —

               domnevno nepravilno imenovanje predsednika Paritetnega odbora za ocenjevanje.

         Tožeča stranka tudi zatrjuje kršitev načela neodvisnosti notranjih revizorjev z razlago, da je bil eden od članov Paritetnega odbora za ocenjevanje iz Generalnega direktorata, katerega poslovanje je tožeča stranka pregledovala, in da je bil drugostopenjski ocenjevalec tožeče stranke tudi generalni sekretar Komisije, katerega poslovanje bi tudi utegnilo biti pregledano. Tožeča stranka navaja, da bi moral biti v navedenih okoliščinah njen drugostopenjski ocenjevalec podpredsednik, odgovoren za reformo Komisije. Končno tožeča stranka tudi zatrjuje, da je ocenjevalec kršil dolžnost obrazložitve, načelo enakega obravnavanja ter pooblastilo za odločanje po prostem preudarku.


title: Zadeva T-59/08: Sodba Splošnega sodišča z dne 7. decembra 2010 – Nute Partecipazioni in La Perla proti UUNT – Worldgem Brands (NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC) ( Znamka Skupnosti — Postopek za ugotovitev ničnosti — Besedna znamka Skupnosti NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC — Prejšnje nacionalne figurativne znamke la PERLA — Relativni razlog za zavrnitev — Škodovanje ugledu — Člen 8(5) in člen 52(1)(a) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(5) in člen 53(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009) )

text:
               29.1.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 30/34

         Sodba Splošnega sodišča z dne 7. decembra 2010 – Nute Partecipazioni in La Perla proti UUNT – Worldgem Brands (NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC)
   (Zadeva T-59/08) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek za ugotovitev ničnosti - Besedna znamka Skupnosti NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC - Prejšnje nacionalne figurativne znamke la PERLA - Relativni razlog za zavrnitev - Škodovanje ugledu - Člen 8(5) in člen 52(1)(a) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(5) in člen 53(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   2011/C 30/59
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Nute Partecipazioni SpA, prej Gruppo La Perla SpA (Bologne, Italija); in La Perla Srl (Bologne) (zastopnika: R. Morresi in A. Dal Ferro, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: sprva L. Rampini, nato O. Montalto, zastopnika)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Worldgem Brands Srl, prej Worldgem Brands – Gestão e Investimentos Lda (Creazzo, Italija) (zastopniki: V. Bilardo, M. Mazzitelli in C. Bacchini, odvetniki)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 19. novembra 2007 (zadeva R 537/2004-2) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med družbama Nute Partecipazioni SpA in Worldgem Brands Srl.

      Izrek

               1.

               Odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 19. novembra 2007 (zadeva R 537/2004-2) se razveljavi v delu, v katerem je UUNT zavrnil zahtevo za ugotovitev ničnosti in Nute Partecipazioni SpA naložil plačilo svojih stroškov.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               UUNT nosi svoje stroške ter 90 % stroškov Nute Partecipazioni in La Perla Srl, nastalih v postopku pred Splošnim sodiščem, in vse stroške Nute Partecipazioni, nastale v postopku pred odborom za pritožbe.

               4.

               Nute Partecipazioni in La Perla nosita 10 % svojih stroškov, nastalih v postopku pred Splošnim sodiščem.

               5.

               Worldgem Brands Srl nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 92, 12.4.2008.


title: Zadeva C-64/05 P: Pritožba Kraljevine Švedske zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (peti razširjeni senat) z dne 30. novembra 2004 v zadevi IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH, ob podpori Kraljevine Nizozemske, Kraljevine Švedske in Kraljevine Danske proti Komisiji Evropskih skupnosti, ob podpori Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska, T-168/02, vložena dne 14. februarja 2005

text:
               14.5.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 115/9

         Pritožba Kraljevine Švedske zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (peti razširjeni senat) z dne 30. novembra 2004 v zadevi IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH, ob podpori Kraljevine Nizozemske, Kraljevine Švedske in Kraljevine Danske proti Komisiji Evropskih skupnosti, ob podpori Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska, T-168/02, vložena dne 14. februarja 2005
   (Zadeva C-64/05 P)
   (2005/C 115/18)
   Jezik postopka: angleščina
   Kraljevina Švedska, ki jo zastopa K. Wistrand, zastopnik, je dne 14. februarja 2005 na Sodišču Evropskih skupnosti vložila pritožbo zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (peti razširjeni senat) z dne 30. novembra 2004 v zadevi IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH, ob podpori Kraljevine Nizozemske, Kraljevine Švedske in Kraljevine Danske proti Komisiji Evropskih skupnosti, ob podpori Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska, T-168/02 (1).
   Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

               1.

               razveljavi sodbo Sodišča prve stopnje z dne 30. novembra 2004 v zadevi T-168/02;

               2.

               razglasi za nično odločbo Komisije z dne 26. marca 2002 in

               3.

               naloži Komisiji plačilo stroškov postopka Kraljevine Švedske pred Sodiščem.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Švedska vlada navaja, da je Sodišče prve stopnje kršilo pravo Skupnosti v sodbi, zoper katero je vložena pritožba.
   Sodišče prve stopnje je najprej pripomnilo, da pravica do dostopa do dokumentov institucij, določena v členu 2 Uredbe (ES) št. 1049/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije („uredba odprtosti“), zajema vse dokumente, ki jih hranijo te institucije in, kot posledica, se lahko od njih zahteva, v ustreznih primerih, da dajo na razpolago dokumente, ki izvirajo od tretjih strank, vključno in še posebej iz držav članic. Sodišče prve stopnje je poudarilo, da tako imenovano pravilo avtorstva, se pravi načelo, da ima oseba, ki je pripravila dokument, nadzor nad dokumentom in tako določa, ali je lahko razkrit, ne glede na to, kdo hrani dokument, ni bilo vključeno v Uredbo.
   Sodišče prve stopnje je kljub temu zavzelo stališče, da člen 4(5) uredbe odprtosti pomeni, da za države članice velja posebno obravnavanje in da pravilo avtorstva zato velja za dokumente, ki jih pripravljajo države članice. Za utemeljitev tega stališča je Sodišče prve stopnje navedlo, prvič, da bi obveznost pridobiti soglasje iz člena 4(5) uredbe odprtosti drugače lahko postalo samo črka na papirju in drugič, da ni ne cilj ne namen te uredbe, da spreminja notranjo zakonodajo. Po mnenju Sodišča prve stopnje država članica ni dolžna navesti razlogov za kakršnokoli njeno prošnjo iz člena 4(5) uredbe odprtosti.
   Švedska vlada pa ugotavlja, da v sporni določbi ali kjerkoli drugje v uredbi odprtosti ni izrecne in nedvoumne podpore v prid razlagi Sodišča prve stopnje. V teh okoliščinah nobeden od argumentov, na katerih sloni razlaga Sodišča prve stopnje, le njegova ali zajeta skupaj z drugimi, ne more predstavljati razloga za neupoštevanje temeljnega pravila, na katerem temelji uredba odprtosti. V skladu z uredbo institucija, ki hrani dokument, presodi o tem, ali naj bo dokument razkrit. Če ni uporabljiva nobena od izjem od pravila razkritja iz člena 4(1, 3) uredbe odprtosti, je treba dokument razkriti. Obveznost pridobiti soglasje iz člena 4(5) uredbe odprtosti je procesno pravilo, ki bi služilo svojemu namenu tudi, če države članice ne bi imele absolutne pravice veta. Odsotnost pravice veta pa tudi ne povzroči kakršnekoli spremembe notranje zakonodaje.
   V skladu z uredbo odprtosti je lahko sprejeta odločitev zavrniti dostop do dokumenta le na podlagi ene od izjem, določenih v členu 4(1, 3). Če zadevna država članica ne navede razlogov za svojo zavrnitev razkritja dokumenta, s tem povzroči tveganje, da institucija ne bo mogla ugotoviti, da obstaja posebna potreba po zaupnosti, ki lahko predstavlja razlog, da se dokumenta ne razkrije v skladu z izjemami od pravila razkritja uredbe odprtosti.
   Nobena od trditev, na katere Sodišče prve stopnje opira svojo odločitev, ne zadostuje, da bi naredili izjemo glede dokumentov držav članic od temeljnega pravila, da je institucija, ki hrani dokument, pristojna presojati, ali naj bo le-ta razkrit. Odločba Sodišča prve stopnje je tako kršila pravo Skupnosti.

      (1)  UL C 202, 24.8.2002, str. 30.


title: Zadeva C-480/04: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Tribunale di Viterbo (Italija) z dne 2. novembra 2004, sprejetega v kazenskem postopku, ki poteka pred tem sodiščem proti D'Antoniu Antonellu

text:
               5.2.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 31/7

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Tribunale di Viterbo (Italija) z dne 2. novembra 2004, sprejetega v kazenskem postopku, ki poteka pred tem sodiščem proti D'Antoniu Antonellu
   (Zadeva C-480/04)
   (2005/C 31/15)
   Jezik postopka: italijanščina
   Tribunale di Viterbo je s sklepom z dne 2. novembra 2004, sprejetim v kazenskem postopku, ki poteka pred tem sodiščem proti D'Antoniu Antonellu, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 17. novembra 2004, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe, da bi izvedel:
   „ali je člen 4, 1 in 4 a L. 401/89 in njegove kasnejše spremembe, ki trenutno le Italijanom, imetnikom koncesije za opravljanje javne službe, ne pa tudi tujim posrednikom pri pobiranju stav, pridržuje opravljanje dejavnosti, ki je predmet postopka, združljiv s členi 31, 86-43, 49 Pogodbe ES (1)“.

      (1)  Verjetno mišljeno: členi 31, 43, 49 in 81-86 ES.


title: Zadeva C-51/10 P: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 10. marca 2011 – Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (Pritožba — Znamka Skupnosti — Znak, ki je sestavljen izključno iz številk — Zahteva za registracijo znaka „1000“ kot znamke za brošure, revije in časopise — Domnevna opisnost navedenega znaka — Merila za uporabo člena 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 40/94 — Obveznost UUNT, da upošteva svojo predhodno prakso odločanja)

text:
               7.5.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 139/10

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 10. marca 2011 – Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-51/10 P) (1)

   (Pritožba - Znamka Skupnosti - Znak, ki je sestavljen izključno iz številk - Zahteva za registracijo znaka „1000“ kot znamke za brošure, revije in časopise - Domnevna opisnost navedenega znaka - Merila za uporabo člena 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 40/94 - Obveznost UUNT, da upošteva svojo predhodno prakso odločanja)
   2011/C 139/15
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (zastopnik: A. von Mühlendahl, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, zastopnik)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 19. novembra 2009 v zadevi Agencja Wydawnicza Technopol proti UUNT (T-298/06), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo pritožbo za razveljavitev odločbe R 447/2006-4 četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) z dne 7. avgusta 2006, s katero je bila zavrnjena pritožba zoper odločbo preizkuševalca, s katero je bila zavrnjena registracija besedne znamke „1000“ za proizvode in storitve iz razredov 16, 28 in 41 – Kršitev člena 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 40/94.

      Izrek

               1.

               Pritožba se zavrne.

               2.

               Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 113, 1.5.2010.


title: Zadeva C-489/07: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 3. septembra 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Amtsgericht Lahr – Nemčija) – Pia Messner proti Firma Stefan Krüger (Direktiva 97/7/ES — Varstvo potrošnikov — Pogodbe pri prodaji na daljavo — Potrošnikovo izvrševanje pravice do odstopa — Nadomestilo za uporabo, ki ga je treba plačati prodajalcu)

text:
               24.10.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 256/4

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 3. septembra 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Amtsgericht Lahr – Nemčija) – Pia Messner proti Firma Stefan Krüger
   (Zadeva C-489/07) (1)

   (Direktiva 97/7/ES - Varstvo potrošnikov - Pogodbe pri prodaji na daljavo - Potrošnikovo izvrševanje pravice do odstopa - Nadomestilo za uporabo, ki ga je treba plačati prodajalcu)
   2009/C 256/06
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Amtsgericht Lahr

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Pia Messner

      Tožena stranka: Firma Stefan Krüger

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Amtsgericht Lahr — Razlaga člena 6(1) in (2) Direktive 97/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. maja 1997 o varstvu potrošnikov glede sklepanja pogodb pri prodaji na daljavo (UL L 144, str. 19) – Potrošnikovo izvrševanje pravice do odstopa — Nadomestilo za uporabo, ki ga je treba plačati prodajalcu

      Izrek

   Določbe člena 6(1), drugi stavek, in (2) Direktive 97/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. maja 1997 o varstvu potrošnikov glede sklepanja pogodb pri prodaji na daljavo je treba razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni ureditvi, ki splošno določa, da lahko prodajalec od potrošnika zahteva nadomestilo za uporabo blaga, pridobljenega na podlagi pogodbe pri prodaji na daljavo, kadar je potrošnik pravočasno izvršil svojo pravico do odstopa od pogodbe.
   Vendar te določbe ne nasprotujejo temu, da se potrošniku naloži plačilo nadomestila za uporabo blaga, če ga je uporabljal na način, ki ni združljiv z načeli civilnega prava, kot sta dobra vera ali neupravičena obogatitev – če se s tem ne posega v namen navedene direktive in zlasti ne v funkcionalnost in učinkovitost pravice do odstopa, kar pa mora preveriti nacionalno sodišče.

      (1)  UL C 22, 26.1.2008.


title: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 28. junija 2005 v združenih zadevah C-189/02 P, C-202/02 P, od C-205/02 P do C-208/02 P in C-213/02 P: Dansk Rørindustri A/S in drugi proti Komisiji evropskih skupnosti (Pritožba — Konkurenca — Cevi za mestno toplovodno ogrevanje (predizolirane cevi) — Člen 85(1) Pogodbe ES (postal člen 81(1) ES) — Kartel — Bojkot — Globe — Smernice o načinu določanja glob — Prepoved retroaktivnosti — Upravičena pričakovanja — Zakonitost — Obvestilo o sodelovanju — Obveznost obrazložitve)

text:
               20.8.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/1

      SODBA SODIŠČA

   (veliki senat)
   z dne 28. junija 2005
   v združenih zadevah C-189/02 P, C-202/02 P, od C-205/02 P do C-208/02 P in C-213/02 P: Dansk Rørindustri A/S in drugi proti Komisiji evropskih skupnosti (1)

   (Pritožba - Konkurenca - Cevi za mestno toplovodno ogrevanje (predizolirane cevi) - Člen 85(1) Pogodbe ES (postal člen 81(1) ES) - Kartel - Bojkot - Globe - Smernice o načinu določanja glob - Prepoved retroaktivnosti - Upravičena pričakovanja - Zakonitost - Obvestilo o sodelovanju - Obveznost obrazložitve)
   (2005/C 205/01)
   Jeziki postopka: danščina, nemščina in angleščina
   V združenih zadevah C-189/02 P, C-202/02 P, od C-205/02 P do C-208/02 P in C-213/02 P, katerih predmet so pritožbe na podlagi člena 49 Statuta ES Sodišča, vložene dne 17. maja 2002 tista, ki se nanaša na prvo zadevo, dne 29. maja 2002 tista, ki se nanaša na drugo zadevo, dne 3. junija 2002 tiste, ki se nanašajo na štiri naslednje zadeve in dne 5. junija 2002 tista, ki se nanaša na zadnjo zadevo, Dansk Rørindustri A/S, s sedežem v Fredericiji (Danska), (odvetnika: K. Dyekjær-Hansen in K. Høegh) (C-189/02 P), Isoplus Fernwärmetechnik Vertriebsgesellschaft mbH, s sedežem v Rosenheimu (Nemčija), Isoplus Fernwärmetechnik Gesellschaft mbH, s sedežem v Hohenbergu (Avstrija), Isoplus Fernwärmetechnik GmbH, s sedežem v Sondershausnu (Nemčija), (odvetnik: P. Krömer, (C-202/02 P), KE KELIT Kunststoffwerk GmbH, s sedežem v Linzu (Avstrija), (odvetnik: W. Löbl) (C-205/02 P), LR af 1998 A/S, nekdanji Løgstør Rør A/S, s sedežem v Løgstøru (Danska), (odvetnika: D. Waelbroeck in H. Peytz) (C-206/02 P), Brugg Rohrsysteme GmbH, s sedežem v Wunstorfu (Nemčija), (odvetniki: T. Jestaedt, H.-C. Salger in M. Sura) (C-207/02 P), LR af 1998 (Deutschland) GmbH, nekdanji Lögstör Rör (Deutschland) GmbH, s sedežem v Fuldi (Nemčija), (odvetnik: H.-J. Hellmann) (C-208/02 P), ABB Asea Brown Boveri Ltd, s sedežem v Zürichu (Švica), (odvetniki: A. Weitbrecht, Rechtsanwalt, J. Ruiz Calzado in M. Bay) (C-213/02 P), Komisija Evropskih skupnosti, (zastopniki: W. Mölls, P. Oliver in H. Støvlbæk, skupaj z odvetnikoma: A. Böhlkejem, (C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P in C-208/02 P), in R. Thompsonom, (C-206/02 P in C-213/02 P), HFB Holding für Fernwärmetechnik Beteiligungsgesellschaft mbH & Co. KG, HFB Holding für Fernwärmetechnik Beteiligungsgesellschaft mbH Verwaltungsgesellschaft, (odvetnik: P. Krömer) (C-202/02 P), je Sodišče (veliki senat), v sestavi V. Skouris, predsednik, P. Jann, C. W. A. Timmermans (poročevalec) in R. Silva de Lapuerta, predsedniki senatov, C. Gulmann, R. Schintgen, sodnika, N. Colneric, sodnica, S. von Bahr in J. N. Cunha Rodrigues, sodnika, generalni pravobranilec: A. Tizzano, sodni tajnik: H. von Holstein, namestnik sodnega tajnika, in M.-F. Contet, glavna administratorka, dne 28. junija 2005 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1)

               Zadeve C-189/02 P, C-202/02 P, od C-205/02 P do C-208/02 P in C-213/02 P se zaradi izdaje skupne sodbe združijo.

               2)

               Pritožbe se zavrnejo.

               3)

               Dansk Rørindustri A/S, Isoplus Fernwärmetechnik Vertriebsgesellschaft mbH, Isoplus Fernwärmetechnik Gesellschaft mbH, Isoplus Fernwärmetechnik GmbH, KE KELIT Kunststoffwerk GmbH, LR af 1998 A/S, Brugg Rohrsysteme GmbH, LR af 1998 (Deutschland) GmbH in ABB Asea Brown Boveri Ltd se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 71, 20.3.2004.


title: Zadeva F-90/13: Tožba, vložena 18. septembra 2013 – ZZ proti Komisiji

text:
               25.1.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/40

         Tožba, vložena 18. septembra 2013 – ZZ proti Komisiji
   (Zadeva F-90/13)
   2014/C 24/74
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: L. Mansullo, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe o zavrnitvi zahteve tožeče stranke za povrnitev škode, ki naj bi ji nastala s tem, ko je tožena stranka odvetniku, ki je ni zastopal, poslala dopis v zvezi z njenim položajem in tako kršila njeno pravico do zaupnosti.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti ne glede na obliko odločbe o zavrnitvi zahteve z dne 26. oktobra 2012, ki jo je tožeča stranka naslovila na Komisijo, ta pa jo je pravočasno prejela;

               —

               razglasitev ničnosti ne glede na obliko odločbe o zavrnitvi zahteve z dne 4. julija 2012, ki jo je tožeča stranka naslovila na Komisijo, ta pa jo je pravočasno prejela;

               —

               razglasitev ničnosti ne glede na obliko odločbe o zavrnitvi pritožbe z dne 26. septembra 2012, vložene zoper odločbo o zavrnitvi zahteve z dne 9. marca 2012, ki jo je tožeča stranka naslovila na Komisijo, ta pa jo je pravočasno prejela;

               —

               razglasitev ničnosti dopisa z dne 12. novembra 2012, na katerem je na edini strani desno zgoraj navedeno „HR.D.2/MB/ac/Ares(2012)1332162“;

               —

               razglasitev ničnosti dopisa z dne 27. septembra 2012, na katerem je na prvi od dveh straneh desno zgoraj navedeno „Ref Ares (2012) 1131229-27/09/2012“;

               —

               razglasitev ničnosti ne glede na obliko odločbe o zavrnitvi pritožbe, vložene 10. marca 2013;

               —

               razglasitev ničnosti ne glede na obliko odločbe o zavrnitvi pritožbe, vložene 2. januarja 2013;

               —

               če je potrebno, razglasitev ničnosti dopisa z dne 29. aprila 2013, na katerem je na prvi od treh straneh zgoraj desno navedeno „Ref. Ares(2013)977767 - 29/04/2013“;

               —

               naložitev Komisiji, naj tožeči stranki plača znesek v višini 10 000,00 EUR, skupaj z obrestmi po 10-odstotni letni obrestni meri z letno kapitalizacijo od 28. februarja 2013 do plačila navedenega zneska;

               —

               naložitev Komisiji, naj tožeči stranki plača 25 000,00 EUR, skupaj z obrestmi po 10-odstotni letni obrestni meri z letno kapitalizacijo od 5. novembra 2012 do plačila navedenega zneska;

               —

               naložitev plačila stroškov Komisiji.


title: Zadeva C-373/15 P: Pritožba, ki jo je Francoska republika vložila 15. julija 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 30. aprila 2015 v zadevi T-259/13, Francija/Komisija

text:
               7.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 294/48

         Pritožba, ki jo je Francoska republika vložila 15. julija 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 30. aprila 2015 v zadevi T-259/13, Francija/Komisija
   (Zadeva C-373/15 P)
   (2015/C 294/59)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Pritožnica: Francoska republika (zastopniki: F. Alabrune, G. de Bergues, D. Colas in C. Candat, agenti)

      Drugi stranki v postopku: Evropska komisija, Kraljevina Španija

      Predlogi

               —

               Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 30. aprila 2015 v zadevi Francija/Komisija, T-259/13, naj se delno razveljavi;

               —

               Sodišče naj samo dokončno odloči o zadevi in za ničen razglasi Izvedbeni sklep Komisije št. 2013/123/EU o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije (1) v delu, v katerem so izključeni nekateri odhodki Francoske republike v zvezi z osjo 2 programa razvoja francoskega podeželja za finančni obdobji 2008 in 2009, oziroma naj zadevo vrne Splošnemu sodišču v ponovno odločanje;

               —

               odločitev o stroških naj se pridrži.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Francoska vlada v utemeljitev pritožbe zoper izpodbijano sodbo navaja tri pritožbene razloge.
   V okviru prvega pritožbenega razloga francoska vlada zatrjuje, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker ni po uradni dolžnosti preizkusilo tožbenega razloga, ki se je nanašal na bistveno kršitev postopka, čeprav Komisija spornega sklepa ni sprejela v razumnem roku.
   V okviru drugega, podredno navedenega pritožbenega razloga, francoska vlada trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je štelo, da Komisija ni kršila členov 10 in 14 Uredbe Komisije (ES) št. 1975/2006 z dne 7. decembra 2006 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 1698/2005 glede izvajanja kontrolnih postopkov in navzkrižne skladnosti v zvezi z ukrepi podpore za razvoj (2) (v nadaljevanju: Uredba št. 1975/2006) s tem, da je francoskim organom naložila, naj pri pregledih na kraju samem, opravljenih v okviru ukrepov pomoči ICHN (Indemnités Compensatoires des Handicaps Naturels, kompenzacijske odškodnine zaradi naravnih ovir) preštejejo živali.
   Francoska vlada v okviru tretjega, podredno navedenega pritožbenega razloga, trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je štelo, da preverjanja na kraju samem, izvedena v okviru upravljanja identifikacije govedi ali premij ovac, niso pregledi na kraju samem v smislu člena 12 in naslednjih Uredbe št. 1975/2006.
   Zato je treba izpodbijano sodbo razveljaviti v delu, v katerem je zavrnjen prvi tožbeni razlog za razglasitev ničnosti, ki ga je francoska vlada navedla zoper sporni sklep Komisije.

      (1)  UL L 67, str. 20.

      (2)  UL L 368, str. 74.


title: Zadeva T-463/16: Tožba, vložena 22. avgusta 2016 – Portugalska/Komisija

text:
               24.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 392/44

         Tožba, vložena 22. avgusta 2016 – Portugalska/Komisija
   (Zadeva T-463/16)
   (2016/C 392/58)
   Jezik postopka: portugalščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Portugalska republika (zastopniki: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão in J. Saraiva de Almeida, agenti)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlog

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               sklep Komisije C(2016) 3753 z dne 20. junija 2016, vročen 21. junija 2016, o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije razglasi za ničen v delu, v katerem je iz financiranja Evropske unije izključen znesek 8 984 891,60 EUR v zvezi z odhodki, ki jih je prijavila Portugalska republika v okviru navzkrižne skladnosti za leta 2011, 2012 in 2013;

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja šest razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: pomanjkljiva obrazložitev in kršitev člena 11 Uredbe Komisije (ES) št. 885/2006 z dne 21. junija 2006 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1290/2005 glede akreditacije plačilnih agencij in drugih organov ter potrditve obračunov Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) (UL 2006, L 171, str. 90).

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 24 Uredbe Sveta (ES) št. 73/2009 z dne 19. januarja 2009 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor za kmete v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete, spremembi uredb (ES) št. 1290/2005, (ES) št. 247/2006, (ES) št. 378/2007 in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1782/2003 (UL 2009, L 30, str. 16) in členov 54(1)(c), drugi odstavek, in 71 Uredbe Komisije (ES) št. 1122/2009 z dne 30. november 2009 o podrobnih pravilih za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 73/2009 v zvezi z navzkrižno skladnostjo, modulacijo ter integriranim administrativnim in kontrolnim sistemom v okviru shem neposrednih podpor za kmete, določenih za navedeno uredbo, ter za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 v zvezi z navzkrižno skladnostjo v okviru sheme podpore, določene za sektor vina (UL 2009, L 316, str. 65).

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev členov 26 in 53 Uredbe (ES) št. 1122/2009.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: pomanjkljiva obrazložitve.

               5.

               Peti tožbeni razlog: kršitev načela ne bis in idem.

               6.

               Šesti tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti in člena 31 Uredbe Sveta (ES) št. 1290/2005 z dne 21. junija 2005 o financiranju skupne kmetijske politike (UL 2005, L 209, str. 1).


title: Zadeva C-457/05: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 4. oktobra 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Wiesbaden – Nemčija) – Schutzverband der Spirituosen-Industrie eV proti Diageo Deutschland GmbH (Prosti pretok blaga – Direktiva 75/106/EGS – Približevanje zakonodaj držav članic – Predpakirane tekočine – Priprava glede na prostornino – Člen 5(3)(b) in (d) – Baileys Minis – Trženje v predpakirani embalaži z nazivno prostornino 0,071 litra)

text:
               22.12.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 315/10

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 4. oktobra 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Wiesbaden – Nemčija) – Schutzverband der Spirituosen-Industrie eV proti Diageo Deutschland GmbH
   (Zadeva C-457/05) (1)

   (Prosti pretok blaga - Direktiva 75/106/EGS - Približevanje zakonodaj držav članic - Predpakirane tekočine - Priprava glede na prostornino - Člen 5(3)(b) in (d) - Baileys Minis - Trženje v predpakirani embalaži z nazivno prostornino 0,071 litra)
   (2007/C 315/16)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Landgericht Wiesbaden – Nemčija
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Schutzverband der Spirituosen-Industrie eV

      Tožena stranka: Diageo Deutschland GmbH
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Landgericht Wiesbaden – Razlaga členov 28 in 30 ES – Veljavnost člena 5(3)(b), pododstavek 2, stavek 2, v povezavi s členom 5(3)(d), v povezavi s Prilogo III, št. 4, Direktive Sveta 75/106/EGS z dne 19. decembra 1974 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi s pripravo določenih predpakiranih tekočin glede na prostornino (UL L 42, str. 1), kot je bila spremenjena – Prepoved trženja alkoholnih pijač s prostornino 0,071 l v drugih državah članicah, ki so jih zakonito proizvajali in/ali tržili na Irskem in v Združenem kraljestvu – Baileys Minis
   Izrek
   Člen 5(3)(d) Direktive Sveta 75/106/EGS z dne 19. decembra 1974 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi s pripravo določenih predpakiranih tekočin glede na prostornino, kot je bila spremenjena z aktom o pogojih pristopa Češke republike, Republike Estopnije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Madžarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije in Slovaške republike k Evropski uniji in prilagoditvah pogodb, na katerih temelji Evropska unija, je treba razlagati tako, da se predpakirani proizvodi z nazivno prostornino 0,071 litra, ki zajemajo proizvode, naštete v Prilogi III, oddelek 4, stolpec I, te direktive, in se zakonito proizvajajo in tržijo na Irskem in v Združenem kraljestvu, smejo tržiti tudi v drugih državah članicah.
   Člen 5(3)(b), drugi pododstavek, zadnji stavek, Direktive 75/106, kot je bila spremenjena z navedenim aktom, v povezavi s členom 5(3)(d) te direktive ni veljaven, ker iz usklajenih stopenj nazivnih prostornin Skupnosti iz Priloge III, oddelek 4, stolpec I, te direktive izključuje nazivno prostornino 0,071 litra.

      (1)  UL C 131, 3.6.2007.


title: Zadeva T-215/03: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 22. marca 2007 — SIGLA proti UUNT — Elleni Holding (VIPS) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti VIPS — Prejšnja nacionalna besedna znamka VIPS — Člen 8(5) Uredbe (ES) št. 40/94 — Člen 74 Uredbe (ES) št. 40/94 — Načelo dispozitivnosti — Pravice obrambe)

text:
               28.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 95/36

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 22. marca 2007 — SIGLA proti UUNT — Elleni Holding (VIPS)
   (Zadeva T-215/03) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti VIPS - Prejšnja nacionalna besedna znamka VIPS - Člen 8(5) Uredbe (ES) št. 40/94 - Člen 74 Uredbe (ES) št. 40/94 - Načelo dispozitivnosti - Pravice obrambe)
   (2007/C 95/71)
   Jezik postopka: španščina
   Stranki

      Tožeča stranka: SIGLA SA (Madrid, Španija) (zastopnik: E. Armijo Chávarri, avocat)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: I. de Medrano Caballero in G. Schneider, zastopnika)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT: Elleni Holding BV (Alphen aan de Rijn, Nizozemska)
   Predmet
   Tožba zoper odločbo tretjega odbora za pritožbe UUNT z dne 1. aprila 2003 (zadeva R 1127/2000-3) glede postopka z ugovorom med družbama SIGLA SA in Elleni Holding BV.
   Izrek

               1)

               Odločba tretjega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 1. aprila 2003 (zadeva R 1127/2000-3) se razveljavi.

               2)

               Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) se naloži plačilo stroškov, ki jih je priglasila tožeča stranka.

      (1)  UL C 200, 23.8.2003.


title: Združeni zadevi T-407/06 in T-408/06: Sodba Splošnega sodišča z dne 4. marca 2010 – Zhejiang Aokang Shoes in Wenzhou Taima Shoes proti Svetu ( Damping — Uvoz obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Kitajske in Vietnama — Tržnogospodarska obravnava podjetja — Individualna obravnava — Vzorčenje — Pravica do obrambe — Enako obravnavanje — Škoda — Legitimno pričakovanje — Obveznost obrazložitve )

text:
               1.5.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 113/37

         Sodba Splošnega sodišča z dne 4. marca 2010 – Zhejiang Aokang Shoes in Wenzhou Taima Shoes proti Svetu
   (Združeni zadevi T-407/06 in T-408/06) (1)

   („Damping - Uvoz obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Kitajske in Vietnama - Tržnogospodarska obravnava podjetja - Individualna obravnava - Vzorčenje - Pravica do obrambe - Enako obravnavanje - Škoda - Legitimno pričakovanje - Obveznost obrazložitve“)
   2010/C 113/58
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd (Yongjia, Kitajska) (zadeva T-407/06) in Wenzhou Taima Shoes Co., Ltd (Wenzhou, Kitajska) (zadeva T-408/06) (zastopniki: I. MacVay, solicitor, R. Thompson, QC, in K. Beal, barrister)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: J.-P. Hix, zastopnik, skupaj z G. Berrischem, odvetnik)

      Intervenientke v podporo toženi stranki: Evropska komisija (zastopnika: H. van Vliet in T. Scharf, zastopnika); Confédération européenne de l’industrie de la chaussure (CEC) (Bruselj, Belgija) (zastopniki: sprva P. Vlaemminck, G. Zonnekeyn in S. Verhulst, nato P. Vlaemminck in A. Hubert, odvetniki); BA.LA. di Lanciotti Vittorio & C. Sas (Monte Urano, Italija) in šestnajst drugih intervenientk, navedenih v prilogi (zastopniki: G. Celona, P. Tabellini in C. Cavaliere, odvetniki)

      Predmet

   Predloga za razglasitev ničnosti Uredbe Sveta (ES) št. 1472/2006 z dne 5. oktobra 2006 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in o dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Vietnama (UL L 275, str. 1) v delu, v katerem se nanaša na tožeči stranki.

      Izrek

               1.

               Tožbi se zavrneta.

               2.

               Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd in Wenzhou Taima Shoes Co., Ltd nosita svoje stroške in stroške, ki jih je priglasil Svet Evropske unije.

               3.

               Komisija Evropskih skupnosti, Confédération européenne de l’industrie de la chaussure (CEC), BA.LA. di Lanciotti Vittorio & C. Sas in šestnajst drugih intervenientk, navedenih v prilogi, nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 42, 24.2.2007.


title: Zadeva C-150/06: Sklep Sodišča z dne 13. marca 2007 – Arizona Chemical BV, Eastman Belgium BVBA, Cray Valley Iberica, SA proti Komisiji Evropskih skupnosti, Republiki Finski (Pritožba – Direktiva 67/548/EGS – Zavrnitev predloga, da se kolofan črta s seznama nevarnih snovi – Ničnostna tožba – Akt, ki ga ni mogoče izpodbijati – Kršitev pravice do učinkovitega sodnega varstva – Odškodninska tožba – Očitno neutemeljena pritožba)

text:
               28.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 96/21

         Sklep Sodišča z dne 13. marca 2007 – Arizona Chemical BV, Eastman Belgium BVBA, Cray Valley Iberica, SA proti Komisiji Evropskih skupnosti, Republiki Finski
   (Zadeva C-150/06) (1)

   (Pritožba - Direktiva 67/548/EGS - Zavrnitev predloga, da se kolofan črta s seznama nevarnih snovi - Ničnostna tožba - Akt, ki ga ni mogoče izpodbijati - Kršitev pravice do učinkovitega sodnega varstva - Odškodninska tožba - Očitno neutemeljena pritožba)
   (2007/C 96/37)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Pritožnice: Arizona Chemical BV, Eastman Belgium BVBA, Cray Valley Iberica, SA (zastopnika: C. Mereu in K. Van Maldegem, odvetnika)

      Drugi stranki v postopku: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: X. Lewis in F. Simonetti, zastopnika), Republika Finska
   Predmet
   Pritožba zoper sklep Sodišča prve stopnje (tretji senat) z dne 14. decembra 2005 v zadevi Arizona Chemical in drugi proti Komisiji (T-369/03), s katerim je Sodišče prve stopnje kot nedopustno razglasilo tožbo za razglasitev ničnosti odločbe Komisije D(2003)430245 z dne 20. avgusta 2003, s katero je zavrnila predlog tožeče stranke za črtanje snovi kolofan s seznama nevarnih snovi iz Priloge I k Direktivi Sveta 67/548/EGS z dne 27. junija 1967 Direktiva Sveta z dne 27. junija 1967 o približevanju zakonov in drugih predpisov v zvezi z razvrščanjem, pakiranjem in označevanjem nevarnih snovi (UL L 196, str. 1).
   Izrek

               1)

               Pritožba se zavrže.

               2)

               Arizona Chemical BV, Eastman Belgium BVBA in Cray Valley Iberica SA nosijo stroške postopka.

      (1)  UL C 121, 20.5.2006.


title: Zadeva C-165/11: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 8. novembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Najvyšší súd Slovenskej republiky – Slovaška) – Daňové riaditeľstvo Slovenskej republiky proti Profitube spol. sro (Šesta direktiva o DDV — Uporabnost — Carinski zakonik Skupnosti — Blago iz tretje države, za katero je začet postopek carinskega skladiščenja na ozemlju države članice — Predelava blaga v postopku aktivnega oplemenitenja v obliki sistema odloga plačila — Prodaja blaga in ponovni začetek postopka carinskega skladiščenja — Skladiščenje v istem carinskem skladišču med vsemi transakcijami — Dobava blaga na ozemlje države za plačilo — Obdavčljivi dogodek pri DDV)

text:
               12.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 9/12

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 8. novembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Najvyšší súd Slovenskej republiky – Slovaška) – Daňové riaditeľstvo Slovenskej republiky proti Profitube spol. sro
   (Zadeva C-165/11) (1)

   (Šesta direktiva o DDV - Uporabnost - Carinski zakonik Skupnosti - Blago iz tretje države, za katero je začet postopek carinskega skladiščenja na ozemlju države članice - Predelava blaga v postopku aktivnega oplemenitenja v obliki sistema odloga plačila - Prodaja blaga in ponovni začetek postopka carinskega skladiščenja - Skladiščenje v istem carinskem skladišču med vsemi transakcijami - Dobava blaga na ozemlje države za plačilo - Obdavčljivi dogodek pri DDV)
   2013/C 9/17
   Jezik postopka: slovaščina

      Predložitveno sodišče

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Daňové riaditeľstvo Slovenskej republiky

      Tožena stranka: Profitube spol. sro

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Najvyšší súd Slovenskej republiky –Razlaga členov 3(3), 37(2), 79, 84, 98, 114 in 166 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 4, str. 307), členov 2, 3, 5(1), 7, 10, 16 in 33a Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 23) in člena 1, točka 7, Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 6, str. 3) – Blago, ki je bilo po uvozu iz tretje države skladiščeno v javnem carinskem skladišču države članice in za katerega je bil v tem carinskem skladišču najprej začet postopek aktivnega oplemenitenja v obliki sistema odloga plačila, na koncu pa je predelovalec blago, ne da bi ga sprostil v prosti promet, v tem istem skladišču prodal drugi družbi te iste države in zanj ponovno začel postopek carinskega skladiščenja – Uporabnost sistema DDV – Pojem dobave blaga na ozemlju države za plačilo – Pojem zlorabe pravice – Jeklene žice, predelane v jeklene profile

      Izrek

   Prodaja blaga, ki prihaja iz tretje države in za katero je bil v državi članici začet postopek carinskega skladiščenja, nato pa je bilo predelano v postopku aktivnega oplemenitenja v okviru sistema odloga plačila in po prodaji znova dano v postopek carinskega skladiščenja, med vsemi temi transakcijami pa je ostalo v istem carinskem skladišču na ozemlju te države članice, je predmet davka na dodano vrednost na podlagi člena 2, točka 1, Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS), kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2004/66/ES z dne 26. aprila 2004, razen če je ta država članica izkoristila dano možnost, da to prodajo na podlagi člena 16(1) te direktive oprosti plačila davka, kar pa mora preveriti nacionalno sodišče.

      (1)  UL C 194, 2.7.2011.


title: Zadeva F-114/10: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 29. septembra 2011 – Bowles, Larue in Whitehead proti ECB (Javni uslužbenci — Uslužbenci ECB — Splošna prilagoditev plač — Metoda izračuna — Začasni podatki — Ekonomska in finančna kriza — Posebne okoliščine — Akt, ki posega v položaj — Plačilni list — Začasni akt)

text:
               12.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 138/26

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 29. septembra 2011 – Bowles, Larue in Whitehead proti ECB
   (Zadeva F-114/10) (1)

   (Javni uslužbenci - Uslužbenci ECB - Splošna prilagoditev plač - Metoda izračuna - Začasni podatki - Ekonomska in finančna kriza - Posebne okoliščine - Akt, ki posega v položaj - Plačilni list - Začasni akt)
   2012/C 138/53
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Carlos Bowles, Emmanuel Larue in Sarah Whitehead (Frankfurt na Majni, Nemčija) (zastopnika: L. Levi in M. Vandenbussche, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska centralna banka (zastopniki: E. Carlini in M. López Torres, zastopnika, B. Wägenbaur, odvetnik)

      Predmet

   Zahteva za razglasitev ničnosti plačilnih listov tožečih strank za januar 2010 in za naslednje mesece v delu, v katerem določajo povišanje plače za 2 %, ki je posledica prilagoditve plač za leto 2010, in povračilo premoženjske škode, ki je nastala tožečima strankama.

      Izrek

               1.

               Odločbe Evropske centralne banke, da se od 1. januarja 2010 za 2 % povišajo plače C. Bowlesa, E. Laruea in S. Whitehead, kar je razvidno tudi iz njihovih plačnih listov za januar 2010 in naslednjih mesecev, so razglašene za nične.

               2.

               Tožba se za preostanek zavrne.

               3.

               Evropska centralna banka nosi vse stroške.

      (1)  UL C 55, 19.2.2011, str. 37.


title: Zadeva C-110/16: Sklep Sodišča (deveti senat) z dne 8. junija (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – Lg Costruzioni Srl/Area – Azienda Regionale per l’edilizia abitativa (Predhodno odločanje — Javno naročilo gradenj — Direktiva 2004/18/ES — Člen 7 — Ocenjevanje in preverjanje tehničnih sposobnosti gospodarskih subjektov — Člen 53(2) Poslovnika Sodišča — Očitna nedopustnost)

text:
               31.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 249/12

         Sklep Sodišča (deveti senat) z dne 8. junija (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – Lg Costruzioni Srl/Area – Azienda Regionale per l’edilizia abitativa
   (Zadeva C-110/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Javno naročilo gradenj - Direktiva 2004/18/ES - Člen 7 - Ocenjevanje in preverjanje tehničnih sposobnosti gospodarskih subjektov - Člen 53(2) Poslovnika Sodišča - Očitna nedopustnost))
   (2017/C 249/17)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Consiglio di Stato

      Stranke

      Pritožnica: Lg Costruzioni Srl

      Nasprotna stranka: Area – Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa

      ob udeležbi TE.SV.AM. Srl, Alvit Srl, Igit SpA, Planarch Srl, Francesco Auteri

      Izrek

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (državni svet, Italija) z odločbo z dne 19. januarja 2016, je očitno nedopusten.

      (1)  UL C 175, 17.5.2016.


title: Zadeva F-9/13: Tožba, vložena 29. januarja 2013 – ZZ proti Komisiji

text:
               27.7.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 215/20

         Tožba, vložena 29. januarja 2013 – ZZ proti Komisiji
   (Zadeva F-9/13)
   2013/C 215/28
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: G. Cipressa, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe Komisije o pobotu med zneskom stroškov, ki ji jih je Splošno sodišče naložilo v zadevi T-176/04, in zneskom, ki ga mora tožeča stranka plačati v skladu s sklepom v zadevi T-241/03.

      Predlogi tožeče stranke

               —

               dopis z dne 6. marca 2012 naj se razglasi za ničen;

               —

               za nično naj se razglasi odločba o izterjavi s pobotom med terjatvijo v višini 1 600 EUR, ki jo ima tožeča stranka do Komisije, in zneskom 4 875 EUR, ki naj bi ga tožeča stranka dolgovala Komisiji, kar pa ni res;

               —

               po potrebi naj se razglasi za nično odločba o zavrnitvi pritožbe z dne 23. junija 2012, ki jo je tožeča stranka poslala Komisiji in ki jo je ta prejela najpozneje 23. junija 2012;

               —

               za ničen naj se razglasi dopis z dne 27. avgusta 2012, ki ga je tožeča stranka prejela 9. oktobra 2012;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo vseh stroškov, ki so tožeči stranki nastali v tem postopku.


title: Zadeva C-217/07: Tožba, vložena 25. aprila 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Nizozemski

text:
               7.7.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/13

         Tožba, vložena 25. aprila 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Nizozemski
   (Zadeva C-217/07)
   (2007/C 155/24)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: W. Wils in P. Dejmek, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Nizozemska
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               ugotovi naj se, da Kraljevina Nizozemska s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2004/49/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 (1) o varnosti na železnicah Skupnosti ter o spremembi Direktive Sveta 95/18/ES o izdaji licence prevoznikom v železniškem prometu in Direktive 2001/14/ES o dodeljevanju železniških infrastrukturnih zmogljivosti, naložitvi uporabnin za uporabo železniške infrastrukture in podeljevanju varnostnega spričevala (Direktiva o varnosti na železnici),
               in z
               Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2004/50/ES (2) z dne 29. aprila 2004 o spremembi Direktive Sveta 96/48/ES o interoperabilnosti vseevropskega železniškega sistema za visoke hitrosti in Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2001/16/ES o interoperabilnosti vseevropskega železniškega sistema za konvencionalne hitrosti
               oziroma s tem, da o teh predpisih ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz teh direktiv;

               —

               Kraljevini Nizozemski naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos teh direktiv v nacionalno pravo se je iztekel 30. aprila 2006.

      (1)  UL L 164, str. 44.

      (2)  UL L 164, p. 114.


title: Zadeva C-162/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione (Italija) 26. marca 2007 – Ampliscientifica Srl, Amplifin SpA proti Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

text:
               23.6.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 140/10

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione (Italija) 26. marca 2007 – Ampliscientifica Srl, Amplifin SpA proti Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
   (Zadeva C-162/07)
   (2007/C 140/17)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predložitveno sodišče
   Corte Suprema di Cassazione
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Ampliscientifica Srl, Amplifin SpA

      Toženi stranki: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
   Vprašanji za predhodno odločanje

               1)

               Ali je treba člen 4(4), drugi pododstavek, Šeste direktive Sveta 77/388/EGS (1) z dne 17. maja 1977, razlagati kot predpis, ki ni dovolj natančen in državam članicam omogoča uporabo tam predvidene ureditve DDV, v posebnih primerih, ko gre za gospodarske, finančne ali pravne vezi med različnimi davčnimi zavezanci oziroma kot predpis, ki je dovolj natančen in zato nalaga, da se jo v primeru, če se država članica odloči, da sprejme tako ureditev, uporabi v vseh primerih, ki se nanašajo na tovrstne vezi?

               2)

               Ne glede na odgovor na predhodno vprašanje, ali ugotovitev časovne omejitve – v smislu, da mora vez obstajati določeno obdobje, kot predpogoj, da se uporabi ureditev, ne da bi lahko zadevni davčni zavezanci dokazali, da obstaja razumen gospodarski razlog za nastanek vezi – predstavlja nesorazmerno sredstvo glede na cilje Direktive in potrebo, da se upošteva načelo prepovedi zlorabe prava? Ali je ta predpis v vsakem primeru v nasprotju z načelom nevtralnosti DDV?

      (1)  UL L 145, str. 1.


title: Zadeva C-391/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Finanzgerichts Hamburg z dne  30. avgusta 2005  v zadevi Jan de Nul N.V. proti Hauptzollamt Oldenburg

text:
               14.1.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 10/12

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Finanzgerichts Hamburg z dne 30. avgusta 2005 v zadevi Jan de Nul N.V. proti Hauptzollamt Oldenburg
   (Zadeva C-391/05)
   (2006/C 10/24)
   Jezik postopka: nemščina
   Finanzgericht Hamburg je s sklepom z dne 30. avgusta 2005 v zadevi Jan de Nul N.V. proti Hauptzollamt Oldenburg, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 31. oktobra 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Finanzgericht Hamburg predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjih vprašanjih:

               1.

               Kako je treba v smislu člena 8(1)(c), prvi pododstavek, Direktive 92/81 (1) razumeti pojem vode Skupnosti v primerjavi s pojmom notranje plovne poti v smislu člena 8(1)(c), prvi pododstavek, Direktive 92/81?

               2.

               Ali je upravljanje sesalnega bagra (tako imenovan Hopperbagger) v vodi Skupnosti plovba v smislu člena člena 8(1)(c), prvi pododstavek, Direktive 92/81, ali je treba v času uporabe razlikovati med različnimi vrstami dejavnosti?

      (1)  UL L 316, str. 12.


title: Zadeva C-113/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Nemčija) 6. marca 2015 – Breitsamer und Ulrich GmbH & Co. KG/Landeshauptstadt München

text:
               15.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 198/16

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Nemčija) 6. marca 2015 – Breitsamer und Ulrich GmbH & Co. KG/Landeshauptstadt München
   (Zadeva C-113/15)
   (2015/C 198/22)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka in pritožnica: Breitsamer und Ulrich GmbH & Co. KG

      Tožena stranka nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Landeshauptstadt München

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali gre pri porcijskih pakiranjih medu, ki so zapakirana v embalaži, ki vsebuje vse elemente etikete – vključno z označbo države porekla, in ki naj se ne bi kot taka prodajala posamično končnemu uporabniku in obratom javne prehrane, za „predpakirano živilo“ v smislu člena 1(3)(b) Direktive 2000/13/ES (1) ter člena 2(2)(e) Uredbe (EU) št. 1169/2011 (2), za katerega velja obveznost označevanja, ali pa takšna porcijska pakiranja medu niso predpakirana živila, za katera velja obveznost označevanja, ker ne gre za prodajne enote?

               2.

               Ali je na vprašanje treba odgovoriti drugače, če se ta porcijska pakiranja v obratih javne prehrane ponujajo ne le v pripravljenih obrokih, ki se plačujejo pavšalno, temveč se prodajajo tudi posamično?

      (1)  Direktiva 2000/13/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. marca 2000 o približevanju zakonodaje držav članic o označevanju, predstavljanju in oglaševanju živil (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 5, str. 75).

      (2)  Uredba (EU) št. 1169/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o zagotavljanju informacij o živilih potrošnikom, spremembah uredb (ES) št. 1924/2006 in (ES) št. 1925/2006 Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive Komisije 87/250/EGS, Direktive Sveta 90/496/EGS, Direktive Komisije 1999/10/ES, Direktive 2000/13/ES Evropskega parlamenta in Sveta, direktiv Komisije 2002/67/ES in 2008/5/ES in Uredbe Komisije (ES) št. 608/2004 (UL L 304, str. 18).


title: Zadeva T-567/13: Sklep Splošnega sodišča z dne 7. maja 2014 – Sharp proti UUNT (BIG PAD) ( „Znamka Skupnosti — Prijava figurativne znamke Skupnosti BIG PAD — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Delno očitno nedopustna in delno očitno pravno povsem neutemeljena tožba“ )

text:
               7.7.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 212/32

         Sklep Splošnega sodišča z dne 7. maja 2014 – Sharp proti UUNT (BIG PAD)
   (Zadeva T-567/13) (1)

   ((„Znamka Skupnosti - Prijava figurativne znamke Skupnosti BIG PAD - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Delno očitno nedopustna in delno očitno pravno povsem neutemeljena tožba“))
   2014/C 212/40
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Sharp KK (Osaka, Japonska) (zastopniki: G. Macias Bonilla, G. Marín Raigal, P. López Ronda in E. Armero, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: O. Mondéjar Ortuño, zastopnik)

      Predmet

   Tožba, vložena zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 5. avgusta 2013 (zadeva R 2131/2012 2), v zvezi z zahtevo za registracijo figurativnega znaka BIG PAD kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Sharp KK se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 24, 25.1.2014.


title: Zadeva T-420/08: Sodba Splošnega sodišča z dne 12. aprila 2013 – SAZAS proti Komisiji (Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Avtorske pravice v zvezi z javnim izvajanjem glasbenih del po spletu, po satelitu in s kabelsko retransmisijo — Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES — Razdelitev geografskega trga — Dvostranski sporazumi med nacionalnimi organizacijami za kolektivno upravljanje — Usklajeno ravnanje, ki izključuje možnost izdaje večozemeljskih in večrepertoarnih dovoljenj — Dokaz — Domneva nedolžnosti)

text:
               1.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 156/32

         Sodba Splošnega sodišča z dne 12. aprila 2013 – SAZAS proti Komisiji
   (Zadeva T-420/08) (1)

   (Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Avtorske pravice v zvezi z javnim izvajanjem glasbenih del po spletu, po satelitu in s kabelsko retransmisijo - Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES - Razdelitev geografskega trga - Dvostranski sporazumi med nacionalnimi organizacijami za kolektivno upravljanje - Usklajeno ravnanje, ki izključuje možnost izdaje večozemeljskih in večrepertoarnih dovoljenj - Dokaz - Domneva nedolžnosti)
   2013/C 156/56
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Združenje skladateljev, avtorjev in založnikov za zaščito avtorskih pravic Slovenije (SAZAS) (Trzin, Slovenija) (zastopnik: M. Favart, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: F. Castillo de la Torre in A. Biolan, zastopnika)

      Intervenientki v podporo tožeče stranke: International Confederation of Societies of Authors and Composers (CISAC) (Neuilly-sur-Seine, Francija) (zastopnika: J.-F. Bellis in K. Van Hove, odvetnika); in European Broadcasting Union (EBU) (Grand-Saconnex, Švica) (zastopnika: D. Waelbroeck, odvetnik, in D. Slater, solicitor)

      Predmet

   Predlog za razglasitev delne ničnosti odločbe Komisije C(2008) 3435 final z dne 16. julija 2008 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/C2/38.698 – CISAC)

      Izrek

               1.

               Člen 3 Odločbe C(2008) 3435 final Komisije z dne 16. julija 2008 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/C2/38.698 – CISAC) se v delu v katerem se nanaša Združenje skladateljev, avtorjev in založnikov za zaščito avtorskih pravic Slovenije (SAZAS) razglasi za ničnega.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 313, 6.12.2008.


title: Zadeva C-243/12 P: Pritožba, ki jo je 16. maja 2012 vložila FLS Plast A/S zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 6. marca 2012 v zadevi T-64/06, FLS Plast A/S proti Evropski komisiji

text:
               20.10.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/2

         Pritožba, ki jo je 16. maja 2012 vložila FLS Plast A/S zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 6. marca 2012 v zadevi T-64/06, FLS Plast A/S proti Evropski komisiji
   (Zadeva C-243/12 P)
   2012/C 319/02
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: FLS Plast A/S (zastopnik: M. Thill-Tayara, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlog

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               (a)

               Razveljavi sodbo Splošnega sodišča Evropske unije z dne 6. marca 2012 v zadevi T-64/06 in samo odloči o zadevi tako, da za nična razglasi člena 1(h) in 2(f) Odločbe Komisije Evropskih skupnosti z dne 30. novembra 2005 v zadevi COMP/F/38.354 – Industrijske vreče („sporna odločba“), v delu v katerem se nanašata na pritožnico.

               (b)

               Podredno, razveljavi sodbo Splošnega sodišča Evropske unije z dne 6. marca 2012 v zadevi T-64/06 v delu v katerem je z njo zavrnjen tožbeni predlog pritožnice za zmanjšanje zneska globe, ki ji je s sporno odločbo solidarno naložena in samo odloči o zadevi tako, da spremeni člen 2(f) sporne odločbe in znatno zmanjša ta znesek na podlagi izvrševanja svoje neomejene pristojnosti.

               (c)

               V vsakem primeru pritožnici prizna 50 % zmanjšanje zneska globe, ki ji je bila solidarno naložena, zaradi predolgega trajanja postopka.

               (d)

               Evropski komisiji naloži, da pritožnici plača odvetniške in druge stroške v zvezi s to zadevo.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               (a)

               V utemeljitev primarnega pritožbenega predloga pritožnica navaja dva razloga

                           (i)

                           Splošno sodišče je uporabilo napačno pravno merilo glede odgovornosti pritožnice.

                           (ii)

                           Splošno sodišče ni preizkusilo ali je Komisija izpolnila svojo obveznost obrazložitve, ko je zavrnila trditve in dokaze, ki jih je pritožnica predložila zato da bi izpodbila domnevo o odgovornosti matične družbe.

               (b)

               V utemeljitev podrednega pritožbenega predloga pritožnica navaja tri razloge

                           (i)

                           Pri preizkusu neizpodbijanja dejstev s strain pritožnice v skladu z Obvestilom Komisije o nenalaganju ali zmanjševanju glob v primeru kartelov iz leta 1996 je Splošno sodišče storilo napako, ko ni odpravilo kršitev, ki jih je Komisija storila kar zadeva načeli varstva legitimnih pričakovanj in enakega obravnavanja ter nespoštovanje lastne obveznosti obrazložitve.

                           (ii)

                           Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo, ko ni uporabilo načel sorazmernosti in zakonitosti pri preizkusu zneska globe, ki je bil s sporno odločbo solidarno naložen pritožnici in tako ni ustrezno zmanjšalo tega zneska.

                           (iii)

                           Splošno sodišče je kršilo člen 6(1) Evropske konvencije o človekovih pravicah in člena 41 in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah s tem, da ni razsodilo v razumnem roku.


title: Zadeva C-259/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) 10. maja 2016 – Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) in drugi/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               19.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 343/19

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) 10. maja 2016 – Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) in drugi/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico
   (Zadeva C-259/16)
   (2016/C 343/30)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra), Associazione Nazionale Imprese Trasporti Automobilistici, Società Fercam SpA, Associazione non Riconosciuta Alsea, Associazione Fedit, Società Carioni Spedizioni Internazionali Srl, Federazione Nazionale delle Imprese di Spedizioni Internazionali – Fedespedi, Società Tnt Global Express SpA

      Toženi stranki: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Sodišče naj odloči, ali pravo Evropske unije, zlasti člena [2](1) in (1a) in 6 Direktive 97/67/ES (1), kakor je bila pozneje dopolnjena in spremenjena z Direktivo 2008/6/ES (2), nasprotuje uporabi nacionalnih predpisov, zlasti člena 2(a) in (f) zakonske uredbe št. [261] iz leta 1999 in člena 1(1)(g) v povezavi z (r) ter odstavka (i) Ureditve na področju pooblastil za zagotavljanje javnih poštnih storitev iz Priloge A k sklepu AGCOM 129/15/CONS z dne 23. marca 2015 in s tem povezanega Pravilnika o postopkih za izdajo pooblastil za zagotavljanje javnih poštnih storitev iz uredbe ministrstva za gospodarski razvoj z dne 29. julija 2015, ker določajo, da v poštno storitev spadajo tudi storitve prevoznika, odpremnika in hitre pošte.

               2.

               Sodišče naj odloči, ali pravo Evropske unije, zlasti člena 9(1) in [2](19) Direktive 97/67/ES, kakor je bila pozneje dopolnjena in spremenjena z Direktivo 2008/6/ES, ter načeli sorazmernosti in razumnosti, nasprotuje uporabi nacionalnih predpisov, zlasti člena 6(1) zakonske uredbe št. [261] iz leta 1999 in člena 8 Ureditve na področju pooblastil za zagotavljanje javnih poštnih storitev iz Priloge A k sklepu AGCOM 129/15/CONS z dne 23. marca 2015 in s tem povezanega Pravilnika o postopkih za izdajo pooblastil za zagotavljanje javnih poštnih storitev iz uredbe ministrstva za gospodarski razvoj z dne 29. julija 2015, ker ponudnikom storitev prevoznika, odpremnika in hitre pošte nalagajo pridobitev splošnega dovoljenja, poleg tistega, ki je nujno za izpolnjevanje temeljnih zahtev na področju zagotavljanja poštnih storitev.

               3.

               Sodišče naj odloči, ali pravo Evropske unije, zlasti člena 7(4) in 9(2) Direktive 97/67/ES, kakor je bila pozneje dopolnjena in spremenjena z Direktivo 2008/6/ES, nasprotuje uporabi nacionalnih predpisov, zlasti členov 6(1a) in 10(2) zakonske uredbe št. 261 iz leta 1999 ter členov 11(1)(f) in 15(2) Ureditve na področju pooblastil za zagotavljanje javnih poštnih storitev iz Priloge A k sklepu AGCOM 129/15/CONS z dne 23. marca 2015 in člena 9 s tem povezanega Pravilnika o postopkih za izdajo pooblastil za zagotavljanje javnih poštnih storitev iz uredbe ministrstva za gospodarski razvoj z dne 29. julija 2015, ker ponudnikom storitev prevoznika, odpremnika in hitre pošte nalagajo izrecno obveznost prispevanja v kompenzacijski sklad za univerzalno storitev.

               4.

               Sodišče naj odloči, ali pravo Evropske unije, zlasti člen 9(2) Direktive 97/67/ES, kakor je bila pozneje dopolnjena in spremenjena z Direktivo 2008/6/ES, nasprotuje uporabi nacionalnih predpisov, zlasti členov 6 in 10 zakonske uredbe št. 261 iz leta 1999 ter členov 11(1)(f) in 15(2) Ureditve na področju pooblastil za zagotavljanje javnih poštnih storitev iz Priloge A k sklepu AGCOM 129/15/CONS z dne 23. marca 2015 in člena 9 s tem povezanega Pravilnika o postopkih za izdajo pooblastil za zagotavljanje javnih poštnih storitev iz uredbe ministrstva za gospodarski razvoj z dne 29. julija 2015, ker ne zajemajo presoje primerov, v katerih je mogoče prispevanje v kompenzacijski sklad za stroške, povezane z univerzalno storitvijo, šteti za ustrezno, niti ne določajo podrobnih izvedbenih pravil, ki bi se razlikovala glede na to, ali gre za subjektivni položaj subjektov, ki prispevajo v sklad, ali za položaj na trgih.

      (1)  Direktiva 97/67/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. decembra 1997 o skupnih pravilih za razvoj notranjega trga poštnih storitev v Skupnosti in za izboljšanje kakovosti storitve (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 3, str. 71).

      (2)  Direktiva 2008/6/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. februarja 2008 o spremembi Direktive 97/67/ES glede popolnega oblikovanja notranjega trga poštnih storitev v Skupnosti (UL L 52, str. 3).


title: Zadeva T-142/15: Sklep Splošnega sodišča z dne 20. aprila 2016 – DHL Express (France)/EUIPO – Chronopost (WEBSHIPPING)

text:
               20.6.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 222/35

         Sklep Splošnega sodišča z dne 20. aprila 2016 – DHL Express (France)/EUIPO – Chronopost (WEBSHIPPING)
   (Zadeva T-142/15) (1)

   (2016/C 222/44)
   Jezik postopka: francoščina
   Predsednik sedmega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 171, 26.5.2015.


title: Zadeva C-525/12: Tožba, vložena 19. novembra 2012 – Evropska komisija proti Zvezni republiki Nemčiji

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/35

         Tožba, vložena 19. novembra 2012 – Evropska komisija proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Zadeva C-525/12)
   2013/C 26/67
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: E. Manhaeve in G. Wilms, agenta)

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija

      Predloga tožeče stranke

   Tožeča stranka predlaga, naj se

               1.

               ugotovi, da Zvezna republika Nemčija s tem, da je nekatere storitve izvzela iz uporabe razlage pojma „storitve za rabo vode“, ni izpolnila obveznosti iz Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike (Okvirna direktiva o vodah) (1), natančneje iz členov 2, točka 38, in 9;

               2.

               Zvezni republiki Nemčiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Komisija meni, da odvzem, zajezitev, shranjevanje, obdelava in distribucija površinske ali podzemne vode za proizvodnjo električne energije iz vodnih virov, plovbo in varstvo pred poplavami spadajo med storitve za rabo vode. Poleg tega je mogoče lastno rabo opredeliti kot storitev za rabo vode.
   Uporaba pojma „storitve za rabo vode“ s strani tožene stranke naj bi bila v nasprotju s členom 9 Okvirne direktive o vodah (ODV). Iz področja uporabe storitev za rabo vode v smislu Direktive naj bi izvzemala storitve za rabo vode, kot so zajezitev, ki se uporablja za proizvodnjo električne energije iz vodnih virov, plovbo in varstvo pred poplavami. Taka ozka razlaga naj ne bi bila v skladu z ODV, spodkopavala naj bi učinek člena 9 ODV in s tem ogrožala uresničevanje cilja Direktive.
   Dodaja, da imajo države članice določeno stopnjo diskrecije, da na podlagi člena 9 ODV iz povračila stroškov izključijo storitve za rabo vode. Najprej naj bi smele upoštevati družbene, ekološke in gospodarske učinke povračila stroškov in geografske in klimatske danosti. Dalje bi se lahko država članica v skladu s členom 9(4) ODV odločila, da ne bo uporabila določb člena 9(1), drugi pododstavek, ODV glede cenovne politike za vodo in povračila stroškov za storitve za rabo vode. Pogoj za to naj bi bil, da naj bi šlo za obstoječo prakso v državi članici in da naj ne bi bilo ogroženo uresničevanje ciljev te direktive.
   Vendar pa popolna izključitev iz storitev za rabo vode v znatnem obsegu, kot je predvidela tožena stranka, zelo presega to diskrecijsko pravico.

      (1)  UL L 327, str. 1.


title: Zadeva T-150/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. julija 2017 – Ecolab USA/EUIPO (ECOLAB) (Znamka Evropske unije — Mednarodna registracija znamke, v kateri je imenovana Evropska unija — Besedna znamka ECOLAB — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisnost — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Enako obravnavanje — Obveznost obrazložitve — Člen 75 Uredbe št. 207/2009)

text:
               28.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 283/39

         Sodba Splošnega sodišča z dne 13. julija 2017 – Ecolab USA/EUIPO (ECOLAB)
   (Zadeva T-150/16) (1)

   ((Znamka Evropske unije - Mednarodna registracija znamke, v kateri je imenovana Evropska unija - Besedna znamka ECOLAB - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisnost - Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Enako obravnavanje - Obveznost obrazložitve - Člen 75 Uredbe št. 207/2009))
   (2017/C 283/59)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Ecolab USA, Inc. (Wilmington, Delaware, Združene države Amerike) (zastopnika: V. Töbelmann in C. Menebröcker, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (zastopnika: H. O’Neill in K. Doherty, agenta)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 26. januarja 2016 (zadeva R 644/2015-4) v zvezi z mednarodno prijavo, v kateri je imenovana Evropska unija, besedne znamke ECOLAB.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Ecolab USA, Inc. se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 211, 13.6.2016.


title: Zadeva C-500/10: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 29. marca 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Commissione tributaria centrale, sezione di Bologna – Italija) – Ufficio IVA di Piacenza proti Belvedere Costruzioni Srl (Obdavčenje — DDV — Člen 4(3) PEU — Šesta direktiva — Člena 2 in 22 — Samodejna ustavitev postopkov, ki tečejo pred davčnim sodiščem tretje stopnje)

text:
               26.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 151/6

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 29. marca 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Commissione tributaria centrale, sezione di Bologna – Italija) – Ufficio IVA di Piacenza proti Belvedere Costruzioni Srl
   (Zadeva C-500/10) (1)

   (Obdavčenje - DDV - Člen 4(3) PEU - Šesta direktiva - Člena 2 in 22 - Samodejna ustavitev postopkov, ki tečejo pred davčnim sodiščem tretje stopnje)
   2012/C 151/11
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Commissione tributaria centrale, sezione di Bologna

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Ufficio IVA di Piacenza

      Tožena stranka: Belvedere Costruzioni Srl

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Commissione tributaria centrale di Bologna – Davek na dodano vrednost – Člena 2 in 22 Direktive 77/388/EGS: Šesta direktiva Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih - Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1) – Obveznost držav članic, da zagotovijo učinkovito pobiranje DDV – Nacionalna ureditev, ki v določenih primerih določa konec sodnega postopka v davčnih sporih, ne da bi sodišče tretje stopnje vsebinsko odločilo o zahtevku, tako da postane odločba drugostopenjskega sodišča pravnomočna – Zatrjevani učinek odpovedi izterjave usklajenih davkov

      Izrek

   Člen 4(3) PEU ter člena 2 in 22 Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero je treba razlagati tako, da na področju davka na dodano vrednost ne nasprotujejo uporabi izjemne nacionalne določbe, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki določa samodejno ustavitev postopkov, ki tečejo pred davčnim sodiščem tretje stopnje, če so se začeli z vložitvijo tožbe na prvi stopnji več kot deset let – in v praksi več kot štirinajst let – pred začetkom veljavnosti te določbe, in davčna uprava v postopkih pred prvostopenjskim in pritožbenim sodiščem ni uspela, pri čemer zaradi navedene samodejne ustavitve odločba drugostopenjskega sodišča postane pravnomočna, terjatev, ki jo uveljavlja davčna uprava, pa ugasne.

      (1)  UL C 346, 18.12.2010.


title: Zadeva T-587/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 10. julija 2012 – Interspeed proti Komisiji (Nepogodbena odgovornost — Zunanji odnosi — Javni razpis EAR glede izvedbe del na mejnem prehodu Preševo (Srbija), financiranja teh del in drugih povezanih ukrepov — Neobstoj vzročne zveze)

text:
               18.8.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 250/13

         Sodba Splošnega sodišča z dne 10. julija 2012 – Interspeed proti Komisiji
   (Zadeva T-587/10) (1)

   (Nepogodbena odgovornost - Zunanji odnosi - Javni razpis EAR glede izvedbe del na mejnem prehodu Preševo (Srbija), financiranja teh del in drugih povezanih ukrepov - Neobstoj vzročne zveze)
   2012/C 250/24
   Jezik postopka: slovenščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Holding kompanija Interspeed a.d. (Beograd, Srbija) (zastopnik: M. Bošnjak, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: F. Erlbacher in B. Rous, zastopnika)

      Predmet

   Tožba zaradi povračila škode, ki naj nastala zaradi del, opravljenih na mejnem prehodu Preševo (Srbija) v skladu s pogodbo, ki jo je financirala EAR.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Holding kompanija Interspeed a.d. nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

      (1)  UL C 89, 19.3.2011.


title: Zadeva C-337/15 P: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 4. aprila 2017 – Evropski varuh človekovih pravic/Claire Staelen (Pritožba — Nepogodbena odgovornost Evropske unije — Obravnava pritožbe v zvezi z vodenjem seznama primernih kandidatov, izdelanega na podlagi javnega natečaja, s strani Evropskega varuha človekovih pravic — Kršitev dolžnosti skrbnega ravnanja — Pojem, dovolj resna kršitev‘ pravnega pravila Unije — Nepremoženjska škoda — Izguba zaupanja v delo Evropskega varuha človekovih pravic)

text:
               29.5.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 168/8

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 4. aprila 2017 – Evropski varuh človekovih pravic/Claire Staelen
   (Zadeva C-337/15 P) (1)

   ((Pritožba - Nepogodbena odgovornost Evropske unije - Obravnava pritožbe v zvezi z vodenjem seznama primernih kandidatov, izdelanega na podlagi javnega natečaja, s strani Evropskega varuha človekovih pravic - Kršitev dolžnosti skrbnega ravnanja - Pojem, dovolj resna kršitev‘ pravnega pravila Unije - Nepremoženjska škoda - Izguba zaupanja v delo Evropskega varuha človekovih pravic))
   (2017/C 168/08)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnik: Evropski varuh človekovih pravic (zastopniki: sprva G. Grill, nato L. Papadias, P. Dyrberg, agenti)

      Druga stranka v postopku: Claire Staelen (zastopnica: V. Olona, odvetnica)

      Izrek

               1.

               Predlog Claire Staelen v odgovoru na pritožbo, ki se nanaša na to, naj se varuhu človekovih pravic naloži plačilo odškodnine v višini 50 000 EUR, ni dopusten.

               2.

               Točke 1, 3 in 4 izreka sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 29. aprila 2015, Staelen/Varuh človekovih pravic (T-217/11, EU:T:2015:238), se razveljavijo.

               3.

               Evropski varuh človekovih pravic mora Claire Staelen plačati odškodnino v višini 7 000 EUR.

               4.

               Claire Stalen nosi svoje stroške in stroške Evropskega varuha človekovih pravic v zvezi z nasprotno pritožbo, ki je bila zavrnjena s sklepom z dne 29. junija 2016, Varuh človekovih pravic/Staelen (C-337/15 P, neobjavljen, EU:C:2016:670).

               5.

               Evropski varuh človekovih pravic nosi svoje stroške in stroške Claire Staelen v zvezi s postopkom na prvi stopnji in glavno pritožbo.

      (1)  UL C 294, 7.9.2015.


title: Zadeva T-269/10: Sodba Splošnega sodišča z dne 26. septembra 2012 – LIS proti Komisiji ( „Damping — Uvoz vgrajenih elektronskih kompaktnih fluorescentnih sijalk s poreklom iz Kitajske — Prošnja za vračilo pobranih dajatev — Člen 11(8) Uredbe (ES) št. 384/96 (postal člen 11(8) Uredbe (ES) št. 1225/2009) — Pogoji — Dokaz“ )

text:
               10.11.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 343/14

         Sodba Splošnega sodišča z dne 26. septembra 2012 – LIS proti Komisiji
   (Zadeva T-269/10) (1)

   (Damping - Uvoz vgrajenih elektronskih kompaktnih fluorescentnih sijalk s poreklom iz Kitajske - Prošnja za vračilo pobranih dajatev - Člen 11(8) Uredbe (ES) št. 384/96 (postal člen 11(8) Uredbe (ES) št. 1225/2009) - Pogoji - Dokaz)
   2012/C 343/22
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: LIS GmbH Licht Impex Service (Mettmann, Nemčija) (zastopniki: K.-P. Langenkamp, G. Hebrant in G. Holler, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: H. van Vliet in T. Maxian Rusche, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije C(2010) 2198 final z dne 12. aprila 2010 v zvezi s prošnjami za vračilo protidampinških dajatev, ki so bile plačane na uvoze vgrajenih elektronskih kompaktnih fluorescentnih žarnic s poreklom iz Ljudske republike Kitajske.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi LIS GmbH Licht Impex Service se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 234, 28.8.2010.


title: Zadeva T-357/07: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 16. decembra 2008 – Focus Magazin Verlag proti UUNT – Editorial Planeta (FOCUS Radio) ( Znamka Skupnosti – Postopek z ugovorom – Prijava besedne znamke Skupnosti FOCUS Radio – Prejšnje nacionalne besedne znamke FOCUS MILENIUM – Relativni razlog za zavrnitev – Verjetnost zmede – Člen 8(1)(b) Uredbe ES št. 40/94 )

text:
               7.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 32/33

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 16. decembra 2008 – Focus Magazin Verlag proti UUNT – Editorial Planeta (FOCUS Radio)
   (Zadeva T-357/07) (1)

   („Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti FOCUS Radio - Prejšnje nacionalne besedne znamke FOCUS MILENIUM - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe ES št. 40/94“)
   (2009/C 32/62)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Focus Magazin Verlag GmbH (München, Nemčija) (zastopniki: B. Müller, R. Schweizer in T. Schwarz, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: D. Botis, zastopnik)

      Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe UUNT: Editorial Planeta, SA (Barcelona, Španija)
   Predmet
   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 30. julija 2007 (zadeva R 269/2005-4) glede postopka z ugovorom med Editorial Planeta, SA in Focus Magazin Verlag GmbH.
   Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Focus Magazin Verlag GmbH se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 269, 10.11.2007.


title: Zadeva C-217/09: Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 17. decembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte – Italija) – Maurizio Polisseni proti Azienda Sanitaria Locale N. 14 V.C.O., Antonio Giuliano (Člen 104(3), prvi pododstavek, Poslovnika — Člen 49 PDEU — Svoboda ustanavljanja — Javno zdravje — Lekarne — Bližina — Oskrba prebivalstva z zdravili — Dovoljenje za poslovanje — Ozemeljska porazdelitev lekarn — Določitev omejitev, ki temeljijo na merilu gostote prebivalstva — Najkrajša razdalja med lekarnami)

text:
               16.4.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 120/2

         Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 17. decembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte – Italija) – Maurizio Polisseni proti Azienda Sanitaria Locale N. 14 V.C.O., Antonio Giuliano
   (Zadeva C-217/09) (1)

   (Člen 104(3), prvi pododstavek, Poslovnika - Člen 49 PDEU - Svoboda ustanavljanja - Javno zdravje - Lekarne - Bližina - Oskrba prebivalstva z zdravili - Dovoljenje za poslovanje - Ozemeljska porazdelitev lekarn - Določitev omejitev, ki temeljijo na merilu gostote prebivalstva - Najkrajša razdalja med lekarnami)
   2011/C 120/02
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Stranke

      Tožeča stranka: Maurizio Polisseni

      Toženi stranki: Azienda Sanitária Locale N. 14 V.C.O. Omegna, António Giuliano

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunale Amministrativo Regionale del Piemonte – Razlaga členov 43, 152 in 153 ES – Odpiranje novih lekarn – Nacionalna zakonodaja, ki izdajo dovoljenja za preselitev lekarne pogojuje z upoštevanjem najkrajše razdalje med dvema lekarnama

      Izrek

               1.

               Člen 49 PDEU je treba razlagati tako, da načeloma ne nasprotuje nacionalnim predpisom, kakršni so ti v postopku v glavni stvari, ki omejujejo izdajo dovoljenja za odprtje novih lekarn s tem, da določajo:

                           —

                           da se lahko na vsakem območju lekarniške dejavnosti odpre načeloma samo ena lekarna na 4 000 ali 5 000 prebivalcev in

                           —

                           da mora vsaka lekarna upoštevati najkrajšo razdaljo glede na že obstoječe lekarne, pri čemer je ta razdalja praviloma 200 metrov.

               2.

               Vendar pa člen 49 PDEU nasprotuje takim nacionalnim predpisom, če osnovni pravili najmanjšega števila 4 000 ali 5 000 prebivalcev in najkrajše razdalje 200 metrov na vsem geografskem območju s posebnimi demografskimi značilnostmi preprečujeta odprtje zadostnega števila lekarn, ki bi lahko zagotovile ustrezno lekarniško oskrbo, kar pa mora preveriti nacionalno sodišče.

      (1)  UL C 205, 29.8.2009.


title: Zadeva C-141/14: Tožba, vložena 24. marca 2014 – Evropska komisija proti Republiki Bolgariji

text:
               26.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 159/18

         Tožba, vložena 24. marca 2014 – Evropska komisija proti Republiki Bolgariji
   (Zadeva C-141/14)
   2014/C 159/24
   Jezik postopka: bolgarščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: E. White, P. Mihajlova, C. Hermes)

      Tožena stranka: Republika Bolgarija

      Predlog

   Komisija Sodišču predlaga, naj odloči:

               —

               Republika Bolgarija s tem, da območja, ki so pomembna za varstvo ptic, ni v celoti vključila v posebno območje varstva „Kaliakra“, ni ozemelj, ki so glede na število in velikost najprimernejša za varstvo vrst iz Priloge I k Direktivi 2009/147/ES (1) in varstvo redno pojavljajočih se selitvenih vrst ptic, ki niso navedene v Prilogi I, na geografskem območju morja in kopnega, kjer se uporablja Direktiva 2009/147/ES, razvrstila kot posebno območje varstva. Zato Republika Bolgarija ni izpolnila obveznosti iz člena 4(1) in (2) Direktive 2009/147/ES.

               —

               Republika Bolgarija s tem, da je odobrila projekte „AES Geo Enerdži“ OOD, „Uindteh“ OOD, „Brestiom“ OOD, „Disib“ OOD, „Eko Enerdži“ OOD in „Longman Investmant“ OOD na območju, pomembnem za varstvo ptic, „Kaliakra“, ki ni bilo razvrščeno kot posebno območje varstva, čeprav bi to moralo biti, ni izpolnila obveznosti iz člena 4(4) Direktive 2009/147/ES, kot ga je razložilo Sodišče Evropske unije v zadevah C-96/98 in C-374/98.

               —

               Republika Bolgarija s tem, da je odobrila projekte na posebnem območju varstva „Kaliakra“, na območju, pomembnem za Skupnost, „Kompleks Kaliakra“ in na posebnem območju varstva „Belite Skali“ („Kaliakra uind pauar“ AD, „EVN Enertrag Kavarna“ OOD, „TSID – Atlas“ EOOD, „Vertikal – Petkov i s-ie“ OOD, igrišče za golf in toplice „Treyshan Klifs Golf end Spa Rezort“ OOD), ni izpolnila obveznosti iz člena 6(2) Direktive 92/43/EGS (2), kot ga je razložilo Sodišče Evropske unije v zadevah C-117/03 in C-244/05, ker ni storila vse potrebno, da prepreči slabšanje stanja naravnih habitatov in habitatov vrst ter vznemirjanje vrst, za katere so bila območja določena.

               —

               Republika Bolgarija s tem, da ni opravila ustrezne presoje skupnih vplivov projektov, ki so bili odobreni na območju „Kaliakra“, ki je pomembno za varstvo ptic in ki ni bilo razvrščeno kot posebno območje varstva, („AES Geo Enerdži“ OOD, „Uindteh“ OOD, „Brestiom“ OOD, „Disib“ OOD, „Eko Enerdzži“ OOD in „Longman Investmant“ OOD), ni izpolnila obveznosti iz člena 2(1) v povezavi s členom 4(2) in (3) in Prilogo III, točka 1(b), k Direktivi 2011/92/EU (3).

               —

               Republiki Bolgariji se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Republika Bolgarija območja „Kaliakra“ ni razvrstila kot posebno območje varstva do meja območja „Kaliakra“, ki je pomembno za varstvo ptic, kar pomeni kršitev Direktive o pticah.
   S tem, da je odobrila vrsto projektov za gospodarske dejavnosti na posebnem območju varstva „Kaliakra“, na posebnem območju varstva „Belite skali“ in na območju, pomembnem za Skupnost, „Kompleks Kaliakra“, je Republika Bolgarija kršila Direktivo o pticah, Direktivo o habitatih in Direktivo PVO, ker je dopustila uničenje ali občutno poslabšanje stanja prednostnih edinstvenih naravnih habitatov in habitatov vrst ter vznemirjanje vrst in ni upoštevala skupnih učinkov večjega števila projektov.

      (1)  Direktiva 2009/147/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. novembra 2009 o o ohranjanju prosto živečih ptic (UL L 20, str. 7).

      (2)  Direktiva Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102).

      (3)  Direktiva 2011/92/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (UL L 26, str. 1).


title: Zadeva C-354/07: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italija) 31. julija 2007 – IFB Stroder Srl proti Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

text:
               20.10.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 247/9

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italija) 31. julija 2007 – IFB Stroder Srl proti Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
   (Zadeva C-354/07)
   (2007/C 247/12)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predložitveno sodišče
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: IFB Stroder Srl

      Tožena stranka: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Po določbah členov 2 in 3 [Direktive 89/105/EGS (1)], ki urejajo razmerje med upravnimi organi države članice in farmacevtskimi podjetji – tako, da je določitev cene za zdravilo ali povišanje cene zdravila izvedeno na podlagi podatkov, ki jih zagotovijo [slednja], vendar le, če to odobrijo pristojni organi, torej na podlagi dialoga med podjetji samimi in organi, pristojnimi za nadzor nad izdatki za farmacevtske izdelke – je v členu 4(1) določena „zamrznitev cen vseh zdravil ali določenih kategorij zdravil“, ki je zamišljena kot splošen ukrep, da je treba vsaj enkrat na leto opraviti pregled, da se ugotovi, ali makroekonomske okoliščine upravičujejo nadaljevanje zamrznitve.
               Ta določba daje pristojnim organom rok 90 dni od začetka pregleda, v katerem morajo ti objaviti, kakšna bodo povišanja ali znižanja cen, če sploh.
               Ali se taka določba v delu, ki določa „znižanja cen, če sploh“, razlaga tako, da je poleg splošnega ukrepa zamrznitve cen vseh zdravil ali določenih kategorij zdravil dovoljen tudi drug splošen ukrep znižanja cen vseh zdravil ali določenih kategorij zdravil, ali se besede „znižanja cen, če sploh“ nanašajo izključno na zdravila, ki so že predmet zamrznitve cen?

               2.

               Ali se člen 4(1) v delu, kjer pristojnim organom države članice v primeru zamrznitve cen nalaga, da vsaj enkrat na leto opravijo pregled, da ugotovijo ali makroekonomske okoliščine upravičujejo nespremenjeno nadaljevanje zamrznitve, razlaga tako, da je mogoče tak ukrep, če je odgovor na prvo vprašanje, da je znižanje cen dovoljeno, uporabiti celo večkrat v enem samem letu in to ponavljati v več letih (od 2002 do 2010)?

               3.

               Ali je na podlagi zgoraj navedenega člena 4, če ga beremo v povezavi z uvodnimi izjavami, ki so usmerjene k prvotnemu cilju ukrepov, ki je „pospeševanje javnega zdravja z zagotavljanjem razpoložljivosti ustrezne preskrbe z zdravili po razumni ceni in preprečevanje odstopanj pri takšnih ukrepih, ki lahko ovirajo ali izkrivljajo promet z zdravili v Skupnosti“, dovoljeno sprejetje ukrepov, ki se sklicujejo bolj na ocenjeno ekonomsko vrednost izdatkov kot pa na določeno vrednost (vprašanje se nanaša na oba primera)?

               4.

               Ali se morajo zahteve, povezane s spoštovanjem zgornjih mej izdatkov za farmacevtske izdelke, za določitev katerih je pristojna vsaka država članica, nanašati izključno na izdatke za farmacevtske izdelke, ali imajo države članice diskrecijsko pravico, da upoštevajo tudi podatke v zvezi z drugimi izdatki za zdravstveno varstvo?

               5.

               Ali je treba načeli preglednosti in sodelovanja zadevnih podjetij pri ukrepih zamrznitve ali splošnega znižanja cen zdravil, ki izhajata iz Direktive, razlagati tako, da je vedno in za vsak primer treba določiti možnost odstopanja od cene, ki je določena, (člen 4(2) Direktive) in možnost konkretnega sodelovanja podjetja, ki zaprosi za odstopanje, pri čemer morajo posledično upravni organi obrazložiti morebitno zavrnitev?

      (1)  Direktiva Sveta 89/105/EGS z dne 21. decembra 1988 v zvezi s preglednostjo ukrepov, ki urejajo določanje cen zdravil za človeško uporabo in njihovo vključitev v področje nacionalnih sistemov zdravstvenega zavarovanja (UL L 40, str. 8).