title: Zadeva T-434/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 6. septembra 2013 – Europäisch-Iranische Handelsbank proti Svetu (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi proti Iranu zaradi preprečitve širjenja jedrskega orožja — Zamrznitev sredstev — Obveznost obrazložitve — Pravica do obrambe — Pravica do učinkovitega sodnega varstva — Očitna napaka pri presoji — Lastninska pravica — Sorazmernost)

text:
               19.10.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 304/16

         Sodba Splošnega sodišča z dne 6. septembra 2013 – Europäisch-Iranische Handelsbank proti Svetu
   (Zadeva T-434/11) (1)

   (Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi proti Iranu zaradi preprečitve širjenja jedrskega orožja - Zamrznitev sredstev - Obveznost obrazložitve - Pravica do obrambe - Pravica do učinkovitega sodnega varstva - Očitna napaka pri presoji - Lastninska pravica - Sorazmernost)
   2013/C 304/26
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Europäisch-Iranische Handelsbank AG (Hamborug, Nemčija) (zastopniki: najprej S. Ashley, S. Gadhia, solicitors, H. Hohmann, odvetnik, D. Wyatt, QC, in R. Blakeley, barrister, nato S. Ashley, H. Hohmann, D. Wyatt, R. Blakeley, S. Jeffrey in A. Irvine, solicitors)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: F. Naert in R. Liudvinaviciute-Cordeiro, zastopnika)

      Intervenientke v podporo tožene stranke: Evropska komisija (zastopniki: najprej E. Paasivirta in S. Boelaert, nato E. Paasivirta in M. Konstantinidis, zastopniki); in Združeno kraljestvo Velike Britanije in Severne Irske (zastopniki: S. Behzadi-Spencer, A. Robinson in C. Murrell, zastopniki, skupaj z J. Swift, QC, in R. Palmer, barrister)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti, prvič, Sklepa Sveta 2011/299/SZVP z dne 23. maja 2011 o spremembah Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 136, str. 65), drugič, Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 503/2011 z dne 23. maja 2011 o izvajanju Uredbe (EU) št. 961/2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 136, str. 26), tretjič, Sklepa Sveta 2011/783/SZVP z dne 1. decembra 2011 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 319, str. 71), četrtič, Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 1245/2011 z dne 1. decembra 2011 o izvajanju Uredbe (EU) št. 961/2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 319, str. 11) in petič, Uredbe Sveta (EU) št. 267/2012 z dne 23. marca 2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 961/2010 (UL L 88, str. 1) v delu, v katerem se ti akti nanašajo na tožečo stranko.

      Izrek

               1.

               Izvedbena uredba Sveta (EU) št. 503/2011 z dne 23. maja 2011 o izvajanju Uredbe (EU) št. 961/2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in Sklep Sveta 2011/299/SZVP z dne 23. maja 2011 o spremembah Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu se razglasita za nična v delu, v katerem se nanašata na Europäisch-Iranische Handelsbank AG.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Europäisch-Iranische Handelsbank nosi poleg treh petin svojih stroškov tudi tri petine stroškov, ki jih je priglasil Svet Evropske unije.

               4.

               Svet nosi poleg dveh petin svojih stroškov tudi dve petini stroškov, ki jih je priglasila Europäisch-Iranische Handelsbank.

               5.

               Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska ter Evropska komisija nosita vsak svoje stroške.

      (1)  UL C 282, 24.9.2011.


title: Zadeva T-304/04: Tožba Italijanske republike proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 22. julija 2004

text:
               9.10.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 251/27

         Tožba Italijanske republike proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 22. julija 2004
   (Zadeva T-304/04)
   (2004/C 251/51)
   Jezik postopka: italijanščina
   Italijanska republika, ki jo zastopa Antonio Cingolo, avvocato dello Stato, je dne 22. julija 2004 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično odločbo Komisije št. K(2004) 1812 konč. z dne 19. maja 2004, s katero je ugotovljeno, da so pomoči, ki jih je Italija (v skladu z zakonom št. 394 iz leta 1981) v obliki znižanih obresti mero dodelila družbi WAM S.p.A. v znesku 104.313,20 EUR, od 24. aprila 1996 naprej ter v znesku 106.366,60, od 9. novembra 2000 naprej (državna pomoč št. C 4/2003/ (prej NN 102/2002)), nezakonite in se zahteva njihova povrnitev;

               —

               razglasi za nične vse morebitne, z izpodbijanim aktom povezane akte, oziroma akte, ki so bili sprejeti na njegovi podlagi; in Komisiji Evropskih skupnosti naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene navedbe
   Italijanska republika pred Sodiščem prve stopnje Evropskih skupnosti izpodbija dopis Evropske komisije z dne 19. maja 2004 št. K(2004) 1812 konč., s katerim je pomoči, ki jih je Italija (v skladu z zakonom št. 394 iz leta 1981), v obliki znižanih obresti, dodelila družbi WAM S.p.A. v znesku 104.313,20 EUR, od 24. aprila 1996 naprej ter v znesku 106.366,60 od 9. novembra 2000 naprej (državna pomoč št. C 4/2003/ (prej NN 102/2002)) opredelila kot nezakonite in zahteva njihovo povračilo. Zakon št. 394 iz leta 1981 med drugim podpira italijanska podjetja, ki želijo ustanoviti podružnice, predstavništva, trgovine in skladišča.
   Italijanska republika med izpodbojnimi razlogi navaja:

               A)

               Bistveno kršitev postopka zaradi kršitve pravice do obrambe, kršitev načel transparentnosti in kontradiktornosti, zato ker Komisija Italiji nikoli ni poslala prepisa odločbe o začetku postopka.

               B)

               Bistveno kršitev postopka zaradi kršitve pravice do obrambe ter zato, ker akt ne vsebuje ustrezne obrazložitve, zakaj ni bila opravljena predhodna preiskava, saj Komisija ni ustrezno raziskala pritožbe in ni opravila drugih dejanj v okviru preiskovalnih pooblastil, ki so ji bila dodeljena z Uredbo št. 659/1999 (1).

               C)

               Zmotno oceno dejanskega stanja ter kršitev člena 1 (B) Uredb Komisije št. 69/2001 (2) in 70/2001 (3), ker je Komisija napačno ocenila zadevno pomoč kot „pomoč pri izvozu“.

               D)

               Kršitev načel zaupanja v pravo in dobre vere (bona fides) s tem, da Komisija navaja, da ni prejela zadostnih podatkov o pomoči, čeprav je bila seznanjena z zakonom št. 394/1981. Nasprotno naj cilj teh pomoči ne bi bil neposredno povezan z izvozom, temveč naj bi imele te pomoči za poglavitni cilj internacionalizacjo preko postavitve trdnih temeljev za proizvodnjo v tujini.

               E)

               Kršitev člena 87 in nasl. Pogodbe ES ter dolžnosti obrazložitve. S tem v zvezi se zatrjuje, da v izpodbijani Odločbi Komisija nikjer ne navaja zakaj in v kakšni meri naj bi obravnavana pomoč, ki je individualna in skromne narave, vplivala na trgovanje med državami članicami. Prav tako tožena stranka ne pojasnjuje na kakšni podlagi utemeljuje grožnjo izkrivljanja konkurence znotraj Skupnosti, predvsem v primeru pomoči, katere višina je precej omejena.

               F)

               Kršitev člena 4 Uredbe št. 69/2001 in dolžnosti obrazložitve, zato ker je Komisija predpis uporabila retroaktivno na dejansko stanje, ki ga je urejala predpis, ki ni več v veljavi.

               G)

               Kršitev dolžnosti obrazložitve, nesmiselnost, kršitev načela pravičnosti ter nepravilna uporaba Uredb št. 69/2001 in 70/2001, zato ker je Komisija prilagodila znesek povračila pomoči s pomočjo meril, ki bi bila morala biti ocenjena kot neprimerna in napačna.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL ES L 83, 27.3.99, str.1).

      (2)  Uredba Komisije (ES) št. 69/2001 z dne 12. januarja 2001 o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES pri de minimis pomoči (UL ES L 10, 13.1.2001, str. 30).

      (3)  Uredba Komisije (ES) št. 70/2001 z dne 12. januarja 2001 o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe Evropske skupnosti pri pomoči za majhna in srednje velika podjetja (UL ES L 10, 13.1.2001, str. 33).


title: Zadeva C-32/11: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 14. marca 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága – Madžarska) – Allianz Hungária Biztosító Zrt., Generali-Providencia Biztosító Zrt., Gépjármű Márkakereskedők Országos Szövetsége, Magyar Peugeot Márkakereskedők Biztosítási Alkusz Kft., Paragon-Alkusz Zrt., pravna naslednica družbe Magyar Opelkereskedők Bróker Kft. proti Gazdasági Versenyhivatal (Konkurenca — Člen 101(1) PDEU — Uporaba podobne nacionalne zakonodaje — Pristojnost Sodišča — Dvostranski sporazumi med zavarovalno družbo in serviserji avtomobilov glede urnih postavk za popravila — Postavke, povečane glede na število zavarovalnih pogodb, ki jih ti serviserji sklenejo kot posredniki zavarovalne družbe — Pojem „sporazum, katerega cilj je omejevanje konkurence“ )

text:
               18.5.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 141/3

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 14. marca 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága – Madžarska) – Allianz Hungária Biztosító Zrt., Generali-Providencia Biztosító Zrt., Gépjármű Márkakereskedők Országos Szövetsége, Magyar Peugeot Márkakereskedők Biztosítási Alkusz Kft., Paragon-Alkusz Zrt., pravna naslednica družbe Magyar Opelkereskedők Bróker Kft. proti Gazdasági Versenyhivatal
   (Zadeva C-32/11) (1)

   (Konkurenca - Člen 101(1) PDEU - Uporaba podobne nacionalne zakonodaje - Pristojnost Sodišča - Dvostranski sporazumi med zavarovalno družbo in serviserji avtomobilov glede urnih postavk za popravila - Postavke, povečane glede na število zavarovalnih pogodb, ki jih ti serviserji sklenejo kot posredniki zavarovalne družbe - Pojem „sporazum, katerega cilj je omejevanje konkurence“)
   2013/C 141/03
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Allianz Hungária Biztosító Zrt., Generali-Providencia Biztosító Zrt., Gépjármű Márkakereskedők Országos Szövetsége, Magyar Peugeot Márkakereskedők Biztosítási Alkusz Kft., Paragon-Alkusz Zrt., pravna naslednica družbe Magyar Opelkereskedők Bróker Kft.

      Tožena stranka: Gazdasági Versenyhivatal

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága – Razlaga člena 101(1) PDEU – Dvostranski sporazumi med zavarovalnico in določenimi serviserji avtomobilov, v katerih je urna postavka za popravilo, ki jo slednjim plača zavarovalnica, odvisna od števila in deleža zavarovalnih pogodb, ki jih sklene ta zavarovalnica s pomočjo serviserjev, ki so posredniki – Nacionalna ureditev, ki uporablja podoben pojem kot pravo Unije – Pojem „sporazumi, katerih cilj je preprečevanje, omejevanje ali izkrivljanje konkurence“

      Izrek

   Člen 101(1) PDEU je treba razlagati tako, da je mogoče za sporazume, s katerimi se družbe za avtomobilska zavarovanja bodisi z avtomobilskimi trgovci, ki delujejo kot avtomehanične delavnice, bodisi z združenjem, ki zastopa te trgovce, dvostransko dogovorijo o urni postavki, ki jo zavarovalna družba plača za popravilo vozil, ki so zavarovana pri njej, pri čemer je določeno, da je ta postavka odvisna med drugim od števila in deleža zavarovanj, ki jih je trgovec prodal kot zastopnik te družbe, šteti, da imajo omejevanje konkurence za „cilj“ v smislu te določbe, če je po posamični in konkretni preučitvi vsebine in cilja teh sporazumov ter iz gospodarskega in pravnega okvira, v katerega so umeščeni, razvidno, da so že po naravi škodljivi za dobro delovanje običajne konkurence na enem od dveh zadevnih trgov.

      (1)  UL C 145, 14.5.2011.


title: Razporeditev sodnikov v senate

text:
               9.10.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 251/12

         Razporeditev sodnikov v senate
   (2004/C 251/23)
   Sodišče prve stopnje je 13. septembra 2004 odločilo, da se oblikuje pet senatov petih sodnikov in pet senatov treh sodnikov za obdobje od 13. septembra 2004 do 30. septembra 2005 in jih razporedilo kot sledi:
   Prvi razširjeni senat petih sodnikov:
   G. Vesterdorf, predsednik, G. Cooke, g. García-Valdecasas, sodnika, ga. Labucka in ga. Trstenjak, sodnici
   Prvi senat treh sodnikov:
   G. Cooke, predsednik senata, G. García-Valdecasas, sodnik, ga. Labucka in ga. Trstenjak, sodnici
   Drugi razširjeni senat petih sodnikov:
   G. Pirrung, predsednik senata, G. Meij, g. Forwood, sodnika, ga. Pelikánová, sodnica, in g. Papasavvas, sodnik
   Drugi senat treh sodnikov:
   G. Pirrung, predsednik senata

               a)

               G. Meij, sodnik, in ga. Pelikánová, sodnica

               b)

               G. Forwood in g. Papasavvas, sodnika

         Tretji razširjeni senat petih sodnikov:
   G. Jaeger, predsednik senata, Ga. Tiili, sodnica, g. Azizi, sodnik, ga. Cremona, sodnica, in g. Czúcz, sodnik
   Tretji senat treh sodnikov:
   G. Jaeger, predsednik senata

               a)

               Ga. Tiili, sodnica, in g. Czúcz, sodnik

               b)

               G. Azizi, sodnik, in ga. Cremona, sodnica

         Četrti razširjeni senat petih sodnikov:
   G. Legal, predsednik senata, Ga. Lindh, sodnica, g. Mengozzi, sodnik, ga. Wiszniewska-Białecka, sodnica, in g. Vadapalas, sodnik
   Četrti senat treh sodnikov:
   G. Legal, predsenik senata

               a)

               Ga. Lindh, sodnica, in g. Vadapalas, sodnik

               b)

               G. Mengozzi, sodnik, in ga. Wiszniewska-Białecka, sodnica

         Peti razširjeni senat petih sodnikov:
   G. Vilaras, predsednik senata, Ga. Martins Ribeiro, sodnica, g. Dehousse, g. Šváby, sodnika, in ga. Jürimäe, sodnica
   Peti senat treh sodnikov:
   G. Vilaras, predsednik senata

               a)

               Ga. Martins Ribeiro in ga. Jürimäe, sodnici

               b)

               g. Dehousse in g. Šváby, sodnika

         Ne glede na medsebojno povezanost zadev bodo sodniki prvega senata treh sodnikov, ki zasedajo s predsednikom senata v senatu treh sodnikov, določeni na podlagi vrstnega reda iz člena 6 Poslovnika Sodišča prve stopnje. V drugem in petem senatu treh sodnikov predsednik senata zaseda bodisi s sodniki, navedenimi v tč. a), bodisi s sodniki, navedenimi v tč. b), odvisno od sestave, v kateri je določen kot poročevalec. V zadevah, v katerih je predsednik senata poročevalec, predsednik senata zaseda izmenično s sodniki ene in druge sestave glede na vrstni red vpisa zadev in ne glede na njihovo medsebojno povezanost.
   Zadeve, v katerih je poročevalec zaradi spremembe sestave senatov dodeljen drugemu senatu, se z dnem 13. septembra 2004 prerazdelijo senatu, kateremu je dodeljen od navedenega datuma.
   V zadevah, v katerih je bil zaključen pisni postopek in opravljena ustna obravnava ali narok zanjo določen pred 13. septembrom 2004, senati nadaljujejo ustne postopke, posvetovanje in izdajo sodb v prejšnjih sestavah.
   Sestava velikega senata
   Sodišče prve stopnje je dne 13. septembra 2004 v skladu s členom 10(1) Poslovnika odločilo, da veliki senat v obdobju od 13. septembra 2004 do 30. septembra 2005 sestavljajo predsednik g. Vesterdorf, predsedniki senatov g. Jaeger, g. Pirrung, g. Vilaras in g. Legal, sodniki razširjenega senata, ki bi lahko razsodili v sporni zadevi, če bi bila dodeljena senatu petih sodnikov in štirje ostali sodniki, ki jih predsednik Sodišča prve stopnje določi izmed sodnikov vsakega od senatov po vrstnem redu dobe službovanja na zadevni funkciji, skladno s členom 6 Poslovnika Sodišča prve stopnje.
   V zadevah, v katerih je bil zaključen pisni postopek in opravljena ustna obravnava oziroma narok zanjo določen pred 13. septembrom 2004, veliki senat nadaljuje ustni postopek, posvetovanje in izdajo sodb v prejšnji sestavi.
   Občna seja
   Sodišče prve stopnje je dne 13. septembra 2004 v skladu s členom 32(1)(pododstavek 2) Poslovnika odločilo, da bo v primeru, če bi bilo po določitvi generalnega pravobranilca v skladu s členom 17 Poslovnika število sodnikov občne seje sodo, vnaprej določeni vrstni red, po katerem predsednik Sodišča prve stopnje imenuje sodnika, ki ne bo sodeloval pri odločanju v zadevi, obratni vrstni red, ki določa, da so sodniki določeni po dobi službovanja na zadevni funkciji skladno s členom 6 Poslovnika, razen če je sodnik določen kot poročevalec. V tem primeru bo določen sodnik, ki je na podlagi vrstnega reda takoj pred njim.
   Določitev sodnika, ki bo nadomeščal predsednika Sodišča prve stopnje v postopkih izdaje začasnih odredb
   Sodišče prve stopnje je dne 13. septembra 2004 v skladu s členom 106 Poslovnika odločilo, da bo v obdobju od 13. septembra 2004 do 30. septembra 2005 o predlogih za izdajo začasnih odredb odločal g. sodnik García-Valdecasas, ki bo nadomeščal predsednika Sodišča prve stopnje v primeru, če bo le-ta odsoten ali če ne bo smel opravljati sodniške funkcije.
   Merila za dodelitev zadev senatom
   Sodišče prve stopnje je dne 13. septembra 2004 v skladu s členom 12 Poslovnika določilo merila za dodelitev zadev senatom za obdobje od 13. septembra 2004 do 30. septembra 2005 kot sledi:

               1.

               Zadeve se ob vložitvi tožbe dodelijo senatom treh sodnikov, kar ne prejudicira kasnejše uporabe členov 14 in 51 Poslovnika.

               2.

               Zahteve se dodelijo senatom po štirih različnih vrstnih redih, določenih po zaporedju, v katerem so bile vpisane v sodnem tajništvu:

                           —

                           za zadeve v postopkih glede pravil o konkurenci, ki se uporabljajo za podjetja, pravil o državnih pomočeh in pravil o trgovinskih zaščitnih ukrepih;

                           —

                           za zadeve iz člena 236 Pogodbe ES in člena 152 Pogodbe ESAE;

                           —

                           za zadeve glede pravic intelektualne lastnine, ki jih določa člen 130(1) Poslovnika;

                           —

                           za vse druge zadeve.

         V okviru navedenega vrstnega reda se prvi senat ne upošteva ob vsaki peti dodelitvi.
   Predsednik Sodišča prve stopnje lahko od tega vrstnega reda odstopi le zato, da bi upošteval medsebojno povezanost določenih zadev oziroma zagotovil enakomerno porazdelitev dela.


title: Zadeva T-81/08: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 29. aprila 2009 — Enercon proti UUNT (E-Ship) ( Znamka Skupnosti — Prijava besedne znamke Skupnosti E-Ship — Absolutni razlog za zavrnitev — Opisna narava — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 40/94 )

text:
               20.6.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 141/40

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 29. aprila 2009 — Enercon proti UUNT (E-Ship)
   (Zadeva T-81/08) (1)

   („Znamka Skupnosti - Prijava besedne znamke Skupnosti E-Ship - Absolutni razlog za zavrnitev - Opisna narava - Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 40/94“)
   2009/C 141/83
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Enercon GmbH (Aurich, Nemčija) (zastopnika: R. Böhm in V. Henke, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: S. Schäffner, zastopnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 4. decembra 2007 (zadeva R 319/2007-1) glede zahteve za registracijo znamke E-ship kot znamke Skupnosti.

      Izrek

               1)

               Tožba se zavrne.

               2)

               Enercon GmbH se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 107, 26.4.2008.


title: Zadeva C-288/04: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Unabhängiger Finanzsenat, Aussenstelle Wien (Avstrija), z dne 28. junija 2004 v zadevi AB proti Finanzamt für den 6., 7. und 15. Bezirk

text:
               9.10.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 251/3

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Unabhängiger Finanzsenat, Aussenstelle Wien (Avstrija), z dne 28. junija 2004 v zadevi AB proti Finanzamt für den 6., 7. und 15. Bezirk
   (Zadeva C-288/04)
   (2004/C 251/04)
   Unabhängiger Finanzsenat, Aussenstelle Wien, je s sklepom z dne 28. junija 2004 v zadevi AB proti Finanzamt für den 6., 7. und 15 Bezirk, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 6. julija 2004, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Unabhängiger Finanzsenat, Aussenstelle Wien, predlaga Sodišču, da odloči o naslednjih vprašanjih:

               1.

               Ali člen 13(1) Protokola o privilegijih in imunitetah Evropskih skupnosti nasprotuje obdavčitvi plač, mezd in drugih prejemkov, ki jih uradnikom in drugim uslužbencem plačuje Skupnost, v državah članicah le takrat, ko Skupnost izvršuje svojo pravico do obdavčitve?

               2.

               Ali člen 16(2) Protokola o privilegijih in imunitetah Evropskih skupnosti nasprotuje obdavčitvi plač, mezd in drugih prejemkov, ki jih uradnikom in drugim uslužbencem plačuje Skupnost, v državah članicah le takrat, ko je uradnik ali drug uslužbenec naveden v sporočilu v smislu tega člena, in ali na podlagi tega člena poslano sporočilo avtomatično upravičuje davčne organe držav članic, da uporabijo nacionalno davčno pravo glede uradnikov in drugih uslužbencev, ki niso navedeni v tem sporočilu in potemtakem tudi glede tistih uslužbencev, ki jih Skupnost obravnava kot lokalne uslužbence?


title: Zadeva C-125/12: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Mercantil n °1 de Granada (Španija) 8. marca 2012 – Promociones y Construcciones BJ 200 S.L. in drugi

text:
               16.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 174/15

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Mercantil no 1 de Granada (Španija) 8. marca 2012 – Promociones y Construcciones BJ 200 S.L. in drugi
   (Zadeva C-125/12)
   2012/C 174/22
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Juzgado de lo Mercantil no1 de Granada

      Stranke v postopku v glavni stvari

   Promociones y Construcciones BJ 200 S.L., Ignacio Alba Muñoz, stečajni upravitelj družbe Promociones y Construcciones BJ 200 S.L., in Agencia Estatal de la Administración Tributaria (izpostava državne davčne uprave)

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 199(1)(g) Direktive Sveta 2006/112/ES (1) z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost, ki določa, da „1. Države članice lahko določijo, da je oseba, ki je dolžna plačati DDV, davčni zavezanec, za katerega se opravi katera koli izmed naslednjih storitev: […] (g) dobava nepremičnin, ki jih prodaja dolžnik po sodbi v postopku obvezne prodaje drugi osebi“, v sodnih postopkih, pri katerih gre za postopek zaradi insolventnosti, začet na podlagi razglasitve insolventnosti navedenega dolžnika, razlagati tako, da se nanaša le na transakcije, ki strogo spoštujejo likvidacijsko naravo postopka ali fazo likvidacije, v kateri je ta postopek, tako da mora do odtujitve navedenih nepremičnin priti zaradi likvidacije vsega dolžnikovega premoženja, ali pa glede na to, da se lahko postopek zaradi insolventnosti med drugim zaključi z likvidacijo insolventne družbe, zajema tudi vsakršen prenos nepremičnin, ki ga insolventni dolžnik opravi med postopkom zaradi insolventnosti?

               2.

               Ali je treba člen 199(1)(g) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost razlagati tako, da „postopek obvezne prodaje drugi osebi“, na katerega se nanaša, zajema kolektivni sodni postopek zaradi insolventnosti, v katerem je bila – neodvisno od kakršne koli faze obvezne likvidacije njegovega premoženja in zgolj zaradi prikladnosti – opravljena prostovoljna prodaja dela ali delov njegovega premoženja, ali pa se, nasprotno, nanaša le na prisilne izvršbe, namenjene likvidaciji premoženja dolžnika po sodbi?

               3.

               Ali je v zadnjenavedenem primeru, če se člen 199(1)(g) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost nanaša le na prisilne izvršbe, namenjene likvidaciji premoženja dolžnika po sodbi, navedeno določbo mogoče razlagati tako, da ne dopušča obrnitve položaja davčnega zavezanca za DDV za primere, ko insolventni dolžnik opravi prenos nepremičnine zaradi prikladnosti in ker to ustreza interesom postopka zaradi insolventnosti ter neodvisno od kakršnega koli postopka likvidacije vsega njegovega premoženja, in se torej ne sme uporabiti nacionalni zakon, s katerim je bil dejanski stan člena 199(1)(g) Direktive 2006/112 razširjen na primere, ki jih ta določba ne zajema?

      (1)  UL L 347, str.1.


title: Zadeva C-47/13: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) 29. januarja 2013 – Martin Grund proti Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein

text:
               13.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 108/16

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) 29. januarja 2013 – Martin Grund proti Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein
   (Zadeva C-47/13)
   2013/C 108/34
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesverwaltungsgericht

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Martin Grund

      Tožena stranka: Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein

      Intervenint: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je kmetijsko zemljišče trajni pašnik v smislu člena 2, točka 2, uredbe (1), če se trenutno in že vsaj pet let uporablja za gojenje trav ali druge naravne zelnate krme, je pa bilo v tem obdobju orano in namesto z dosedanjo naravno zelnato krmo (v obravnavanem primeru deteljno-travno mešanico) posejano z drugo naravno zelnato krmo (v obravnavanem primeru sejano travno rušo), ali pa gre v takih primerih za kolobarjenje, zaradi katerega je nastanek trajnega pašnika izključen?

      (1)  Uredba Komisije (ES) št. 796/2004 z dne 21. aprila 2004 o podrobnih pravilih za izvajanje navzkrižne skladnosti, modulacije in integriranega administrativnega in kontrolnega sistema, predvidenih z Uredbo Sveta (ES) št. 1782/2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike ter o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete; UL, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 3 zvezek 44 str. 243.


title: Zadeva C-30/14: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 15. januarja 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Ryanair Ltd/PR Aviation BV (Predhodno odločanje – Direktiva 96/9/ES – Pravno varstvo baz podatkov – Baza podatkov, ki ni zavarovana ne z avtorsko pravico niti s pravico sui generis – Pogodbena omejitev pravic uporabnikov baz podatkov)

text:
               2.3.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 73/8

      Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 15. januarja 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Ryanair Ltd/PR Aviation BV
      (Zadeva C-30/14) (1)

      (Predhodno odločanje - Direktiva 96/9/ES - Pravno varstvo baz podatkov - Baza podatkov, ki ni zavarovana ne z avtorsko pravico niti s pravico sui generis - Pogodbena omejitev pravic uporabnikov baz podatkov)
      (2015/C 073/10)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Hoge Raad der Nederlanden

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Ryanair Ltd

         Tožena stranka: PR Aviation BV

         Izrek

      Direktivo 96/9/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 1996 o pravnem varstvu baz podatkov je treba razlagati tako, da se ne uporablja za baze podatkov, ki v skladu s to direktivo niso zavarovane niti z avtorsko pravico niti s pravico sui generis, zato členi 6(1), 8 in 15 navedene direktive ne pomenijo ovire, da bi subjekt, ki je ustvaril tako bazo podatkov – brez poseganja v veljavno nacionalno pravo – tretjim osebam pogodbeno omejil njeno uporabo.

         (1)  UL C 135, 5.5.2014.


title: Zadeva C-165/14: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 13. septembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Supremo – Španija) – Alfredo Rendón Marín/Administración del Estado (Predhodno odločanje — Državljanstvo Unije — Člena 20 PDEU in 21 PDEU — Direktiva 2004/38/ES — Pravica predkaznovanega državljana tretje države do prebivanja v državi članici — Tisti od staršev, ki ima izključno pravico do varstva in vzgoje dveh mladoletnih otrok, ki sta državljana Unije — Prvi otrok, ki ima državljanstvo države članice, v kateri prebiva — Drugi otrok, ki ima državljanstvo druge države članice — Nacionalna zakonodaja, s katero je izključena izdaja dovoljenja za prebivanje temu predniku zaradi njegove predkaznovanosti — Zavrnitev pravice do prebivanja, zaradi katere bi bila lahko otroka prisiljena zapustiti ozemlje Unije)

text:
               14.11.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 419/2

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 13. septembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Supremo – Španija) – Alfredo Rendón Marín/Administración del Estado
   (Zadeva C-165/14) (1)

   ((Predhodno odločanje - Državljanstvo Unije - Člena 20 PDEU in 21 PDEU - Direktiva 2004/38/ES - Pravica predkaznovanega državljana tretje države do prebivanja v državi članici - Tisti od staršev, ki ima izključno pravico do varstva in vzgoje dveh mladoletnih otrok, ki sta državljana Unije - Prvi otrok, ki ima državljanstvo države članice, v kateri prebiva - Drugi otrok, ki ima državljanstvo druge države članice - Nacionalna zakonodaja, s katero je izključena izdaja dovoljenja za prebivanje temu predniku zaradi njegove predkaznovanosti - Zavrnitev pravice do prebivanja, zaradi katere bi bila lahko otroka prisiljena zapustiti ozemlje Unije))
   (2016/C 419/02)
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Supremo

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Alfredo Rendón Marín

      Tožena stranka: Administración del Estado

      Izrek

   Člen 21 PDEU in Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi, v skladu s katero se državljanu tretje države, ki je eden od staršev mladoletnega otroka, ki je državljan Unije in ni državljan države članice gostiteljice ampak druge države članice ter ki ga ta od staršev vzdržuje in živi skupaj z njim v državi članici gostiteljici, samodejno zavrne izdaja dovoljenja za prebivanje zgolj iz razloga, da je predkaznovan.
   Člen 20 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje tej isti nacionalni ureditvi, v skladu s katero se državljanu tretje države, ki je eden od staršev mladoletnih otrok, ki sta državljana Unije in glede katerih izvršuje izključno pravico do vzgoje in varstva, samodejno zavrne izdaja dovoljenja za prebivanje zgolj iz razloga, da je predkaznovan, če morata ta otroka zaradi navedene zavrnitve zapustiti ozemlje Unije.

      (1)  UL C 175, 10.6.2014.


title: Zadeva C-590/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Nemčija) 15. decembra 2010 – Wolfgang Köppl proti Freistaat Bayern

text:
               26.3.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 95/2

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Nemčija) 15. decembra 2010 – Wolfgang Köppl proti Freistaat Bayern
   (Zadeva C-590/10)
   2011/C 95/02
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Wolfgang Köppl

      Tožena stranka: Freistaat Bayern

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člena 1(2) ter 8(2) in (4) Direktive 91/439/EGS (1) – zlasti glede na člena 2(1) in 3(1) Listine o temeljnih pravicah Evropske unije – razlagati tako, da je z njima državi članici („državi članici gostiteljici“) omogočeno, da ne prizna pravice do vožnje motornih vozil kategorije B, ki jo je v drugi državi članici („državi članici, ki je izdala vozniško dovoljenje“) ob kršitvi zahteve glede prebivališča iz člena 7(1)(b) Direktive 91/439/EGS – ki je razvidna že iz samega vozniškega dovoljenja – pridobila oseba, glede katere je država članica gostiteljica predhodno sprejela ukrepe v smislu člena 8(2) Direktive 91/439/EGS, če je ta oseba v državi članici, ki je izdala vozniško dovoljenje, kasneje pridobila pravico do vožnje motornih vozil kategorije C, ne da bi bila pri tem iz vozniškega dovoljenja razvidna kršitev pogoja prebivališča?

               2.

               Ali lahko država članica gostiteljica ob pritrdilnem odgovoru na to vprašanje zavrne priznanje pravice do vožnje motornih vozil kategorije C, ki jo je pridobila ta oseba?

      (1)  Direktiva Sveta z dne 29. julija 1991 o vozniških dovoljenjih (UL L 237, str. 1).


title: Zadeva C-514/07 P: Pritožba, ki jo je vložila Kraljevina Švedska 22. novembra 2007 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (veliki senat), razglašeno 12. septembra 2007 v zadevi Association de la presse internationale ASBL (API) proti Komisiji Evropskih skupnosti (T-36/04)

text:
               23.2.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 51/32

         Pritožba, ki jo je vložila Kraljevina Švedska 22. novembra 2007 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (veliki senat), razglašeno 12. septembra 2007 v zadevi Association de la presse internationale ASBL (API) proti Komisiji Evropskih skupnosti (T-36/04)
   (Zadeva C-514/07 P)
   (2008/C 51/54)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Pritožnica: Kraljevina Švedska (zastopnika: A. Falk in S. Johannesson)

      Drugi stranki v postopku: Association de la presse internationale ASBL (API) in Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi pritožnice:

               —

               točka 2 izreka sodbe Sodišča prve stopnje z dne 12. septembra 2007 v zadevi T-36/04 naj se razveljavi;

               —

               odločba Komisije z dne 20. novembra 2003 naj se v celoti razglasi za nično, skladno s predlogi, ki jih je API podala na prvi stopnji, torej tudi del, ki se nanaša na zavrnitev dostopa do dokumentov Komisije, predloženih v okviru zadev Honeywell proti Komisiji, T-209/01, General Electric proti Komisiji, T-210/01, in Komisija proti Avstriji, C-203/03, ter

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Sodišče prve stopnje je z izpodbijano odločbo kršilo pravo Skupnosti, ker odločbe Komisije ni v celoti razglasilo za nično.

               2.

               Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da imajo institucije v skladu s členom 4(2) Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (1) obveznost, da presodijo, ali bi razkritje lahko posamično in konkretno oslabilo interes, ki mora biti varovan kot izjema od razkritja. Samo v primeru pritrdilnega odgovora izjema utemeljuje zavrnitev razkritja tega dokumenta. Tako presojo je treba opraviti za vsak posamičen dokument. Pritožnica se strinja s to trditvijo.

               3.

               Vseeno pa je Sodišče prve stopnje ugotovilo, da Komisija ni zavezana opraviti take presoje v obravnavanem primeru, upoštevajoč obstoj splošne potrebe po zaupnosti za dokumente, ki so bili predloženi v okviru zadev v teku, dokler v teh zadevah ni opravljena obravnava. Ta splošna potreba po zaupnosti naj bi bila utemeljena na pravici do poštenega sojenja pred neodvisnim sodiščem in na dejstvu, da mora biti Komisiji omogočeno, da brani svoje interese kot stranka v sporu. Glede na to je Sodišče prve stopnje presodilo, da Komisija ni napačno opravila presoje, ko je zavrnila dostop do dokumentov.

               4.

               Pritožnica trdi, da ta zadnja ugotovitev ni skladna z obveznostjo preučitve prošnje za razkritje glede na vsebino posameznega dokumenta. Sodišča prve stopnje je s tem s svojo sodbo kršilo pravo Skupnosti.

      (1)  UL L 145, 31.5.2001, str. 43.


title: Zadeva T-345/03: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 12. marca 2008 – Evropaïki Dynamiki proti Komisiji ( Javna naročila storitev – Skupnostni postopek javnega razpisa – Opravljanje storitev v zvezi z razvojem in zagotavljanjem podpornih storitev Službe Skupnosti za informacije o raziskavah in razvoju (CORDIS) – Zavrnitev ponudbe ponudnika – Načeli enakega obravnavanja ponudnikov in preglednosti )

text:
               26.4.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 107/23

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 12. marca 2008 – Evropaïki Dynamiki proti Komisiji
   (Zadeva T-345/03) (1)

   („Javna naročila storitev - Skupnostni postopek javnega razpisa - Opravljanje storitev v zvezi z razvojem in zagotavljanjem podpornih storitev Službe Skupnosti za informacije o raziskavah in razvoju (CORDIS) - Zavrnitev ponudbe ponudnika - Načeli enakega obravnavanja ponudnikov in preglednosti“)
   (2008/C 107/36)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atene, Grčija) (zastopnika: sprva S. Pappas, nato N. Korogiannakis, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: C. O'Reilly in L. Parpala, zastopnika)
   Predmet
   Predlog tožeče stranke za razglasitev ničnosti odločbe o oddaji naročila, ki je predmet javnega razpisa Komisije ENTR/02/55 – CORDIS sklop št. 2 v zvezi z razvojem in zagotavljanjem podpornih storitev Službe Skupnosti za informacije o raziskavah in razvoju (CORDIS).
   Izrek

               1)

               Odločba Komisije z dne 16. julija 2003 o oddaji javnega naročila, ki je bil predmet javnega razpisa Komisije ENTR/02/55 – CORDIS sklop št. 2, se razglasi za nično.

               2)

               Komisiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 289, 29.11.2003.


title: Izbris zadeve C-548/03

text:
               30.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 106/22

         Izbris zadeve C-548/03 (1)

   (2005/C 106/50)

      (Jezik postopka: francoščina)

   S sklepom z dne 16. decembra 2004 je predsednik Sodišča Evropskih skupnosti odredil izbris zadeve pod opr. št. C-548/03: Evropski Parlament proti Svetu Evropske unije ob intervenciji Združenega Kraljestva Velike Britanije in Severne Irske in Irske.

      (1)  UL C 47, 21.2.2004.


title: Zadeva T-378/17: Tožba, vložena 8. junija 2017 – La Zaragozana/EUIPO – Heineken (CERVISIA)

text:
               7.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 256/39

         Tožba, vložena 8. junija 2017 – La Zaragozana/EUIPO – Heineken (CERVISIA)
   (Zadeva T-378/17)
   (2017/C 256/44)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: La Zaragozana, SA (Zaragoza, Španija) (zastopnica: L. Broschat García, odvetnica)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Heineken Italia SpA (Pollein, Italija)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Prijavitelj: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka EU, ki vsebuje besedni element „CERVISIA“ – prijava za registracijo št. 13395 397

      Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

      Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 13. marca 2017 v zadevi R 1241/2016-5

      Tožbeni predlog

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijano odločbo razveljavi.

      Navajani tožbeni razlog

               —

               Kršitev člena 8 (1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva C-179/09: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Belgija) 15. maja 2009 — Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Les amis de la Forêt de Soignes ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Marie-Noëlle Solvay, Alix Walsh proti Région wallonne

text:
               1.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 180/31

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Belgija) 15. maja 2009 — Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Les amis de la Forêt de Soignes ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Marie-Noëlle Solvay, Alix Walsh proti Région wallonne
   (Zadeva C-179/09)
   2009/C 180/53
   Jezik postopka: francoščina

      Predložitveno sodišče

   Conseil d'État

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Les amis de la Forêt de Soignes ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Marie-Noëlle Solvay, Alix Walsh

      Tožena stranka: Région wallonne

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1)

               Ali je mogoče člen 1(5) Direktive 85/337/EGS o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (1) razlagati tako, da s svojega področja uporabe izključuje zakonodajo — kot je dekret Valonske regije z dne 17. julija 2008 o nekaterih dovoljenjih, za katere obstajajo nujni razlogi v splošnem interesu — v kateri je navedeno samo, da morajo biti za podelitev gradbenih, okoljskih in enotnih dovoljenj za v njej našteta dela „izkazani nujni razlogi v splošnem interesu“, in s katero so „potrjena“ dovoljenja, za katera je navedeno, da so zanje „izkazani nujni razlogi v splošnem interesu“?

               2)

                           (a)

                           Ali členi 1, 5, 6, 7, 8 in 10a Direktive 85/337/EGS, kakor je bila spremenjena z Direktivo 97/11/ES (2) in Direktivo 2003/35/ES (3) nasprotujejo pravni ureditvi, v kateri je pravica do izvedbe projekta, za katerega je treba opraviti presojo vplivov, podeljena z zakonodajnim aktom, zoper katerega ni mogoč revizijski postopek pred sodiščem ali pred drugim neodvisnim in nepristranskim telesom, določenim z zakonom, s katerim bi bilo mogoče izpodbijati vsebino in postopek sprejetja odločbe, s katero je podeljena pravica do izvedbe projekta?

                           (b)

                           Ali je treba člen 9 Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah, ki je bila sklenjena 25. junija 1998 in jo je Evropska skupnost odobrila s Sklepom Sveta 2005/370/ES z dne 17. februarja 2005 (4), razlagati tako, da državam članicam nalaga, naj določijo možnost revizijskega postopka pred sodiščem ali pred drugim neodvisnim in nepristranskim telesom, določenim z zakonom, da se omogoči izpodbijanje zakonitosti odločb, dejanj ali opustitev, ki spadajo na področje uporabe člena 6, v zvezi z vsemi vsebinskimi ali postopkovnimi vprašanji, ki izhajajo iz stvarne in postopkovne ureditve odobritve projektov, za katere je treba opraviti presojo vplivov?

                           (c)

                           Ali je treba člen 10a Direktive 85/337/EGS, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2003/35/ES, ob upoštevanju Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah, ki je bila sklenjena 25. junija 1998 in jo je Evropska skupnost odobrila s Sklepom Sveta 2005/370/ES z dne 17. februarja 2005, razlagati tako, da državam članicam nalaga, naj določijo možnost revizijskega postopka pred sodiščem ali pred drugim neodvisnim in nepristranskim telesom, določenim z zakonom, da se omogoči izpodbijanje zakonitosti odločb, dejanj ali opustitev v zvezi z vsemi vsebinskimi ali postopkovnimi vprašanji, ki izhajajo iz stvarne in postopkovne ureditve odobritve projektov, za katere je treba opraviti presojo vplivov?

      (1)  Direktiva Sveta 85/337/EGS z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (UL L 175, str. 40).

      (2)  Direktiva Sveta 97/11/ES z dne 3. marca 1997 o spremembi Direktive 85/337/EGS o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (UL L 73, str. 5).

      (3)  Direktiva 2003/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. maja 2003 o sodelovanju javnosti pri sestavi nekaterih načrtov in programov v zvezi z okoljem in o spremembi Direktiv Sveta 85/337/EGS in 96/61/ES glede sodelovanja javnosti in dostopa do sodišč — Izjava Komisije (UL L 156, str. 17).

      (4)  Sklep Sveta 2005/370/ES z dne 17. februarja 2005 o sklenitvi Konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah, v imenu Evropske skupnosti (UL L 124, str. 1).


title: Zadeva C-232/08: Tožba, vložena 29. maja 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Nizozemski

text:
               15.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/25

         Tožba, vložena 29. maja 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Nizozemski
   (Zadeva C-232/08)
   (2008/C 209/37)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: T. van Rijn in K. Banks, pooblaščenca)

      Tožena stranka: Kraljevina Nizozemska
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da Kraljevina Nizozemska, s tem ko je izdala ribolovna dovoljenja ribiškim ladjam, katerih moč motorja presega vrednosti, določene v členu 29(2) Uredbe Sveta (ES) št. 850/1998 (1), ni izpolnila obveznosti na podlagi člena 23 Uredbe (ES) št. 2371/2002 (2) in člena 2(1) Uredbe (EGS) št. 2847/93 (3);

               —

               Kraljevini Nizozemski naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Komisija meni, da nizozemska vlada ni izpolnila izvedbenih obveznosti, s tem ko je kljub seznanjenosti s prekoračitvami določbe o največji moči motorja za ribolov izdala ribolovna dovoljenja na območju morske plošče.
   Na eni strani iz podatkov, ki jih je posredovala nizozemska vlada, izhaja, da so se Evrokuterji, ki sodelujejo v okviru zasebnih dogovorov, dolžni uskladiti z omejitvijo največje moči motorja v višini 300 konjskih moči šele od 1. maja 2009. Na drugi strani iz teh podatkov izhaja, da se pri nadzoru spoštovanja te določbe sistematično uporablja odstopanje v višini 12,5 % in da se posledično prekoračitve največje dovoljene moči motorja znotraj tega odstopanja ne kaznujejo.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 850/98 z dne 30. marca 1998 za ohranjanje ribolovnih virov s tehničnimi ukrepi za varovanje nedoraslih morskih organizmov (UL L 125, 27.4.1998, str. 1).

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 2371/2002 z dne 20. decembra 2002 o ohranjevanju in trajnostnem izkoriščanju ribolovnih virov v okviru skupne ribiške politike (UL L 358, 31.12.2002, str. 59).

      (3)  Uredba Sveta (EGS) št. 2847/93 z dne 12. oktobra 1993 o oblikovanju nadzornega sistema na področju skupne ribiške politike (UL L 261, 20.10.1993, str. 1).


title: Zadeva C-82/08: Sklep predsednika Sodišča z dne 10. novembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki

text:
               21.3.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 69/31

         Sklep predsednika Sodišča z dne 10. novembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Helenski republiki
   (Zadeva C-82/08) (1)

   (2009/C 69/65)

      Jezik postopka: grščina.

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 92, 12.4.2008.


title: Zadeva T-646/11: Sodba Splošnega sodišča z dne 23. septembra 2014 – Ipatau proti Svetu (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi proti Belorusiji — Zamrznitev sredstev in gospodarskih virov — Omejitve vstopa na ozemlje Unije in tranzita prek njega — Tožba za razglasitev ničnosti — Rok za vložitev tožbe — Dopustnost — Obveznost obrazložitve — Pravica do obrambe — Napaka pri presoji)

text:
               3.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 388/9

         Sodba Splošnega sodišča z dne 23. septembra 2014 – Ipatau proti Svetu
   (Zadeva T-646/11) (1)

   ((Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi proti Belorusiji - Zamrznitev sredstev in gospodarskih virov - Omejitve vstopa na ozemlje Unije in tranzita prek njega - Tožba za razglasitev ničnosti - Rok za vložitev tožbe - Dopustnost - Obveznost obrazložitve - Pravica do obrambe - Napaka pri presoji))
   2014/C 388/09
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Vadzim Ipatau (Minsk, Belorusija) (zastopnik: M. Michalauskas, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: F. Naert in B. Driessen, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Sveta 2011/666/SZVP z dne 10. oktobra 2011 o spremembi Sklepa 2010/639/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Belorusiji (UL L 265, str. 17) v delu, v katerem zadeva tožečo stranko, Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 1000/2011 z dne 10. oktobra 2011 o izvajanju člena 8a(1) Uredbe (ES) št. 765/2006 o omejevalnih ukrepih v zvezi z Belorusijo (UL L 265, str. 8) v delu, v katerem zadeva tožečo stranko, Sklepa Sveta z dne 14. novembra 2011 o zavrnitvi predloga tožeče stranke, da se njeno ime izbriše iz Sklepa Sveta 2011/69/SZVP z dne 31. januarja 2011 o spremembi Sklepa Sveta 2010/639/SZVP o omejevalnih ukrepih proti nekaterim uradnikom Belorusije (UL L 28, str. 40), in Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 84/2011 z dne 31. januarja 2011 o spremembi Uredbe (ES) št. 765/2006 o omejevalnih ukrepih proti predsedniku Lukašenku in nekaterim uradnikom Belorusije (UL L 28, str. 17)), ter za razglasitev ničnosti Sklepa Sveta 2012/642/SZVP z dne 15. oktobra 2012 o omejevalnih ukrepih proti Belorusiji (UL L 285, str. 1), in Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 1017/2012 z dne 6. novembra 2012 o izvajanju člena 8a(1) Uredbe (ES) št. 765/2006 o omejevalnih ukrepih v zvezi z Belorusijo (UL L 307, str. 7) v delu, v katerem zadeva tožečo stranko.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Vadzim Ipatau nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasil Svet Evropske unije.

      (1)  UL C 258, 25.8.2012.


title: Zadeva T-309/07: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 3. marca 2008 – Nizozemska proti Komisiji

text:
               26.4.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 107/43

         Sklep Sodišča prve stopnje z dne 3. marca 2008 – Nizozemska proti Komisiji
   (Zadeva T-309/07) (1)

   (2008/C 107/74)

      Jezik postopka: nizozemščina

   Predsednik osmega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 235, 6.10.2007.


title: Zadeva C-131/16: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 11. maja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Krajowa Izba Odwoławcza – Poljska) – Archus sp. z o.o., Gama Jacek Lipik/Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. (Predhodno odločanje — Javna naročila — Direktiva 2004/17/ES — Načela za oddajo naročil — Člen 10 — Načelo enakega obravnavanja ponudnikov — Obveznost naročnikov, da od ponudnikov zahtevajo spremembo ali dopolnitev njihovih ponudb — Pravica javnega naročnika, da obdrži bančno garancijo v primeru zavrnitve — Direktiva 92/13/EGS — Člen 1(3) — Revizijski postopki — Sklep o oddaji javnega naročila — Izključitev ponudnika — Ničnostni revizijski zahtevek — Pravni interes)

text:
               24.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 239/13

         Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 11. maja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Krajowa Izba Odwoławcza – Poljska) – Archus sp. z o.o., Gama Jacek Lipik/Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A.
   (Zadeva C-131/16) (1)

   ((Predhodno odločanje - Javna naročila - Direktiva 2004/17/ES - Načela za oddajo naročil - Člen 10 - Načelo enakega obravnavanja ponudnikov - Obveznost naročnikov, da od ponudnikov zahtevajo spremembo ali dopolnitev njihovih ponudb - Pravica javnega naročnika, da obdrži bančno garancijo v primeru zavrnitve - Direktiva 92/13/EGS - Člen 1(3) - Revizijski postopki - Sklep o oddaji javnega naročila - Izključitev ponudnika - Ničnostni revizijski zahtevek - Pravni interes))
   (2017/C 239/17)
   Jezik postopka: poljščina

      Predložitveno sodišče

   Krajowa Izba Odwoławcza

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Archus sp. z o.o., Gama Jacek Lipik

      Tožena stranka: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A.

      ob udeležbi: Digital-Center sp. z o.o.

      Izrek

               1.

               Načelo enakega obravnavanja gospodarskih subjektov iz člena 10 Direktive 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da javni naročnik v okviru postopka oddaje javnega naročila ponudnika pozove, naj predloži izjave ali dokumente, katerih predložitev je bila zahtevana z razpisno dokumentacijo in ki niso bili predloženi v roku za predložitev ponudb. Ta člen pa ne nasprotuje temu, da javni naročnik ponudnika pozove, naj pojasni ponudbo ali naj popravi očitno pisno pomoto v tej ponudbi, pod pogojem, da je tak poziv poslan vsem ponudnikom, ki so v enakem položaju, da so vsi ponudniki obravnavani enako in lojalno in da ta pojasnitev oziroma ta poprava ne pomeni predložitve nove ponudbe, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

               2.

               Direktivo Sveta 92/13/EGS z dne 25. februarja 1992 o uskladitvi zakonov in drugih predpisov o uporabi pravil Skupnosti za oddajo javnih naročil podjetij na vodnem, energetskem, transportnem in telekomunikacijskem področju, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2007/66/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2007, je treba razlagati tako, da lahko v položaju, kot je ta v zadevi v glavni stvari, v katerem sta bili v postopku oddaje javnega naročila predloženi dve ponudbi, javni naročnik pa je hkrati sprejel dva sklepa, in sicer sklep o zavrnitvi ponudbe enega od ponudnikov in sklep o oddaji naročila drugemu, izločeni ponudnik, ki je vložil zahtevek za revizijo zoper ta dva sklepa, zahteva izločitev ponudbe uspešnega ponudnika, tako da lahko pojem „določeno javno naročilo“ v smislu člena 1(3) Direktive 92/13, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2007/66, glede na okoliščine primera zajema potencialno izvedbo novega postopka oddaje javnega naročila.

      (1)  UL C 211, 13.6.2016.


title: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne  9. februarja 2006  v združenih zadevah od C-23/04 do C-25/04 (predlogi za sprejem predhodne odločbe Dioikitiko Protodikeio Athinon): Sfakianakis AEVE proti Elliniko Dimosio (Sporazum o pridružitvi med EGS in Madžarsko — Obveznost medsebojne pomoči carinskih organov — Naknadna izterjava carinskih dajatev zaradi preklica potrdil o prometu uvoženih proizvodov v državi izvoznici)

text:
               8.4.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 86/5

      SODBA SODIŠČA

   (drugi senat)
   z dne 9. februarja 2006
   v združenih zadevah od C-23/04 do C-25/04 (predlogi za sprejem predhodne odločbe Dioikitiko Protodikeio Athinon): Sfakianakis AEVE proti Elliniko Dimosio (1)

   (Sporazum o pridružitvi med EGS in Madžarsko - Obveznost medsebojne pomoči carinskih organov - Naknadna izterjava carinskih dajatev zaradi preklica potrdil o prometu uvoženih proizvodov v državi izvoznici)
   (2006/C 86/08)
   Jezik postopka: grščina
   V združenih zadevah od C-23/04 do C-25/04, katerih predmet so predlogi za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, ki jih je vložilo Dioikitiko Protodikeio Athinon (Grčija) z odločbami z dne 30. septembra 2003, ki so prispele na Sodišče 26. januarja 2004, v postopku Sfakianakis AEVE proti Elliniko Dimosio, je Sodišče (drugi senat), v sestavi C. W. A. Timmermans, predsednik senata, J. Makarczyk, R. Silva de Lapuerta (poročevalka), P. Kūris in G. Arestis, sodniki, generalni pravobranilec: P. Léger, sodna tajnica: M. Ferreira, glavna administratorka, 9. februarja 2006 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

               1.

               Člena 31(2) in 32 Protokola št. 4 Evropskega sporazuma o pridružitvi med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani in Republiko Madžarsko na drugi strani, ki je bil spremenjen z Odločbo št. 3/96 Pridružitvenega odbora med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani in Republiko Madžarsko na drugi strani z dne 28. decembra 1996 je treba razlagati tako, da morajo carinski organi države uvoznice upoštevati sodne odločbe, sprejete v državi izvoznici v postopkih proti izidom preverjanja veljavnosti potrdil o prometu blaga, ki so jih izvedli carinski organi države izvoznice, če so bili obveščeni o obstoju teh postopkov in vsebini teh odločb, in to neodvisno od dejstva, da je bila veljavnost potrdil o prometu preverjena na zahtevo carinskih organov države uvoznice.

               2.

               Polni učinek odprave carinskih dajatev, predvidene z Evropskim sporazumom o pridružitvi med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani in Republiko Madžarsko na drugi strani, zaključen z Odločbo Sveta in Komisije z dne 13. decembra 1993, nasprotuje upravnim odločbam, ki nalagajo plačilo carinskih dajatev, povišanih za takse in denarne kazni, ki jih sprejmejo carinski organi države uvoznice, preden bi jim bil posredovan dokončen izid postopkov, uvedenih zoper ugotovitve naknadnega preverjanja, in ko odločbe organov države izvoznice, ki prvotno izda potrdilo EUR.1, niso bile preklicane ali razglašene za nične.

               3.

               Na odgovor na prva tri vprašanja ne more vplivati dejstvo, da niti grški niti madžarski carinski organi niso zahtevali zasedanja Pridružitvenega odbora v skladu s členom 33 omenjenega protokola št. 4, kot je bil spremenjen z Odločbo št. 3/96.

      (1)  UL C 71, 20.3.2004

      UL C 85, 3.4.2004.


title: Zadeva T-74/09: Sklep Splošnega sodišča z dne 17. maja 2010 – Francija proti Komisiji

text:
               17.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 195/32

         Sklep Splošnega sodišča z dne 17. maja 2010 – Francija proti Komisiji
   (Zadeva T-74/09) (1)

   2010/C 195/52

      Jezik postopka: francoščina

   Predsednik četrtega senata je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 102, 1.5.2009.


title: Zadeva F-67/14: Sodba Sodišča za uslužbence (sodnik posameznik) z dne 25. junija 2015 – Mikulik/Svet (Javni uslužbenci — Uradniki — Poskusna doba — Podaljšanje poskusne dobe — Odpoved delovnega razmerja po koncu poskusne dobe — Poskusna doba, opravljena v neobičajnih okoliščinah)

text:
               3.8.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 254/24

         Sodba Sodišča za uslužbence (sodnik posameznik) z dne 25. junija 2015 – Mikulik/Svet
   (Zadeva F-67/14) (1)

   ((Javni uslužbenci - Uradniki - Poskusna doba - Podaljšanje poskusne dobe - Odpoved delovnega razmerja po koncu poskusne dobe - Poskusna doba, opravljena v neobičajnih okoliščinah))
   (2015/C 254/27)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Filip Mikulik (Praga, Češka republika) (zastopnik: M. Velardo, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bauer in M. Veiga, zastopnika)

      Predmet

   Razglasitev ničnosti odločbe o odpovedi delovnega razmerja tožeče stranke po koncu poskusne dobe in odprava domnevno nastale nepremoženjske škode.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               F. Mikulik nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasil Svet Evropske unije.

      (1)  UL C 380, 27.10.2014, str. 26.


title: Zadeva C-494/04: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 15. junija 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemska) — Heintz van Landewijck SARL proti Staatssecretaris van Financiën (Davčne določbe — Usklajevanje zakonodaje — Direktiva 92/12/EGS — Trošarina — Davčne oznake — Šesta direktiva DDV — Člena 2 in 27 — Izginotje tobačnih znamk)

text:
               2.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 212/5

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 15. junija 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemska) — Heintz van Landewijck SARL proti Staatssecretaris van Financiën
   (Zadeva C-494/04) (1)

   (Davčne določbe - Usklajevanje zakonodaje - Direktiva 92/12/EGS - Trošarina - Davčne oznake - Šesta direktiva DDV - Člena 2 in 27 - Izginotje tobačnih znamk)
   (2006/C 212/09)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Predložitveno sodišče
   Hoge Raad der Nederlanden
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Heintz van Landewijck SARL

      Tožena stranka: Staatssecretaris van Financiën
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Hoge Raad der Nederlanden — Razlaga člena 27(1) in (5) Šeste Direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih — Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL 1977 L 145, str. 1), kot je bila spremenjena z Deveto direktivo 78/583/EGS — Razlaga Direktive Sveta 92/12/EGS z dne 25. februarja 1992 o splošnem režimu za trošarinske proizvode in o skladiščenju, gibanju in nadzoru takih proizvodov (UL 1992 L 76, str. 1) — Združljivost nacionalne zakonodaje z ureditvijo Skupnosti — Trošarinske tobačne znamke — Izginotje pred uporabo.
   Izrek

               1)

               Niti Direktiva Sveta 92/12/EGS z dne 25. februarja 1992 o splošnem režimu za trošarinske proizvode in o skladiščenju, gibanju in nadzoru takih proizvodov niti načelo sorazmernosti ne ovirata držav članic, da sprejmejo zakonodajo, ki ne predvideva vračila plačanih trošarin, če so tobačne znamke izginile, preden so bile nalepljene na tobačne proizvode, če tega izginotja ni mogoče pripisati višji sili ali naključju in če ni ugotovljeno, da so bile znamke uničene ali so postale dokončno neuporabne, s čimer nalagajo finančno odgovornost izgube davčnih znamk kupcu.

               2)

               Člen 27(5) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih — Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero bi bilo treba razlagati tako, da neupoštevanje roka obvestila ni bistvena kršitev postopka, ki bi povzročila, da ukrepa za odstopanje, ki je bil pozno sporočen, ni mogoče uporabiti.

               3)

               Člen 27(1) in (5) Šeste direktive 77/388 bi bilo treba razlagati tako, da je posebna ureditev obračunavanja DDV z davčnimi znamkami, kot jo vzpostavlja člen 28 nizozemskega zakona o DDV z dne 28. junija 1968 (Wet op de omzetbelasting), združljiva z zahtevami, predvidenimi s tema določbama Direktive, in ne presega tega, kar je nujno potrebno za poenostavitev obračunavanja davka.

               4)

               Odsotnost obveznosti vračila zneskov, plačanih za nakup tobačnih znamk, ki ustrezajo davku na dodano vrednost, če so tobačne znamke izginile, preden so bile nalepljene na tobačne proizvode, ni nezdružljiva s Šesto direktivo 77/388, zlasti členom 27(1) in (5), če izginotja ni mogoče pripisati višji sili ali naključju in če ni ugotovljeno, da so bile znamke uničene ali da so postale dokončno neuporabne.

      (1)  UL C 45 z dne 19.2.2005.


title: Zadeva C-296/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour d'appel de Montpellier (Francija) 3. julija 2008 – Ministère public proti Ignaciu Pédru Santestebanu Goicoechei

text:
               30.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/34

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour d'appel de Montpellier (Francija) 3. julija 2008 – Ministère public proti Ignaciu Pédru Santestebanu Goicoechei
   (Zadeva C-296/08)
   (2008/C 223/54)
   Jezik postopka: francoščina
   Predložitveno sodišče
   Cour d'appel de Montpellier
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Ministère public

      Tožena stranka: Ignacio Pédro Santesteban Goicoechea
   Vprašanji za predhodno odločanje

               1)

               Ali okoliščina, da država članica – v obravnavanem primeru Španija – na podlagi člena 31(2) Okvirnega sklepa z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami (1) ni obvestila, da namerava še nadalje uporabljati dvo - ali večstranske sporazume, z uporabo pojma, nadomesti iz člena 31 tega okvirnega sklepa, državi članici nemogoča, da bi z drugo državo članico – v obravnavanem primeru Francijo, ki je podala izjavo na podlagi člena 32 okvirnega sklepa – uporabljala druge postopek od postopka z evropskim nalogom za prijetje?

               2)

               Če je odgovor na predhodnje vprašanje nikalen, ali pridržki države izvršiteljice slednji dopuščajo uporabo konvencije z dne 27. septembra 1996, ki je navedena v členu 32 okvirnega sklepa in je bila torej sprejeta pred 1. januarjem 2004, vendar je v tej državi izvršiteljici pričela veljati šele po 1. januarju 2004?

      (1)  Okvirni sklep Sveta 2002/584/PNZ z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami (UL L 190, str. 1).


title: Zadeva C-470/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Augstākās tiesas Senāts (Republika Latvija) 14. septembra 2011 – SIA Garkalns proti Rīgas dome

text:
               12.11.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 331/13

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Augstākās tiesas Senāts (Republika Latvija) 14. septembra 2011 – SIA „Garkalns“ proti Rīgas dome
   (Zadeva C-470/11)
   2011/C 331/23
   Jezik postopka: latvijščina

      Predložitveno sodišče

   Augstākās tiesas Senāts

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: SIA „Garkalns“

      Tožena stranka: Rīgas dome

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je treba člen 49 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in z njim povezano obveznost preglednosti razlagati tako, da je uporaba – v predhodno javno objavljenem zakonu – nedoločnega pravnega pojma, kot je „bistveno škodovanje interesom države in prebivalcev zadevnega upravnega območja“, ki ga je treba konkretizirati ob vsaki posamični uporabi s pomočjo smernic za razlago, hkrati pa pri oceni škodovanja svoboščini dopušča neko fleksibilnost, združljiva z dopustnimi omejitvami svobode opravljanja storitev?


title: Zadeva T-194/12: Tožba, vložena 30. aprila 2012 – Advance Magazine Publishers proti UUNT – Bauer Consumer Media (GOLF WORLD)

text:
               14.7.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/8

         Tožba, vložena 30. aprila 2012 – Advance Magazine Publishers proti UUNT – Bauer Consumer Media (GOLF WORLD)
   (Zadeva T-194/12)
   2012/C 209/13
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, Združene države Amerike) (zastopnik: R. Hacon, Barrister)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Bauer Consumer Media Ltd (Peterborough, Združeno kraljestvo)

      Predlogi

               —

               Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 9. februarja 2012 v zadevi R 239/2011-1 naj se razveljavi;

               —

               zadevna prijava za vse proizvode in storitve, ki je bila objavljena z namenom ugovora, naj se zavrne;

               —

               podredno, dokaz o uporabi naj se šteje za zadosten, ugovor pa naj se ponovno predloži oddelku za ugovore, da odloči o sporu med zadevnimi znamkami; in

               —

               nasprotni stranki naj se naloži plačilo stroškov v postopku z ugovorom, v postopku pred odborom za pritožbe in v postopku s to tožbo ter naj se povrnejo pristojbine za ugovor.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe.

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka „GOLF WORLD“, za proizvode in storitve iz razredov 9, 16, 35, 38 in 41 – prijava znamke Skupnosti št. 7070147.

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka.

      Navajana znamka ali znak: registracija besedne znamke Beneluksa št. 465586 „GOLF WORLD“ za proizvode iz razreda 16; registracija danske besedne znamke št. 541/1991 „GOLF WORLD“ za proizvode iz razreda 16; registracija francoske besedne znamke št. 1551025 „GOLF WORLD“ za proizvode iz razreda 16; registracija grške besedne znamke št. 96430 „GOLF WORLD“ za proizvode iz razreda 16; registracija italijanske besedne znamke št. 575282 „GOLF WORLD“ za proizvode iz razreda 16; registracija španske besedne znamke št. 1308477 „GOLF WORLD“ za proizvode iz razreda 16; registracija švedske besedne znamke št. 229611 „GOLF WORLD“ za proizvode iz razreda 16; registracija portugalske besedne znamke št. 259281 „GOLF WORLD“ za proizvode iz razreda 16; registracija irske besedne znamke št. 113474 „GOLF WORLD“ za proizvode iz razreda 16.

      Odločba oddelka za ugovore: ugovor se zavrne.

      Odločba odbora za pritožbe: pritožba se zavrne.

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 42 Uredbe Sveta št. 207/2009.


title: Zadeva C-123/07: Sklep predsednika Sodišča z dne 26. februarja 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Nizozemski

text:
               7.6.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 142/22

         Sklep predsednika Sodišča z dne 26. februarja 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Nizozemski
   (Zadeva C-123/07) (1)

   (2008/C 142/38)

      Jezik postopka: nizozemščina

   Predsednik Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 95, 28.4.2007.


title: Zadeva T-215/06: Tožba, vložena 8. avgusta 2006 — American Clothing Associates proti UUNT (Figurativna znamka — javorov list in črki RW)

text:
               14.10.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 249/12

         Tožba, vložena 8. avgusta 2006 — American Clothing Associates proti UUNT (Figurativna znamka — javorov list in črki RW)
   (Zadeva T-215/06)
   (2006/C 249/31)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: American Clothing Associates (Evergem, Belgija) (Zastopnika: P. Maeyaert in N. Clarembeaux, avocats)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razveljavitev odločbe prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 4. maja 2006 v zadevi R 1463/2005-1;

               —

               UUNT naložiti plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: Figurativna znamka, ki sestavljena iz upodobitve javorovega lista in črk RW za proizvode in storitve iz razredov 18, 25 in 40 (prijava št. 2 785 368)

      Odločba preizkuševalca: Zavrnitev registracije

      Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: Tožeča stranka se najprej sklicuje na kršitev člena 7(1)(h) Uredbe Sveta št. 40/94 in člena 6b Pariške konvencije, kolikor naj bi odbor za pritožbe UUNT ne upošteval celostnega vtisa prijavljene znamke in napačno presodil lastnost heraldičnega posnemanja javorovega lista, ki sestavlja znamko. Tožeča stranka obenem trdi, da ni prav, da odbor za pritožbe ni hotel upoštevati ugleda znamke v okviru uporabe absolutnega razloga za zavrnitev registracije po členu 7(1)(h) Uredbe št. 40/94.


title: Zadeva C-378/13: Tožba, vložena 2. julija 2013 – Evropska komisija proti Helenski republiki

text:
               7.9.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 260/31

         Tožba, vložena 2. julija 2013 – Evropska komisija proti Helenski republiki
   (Zadeva C-378/13)
   2013/C 260/58
   Jezik postopka: grščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: M. Patakia in A. Alcover San Pedro)

      Tožena stranka: Helenska republika

      Predlogi tožeče stranke

               —

               ugotovi naj se, da Helenska republika, s tem da ni sprejela ukrepov, potrebnih za izvršitev sodbe Sodišča z dne 6. oktobra 2005 v zadevi Komisija proti Helenski republiki, C-502/03, ni izpolnila obveznosti iz člena 260(1) PDEU;

               —

               Helenski republiki naj se naloži, naj Komisiji plača denarno kazen v višini 71 193,60 EUR za vsak dan zamude pri izvršitvi sodbe v zadevi C-502/03, in sicer od dne, ko bo sodba v tej zadevi razglašena, do dneva izvršitve sodbe v zadevi C-502/03;

               —

               Helenski republiki naj se naloži, naj plača Komisiji pavšalni znesek v višini 7 786,80 EUR na dan, od dneva razglasitve sodbe v zadevi C-502/03 do dneva razglasitve sodbe v tej zadevi oziroma do izvršitve sodbe v zadevi C-502/03, če se bo to zgodilo prej;

               —

               Helenski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               V sodbi z dne 6. oktobra 2005 v zadevi Komisija proti Helenski republiki, C-502/03, je Sodišče odločilo:

                           1.

                           Helenska republika s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za spoštovanje členov 4, 8 in 9 Direktive Sveta 75/442/EGS z dne 15. julija 1975 o odpadkih, kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 91/156/EGS z dne 18. marca 1991, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

                           2.

                           Helenski republiki se naloži plačilo stroškov.

               2.

               Člen 260(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije določa, da če Sodišče Evropske unije ugotovi, da katera od držav ni izpolnila neke obveznosti iz Pogodb, mora ta država sprejeti ukrepe, potrebne za izvršitev sodbe Sodišča.

               3.

               Potem ko je Komisija upoštevala predhodni postopek, ki ga določa člen 260 PDEU, je Helenski republiki poslala pisni opomin in dodatni pisni opomin, s katerima ji je omogočila, da predloži svoje pripombe v zvezi z izvršitvijo zgoraj navedene sodbe.

               4.

               Komisija je po preučitvi odgovorov Helenske republike na zgoraj navedena opomina in zlasti osmih poročil glede napredka, ki ji jih je posredovala Helenska republika, ugotovila, da več kot sedem let po razglasitvi zgoraj navedene sodbe Helenska republika še ni sprejela vseh ukrepov, potrebnih za izvršitev sodbe Sodišča z dne 6. oktobra 2005 v zadevi C-502/03, in se je odločila, da bo vložila tožbo v skladu s členom 260(2) PDEU.


title: Zadeva C-96/05: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Helenski republiki, vložena dne 21. februarja 2005

text:
               16.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 93/21

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Helenski republiki, vložena dne 21. februarja 2005
   (Zadeva C-96/05)
   (2005/C 93/39)
   Jezik postopka: grščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata Gerald Braun in Georgios Sabbos, pravna služba Komisije, je dne 21. februarja 2005 na Sodišču Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Helenski republiki.
   Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

               1.

               ugotovi, da je Helenska republika kršila obveznosti iz Direktive 2001/65/ES Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 27. septembra 2001 o spremembah Direktiv 78/660/EGS, 83/349/EGS in 86/635/EGS glede pravil vrednotenja za letne in konsolidirane računovodske izkaze nekaterih oblik družb kakor tudi bank in drugih finančnih institucij (1) s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev s to direktivo, oziroma s tem, da teh predpisov ni sporočila Komisiji;

               2.

               Helenski republiki naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za prenos direktive se je iztekel dne 1. januarja 2004.

      (1)  UL L 283, 27.10.2001, str. 28.


               12.9.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 220/1

         2009/C 220/01
   Zadnja objava Sodišča Evropskih skupnosti v Uradnem listu Evropske unije

         UL C 205, 29.8.2009

      Prejšnje objave

      UL C 193, 15.8.2009

      UL C 180, 1.8.2009

      UL C 167, 18.7.2009

      UL C 153, 4.7.2009

      UL C 141, 20.6.2009

      UL C 129, 6.6.2009

   Ti teksti so na voljo na:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Zadeva C-421/15 P: Pritožba, ki jo je Yoshida Metal Industry Co. Ltd vložila 29. julija 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 21. maja 2015 v združenih zadevah T-331/10 RENV in T-416/10 RENV, Yoshida Metal Industry Co. Ltd/Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

text:
               23.11.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 389/13

         Pritožba, ki jo je Yoshida Metal Industry Co. Ltd vložila 29. julija 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 21. maja 2015 v združenih zadevah T-331/10 RENV in T-416/10 RENV, Yoshida Metal Industry Co. Ltd/Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   (Zadeva C-421/15 P)
   (2015/C 389/15)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Yoshida Metal Industry Co. Ltd (zastopniki: J. Cohen, Solicitor, G. Hobbs QC, T. St Quintin, Barrister)

      Druge stranke v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Pi-Design AG, Bodum France, Bodum Logistics A/S

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču primarno predlaga, naj:

               a)

               sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 21. maja 2015 v združenih zadevah T-331/10 RENV in T-416/10 RENV razveljavi;

               b)

               tožbi tožeče stranke pred Splošnim sodiščem za razveljavitev odločbe prvega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 20. maja 2010 v zadevi R1235/2008-1 ugodi, odločbo pa razveljavi;

               c)

               tožbi tožeče stranke pred Splošnim sodiščem za razveljavitev odločbe prvega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 20. maja 2010 v zadevi R1237/2008-1 ugodi, odločbo pa razveljavi;

               d)

               UUNT in intervenientkam naloži plačilo svojih in njenih stroškov postopka, tudi stroškov, ki so bili v sodbi Sodišča z dne 6. marca 2014 v združenih zadevah od C-337/12 P do C-340/12 P (EU:C:2014:129) pridržani.

         Če Sodišče ne bi ugotovilo primarnim predlogom, naj, podredno:

               a)

               sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 21. maja 2015 v združenih zadevah T-331/10 RENV in T-416/10 RENV razveljavi v delu, v katerem se nanaša na te proizvode, za katere sta bili registrirani znamki Skupnosti št. 1371244 in 1372580: brusi in nosilci brusov iz razreda 8 ter posode za gospodinjstvo ali kuhinjo (razen tistih iz žlahtnih kovin ali prevlečenih z njimi) in stojala za nože iz razreda 21;

               b)

               tožbi tožeče stranke pred Splošnim sodiščem za razveljavitev odločbe prvega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 20. maja 2010 v zadevi R1235/2008-1 ugodi, odločbo pa razveljavi, v delu, v katerem se nanašata na te proizvode, za katere je bila registrirana znamka Skupnosti št. 1371244: brusi in nosilci brusov iz razreda 8 ter posode za gospodinjstvo ali kuhinjo (razen tistih iz žlahtnih kovin ali prevlečenih z njimi) in stojala za nože iz razreda 21;

               c)

               tožbi tožeče stranke pred Splošnim sodiščem za razveljavitev odločbe prvega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 20. maja 2010 v zadevi R1237/2008-1 ugodi, odločbo pa razveljavi, v delu, v katerem se nanašata na te proizvode, za katere je bila registrirana znamka Skupnosti št. 1372580: brusi in nosilci brusov iz razreda 8 ter posode za gospodinjstvo ali kuhinjo (razen tistih iz žlahtnih kovin ali prevlečenih z njimi) in stojala za nože iz razreda 21;

               d)

               UUNT in intervenientkam naloži plačilo svojih in njenih stroškov postopka, tudi stroškov, ki so bili v sodbi Sodišča z dne 6. marca 2014 v združenih zadevah od C-337/12 P do C-340/12 P (EU:C:2014:129) pridržani.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja dva razloga.

               a)

               Prvič, Splošno sodišče naj bi kršilo člen 7(1)(e)(ii) Uredbe (1) s tem, da ga je napačno razlagalo in posledično tudi napačno uporabilo v zvezi z znakoma, ki sta grafično predstavljena z zadevnima znamkama Skupnosti.

               b)

               Drugič, Splošno sodišče naj bi poleg tega ali pa podredno kršilo člen 52(3) Uredbe s tem, da uporabe člena 7(1)(e)(ii) ni preučilo glede na vsako od različnih kategorij proizvodov, za katere sta bila registrirana znaka, ki sta grafično predstavljena z znamkama Skupnosti.

      Povzetek prvega pritožbenega razloga:
   Splošno sodišče je v točki 39 izpodbijane sodbe ugotovilo, da se člen 7(1)(e)(ii) uporabi za vsak znak, dvo-ali tridimenzionalen, če vse bistvene lastnosti znaka ustrezajo tehnični funkciji. Vendar naj bi Splošno sodišče s tem, da je sprejelo in uporabilo to ugotovitev za zadevni znamki Skupnosti, napačno odstopilo od (in posledično zanemarilo učinek) presoje iz točke 48 sodbe Sodišča Lego Juris/UUNT (C-48/09 P, EU:C:2010:516), v skladu s katero člen 7(1)(e)(ii) ne preprečuje registracije znaka kot znamke „samo iz razloga, da ima uporabne značilnosti“; besedi „izključno“ in „nujna“ področje uporabe člena 7(1)(e)(ii) zožujeta na znake, ki so zgolj „oblik[e] blaga, pri katerih gre le za tehnično rešitev“.
   Splošno sodišče bi moralo upoštevajoč zadevo Lego ugotoviti, da s členom 7(1)(e)(ii) ni postavljena nobena pravna zahteva, da dvo-ali tridimenzionalni znaki ne smejo imeti funkcionalnosti, in ta člen ne preprečuje registracije „hibridnih znakov“, sestavljenih iz vizualno pomembnih okrasnih elementov, pri katerih ne gre „zgolj za tehnično rešitev“, ampak imajo ti tudi razlikovalno funkcijo, kakršno naj bi imele znamke. Vendar je Splošno sodišče napačno odstopilo od (in posledično zanemarilo učinek) upoštevnih pravnih meril za uporabo člena 7(1)(e)(ii) s tem, da ni izhajalo iz podlage, da sta znaka, ki sta bila grafično prikazana z znamkama Skupnosti, „hibridna znaka“ z okrasnimi elementi (vizualno pomembni vzorci, zaznani v obliki črnih pik, ustvarjenimi z vdolbinami in barvanjem teh vdolbin), ki, kot je potrjeno z odločbo drugega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 31. oktobra 2001, navedeno v točki 5 izpodbijane sodbe, imajo razlikovalni učinek.
   Če Splošno sodišče ne bi napačno razlagalo in posledično napačno uporabilo člena 7(1)(e)(ii) s tem, da je v zvezi z znakoma, ki sta grafično prikazana z zadevnima znamkama Skupnosti, uporabilo napačen pristop glede tega, da so vdolbine lahko hkrati in uporabne in imajo razlikovalni učinek, bi ugotovilo, da zadevna znaka z določbami tega člena nista bila izključena iz registracije in da sta bili odločbi prvega odbora za pritožbe pri UUNT, v katerih je ugotovljeno nasprotno, napačni in bi ju bilo treba razveljaviti.

      Povzetek drugega pritožbenega razloga:
   Splošno sodišče bi moralo na podlagi člena 52(3) Uredbe presoditi, ali je člen 7(1)(e)(ii) povzročil ničnost znakov, ki sta grafično predstavljena z zadevnima znamkama Skupnosti, ker sta „obliki blaga, pri katerih gre le za tehnično rešitev“ (na podlagi točke 48 sodbe Sodišča v zadevi Lego), glede vseh ali le nekaterih, in če da, katerih od različnih kategorij proizvodov, za katere sta bila registrirana znaka. Splošno sodišče ni izpolnilo te bistvene zahteve in zato ni podalo ugotovitev, od katerih je bila nujno odvisna zakonitost njegove presoje na podlagi člena 7(1)(e)(ii).
   Poleg tega Splošno sodišče nikakor ni moglo izpolniti bistvene zahteve iz člena 52(3) s tem, da je razloge za svojo presojo na podlagi člena 7(1)(e)(ii) uporabilo za vse proizvode brez ročajev, za katere sta bila registrirana znaka, ki sta grafično prikazana z znamkama Skupnosti. Znaka sta bila registrirana zlasti za te kategorije proizvodov brez ročajev, glede katerih presoja Splošnega sodišča na podlagi člena 7(1)(e)(ii) ni mogla biti zakonito uporabljena v skladu z zahtevami iz člena 52(3): brusi in nosilci brusov iz razreda 8 ter posode za gospodinjstvo ali kuhinjo (razen tistih iz žlahtnih kovin ali prevlečenih z njimi) in stojala za nože iz razreda 21.

      (1)  Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).


title: Zadeva T-221/15: Tožba, vložena 5. maja 2015 – Arbuzov/Svet

text:
               24.8.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/36

         Tožba, vložena 5. maja 2015 – Arbuzov/Svet
   (Zadeva T-221/15)
   (2015/C 279/44)
   Jezik postopka: češčina

      Stranki

      Tožeča stranka: Arbuzov (Kijev, Ukrajina) (zastopnica: M. Machytková, odvetnica)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               Sklep Sveta (SZVP) 2015/364 z dne 5. marca 2015 o spremembi Sklepa 2014/119/SZVP o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini in Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2015/357 z dne 5. marca 2015 o izvajanju Uredbe (EU) št. 208/2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini razglasi za nična v delih, v katerih se nanašata na tožečo stranko; in

               —

               Svetu Evropske unije naloži, naj tožeči stranki povrne stroške postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: kršitev njene pravice do dobrega upravljanja

                           —

                           Tožeča stranka v zvezi s tem zatrjuje kršitev njene pravice do dobrega upravljanja, zagotovljene s členom 41(1) in (2)(a) in (c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina), ker tožena stranka pri svojem delovanju ni izkazala ravnanja v skladu z obveznostjo, da skrbno in nepristransko preveri vse upoštevne elemente primera tožeče stranke.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev njene lastninske pravice

                           —

                           Tožeča stranka na tem mestu zatrjuje, da je tožena stranka kršila lastninsko pravico, ki jo tožeči stranki zagotavljata člen 17(1) Listine in člen 1 Dodatnega protokola št. 1 h Konvenciji o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, saj je, potem ko je kršila njeno pravico do dobrega upravljanja, sprejela izpodbijana akta, ki omejujeta lastninsko pravico tožeče stranke, in to brez pravne obrazložitve in v nasprotju s pogoji, naštetimi v členu 52(1) Listine.


title: Zadeva T-243/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 27. septembra 2012 – Fedecom proti Komisiji (Državne pomoči — Sektor sadja in zelenjave — „Načrti ukrepov ob nepredvidljivih dogodkih“ za pomoč sektorju sadja in zelenjave v Franciji — Odločba o razglasitvi pomoči za nezdružljivo s skupnim trgom — Pojem državne pomoči — Državna sredstva — Sofinanciranje prek javne ustanove in prostovoljnih prispevkov organizacij proizvajalcev — Trditve, ki so v nasprotju z elementi dejanskega stanja, navedenimi v upravnem postopku — Pomoč za tekoče poslovanje — Legitimno pričakovanje)

text:
               17.11.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 355/21

         Sodba Splošnega sodišča z dne 27. septembra 2012 – Fedecom proti Komisiji
   (Zadeva T-243/09) (1)

   (Državne pomoči - Sektor sadja in zelenjave - „Načrti ukrepov ob nepredvidljivih dogodkih“ za pomoč sektorju sadja in zelenjave v Franciji - Odločba o razglasitvi pomoči za nezdružljivo s skupnim trgom - Pojem državne pomoči - Državna sredstva - Sofinanciranje prek javne ustanove in prostovoljnih prispevkov organizacij proizvajalcev - Trditve, ki so v nasprotju z elementi dejanskega stanja, navedenimi v upravnem postopku - Pomoč za tekoče poslovanje - Legitimno pričakovanje)
   2012/C 355/42
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Fédération de l’organisation économique fruits et légumes (Fedecom) (Pariz, Francija) (zastopnik: C. Galvez, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnik: B. Stromsky, zastopnik)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2009) 203 final z dne 28. januarja 2009„načrtih ukrepov ob nepredvidljivih dogodkih“ v sektorju sadja in zelenjave, ki jih je izvajala Francoska republika.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Fédération de l’organisation économique fruits et légumes (Fedecom) se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 205, 29.8.2009.


title: Izbris zadeve C-527/03

text:
               3.9.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 217/31

         Izbris zadeve C-527/03 (1)

   (2005/C 217/63)

      (Jezik postopka: nizozemščina)

   S sklepom z dne 8. junija 2005 je predsednik Sodišča Evropskih skupnosti odredil izbris zadeve pod opr. št. C-527/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Nizozemski.

      (1)  UL C 59, 6.3.2004.


title: Zadeva C-494/11 P: Pritožba, ki so jo 23. septembra 2011 vložile družbe Otis Luxembourg Sàrl, prej General Technic-Otis Sàrl, Otis SA, Otis BV, Otis Elevator Company, Otis GmbH & Co. OHG zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 13. julija 2011 v zadevi Otis Luxembourg Sàrl, prej General Technic-Otis Sàrl, Otis SA, Otis BV, Otis Elevator Company, Otis GmbH & Co. OHG proti Evropski komisiji, T-141/07

text:
               26.11.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 347/18

         Pritožba, ki so jo 23. septembra 2011 vložile družbe Otis Luxembourg Sàrl, prej General Technic-Otis Sàrl, Otis SA, Otis BV, Otis Elevator Company, Otis GmbH & Co. OHG zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 13. julija 2011 v zadevi Otis Luxembourg Sàrl, prej General Technic-Otis Sàrl, Otis SA, Otis BV, Otis Elevator Company, Otis GmbH & Co. OHG proti Evropski komisiji, T-141/07
   (Zadeva C-494/11 P)
   2011/C 347/27
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnice: Otis Luxembourg Sàrl, prej General Technic-Otis Sàrl, Otis SA, Otis BV, Otis Elevator Company, Otis GmbH & Co. OHG (zastopniki: A. Winckler, odvetnik, J. Temple Lang, solicitor, C. J. Cook, odvetnik, D. Gerard, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi

   Pritožnice Sodišču predlagajo, naj:

               —

               razveljavi izpodbijano sodbo;

               —

               na podlagi dokazov, ki jih ima, za delno nično razglasi odločbo in zniža globo, naloženo z odločbo, ali, če meni, da je primerno, razveljavi sodbo in zadevo vrne Splošnemu sodišču v ponovno preučitev upoštevnih dejstev;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov tega postopka in postopka pred Splošnim sodiščem.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   S prvim pritožbenim razlogom pritožnice nasprotujejo sklepanju Splošnega sodišča, da je Komisija upravičeno ugotovila odgovornost družbe Otis SA za kršitve, ki jih je storila družba GTO v Luksemburgu. Ta pritožbeni razlog je sestavljen iz štirih delov. Prvič, Splošno sodišče je napačno uporabilo materialno pravo, ker je napačno uporabilo pravni standard, ki ga je določilo Sodišče v zadevi Akzo Nobel in drugi proti Komisiji (C-97/08 P, ZOdl., str. I-08237) in pojem enotnega podjetja. Drugič, Splošno sodišče je prekoračilo svoje pristojnosti, ker se je oprlo na dejstva, ki jih Komisija v odločbi ni navedla in jih tudi ni v njenem spisu. Tretjič, Splošno sodišče je napačno opredelilo naravo in vsebino pravnega razmerja med družbama GTO in Otis SA ter je izkrivilo dejstva. Četrtič, Splošno sodišče ni zadostno obrazložilo zavrnitev trditev o obstoju kršitve, ki naj bi jo storila Komisija, ker ni izpolnila obveznosti glede enakega obravnavanja matičnih družb družb GTO in MEE.
   Z drugim pritožbenim razlogom pritožnice trdijo, da je Splošno sodišče večkrat napačno uporabilo pravo, ker je potrdilo izračun izhodiščnega zneska globe, naložene za kršitev, storjeno v Nemčiji. Ta pritožbeni razlog je sestavljen iz dveh delov. Prvič, Splošno sodišče je napačno razlagalo smernice o načinu določanja glob iz leta 1998, ker je menilo, da Komisija pri določitvi izhodiščnega zneska globe ni bila dolžna upoštevati velikosti zadevnega trga. Drugič, Splošno sodišče ni zadostno obrazložilo opredelitve velikosti zadevnega trga in razvrstitvi udeležencev v kategorije.
   S tretjim pritožbenim razlogom pritožnice trdijo, da je Splošno sodišče večkrat napačno uporabilo pravo in prekoračilo svoje pristojnosti, ker je družbi Otis zavrnilo priznanje „delne imunitete“ v skladu z zadnjim odstavkom točke 23(b) Obvestila o prizanesljivosti iz leta 2002. Ta pritožbeni razlog je sestavljen iz dveh delov. Prvič, Splošno sodišče ni uporabilo pravilnih pravnih meril za priznanje „delne imunitete“ in je prekoračilo svoje pristojnosti, ker je svojo presojo dokazov, ki jih je predložila družba Otis, nadomestilo s presojo Komisije ter ni upoštevalo ustaljenih dokaznih pravil. Drugič, Splošno sodišče je napačno razlagalo obveznost obrazložitve, ki jo ima Komisija.


title: Zadeva C-500/14: Sklep Sodišča (tretji senat) z dne 6. oktobra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale ordinario di Torino – Italija) – Ford Motor Company/Wheeltrims srl (Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Modeli — Direktiva 98/71/ES — Člen 14 — Uredba (ES) št. 6/2002 — Člen 110 — Tako imenovana „določba o popravilu“ — Uporaba znamke s strani tretje osebe brez soglasja imetnika za nadomestne dele ali dodatke motornih vozil, ki so enaki izdelkom, za katere je registrirana znamka)

text:
               1.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 38/14

         Sklep Sodišča (tretji senat) z dne 6. oktobra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale ordinario di Torino – Italija) – Ford Motor Company/Wheeltrims srl
   (Zadeva C-500/14) (1)

   ((Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Modeli - Direktiva 98/71/ES - Člen 14 - Uredba (ES) št. 6/2002 - Člen 110 - Tako imenovana „določba o popravilu“ - Uporaba znamke s strani tretje osebe brez soglasja imetnika za nadomestne dele ali dodatke motornih vozil, ki so enaki izdelkom, za katere je registrirana znamka))
   (2016/C 038/18)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale ordinario di Torino

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka:Ford Motor Company

      Tožena stranka: Wheeltrims srl

      Izrek

   Člen 14 Direktive 98/71/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 1998 o pravnem varstvu modelov in člen 110 Uredbe Sveta (ES) št. 6/2002 z dne 12. decembra 2001 o modelih Skupnosti je treba razlagati tako, da proizvajalcu nadomestnih delov in dodatkov za motorna vozila, kot so kolesni pokrovi, ne dovoljujeta z odstopanjem od določb Direktive 2008/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami in Uredbe Sveta ES št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti, da brez soglasja proizvajalca motornih vozil na svojih izdelkih uporabi znak, ki je enak registrirani znamki, med drugim za take izdelke, z obrazložitvijo, da je taka uporaba te znamke edini način popravila zadevnega vozila, ki mu, kot kompleksnemu izdelku, povrne njegov prvotni videz.

      (1)  UL C 46, 9.2.2015.


title: Zadeva T-473/04: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 19. junija 2007 – Asturias Cuerno proti Komisiji ( Uradniki – Plačilo – Izselitveni dodatek – Člen 4(1)(a) Priloge VII h Kadrovskim predpisom – Dela, opravljena za mednarodno organizacijo – Nadomestilo za nastanitev – Dnevnice )

text:
               4.8.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 183/32

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 19. junija 2007 – Asturias Cuerno proti Komisiji
   (Zadeva T-473/04) (1)

   („Uradniki - Plačilo - Izselitveni dodatek - Člen 4(1)(a) Priloge VII h Kadrovskim predpisom - Dela, opravljena za mednarodno organizacijo - Nadomestilo za nastanitev - Dnevnice“)
   (2007/C 183/62)
   Jezik postopka: španščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Cristina Asturias Cuerno (Bruselj, Belgija) (zastopnika: R. García-Gallardo Gil-Fournier in A. Sayagués Torres, odvetnika)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: J. Currall, zastopnik, skupaj z J. Rivasom Andrésom, J. Gutiérrezom Gisbertom in M. Canalom Fontcubertom, odvetniki)
   Predmet
   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 25. avgusta 2004 o zavrnitvi ugovora tožeče stranke z dne 27. aprila 2007, s katero ji je bil zavrnjen izselitveni dodatek, določen v členu 4(1)(a) Priloge VII h Kadrovskim predpisom za uradnike Evropskih skupnosti, in z njim povezana odškodnina.
   Izrek

               1)

               Odločbi Komisije z dne 28. januarja in 25. avgusta 2004 se razglasita za nični.

               2)

               Tožeča stranka je upravičena do izselitvenega dodatka, določenega v členu 4 Priloge VII Kadrovskih predpisov za uradnike Evropskih skupnosti, in izselitvenega dodatka, določenega v členu 5 navedene priloge.

               3)

               V preostalem delu se tožba zavrne.

               4)

               Komisiji se naloži plačilo vseh stroškov.

      (1)  UL C 45, 19.2.2005.