title: Združene zadeve od C-227/13 P do C-239/13 P: Sklep Sodišča (deseti senat) z dne 4. septembra 2014 – Albergo Quattro Fontane Snc, (C-227/13 P), Hotel Gabrielli Srl, prej Hotel Gabrielli Sandwirth SpA, (C-228/13 P), GE.AL.VE. Srl, (C-229/13 P), Metropolitan SpA, prej Metropolitan Srl, (C-230/13 P), Hotel Concordia Srl, prej Hotel Concordia Snc, (C-231/13 P), Società per l’industria alberghiera (SPLIA), (C-232/13 P), Principessa Srl, v stečaju, (C-233/13 P), Albergo Saturnia Internazionale SpA, (C-234/13 P), Savoia e Jolanda Srl, (C-235/13 P), Biasutti Hotels Srl, prej Hotels Biasutti Snc, (C-236/13 P), Ge.A.P. Srl, C-237/13 P), Rialto Inn Srl, (C-238/13 P), Bonvecchiati Srl, (C-239/13 P) proti Comitato „Venezia vuole vivere“ , Manutencoop Società Cooperativa, prej Manutencoop Soc. coop. arl in Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. arl, Albergo ristorante „All’Angelo“ Snc, Evropska komisija (Pritožba — Državne pomoči — Pomoči v korist podjetij, ki so na ozemlju Benetk in Chioggie — Člen 181 Poslovnika Sodišča)

text:
               17.11.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 409/21

         Sklep Sodišča (deseti senat) z dne 4. septembra 2014 – Albergo Quattro Fontane Snc, (C-227/13 P), Hotel Gabrielli Srl, prej Hotel Gabrielli Sandwirth SpA, (C-228/13 P), GE.AL.VE. Srl, (C-229/13 P), Metropolitan SpA, prej Metropolitan Srl, (C-230/13 P), Hotel Concordia Srl, prej Hotel Concordia Snc, (C-231/13 P), Società per l’industria alberghiera (SPLIA), (C-232/13 P), Principessa Srl, v stečaju, (C-233/13 P), Albergo Saturnia Internazionale SpA, (C-234/13 P), Savoia e Jolanda Srl, (C-235/13 P), Biasutti Hotels Srl, prej Hotels Biasutti Snc, (C-236/13 P), Ge.A.P. Srl, C-237/13 P), Rialto Inn Srl, (C-238/13 P), Bonvecchiati Srl, (C-239/13 P) proti Comitato „Venezia vuole vivere“, Manutencoop Società Cooperativa, prej Manutencoop Soc. coop. arl in Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. arl, Albergo ristorante „All’Angelo“ Snc, Evropska komisija
   (Združene zadeve od C-227/13 P do C-239/13 P) (1)

   ((Pritožba - Državne pomoči - Pomoči v korist podjetij, ki so na ozemlju Benetk in Chioggie - Člen 181 Poslovnika Sodišča))
   2014/C 409/28
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Pritožniki: Albergo Quattro Fontane, (C-227/13 P), Hotel Gabrielli Srl, prej Hotel Gabrielli Sandwirth SpA, (C-228/13 P), GE.AL.VE. Srl, (C-229/13 P), Metropolitan SpA, prej Metropolitan Srl, (C-230/13 P), Hotel Concordia Srl, prej Hotel Concordia Snc, (C-231/13 P), Società per l’industria alberghiera (SPLIA), (C-232/13 P), Principessa Srl, v stečaju, (C-233/13 P), Albergo Saturnia Internazionale SpA, (C-234/13 P), Savoia e Jolanda Srl, (C-235/13 P), Biasutti Hotels Srl, prej Hotels Biasutti Snc, (C-236/13 P), Ge.A.P. Srl, (C-237/13 P), Rialto Inn Srl, (C-238/13 P), Bonvecchiati Srl, (C-239/13 P) (zastopnika: A. Bianchini in F. Busetto, odvetnika)

      Druge stranke v postopku: Comitato „Venezia vuole vivere“, Manutencoop Società Cooperativa, prej Manutencoop Soc. coop. arl in Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. arl, Albergo ristorante „All’Angelo“ Snc, Evropska komisija (zastopniki: V. Di Bucci, G. Conte in D. Grespan, agenti)

      Izrek

               1.

               Pritožbe se zavrnejo.

               2.

               Albergo Quattro Fontane Snc, Hotel Gabrielli Srl, GE.AL.VE. Srl, Metropolitan SpA, Hotel Concordia Srl, Società per l’industria alberghiera (SPLIA), Principessa Srl, Albergo Saturnia Internazionale SpA, Savoia e Jolanda Srl, Biasutti Hotels Srl, Ge.A.P. Srl, Rialto Inn Srl in Bonvecchiati Srl se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 207, 20.7.2013.


title: Zadeva T-395/11: Tožba, vložena 26. julija 2011 – Elti proti delegaciji Evropske unije v Črni gori

text:
               24.9.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/35

         Tožba, vložena 26. julija 2011 – Elti proti delegaciji Evropske unije v Črni gori
   (Zadeva T-395/11)
   2011/C 282/69
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Elti d.o.o. (Gornja Radgona, Republika Slovenija) (zastopnik: N. Zidar Klemenčič, odvetnica)

      Tožena stranka: Evropska unija, ki jo zastopa delegacija Evropske unije v Črni gori

      Predlogi

               —

               Ugotovi naj se, da je tožena stranka kršila člena 2 in 30(3) Direktive 2004/18/ES (1);

               —

               postopek s pogajanji, voden v okviru postopka javnega razpisa „Podpora za digitalizacijo javne radiotelevizije v Črni gori – dobava opreme, Črna gora“ (referenčna št. dokumenta EuropaAid/129435/C/SUP/ME-NP) (UL 2010/S 178-270613) naj se razveljavi, ker tožeča stranka ni bila obravnavana enakopravno in zaradi tega ni mogla popraviti/pojasniti svoje ponudbe;

               —

               odločba o oddaji javnega naročila, sprejeta v okviru zgoraj navedenega postopka javnega razpisa, naj se razglasi za nično;

               —

               če je bila pogodba že sklenjena, naj se razglasi za nično;

               —

               podredno, če bo pogodba, ko bo Sodišče izdalo sodbo, že izpolnjena, ali če odločbe ni več mogoče razglasiti za nično, naj se ugotovi, da je tožena stranka kršila člena 2 in 30(3) Direktive 2004/18/ES, in naj se ji naloži, da mora tožeči stranki plačati odškodnino v višini 172 541,56 EUR kot nadomestilo izgube, ki ji je nastala v zvezi s tem postopkom; in

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo vseh stroškov, vključno s stroški morebitnih intervenientov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en tožbeni razlog.

               1.

               Tožbeni razlog: tožena stranka naj bi kršila člena 2 in 30(3) Direktive 2004/18/ES, ker:

                           —

                           informacije, pomembne za predložitev ponudbe, vsem udeležencem postopka za oddajo javnega naročila niso bile dane na voljo na enak način in v enakem obsegu.

                           —

                           so bile izbranemu ponudniku informacije dane na voljo na diskriminatoren način, zaradi česar je dobil prednost, ker je lahko popravil svojo ponudbo; in

                           —

                           je bil postopek s pogajanji voden tako, da je tožena stranka vplivala na izid postopka, ker je zahtevala dodatne informacije ali pojasnila le od nekaterih udeležencev, s čimer je kršila načeli prepovedi diskriminacije in preglednosti.

      (1)  Direktiva 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (UL 2004, L 134, str. 114).


title: Zadeva C-568/11: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 20. junija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Vestre Landsret – Danska) – Agroferm A/S proti Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri (Tarifna uvrstitev — Kombinirana nomenklatura — Proizvod iz sladkorja, ki vsebuje približno 65 % lizin sulfata in 35 % nečistoč iz proizvodnega postopka — Uredba (ES) št. 1719/2005 — Uredba (ES) št. 1265/2001 — Proizvodno nadomestilo za nekatere proizvode, ki se uporabljajo v kemični industriji — Neupravičeno izplačane pomoči Skupnosti — Vračilo — Načelo varstva zaupanja v pravo)

text:
               3.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 225/15

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 20. junija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Vestre Landsret – Danska) – Agroferm A/S proti Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri
   (Zadeva C-568/11) (1)

   (Tarifna uvrstitev - Kombinirana nomenklatura - Proizvod iz sladkorja, ki vsebuje približno 65 % lizin sulfata in 35 % nečistoč iz proizvodnega postopka - Uredba (ES) št. 1719/2005 - Uredba (ES) št. 1265/2001 - Proizvodno nadomestilo za nekatere proizvode, ki se uporabljajo v kemični industriji - Neupravičeno izplačane pomoči Skupnosti - Vračilo - Načelo varstva zaupanja v pravo)
   2013/C 225/23
   Jezik postopka: danščina

      Predložitveno sodišče

   Vestre Landsret

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Agroferm A/S

      Tožena stranka: Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Vestre Landsret – Razlaga Uredbe Komisije (ES) št. 1719/2005 z dne 27. oktobra 2005 o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 286, str. 1) in Uredbe Komisije (ES) št. 1265/2001 z dne 27. junija 2001 o podrobnih pravilih za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1260/2001 glede dodeljevanja proizvodnih nadomestil za nekatere sladkorne proizvode, ki se uporabljajo v kemični industriji (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 33, str. 76) – Tarifna uvrstitev zaradi dodeljevanja proizvodnih nadomestil za nekatere sladkorne proizvode, ki se uporabljajo v kemični industriji – Proizvod iz sladkorja, proizveden s fermentacijo s pomočjo bakterij Corynebacterium glutamicum, ki vsebuje 65 % lizin sulfata in nečistoče iz proizvodnega postopka – Uvrstitev v tarifno podštevilko 2309, 2922 ali 3824 kombinirane nomenklature – Neupravičeno izplačane pomoči Skupnosti

      Izrek

               1.

               Kombinirano nomenklaturo iz Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1719/2005 z dne 27. oktobra 2005, je treba razlagati tako, da se proizvod, ki vsebuje lizin sulfat in nečistoče iz proizvodnega postopka, uvršča v tarifno številko 2309 kot izdelek, ki se uporablja kot krma za živali.

               2.

               Načelo varstva legitimnih pričakovanj je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da nacionalni carinski organi v položaju, kakršen je v postopku v glavni stvari, prvič, zahtevajo vračilo neupravičeno izplačanega zneska proizvodnih nadomestil za lizin sulfat, ki ga je proizvajalec že prejel, in drugič, zavrnejo izplačilo nadaljnjih proizvodnih nadomestil za ta proizvod, za katero so se ti organi zavezali nasproti temu proizvajalcu.

      (1)  UL C 25, 28.1.2012.


title: Zadeva F-92/11: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 16. septembra 2013 – Faita proti EESO (Javni uslužbenci — Psihično nadlegovanje — Prošnja za pomoč — Obrazložitev odločbe)

text:
               8.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 71/30

      Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 16. septembra 2013 – Faita proti EESO
      (Zadeva F-92/11) (1)

      (Javni uslužbenci - Psihično nadlegovanje - Prošnja za pomoč - Obrazložitev odločbe)
      (2014/C 71/56)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Carla Faita (Bruselj, Belgija) (zastopniki: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis in É. Marchal, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) (zastopniki: M. Arsène in M. L. Camarena Januzec, zastopnika, skupaj z M. Troncosojem Ferrerjem in F.-M. Hislairejem, odvetnikoma)

         Predmet

      Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Evropskega ekonomsko-socialnega odbora, s katero sta bili zavrnjeni zahtevi tožeče stranke, naj se priznajo napake, storjene v zvezi z njo, saj ji ni bila ponujena pomoč in je bila kršena dolžnost skrbnega ravnanja, in naj se sprejmejo ukrepi, s katerimi bo ugotovljena njena delovna uspešnost in sposobnosti, in odškodninski zahtevek.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  C. Faita nosi svoje stroške in tri četrtine stroškov, ki jih je priglasil Evropski ekonomsko-socialni odbor.

                  3.

                  Evropski ekonomsko-socialni odbor nosi četrtino svoji stroškov.

         (1)  UL C 347, 26.11.2011, str. 46.


title: Zadeva T-626/13: Tožba, vložena 25. novembra 2013 – The Tea Board proti UUNT – Delta Lingerie (DARJEELING kolekcija spodnjega perila)

text:
               15.2.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 45/38

         Tožba, vložena 25. novembra 2013 – The Tea Board proti UUNT – Delta Lingerie (DARJEELING kolekcija spodnjega perila)
   (Zadeva T-626/13)
   2014/C 45/66
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: The Tea Board (Kalkuta, Indija) (zastopnik: A. Nordemann, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: Delta Lingerie (Cachan, Francija)

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 17. septembra 2013 v zadevi R 1501/2012-2;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka, ki vsebuje besedne elemente „Darjeeling kolekcija spodnjega perila“ za razrede 25, 35 in 38 – prijava znamke Skupnosti št. 9 468 463

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Navajana znamka ali znak: registracija kolektivne besedne znamke Skupnosti „DARJEELING“ št. 4 325 718 za proizvode iz razreda 30; registracija kolektivne figurativne znamke Skupnosti, ki vsebuje besedni element „DARJEELING“, št. 8 674 327

      Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev členov 8(1)(b) in 8(5) Uredbe o blagovni znamki Skupnosti.


title: Zadeva C-364/08: Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 24. oktobra 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal de première instance d'Arlon – Belgija) – Marc Vandermeir proti Državi Belgiji – SPF Finances ( Člen 104(3), prvi pododstavek, Poslovnika – Svoboda ustanavljanja – Člen 43 ES – Svobodno opravljanje storitev – Člen 49 ES – Motorna vozila – Vozilo, ki ga uporablja oseba s stalnim prebivališčem v državi članici in je registrirano v drugi državi članici – Obdavčitev tega vozila v prvi državi članici )

text:
               24.1.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 19/10

         Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 24. oktobra 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal de première instance d'Arlon – Belgija) – Marc Vandermeir proti Državi Belgiji – SPF Finances
   (Zadeva C-364/08) (1)

   („Člen 104(3), prvi pododstavek, Poslovnika - Svoboda ustanavljanja - Člen 43 ES - Svobodno opravljanje storitev - Člen 49 ES - Motorna vozila - Vozilo, ki ga uporablja oseba s stalnim prebivališčem v državi članici in je registrirano v drugi državi članici - Obdavčitev tega vozila v prvi državi članici“)
   (2009/C 19/17)
   Jezik postopka: francoščina
   Predložitveno sodišče
   Tribunal de première instance d'Arlon
   Stranki

      Tožeča stranka: Marc Vandermeir

      Tožena stranka: Država Belgija – SPF Finances
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunal de première instance d'Arlon – Razlaga členov 43 ES in/ali 49 ES – Nacionalna določba države članice, ki zavezuje samozaposlenega delavca, ki stalno prebiva v tej državi članici, da v njej registrira svoje motorno vozilo, ki je že registrirano v drugi državi članici, v kateri izvaja samostojno poklicno dejavnost – Oviranje svobode ustanavljanja in/ali opravljanja storitev.
   Izrek
   Člena 43 ES in 49 ES je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi države članice, kot je obravnavana v sporu o glavni stvari, na podlagi katere mora samozaposleni delavec, ki stalno prebiva v tej državi članici, v tej državi registrirati vozilo, vzeto na lizing pri družbi s sedežem v drugi državi članici, kadar to vozilo ni pretežno namenjeno stalni uporabi na ozemlju prve države članice niti se dejansko tako ne uporablja.

      (1)  UL C 260, 11.10.2008.


title: Zadeva T-603/15: Tožba, vložena 23. oktobra 2015 – Frank/Komisija

text:
               8.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/52

         Tožba, vložena 23. oktobra 2015 – Frank/Komisija
   (Zadeva T-603/15)
   (2016/C 048/60)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Regine Frank (Bonn, Nemčija) (zastopnik: W. Trautner, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlog

   Tožeča strank predlaga, naj

               —

               se razveljavi sklep – posredovan z dopisom z dne 5. junija 2015 -, s katerim je bil projekt tožeče stranke št. 680151 – QUASIMODO v fazi 1 ocenjen negativno in ni bil pripuščena v fazo 2 ocenjevanja;

               —

               se plačilo stroškov postopka naloži toženi stranki.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   S to tožbo tožeča stranka izpodbija zavrnilo odločbo zaradi molka Komisije v zvezi z upravno pritožbo zoper sklep ERCEA z dne 5. junija 2015, v skladu s katerim projekt tožeče stranke št. 680151 – QUASIMODO v zvezi s pozivom za predložitev projektov in povezanih dejavnosti kar zadeva delovni program ERC za leto 2015 iz okvirnega programa za razvoj in inovacije (2014-2020) – „Horizont 2020“ ni bil ocenjen pozitivno in ni bilo dopuščeno ocenjevanje tega projekta v fazi 2.
   V utemeljitev tožbe tožeča stranka navaja dva razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: Kršitev načela preglednosti
               Tožeča stranka navaja, da je ERCES s svojim ravnanjem večkrat kršila načelo preglednosti. Podlage za presojo naj ne bi bile navedene v „Guidelines for Applicants“, niti naj ne bi bile prepričljivo pojasnjene v sklepu z dne 5. junija 2015.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: Kršitev načela enakega obravnavanja
               Dalje, tožeča stranka navaja, da je Komisija z nediferencirano obravnavo in posegom v znanstveni ugled tožeče stranke kršila tudi načelo enakega obravnavanja.


title: Zadeva T-370/08: Tožba, vložena 5. septembra 2008 – Csepeli Áramtermelő proti Komisiji

text:
               22.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/45

         Tožba, vložena 5. septembra 2008 – Csepeli Áramtermelő proti Komisiji
   (Zadeva T-370/08)
   (2008/C 301/76)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Csepeli Áramtermelő kft (Budimpešta, Madžarska) (zastopniki: Á. Máttyus, K. Ferenczi, B. van de Walle de Ghelcke, T. Franchoo, in D. Fessenko, odvetniki)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predloga tožeče stranke:

               —

               za nično naj se razglasi Odločba v delu, v katerem določa Csespela kot prejemnika državne pomoči, ki se šteje za nezdružljivo s skupnim trgom in v delu, v katerem Odločba nalaga Madžarski, da izterja domnevno državno pomoč vključno z obrestmi od Csespela; in

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka zahteva razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2008) 2223 konč. z dne 4. junija 2008 (Zadeva C 41/2005 – Madžarski nasedli stroški), v delu, v katerem določa tožečo stranko kot prejemnika državne pomoči, ki se šteje za nezdružljivo s skupnim trgom, in v delu, v katerem Odločba nalaga Madžarski, da izterja domnevno državno pomoč vključno z obrestmi od tožeče stranke.
   Tožeča stranka trdi, da Komisija ni dokazala in primerno upravičila svoje ugotovitve, da pogodba o nakupu energije (power purchase agreement, v nadaljevanju: PPA), ki je bila sklenjena med tožečo stranko – lastnikom objekta za proizvodnjo energije na Madžarskem, ki ga je nazadnje kupila družba Atel AG – in madžarskim trgovcem z električno energijo na debelo v državni lasti, družbo Magyar Villamos Muvek Rt. (v nadaljevanju: MVM), pomeni nezdružljivo državno pomoč. Tožeča stranka v podporo svojim zahtevkom navaja naslednje tožbene razloge:
   V okviru prvega tožbenega razloga tožeča stranka trdi, da je Komisija s tem, da ni obrazložila odločbe in da je storila očitno napako pri presoji, ko je ugotovila, da je PPA omogočila tožeči stranki gospodarsko prednost, kršila člen 253 ES in člen 87(1) ES.
   V okviru drugega tožbenega razloga tožeča stranka trdi, da je Komisija s tem, da je ugotovila, da PPA tožeče stranke izkrivlja konkurenco, storila očitno napako pri presoji.
   V okviru tretjega tožbenega razloga tožeča stranka zatrjuje, da je Komisija kršila načeli sorazmernosti in enakega obravnavanja, ker obveznost vračila ni utemeljena v posebnih okoliščinah primera, na temelju splošnih načel prava Skupnosti,. Poleg tega tožeča stranka trdi, da je Komisija storila očitno napako pri presoji v zvezi z metodologijo, ki jo je uporabila pri izračunu zneskov, ki jih je treba vrniti.


title: Zadeva C-571/08: Tožba, vložena 22. decembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki

text:
               7.3.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 55/13

         Tožba, vložena 22. decembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki
   (Zadeva C-571/08)
   (2009/C 55/21)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: W. Mölls in L. Pignataro, zastopnika)

      Tožena stranka: Italijanska republika
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               ugotovi naj se, da Italijanska republika, s tem da je predpisala najnižjo ceno cigaret in rok 120 dni za odobritev spremembe cene predelanega tobaka, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 9(1) Direktive 95/59/ES (1).

               —

               Italijanski republiki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Najnižja cena
   Komisija meni, da je Italijanska republika, s tem da je določila najnižjo ceno za cigarete, kršila člen 9(1) Direktive 95/59/ES (in člen 5 Direktive 72/464/EGS (2), katerega je nadomestil in ima v bistvu enako besedilo). Ta določba ureja načelo, da lahko proizvajalci in uvozniki prosto določajo najvišje maloprodajne cene predelanega tobaka. Na podlagi tega načela države članice ne morejo upravičiti svoje diskrecijske pravice pri določanju najvišjih drobnoprodajnih cen s sklicevanjem na „nadzor cen“, na „upoštevanje predpisanih cen“ ali celo na določitev lestvice v skladu s členom 9(2) Direktive 95/59/ES.
   Najnižje cene ni mogoče upravičiti s trditvami o varovanju javnega zdravja. Ta cilj, ki mu sledi zakonodajalec Skupnosti, je namreč mogoče doseči s povečanjem davkov na cigarete z uporabo davčnih meril, ki ustrezajo razmeram v vsaki državi članici.
   Tudi trditev italijanske vlade, ki temelji na domnevi, da se bo s previsokimi in neustreznimi cenami na trgu povečala nevarnost nezakonitega prometa in tihotapstva s proizvodi ali ponarejanje proizvodov, ni utemeljena. Temelji zgolj na trditvah italijanske vlade, ki niso podprte z dokazi, saj slednja ni obrazložila, kako bi lahko razlika v ceni, ki izhaja iz povečanih davkov, občutno spodbudila goljufije glede na dosežke, ki bi lahko izhajali iz izvajanja politike najnižjih cen. Komisija meni, da je v pristojnosti vsake države članice, da v okviru prava Skupnosti, opravlja nadzor, ki je nujen za zagotavljanje davčne izterjave zapadlih dolgov. Ta obveznost nikakor ne more vplivati na obveznost držav članic, da spoštujejo določbe Direktive 95/59/ES, vključno s členom 9.
   120-dnevni rok za odobritev cen predelanega tobaka
   Zaradi trgovanja s tobačnimi izdelki v Italiji, morajo biti cene registrirane na uradni lestvici cen. Zahtevo za registracijo se pošlje na Ministero dell'Economia e delle Finanze (ministrstvo za gospodarstvo in finance) – Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (neodvisni organ, ki se ukvarja z državnimi monopoli, v nadaljevanju: AAMS). AAMS nima diskrecijske pravice, da lahko odobri registracijo. Komisija meni, da je 120-dnevni rok, ki je predolg in ki so ga italijanski organi določili, da se lahko izpolni zahteva za spremembo cen, takšne narave, da je načelo, v skladu s katerim gospodarski subjekti prosto določajo najvišje cene, ki ga ureja člen 9(1) Direktive 95/59/ES, v bistvu delno izničeno.

      (1)  Direktiva Sveta 95/59/ES z dne 27. novembra 1995 o davkih, razen prometnih davkov, ki vplivajo na porabo tobačnih izdelkov (UL L 291, 6.12.1995, str. 40).

      (2)  Direktiva Sveta 72/464/EGS z dne 19. decembra 1972 o davkih, razen prometnih davkov, ki vplivajo na porabo tobačnih izdelkov (UL L 303, str. 1).


title: Zadeva C-95/06 P: Pritožba, ki jo je 15. februarja vložila Bausch & Lomb Inc. zoper sodbo Sodišča prve stopnje, z dne  17. novembra 2005  v zadevi Biofarma SA proti Uradu za harmonizacijo na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT), T-154/03

text:
               6.5.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 108/4

         Pritožba, ki jo je 15. februarja vložila Bausch & Lomb Inc. zoper sodbo Sodišča prve stopnje, z dne 17. novembra 2005 v zadevi Biofarma SA proti Uradu za harmonizacijo na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT), T-154/03
   (Zadeva C-95/06 P)
   (2006/C 108/06)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Pritožnica: Bausch & Lomb Inc. (zastopniki: M. Silverleaf QC, R. Black, B. Gerber in E. Kohner, solicitors)

      Drugi stranki v postopku: 1. Biofarma SA; 2. Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
   Predlogi pritožnice
   Pritožnica predlaga Sodišču, naj

               —

               razveljavi izpodbijano sodbo;

               —

               potrdi odločbo tretjega odbora za pritožbe UUNT z dne 5. februarja 2003;

               —

               naloži UUNT, da na ime pritožnice registrira predlagano znamko;

               —

               naloži nasprotni stranki plačilo stroškov pritožbenega postopka in postopka pred Sodiščem prve stopnje.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožnica predlaga, naj se sodba Sodišča prve stopnje razveljavi iz naslednjih razlogov:
   V sodbi je Sodišče prve stopnje presodilo, da med zadevnima znamkama obstaja verjetnost zmede v delu javnosti. Pritožnica zatrjuje, da je Sodišče prve stopnje s sprejetjem take sodbe napačno uporabilo pravo in/ali kršilo postopek. Te napake so povzete v nadaljevanju.
   Sodišče prve stopnje s tem, da ni ugotovilo oziroma ni ugotovilo pravilno, ali so proizvodi, za katere sta zadevni znamki registrirana oziroma se registracija zahteva, podobni proizvodi. Sodišče prve stopnje je pri teh izhodiščih napačno uporabilo pravo.
   Sodišče prve stopnje bi moralo upoštevati, ali so proizvodi, za katere se zahteva registracija, podobni proizvodom, za katere se uporablja sporna znamka. Če bi Sodišče prve stopnje to storilo, bi ugotovilo, da si proizvodi niso podobni in da torej ni podlage za uporabo člena 8(1)(b). Podredno pa bi moralo ugotoviti, da obstaja kvečjemu površinska podobnost in da ta majhna podobnost pri presoji, ali obstaja verjetnost zmede, zahteva zelo visoko stopnjo podobnosti med spornima znamkama in razloge (ki niso bili podani), zakaj bi upoštevna javnost lahko menila, da izhajata iz ekonomsko povezanih podjetij.
   Sodišče prve stopnje je napačno uporabilo pravo s tem, ko je pri preučevanju relativne podobnosti zadevnih znamk uporabilo člen 8(1)(b). Ni presojalo na podlagi celotnega vtisa, ki ga znamke vidno ali slišno naredijo na povprečnega potrošnika, ampak na podlagi natančne razčlenitve jezikovnih in besednih značilnosti besed, ki sestavljata zadevni znamki.
   Pri preučevanju podobnosti bi Sodišče prve stopnje moralo presojati znamki kot celoto in v zvezi z vidnim in zlasti slišnim vplivom celote spornih znamk na povprečnega potrošnika. Nadalje Sodišče prve stopnje ni upoštevalo dejstva, da je glede zadevnih proizvodov običajno od upoštevne javnosti pričakovati veliko skrbnost pri izbiri in uporabi. Če bi Sodišče prve stopnje uporabilo pravilen pristop, bi ugotovilo, da ti dve znamki zvenita in izgledata različno.
   Sodišče prve stopnje ni pravilno določilo upoštevne javnosti in je tako napačno uporabilo pravo. Sodišče prve stopnje je napačno uporabilo člen 8(1)(b), ker je ugotovilo, da so pacienti del upoštevne javnosti. Sodišče prve stopnje bi moralo v skladu z zakonodajo ugotoviti, da upoštevno javnost sestavljajo strokovnjaki z zdravstvenega področja.
   Sodišče prve stopnje je podobnost presojalo mehanično. Ni pretehtalo podobnosti, ki jih je odkrilo niti razmislilo, če vodijo do verjetnosti zmede. Namesto tega je menilo, da gre za tak primer. S tem je Sodišče prve stopnje nadaljevalo z zavračanjem razlik med zadevnima znamkama in proizvodi, ki ne morejo zabrisati podobnosti. To je storilo, ne da bi za to navedlo razloge. Iz tega sledi, da je Sodišče prve stopnje z uporabo člena 8(1)(b), kot ga razlaga Sodišče, napačno uporabilo pravo in/ali je kršilo postopek, zlasti člen 81 Poslovnika, ker ni navedlo razlogov za svojo odločitev.
   Sodišče prve stopnje je napačno uporabilo pravo, ker ni upoštevalo ravni pozornosti povprečnega potrošnika zadevnih proizvodov in ali bi to lahko zmanjšalo verjetnost zmede. Moralo bi upoštevati posebno visoko stopnjo pozornosti povprečnega potrošnika pri odločanju med zadevnimi proizvodi in učinkom, ki ga ima to lahko na verjetnost zmede. Iz tega sledi, da je Sodišče prve stopnje napačno uporabilo člen 8(1)(b), kot ga razlaga Sodišče.


title: Zadeva T-166/13: Tožba, vložena 20. marca 2013 – Ben Ali proti Svetu

text:
               1.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 156/45

         Tožba, vložena 20. marca 2013 – Ben Ali proti Svetu
   (Zadeva T-166/13)
   2013/C 156/84
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali (Saint-Étienne-du-Rouvray, France) (zastopnik: A. de Saint Remy, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               sprejme ukrep procesnega vodstva na podlagi člena 64 njegovega poslovnika z namenom, da bi Komisija razkrila „vse dokumente v zvezi s sprejetjem“ izpodbijane uredbe;

               —

               razglasi ničnost Sklepa Sveta 2012/50/SZVP z dne 27. januarja 2012 o razširitvi učinkov Sklepa 2011/72/SZVP z dne 31. januarja 2011 in Izvedbenega Sklepa Sveta 2011/79/SZVP z dne 4. februarja 2011, v skladu s katerima naj bi bila v škodo Mehdija Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen BEN ALIJA vzpostavljena vrsta omejevalnih ukrepov, ki zajemajo zamrznitev vseh njegovih sredstev, premoženja in drugih gospodarskih virov;

               —

               Svetu Evropske unije naloži, naj tožeči stranki plača skupni znesek 50 000 EUR za povračilo vseh vrst škode, ki naj bi ji nastala;

               —

               Svetu Evropske unije naloži, naj tožeči stranki plača znesek 10 500 EUR za stroške obrambe v obravnavani tožbi poleg stroškov, ki se v skladu s členom 91 Poslovnika lahko povrnejo iz naslova stroškov obrambe;

               —

               Svetu Evropske unije naloži plačilo vseh stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja sedem tožbenih razlogov, ki so v bistvenem enaki navedenim v zadevi Ben Ali proti Svetu (T-301/11) (1).

      (1)  UL 2011, C 226, str. 29.


title: Zadeva T-299/02: Sodba Sodišča prve stopnje z dne  25. oktobra 2005  — Dedeu i Fontcuberta proti Komisiji ( Uradniki — Plačilo — Dodatek za delo v tujini — Člen 4(1)(a) Priloge VII h Kadrovskim predpisom — Dela, opravljena za drugo državo — Pojem običajnega bivališča )

text:
               24.12.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 330/17

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 25. oktobra 2005 — Dedeu i Fontcuberta proti Komisiji
   (Zadeva T-299/02) (1)

   („Uradniki - Plačilo - Dodatek za delo v tujini - Člen 4(1)(a) Priloge VII h Kadrovskim predpisom - Dela, opravljena za drugo državo - Pojem običajnega bivališča“)
   (2005/C 330/43)
   Jezik postopka: španščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Carles Dedeu i Fontcuberta (Bruselj, Belgija) (Zastopniki: J. García-Gillardo Gill-Fournier, J. Guillem Carrau, D. Domínguez Pérey in A. Sayagués Torres, avocats)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (Zastopnik: J. Curral, zastopnik, skupaj z J. Rivasom Andrésom in J. Gutiérrezom Gisbertom, avocats)
   Predmet zadeve
   Predlog za razglasitev ničnosti Odločb Komisije z dne 23. septembra 2002 o zavrnitvi z molkom ugovora tožeče stranke in z dne 14. novembra 2002 o njegovi zavrnitvi, s katerima je tožeči stranki zavrnila upravičenost do dodatka za delo v tujini iz člena 4 Priloge VII h Kadrovskim predpisom za uradnike Evropskih skupnosti kot tudi do drugih dodatkov, ki so z njim povezani.
   Izrek sodbe

               1)

               Sporočilo Komisije z dne 25. februarja 2002 in Odločba Komisije z dne 14. novembra 2002 se razglasita za nična, kolikor zavračata upravičenost tožeče stranke do dodatka za delo v tujini iz člena 4(1)(a) Priloge VII h Kadrovskim predpisom za uradnike Evropskih skupnosti kot tudi do nadomestila za nastanitev iz člena 5(1) iste priloge.

               2)

               V preostalem delu se tožba zavrne.

               3)

               Komisija nosi vse stroške postopka.

      (1)  UL C 289, 23.11.2002.


title: Zadeva C-153/15 P: Pritožba, ki jo je Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl vložila 30. marca 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 20. januarja 2015 v zadevi T-6/13, Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl/Svet Evropske unije

text:
               8.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 190/6

         Pritožba, ki jo je Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl vložila 30. marca 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 20. januarja 2015 v zadevi T-6/13, Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl/Svet Evropske unije
   (Zadeva C-153/15 P)
   (2015/C 190/06)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (zastopniki: J. Grayston, solicitor, P. Gjørtler, odvetnik, G. Pandey, odvetnik, D. Rovetta, odvetnik, M. Gambardella, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi sklep Splošnega sodišča z dne 20. januarja 2015 v zadevi T-6/13, Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl/Svet Evropske unije, in ugotovi, da je ničnostna tožba dopustna;

               —

               zadevo vrne v odločanje Splošnemu sodišču;

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov tega pritožbenega postopka.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica navaja dva pritožbena razloga, v skladu s katerima naj bi Splošno sodišče izpodbijani sklep utemeljilo z očitnimi napakami pri presoji in napačno uporabo prava.
   Pritožnica ugotavlja, da je Splošno sodišče storilo očitne napake pri presoji s tem, da je razsodilo, da je bila opravljena popolna osebna vročitev 19. oktobra 2012 in da je bila ta vročitev opravljena pred objavo splošnega obvestila o vročitvi v seriji C Uradnega lista Evropske unije 16. oktobra 2012.
   Dalje pritožnica ugotavlja, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, prvič, ker ni upoštevalo obveznosti, da mora vročitev vključevati obrazložitev, drugič, ker je razsodilo, da lahko osebna vročitev povzroči skrajšanje roka za vložitev tožbe zoper pravni akt Evropske unije, tretjič, ker ni upoštevalo pravnih posledic izbir Sveta v zvezi s postopkom vročitve, in četrtič, ker ni upoštevalo tega, kako se je pravo legitimno razlagalo v času vložitve tožbe.


title: Zadeva C-44/16 P: Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 11. maja 2017 – Dyson Ltd/Evropska komisija (Pritožba — Direktiva 2010/30/EU — Navajanje porabe energije z nalepkami in standardiziranimi podatki o izdelku — Delegirana uredba (EU) št. 665/2013 — Označevanje sesalnikov z energijskimi nalepkami — Energetska učinkovitost — Metoda merjenja — Meje prenesenega pooblastila — Izkrivljanje dokazov — Obveznost obrazložitve Splošnega sodišča)

text:
               24.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 239/10

         Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 11. maja 2017 – Dyson Ltd/Evropska komisija
   (Zadeva C-44/16 P) (1)

   ((Pritožba - Direktiva 2010/30/EU - Navajanje porabe energije z nalepkami in standardiziranimi podatki o izdelku - Delegirana uredba (EU) št. 665/2013 - Označevanje sesalnikov z energijskimi nalepkami - Energetska učinkovitost - Metoda merjenja - Meje prenesenega pooblastila - Izkrivljanje dokazov - Obveznost obrazložitve Splošnega sodišča))
   (2017/C 239/13)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: Dyson Ltd (zastopniki: E. Batchelor in M. Healy, solicitors, F. Carlin, barrister, A. Patsa, odvetnik)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnika: K. Herrmann in E. White, agenta)

      Izrek

               1.

               Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 11. novembra 2015, Dyson/Komisija (T-544/13, EU:T:2015:836) se razveljavi v delu, v katerem je bil z njo zavrnjen prvi del prvega pritožbenega razloga in tretji tožbeni razlog, ki sta bila navedena na prvi stopnji.

               2.

               Zadeva se vrne v razsojanje Splošnemu sodišču, da bi to odločilo o prvem delu prvega tožbenega razloga in o tretjem tožbenem razlogu, ki sta bila navedena na prvi stopnji.

               3.

               Odločitev o stroških se pridrži.

      (1)  UL C 145, 25.4.2016.


title: Zadeva C-248/05: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 25. oktobra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Irski (Neizpolnitev obveznosti države – Varstvo podzemne vode pred onesnaževanjem z določenimi nevarnimi snovmi – Direktiva 80/68/EGS)

text:
               22.12.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 315/6

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 25. oktobra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Irski
   (Zadeva C-248/05) (1)

   (Neizpolnitev obveznosti države - Varstvo podzemne vode pred onesnaževanjem z določenimi nevarnimi snovmi - Direktiva 80/68/EGS)
   (2007/C 315/10)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: S. Pardo Quintillán in D. Recchia, zastopnika)

      Tožena stranka: Irska (zastopnik: D. O'Hagan, zastopnik)
   Predmet
   Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 4, 5, 7, 8, 9, 10, 12 in 13 Direktive Sveta 80/68/EGS z dne 17. decembra 1979 o varstvu podzemne vode pred onesnaževanjem z določenimi nevarnimi snovmi (UL L 20, str. 43) – Delovanje odlagališča odpadkov v Ballymurtaghu (grofija Wicklow) brez ustreznega dovoljenja – Onesnaževanje podzemne vode v grofiji Wexford in v Killarneyju (grofija Kerry), s posrednim odvajanjem fosforja iz greznic.
   Izrek

               1.

               Irska, s tem da ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za uskladitev s členi 4, 5, 7 in 10 Direktive Sveta 80/68/EGS z dne 17. decembra 1979 o varstvu podzemne vode pred onesnaževanjem z določenimi nevarnimi snovmi glede mestnega odlagališča Ballymurtagh (grofija Wicklow), ni izpolnila obveznosti iz navedene direktive.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Irska nosi dve tretjini celotnih stroškov. Komisija nosi preostalo tretjino.

      (1)  UL C 205, 20.8.2005.


title: Zadeva T-449/08: Sodba Splošnega sodišča z dne 18. oktobra 2011 – SLV Elektronik proti UUNT – Jiménez Muñoz (LINE) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti LINE — Prejšnji nacionalni besedna in figurativna znamka Line — Delna zavrnitev registracije — Relativni razlogi za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))

text:
               26.11.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 347/27

         Sodba Splošnega sodišča z dne 18. oktobra 2011 – SLV Elektronik proti UUNT – Jiménez Muñoz (LINE)
   (Zadeva T-449/08) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti LINE - Prejšnji nacionalni besedna in figurativna znamka Line - Delna zavrnitev registracije - Relativni razlogi za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009))
   2011/C 347/41
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: SLV Elektronik GmbH (Übach-Palenberg, Nmečija) (zastopnik: C. König, avocat)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: R. Manea, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Angel Jiménez Muñoz (Gelida, Španija)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 18. julija 2008 (zadeva R 759/2007-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Angel Jiménez Muñoz in SLV Elektronik GmbH.

      Izrek

               1.

               Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 18. julija 2008 (zadeva R 759/2007-4) se razveljavi v delu, v katerem se nanaša na proizvode „svetilke, ki se napajajo iz omrežja, oprema in napeljave za osvetljevanje, svetlobna tehnična oprema za odrsko razsvetljavo, električne svetilke in posamezni deli zgoraj navedenih proizvodov“ iz razreda 11.

               2.

               UUNT se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 327, 20.12.2008.


title: Sklep Sodišča prve stopnje z dne 10. maja 2004 v zadevi T-391/02, Bundesverband der Nahrungsmittel- und Speiseresteverwertung eV, Josef Kloh proti Evropskemu Parlamentu in Svetu Evropske unije (Ničnostna tožba — Uredba ES št. 1774/2002 — Sanitarna pravila za živalske stranske proizvode, ki niso namenjeni prehrani ljudi — Očitna nedopustnost)

text:
               20.11.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 284/17

      SKLEP SODIŠČA PRVE STOPNJE

   z dne 10. maja 2004 (1)

   v zadevi T-391/02, Bundesverband der Nahrungsmittel- und Speiseresteverwertung eV, Josef Kloh proti Evropskemu Parlamentu in Svetu Evropske unije
   (Ničnostna tožba - Uredba ES št. 1774/2002 - Sanitarna pravila za živalske stranske proizvode, ki niso namenjeni prehrani ljudi - Očitna nedopustnost)
   (2004/C 284/36)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi T-391/02, Bundesverband der Nahrungsmittel- und Speiseresteverwertung eV, s sedežem v Bochumu (Nemčija), Josef Kloh, stanujoč v Eichenriedu (Nemčija), ki ju zastopata R. Steiling in S. Wienhues, Rechtsanwälte, proti Evropskemu Parlamentu (zastopnika: H. Duintjer Tebbens in U. Rösslein, z naslovom za vročanje v Luksemburgu) in Svetu Evropske unije (zastopnika: J.-P. Hix in F. Ruggeri Laderchi) ob intervenciji Komisije Evropskih skupnosti (zastopnik: G. Braun, z naslovom za vročanje v Luksemburgu), zaradi predloga za razglasitev ničnosti dela Uredbe (ES) št. 1774/2002 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 3. oktobra 2002 o določitvi zdravstvenih pravil za živalske stranske proizvode, ki niso namenjeni prehrani ljudi (UL L 273, str. 1), je Sodišče prve stopnje (drugi senat), v sestavi J. Pirrung, predsednik, A. W. H. Meij in N. J. Forwood, sodniki; sodni tajnik: H. Jung, dne 10. maja 2004 razglasilo sklep, katerega izrek se glasi kot sledi:

               1.

               Tožba se kot očitno nedopustna zavrže.

               2.

               O vlogi o vstopu v postopek strank Landwirtschaftskammer Vorarlberg ter MM. Wohlgenannt in Taferner ni treba odločiti.

               3.

               Tožečim strankam se naloži plačilo lastnih stroškov kot tudi stroškov, ki sta jih priglasila Evropski parlament in Svet.

               4.

               Komisija nosi svoje stroške.

               5.

               Landwirtschaftskammer Vorarlberg in MM. Wohlgenannt in Taferner, ki so vložili vlogo o vstopu v postopek, nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 44, 22.2.2003.


title: Zadeva C-96/13: Sklep predsednika desetega senata Sodišča z dne 10. februarja 2014 – Evropska komisija proti Helenski republiki

text:
               16.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 184/23

         Sklep predsednika desetega senata Sodišča z dne 10. februarja 2014 – Evropska komisija proti Helenski republiki
   (Zadeva C-96/13) (1)

   2014/C 184/36
   Jezik postopka: grščina
   Predsednik desetega senata Sodišča je odredil izbris zadeve.

      (1)  UL C 129, 4.5.2013.


               29.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/45

         (2006/C 178/82)
   Zadnja objava Sodišča Evropskih skupnosti v Uradnem listu Evropske unije

         UL C 165, 15.7.2006

   Prejšnje objave

      UL C 154, 1.7.2006

      UL C 143, 17.6.2006

      UL C 131, 3.6.2006

      UL C 121, 20.5.2006

      UL C 108, 6.5.2006

      UL C 96, 22.4.2006

   Ti teksti so na voljo na:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Zadeva C-160/11: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 19. julija 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – Bawaria Motors Sp. z o.o. proti Minister Finansów (Direktiva 2006/112/ES — DDV — Člen 136 — Oprostitve — Členi od 313 do 315 — Posebna ureditev, po kateri se obdavčuje razlika v ceni — Dobava rabljenih vozil, ki jo opravi obdavčljivi preprodajalec — Vozila, ki jih je obdavčljivemu preprodajalcu predhodno z oprostitvijo DDV dobavil drug davčni zavezanec, ki je imel pravico do delnega odbitka vstopnega davka)

text:
               29.9.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 295/11

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 19. julija 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – Bawaria Motors Sp. z o.o. proti Minister Finansów
   (Zadeva C-160/11) (1)

   (Direktiva 2006/112/ES - DDV - Člen 136 - Oprostitve - Členi od 313 do 315 - Posebna ureditev, po kateri se obdavčuje razlika v ceni - Dobava rabljenih vozil, ki jo opravi obdavčljivi preprodajalec - Vozila, ki jih je obdavčljivemu preprodajalcu predhodno z oprostitvijo DDV dobavil drug davčni zavezanec, ki je imel pravico do delnega odbitka vstopnega davka)
   2012/C 295/18
   Jezik postopka: poljščina

      Predložitveno sodišče

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Bawaria Motors Sp. z o.o.

      Tožena stranka: Minister Finansów

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Naczelny Sąd Administracyjny – Razlga členov 136, 313(1), 314 in 315 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1) - Posebna ureditev za obdavčljive preprodajalce – Prodaja rabljenih vozil končnemu potrošniku - Uporabe ureditve, po kateri se obdavčuje razlika v ceni, kadar je preprodajalec kupil vozilo z oprostitvijo davka od osebe, ki je sama imela pravico do delnega odbitka vstopnega davka.

      Izrek

   Člena 313(1) in 314 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost v povezavi s členoma 136 in 315 te direktive je treba razlagati tako, da obdavčljivi preprodajalec pri dobavah rabljenega blaga ne sme uporabiti ureditve, po kateri se obdavči razlika v ceni, kadar dobavlja osebne avtomobile in vozila, ki se štejejo za rabljeno blago v smislu člena 311(1), točka 1, navedene direktive in ki jih je ob oprostitvi davka na dodano vrednost predhodno pridobil od drugega davčnega zavezanca, ki je izkoristil pravico do delnega odbitka vstopnega davka od prodajne cene teh vozil.

      (1)  UL C 204, 9.7.2011.


title: Zadeva T-669/15: Tožba, vložena 9. oktobra 2015 – Lysoform Dr. Hans Rosemann in drugi/ECHA

text:
               8.2.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 48/80

         Tožba, vložena 9. oktobra 2015 – Lysoform Dr. Hans Rosemann in drugi/ECHA
   (Zadeva T-669/15)
   (2016/C 048/88)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH (Berlin, Nemčija), Ecolab Deutschland GmbH (Monheim, Nemčija), Schülke & Mayr GmbH (Norderstedt, Nemčija), Diversey Europe Operations BV (Amsterdam, Nizozemska) (zastopniki: K. Van Maldegem, M. Grunchard, odvetnika, in P. Sellar, Solicitor)

      Tožena stranka: Evropska agencija za kemikalije (ECHA)

      Predlogi

   Tožeče stranke Sodišču predlagajo, naj:

               —

               pritožbo razglasi za dopustno in utemeljeno;

               —

               razveljavi sklep Evropske agencije za kemikalije v zvezi z vključitvijo družbe BASF na seznam aktivnih snovi in dobaviteljev iz člena 95 Uredbe (EU) št. 528/2012 (1) in

               —

               ECHA naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke trdijo, da je ECHA z dopustitvijo vključitve družbe na seznam iz člena 95 Uredbe (EU) št. 528/2012 v zvezi z navedeno snovjo napačno uporabila pravo. Ta napačna uporaba prava temelji na treh tožbenih razlogih.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: ECHA je napačno uporabila pravila o zahtevi, da mora družba predložiti popolno dokumentacijo v skladu s členom 95(1) Uredbe (EU) št. 528/2012.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: ECHA je družbe, ki so bile v enakem položaju, obravnavala različno.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: ECHA v nasprotju z zahtevami Uredbe (EU) št. 528/2012 ni zagotovila enakih konkurenčnih pogojev med družbami, ki so sodelovale v programu preverjanja navedenih snovi, in tistimi, ki niso so bile udeležene.

      (1)  Uredba (EU) št. 528/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2012 o dostopnosti na trgu in uporabi biocidnih proizvodov (UL L 167, str. 1).


title: Zadeva F-12/12: Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 26. junija 2013 – Di Prospero proti Komisiji (Javni uslužbenci — Imenovanje — Uspešno opravljen natečaj po povabilu tožeče stranke k pristopu k natečaju zaradi izvršitve sodbe — Imenovanje v naziv z retroaktivnim učinkom)

text:
               31.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 252/45

         Sodba Sodišča za uslužbence (tretji senat) z dne 26. junija 2013 – Di Prospero proti Komisiji
   (Zadeva F-12/12) (1)

   (Javni uslužbenci - Imenovanje - Uspešno opravljen natečaj po povabilu tožeče stranke k pristopu k natečaju zaradi izvršitve sodbe - Imenovanje v naziv z retroaktivnim učinkom)
   2013/C 252/78
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Rita Di Prospero (Bruselj, Belgija) (zastopniki: S. Rodrigues, A. Blot in C. Bernard-Glanz, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Currall in B. Eggers, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti implicitne odločbe Komisije o zavrnitvi predloga tožeče stranke za razvrstitev v naziv AD 11z retroaktivnim učinkom od 1. januarja 2010 in odškodninski zahtevek za škodo, ki naj bi nastala.

      Izrek

               1.

               Odločba Evropske komisije z dne 18. oktobra 2011 o zavrnitvi razvrstitve R. Di Prospero v naziv AD 11 s 1. januarjem 2010 se razglasi za nično.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               Evropska komisija nosi svoje stroške in stroške R. Di Prospero.

      (1)  UL C 138, 12.5.2012, str. 32.


title: Zadeva C-378/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Italija) 21. avgusta 2008 – ERG Raffinerie Mediterranee SpA in drugi proti Ministero dello Sviluppo Economico in drugim

text:
               22.11.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 301/14

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Italija) 21. avgusta 2008 – ERG Raffinerie Mediterranee SpA in drugi proti Ministero dello Sviluppo Economico in drugim
   (Zadeva C-378/08)
   (2008/C 301/26)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predložitveno sodišče
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: ERG Raffinerie Mediterranee SpA in drugi

      Tožene stranke: Ministero dello Sviluppo Economico in drugi
   Vprašanja za predhodno odločanje

               1)

               Ali načelo (plača povzročitelj obremenitve) iz člena 174(2), prej člen 130 R(2), Pogodbe ES in določbe Direktive 2004/35/ES (1), Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o okoljski odgovornosti v zvezi s preprečevanjem in sanacijo okoljske škode, nasprotujejo nacionalni zakonodaji, ki organom javne uprave dopušča, da za odgovornega za povračilo posebne vrste okoljske škode štejejo imetnika stvarnih pravic in/ali opravlja podjetniško dejavnost na onesnaženem območju, le na podlagi „lege“, v kateri se nahaja, in ne da bi predhodno morali ugotoviti obstoj vzročne zveze med njegovim ravnanjem in dogodkom onesnaženja?

               2)

                  idem […] glede subjektivnega pogoja naklepa ali malomarnosti;

               3)

               Ali načela Skupnosti glede varstva konkurence iz Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in direktive 2004/18/ES (2), 93/97/EGS (3), in 89/665/EGS (4), nasprotujejo nacionalni zakonodaji, ki dopušča organom javne uprave, da brez opravljenih postopkov javnega razpisa zaupajo zasebnima družbama (Società Sviluppo S.p.A. in Sviluppo Italia Aree Produttive S.p.A.) opravljanje dejavnosti opredelitve, načrtovanja in izvedbe ukrepov čiščenja – za izvedbo javni del – neposredno na državnih območjih?

      (1)  UL L 143, str. 56.

      (2)  UL L 134, str. 114.

      (3)  UL L 290, str. 1.

      (4)  UL L 395, str. 33.


title: Zadeva C-442/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemska) 24. septembra 2014 – Bayer CropScience SA-NV, Stichting De Bijenstichting/College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

text:
               22.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/14

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemska) 24. septembra 2014 – Bayer CropScience SA-NV, Stichting De Bijenstichting/College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden
   (Zadeva C-442/14)
   (2014/C 462/23)
   Jezik postopka: nizozemščina

      Predložitveno sodišče

   College van Beroep voor het bedrijfsleven

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: Bayer CropScience SA-NV, Stichting De Bijenstichting

      Tožena stranka: College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali določbe člena 14 Direktive 91/414 (1) oziroma člena 63 v povezavi s členom 59 Uredbe o fitofarmacevtskih sredstvih (2) (št. 1107/2009 z dne 21. oktobra 2009) oziroma člena 19 Direktive 98/8 (3) pomenijo, da je treba o zahtevi za zaupnost v smislu navedenih členov 14, 63 in 19, ki jo poda vlagatelj, naveden v teh členih, odločiti za vsak posamezen vir podatkov pred ali ob izdaji registracije oziroma pred spremembo registracije z odločbo, s katero so seznanjene zainteresirane tretje osebe?

               2.

               Če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen: ali je treba člen 4(2) direktive o informacijah o okolju (4) razlagati tako, da mora tožena stranka kot nacionalni organ ob neobstoju odločbe v smislu prejšnjega vprašanja razkriti zahtevane informacije o okolju, če se taka zahteva vloži po izdaji registracije oziroma po spremembi registracije?

               3.

               Kako je treba razlagati pojem „emisije v okolje“ v členu 4(2) direktive o informacijah o okolju, če se upoštevajo trditve strank iz točke 5.5 te vmesne odločbe ob upoštevanju vsebine dokumentov, navedene v točki 5.2?

               4.

                           a)

                           Ali je treba podatke z vrednostmi o sproščanju sredstva, njegove aktivne snovi oziroma njegovih aktivnih snovi in drugih sestavin v okolje po uporabi sredstva šteti za „informacije o emisijah v okolje“?

                           b)

                           Če je odgovor pritrdilen: ali je v tej zvezi pomembno, ali so bili navedeni podatki pridobljeni z (delnimi) terenskimi študijami ali študijami druge vrste (kot npr. laboratorijske raziskave in translokacijske študije)?

               5.

               Ali je treba informacije o laboratorijskih raziskavah, pri katerih je načrt preizkusa usmerjen v raziskavo izoliranih vidikov v standardiziranih pogojih, šteti za „informacije o emisijah v okolje“, če se v okviru teh raziskav veliko dejavnikov (kot npr. klimatološki vplivi) izključi, preizkusi pa se pogosto izvajajo – v primerjavi z dejansko uporabo – v visokih odmerkih?

               6.

               Je treba v zvezi s tem kot „emisije v okolje“ razumeti tudi ostanke, ki se po uporabi sredstva v postavitvi preizkusa nahajajo npr. v zraku ali na tleh, na listih, v cvetnem prahu ali nektarju rastline (ki je zrasla iz obdelanega semena), v medu ali v neciljnih organizmih?

               7.

               Ali to velja tudi za obseg zanašanja (snovi) pri uporabi sredstva v postavitvi preizkusa?

               8.

               Ali iz pojma „informacije o emisijah v okolje“ v smislu člena 4(2), drugi pododstavek, drugi stavek, direktive o informacijah o okolju sledi, da je treba, če gre za emisije v okolje, razkriti vir podatkov v celoti, ne samo podatkov (o meritvah), ki jih je v določenih okoliščinah treba izpeljati iz njih?

               9.

               Ali je treba za uporabo razloga za odstopanje v primeru poslovnih ali industrijskih skrivnostih v smislu zgoraj navedenega člena 4(2)(d) razlikovati med „emisijami“ na eni strani in „izpusti in drugimi sproščanji v okolje“ v smislu člena 2(1)(b) direktive o informacijah o okolju na drugi strani?

      (1)  Direktiva Sveta z dne 15. julija 1991 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet (91/414/EGS) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 11, str. 332).

      (2)  Uredba (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet in razveljavitvi direktiv Sveta 79/117/EGS in 91/414/EGS (UL L 309, str. 1).

      (3)  Direktiva 98/8/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 1998 o dajanju biocidnih pripravkov v promet (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 23, str. 3).

      (4)  Direktiva 2003/4/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2003 o dostopu javnosti do informacij o okolju in o razveljavitvi Direktive Sveta 90/313/EGS (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 7, str. 375).


title: Zadeva C-262/11: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 29. novembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Administrativen sad Sofia-grad – Bolgarija) – Kremikovtzi AD proti Ministar na ikonomikata, energetikata i turizma i zamestnik-ministar na ikonomikata, energetikata i turizma (Pristop Republike Bolgarije k Evropski uniji — Pridružitveni sporazum ES-Bolgarija — Jeklarski sektor — Državna pomoč za prestrukturiranje, dodeljena pred pristopom — Pogoji — Sposobnost preživetja upravičencev po koncu obdobja prestrukturiranja — Ugotovitev insolventnosti upravičenca po pristopu — Pristojnosti nacionalnih organov in Evropske komisije — Nacionalna odločba, s katero je bila ugotovljena javnopravna terjatev iz naslova državnih pomoči, ki so postale nezakonite — Sklep EU-BG št. 3/2006 — Priloga V k Aktu o pristopu — Pomoči, ki se izvajajo po pristopu — Uredba (ES) št. 659/1999 — Obstoječe pomoči)

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/8

         Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 29. novembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Administrativen sad Sofia-grad – Bolgarija) – Kremikovtzi AD proti Ministar na ikonomikata, energetikata i turizma i zamestnik-ministar na ikonomikata, energetikata i turizma
   (Zadeva C-262/11) (1)

   (Pristop Republike Bolgarije k Evropski uniji - Pridružitveni sporazum ES-Bolgarija - Jeklarski sektor - Državna pomoč za prestrukturiranje, dodeljena pred pristopom - Pogoji - Sposobnost preživetja upravičencev po koncu obdobja prestrukturiranja - Ugotovitev insolventnosti upravičenca po pristopu - Pristojnosti nacionalnih organov in Evropske komisije - Nacionalna odločba, s katero je bila ugotovljena javnopravna terjatev iz naslova državnih pomoči, ki so postale nezakonite - Sklep EU-BG št. 3/2006 - Priloga V k Aktu o pristopu - Pomoči, ki se izvajajo po pristopu - Uredba (ES) št. 659/1999 - Obstoječe pomoči)
   2013/C 26/15
   Jezik postopka: bolgarščina

      Predložitveno sodišče

   Administrativen sad Sofia-grad

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Kremikovtzi AD

      Tožena stranka: Ministar na ikonomikata, energetikata i turizma i zamestnik-ministar na ikonomikata, energetikata i turizma

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Administrativen sad Sofia-grad – Razlaga Evropskega sporazuma o pridružitvi med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani in Republiko Bolgarijo na drugi strani (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 59, str. 201) in odstavka 1 priloge V k Aktu o pogojih pristopa Republike Bolgarije in Romunije k Evropski uniji in prilagoditvah pogodb, na katerih temelji Evropska unija (UL 2005, L 157, str. 203) ter člena 9(4) Protokola 2 k Evropskemu sporazumu o izdelkih, ki jih zajema Pogodba o ustanovitvi Evropske skupnosti za premog in jeklo (ESPJ), člena 3 Dodatnega protokola k Evropskemu sporazumu o pridružitvi med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani in Republiko Bolgarijo na drugi strani (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 23, str. 199) in člena 14 Uredbe Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 339) – Državna pomoč za prestrukturiranje, dodeljena jeklarskim podjetjem v okviru programa prestrukturiranja pred pristopom Bolgarije k Evropski uniji – Odločba, s katero je bila ugotovljena javnopravna terjatev iz naslova državnih pomoči, ki so postale nezakonite po ugotovitvi insolventnosti upravičenca – Pristojnosti nacionalnih organov in Evropske komisije za odločanje o nezdružljivosti državne pomoči s skupnim trgom in za zahtevanje vračila te pomoči kot nezakonite pomoči

      Izrek

   Postopek izterjave državne pomoči, dodeljene družbi Kremikovtzi AD pred pristopom Republike Bolgarije k Evropski uniji, ki je ukrep pomoči, ki se po tem pristopu ni „izvajal“ v smislu Priloge V k Aktu o pogojih pristopa Republike Bolgarije in Romunije k Evropski uniji in prilagoditvah pogodb, na katerih temelji Evropska unija, mora v primeru nespoštovanja pogojev iz člena 9(4) Protokola 2 k Evropskemu sporazumu o pridružitvi med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani in Republiko Bolgarijo na drugi strani, ki je bil sklenjen in odobren v imenu Skupnosti s Sklepom Sveta in Komisije z dne 19. decembra 1994 (94/908/ESPJ, ES, Euratom) temeljiti na členu 3 Dodatnega protokola k temu evropskemu sporazumu, kakor je bil spremenjen s Sklepom št. 3/2006 Pridružitvenega sveta EU-Bolgarija z dne 29. decembra 2006. V tem okviru lahko pristojni nacionalni organi Republike Bolgarije v skladu s tretjim odstavkom tega člena sprejmejo odločbo o izterjavi državne pomoči, ki ne izpolnjuje teh pogojev. Odločba Evropske komisije na podlagi člena 3, drugi odstavek, navedenega dodatnega protokola ni nujen pogoj za izterjavo take pomoči s strani teh organov.

      (1)  UL C 232, 6.8.2011.


title: Zadeva C-83/11: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 5. septembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) – Združeno kraljestvo) – Secretary of State for the Home Department proti Muhammadu Sazzadurju Rahmanu, Fazlyju Rabbyju Islamu, Mohibullahu Rahmanu (Direktiva 2004/38/ES — Pravica državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic — Člen 3(2) — Obveznost, da se v skladu z nacionalno zakonodajo olajšata vstop in prebivanje „katerim koli družinskim članom“ , ki jih državljan Unije vzdržuje)

text:
               27.10.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 331/6

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 5. septembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) – Združeno kraljestvo) – Secretary of State for the Home Department proti Muhammadu Sazzadurju Rahmanu, Fazlyju Rabbyju Islamu, Mohibullahu Rahmanu
      (Zadeva C-83/11) (1)

      (Direktiva 2004/38/ES - Pravica državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic - Člen 3(2) - Obveznost, da se v skladu z nacionalno zakonodajo olajšata vstop in prebivanje „katerim koli družinskim članom“, ki jih državljan Unije vzdržuje)
      (2012/C 331/09)
      Jezik postopka: angleščina

         Predložitveno sodišče

      Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber)

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: Secretary of State for the Home Department

         Druge stranke: Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman

         Predmet

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Upper Tribunal – Razlaga členov 3(2) in 10(2) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 5, str. 46) – Pojem „kateri koli družinski član“ državljana Unije v smislu člena 3(2) Direktive – Vzdrževani družinski člani poročenega para, katerega en zakonec je državljan tretje države – Družinski člani, ki niso potomci v ravni črti poročenega para

         Izrek

                  1.

                  Člen 3(2) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC je treba razlagati tako,

                              —

                              da države članice niso zavezane ugoditi vsaki prošnji za vstop ali prebivanje, ki jo vložijo družinski člani državljana Unije, ki niso zajeti v opredelitvi iz člena 2, točka 2, navedene direktive, tudi če v skladu s členom 10(2) te direktive dokažejo, da jih navedeni državljan vzdržuje;

                              —

                              da morajo države članice vsekakor skrbeti, da so v njihovi zakonodaji merila, ki navedenim osebam omogočajo, da glede svoje prošnje za vstop ali prebivanje prejmejo odločbo, ki temelji na temeljiti preučitvi njihovega osebnega položaja in je v primeru zavrnitve obrazložena;

                              —

                              da imajo države članice široko polje proste presoje pri izbiri navedenih meril, ta pa morajo biti skladna z običajnim pomenom pojma „olajša“ in s pojmi iz navedenega člena 3(2), ki se nanašajo na vzdrževanje, ter tej določbi ne smejo odvzeti polnega učinka; in

                              —

                              da ima vsak prosilec pravico, da pred sodiščem preveri, ali nacionalna zakonodaja in njena uporaba izpolnjujeta te pogoje.

                  2.

                  Da neka oseba spada v kategorijo „vzdrževanih“ družinskih članov državljana Unije iz člena 3(2) Direktive 2004/38, mora obstajati vzdrževanje v državi, iz katere zadevni družinski član prihaja, in sicer vsaj takrat, ko ta zaprosi za pridružitev državljanu Unije, ki ga vzdržuje.

                  3.

                  Člen 3(2) Direktive 2004/38 je treba razlagati tako, da lahko države članice v okviru polja proste presoje postavijo posebne zahteve glede narave in trajanja vzdrževanja, če so te zahteve skladne z običajnim pomenom pojmov iz člena 3(2), prvi pododstavek, točka (a), Direktive 2004/38, ki se nanašajo na vzdrževanje, in tej določbi ne odvzamejo polnega učinka.

                  4.

                  Vprašanje, ali se izdaja dovoljenja za prebivanje iz člena 10 Direktive 2004/38 lahko pogojuje z zahtevo, da se je vzdrževanje v smislu člena 3(2), prvi pododstavek, točka (a), te direktive nadaljevalo v državi članici prebivanja, ne spada na področje uporabe navedene direktive.

         (1)  UL C 145, 14.5.2011.


title: Zadeva T-132/05: Tožba Nicole Falcioneja proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 16. marca 2005

text:
               11.6.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 143/38

         Tožba Nicole Falcioneja proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 16. marca 2005
   (Zadeva T-132/05)
   (2005/C 143/73)
   Jezik postopka: francoščina
   Nicola Falcione, stanujoč v Bruslju, ki ga zastopajo Sébastien Orlandi, Xavier Martin, Albert Coolen, Jean-Noël Louis in Etienne Marchal, avocats, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, je dne 16. marca 2005 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložil tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično odločbo z dne 24. marca 2004, ki dokončno določi razporeditev zaposlitve v naziv A5/4,

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka je bila z odločbo z dne 24. marca 2004 imenovana za uradnika naziva A5/4. S svojo tožbo izpodbija svojo dokončno razporeditev zaposlitve. V utemeljitev svoje tožbe tožeča stranka navaja kršitev člena 31 Kadrovskih predpisov in kršitev pooblastila za odločanje po prostem preudarku. Tožeča stranka trdi, da bi morala Komisija upoštevati tudi njene upoštevne poklicne izkušnje in univerzitetno izobraževanje od dne 16. julija 1974 do 28. februarja 1982. Komisija teh izkušenj ni upoštevala, ker je tožeča stranka pridobila univerzitetni naziv ekonomist šele 1. marca 1982.


title: Zadeva C-502/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 30. septembra 2011 – Vivaio dei Molini Azienda Agricola Porro Savoldi ss proti Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture

text:
               26.11.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 347/20

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 30. septembra 2011 – Vivaio dei Molini Azienda Agricola Porro Savoldi ss proti Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture
   (Zadeva C-502/11)
   2011/C 347/30
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Consiglio di Stato

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Vivaio dei Molini Azienda Agricola Porro Savoldi ss

      Tožena stranka: Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali pravni red Skupnosti, zlasti člen 6 Direktive 93/37/EGS (1) (nato člen 4 Direktive 2004/18/ES (2)), načeloma nasprotuje določbi nacionalnega predpisa (kot je člen 10(1)(a) zakona št. 109 iz leta 1994 – nato člen 34(1)(a) zakonske uredbe št. 136 iz leta 2006), ki možnost sodelovanja v postopkih oddaje javnih naročil omejuje le na družbe, ki opravljajo gospodarsko dejavnost, tako da izključuje nekatere podjetnike (med njimi družbe civilnega prava), ki običajno in pretežno ne opravljajo takih dejavnosti; ali pa je zadevna prepoved razumna in nediskriminatorna glede na posebno ureditev in posebna premoženjska razmerja družb civilnega prava?

         Če bo odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, se Sodišču predloži še to vprašanje:

               2.

               Ali pravni red Skupnosti, zlasti člen 6 Direktive 93/37/EGS (nato člen 4 Direktive 2004/18/ES), in načelo svobodne pravne oblike subjektov, ki lahko sodelujejo v razpisih javnih naročil, dopuščata nacionalnemu zakonodajalcu, da omeji pravno in poslovno sposobnost podjetnika (oziroma gospodarskega subjekta v skladu z opredelitvijo iz Direktive 2004/18/ES) ob upoštevanju posebnosti, ki so značilne za nacionalno ureditev takega podjetnika, s čimer mu prepreči sodelovanje v postopkih oddaje javnih naročil, oziroma ali sta s tako omejitvijo kršeni načeli razumnosti in prepovedi diskriminacije?

      (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 2, str. 163.

      (2)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 7, str. 132.


title: Zadeva C-561/13: Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 15. oktobra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Obvodní soud pro Prahu 1 – Češka republika) – Hoštická a.s., Jaroslav Haškovec, Zemědělské družstvo Senice na Hané/Česká republika – Ministerstvo zemědělství (Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Skupna kmetijska politika — Sheme podpor — Izvajanje shem podpor v novih državah članicah — Uredba (ES) št. 1782/2003 — Člen 143ba — Uredba (ES) št. 73/2009 — Člen 126 — Ločeno plačilo za sladkor — Nevezanost tega plačila na proizvodnjo — Pojem „merila, ki so jih zadevne države članice sprejele v letih 2006 in 2007“  — Reprezentativno obdobje)

text:
               22.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/10

         Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 15. oktobra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Obvodní soud pro Prahu 1 – Češka republika) – Hoštická a.s., Jaroslav Haškovec, Zemědělské družstvo Senice na Hané/Česká republika – Ministerstvo zemědělství
   (Zadeva C-561/13) (1)

   ((Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Skupna kmetijska politika - Sheme podpor - Izvajanje shem podpor v novih državah članicah - Uredba (ES) št. 1782/2003 - Člen 143ba - Uredba (ES) št. 73/2009 - Člen 126 - Ločeno plačilo za sladkor - Nevezanost tega plačila na proizvodnjo - Pojem „merila, ki so jih zadevne države članice sprejele v letih 2006 in 2007“ - Reprezentativno obdobje))
   (2014/C 462/16)
   Jezik postopka: češčina

      Predložitveno sodišče

   Obvodní soud pro Prahu 1

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeče stranke: Hoštická a.s., Jaroslav Haškovec, Zemědělské družstvo Senice na Hané

      Tožena stranka: Česká republika – Ministerstvo zemědělství

      Izrek

   Člen 126(1) Uredbe Sveta (ES) št. 73/2009 z dne 19. januarja 2009 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor za kmete v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete, spremembi uredb (ES) št. 1290/2005, (ES) št. 247/2006, (ES) št. 378/2007 in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1782/2003 je treba razlagati tako, da pojem „merila, ki so jih zadevne države članice sprejele v letih 2006 in 2007“ zajema tudi tržno leto, ki so ga morale te države članice na podlagi člena 143ba(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1782/2003 z dne 29. septembra 2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete ter o spremembi uredb (EGS) št. 2019/93, (ES) št. 1452/2001, (ES) št. 1453/2001, (ES) št. 1454/2001, (ES) 1868/94, (ES) št. 1251/1999, (ES) št. 1254/1999, (ES) št. 1673/2000, (EGS) št. 2358/71 in (ES) št. 2529/2001, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 319/2006 z dne 20. februarja 2006, Uredbo Sveta (ES) št. 2011/2006 z dne 19. decembra 2006 in Uredbo Sveta (ES) št. 2012/2006 z dne 19. decembra 2006, izbrati pred 30. aprilom 2006 kot reprezentativno obdobje za odobritev ločenega plačila za sladkor.

      (1)  UL C 45, 15.2.2014.


title: Zadeva C-232/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Budai Központi Kerületi Bíróság (Madžarska) 4. maja 2017 – VE/WD

text:
               7.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 256/3

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Budai Központi Kerületi Bíróság (Madžarska) 4. maja 2017 – VE/WD
   (Zadeva C-232/17)
   (2017/C 256/03)
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Budai Központi Kerületi Bíróság

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: VE

      Tožena stranka: WD

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba v zvezi z razlago možnosti preučitve vseh pogojev, navedene v dvajseti uvodni izjavi Direktive 93/13 (1), ter zahteve po jasnosti in razumljivosti, ki jo določata člena 4(2) in 5 te direktive, šteti, da ustrezni pogodbeni pogoji niso nepošteni v primeru, da lahko potrošnik izve znesek nekega bistvenega elementa posojilne pogodbe (predmet pogodbe, tj. znesek posojila, obroki odplačevanja in obresti) šele potem ko je pogodbo sklenil (ne ker bi bilo objektivno potrebno, ampak na podlagi določbe, ki jo profesionalni sopogodbenik določi v svojih splošnih pogodbenih pogojih, o katerih se stranki nista dogovorili posamično) z enostransko izjavo volje (čeprav se navede, da je del pogodbe), ki jo izrazi profesionalni sopogodbenik in je pravno zavezujoča za potrošnika?

               2.

               Ali je treba v zvezi z razlago možnosti preučitve vseh pogojev, navedene v dvajseti uvodni izjavi Direktive 93/13, ter zahteve po jasnosti in razumljivosti, ki jo določata člena 4(2) in 5 te direktive, šteti, da ustrezni pogodbeni pogoji niso nepošteni v primeru, da je v posojilni pogodbi naveden samo kakšen bistveni element (predmet pogodbe, tj. znesek posojila, obroki odplačevanja in obresti), pri čemer se uporabi izraz „informativni“, brez pojasnila, ali je informativen podatek pravno zavezujoč ali ne, ter ali iz njega lahko izhajajo pravice in dolžnosti?

               3.

               Ali je treba v zvezi z razlago možnosti preučitve vseh pogojev, navedene v dvajseti uvodni izjavi Direktive 93/13, ter zahteve po jasnosti in razumljivosti, ki jo določata člena 4(2) in 5 te direktive, šteti, da ustrezni pogodbeni pogoji niso nepošteni v primeru, da posojilna pogodba določa kakšen bistveni element, pri čemer se uporablja nepravilna terminologija, zlasti če se v posojilni pogodbi v tuji valuti (v kateri se krediti, ki izhajajo iz posojilne pogodbe, določijo in zavedejo v tuji valuti (v nadaljevanju: valuta kredita) in se obveznost odplačevanja teh kreditov izvaja v nacionalni valuti (v nadaljevanju: valuta odplačevanja)),

                           (1)

                           znesek posojila določi kot:

                                       —

                                       znesek kreditne linije, naveden v valuti kredita; ali

                                       —

                                       zgornja meja zneska posojila, določena v valuti kredita; ali

                                       —

                                       financiranje, za katero zaprosi potrošnik, določeno v valuti odplačevanja; ali

                                       —

                                       največji dovoljen znesek izplačila, določen v valuti odplačevanja?

                           (2)

                           določi predvidena najvišja zgornja meja obrokov odplačevanja, ki je navedena v valuti kredita in/ali v valuti odplačevanja?

               4.

               Ali je treba v zvezi z razlago možnosti preučitve vseh pogojev, navedene v dvajseti uvodni izjavi Direktive 93/13, ter zahteve po jasnosti in razumljivosti, ki jo določata člena 4(2) in 5 te direktive, šteti, da ustrezni pogodbeni pogoji niso nepošteni v primeru, da se pri posojilni pogodbi v tuji valuti (ne ker bi bilo objektivno potrebno, ampak na podlagi določbe, ki jo profesionalni sopogodbenik določi v svojih splošnih pogodbenih pogojih, o katerih se stranki nista dogovorili posamično), predmet pogodbe, tj. znesek posojila in obroki odplačevanja,

                           (1)

                           določijo v valuti kredita na podlagi konkretnega zneska (ki ga sestavljajo izključno cifre od 0 do 9) in valuti odplačevanja, kvečjemu na podlagi nedvoumne metode izračuna?

                           (2)

                           določijo v valuti odplačevanja na podlagi konkretnega zneska in v valuti kredita, kvečjemu na podlagi nedvoumne metode izračuna?

                           (3)

                           določijo tako v valuti kredita kot v valuti odplačevanja, kvečjemu na podlagi nedvoumne metode izračuna?

                           (4)

                           ne določijo v absolutni vrednosti v valuti kredita in se določijo v valuti odplačevanja, kvečjemu na podlagi nedvoumne metode izračuna?

                           (5)

                           ne določijo v absolutni vrednosti v valuti odplačevanja in se določijo v valuti kredita, kvečjemu na podlagi nedvoumne metode izračuna?

                           4.1.

                           V okviru vprašanja 4.(5) zgoraj v primeru, da ne bi bilo treba določiti konkretnega zneska in ga vključiti v posojilno pogodbo ob sklenitvi, ali je še vedno zagotovljeno, da se nedvoumno izračuna znesek posojila ob sklenitvi posojilne pogodbe (ne ker bi bilo objektivno potrebno, ampak na podlagi določbe, ki jo profesionalni sopogodbenik navede v svojih splošnih pogodbenih pogojih, o katerih se stranki nista dogovorili posamično), kjer:

                                       (1)

                                       posojilna pogodba ne vsebuje konkretnega zneska posojila v nobeni valuti;

                                       (2)

                                       posojilna pogodba vsebuje konkretno financiranje, za katero zaprosi potrošnik, ali konkretno zgornjo mejo izplačila, oboje določeno v valuti odplačevanja;

                                       (3)

                                       posojilna pogodba ne vsebuje zneska posojila, določenega z nedvoumno metodo izračuna v valuti odplačevanja; ali

                                       (4)

                                       glede nedvoumnega izračuna zneska posojila v valuti kredita, element izračuna, naveden v posojilni pogodbi, ni natančno določen, ampak gre le za zgornjo mejo (konkretno financiranje, za katero zaprosi potrošnik, ali konkretno zgornjo mejo izplačila, oboje določeno v valuti odplačevanja)?

                           4.2.

                                       4.2.1.

                                       Če ni treba določiti konkretnih zneskov in jih vključiti v posojilno pogodbo ob sklenitvi: ali je v zvezi z nedvoumnim izračunom:

                                                   (1)

                                                   pravno zahtevano, da se v posojilni pogodbi ovrednoti predmet pogodbe, tj. znesek posojila in obroki odplačevanja — v primeru spremenljive obrestne mere obroke odplačevanja v prvem obrestnem obdobju — na podlagi metode, ki omogoča nedvoumen izračun ob sklenitvi pogodbe; ali

                                                   (2)

                                                   dovolj, da ob sklenitvi posojilna pogodba zajema objektivno določljive parametre, s katerimi se da te podatke (predmet pogodbe in obroke odplačevanja) izračunati pozneje (to pomeni, da se v posojilni pogodbi ob njeni sklenitvi določijo samo parametri, na podlagi katerih je pozneje možen nedvoumen izračun)?

                                       4.2.2.

                                       V primeru, da je dovolj, da se vrednost predmeta pogodbe, tj. znesek posojila in obroke odplačevanja — v primeru spremenljive obrestne mere obroke odplačevanja v prvem obrestnem obdobju — lahko pozneje izračuna v valuti kredita, ali je treba ta trenutek v prihodnosti (ki bo logično sovpadel s trenutkom, ko se določi znesek pogodbenih terjatev v valuti kredita) objektivno določiti v posojilni pogodbi ob sklenitvi, ali lahko določitev tega trenutka v prihodnosti spada v izključno diskrecijo profesionalnega sopogodbenika?

                           4.3.

                           Če gre za produkte s periodično spremenljivo obrestno mero, ali je treba šteti za zadostno in zato ne nepošteno, če se za obroke odplačevanja določijo (in vključijo v posojilno pogodbo ob sklenitvi) konkretni zneski in/ali nedvoumna metoda izračunavanja v valuti kredita in/ali valuti odplačevanja za prvo obrestno obdobje trajanja pogodbe, ali je pravno zahtevano, da se določi (in vključi v posojilno pogodbo ob sklenitvi) nedvoumna metoda izračunavanja v valuti kredita in/ali v valuti odplačevanja za vsa obrestna obdobja trajanja pogodbe?

                           4.4.

                           Ali je nedvoumen izračun na pošten način možno zagotoviti le z uporabo ustrezne matematične formule ali se lahko uporabi kakšna druga metoda?

                                       4.4.1.

                                       Ali se lahko v primeru, da nedvoumnega izračuna ne bi bilo nujno zagotavljati z uporabo ustrezne matematične formule, uporabi dovolj natančen opis?

                                       4.4.2.

                                       Ali se lahko v primeru, da nedvoumnega izračuna ne bi bilo nujno zagotavljati z uporabo ustrezne matematične formule, uporablja tudi tehnične izraze (na primer anuiteta ali linearna amortizacija) brez dodatne obrazložitve?

      (1)  Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288).


title: Zadeva C-474/14: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Salerno (Italija) 20. oktobra 2014 – kazenski postopek zoper Cristiana Pontilla

text:
               22.12.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 462/17

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Salerno (Italija) 20. oktobra 2014 – kazenski postopek zoper Cristiana Pontilla
   (Zadeva C-474/14)
   (2014/C 462/27)
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale di Salerno

      Stranka v postopku v glavni stvari

   Cristiano Pontillo

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je treba člen 49 PDEU in naslednje, ter člen 56 PDEU in naslednje, v skladu z razlago Sodišča Evropske unije v sodbi z dne 16. februarja 2012 v združenih zadevah C-72/10 in C-77/10, razlagati tako, da nasprotujejo izvedbi razpisa za oddajo koncesije s krajšo veljavnostjo, kot pri prej dodeljenih koncesijah, čeprav je bil razpis izveden izrecno s ciljem, da se ublažijo posledice, ki so nastale zaradi nezakonite izključitve določenih gospodarskih subjektov pri prejšnjih razpisih?

               2.

               Ali je treba člen 49 PDEU in naslednje, ter člen 56 PDEU in naslednje, v skladu z razlago Sodišča Evropske unije v zgorajnavedeni sodbi, razlagati tako, da nasprotujejo zahtevi glede časovne uskladitve poteka koncesij, kot zadostni utemeljitvi za krajše trajanje veljavnosti koncesij, na katere se nanaša razpis, v primerjavi s trajanjem veljavnosti prej podeljenih koncesij?

               3.

               Ali je treba člen 49 PDEU in naslednje, ter člen 56 PDEU in naslednje, v skladu z razlago Sodišča Evropske unije v zgorajnavedeni sodbi, razlagati tako, da nasprotujejo obveznosti neodplačnega prenosa rabe lastnih materialnih in nematerialnih dobrin, ki tvorijo mrežo za upravljanje in sprejemanje stav v primeru prenehanja dejavnosti zaradi poteka koncesije ali zaradi izdaje odločb o prenehanju ali preklicu?


title: Zadeva T-143/06: Tožba, vložena  19. maja 2006  — MTZ Polyfilms proti Svetu

text:
               29.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/34

         Tožba, vložena 19. maja 2006 — MTZ Polyfilms proti Svetu
   (Zadeva T-143/06)
   (2006/C 178/63)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: MTZ Polyfilms Ltd. (Mumbai, Indija) (zastopnik: P. De Baere, lawyer)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije
   Predlogi tožeče stranke
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               za nično razglasi Uredbo Sveta (ES) št. 366/2006 z dne 27. februarja 2006 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz folije iz polietilen tereftalata (PET) s poreklom, med drugim, iz Indije;

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka proizvaja in izvaža folijo iz polietilen tereftalata v Evropsko skupnost.
   Prvič, v utemeljitev svojih navedb zatrjuje, da uredba krši člena 2(8) in 2(9) osnovne uredbe (1). Tožeča stranka navaja, da zadevna uredba izvozno ceno tožene stranke v Skupnost oblikuje na osnovi njenih izvoznih cen v tretje države, ker naj bi bile dejanske izvozne cene v Skupnost zaradi obstoja minimalnih uvoznih cen domnevno nezanesljive.
   Po navedbah tožeče stranke njene izvozne cene niso nezanesljive v smislu člena 2(9) osnovne uredbe. Nadalje, tožeča stranka zatrjuje, da uporabljena metodologija ni združljiva z osnovno uredbo, ki našteva metodologije, ki se lahko uporabijo za določitev izvozne cene. Tožeča stranka navaja, da se člena 2(8) in 2(9) enako uporabita za ponovne preiskave, kot je zadevni postopek, ne glede na to ali so obstajale zaveze.
   Drugič, tožeča stranka se sklicuje na kršitev sporazuma o izvajanju člena VI GATT 1994 (2). Tožeča stranka navaja, da njena izvozna cena ni nezanesljiva v smislu členov 2.1 in 2.3 tega sporazuma. Tožeča stranka poleg tega zatrjuje, da je uporabljena metodologija nezdružljiva s členi 2.1, 2.3 in 11 sporazuma. Tožeča stranka na koncu navaja, da se člena 2.1 in 2.3 sporazuma enako uporabljata za preglede, opravljene na podlagi člena 11 sporazuma, kot tudi za ta delni vmesni pregled.
   Končno, tožeča stranka očita pomanjkanje pravne podlage za uporabo metodologije za določitev izvoznih cen tožeče stranke v Skupnost in kršitev načela pravne varnosti, s tem, da proizvajalci — izvozniki niso mogli ugotoviti, kako naj ravnajo v okviru zaveze glede cene.

      (1)  Uredba sveta (ES) št. 384/96 z dne 22. decembra 1995 o zaščiti proti dumpinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL 1996 L 56, str. 1).

      (2)  Sporazum o izvajanju člena VI splošnega sporazuma o carinah in trgovini 1994 (WTO-GATT 1994) – protidampinški sporazum (UL 1994 L 336, str. 103)


title: Zadeva C-440/05: Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Svetu Evropske unije, vložena  8. decembra 2005

text:
               28.1.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/10

         Tožba Komisije Evropskih skupnosti proti Svetu Evropske unije, vložena 8. decembra 2005
   (Zadeva C-440/05)
   (2006/C 22/18)
   Jezik postopka: francoščina
   Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata W. Bogensberger in R. Troosters, zastopnika, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, je 8. decembra 2005 na Sodišče Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Svetu Evropske unije.
   Komisija Evropskih skupnosti Sodišču predlaga, naj:

               —

               ugotovi, da je Okvirni sklep Sveta 2005/667/PNZ z dne 12. julija 2005 o okrepitvi kazenskopravnega okvira za izvrševanje zakonodaje proti onesnaževanju morja z ladij (1) nezakonit;

               —

               razglasi ničnost navedenega okvirnega sklepa;

               —

               Svetu Evropske unije naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Glede na funkcionalen pristop Sodišča v sodbi z dne 13. septembra 2005 v zadevi C-176/03 (Komisija proti Svetu, še ne objavljena v Recueilu) in na dejstvo, da so ukrepi, ki jih določajo členi od 1 do 10 Okvirnega sklepa 2005/667/PNZ, ukrepi kazenskopravne narave, ki so nujni za zagotavljanje učinkovitosti skupne prometne politike, kot jo je izdelala Direktiva 2005/35/ES (2), Komisija meni, da celoten okvirni sklep zaradi svoje nedeljivosti krši člen 47 PEU in da je posledično nezakonit.

      (1)  UL L 255, 30.9.2005, str. 164.

      (2)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/35/ES z dne 7. septembra 2005 o onesnaževanju morja z ladij in uvedbi kazni za kršitve, UL L 255, 30.9.2005, str.11.


title: Zadeva F-89/11: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 19. junija 2013 – Goetz proti Comité des régions (Javni uslužbenci — Uradniki — Nepogodbena odgovornost — Odškodninska tožba — Dopustnost — Začetek teka roka, v katerem je treba ukrepati — Preiskava OLAF — Upravna preiskava — Disciplinski postopek pred disciplinsko komisijo — Obveznost uprave, da ravna z dolžno skrbnostjo — Trajanje disciplinskega postopka — Odgovornost zaradi začetka disciplinskega postopka, končanega ne da bi bila izrečena sankcija)

text:
               31.8.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 252/43

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 19. junija 2013 – Goetz proti Comité des régions
   (Zadeva F-89/11) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Nepogodbena odgovornost - Odškodninska tožba - Dopustnost - Začetek teka roka, v katerem je treba ukrepati - Preiskava OLAF - Upravna preiskava - Disciplinski postopek pred disciplinsko komisijo - Obveznost uprave, da ravna z dolžno skrbnostjo - Trajanje disciplinskega postopka - Odgovornost zaradi začetka disciplinskega postopka, končanega ne da bi bila izrečena sankcija)
   2013/C 252/73
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Charles Dieter Goetz (Linkebeek, Belgija) (zastopnika: N. Lhoëst in A.-A. Minet, odvetnika)

      Tožena stranka: Odbor regij (zastopnika: J. C. Cañoto Argüelles, zastopnik B.Cambier, odvetnik)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Odbora regij o zavrnitvi zahteve tožeče stranke, vložene na podlagi člena 90(1) Kadrovskih predpisov, za plačilo odškodnine za nepremoženjsko in premoženjsko škodo, ki naj bi jo utrpela v upravnem in disciplinskem postopku.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Goetz nosi svoje stroške in stroške Odbora regij Evropske unije.

      (1)  UL C 347, 26.11.2011, str. 45.


title: Zadeva C-678/15: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 14. junija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Mohammad Zadeh Khorassani/Kathrin Pflanz (Predhodno odločanje — Direktiva 2004/39/ES — Trgi finančnih instrumentov — Člen 4(1), točka 2 — Pojem „investicijske storitve“ — Priloga I, oddelek A, točka 1 — Sprejemanje in posredovanje naročil v zvezi z enim ali več finančnimi instrumenti — Morebitna vključitev posredovanja z namenom sklenitve pogodbe o upravljanju portfelja)

text:
               21.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 277/9

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 14. junija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Mohammad Zadeh Khorassani/Kathrin Pflanz
   (Zadeva C-678/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Direktiva 2004/39/ES - Trgi finančnih instrumentov - Člen 4(1), točka 2 - Pojem „investicijske storitve“ - Priloga I, oddelek A, točka 1 - Sprejemanje in posredovanje naročil v zvezi z enim ali več finančnimi instrumenti - Morebitna vključitev posredovanja z namenom sklenitve pogodbe o upravljanju portfelja))
   (2017/C 277/11)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Bundesgerichtshof

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Mohammad Zadeh Khorassani

      Tožena stranka: Kathrin Pflanz

      Izrek

   Člen 4(1), točka 2, Direktive 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o trgih finančnih instrumentov in o spremembah direktiv Sveta 85/611/EGS, 93/6/EGS in Direktive 2000/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter o razveljavitvi Direktive Sveta 93/22/EGS v povezavi s Prilogo I, oddelek A, točka 1, k tej direktivi je treba razlagati tako, da investicijska storitev, ki zajema sprejemanje in posredovanje naročil v zvezi z enim ali več finančnimi instrumenti, ne vključuje posredovanja z namenom sklenitve pogodbe, katere vsebina je upravljanje portfelja.

      (1)  UL C 106, 21.3.2016.