title: Zadeva T-493/19: Tožba, vložena 5. julija 2019 – International Personal Finance Investments/Komisija

text:
               16.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 312/35

      Tožba, vložena 5. julija 2019 – International Personal Finance Investments/Komisija
      (Zadeva T-493/19)
      (2019/C 312/29)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: International Personal Finance Investments Ltd (Leeds, Združeno kraljestvo) (zastopnik: M. Anderson, Solicitor)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Sklep Komisije C(2019) 2526 z dne 2. aprila 2019 o državni pomoči SA.44896, ki jo je Združeno kraljestvo izvedlo v zvezi z nadzorovanimi tujimi družbami z izjemo pri financiranju skupin, razglasi za ničen v delu, ki se nanaša na tožečo stranko;

                  —

                  če se izpodbijani sklep ne razglasi za ničnega v celoti, (a) naj se razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na izjemo ujemanja obresti iz poglavja 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (zakon o obdavčenju (mednarodne in druge določbe) iz leta 2010), in (b) naj se pri določitvi zneska pomoči, za katerega je treba zagotoviti vračilo, upoštevajo izgube, olajšave ali oprostitve, ki so bile vlagatelju na voljo, ko je vložil zahtevo za izjemo pri financiranju skupin, ali bi mu bile na voljo takrat, če ne bi uveljavljal izjeme pri financiranju skupin, tudi če se je rok za dostop do uveljavljanja teh izgub, olajšav ali oprostitev zdaj po pravu Združenega kraljestva že iztekel;

                  —

                  toženi stranki naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja devet tožbenih razlogov.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: tožena stranka ni dokazala, da izjema pri financiranju skupin pomeni prednost v vsakem primeru, v katerem je bila uveljavljana izjema pri financiranju skupin. Poleg tega tožeča stranka trdi, da se je odločila vložiti zahtevo za izjemo pri financiranju skupin – pri čemer je sprava razmišljala o 75-odstotni oprostitvi – ne da bi razmislila, ali bi lahko bila njena obveznost nižja, če bi opravila analizo, ki temelji na preizkusu funkcije osebja, pristojnega za odločanje, iz člena 371EB poglavja 5 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (zakon o obdavčenju (mednarodne in druge določbe) iz leta 2010).

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: ni bilo nobenega posredovanja države ali iz državnih sredstev. Tožeča stranka trdi, da tožena stranka ni dokazala, da je uveljavljanje izjeme pri financiranju skupin zagotovo privedlo do zmanjšanja obveznosti plačila davka od dohodkov pravnih oseb v Združenem kraljestvu.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: izjema pri financiranju skupin ne daje prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga. Tožeča stranka trdi, da je tožena stranka napravila napako s tem, (i) da je referenčni sistem opredelila preozko kot pravila iz navedenega dela 9A in ne kot širši sistem obdavčitve dohodkov pravnih oseb Združenega kraljestva; (ii) da ni razumela, da poglavje 9 dela 9A zakona o obdavčenju (mednarodne in druge določbe) iz leta 2010 ne pomeni odstopanja od poglavja 5 istega dela; in (iii) da ni ugotovila, da je, tudi če navedeno poglavje 9 pomeni odstopanje od poglavja 5, to odstopanje utemeljeno z naravo ali splošno shemo dela 9A zakona.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog: izjema pri financiranju skupin ne vpliva na trgovino med državami članicami. Tožeča stranka trdi, da je tožena stranka napačno ugotovila, da izjema pri financiranju skupin lahko vpliva na odločitve multinacionalnih skupin glede lokacije finančnih funkcij skupine in njihovega sedeža v Uniji, zlasti glede na neobstoj enakih konkurenčnih pogojev in pravil o nadzorovanih tujih družbah v 15 drugih državah članicah pred letom 2016.

                  5.

                  Peti tožbeni razlog: izjema pri financiranju skupin ne izkrivljala konkurence oziroma ne pomeni tveganja izkrivljanja konkurence. Tožeča stranka trdi, da tožena stranka ni dokazala, da je uveljavljanje izjeme pri financiranju skupin zagotovo privedlo do zmanjšanja obveznosti plačila davka od dohodkov pravnih oseb v Združenem kraljestvu in da izjema pri financiranju skupin ne izkrivlja konkurence ob upoštevanju trditev, navedenih v četrtem tožbenem razlogu.

                  6.

                  Šesti tožbeni razlog: zagotovitev vračila domnevne državne pomoči bi bilo v nasprotju s splošnimi načeli prava Unije. Tožeča stranka trdi, da preizkusu funkcij osebja, pristojnega za odločanje, manjka pravna varnost, da je Združeno kraljestvo imelo diskrecijsko pravico za odpravo te negotovosti in da je tožena stranka kršila svojo dolžnost, da opravi popolno analizo vseh relevantnih dejavnikov. Tožeča stranka je s tem, da je odredila zagotovitev vračila pomoči, ravnala v nasprotju s členom 16(1) Uredbe Sveta (EU) 2015/1589 (1), ki prepoveduje zagotovitev vračila pomoči, če bi bilo to v nasprotju s splošnim načelom prava Unije.

                  7.

                  Sedmi tožbeni razlog: selektivna prednost bi bila odpravljena in nikakršna zagotovitev vračila ne bi bila potrebna, če bi Združeno kraljestvo izjemo pri financiranju skupin retroaktivno razširila na posojila družbe družbenikom in posojila tretjih oseb. Tožeča stranka trdi, da tožena stranka ni upoštevala, da bi sprejem takega ukrepa odpravil vsakršno selektivno prednost (če se zdaj predpostavi, da ta obstaja) v takem primeru pa ne bi bilo nezakonite državne pomoči, ki jo je treba vrniti na podlagi prava Unije.

                  8.

                  Osmi tožbeni razlog: pri določitvi zneska pomoči, za katerega je treba zagotoviti vrnitev, bi bilo treba upoštevati izgube, olajšave ali oprostitve, ki so bile vlagatelju na voljo, ko je vložil zahtevo za izjemo pri financiranju skupin, ali bi mu bile na voljo takrat, če ne bi uveljavljal izjeme pri financiranju skupin, tudi če se je rok za dostop do uveljavljanja teh izgub, olajšav ali oprostitev zdaj po pravu Združenega kraljestva iztekel. Tožeča stranka trdi, da je to pravilna razlaga točke 203 obrazložitve izpodbijanega sklepa, če pa to ne drži, pa je izpodbijani sklep napačen, ker bi neupoštevanje takih izgub, olajšav ali oprostitev privedlo do previsoko izračunanega zneska pomoči, kar bi povzročilo izkrivljanje na notranjem trgu.

                  9.

                  Deveti tožbeni razlog: tožena stranka ni utemeljila svojih stališč v zvezi z izjemo ujemanja obresti in ni opravila popolne analize vseh relevantnih dejavnikov. Tožeča stranka trdi, da tožena stranka ni razlikovala med tremi ločenimi izjemami iz člena 9, ki so medsebojno neodvisne in ni razumela, da izjema ujemanja obresti ni nadomestek za preizkus funkcij osebja, pristojnega za odločanje, in da obstoj izjeme ujemanja obresti (ki je neločljivo povezana s pravili, ki omejujejo odbitnost odhodkov za obresti) iz navedenega poglavja 9 kaže, da je tožena stranka naredila napako s tem, da je referenčni sistem opredelila ozko kot pravila iz dela 9A zakona in ne kot širši sistem obdavčitve dohodkov pravnih oseb Združenega kraljestva.

         (1)  Uredba Sveta (EU) 2015/1589 z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije (UL 2015, L 248, str. 9).


title: Zadeva T-498/19: Tožba, vložena 9. julija 2019 – Banco Cooperativo Español/SRB

text:
               16.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 312/37

      Tožba, vložena 9. julija 2019 – Banco Cooperativo Español/SRB
      (Zadeva T-498/19)
      (2019/C 312/30)
      Jezik postopka: španščina

         Stranki

         Tožeča stranka: asd (Banco Cooperativo Español, SA (Madrid, Španija) (zastopnika: D. Sarmiento Ramírez-Escudero in J. Beltrán de Lubiano Sáez de Urabain, odvetnika)

         Tožena stranka: Enotni odbor za reševanje

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Primarno, izpodbijani sklep razglasi za ničen;

                  —

                  Podredno,

                              a.

                              ugotovi, v skladu z navedbami iz te tožbe, da se člena 12 in 14 Delegirane uredbe 2015/63, ne uporabljata, in

                              b.

                              ugotovi ničnost izpodbijanega sklepa; in

                  —

                  V vsakem primeru Enotnemu odboru za reševanje naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Ta tožba je vložena zoper sklep Enotnega odbora za reševanje z dne 16. aprila 2019 (SRB/ES/SRF/2019/10) o izračunu predhodnih prispevkov v Enotni sklad za reševanje za leto 2019.
      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 12(2) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2015/63 (1)

                              —

                              Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da je treba člena 12 in 14 Delegirane uredbe razlagati tako, da je treba za izračun predhodnih prispevkov v Enotni sklad za reševanje za prispevno obdobje 2019 priznati institucionalni sistema za zaščito, ustvarjen leta 2018.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog, podredno: ugovor nezakonitosti v skladu s členom 277 PDEU, naj Splošno sodišče ugotovi, da se zaradi kršitve člena 103(2) in (7) Direktive 2014/59/EU (2) ne uporabita člena 12 in 14 Delegirane uredbe.

                              —

                              V zvezi s tem tožeča stranka trdi, da če je treba člena 12 in 14 Delegirane uredbe razlagati tako, da se za izračun predhodnih prispevkov v Enotni sklad za reševanje za prispevno obdobje 2019 ne prizna institucionalnega sistema za zaščito, ustvarjenega leta 2018, potem navedena člena Delegirane uredbe kršita člen 103(2) in (7) Direktive 2014/59/EU s tem, da ne upoštevata pogojev, ki urejata prenos pristojnosti na Komisijo, in sicer da (i) se morajo prispevki v Enotni sklad za reševanje prilagoditi glede na profil tveganja institucij, ki prispevajo, in da (ii) se mora s prispevki v Enotni sklad za reševanje upoštevati sodelovanje v institucionalnem sistemu za zaščito.

         (1)  Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/63 z dne 21. oktobra 2014 o dopolnitvi Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s predhodnimi prispevki v sheme za financiranje reševanja (UL L 11, 2015, str. 44).

         (2)  Direktiva 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o vzpostavitvi okvira za sanacijo ter reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij ter o spremembi Šeste direktive Sveta 82/891/EGS ter direktiv 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU in 2013/36/EU in uredb (EU) št. 1093/2010 ter (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta Besedilo velja za EGP (UL L 173, 2014, str. 190).


title: Zadeva T-501/19: Tožba, vložena 12. julija 2019 – Corneli/ECB

text:
               16.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 312/38

      Tožba, vložena 12. julija 2019 – Corneli/ECB
      (Zadeva T-501/19)
      (2019/C 312/31)
      Jezik postopka: italijanščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Francesca Corneli (Velletri, Italija) (zastopnik: F. Ferraro, odvetnik)

         Tožena stranka: Evropska centralna banka

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razglasi ničnost sklepa izvršilnega odbora ECB L/LDG/19/182 z dne 29. maja 2019, s katerim je bil zavrnjen dostop do odločbe ECB o tem, da se Banca Carige S.p.A. s sedežem v Genovi da v izredno upravljanje, in do spisa te zadeve, ter toženi stranki naloži, naj v postopku razkrije in predloži navedeno odločbo, skupaj z vsemi prejšnjimi, pripravljalnimi, povezanimi in poznejšimi akti;

                  —

                  toženi strani naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v okviru te tožbe predlaga, naj se razglasi ničnost sklepa izvršilnega odbora ECB L/LDG/19/182 z dne 29. maja 2019, s katerim je bil zavrnjen dostop do odločbe ECB o tem, da se Banca Carige S.p.A. s sedežem v Genovi da v izredno upravljanje, in do spisa te zadeve, ter naj se toženi stranki naloži, naj v postopku razkrije in predloži navedeno odločbo, skupaj z vsemi prejšnjimi, pripravljalnimi, povezanimi in poznejšimi akti.
      V utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 4 odločbe ECB 2004/3 in na napačno uporabo izjeme glede zaupnosti informacij, ki je kot taka varovana s pravom Unije.

                              —

                              V zvezi s tem se tožeča stranka sklicuje na nezakonitost izpodbijanega sklepa, ker ne vsebuje konkretnih elementov v zvezi tem, kateri so zaupni deli spornega dokumenta, kakšna sta njihova funkcija in njihov namen v ECB ter kakšno tveganje bi pomenilo njihovo razkritje. Na podlagi tehtanja različnih interesov je mogoče ugotoviti, da morajo konkreten interes varčevalcev, da se varuje njihove deleže, ter učinkovitost in preglednost upravljanja družbe prevladati nad ohlapno in neobrazloženo splošno zahtevo glede varstva postopkov nadzora.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog se nanaša na neobstoj obrazložitve o zaupnosti zahtevanega dokumenta.

                              —

                              Tožeča stranka v zvezi s tem zatrjuje, da ECB ni podala nobene obrazložitve o „zaupni“ naravi izpodbijanega ukrepa, saj je zgolj apodiktično navedla, da varstvo lastnih postopkov upravičuje zavrnitev dostopa.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog se nanaša na kršitev členov 7(1) in 8(1) odločbe ECB 2004/3 in na neobstoj obrazložitve.

                              —

                              Tožeča stranka se sklicuje na hudo kršitev členov 7(1) in 8(1) odločbe ECB 2004/3 in na neobstoj obrazložitve, ker niso izpolnjeni pogoji za uveljavljanje splošne domneve zaupnosti in ker ECB ni opravila konkretne presoje dokumentov, glede katerih je bila vložena prošnja za dostop.

                  4.

                  Četrti tožbeni razlog se nanaša na kršitev temeljne človekove pravice do učinkovitega sodnega varstva (člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah) ter členov 7(3) in 8(2) odločbe ECB 2004/3.

                              —

                              Tožeča stranka poudarja, da ECB ne more v celoti izničiti interesov naslovnikov ukrepa, vključno z delničarji banke, ki imajo pravico do učinkovitega varstva – v smislu člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – pred tako imenovanim „slabovernim“ izvajanjem javnih pooblastil. ECB je kršila tudi člena 7(3) in 8(2) odločbe ECB 2004/3, ker se je večkrat sklicevala na izjemno povečan obseg dela – ne da bi za to predložila kakršen koli dokaz – da bi rok, določen za odgovor na prošnjo za dostop, ki jo je vložila tožeča stranka, podaljšala za dodatnih 20 dni.


title: Zadeva T-504/19: Tožba, vložena 12. julija 2019 – Crédit Lyonnais/ECB

text:
               16.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 312/41

      Tožba, vložena 12. julija 2019 – Crédit Lyonnais/ECB
      (Zadeva T-504/19)
      (2019/C 312/33)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Crédit Lyonnais (Lyon, Francija) (zastopnici: A. Champsaur in A. Delors, odvetnici)

         Tožena stranka: Evropska centralna banka

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  na podlagi členov 256 in 263 PDEU razglasi za ničen sklep ECB-SSM-2019-FRCAG-39, ki ga je ECB sprejela 3. maja 2019, v delu v katerem je bil z njim zavrnjen predlog tožeče stranke, naj se ji dovoli, da iz izračuna količnika finančnega vzvoda izključi 34 % svoje izpostavljenosti do CDC;

                  —

                  ECB naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 266 PDEU in načela pravnomočnosti odločb Splošnega sodišča. Tožeča stranka meni, da je Evropska centralna banka s tem, da je svoj sklep oprla na razloge, ki jih je Splošno sodišče v sodbi z dne 13. julija 2018, Crédit agricole/ECB (T-758/16, EU:T:2018:472) že preučilo in zavrnilo, in s tem, da se je vztrajno sklicevala na obstoj teoretičnega tveganja plačilne nesposobnosti države Francije in obstoj tveganja, da bo treba sredstva nujno prodati, ne da bi dokazala verjetnost teh trditev, kršila člen 266 PDEU in načelo pravnomočnosti.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: prvič, kršitev člena 429(14) in člena 400(1)(a) Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (UL 2013, L 176, str. 1) in, drugič, prekoračitev pooblastil s strani ECB. Tožeča stranka meni, da je ECB s tem, ko je svoj sklep, s katerim je zavrnila možnost, da bi se izpostavljenost banke Crédit Lyonnais (v nadaljevanju: LCL) do CDC v celoti izključila iz njenega količnika finančnega vzvoda, oprla na obstoj tveganja koncentracije pri Caisse des dépôts et consignations (v nadaljevanju: CDC), LCL naložila bonitetno zahtevo v zvezi s koncentracijo izpostavljenosti nasproti državi, ki je v skladu s členom 400(1)(a) Uredbe (EU) št. 575/2013 ne bi smela naložiti, in da je pooblastila iz člena 429(14) iste uredbe za uporabila namene, ki v tem členu niso določeni.

                  3.

                  Tretji tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji, ki naj bi jo ECB storila s tem, da je vztrajala, da ne bo upoštevala posebne narave reguliranih prihrankov, s čimer je kršila svojo obveznost, da skrbno in nepristransko preizkusi vse upoštevne elemente v posamezni zadevi in na podlagi tega sprejme ugotovitve, ki jih je treba sprejeti. Tožeča stranka meni, da je ECB s tem storila tudi očitno napako pri presoji bonitetnih tveganj, ki izhajajo iz reguliranih prihrankov.


title: Zadeva T-520/19: Tožba, vložena 22. julija 2019 – Heitec/EUIPO - Hetec Datensysteme (HEITEC)

text:
               16.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 312/43

      Tožba, vložena 22. julija 2019 – Heitec/EUIPO - Hetec Datensysteme (HEITEC)
      (Zadeva T-520/19)
      (2019/C 312/35)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Heitec AG (Erlangen, Nemčija) (zastopnik: G. Wagner, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Hetec Datensysteme GmbH (Germering, Nemčija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Imetnik sporne znamke: tožeča stranka

         Zadevna sporna znamka: besedna znamka Evropske unije HEITEC – znamka Evropske unije št. 774 331

         Postopek pred EUIPO: postopek za izbris

         Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 23. aprila 2019 v zadevi R 1171/2018-2

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov.

         Navajana tožbena razloga

                  —

                  Kršitev člena 95(2) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev člena 58(1)(a) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta v povezavi s pravilom 40(5) Uredbe Komisije (ES) št. 2868/95 v povezavi s pravilom 22(3) in (4) Uredbe Komisije (ES) št. 2868/95.


title: Zadeva T-527/19: Tožba, vložena 26. julija 2019 – Sánchez Cano/EUIPO – Grupo Osborne (EL TORO BALLS Fini)

text:
               16.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 312/44

      Tožba, vložena 26. julija 2019 – Sánchez Cano/EUIPO – Grupo Osborne (EL TORO BALLS Fini)
      (Zadeva T-527/19)
      (2019/C 312/36)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Sánchez Cano, SA (Molina del Segura, Španija) (zastopnici: C. Giner Mas in M. González Aleixandre, odvetnici)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Grupo Osborne, SA (El Puerto de Santa María, Španija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka pred Splošnim sodiščem

         Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Evropske unije „EL TORO BALLS Fini“ – prijava št. 15 648 595

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe EUIPO z dne 22. marca 2019 v zadevi R 2690/2017-2

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo v celoti razveljavi.

                  —

                  toženi stranki naloži, da tožeči stranki plača stroške, povezane in nastale s to tožbo, vključno s stroški, ki jih je tožeča stranka imela pred odborom za pritožbe; ali, v primeru, da druga stranka v izpodbijani odločbi nastopi kot intervenientka, toženi stranki in drugi stranki v izpodbijani odločbi naloži solidarno plačilo stroškov, povezanih in nastalih s to tožbo, vključno s stroški, ki jih je tožeča stranka imela pred odborom za pritožbe.

         Navajani tožbeni razlog

      Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-530/19: Tožba, vložena 26. julija 2019 – Nord Stream/Parlament in Svet

text:
               16.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 312/45

      Tožba, vložena 26. julija 2019 – Nord Stream/Parlament in Svet
      (Zadeva T-530/19)
      (2019/C 312/37)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Nord Stream AG (Zug, Švica) (zastopniki: M. Raible, C. von Köckritz in J. von Andreae, odvetniki)

         Tožena stranka: Evropski parlament in Svet Evropske unije

         Predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Direktivo (EU) 2019/692 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. aprila 2019 o spremembi Direktive 2009/73/ES o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom razglasi za nično v delu, v katerem člen 1(9) te direktive določa, da se v Direktivo 2009/73 vstavi člen 49a(3), prvi stavek, ki določa, da se „[o]dločitve na podlagi odstavkov 1 in 2 […] sprejmejo do 24. maja 2020“.

                  —

                  Evropskemu parlamentu in/ali Svetu Evropske unije naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

                  1.

                  S prvim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je rok za dosego morebitnih odločb o odstopanju na podlagi novo vstavljenega člena 49a Direktive 2009/73 prekratek, s čimer je kršeno splošno načelo sorazmernosti, določeno v členu 5(4) PEU.

                  2.

                  Z drugim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je treba direktivo o spremembi razglasiti za delno nično zaradi kršitve člena 296 PDEU, ker je zaradi pomanjkljive obrazložitve uvedbe prekratkega roka v izpodbijani odločbi nezakonita.

                  3.

                  S tretjim tožbenim razlogom se zatrjuje, da izpodbijana določba krši načelo upravičenega pričakovanja, ker se z novovsavljenim členom 49a Direktive 2009/73 neupravičeno omejuje možnost odstopanj. Možnost koriščenja takih odstopanj je pravno nujna za varovanje upravičenega pričakovanja upravljavcev morskih plinovodov tretjih držav, ki so bili dokončani in so obratovali, ko je direktiva o spremembi začela veljati.


title: Zadeva T-532/19: Tožba, vložena 29. julija 2019 – EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral/EUIPO (pantys)

text:
               16.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 312/46

      Tožba, vložena 29. julija 2019 – EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral/EUIPO (pantys)
      (Zadeva T-532/19)
      (2019/C 312/38)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral LTDA (Sorocaba, Brazilija) (zastopnika: B. Bittner in U. Heinrich, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Zadevna sporna znamka: Prijava figurativne znamke Evropske unije pantys – zahteva za registracijo št. 17 869 310

         Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 22. maja 2019 v zadevi R 314/2019-5

         Tožbena predloga

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi v delu, v katerem je bila zavrnjena pritožba v zvezi s tem blagom in storitvami:

                              —

                              razred 5: higienski vpojni izdelki, sanitarni vložki, higienski vložki, vložki za inkontinenco;

                              —

                              razred 35: storitve spletne maloprodaje ženskih higienskih izdelkov;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  Kršitev člena 7(1)(c) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  Kršitev člena 7(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  široka uporaba v Evropski uniji.


title: Zadeva T-533/19: Tožba, vložena 29. julija 2019 – Artur Florêncio & Filhos, Affsports/EUIPO – Anadeco Gestion (sflooring)

text:
               16.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 312/47

      Tožba, vložena 29. julija 2019 – Artur Florêncio & Filhos, Affsports/EUIPO – Anadeco Gestion (sflooring)
      (Zadeva T-533/19)
      (2019/C 312/39)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Artur Florêncio & Filhos, Affsports Lda (Sintra, Portugalska) (zastopnik: D. Martins Pereira Soares, odvetnik)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Anadeco Gestion, SA (Cartagena, Španija)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka pred Splošnim sodiščem

         Zadevna sporna znamka: Prijava figurativne znamke Evropske unije sflooring v črni, beli in sivi barvi – zahteva za registracijo št. 11 943 586

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: Odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 20. maja 2019 v zadevi R 1870/2018-4

         Tožbeni predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  tej tožbi v celoti ugodi

                  —

                  izpodbijano odločbo v celoti razveljavi;

                  —

                  izpodbijano odločbo spremeni na podlagi razlogov, navedenih v tej tožbi, in ugodi zahtevi za registracijo znamke Evropske unije št. 11 943 588 sflooring;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov tožeče stranke, vključno s stroški, nastalimi v postopku pred EUIPO;

                  —

                  drugi stranki naloži plačilo stroškov tožeče stranke, nastalimi v postopku pred EUIPO.

         Navajani tožbeni razlogi

                  —

                  nezadostni dokazi o resni in dejanski uporabi prejšnje znamke T-FLOORING.

                  —

                  kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) št. 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva T-535/19: Tožba, vložena 30. julija 2019 – H.R. Participations/EUIPO – Hottinger Investment Management (JCE HOTTINGUER)

text:
               16.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 312/48

      Tožba, vložena 30. julija 2019 – H.R. Participations/EUIPO – Hottinger Investment Management (JCE HOTTINGUER)
      (Zadeva T-535/19)
      (2019/C 312/40)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: francoščina

         Stranke

         Tožeča stranka: H.R. Participations SA (Luxembourg, Luksemburg) (zastopnika: P. Wilhelm in J. Rossi, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Hottinger Investment Management Ltd (London, Združeno kraljestvo)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Imetnik sporne znamke: tožeča stranka pred Splošnim sodiščem

         Zadevna sporna znamka: besedna znamka Evropske unije JCE HOTTINGUER – Znamka Evropske unije št. 10 093 391

         Postopek pred EUIPO: postopek za ugotovitev ničnosti

         Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 3. maja 2019 v zadevi R 2078/2018-2

         Tožbeni predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  odloči, da je tožba dopustna in utemeljena;

                  —

                  izpodbijano odločbo razveljavi;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo vseh stroškov tožeče stranke.

         Navajana tožbena razloga

                  —

                  Bistvena kršitev postopka, ker je zahteva za ugotovitev ničnosti, vložena pri oddelku za izbris, vsebovala nepravilnosti.

                  —

                  Kršitev člena 60(1)(c) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta v povezavi z njenim členom 8(4).


title: Zadeva T-546/19: Tožba, vložena 7. avgusta 2019 – Isigny - Sainte Mère/EUIPO (oblika zlate posode z vrsto vala)

text:
               16.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 312/49

      Tožba, vložena 7. avgusta 2019 – Isigny - Sainte Mère/EUIPO (oblika zlate posode z vrsto vala)
      (Zadeva T-546/19)
      (2019/C 312/41)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Isigny - Sainte Mère (Isigny-sur-Mer, Francija) (zastopnica: D. Mallo Saint-Jalmes, odvetnica)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Zadevna sporna znamka: prijava tridimenzionalne znamke Evropske unije (oblika zlate posode z vrsto vala) – zahteva za registracijo št. 17 871 521

         Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe EUIPO z dne 22. maja 2019 v zadevi R 1513/2018-5

         Tožbeni predlog

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj razveljavi izpodbijano odločbo.

         Navajani tožbeni razlog

      Kršitev člena 7(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.


title: Zadeva C-411/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) 27. maja 2019 – WWF Italia o.n.l.u.s. in drugi/Presidenza del Consiglio dei Ministri, Azienda Nazionale Autonoma Strade SpA (ANAS)

text:
               30.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 328/2

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) 27. maja 2019 – WWF Italia o.n.l.u.s. in drugi/Presidenza del Consiglio dei Ministri, Azienda Nazionale Autonoma Strade SpA (ANAS)
      (Zadeva C-411/19)
      (2019/C 328/02)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeče stranke: WWF Italia o.n.l.u.s. in drugi

         Toženi stranki: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Azienda Nazionale Autonoma Strade SpA (ANAS)

         Vprašanja za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali določbe člena 6 Direktive 92/43/EGS (1) v povezavi z Direktivo 2009/47/ES (2), kjer se ta uporablja v obravnavani zadevi, nasprotujejo zgoraj navedeni primarni nacionalni zakonodaji in z njo povezani izvedbeni sekundarni zakonodaji, ki organu na „zadnji stopnji“, pristojnemu za sprejetje akta o združljivosti predhodnega projekta za izgradnjo objekta z okoljskimi določbami, v primeru da minister za okolje ter varstvo krajine in morja izda obrazloženo negativno soglasje, omogoča, da zadevni projekt odobri in na podlagi obstoja prevladujočega javnega interesa posledično privoli v nadaljevanje postopka, čeprav državni organ, pristojen za varstvo okolja, zatrjuje neobstoj možnosti za oblikovanje morebitnih zahtev in blažilnih ukrepov za različico projekta, ki je v postopku odobritve in za katero je bilo na podlagi presoje vplivov na okolje že izdano negativno mnenje?

                  2.

                  Ali navedeni direktivi nasprotujeta rešitvi, kot je ta v obravnavani zadevi, v okviru katere se zaradi odobritve predhodnega projekta za izgradnjo objekta, za katerega je treba izvesti postopek presoje vplivov na okolje, predpostavlja, da je interes varstva okolja podrejen „prevladujočemu javnemu interesu“, če ta temelji izključno na stroškovni učinkovitosti projekta, na njegovi združljivosti z določbami, ki med drugim urejajo varstvo krajine, zgodovinske in kulturne dediščine ter socialno-ekonomskih vidikov, in potrebi po dokončanju vseevropskega cestnega omrežja, ki je v obravnavani zadevi opredeljeno kot „celovito“ vseevropsko prometno omrežje (TEN-T), kot to določa Uredba (EU) št. 1315/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2013 (3), čeprav obstoja druga ustrezna rešitev, ki je bila z okoljskega vidika že odobrena?

                  3.

                  Ali je združljiva z zgoraj navedeno zakonodajo Unije rešitev, kot je ta v obravnavani zadevi, v skladu s katero je bilo mogoče nadaljnje poglobljene analize in študije posebnega okoljskega pomena cestne trase, ki v okviru presoje vplivov na okolje – vključno s presojo posledic za okolje – ni bila odobrena, preložiti v fazo končnega projekta, namesto da bi se od predlagatelja zahtevalo, naj v zvezi z drugo traso, ki pa je bila z okoljskega vidika že odobrena, pripravi nadaljnje poglobljene analize in študije za ublažitev ekonomskih vplivov in vplivov na krajino?

                  4.

                  Ali navedeni direktivi ob upoštevanju zgornjih predpostavk in v primeru pritrdilnega odgovora na prvo, drugo in tretje vprašanje glede združljivosti [s pravom Unije] nasprotujeta rešitvi, kot je ta v obravnavani zadevi, v skladu s katero se mnenje o nezdružljivosti projekta z okoljskimi določbami, ki ga izda pristojni organ v postopku odobritve predhodnega projekta za izgradnjo objekta, ne šteje za zavezujoče, zaradi česar je treba v okviru končnega projekta opraviti bolj poglobljeno presojo vplivov na krajinske in okoljske elemente zadevnega območja, pri tem pa izrecno upoštevati presojo posledic za okolje ter posledično izvedbo ustreznih blažilnih in kompenzacijskih ukrepov?

                  5.

                  Ali navedeni direktivi nasprotujeta rešitvi, kot je ta v obravnavani zadevi, ki predlagatelju posega nalaga, da v fazi priprave končnega projekta za izgradnjo objekta upošteva zahteve, ugotovitve in priporočila v zvezi z varstvom krajine in okolja, ki so se izoblikovale v času medresorskega posvetovanja služb, ki je potekalo v zvezi s predhodnim projektom, kljub temu da je organ, pristojen za varstvo okolja, v zvezi s tem projektom ugotovil neobstoj možnosti za oblikovanje morebitnih zahtev in blažilnih ukrepov za različico projekta, ki je v postopku odobritve?

                  6.

                  Ali navedeni direktivi nasprotujeta rešitvi, kot je ta v obravnavani zadevi, ki predlagatelju posega prav tako nalaga pripravo študije posledic izgradnje objekta za okolje, vključno s tako imenovano „ustrezno presojo“, ki bo v celoti temeljila na veljavnih zakonskih zahtevah, na podlagi katere mora potem izvesti zadevno presojo posledic za okolje?

                  7.

                  Ali navedeni direktivi nasprotujeta rešitvi, kot je ta v obravnavani zadevi, ki določa, da je za preverjanje študije posledic za okolje, priložene končnemu projektu za izgradnjo objekta, tudi zaradi opredelitve morebitnih dodatnih blažilnih in kompenzacijskih ukrepov, potrebnih za varstvo in zaščito okoljskih in krajinskih elementov zadevnega območja, zadolžen tretji subjekt (Regione Lazio (dežela Lacij, Italija)), ki se razlikuje od subjekta, običajno pristojnega za to področje (Commissione VIA-VAS del MATTM (komisija ministrstva za okolje ter varstvo krajine in morja za presojo vplivov na okolje – strateško okoljsko presojo, Italija)), zaradi česar je navedeni komisiji za presojo vplivov na okolje – strateško okoljsko presojo v smislu in za namene člena 185(4) in (5) zakonske uredbe št. 163/06 preostala le ta naloga, da naknadno, to je po pridobitvi rezultatov navedenega preverjanja, poda svoje mnenje glede skladnosti obravnavanega končnega projekta za izgradnjo ceste z zahtevami v zvezi z varstvom krajine in okolja?

         (1)  Direktiva Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL 1992, L 206, str. 7).

         (2)  Direktiva 2009/147/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. novembra 2009 o ohranjanju prosto živečih ptic (UL 2010, L 20, str. 7).

         (3)  Uredba (EU) št. 1315/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2013 o smernicah Unije za razvoj vseevropskega prometnega omrežja in razveljavitvi Sklepa št. 661/2010/EU (UL L 348, 20.12.2013, str. 1).


title: Zadeva C-415/19: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione (Italija) 28. maja 2019 – Blumar SpA/Agenzia delle Entrate

text:
               30.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 328/3

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione (Italija) 28. maja 2019 – Blumar SpA/Agenzia delle Entrate
      (Zadeva C-415/19)
      (2019/C 328/03)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Corte suprema di cassazione

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Pritožnica: Blumar SpA

         Nasprotna stranka v postopku s pritožbo: Agenzia delle Entrate

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je odstavek 1223 edinega člena zakona št. 296 z dne 27. decembra 2006 (zdaj člen 16a(11) zakona št. 11 z dne 4. februarja 2005) in uredbe predsednika sveta ministrov z dne 23. maja 2007 glede na člen 108(3) PDEU, razlaga katerega je podana v sodni praksi v t. i. zadevi Deggendorf, Sklep Komisije C (2008)380 ter skupnostno načelo sorazmernosti, v skladu s pravom Skupnosti?


title: Združeni zadevi T-244/16 in T-285/17: Sodba Splošnega sodišča z dne 11. julija 2019 – Yanukovych/Svet (Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi zaradi razmer v Ukrajini — Zamrznitev sredstev — Seznam oseb, subjektov in organov, za katere se uporablja zamrznitev sredstev in gospodarskih virov — Ohranitev imena tožeče stranke na seznamu — Obveznost Sveta, da preveri, ali je bila odločba organa tretje države sprejeta ob upoštevanju pravice do obrambe in pravice do učinkovitega sodnega varstva)

text:
               30.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 328/38

      Sodba Splošnega sodišča z dne 11. julija 2019 – Yanukovych/Svet
      (Združeni zadevi T-244/16 in T-285/17) (1)

      (Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi zaradi razmer v Ukrajini - Zamrznitev sredstev - Seznam oseb, subjektov in organov, za katere se uporablja zamrznitev sredstev in gospodarskih virov - Ohranitev imena tožeče stranke na seznamu - Obveznost Sveta, da preveri, ali je bila odločba organa tretje države sprejeta ob upoštevanju pravice do obrambe in pravice do učinkovitega sodnega varstva)
      (2019/C 328/41)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Viktor Fedorovych Yanukovych (Kijev, Ukrajina) (zastopniki: T. Beazley, QC, E. Dean in J. Marjason-Stamp, barristers)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: P. Mahnič in J.-P. Hix, agenta)

         Predmet

      Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti, prvič, Sklepa Sveta (SZVP) 2016/318 z dne 4. marca 2016 o spremembi Sklepa 2014/119/SZVP o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL 2016, L 60, str. 76) in Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2016/311 z dne 4. marca 2016 o izvajanju Uredbe (EU) št. 208/2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL 2016, L 60, str. 1) ter, drugič, Sklepa Sveta (SZVP) 2017/381 z dne 3. marca 2017 o spremembi Sklepa 2014/119/SZVP o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL 2017, L 58, str. 34) in Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2017/374 z dne 3. marca 2017 o izvajanju Uredbe (EU) št. 208/2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL 2017, L 58, str. 1) v delu, v katerem je bilo ime tožeče stranke ohranjeno na seznamu oseb, subjektov in organov, za katere se uporabljajo ti omejevalni ukrepi.

         Izrek

                  1.

                     Sklep Sveta (SZVP) 2016/318 z dne 4. marca 2016 o spremembi Sklepa 2014/119/SZVP o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini, Izvedbena uredba Sveta (EU) 2016/311 z dne 4. marca 2016 o izvajanju Uredbe (EU) št. 208/2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini, Sklep Sveta (SZVP) 2017/381 z dne 3. marca 2017 o spremembi Sklepa 2014/119/SZVP o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini in Izvedbena uredba Sveta (EU) 2017/374 z dne 3. marca 2017 o izvajanju Uredbe (EU) št. 208/2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini se razglasijo za nične v delu, v katerem je bilo ime Viktorja Fedorovycha Yanukovycha ohranjeno na seznamu oseb, subjektov in organov, za katere se uporabljajo ti omejevalni ukrepi.

                  2.

                     Svet Evropske unije poleg svojih stroškov nosi tudi stroške V. F. Yanukovycha.

         (1)  UL C 243, 4.7.2016.


title: Zadeva T-805/16: Sodba Splošnega sodišča z dne 11. julija 2019 – IPPT PAN/Komisija in REA (Arbitražna klavzula — Šesti in sedmi okvirni program za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti — Sklep o izterjavi terjatev Unije iz naslova izvajanja pogodb s pobotom — Učinkovito pravno varstvo — Pravica obrniti se na Varuha človekovih pravic — Finančna uredba — Nedvoumnost terjatve — Legitimno pričakovanje — Načelo nediskriminacije — Načelo dobrega upravljanja — Zloraba pooblastil — Pogodbena odgovornost — Revizijsko poročilo — Upravičeni stroški)

text:
               30.9.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 328/39

      Sodba Splošnega sodišča z dne 11. julija 2019 – IPPT PAN/Komisija in REA
      (Zadeva T-805/16) (1)

      (Arbitražna klavzula - Šesti in sedmi okvirni program za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti - Sklep o izterjavi terjatev Unije iz naslova izvajanja pogodb s pobotom - Učinkovito pravno varstvo - Pravica obrniti se na Varuha človekovih pravic - Finančna uredba - Nedvoumnost terjatve - Legitimno pričakovanje - Načelo nediskriminacije - Načelo dobrega upravljanja - Zloraba pooblastil - Pogodbena odgovornost - Revizijsko poročilo - Upravičeni stroški)
      (2019/C 328/42)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Instytut Podstawowych Problemów Techniki Polskiej Akademii Nauk (IPPT PAN) (Varšava, Poljska) (zastopnik: M. Le Berre, odvetnik)

         Toženi stranki: Evropska komisija (zastopniki: sprva M. Siekierzyńska in P. Rosa Plaza, nato M. Siekierzyńska in F. van den Berghe, agenti), Izvajalska agencija za raziskave (zastopniki: S. Payan-Lagrou in V. Canetti, agentki, skupaj z D. Waelbroeckom in A. Duron, odvetnikoma)

         Intervenientka v podporo tožeče stranke: Republika Poljska (zastopnik: B. Majczyna, agent)

         Predmet

      Prvič, predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti sklepa Komisije z dne 6. septembra 2016 o izterjavi njenih zatrjevanih terjatev do tožeče stranke na podlagi dveh pogodb, sklenjenih v okviru Šestega okvirnega programa Evropske skupnosti za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti, s pobotom z zneski, ki jih REA tožeči stranki dolguje na podlagi sporazuma o dodelitvi nepovratnih sredstev, sklenjenega v okviru Sedmega okvirnega programa Evropske skupnosti za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti, in, drugič, predlog na podlagi člena 272 PDEU za ugotovitev neobstoja zatrjevanih terjatev Komisije na podlagi dveh pogodb, sklenjenih v okviru navedenega Šestega okvirnega programa, in naložitev plačila zneska 69.623,94 EUR Komisiji in REA na podlagi navedenega sporazuma o dodelitvi nepovratnih sredstev, sklenjenega v okviru Sedmega okvirnega programa, in zamudnih obresti.

         Izrek

                  1.

                     Tožba se zavrne.

                  2.

                     Instytut Podstawowych Problemów Techniki Polskiej Akademii Nauk (IPPT PAN) nosi dve tretjini svojih stroškov in stroške, ki jih je priglasila Izvajalska agencija za raziskave (REA).

                  3.

                     Evropska komisija nosi svoje stroške in tretjino stroškov, ki jih je priglasil IPPT PAN.

                  4.

                     Republika Poljska nosi svoje stroške.

         (1)  UL 2017, C 22, 23.1.2017.


title: Zadeva T578/19 R: Sklep Splošnega sodišča z dne 11. Septembra 2019 – Sophia Group/Parlament (Začasna odredba – Javna naročila storitev – Predlog za izdajo začasnih odredb – Neobstoj nujnosti)

text:
               28.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 363/17

      Sklep Splošnega sodišča z dne 11. Septembra 2019 – Sophia Group/Parlament
      (Zadeva T578/19 R)
      (Začasna odredba - Javna naročila storitev - Predlog za izdajo začasnih odredb - Neobstoj nujnosti)
      (2019/C 363/25)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Sophia Group (Saint-Josse-ten-Noode, Belgija) (zastopnika: Y. Schneider in C.H. de la Vallée Poussin, odvetnika)

         Tožena stranka: Evropski parlament (zastopnika: L. Tapper Brandberg in S. Toliušis, agenta)

         Predmet

      Predlog temelji na členih 278 in 279 PDEU ter se nanaša na sprejetje začasnih ukrepov, ki se nanašajo na eni strani na odlog izvršitve Sklepa Parlamenta z dne 30. julija 2019 o dodelitvi sklopa št. 1 naročila, katerega predmet je „opravljanje storitev Buildings HelpDesk“, (javni razpis 06A0010/2019/M011) drugemu ponudniku in na drugi strani na razveljavitev pogdbe, sklenjene s tem drugim ponudnikom.

         Izrek

                  1.

                     Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

                  2.

                     Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva T-424/18: Sklep Splošnega sodišča z dne 3. septembra 2019 – Puma/EUIPO – Carrefour (upodobitev črt, ki se križajo)

text:
               28.10.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 363/36

      Sklep Splošnega sodišča z dne 3. septembra 2019 – Puma/EUIPO – Carrefour (upodobitev črt, ki se križajo)
      (Zadeva T-424/18) (1)

      (2019/C 363/46)
      Jezik postopka: angleščina
      Predsednica sedmega senata je odredila izbris zadeve.

         (1)  UL C 301, 27.8.2018.


title: Zadeva C-730/19: Tožba, vložena 3. oktobra 2019 – Evropska komisija/Republika Bolgarija

text:
               25.11.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 399/34

      Tožba, vložena 3. oktobra 2019 – Evropska komisija/Republika Bolgarija
      (Zadeva C-730/19)
      (2019/C 399/40)
      Jezik postopka: bolgarščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: Y. Marinova, E. Manhaeve)

         Tožena stranka: Republika Bolgarija

         Predlogi tožeče stranke

      Evropska komisija Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  ugotovi, da Republika Bolgarija s tem, da je na območju BG0006 jugovzhod sistematično in trajno presegala:

                              (i)

                              od leta 2007 urno mejno vrednost za žveplov dioksid,

                              (ii)

                              od leta 2007 – z izjemo let 2010 in 2012 – dnevno mejno vrednost za žveplov dioksid,

                  —

                  ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 13(1) Direktive 2008/50/EG (1) v povezavi s Prilogo XI te direktive

                  —

                  ugotovi, da Republika Bolgarija od 11. junija 2010 ni izpolnjevala obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 23(1) Direktive 2008/50/ES v povezavi s Prilogo XV, oddelek A, te direktive zlasti obveznosti, ki jo ima na podlagi člena 23(1), drugi pododstavek, te direktive, da zagotovi, da bo obdobje preseganja zgoraj navedenih mejnih vrednosti za žveplov dioksid na območju BG0006 jugovzhod čim krajše;

                  —

                  Republiki Bolgariji naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Komisija v prvem tožbenem razlogu navaja, da Republika Bolgarija s tem, da je na območju BG0006 jugovzhod sistematično in trajno presegala urne in dnevne mejne vrednosti za žveplov dioksid, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 13(1) Direktive 2008/50/EG v povezavi s Prilogo XI te direktive.
      Komisija v drugem tožbenem razlogu navaja, da Bolgarija ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 23(1), drugi pododstavek, Direktive 2008/50/ES v povezavi s Prilogo XV, oddelek A, te direktive, ker od 11. junija 2010 v načrtih za kakovost zraka ni določila ustreznih ukrepov, s katerimi bi zagotovila, da bo obdobje preseganja čim krajše.

         (1)  Direktiva 2008/50/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2008 o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo (UL 2008, L 152, str. 1).


title: Zadeva C-538/18 P: Pritožba, ki jo je České dráhy a.s. vložila 16. avgusta 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 20. junija 2018 v zadevi České dráhy/Komisija, T-325/16

text:
               29.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 392/9

      Pritožba, ki jo je České dráhy a.s. vložila 16. avgusta 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 20. junija 2018 v zadevi České dráhy/Komisija, T-325/16
      (Zadeva C-538/18 P)
      (2018/C 392/14)
      Jezik postopka: češčina

         Stranki

         Pritožnica: České dráhy a.s. (zastopnika: K. Muzikář in J. Kindl, advokáti)

         Druga stranka v postopku: Evropska komisija

         Predmet

      Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča z dne 20. junija 2018 v zadevi České dráhy/Komisija, T-325/16.
      S to tožbo je Splošno sodišče delno ugodilo tožbi na podlagi člena 263 PDEU, s katero je družba České dráhy predlagala razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2016) 2417 final z dne 18. aprila 2016 v zadevi AT.40156 – Falcon. Splošno sodišče je izpodbijani sklep razglasilo za ničen „v delu, v katerem se nanaša na druge povezave kot na progo Praga–Ostrava in na drugo ravnanje kot na domnevno uporabo cen pod stroški“. Splošno sodišče je v preostalem tožbo zavrnilo. Poleg tega je odločilo, da vsaka stranka nosi svoje stroške.

         Predlogi

      Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sodbo Splošnega sodišča Evropske unije z dne 20. junija 2018 v zadevi České dráhy/Komisija, T 325/16, EU:T:2018:368, razveljavi v delu, v katerem je Splošno sodišče zavrnilo tožbo, in v delu, v katerem je Splošno sodišče odločilo o stroških;

                  —

                  Sklep Komisije C(2016) 2417 final z dne 18. aprila 2016 v zadevi AT.40156 – Falcon razglasi za ničen v celoti;

                  —

                  Evropski komisiji naloži plačilo stroškov postopka v zadevi T-325/16 in plačilo stroškov v zvezi s pritožbenim postopkom.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

                  1.

                  Prvi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno ugotovilo, da je bil izpodbijani sklep Komisije dovolj obrazložen.
                  Družba České dráhy trdi, da Evropska komisija ni navedla dovolj natančnih in podrobnih razlogov za izpodbijani sklep in zato ni izpolnila pogojev, ki izhajajo iz sodne prakse Sodišča. Splošno sodišče je odločilo napačno, ker kljub temu izpodbijanega sklepa Komisije ni v celoti razglasilo za ničnega.

                  2.

                  Drugi pritožbeni razlog: Splošno sodišče napačno ni upoštevalo, da Komisija pred sprejetjem izpodbijanega sklepa ni upoštevala veliko dokazov, da družba České dráhy ni ravnala protipravno.
                  Družba České dráhy trdi, da se Komisija pred sprejetjem izpodbijanega sklepa ni ukvarjala dejstvi, iz katerih je bilo razvidno, da ravnanje družbe České dráhy ni bilo protipravno, in je izpodbijani sklep (v nasprotju z načelom sorazmernosti) sprejela izključno na podlagi nekaterih posameznih dokazov, vzetih iz konteksta. Splošno sodišče je odločilo napačno, ker kljub temu temu izpodbijanega sklepa Komisije ni v celoti razglasilo za ničnega.

                  3.

                  Tretji pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno presodilo pogoje za uporabo člena 102 PDEU.
                  Družba České dráhy trdi, da lahko Komisija na podlagi Uredbe št. 1/2003 preuči le ravnanje, s katerim se lahko kršita člena 101 in/ali 102 PDEU. Komisija je naročila pregled na sedežu družbe České dráhy, ker je sumila, da je bil kršen člen 102 PDEU. Ta določba pa se lahko uporablja le, (a) če je podjetje lahko zlorabilo prevladujoči položaj na celotnem notranjem trgu ali njegovem pomembnem delu in (b) če bi očitano ravnanje zlorabe lahko bistveno vplivalo na trgovino med državami članicami. Družba České dráhy meni, da je Splošno sodišče napačno ugotovilo, da sta bila ta pogoja v obravnavanem primeru izpolnjena.

                  4.

                  Četrti pritožbeni razlog: odločitev Splošnega sodišča o stroških je napačna.
                  Družba České dráhy trdi, da bi moralo Splošno sodišče tožbi ugoditi v celoti in tako tudi naložiti Komisiji, naj družbi České dráhy povrne stroške postopka.


title: Zadeva T-515/15: Sodba Splošnega sodišča z dne 13. septembra 2018 – Almaz-Antey/Svet (Skupna zunanja in varnostna politika – Omejevalni ukrepi, sprejeti zaradi delovanja Rusije, ki povzroča destabilizacijo razmer v Ukrajini – Ohranitev imena tožeče stranke na seznamu subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi – Sorazmernost – Napaka pri presoji – Obveznost obrazložitve – Temeljne pravice)

text:
               29.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 392/21

      Sodba Splošnega sodišča z dne 13. septembra 2018 – Almaz-Antey/Svet
      (Zadeva T-515/15) (1)

      ((Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi, sprejeti zaradi delovanja Rusije, ki povzroča destabilizacijo razmer v Ukrajini - Ohranitev imena tožeče stranke na seznamu subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi - Sorazmernost - Napaka pri presoji - Obveznost obrazložitve - Temeljne pravice))
      (2018/C 392/24)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Joint-Stock Company „Almaz-Antey“ Air and Space Defence Corp., nekdanja OAO Concern PVO Almaz-Antey (Moskva, Rusija) (zastopniki: A. Haak, C. Stumpf in M. Brüggemann, odvetniki)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: J.-P. Hix in P. Mahnič, agenta)

         Predmet

      Predlog temelji na členu 263 PDEU in se nanaša na razglasitev ničnosti, prvič, Sklepa Sveta (SZVP) 2015/971 z dne 22. junija 2015 o spremembi Sklepa 2014/512/SZVP o omejevalnih ukrepih zaradi delovanja Rusije, ki povzroča destabilizacijo razmer v Ukrajini (UL 2015, L 157, str. 50), drugič, dopisa Sveta z dne 31. julija 2015, s katerim je ta razglasil, da bi morali za tožečo stranko še naprej veljati ukrepi iz Sklepa Sveta 2014/512/SZVP z dne 31. julija 2014 o omejevalnih ukrepih zaradi delovanja Rusije, ki povzroča destabilizacijo razmer v Ukrajini (UL 2014, L 229, str. 13) in Uredbe Sveta (EU) št. 833/2014 z dne 31. julija 2014 o omejevalnih ukrepih zaradi delovanja Rusije, ki povzroča destabilizacijo razmer v Ukrajini (UL 2014, L 229, str. 1), tretjič, Sklepa Sveta (SZVP) 2015/2431 z dne 21. decembra 2015 o spremembi Sklepa 2014/512 (UL 2015, L 334, str. 22), in četrtič, Sklepa Sveta (SZVP) 2016/1071 z dne 1. julija 2016 o spremembi Sklepa 2014/512 (UL 2016, L 178, str. 21), v delu, v katerem se ti akti nanašajo na tožečo stranko.

         Izrek

                  1.

                  Tožba se zavrne.

                  2.

                  Družbi Joint-Stock Company „Almaz-Antey“ Air and Space Defence Corp. Se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 371, 9.11.2015.


title: Zadeva C-474/18 P: Pritožba, ki jo je J-M.-E.V. e hijos, S.R.L vložila 19. julija 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 26. aprila v zadevi T-554/14, Messi Cuccittini/EUIPO – J-M.-E.V. e hijos

text:
               29.10.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 392/5

      Pritožba, ki jo je J-M.-E.V. e hijos, S.R.L vložila 19. julija 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 26. aprila v zadevi T-554/14, Messi Cuccittini/EUIPO – J-M.-E.V. e hijos
      (Zadeva C-474/18 P)
      (2018/C 392/08)
      Jezik postopka: španščina

         Stranke

         Pritožniki: J-M.-E.V. e hijos, S.R.L. (zastopnika: J. Güell Serra in R. Gimeno-Bayón Cobos, odvetnika)

         Druga stranka v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Predlogi:

                  —

                  izpodbijana sodba z dne 26. aprila 2018 v zadevi T 554/14 (1) naj se razveljavi in posledično

                  —

                  naj se dokončno odloči o sporu, če okoliščine to dopuščajo, oziroma

                  —

                  naj se zadeva vrne v odločanje Splošnemu sodišču, da to odloči v skladu z zavezujočimi merili Sodišča, in

                  —

                  Lionelu Messiju Cuccittiniju naj se naloži plačilo stroškov.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

      Splošno sodišče je v izpodbijani sodbi razveljavilo odločbo, s katero je odbor za pritožbe pri EUIPO zavrnil registracijo znamke „MESSI“ zaradi verjetnosti zmede zaradi prejšnje znamke „MASSI“, ker je štelo, da je odbor za pritožbe, čeprav sta si znamki „MESSI“ in „MASSI“ vizualno in fonetično podobni ter zajemata iste proizvode, storil napako, ker pomenske razlike med znamkama onemogočata vsakršno verjetnost zmede.
      V sodbi Splošnega sodišča je bilo štirikrat napačno uporabljeno pravo, zato pritožba zajema štiri razloge:

                  1.

                  Splošno sodišče je v izpodbijani sodbi navedlo, da če bi odbor za pritožbe upošteval prepoznavnost pritožnika, bi moral ugotoviti, da se izraz „messi“ s pomenskega vidika jasno razlikuje od izraza „massi“. V nasprotju s tem, kar je bilo navedeno v izpodbijani sodbi, je bilo v sodni praksi Sodišča in Splošnega sodišča večkrat določeno, da morebitna prepoznavnost prijavljene znamke ni pomembna pri ugotavljanju verjetnosti zmede zaradi prejšnje znamke v skladu s členom 8(1)(b) Uredbe o blagovni znamki Unije.

                  2.

                  Splošno sodišče je poleg tega napačno presodilo, da je bila prepoznavnost priimka prijavitelja notorno dejstvo, čeprav sploh ni bilo dokazano in se pred odborom za pritožbe nanj ni skliceval niti Lionel Messi, in da bi ga odbor za pritožbe moral upoštevati, ker gre za dejstvo, ki ga vsakdo pozna oziroma ga je mogoče preveriti s pomočjo široko dostopnih virov. Ni mogoče predpostavljati, da je stopnja prepoznavnosti priimka prijavitelja v Evropi, kakršna je bila v času odločbe o ugovoru (12. junij 2013), enaka leta 2018, še posebej zato, ker ni bila navedena pred odborom za pritožbe in ni bila podprta z nobenim dokazom.

                  3.

                  V obravnavanem primeru je prišlo do mutatio libelli, kar je povzročilo kršitev pravice do obrambe, saj je Splošno sodišče dopustilo nov temelj zahtevka, ki pred odborom za pritožbe ni bil naveden: „pomenski razlikovalni učinek MESSI“.

                  4.

                  V sodbi je bila napačno uporabljena sodba PICARO/PICASSO, (i) ker je bila v zadevi PICARO/PICASSO prepoznavna znamka nasprotna znamka „PICASSO“, medtem ko je v obravnavani zadevi domnevno prepoznavna znamka prijavljena znamka, in (ii) ker je šlo v navedeni sodbi za proizvode, pri katerih je stopnja pozornosti povprečnega potrošnika v času nakupa posebej visoka, medtem ko gre v obravnavanem sporu za proizvode, namenjene povprečno obveščenemu in razumno pozornemu ter preudarnemu potrošniku Evropske unije.

         (1)  ECLI:EU:T:2018:230


title: Sodba Sodišča z dne 14. junija 2018 v zadevi E-13/17 – Nadzorni organ Efte proti Islandiji (Neizpolnitev obveznosti države Efte – Neizvajanje – Uredba (EU) 2015/514)

text:
               15.11.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 414/8

      SODBA SODIŠČA
      z dne 14. junija 2018
      v zadevi E-13/17
      Nadzorni organ Efte proti Islandiji

         (Neizpolnitev obveznosti države Efte – Neizvajanje – Uredba (EU) 2015/514)

      (2018/C 414/10)
      V zadevi E-13/17, Nadzorni organ Efte proti Islandiji – katere predmet je ZAHTEVEK za ugotovitev, da Islandija s tem, ko ni prenesla akta iz točke 31bbe Priloge IX k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/514 z dne 18. decembra 2014 o informacijah, ki jih morajo pristojni organi posredovati Evropskemu organu za vrednostne papirje in trge v skladu s členom 67(3) Direktive 2011/61/EU Evropskega parlamenta in Sveta), kakor je bil Sporazumu prilagojen s Protokolom 1, v svoj notranji pravni red, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 7 Sporazuma – je Sodišče v sestavi predsednik Páll Hreinsson ter sodnika Per Christiansen in Bernd Hammermann (sodnik poročevalec) dne 14. junija 2018 izdalo sodbo,
      katere izrek se glasi:

                  1.

                  Islandija s tem, ko ni prenesla akta iz točke 31bbe Priloge IX k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/514 z dne 18. decembra 2014 o informacijah, ki jih morajo pristojni organi posredovati Evropskemu organu za vrednostne papirje in trge v skladu s členom 67(3) Direktive 2011/61/EU Evropskega parlamenta in Sveta), kakor je bil Sporazumu prilagojen s Protokolom št. 1, v svoj notranji pravni red, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 7 Sporazuma.

                  2.

                  Islandiji se naloži plačilo stroškov postopka.


title: Zadeva C-601/18 P: Pritožba, ki sta jo Prysmian SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Srl vložili 24. septembra 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 12. julija 2018 v zadevi T-475/14, Prysmian in Prysmian Cavi e Sistemi/Komisija

text:
               26.11.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 427/25

      Pritožba, ki sta jo Prysmian SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Srl vložili 24. septembra 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 12. julija 2018 v zadevi T-475/14, Prysmian in Prysmian Cavi e Sistemi/Komisija
      (Zadeva C-601/18 P)
      (2018/C 427/34)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranke

         Pritožnici: Prysmian SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Srl (zastopniki: C. Tesauro, F. Russo, L. Armati, avvocati)

         Druea stranke v postopku: Evropska komisija, The Goldman Sachs Group, Inc., Pirelli & C. SpA

         Predlogi

      Pritožnici Sodišču predlagata, naj:

                  —

                  razveljavi izpodbijano sodbo;

                  —

                  ugodi predlogom, ki so bili podani na prvi stopnji;

                  —

                  Komisiji naloži plačilo stroškov.

            Pritožnici Sodišču podredno predlagata, naj:

                  —

                  zadevo vrne v ponovno odločanje Splošnemu sodišču;

                  —

                  pridrži odločitev o plačilu stroškov postopka na prvi in pritožbeni stopnji.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

                  1.

                  Splošno sodišče je napačno ugotovilo, da člen 20 Uredbe št. 1/2003 (1) Komisiji ne preprečuje izdelav forenzičnih kopij celotnih trdih diskov zaposlenih pri pritožnicah, ne da bi preučila njihovo vsebino, in nadaljevanja pregleda v prostorih Komisije v Bruslju. Pravilna razlaga te določbe bi bila, da se pregled lahko opravi le v prostorih podjetja in da lahko Komisija naredi le kopije datotek, katerih upoštevnost je preučila. Glede na poseg v temeljne pravice podjetij in njihovih zaposlenih, ki ga ta praksa predstavlja, kopiranje celotnih trdih diskov ne bi smelo biti urejeno s pojasnilom, ki daje Komisiji popolno diskrecijsko pravico, temveč bi moralo biti urejeno z zakonom, v skladu z načelom zakonitosti.

                  2.

                  Splošno sodišče je kršilo načela individualne odgovornosti, pravne varnosti in enakega obravnavanja, poleg tega pa je kršilo obveznost obrazložitve, ker ni upoštevalo tega, da je pripisovanje odgovornosti družbi Prysmian Cavi e Sistemi na podlagi ekonomske kontinuitete izjema od pravila, v skladu s katerim odgovornost sledi pravni osebi, ki v času kršitve upravlja s podjetjem. Kot vse izjeme, se uporablja ozko, njena uporaba pa je lahko upravičena le, kadar je ogrožena učinkovitost konkurence. Poleg tega je Splošno sodišče storilo napako s tem, da je ugotovilo, da v tej zadevi ne gre za diskriminacijo, ker ne more biti enakosti v nezakonitosti, saj je pripis odgovornosti na podlagi ekonomske kontinuitete možnost, ki je dana Komisiji.

                  3.

                  Splošno sodišče ne obravnava najpomembnejšega argumenta podjetja na prvi stopnji, da načela „nacionalnega ozemlja“, tudi če bi obstajalo – kar pa ne drži –, ne bi bilo mogoče verodostojno uporabljati za vse različne stopnje, ki so navedene v sklepu, in da z njim enotne in trajajoče kršitve ni mogoče dokazati v skladu z zahtevanim pravnim standardom.

                  4.

                  Splošno sodišče je pri presoji sedmega tožbenega razloga pritožnic na prvi stopnji, ki se nanaša na začetek kartela, ravnalo ultra petita in kršilo pravico podjetja od obrambe iz člena 48 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člen 6 EKČP. Splošno sodišče očitno ni razumelo dokazov, ki so mu bili predloženi, in je za njihovo preučitev uporabilo nepravilen pravni standard. Tako očitno izkrivljanje je povzročilo, da je Splošno sodišče razmišljalo v napačni smeri in prišlo do napačnega pravnega sklepa, da je Komisija lahko ugotovila, da je 18. februar 1999 začetni datum kršitve, ki je vplivala na trgovino med državami članicami, v smislu člena 101 PDEU.

                  5.

                  Splošno sodišče je kršilo načelo enakega obravnavanja s tem, da je potrdilo presojo Komisije, da dodeljevanje projektov med evropskimi proizvajalci v okviru konfiguracije „le evropski – (R)“ upravičuje 2 % povečanje koeficienta teže (in posledično „vstopno pristojbino“) za evropske proizvajalce, čeprav se za azijske proizvajalce tako povečanje ni uporabilo. Ni mogoče sprejeti tega, da je Komisija v sklepu ugotovila enotno in trajajočo kršitev na podlagi pravila nacionalnega ozemlja z različnimi konfiguracijami, in hkrati sprejeti to, da aktivna udeležba v eni ali drugi konfiguraciji upravičuje različno težo pri različnih udeležencih. Čeprav azijski proizvajalci niso bili aktivno udeleženi v zatrjevanih evropskih dodeljevanjih, so prispevali k tem dodeljevanjem na primerljivi ravni kot evropski proizvajalci.

         (1)  Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205).


title: Zadeva C-437/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Okręgowy w Gliwicach (Poljska) 3. julija 2018 – Lebopoll Logistics Sp. z o.o. w Sośnicowicach/Zakładowi Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Zabrzu

text:
               26.11.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 427/4

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Okręgowy w Gliwicach (Poljska) 3. julija 2018 – Lebopoll Logistics Sp. z o.o. w Sośnicowicach/Zakładowi Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Zabrzu
      (Zadeva C-437/18)
      (2018/C 427/06)
      Jezik postopka: poljščina

         Predložitveno sodišče

      Sąd Okręgowy w Gliwicach

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: Lebopoll Logistics Sp. z o.o. w Sośnicowicach

         Tožena stranka: Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Zabrzu

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba pojem „stalno prebivanje“ razlagati v skladu s členom 1(j) Uredbe št. 883/2004 (1) in členom 11. Uredbe št. 987/2009 (2), ali pa pojem „stalno prebivanje“ vključuje tudi začasno prebivališče v smislu člena 1(k) Uredbe št. 883/2004.

         (1)  Uredba (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti; UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 5, str. 72.

         (2)  Uredba (ES) št. 987/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe (ES) št. 883/2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti; UL 2004, L 284, str. 1.


title: Zadeva T-554/18: Tožba, vložena 19. septembra 2018 – Hernández Hernández/Svet

text:
               26.11.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 427/89

      Tožba, vložena 19. septembra 2018 – Hernández Hernández/Svet
      (Zadeva T-554/18)
      (2018/C 427/117)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Socorro Elizabeth Hernández Hernández (Caracas, Venezuela) (zastopnika: F. Di Gianni in L. Giuliano, odvetnika)

         Tožena stranka: Svet Evropske unije

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  Sklep Sveta (SZVP) 2018/901 z dne 25. junija 2018 o spremembi Sklepa (SZVP) 2017/2074 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Venezueli (1) in Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2018/899 z dne 25. junija 2018 o izvajanju Uredbe (EU) 2017/2063 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Venezueli (2) razglasi za nična v delu, v katerem se nanašata na tožečo stranko; in

                  —

                  Svetu naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva razloga.

                  1.

                  Prvi tožbeni razlog: izpodbijana akta vsebujeta očitno napako pri presoji ter ne temeljita na jasnih in usklajenih dokazih.

                              —

                              Tožeča stranka glede tega trdi, da je Svet storil očitno napako pri presoji v zvezi s funkcijami in vlogami tožeče stranke ter da ni razkril jasnih in usklajenih dokazov za podprtje svojih navedb. Tožeča stranka trdi tudi, da Svet ni ustrezno presodil dokazov ali da je bila ta presoja vsaj očitno napačna.

                  2.

                  Drugi tožbeni razlog: omejevalni ukrepi, ki so naloženi z izpodbijanima aktoma, pomenijo neupravičeno in nesorazmerno omejitev lastninske pravice tožeče stranke.

         (1)  Sklep Sveta (SZVP) 2018/901 z dne 25. junija 2018 o spremembi Sklepa (SZVP) 2017/2074 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Venezueli (UL 2018, L 160I, str. 12).

         (2)  Izvedbena uredba Sveta (EU) 2018/899 z dne 25. junija 2018 o izvajanju Uredbe (EU) 2017/2063 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Venezueli (UL 2018, L 160I, str. 5).


title: Zadeva C-469/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hof van Cassatie (Belgija) 19. julija 2018 – IN/Belgische Staat

text:
               26.11.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 427/4

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hof van Cassatie (Belgija) 19. julija 2018 – IN/Belgische Staat
      (Zadeva C-469/18)
      (2018/C 427/07)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Predložitveno sodišče

      Hof van Cassatie

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: IN

         Tožena stranka: Belgische Staat

         Vprašanje za predhodno odločanje

      Ali je treba člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da v zadevah v zvezi z davkom na dodano vrednost v vseh okoliščinah nasprotuje uporabi dokazov, pridobljenih s kršitvijo pravice do spoštovanja zasebnega življenja, kot je zagotovljena v členu 7 Listine, ali pa je z njim dovoljena nacionalna ureditev, v skladu s katero je sodišče, ki mora odločiti, ali se sme tak dokaz uporabiti kot podlaga za odmero DDV, dolžno opraviti presojo, kot je opisana v točki 4 zgoraj te sodbe?


title: Zadeva T-699/18: Tožba, vložena 26. novembra 2018 – Apera Capital Master/EUIPO – Altera Capital (APERA CAPITAL)

text:
               4.2.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 44/76

      Tožba, vložena 26. novembra 2018 – Apera Capital Master/EUIPO – Altera Capital (APERA CAPITAL)
      (Zadeva T-699/18)
      (2019/C 44/101)
      Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

         Stranke

         Tožeča stranka: Apera Capital Master Ltd. (St Peter Port, Guernsey) (zastopnik: C. Schröder in A. von Alten, odvetnika)

         Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

         Druga stranka pred odborom za pritožbe: Altera Capital (Luxembourg, Luksemburg)

         Podatki o postopku pred EUIPO

         Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

         Zadevna sporna znamka: Prijava besedne znamke Evropske unije APERA CAPITAL – zahteva za registracijo št. 15 640 436

         Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

         Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe EUIPO z dne 18. septembra 2018 v zadevi R 1091/2018-5

         Tožbeni predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  razveljavi izpodbijano odločbo;

                  —

                  zadevo vrne EUIPO v ponovno preučitev;

                  —

                  EUIPO naloži plačilo stroškov.

         Navajana tožbena razloga

                  —

                  Kršitev člena 104(1) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

                  —

                  kršitev pravice tožeče stranke do dobrega upravljanja in poštenega sojenja.


title: Zadeva T-712/18: Tožba, vložena 3. decembra 2018 – Umweltinstitut München/Komisija

text:
               4.2.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 44/77

      Tožba, vložena 3. decembra 2018 – Umweltinstitut München/Komisija
      (Zadeva T-712/18)
      (2019/C 44/103)
      Jezik postopka: nemščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Umweltinstitut München – Verein zur Erforschung und Verminderung der Umweltbelastung eV (München, Nemčija) (zastopnica: M. John, odvetnica)

         Tožena stranka: Evropska komisija

         Predlogi

      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                  —

                  sklep tožene stranke o zavrnitvi (C(2018) 6539 final) z dne 2. oktobra 2018 razglasi za ničen.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      S to tožbo se predlaga razglasitev ničnosti sklepa Komisije o zavrnitvi z dne 2. oktobra 2018, s katerim je tožeči stranki dokončno zavrnila dostop do dokumentov v zvezi s prvo sejo mešanega odbora CETA, ki je potekala 26. in 27. marca 2018.
      Tožba temelji na tem tožbenem razlogu:
      Kršitev člena 15(3) PDEU v povezavi s členom 2 Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 (1), ker naj tožena stranka ne bi bila upravičena, da na podlagi člena 4 Uredbe št. 1049/2001 zavrne (delni) dostop do zahtevanih dokumentov.

         (1)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331).


title: Zadeva C-756/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal d'instance d'Aulnay Sous-Bois (Francija) 3. decembra 2018 – LC, MD/easyJet Airline Co. Ltd

text:
               11.2.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 54/12

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal d'instance d'Aulnay Sous-Bois (Francija) 3. decembra 2018 – LC, MD/easyJet Airline Co. Ltd
      (Zadeva C-756/18)
      (2019/C 54/15)
      Jezik postopka: francoščina

         Predložitveno sodišče

      Tribunal d'instance d'Aulnay Sous-Bois

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: LC, MD

         Tožena stranka: easyJet Airline Co. Ltd

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 3(2)(a) Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (1) razlagati tako, da morajo potniki dokazati svojo navzočnost pri prijavi, da bi se lahko sklicevali na določbe Uredbe?

                  2.

                  Ali v primeru, da je odgovor pritrdilen, člen 3(2)(a) Uredbe (ES) št. 261/2004 nasprotuje sistemu izpodbojne domneve, v skladu s katerim bi se pogoj navzočnosti potnika pri prijavi štel za izpolnjen, če ima potnik rezervacijo, ki jo je dejanski letalski prevoznik sprejel in registriral v smislu člena 2(g)?

         (1)  UL L 46, str. 1.


title: Zadeva C-762/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rayonen sad Haskovo (Bolgarija) 4. decembra 2018 – QH/Varhoven kasatsionen sad Republike Bolgarije

text:
               11.2.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 54/12

      Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rayonen sad Haskovo (Bolgarija) 4. decembra 2018 – QH/Varhoven kasatsionen sad Republike Bolgarije
      (Zadeva C-762/18)
      (2019/C 54/16)
      Jezik postopka: bolgarščina

         Predložitveno sodišče

      Rayonen sad Haskovo

         Stranki v postopku v glavni stvari

         Tožeča stranka: QH

         Tožena stranka: Varhoven kasatsionen sad Republike Bolgarije

         Vprašanji za predhodno odločanje

                  1.

                  Ali je treba člen 7(1) Direktive 2003/88/ES (1) Evropskega parlamenta Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji in/ali sodni praksi, v skladu s katero delavec, ki mu je bila pogodba o zaposlitvi nezakonito odpovedana, in je bila kasneje s sodno odločbo odrejena njegova ponovna zaposlitev, nima pravice do plačanega letnega dopusta za obdobje med odpovedjo in ponovno zaposlitvijo?

                  2.

                  Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: ali je treba člen 7(2) Direktive 2003/88 razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji in/ali sodni praksi, v skladu s katero ta delavec v primeru ponovnega prenehanja delovnega razmerja nima pravice do denarnega nadomestila za neizrabljen plačan letni dopust za obdobje med prejšnjo odpovedjo in ponovno zaposlitvijo?

         (1)  UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 381.


title: Združeni zadevi C-138/17 P in C-146/17 P: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 13. decembra 2018 – Evropska unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije/Gascogne Sack Deutschland GmbH, nekdanja Sachsa Verpackung GmbH, Gascogne SA, Evropska komisija (C-138/17), Gascogne Sack Deutschland GmbH, Gascogne SA/Evropska unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije, Evropska komisija (C-146/17) (Pritožba – Odškodninska tožba – Člen 340, drugi odstavek, PDEU – Predolgo trajanje postopka v dveh zadevah pred Splošnim sodiščem Evropske unije – Povrnitev škode, ki je domnevno nastala pritožnicama – Premoženjska škoda – Stroški bančne garancije – Vzročna zveza – Zamudne obresti – Nepremoženjska škoda)

text:
               18.2.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 65/2

      Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 13. decembra 2018 – Evropska unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije/Gascogne Sack Deutschland GmbH, nekdanja Sachsa Verpackung GmbH, Gascogne SA, Evropska komisija (C-138/17), Gascogne Sack Deutschland GmbH, Gascogne SA/Evropska unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije, Evropska komisija (C-146/17)
      (Združeni zadevi C-138/17 P in C-146/17 P) (1)

      ((Pritožba - Odškodninska tožba - Člen 340, drugi odstavek, PDEU - Predolgo trajanje postopka v dveh zadevah pred Splošnim sodiščem Evropske unije - Povrnitev škode, ki je domnevno nastala pritožnicama - Premoženjska škoda - Stroški bančne garancije - Vzročna zveza - Zamudne obresti - Nepremoženjska škoda))
      (2019/C 65/02)
      Jezik postopka: francoščina

         Stranke

         (Zadeva C-138/17 P)

         Pritožnica: Evropska unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije (zastopnik: J. Inghelram in Á.M. Almendros Manzano, agenta)

         Druge stranke v postopku: Gascogne Sack Deutschland GmbH, nekdanja Sachsa Verpackung GmbH, Gascogne SA (zastopnika: F. Puel in E. Durand, avocats), Evropska komisija (zastopniki: C. Urraca Caviedes, S. Noë in F. Erlbacher, agenti)

         (Zadeva C-146/17 P)

         Pritožnici: Gascogne Sack Deutschland GmbH, Gascogne SA (zastopnika: F. Puel in E. Durand, avocats)

         Drugi stranki v postopku: Evropska unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije (zastopnik: J. Inghelram in Á.M. Almendros Manzano, agenta), Evropska komisija

         Izrek

                  1.

                  Točka 1 izreka sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 10. januarja 2017, Gascogne Sack Deutschland in Gascogne/Evropska unija (T-577/14, EU:T:2017:1), se razveljavi.

                  2.

                  Pritožba v zadevi C-146/17 P, ki sta jo vložili družbi Gascogne Sack Deutschland GmbH in Gascogne SA, se zavrne.

                  3.

                  Odškodninska tožba, ki sta jo vložili družbi Gascogne Sack Deutschland GmbH in Gascogne SA, se v delu, v katerem se nanaša na odškodnino v znesku 187 571 EUR za povrnitev domnevne premoženjske škode zaradi plačila stroškov bančne garancije po tem, ko se je razumni rok sojenja v zadevah, v katerih sta bili izdani sodbi z dne 16. novembra 2011, Groupe Gascogne/Komisija (T-72/06, neobjavljena, EU:T:2011:671), in z dne 16. novembra 2011, Sachsa Verpackung/Komisija (T-79/06, neobjavljena, EU:T:2011:674), že iztekel, se zavrne.

                  4.

                  Družbi Gascogne Sack Deutschland GmbH in Gascogne SA nosita poleg svojih stroškov tudi vse stroške, ki so Evropski uniji, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije, nastali v okviru teh pritožb, ter svoje stroške na prvi stopnji.

                  5.

                  Evropska unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije, nosi stroške, ki so ji nastali v postopku na prvi stopnji.

                  6.

                  Evropska komisija nosi stroške, ki so ji nastali v postopku na prvi stopnji in v okviru pritožbe v zadevi C-138/17 P.

         (1)  UL C 151, 15.5.2017.


title: Zadeva C-150/17 P: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 13. decembra 2018 – Evropska unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije/Kendrion NV, Evropska komisija (Pritožba – Odškodninska tožba – Člen 340, drugi odstavek, PDEU – Predolgo trajanje postopka v zadevi pred Splošnim sodiščem Evropske unije – Povrnitev škode, ki je domnevno nastala tožeči stranki – Premoženjska škoda – Stroški bančne garancije – Vzročna zveza – Zamudne obresti – Nepremoženjska škoda)

text:
               18.2.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 65/3

      Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 13. decembra 2018 – Evropska unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije/Kendrion NV, Evropska komisija
      (Zadeva C-150/17 P) (1)

      ((Pritožba - Odškodninska tožba - Člen 340, drugi odstavek, PDEU - Predolgo trajanje postopka v zadevi pred Splošnim sodiščem Evropske unije - Povrnitev škode, ki je domnevno nastala tožeči stranki - Premoženjska škoda - Stroški bančne garancije - Vzročna zveza - Zamudne obresti - Nepremoženjska škoda))
      (2019/C 65/03)
      Jezik postopka: nizozemščina

         Stranki*e

         Pritožnica: Evropska unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije (zastopnika: J. Inghelram in E. Beysen, agenta)

         Drugi stranki v postopku: Kendrion NV (zastopnika: Y. de Vries, T. Ottervanger in E. Besselink, advocaten), Evropska komisija (zastopniki: C. Urraca Caviedes, S. Noë in F. Erlbacher, agenti)

         Izrek

                  1.

                  Točka 1 izreka sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 1. februarja 2017, Kendrion/Evropska unija (T-479/14, EU:T:2017:48), se razveljavi.

                  2.

                  Nasprotna pritožba, ki jo je vložila družba Kendrion NV, se zavrne.

                  3.

                  Odškodninska tožba, ki jo je vložila družba Kendrion NV, se v delu, v katerem se nanaša povrnitev premoženjske škode, nastale zaradi plačila stroškov bančne garancije po tem, ko se je razumni rok sojenja v zadevi, v kateri je bila izdana sodba z dne 16. novembra 2011, Kendrion/Komisija (T-54/06, neobjavljena, EU:T:2011:667), že iztekel, zavrne.

                  4.

                  Družba Kendrion NV nosi poleg svojih stroškov tudi vse stroške, ki so Evropski uniji, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije, nastali v okviru te pritožbe, ter svoje stroške na prvi stopnji.

                  5.

                  Evropska unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije, nosi stroške, ki so ji nastali v postopku na prvi stopnji.

                  6.

                  Evropska komisija nosi stroške, ki so ji nastali v postopku na prvi stopnji in v okviru te pritožbe.

         (1)  UL C 161, 22.5.2017.


title: Združeni zadevi C-174/17 P in C-222/17 P: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 13. decembra 2018 – Evropska unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije/Plásticos Españoles, SA (ASPLA), Armando Álvarez, SA, Evropska komisija (C-174/17 P), Plásticos Españoles, SA (ASPLA), Armando Álvarez, SA/Evropska unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije, Evropska komisija (C-222/17 P) (Pritožba – Odškodninska tožba – Člen 340, drugi odstavek, PDEU – Predolgo trajanje postopka v dveh zadevah pred Splošnim sodiščem Evropske unije – Povrnitev škode, ki je domnevno nastala pritožnicama – Premoženjska škoda – Stroški bančne garancije – Vzročna zveza – Zamudne obresti)

text:
               18.2.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 65/4

      Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 13. decembra 2018 – Evropska unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije/Plásticos Españoles, SA (ASPLA), Armando Álvarez, SA, Evropska komisija (C-174/17 P), Plásticos Españoles, SA (ASPLA), Armando Álvarez, SA/Evropska unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije, Evropska komisija (C-222/17 P)
      (Združeni zadevi C-174/17 P in C-222/17 P) (1)

      ((Pritožba - Odškodninska tožba - Člen 340, drugi odstavek, PDEU - Predolgo trajanje postopka v dveh zadevah pred Splošnim sodiščem Evropske unije - Povrnitev škode, ki je domnevno nastala pritožnicama - Premoženjska škoda - Stroški bančne garancije - Vzročna zveza - Zamudne obresti))
      (2019/C 65/04)
      Jezik postopka: španščina

         Stranke

         (Zadeva C-174/17 P)

         Pritožnica: Evropska unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije (zastopniki: sprva J. Inghelram, Á.M. Almendros Manzano in P. Giusta, agenti, nato J. Inghelram, Á.M. Almendros Manzano, agenta)

         Druge stranke v postopku: Plásticos Españoles, SA (ASPLA), Armando Álvarez, SA (zastopniki: M. Troncoso Ferrer, C. Ruixó Claramunt in S. Moya Izquierdo, abogados), Evropska komisija (zastopniki: C. Urraca Caviedes, S. Noë, F. Erlbacher in F. Castilla Contreras, agenti)

         (Zadeva C-222/17 P)

         Prizožnici: Plásticos Españoles, SA (ASPLA), Armando Álvarez, SA (zastopnika: S. Moya Izquierdo in M. Troncoso Ferrer, abogados)

         Druga stranka v postopku: Evropska unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije (zastopniki: sprva J. Inghelram, Á.M. Almendros Manzano in P. Giusta, agenti, nato J. Inghelram, Á.M. Almendros Manzano, agenta), Evropska komisija

         Izrek

                  1.

                  Točka 1 izreka sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 17. februarja 2017, ASPLA in Armando Álvarez/Evropska unija (T-40/15, EU:T:2017:105), se razveljavi.

                  2.

                  Pritožba v zadevi C-222/17 P, ki sta jo vložili družbi Plásticos Españoles SA (ASPLA) in Armando Álvarez SA, se zavrne.

                  3.

                  Odškodninska tožba, ki sta jo vložili družbi Plásticos Españoles SA (ASPLA) in Armando Álvarez SA, se v delu, v katerem se nanaša na priznanje odškodnine v znesku 3 495 038,66 EUR za povrnitev premoženjske škode, nastale zaradi prekoračitve razumnega roka sojenja v zadevah, v katerih sta bili izdani sodbi z dne 16. novembra 2011, ASPLA/Komisija (T-76/06, neobjavljena, EU:T:2011:672), in z dne 16. novembra 2011, Álvarez/Komisija (T-78/06, neobjavljena, EU:T:2011:673), se zavrne.

                  4.

                  Družbi Plásticos Españoles SA (ASPLA) in Armando Álvarez SA nosita poleg svojih stroškov tudi vse stroške, ki so Evropski uniji, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije, nastali v okviru teh pritožb, ter svoje stroške na prvi stopnji.

                  5.

                  Evropska unija, ki jo zastopa Sodišče Evropske unije, nosi stroške, ki so ji nastali v postopku na prvi stopnji.

                  6.

                  Evropska komisija nosi stroške, ki so ji nastali v postopku na prvi stopnji in v okviru pritožbe v zadevi C-174/17 P.

         (1)  UL C 161, 22.5.2017.

         UL C 213, 3.07.2017.


title: Zadeva C-216/17: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 19. decembra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato – Italija) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust, Coopservice Soc. coop. arl/Azienda Socio-Sanitaria Territoriale della Vallecamonica – Sebino (ASST), Azienda Socio-Sanitaria Territoriale del Garda (ASST), Azienda Socio-Sanitaria Territoriale della Valcamonica (ASST) (Predhodno odločanje – Direktiva 2004/18/ES – Člen 1(5) – Člen 32(2) – Oddaja javnih naročil gradenj, blaga in storitev – Okvirni sporazumi – Klavzula o razširitvi okvirnega sporazuma na druge naročnike – Načeli preglednosti in enakega obravnavanja gospodarskih subjektov – Nedoločitev količine prihodnjih javnih naročil ali določitev s sklicevanjem na običajne potrebe naročnikov, ki niso podpisniki okvirnega sporazuma – Prepoved)

text:
               18.2.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 65/5

      Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 19. decembra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato – Italija) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust, Coopservice Soc. coop. arl/Azienda Socio-Sanitaria Territoriale della Vallecamonica – Sebino (ASST), Azienda Socio-Sanitaria Territoriale del Garda (ASST), Azienda Socio-Sanitaria Territoriale della Valcamonica (ASST)
      (Zadeva C-216/17) (1)

      ((Predhodno odločanje - Direktiva 2004/18/ES - Člen 1(5) - Člen 32(2) - Oddaja javnih naročil gradenj, blaga in storitev - Okvirni sporazumi - Klavzula o razširitvi okvirnega sporazuma na druge naročnike - Načeli preglednosti in enakega obravnavanja gospodarskih subjektov - Nedoločitev količine prihodnjih javnih naročil ali določitev s sklicevanjem na običajne potrebe naročnikov, ki niso podpisniki okvirnega sporazuma - Prepoved))
      (2019/C 65/05)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Consiglio di Stato

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Pritožnika: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust, Coopservice Soc. coop. arl

         Nasprotne stranke: Azienda Socio-Sanitaria Territoriale della Vallecamonica – Sebino (ASST), Azienda Socio-Sanitaria Territoriale del Garda (ASST), Azienda Socio-Sanitaria Territoriale della Valcamonica (ASST)

         ob udeležbi: Markas Srl, ATI – Zanetti Arturo & C. Srl in v svojem imenu Regione Lombardia

         Izrek

      Člen 1(5) in člen 32(2), četrti pododstavek, Direktive 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev je treba razlagati tako, da:

                  —

                  naročnik lahko deluje v svojem imenu in v imenu drugih, jasno opredeljenih naročnikov, ki niso neposredno stranke okvirnega sporazuma, če so spoštovane zahteve po javnem objavljanju in pravni varnosti in s tem preglednosti, ter

                  —

                  je izključeno, da naročniki, ki niso podpisniki tega okvirnega sporazuma, ne določijo količine storitev, ki jih bodo lahko zahtevali ob oddaji naročil v okviru njegovega izvrševanja, ali jo določijo s sklicevanjem na svoje običajne potrebe, saj bi se sicer kršili načeli preglednosti in enakega obravnavanja gospodarskih subjektov, zainteresiranih za sklenitev navedenega okvirnega sporazuma.

         (1)  UL C 277, 21.8.2017.


title: Zadeva C-219/17: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 19. decembra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – Silvio Berlusconi, Finanziaria d'investimento Fininvest SpA (Fininvest)/Banca d'Italia, Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (IVASS) („Predhodno odločanje – Približevanje zakonodaj – Bonitetni nadzor kreditnih institucij – Pridobitev kvalificiranega deleža v kreditni instituciji – Postopek, urejen z Direktivo 2013/36/EU ter z uredbama (EU) št. 1024/2013 in št. 468/2014 – Sestavljeni upravni postopek – Izključna pristojnost Evropske centralne banke (ECB) za odločanje – Tožba, vložena zoper pripravljalne akte, ki jih je sprejel pristojni nacionalni organ – Zatrjevanje kršitve pravnomočnosti nacionalne odločbe)

text:
               18.2.2019

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 65/6

      Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 19. decembra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – Silvio Berlusconi, Finanziaria d'investimento Fininvest SpA (Fininvest)/Banca d'Italia, Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (IVASS)
      (Zadeva C-219/17) (1)

      ((„Predhodno odločanje - Približevanje zakonodaj - Bonitetni nadzor kreditnih institucij - Pridobitev kvalificiranega deleža v kreditni instituciji - Postopek, urejen z Direktivo 2013/36/EU ter z uredbama (EU) št. 1024/2013 in št. 468/2014 - Sestavljeni upravni postopek - Izključna pristojnost Evropske centralne banke (ECB) za odločanje - Tožba, vložena zoper pripravljalne akte, ki jih je sprejel pristojni nacionalni organ - Zatrjevanje kršitve pravnomočnosti nacionalne odločbe))
      (2019/C 65/06)
      Jezik postopka: italijanščina

         Predložitveno sodišče

      Consiglio di Stato

         Stranke v postopku v glavni stvari

         Tožeči stranki: Silvio Berlusconi, Finanziaria d'investimento Fininvest SpA (Fininvest)

         Toženi stranki: Banca d'Italia, Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (IVASS)B

         ob udeležbi: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Banca Mediolanum SpA, Holding Italiana Quarta SpA, Fin. Prog. Italia di E. Doris & C. s.a.p.a., Sirefid SpA, Ennio Doris

         Izrek

      Člen 263 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da nacionalna sodišča izvajajo nadzor nad zakonitostjo aktov, na podlagi katerih se postopek začne, ter pripravljalnih in nezavezujočih predlagalnih aktov, ki jih sprejmejo pristojni nacionalni organi v okviru postopka, določenega v členih 22 in 23 Direktive 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o dostopu do dejavnosti kreditnih institucij in bonitetnem nadzoru kreditnih institucij in investicijskih podjetij, spremembi Direktive 2002/87/ES in razveljavitvi direktiv 2006/48/ES in 2006/49/ES, v členu 4(1)(c) in členu 15 Uredbe Sveta (EU) št. 1024/2013 z dne 15. oktobra 2013 o prenosu posebnih nalog, ki se nanašajo na politike bonitetnega nadzora kreditnih institucij, na Evropsko centralno banko ter v členih od 85 do 87 Uredbe (EU) št. 468/2014 Evropske centralne banke z dne 16. aprila 2014 o vzpostavitvi okvira za sodelovanje znotraj enotnega mehanizma nadzora med Evropsko centralno banko in pristojnimi nacionalnimi organi ter z imenovanimi nacionalnimi organi (okvirna uredba o EMN). V zvezi s tem ni pomembna okoliščina, da je bila pri nacionalnem sodišču vložena posebna tožba za razglasitev ničnosti zaradi zatrjevane kršitve pravnomočnosti odločbe nacionalnega sodišča.

         (1)  UL C 283, 28.8.2017.