title: Zadeva C-131/03 P: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 12. septembra 2006 — R. J. Reynolds Tobacco Holdings Inc., RJR Acquisition Corp., R. J. Reynolds Tobacco Company, R. J. Reynolds Tobacco International, Inc., Japan Tobacco, Inc. proti Philip Morris International Inc., Komisiji Evropskih skupnosti, Evropskemu parlamentu, Kraljevini Španiji, Francoski republiki, Italijanski republiki, Portugalski republiki, Republiki Finski, Zvezni republiki Nemčiji, Helenski republiki, Kraljevini Nizozemski (Pritožba — Sklep Komisije, da vloži tožbo pri sodišču tretje države — Ničnostna tožba — Nedopustnost)

text:
               2.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 294/2

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 12. septembra 2006 — R. J. Reynolds Tobacco Holdings Inc., RJR Acquisition Corp., R. J. Reynolds Tobacco Company, R. J. Reynolds Tobacco International, Inc., Japan Tobacco, Inc. proti Philip Morris International Inc., Komisiji Evropskih skupnosti, Evropskemu parlamentu, Kraljevini Španiji, Francoski republiki, Italijanski republiki, Portugalski republiki, Republiki Finski, Zvezni republiki Nemčiji, Helenski republiki, Kraljevini Nizozemski
   (Zadeva C-131/03 P) (1)

   (Pritožba - Sklep Komisije, da vloži tožbo pri sodišču tretje države - Ničnostna tožba - Nedopustnost)
   (2006/C 294/02)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeče stranke: R. J. Reynolds Tobacco Holdings Inc., RJR Acquisition Corp., R. J. Reynolds Tobacco Company, R. J. Reynolds Tobacco International, Inc., Japan Tobacco, Inc. (zastopnika: P. Lomas, solicitor, in O. W. Brouwer, odvetnica)

      Druge stranke v postopku: Philip Morris International Inc., Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: C. Docksey, X. Lewis in C. Ladenburger, zastopniki), Evropski parlament (zastopnika: H. Duintjer Tebbens in A. Baas), Kraljevina Španija (zastopnik: N. Díaz Abad, zastopnik), Francoska republika (zastopnik: G. de Bergues, zastopnik), Italijanska republika (zastopnika: I. Braguglia, zastopnik, in M. Fiorilli, odvetnik), Portugalska republika (zastopnika: L. Fernandes in Â. Seiça Neves, zastopnika), Republika Finska (zastopnika: T Pynnä in A. Guimaraes-Purokoski, zastopnika), Zvezna republika Nemčija (zastopnika: M. Lumma in W.-D. Plessing, zastopnika), Helenska republika, Kraljevina Nizozemska (zastopnik: J.G.M. van Bakel, zastopnik)

      Intervenient v podporo Komisiji: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bishop in T. Blanchet, zastopnika)
   Predmet
   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi razširjeni senat) z dne 15. januarja 2003 v zadevi Philip Morris International in drugi proti Komisiji (združene zadeve T-377/00, T-379/00, T-380/00, T-260/01 in T-272/01) s katero je to za nedopustne razglasilo ničnostne tožbe zoper odločbo Komisije, da pri sodišču Združenih držav proti tožečim strankam vloži civilno tožbo, ki ima za cilj povračilo škode, ki jo je utrpela Unija in sodno prepoved tihotapljenja, zaradi domnevne vpletenosti le-teh v tihotapljenje cigaret v Evropsko unijo — Razlaga člena 230 ES ter sodne prakse Sodišča — Pravni učinki sklepa Komisije, da vloži civilno tožbo pred sodiščem tretje države
   Izrek

               1)

               Pritožba se zavrne.

               2)

               R. J. Reynolds Tobacco Holdings, Inc., RJR Acquisition Corp., R. J. Reynolds Tobacco Company, R. J. Reynolds Tobacco International, Inc., in Japan Tobacco, Inc. se naloži plačilo stroškov.

               3)

               Zvezna republika Nemčija, Kraljevina Španija, Francoska republika, Italijanska republika, Kraljevina Nizozemska, Portugalska republika, Republika Finska, Evropski parlament in Svet Evropske unije nosijo svoje stroške.

      (1)  UL C 146, 21.6.2003.


title: Zadeva T-835/16: Sklep Splošnega sodišča z dne 8. septembra 2017 – Louvers Belgium/Komisija (Ničnostna in odškodninska tožba — Javna naročila za blago ali storitve — Postopek javnega razpisa — Dobava tančic (voala), zastorov in notranjih platnenih navojnic ter opravljanje storitev namestitve, čiščenja in vzdrževanja — Zavrnitev ponudnikove ponudbe — Razveljavitev postopka — Ustavitev postopka — Tožba, ki je očitno brez pravne podlage)

text:
               23.10.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 357/12

         Sklep Splošnega sodišča z dne 8. septembra 2017 – Louvers Belgium/Komisija
   (Zadeva T-835/16) (1)

   ((Ničnostna in odškodninska tožba - Javna naročila za blago ali storitve - Postopek javnega razpisa - Dobava tančic (voala), zastorov in notranjih platnenih navojnic ter opravljanje storitev namestitve, čiščenja in vzdrževanja - Zavrnitev ponudnikove ponudbe - Razveljavitev postopka - Ustavitev postopka - Tožba, ki je očitno brez pravne podlage))
   (2017/C 357/16)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Louvers Belgium Co. (Zaventem, Belgija) (zastopnik: V. Lejeune, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: O. Verheecke in A. Katsimerou, agenta)

      Predmet

   Prvič, predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije z dne 19. septembra 2016 o neoddaji javnega naročila iz razpisa OIB.02/PO/2016/012/703 tožeči stranki in, drugič, predlog na podlagi člena 268 PDEU za povrnitev škode, ki je domnevno nastala tožeči stranki zaradi nezakonitosti, ki naj bi jih Komisija storila v okviru tega razpisa.

      Izrek

               1.

               Postopek glede predloga za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije z dne 19. septembra 2016 o neoddaji javnega naročila iz razpisa OIB.02/PO/2016/012/703 družbi Louvers Belgium Co. in postopek glede odškodninskega zahtevka v delu, v katerem se slednji nanaša na domnevno izgubo dobička, ki izvira iz neoddaje javnega naročila, se ustavita.

               2.

               Odškodninski zahtevek se v delu, v katerem se nanaša na stroške in izdatke, povezane z udeležbo družbe Louvers Belgium Co. pri razpisu OIB.02/PO/2016/012/703, zavrže kot očitno brez vsakršne pravne podlage.

               3.

               Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 30, 30.1.2017.


title: Zadeva C-21/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Commissione Tributaria Provinciale di Benevento (Italija) 14. januarja 2011 – Volturno Trasporti Sas di Santoro Nino & c. proti Camera di Commercio di Benevento, Equitalia Polis SpA

text:
               26.3.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 95/6

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Commissione Tributaria Provinciale di Benevento (Italija) 14. januarja 2011 – Volturno Trasporti Sas di Santoro Nino & c. proti Camera di Commercio di Benevento, Equitalia Polis SpA
   (Zadeva C-21/11)
   2011/C 95/09
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Commissione Tributaria Provinciale di Benevento

      Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Volturno Trasporti Sas di Santoro Nino & c.

      Toženi stranki: Camera di Commercio di Benevento, Equitalia Polis SpA

      Vprašanje za predhodno odločanje

   Ali je italijanska zbornična članarina, natančneje člen 18(3) zakona št. 580 z dne 29. decembra 1993 o reorganizaciji gospodarske, industrijske, obrtne in kmetijske zbornice, kakor je bil dopolnjen in spremenjen, v skladu z Direktivo Sveta 69/335/EGS (1) z dne 17. julija 1969, natančneje s členoma 10(c) in 12(e)?

      (1)  UL 1969, L 249. str. 25.


title: Zadeva T-227/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 21. marca 2012 – Feng Shen Technology proti UUNT – Majtczak (FS) (Znamka Skupnosti — Postopek za ugotovitev ničnosti — Figurativna znamka Skupnosti FS — Slaba vera prijavitelja — Člen 51(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 52(1)(b)) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               5.5.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 133/23

         Sodba Splošnega sodišča z dne 21. marca 2012 – Feng Shen Technology proti UUNT – Majtczak (FS)
   (Zadeva T-227/09) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek za ugotovitev ničnosti - Figurativna znamka Skupnosti FS - Slaba vera prijavitelja - Člen 51(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 52(1)(b)) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2012/C 133/43
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Feng Shen Technology Co. Ltd (Guieshan Township, Tajvan) (zastopnika: P. Rath in W. Festl Wietek, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenient v postopku pred Splošnim sodiščem: Jarosław Majtczak (Łódź, Poljska) (zastopnika: sprva J. Wyrwas, nato J. Radłowski, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 1. aprila 2009 (zadeva R 529/2008-4) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med družbo Feng Shen Technology Co. Ltd in Jarosławom Majtczakom.

      Izrek

               1.

               Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 1. aprila 2009 (zadeva R 529/2008-4) se razveljavi.

               2.

               UUNT poleg lastnih stroškov nosi tudi stroške družbe Feng Shen Technology Co. Ltd.

               3.

               Jarosław Majtczak nosi lastne stroške.

      (1)  UL C 193, 15.8.2009.


title: Zadeva C-434/13 P: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 18. decembra 2014  – Evropska komisija/Parker Hannifin Manufacturing Srl, prej Parker ITR Srl, Parker-Hannifin Corp. (Pritožba — Omejevalni sporazumi — Evropski trg cevi za uporabo v pomorstvu — Nasledstvo pravnih subjektov — Pripisljivost kršitve — Znižanje globe s strani Splošnega sodišča — Neomejena sodna pristojnost)

text:
               23.2.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 65/9

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 18. decembra 2014 – Evropska komisija/Parker Hannifin Manufacturing Srl, prej Parker ITR Srl, Parker-Hannifin Corp.
   (Zadeva C-434/13 P) (1)

   ((Pritožba - Omejevalni sporazumi - Evropski trg cevi za uporabo v pomorstvu - Nasledstvo pravnih subjektov - Pripisljivost kršitve - Znižanje globe s strani Splošnega sodišča - Neomejena sodna pristojnost))
   (2015/C 065/12)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: S. Noë, V. Bottka in R. Sauer, agenti)

      Drugi stranki v postopku: Parker Hannifin Manufacturing Srl, prej Parker ITR Srl, Parker-Hannifin Corp. (zastopniki: F. Amato, F. Marchini Càmia in B. Amory, odvetniki)

      Izrek

               1.

               Točke od 1 do 3 izreka sodbe Splošnega sodišča Evropske unije Parker ITR in Parker-Hannifin/Komisija (T-146/09, EU:T:2013:258) se razveljavijo.

               2.

               Zadeva se vrne v razsojanje Splošnemu sodišču Evropske unije, da bo to odločilo o utemeljenosti tožbe.

               3.

               Odločitev o stroških se pridrži.

      (1)  UL C 313, 26.10.2013.


title: Zadeva T-36/05: Tožba Coats Holding Limited in J & P Coats Limited proti Komisiji Evropskih Skupnosti, vložena dne 31. januarja 2005

text:
               16.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 93/32

         Tožba Coats Holding Limited in J & P Coats Limited proti Komisiji Evropskih Skupnosti, vložena dne 31. januarja 2005
   (Zadeva T-36/05)
   (2005/C 93/62)
   Jezik postopka: angleščina
   Coats Holding Limited, s sedežem v Uxbridgeu (Združeno Kraljestvo), in J & P Coats Limited, s sedežem v Uxbridgeu (Združeno Kraljestvo), ki ju zastopata W. Sibree in C. Jeffs, solicitors, sta dne 31. januarja 2005 na Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti vložila tožbo proti Komisiji Evropskih Skupnosti.
   Tožeči stranki Sodišču prve stopnje predlagata, naj:

               —

               odločbo Komisije z dne 26. oktobra 2004 v zadevi COMP/F-1/38.338/PO – Needles Doc. C(2004) 4221 – konč. razglasi za nično;

               —

               podredno, razglasi za nične tiste dele odločbe, ki jih po ugotovitvi Sodišča Komisija ni uspela dokazati ali pa vsebujejo očitno kršitev ali neustrezno obrazložitev;

               —

               razglasi za nično ali zniža denarno kazen, naloženo tožečima strankama;

               —

               naloži Komisiji plačilo vseh stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   V izpodbijani odločbi Komisija ugotavlja, da sta poleg drugih podjetij tožeči stranki v obdobju od 10. septembra 1994 do 31. decembra 1999, kršili Člen 81(1) ES, s tem, da sta sodelovali v usklajenih ravnanjih in sklenili niz sporazumov, ki so pomenili tristranski sporazum, katerega učinki in cilji so (i) delitev evropskega trga trde pozamenterije, kar se odraža v delitvi trga izdelkov med trgom ročnega šivanja in posebnih igel s širšimi trgi za igle in drugimi trgi trde pozamenterije in (ii) razdelitev evropskega trga za igle, kar se odraža v geografski delitvi trga na trgu igel.
   Tožeči stranki svojo tožbo na prvem mestu utemeljujeta z uveljavljanjem zmotne ugotovitve dejanskega stanja s strani Komisije. Tožeči stranki ne izpodbijata ugotovitev Komisije o obstoju kartela med drugimi podjetji, navedenimi v izpodbijani odločbi. Vendar pa tožeči stranki zatrjujeta, da ugotovitve Komisije, da sta tožeči stranki sodelovali v tem kartelu, temeljijo na špekulativnih in neupravičenih zaključkih, na zmotno ugotovljenem dejanskem stanju in na nizu prenapihnjenih tolmačenj dogodkov. Tožeči stranki smatrata, da so bile kršitve Komisije neizogibne zaradi pomanjkljivo opravljene preiskave, med katero ni tožečima strankama zastavila nobenega relevantnega vprašanja o obravnavanih sestankih in sporazumih in ker je zmotno ocenila poslovni kontekst, v katerem sta tožeči stranki delovali, in ki ju je vodil k sklenitvi povsem zakonitih sporazumov za prodajo dejavnosti in temu posledično dobavo igel.
   Tožeči stranki nadalje trdita, da bi bilo treba v primeru, če bi Sodišče v celoti ali delno potrdilo s strani Komisije zatrjevane kršitve, močno znižati globo. Po navedbi tožečih strank jima je Komisija naložila enako globo, kot jo je naložila drugemu udeležencu, kljub dejstvu, da sta tudi po Komisijini različici dogodkov tožeči stranki imeli manjšo vlogo v primerjavi z drugimi podjetji. Tožeči stranki tudi menita, da je denarna kazen povsem nesorazmerna z njunim prometom na trgu igel, ki je edini trg, na katerem bi njuna prisotnost lahko imela kakršenkoli učinek in da je tudi v popolnem nesorazmerju s potencialnim ekonomskim učinkom v njuno korist ali s potencialnim oškodovanjem potrošnikov.


title: Zadeva C-31/09: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 17. junija 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Fővárosi Bíróság – Republika Madžarska) – Nawras Bolbol proti Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal (Direktiva 2004/83/ES — Minimalni standardi glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca — Oseba brez državljanstva, palestinskega porekla, ki ni zaprosila za varstvo ali pomoč Agencije Združenih narodov za pomoč in zaposlovanje palestinskih beguncev na Bližnjem vzhodu (UNRWA) — Prošnja za podelitev statusa begunca — Zavrnitev z utemeljitvijo, da niso izpolnjeni pogoji iz člena 1(A) Konvencije o statusu beguncev, podpisane v Ženevi 28. julija 1951 — Pravica te osebe brez državljanstva do priznanja statusa begunca na podlagi člena 12(1)(a), drugi stavek, Direktive 2004/83)

text:
               14.8.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 221/9

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 17. junija 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Fővárosi Bíróság – Republika Madžarska) – Nawras Bolbol proti Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal
   (Zadeva C-31/09) (1)

   (Direktiva 2004/83/ES - Minimalni standardi glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca - Oseba brez državljanstva, palestinskega porekla, ki ni zaprosila za varstvo ali pomoč Agencije Združenih narodov za pomoč in zaposlovanje palestinskih beguncev na Bližnjem vzhodu (UNRWA) - Prošnja za podelitev statusa begunca - Zavrnitev z utemeljitvijo, da niso izpolnjeni pogoji iz člena 1(A) Konvencije o statusu beguncev, podpisane v Ženevi 28. julija 1951 - Pravica te osebe brez državljanstva do priznanja statusa begunca na podlagi člena 12(1)(a), drugi stavek, Direktive 2004/83)
   2010/C 221/13
   Jezik postopka: madžarščina

      Predložitveno sodišče

   Fővárosi Bíróság

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Nawras Bolbol

      Tožena stranka: Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Fövárosi Bíróság (Madžarska) – Razlaga člena 12(1)(a) Direktive Sveta 2004/83/ES z dne 29. aprila 2004 o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite (UL L 304, str. 12) – Oseba brez državljanstva, palestinskega porekla, ki ni zaprosila za varstvo ali pomoč Agencije Združenih narodov za pomoč in zaposlovanje palestinskih beguncev na Bližnjem vzhodu (UNRWA), ki je vložila prošnjo za priznanje statusa begunca, prošnja pa je bila zavrnjena z utemeljitvijo, da niso izpolnjeni pogoji iz člena 1(A) Ženevske konvencije – Pravica te osebe brez državljanstva do priznanja statusa begunca na podlagi člena 12(1)(a), prvi stavek, Direktive 2004/83/ES

      Izrek

   Za namene uporabe člena 12(1)(a), prvi stavek, Direktive Sveta 2004/83/ES z dne 29. aprila 2004 o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite oseba uživa varstvo ali pomoč agencije Združenih narodov, razen Urada visokega komisarja Združenih narodov za begunce, če to varstvo ali pomoč dejansko uveljavi.

      (1)  UL C 82, 4.4.2009.


title: Zadeva T-381/14: Tožba, vložena 30. maja 2014 – Pšonka proti Svetu

text:
               11.8.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 261/38

         Tožba, vložena 30. maja 2014 – Pšonka proti Svetu
   (Zadeva T-381/14)
   2014/C 261/63
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Viktor Pavlovič Pšonka (Moskva, Rusija) (zastopnika: C. Constantina in J.-M. Reymond, odvetnika)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               na podlagi člena 263 Pogodbe od delovanju Evropske unije (PDEU) Sklep Sveta 2014/119/SZVP z dne 5. marca 2014 in Uredbo Sveta št. 208/2014 z dne 5. marca 2014 razglasi za nična v delu, v katerem se nanašata na tožečo stranko, in, natančneje, odredi:

                           —

                           umik imena tožeče stranke iz Priloge I k Uredbi Sveta št. 208/2014 z dne 5. marca 2014;

                           —

                           umik imena tožeče stranke iz Priloge I k Sklepu Sveta 2014/119/SZVP z dne 5. marca 2014;

               —

               na podlagi člena 263 PDEU Sklep Sveta 2014/119/SZVP z dne 5. marca 2014 in Uredbo Sveta št. 208/2014 z dne 5. marca 2014 razglasi za nična v delu, v katerem nista v skladu s skupnim predlogom;

               —

               Svetu naloži plačilo stroškov te sodbe in tožeči stranki zagotovi povrnitev stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   V utemeljitev pritožbe tožeča stranka navaja tri tožbene razloge, ki so v bistvu enaki ali podobni tožbenim razlogom, navedenim v okviru zadeve Pshonka proti Svetu, T-380/14.


title: Zadeva F-13/14: Sklep Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 26. junija 2014 – DL proti Komisiji (Izbris — Odstop tožeče stranke — Člen 89(7) Poslovnika — Sporazum strank o stroških)

text:
               6.10.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 351/30

         Sklep Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 26. junija 2014 – DL proti Komisiji
   (Zadeva F-13/14) (1)

   ((Izbris - Odstop tožeče stranke - Člen 89(7) Poslovnika - Sporazum strank o stroških))
   2014/C 351/40
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: DL (Orp–Jauche, Belgija) (zastopnik: S. Orlandi, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Currall in V. Joris, zastopnika)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti odločbe, s katero je bila zavrnjena zahteva za podaljšanje predhodne odobritve povračila stroškov logopeda za sina tožeče stranke v okviru zdravljenja njegove težke bolezni za leto 2012/2013.

      Izrek

               1.

               Zadevo F-13/14 se izbriše iz registra Splošnega sodišča.

               2.

               DL in Evropska komisija nosita stroške v skladu s svojim dogovorom.

      (1)  UL C 102, 7.4.2014, str. 46.


title: Izbris zadeve T-197/03

text:
               14.5.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 115/40

         Izbris zadeve T-197/03 (1)

   (2005/C 115/72)

      (Jezik postopka: itaijanščina)

   S sklepom z dne 19. januarja 2005 je predsednik tretjega senata Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti odločil o izbrisu zadeve pod opr. št. T-197/03: Proras Srl Engineering and Contracting proti Komisiji Evropskih skupnosti.

      (1)  UL C 184, 2.8.2003.


title: Zadeva T-102/09: Sklep Splošnega sodišča z dne 1. septembra 2011 – Elosta proti Komisiji ( Ničnostna tožba — Rok za vložitev tožbe — Nepravočasnost — Neobstoj višje sile — Neobstoj opravičljive zmote — Nedopustnost )

text:
               29.10.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 319/20

         Sklep Splošnega sodišča z dne 1. septembra 2011 – Elosta proti Komisiji
   (Zadeva T-102/09) (1)

   (Ničnostna tožba - Rok za vložitev tožbe - Nepravočasnost - Neobstoj višje sile - Neobstoj opravičljive zmote - Nedopustnost)
   2011/C 319/41
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Abdelrazag Elosta (Pinner, Middlesex, Združeno kraljestvo) (zastopnika: E. Grieves, barrister, A. McMurdie, solicitor)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: E. Paasivirta in M. Konstantinidis, zastopnika)

      Intervenient v podporo tožene stranke: Svet Evropske unije (zastopniki: R. Szostak, G. Étienne, M. M. Josephides in E. Finnegan, zastopniki)

      Predmet

   Predlog za razveljavitev Uredbe Komisije (ES) št. 1330/2008 z dne 22. decembra 2008 o stotretji spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 881/2002 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte, povezane z Osama bin Ladnom, mrežo Al-Kaida in talibani (UL L 345, str. 60) v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrže kot nedopustna.

               2.

               Abdelrazagu Elosti se naloži plačilo svojih stroškov in stroškov Evropske komisije.

               3.

               Svet Evropske unije nosi svoje stroške.

      (1)  UL C 13, 15.1.2011.


title: Zadeva T-594/16: Sklep Splošnega sodišča z dne 16. februarja 2017 – Walton/Komisija (Tožba za razglasitev ničnosti — Javni uslužbenci — Začasni uslužbenci — Odpravnina — Pregled izračuna — Pravnomočnost — Tožba, ki je delno nedopustna in delno očitno brez pravne podlage)

text:
               18.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 121/32

         Sklep Splošnega sodišča z dne 16. februarja 2017 – Walton/Komisija
   (Zadeva T-594/16) (1)

   ((Tožba za razglasitev ničnosti - Javni uslužbenci - Začasni uslužbenci - Odpravnina - Pregled izračuna - Pravnomočnost - Tožba, ki je delno nedopustna in delno očitno brez pravne podlage))
   (2017/C 121/47)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Robert Walton (Oxford, Združeno kraljestvo) (zastopnik: F. Moyse, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. C. Simon in F. Simonetti, agenta)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 270 PDEU za razglasitev ničnosti sklepa organa, pooblaščenega za sklepanje pogodb o zaposlitvi, ki je bil vročen z dopisom Komisije z dne 15. marca 2016 in s katerim je bila zavrnjena zahteva tožeče stranke za pregled izračuna odpravnine, do katere je upravičena po odstopu.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Robertu Waltonu se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 251, 11.7.2016 (zadeva je bila sprva vložena pri Sodišču za uslužbence Evropske unije pod številko F-24/16 in nato 1. septembra 2016 prenesena na Splošno sodišče Evropske unije).


title: Zadeva C-14/07: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 8. maja 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Ingenieurbüro Michael Weiss und Partner GbR proti Industrie- und Handelskammer Berlin (Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Uredba (ES) št. 1348/2000 – Vročanje sodnih in zunajsodnih pisanj – Neprevedene priloge k pisanju – Posledice)

text:
               21.6.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 158/5

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 8. maja 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Ingenieurbüro Michael Weiss und Partner GbR proti Industrie- und Handelskammer Berlin
   (Zadeva C-14/07) (1)

   (Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Uredba (ES) št. 1348/2000 - Vročanje sodnih in zunajsodnih pisanj - Neprevedene priloge k pisanju - Posledice)
   (2008/C 158/07)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Bundesgerichtshof
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Ingenieurbüro Michael Weiss und Partner GbR

      Tožena stranka: Industrie- und Handelskammer Berlin

      Ob udeležbi: Nicholas Grimshaw & Partners Ltd
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Bundesgerichtshof – Razlaga člena 8(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1348/2000 z dne 29. maja 2000 o vročanju sodnih in zunajsodnih pisanj v civilnih ali gospodarskih zadevah (UL L 160, str. 37) – Zavrnitev sprejema pisanja, vročenega v drugi državi članici in napisanega v jeziku te zaprošene države članice, ker so priloge k pisanju na voljo le v jeziku države članice prosilke, za katerega sta se stranki v pogodbi dogovorili, da je jezik pisnega sporazumevanja.
   Izrek

               1)

               Člen 8(1) Uredbe št. 1348/2000 z dne 29. maja 2000 o vročanju sodnih in zunajsodnih pisanj v civilnih ali gospodarskih zadevah v državah članicah je treba razlagati tako, da naslovnik tožbe za vročitev, ki lahko uveljavi svoje pravice v okviru sodnega postopka v državi članici prosilki, nima pravice zavrniti sprejema te tožbe, če so tožbi priložene priloge z dokazili, ki sicer niso napisane v jeziku zaprošene države članice ali v jeziku države članice prosilke, ki ga naslovnik razume, vendar opravljajo zgolj dokazno funkcijo in niso nujne za razumevanje predmeta in podlage zahtevka.
               Nacionalno sodišče mora preveriti, ali tožena stranka glede na vsebino tožbe lahko uveljavlja svoje pravice ali pa mora pošiljatelj zagotoviti prevod priloge, ki jo je treba nujno priložiti.

               2)

               Člen 8(1)(b) Uredbe št. 1348/2000 je treba razlagati tako, da dejstvo, da se je naslovnik vročenega pisanja pri opravljanju svoje poslovne dejavnosti v pogodbi s tožečo stranko dogovoril, da bo dopisovanje potekalo v jeziku te države članice, ne ustvarja domneve o znanju jezika, je pa indic, na katerega se lahko sodišče opre pri ugotavljanju, ali naslovnik razume jezik države članice prosilke.

               3)

               Člen 8(1) Uredbe št. 1348/2000 je treba razlagati tako, da naslovnik vročene tožbe ne sme s sklicevanjem na to določbo zavrniti sprejema prilog k pisanju, ki niso napisane v jeziku zaprošene države članice ali jeziku države članice prosilke, ki ga naslovnik razume, takrat, kadar pri opravljanju svoje poslovne dejavnosti sklene pogodbo in se v njej dogovori, da bo dopisovanje potekalo v jeziku države članice prosilke, ter se priloge nanašajo na to dopisovanje in so napisane v dogovorjenem jeziku.

      (1)  UL C 56, 10.3.2007.


title: Zadnja objava Sodišča Evropskih skupnosti v Uradnem listu Evropske unijeUL C 143, 11.6.2005

text:
               25.6.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 155/34

         (2005/C 155/63)
   Zadnja objava Sodišča Evropskih skupnosti v Uradnem listu Evropske unije

         UL C 143, 11.6.2005

   Prejšnje objave

      UL C 132, 28.5.2005

      UL C 115, 14.5.2005

      UL C 106, 30.4.2005

      UL C 93, 16.4.2005

      UL C 82, 2.4.2005

      UL C 69, 19.3.2005

   Ti teksti so na voljo na:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Zadeva T-483/09: Sodba Splošnega sodišča z dne 28. junija 2011 – ATB Norte proti UUNT – Bricocenter Italia (Affiliato BRICO CENTER) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti Affiliato BRICO CENTER — Prejšnji figurativni znamki Skupnosti ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro in CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)

text:
               6.8.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 232/28

         Sodba Splošnega sodišča z dne 28. junija 2011 – ATB Norte proti UUNT – Bricocenter Italia (Affiliato BRICO CENTER)
   (Zadeva T-483/09) (1)

   (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti Affiliato BRICO CENTER - Prejšnji figurativni znamki Skupnosti ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro in CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)
   2011/C 232/50
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranke

      Tožeča stranka: ATB Norte, SL (Burgos, Španija) (zastopniki: najprej P. López Ronda, G. Macias Bonilla, H. Curtis-Oliver in G. Marín Raigal, nato F. Brandolini Kujman, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: O. Montalto in G. Mannucci, zastopnika)

      Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe UUNT, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Bricocenter Italia Srl (Rozzano, Italija) (zastopniki: G. Ghidini, M. Mergati in C. Signorini, odvetniki)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 28. septembra 2009 (zadeva R 1048/2008-4) glede postopka z ugovorom med ATB Norte, SL in Bricocenter Italia Srl.

      Izrek

               1.

               Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 28. septembra 2009 (zadeva R 1048/2008-4) se razveljavi v delu, v katerem je odbor za pritožbe ugodil pritožbi Bricocenter Italia Srl glede storitev „oglaševanje“, „vodenje komercialnih poslov“ in „poslovna administracija“, na katere se nanaša prijava znamke Skupnosti.

               2.

               V preostalem se tožba zavrne.

               3.

               ATB Norte, SL, Bricocenter Italia in UUNT nosijo vsak svoje stroške, priglašene v postopku pred Splošnim sodiščem.

      (1)  UL C 24, 30.1.2010.


title: Zadeva C-94/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sodbe Bundesverwaltungsgericht z dne 9. decembra 2004 v zadevi Emsland-Stärke GmbH proti Bezirksregierung Weser-Ems

text:
               16.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 93/20

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sodbe Bundesverwaltungsgericht z dne 9. decembra 2004 v zadevi Emsland-Stärke GmbH proti Bezirksregierung Weser-Ems
   (Zadeva C-94/05)
   (2005/C 93/37)
   Jezik postopka: nemščina
   Bundesverwaltungsgericht je s sodbo z dne 9. decembra 2004 v zadevi Emsland-Stärke GmbH proti Bezirksregierung Weser-Ems, ki jo je sodno tajništvo prejelo dne 22. februarja 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Bundesverwaltungsgericht predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjih vprašanjih:

               1)

                           a)

                           Ali se uporabi člen 13(4) v povezavi s členom 4(5) Uredbe (ES) št. 97/95, kot je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1125/96, če je bila sklenjena pogodba, označena kot pogodba o pridelavi, in jo je pristojni organ priznal v skladu s členom 4(2) in (3) uredbe, pogodba pa ni bila sklenjena s pridelovalcem krompirja, ampak s trgovcem, ki krompir zase neposredno ali posredno pridobiva od pridelovalcev krompirja?

                           b)

                           Ali člen 13(4) Uredbe (ES) št. 97/95, kot je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1125/96, predpostavlja, da je podjetnik, ki se ukvarja s proizvodnjo škroba, s prevzemom pošiljke krompirja presegel zanj določeno podkvoto?

               2)

                           a)

                           Ali določba o kazni člena 13(4) Uredbe (ES) št. 97/95, kot je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1125/96, ne glede na člen 13(3) te uredbe, zadosti zahtevam o določnosti prava Skupnosti?

                           b)

                           Ali je kazen, predvidena v členu 13(4) Uredbe (ES) št. 97/95, kot je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1125/96, spričo njene višine potrebna tudi v primerih, kot je obravnavani, v smislu člena 2(1) Uredbe (ES, EURATOM) št. 2988/95 o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti? Ali je v primerih, kot je obravnavani, zaradi zaščite finančnih interesov Evropskih skupnosti primerna?

               3.

               Ali je bila nepravilnost, ki je sankcionirana v členu 13(4) Uredbe (ES) št. 97/95, kot je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1125/96, tudi tedaj malomarno povzročena v smislu člena 5(1) Uredbe (ES, EURATOM) št. 2988/95, če je organ premijo odobril in mu je bilo dejansko stanje popolnoma znano?


title: Zadeva C-163/17: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshofs Baden-Württemberg (Nemčija) 3. aprila 2017 – Abubacarr Jawo/Zvezna republika Nemčija

text:
               25.9.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 318/2

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshofs Baden-Württemberg (Nemčija) 3. aprila 2017 – Abubacarr Jawo/Zvezna republika Nemčija
   (Zadeva C-163/17)
   (2017/C 318/03)
   Jezik postopka: nemščina

      Predložitveno sodišče

   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka in pritožnik: Abubacarr Jawo

      Tožena stranka in nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Zvezna republika Nemčija

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali se v smislu člena 29(2), drugi stavek, Uredbe (EU) 604/2013 (1) šteje, da je prosilec za azil pobegnil samo v primeru, če se zaradi preprečitve ali otežitve predaje namenoma in zavestno izogiba nacionalnim organom, pristojnim za izvedbo predaje, ali pa zadošča, da se že dlje časa več ne nahaja v dodeljenem stanovanju in organ nima informacij o tem, kje je, zaradi česar ni mogoče opraviti načrtovane predaje?
               Ali se lahko zadevna oseba sklicuje na pravilno uporabo predpisa in v postopku izpodbijanja odločitve o predaji ugovarja, da je šestmesečni rok za predajo potekel, saj ni pobegnila?

               2.

               Ali se lahko rok na podlagi člena 29(1), prvi pododstavek, Uredbe (EU) 604/2013 podaljša že na podlagi tega, ker država članica, ki izvede predajo, še pred potekom roka odgovorno državo članico obvesti, da je zadevna oseba pobegnila in hkrati navede konkretni rok, ki ne sme biti daljši od 18 mesecev, v katerem bo predaja opravljena, ali pa se rok lahko podaljša samo tako, da udeležene države članice sporazumno določijo daljši rok?

               3.

               Ali predaja prosilca za azil v odgovorno državo članico ni dopustna, če bi bil v primeru priznanja mednarodne zaščite v tej državi glede na pričakovane življenjske okoliščine izpostavljen resnemu tveganju, da bo podvržen ravnanju iz člena 4 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah?
               Ali to vprašanje še spada na področje uporabe prava Unije?
               Na podlagi katerih meril prava Unije je treba presojati življenjske razmere osebe, ki ji je priznana mednarodna zaščita?

      (1)  Uredba (EU) št. 604/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva (UL L 180, 2013, str. 31).


title: Zadeva C-117/16: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Østre Landsre (Danska) 25. februarja 2016 – Skatteministeriet/Y Denmark Aps

text:
               25.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 270/22

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Østre Landsre (Danska) 25. februarja 2016 – Skatteministeriet/Y Denmark Aps
   (Zadeva C-117/16)
   (2016/C 270/30)
   Jezik postopka: danščina

      Predložitveno sodišče

   Østre Landsre

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Skatteministeriet

      Tožena stranka: Y Denmark Aps

      Vprašanja za predhodno odločanje

               1.

               Ali je pogoj za sklicevanje države članice na člen 1(2) Direktive (1), ki se nanaša na uporabo notranjih določb, ki so potrebne za preprečevanje goljufij in zlorab, to, da je zadevna država članica sprejela specifično nacionalno določbo s katero prenaša člen 1(2) Direktive ali da nacionalno pravo vsebuje splošne določbe ali načela glede goljufije in zlorab, ki jih je mogoče razlagati v skladu s členom 1(2)?

                           1.1

                           Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: ali je mogoče člen 2(1)(c) zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, ki določa, da „je pogoj za odpoved obdavčitvi dividend […] na podlagi določb Direktive Sveta 90/435/EGS o skupnem sistemu obdavčitve matičnih družb in odvisnih družb iz različnih držav članic“, šteti za specifično notranjo določbo v smislu člena 1(2) direktive?

               2.

               Ali je določba konvencije o izogibanju dvojnega obdavčenja, ki jo skleneta dve državi članici in je sestavljena v skladu s Vzorčno davčno konvencijo OECD, v skladu s katero je obdavčitev razdeljenih dividend odvisna od tega, ali se prejemnik dividend šteje za upravičenega lastnika dividend, določba konvencije za preprečevanje zlorab, ki je zajeta s členom 1(2) Direktive?

                           2.1.

                           V primeru pritrdilnega odgovora: ali je treba pojem „sporazum“ iz člena 1(2) Direktive torej razlagati tako, da pomeni, da se lahko država članica na podlagi nacionalnega prava opre na konvencijo o izogibanju dvojnega obdavčenja v šodo davčnega zavezanca?

               3.

               V primeru, da bi Sodišče pritrdilno odgovorilo na drugo vprašanje: ali so nacionalna sodišča pristojna za opredelitev, kaj je zajeto s pojmom „upravičeni lastnik“, ali je treba ta pojem v okviru uporabe Direktive 90/435/EGS razlagati tako, da pomeni, da je treba temu pojmu, ki je Sodišču EU predložen v okviru predhodnega odločanja, pripisati specifičen pomen v pravu EU?

               4.

               V primeru, da bi Sodišče pritrdilno odgovorilo na drugo vprašanje, na tretje vprašanje pa, da nacionalna sodišča niso pristojna za opredelitev tega kaj zajema pojem „upravičeni lastnik“: ali je treba ta pojem torej razlagati tako, da je družba, ki je rezidentka v državi članici in ki v okoliščinah kot so v tej zadevi prejme dividend od hčerinske družbe iz druge države članice, „upravičeni lastnik“ teh dividend v skladu z razlago tega pojma po pravu EU?

                           (a)

                           Ali je treba pojem „upravičeni lastnik“ razlagati v skladu z ustrezajočim pojmom iz člena 1(1) Direktive 2003/49/ES (v nadaljevanju: Direktiva o obrestih in licenčninah) v povezavi s členom 1(4) te direktive?

                           (b)

                           Ali je treba pojem razlagati zgolj glede na komentar k členu 10 Vzorčne davčne konvencije OECD iz leta 1977 (odstavek 12) ali je mogoče v razlago vključiti kasnejše komentarje, vključno z dopolnitvami v letu 2003 glede „obvodnih podjetij“ in dopolnitvami v letu 2014 glede „pogodbenih ali pravnih obveznosti“?

                           (c)

                           Kakšen pomen za presojo vprašanja, ali je treba prejemnika dividend šteti za njihovega „upravičenega lastnika“, predstavlja dejstvo, da je imel prejemnik dividend pogodbeno ali pravno obveznost, da prejete dividend prenese na drugo osebo?

                           (d)

                           Kakšen pomen za presojo vprašanja ali je treba prejemnika dividend šteti za njihovega „upravičenega lastnika“ predstavlja dejstvo, da predložitveno sodišče po presoji dejstev zadeve ugotovi, da prejemnik – čeprav ni pogodbeno ali pravno zavezan prenesti prejetih dividend na drugo osebo – ni imel „popolne“ pravice „uporabe in uživanja“ prejetih dividend kot je navedeno v Komentarjih iz leta 2014 k Vzorčni davčni konvenciji iz leta 1977?

               5.

               Ali je ob predpostavki, da gre za „notranje določbe, ki so potrebne za preprečevanje goljufij ali zlorab“ v smislu člena 1(2) Direktive 90/435/EGS, da je dividende družba (A), ki je rezidentka v državi članici, razdelila matični družbi (B) iz druge države članice in so bile potem prenesene na matično družbo te družbe (C), ki je rezidentka zunaj EU/EGP, ki pa je sredstva razdelila svoji matični družbi (D), ki je ravno tako rezidentka zunaj EU/EGS, da med prvo navedeno državo in državo, katere rezidentka je družba C ni bila sklenjena konvencija o izogibanju dvojnega obdavčenja, da je bila med prvo navedeno državo in državo, katere rezidentka je družba D, sklenjena konvencija o izogibanju dvojnega obdavčenja, in da prvo navedena država v skladu svojo zakonodajo torej ne bi imela terjatve iz naslova davka pri viru od dividend, ki jih je družba A izplačala družbi D, če bi bila družba D neposredna lastnica družbe A, podana zloraba v smislu Direktive, tako da ta družbe B ne varuje?

               6.

               Če se za družbo, ki je rezidentka v državi članici (matična družba) dejansko šteje, da ni oproščena davka pri viru v skladu s členom 1(2) Direktive 90/435/EGS glede dividend, ki jih je prejela od družbe, ki je rezidentka v drugi državi članici (hčerinska družba), ali člen 43 ES v povezavi s členom 48 ES (in/ali členom 56 ES) nasprotuje zakonodaji, v skladu s katero slednja država članica obdavči dividende matične družbe, ki je rezidentka v drugi državi članici, pri čemer zadevna država članica šteje, da so matične družbe, ki so rezidentke v tej državi, v sicer podobnih okoliščinah oproščene davka na take dividende?

               7.

               Če se za družbo, ki je rezidentka v državi članici (matična družba) dejansko šteje, da ni oproščena davka pri viru v skladu s členom 1(2) Direktive 90/435/EGS glede dividend, ki jih je prejela od družbe, ki je rezidentka v drugi državi članici (hčerinska družba), za matično družbo v prvo navedeni državi članici pa se šteje da ima omejeno davčno obveznost za zadevne dividende v tej državi članici: ali člen 43 ES v povezavi s členom 48 ES (in/ali členom 56 ES) nasprotuje zakonodaji, v skladu s katero slednja država članica od družbe, ki je dolžna izvesti odtegljaj davka pri viru (hčerinska družba) zahteva, da plača zamudne obresti v primeru zamude pri plačilu terjatve iz naslova davka pri viru po višji obrestni meri kot velja za zamudne obresti, ki jih država članica določa v zvezi z zahtevki za plačilo davka od dohodkov pravnih oseb proti družbi, ki je rezidentka v isti državi članici?

               8.

               Ali mora, v primeru, da bi Sodišče pritrdilno odgovorilo na drugo vprašanje, na tretje vprašanje pa, da nacionalna sodišča niso pristojna za opredelitev tega kaj zajema pojem „upravičeni lastnik“ in če se za družbo (matična družba), ki je rezidentka v državi članici, na tej podlagi ne more šteti, da je oproščena davka pri viru na podlagi Direktive 90/435/EGS glede dividend, ki jih je prejela od družbe, ki je rezidentka v drugi državi članici (hčerinska družba), zadnje navedena država članica v skladu z Direktivo 90/435/EGS ali členom 10 ES navesti koga v tem primeru šteje za upravičenega lastnika?

               9.

               Če se za družbo, ki je rezidentka v državi članici (matična družba) dejansko šteje, da ni oproščena davka pri viru v skladu s členom 1(2) Direktive Sveta 90/435/EGS glede dividend, ki jih je prejela od družbe, ki je rezidentka v drugi državi članici (hčerinska družba): ali člen 43 ES v povezavi s členom 48 ES (ali členom 56 ES), posebej ali skupaj, nasprotujejo zakonodaji, na podlagi katere:

                           (a)

                           zadnje navedena država članica zahteva, da hčerinska družba odtegne davek pri viru od dividend, pri čemer ta oseba dogovarja organom za neodtegnitev davka pri viru, čeprav taka obveznost odtegnitve davka pri viru ne obstaja, če je matična družba rezidentka v državi članici?

                           (b)

                           slednja država članica izračuna zamudne obresti od dolgovanega davka pri viru?
                           Sodišče EU naj na odgovor na šesto in sedmo vprašanje vključi v odgovor na deveto vprašanje.

               10.

               Ali člen 56 ES v okoliščinah, v katerih:

                           (1)

                           družba (matična družba), ki je rezidentka v državi članici, izpolni zahtevo iz Direktive 90/435/EGS po lastništvu (v letih 2005 in 2006) vsaj 20 % kapitala družbe (hčerinska družba), ki je rezidentka v drugi državi članici;

                           (2)

                           se za matično družbo dejansko šteje, da ni oproščena davka pri viru na podlagi člena 1(2) Direktive 90/435/EGS glede dividend, ki jih je razdelila hčerinska družba;

                           (3)

                           se za (neposrednega(a) ali posrednega(a)) delničarja matične družbe, ki sta rezidenta v državi zunaj EU/EGS, šteje, da sta upravičen(a) lastnik(a) zadevnih dividend;

                           (4)

                           prej navedeni(a) (neposredni(a) ali posredni(a)) delničar(ja) tudi ne izpolnjujeta prej navedene zahteve glede lastništva kapitala;
                           nasprotuje nacionalni zakonodaji, v skladu s katero država članica, v kateri je hčerinska družba, obdavči zadevne dividende ob tem, da zadevna država članica šteje, da so družbe, ki so rezidentke na njenem ozemlju in ki izpolnjujejo zahtevo po lastništvu kapitala iz Direktive 90/435/EGS, torej, da imajo v davčnih letih 2005 in 2006 vsaj 20 % kapitala družbe, ki razdeli dividende (15 % v letih 2007 in 2008 ter 10 % kasneje) oproščena davka na take dividende?

      (1)  Direktiva Sveta z dne 23. julija 1990 o skupnem sistemu obdavčitve matičnih družb in odvisnih družb iz različnih držav članic (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 147).


title: Zadeva T-122/15: Tožba, vložena 12. marca 2015 – Landeskreditbank Baden-Württemberg/ECB

text:
               1.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 178/17

         Tožba, vložena 12. marca 2015 – Landeskreditbank Baden-Württemberg/ECB
   (Zadeva T-122/15)
   (2015/C 178/18)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Landeskreditbank Baden-Württemberg – Förderbank (Karlsruhe, Nemčija) (zastopniki: A. Glos, K. Lackhoff in M. Benzing, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska centralna banka

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               naj Sklep ECB z dne 5. januarja 2015 (ECB/SSM/15/1 – 0SK1ILSPWNVBNQWU0W18/3), s katerim je naložena ohranitev veljave nadomeščenega Sklepa ECB z dne 1. septembra 2014 (ECB/SSM/14/1 – 0SK1ILSPWNVBNQWU0W18/1), razglasi za ničen;

               —

               naj toženi stranki naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: ECB je uporabila neustrezno merilo pri presoji posebnih okoliščin

                           —

                           Tožeča stranka s tem tožbenim razlogom trdi, da je ECB presojo, ali je treba tožečo stranko kljub temu, da izpolnjuje merilo velikosti, na podlagi posebnih okoliščin v skladu s členom 6(4), drugi pododstavek, Uredbe (EU) št. 1024/2013 (1) v povezavi s členom 70(1) Uredbe (EU) št. 468/2014 (2), razvrstiti kot manj pomemben subjekt, oprla na štiri različna in medsebojno neusklajena merila. Vsako od teh meril naj bi bilo napačno.

                           —

                           Tožeča stranka dalje trdi, da je v skladu s členom 70(1) Uredbe št. 468/2014 za obstoj posebnih okoliščin odločilno, da obstajajo „posebne dejanske okoliščine“, zaradi katerih je razvrstitev subjekta kot pomembnega in s tem povezan osrednji nadzor, ki ga opravlja ECB, „neustrezen“. Tožeča stranka trdi, da je razvrstitev subjekta kot pomembnega le na podlagi merila velikosti „neustrezna“ v smislu člena 70(1) Uredbe št. 1024/2013, če taka razvrstitev ni potrebna za uresničitev cilja iz Uredbe št. 1024/2013, temveč bi za uresničitev cilja zadostoval nadzor, ki ga opravlja pristojen organ pod sistemskim nadzorom ECB.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji v analizi dejanskega stanja

                           —

                           Tožeča stranka v okviru tega tožbenega razloga trdi, da je ECB napačno menila, da razvrstitev tožeče stranke kot pomembnega subjekta ob upoštevanju navedb, ki jih je tožeča stranka podala na ustni obravnavi in v postopku pred Upravnim odborom za pregled, nikakor ni potrebna za uresničitev ciljev iz Uredbe št. 1024/2013 in da je razvrstitev tožeče stranke kot manj pomembnega subjekta ravno tako v skladu z načeli Uredbe št. 1024/2013. Presoja ECB, da ne obstajajo posebne okoliščine, naj bi bila očitno napačna.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve

                           —

                           Tožeča stranka navaja, da obrazložitev izpodbijanega sklepa ni koherentna in da vsebuje protislovja. ECB naj bi skupaj navedla štiri merila presoje, ki niso medsebojno povezana in so medsebojno neusklajena.

                           —

                           Temeljni razlogi naj ne bi bili razvidni iz izpodbijanega sklepa. Poleg tega, naj bi razlogovanje ECB vključevalo le preproste trditve in negacije.

                           —

                           V Sklepu naj bi se napačno ne upoštevalo navedb tožeče stranke v upravnem postopku. ECB zlasti naj ne bi pojasnila, zakaj dejanske in pravne okoliščine, ki jih je zatrjevala tožeča stranka, naj ne bi zadoščale, da bi se ovrglo domnevo iz člena 6(4), drugi pododstavek, Uredbe št. 1024/2013.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: zloraba pooblastil zaradi neuporabe pooblastila za odločanje po prostem preudarku

                           —

                           Tožeča stranka v okviru tega tožbenega razloga trdi, da je ECB kršila svojo obveznost, da je v obravnavanem primeru pristojna odločati po prostem preudarku, določenem v členih 6(4) Uredbe št. 1024/2013 in 70 Uredbe št. 468/2014. ECB naj bi s tem zlorabila pooblastila.

               5.

               Peti tožbeni razlog: kršitev obveznosti preučitve in upoštevanja vseh upoštevnih okoliščin obravnavanega primera

                           —

                           Tožeča stranka trdi, da je ECB kršila svojo obveznost, da mora pri odločanju po prostem preudarku znotraj polja proste presoje skrbno in neodvisno preučiti in upoštevati vse upoštevne dejanske in pravne vidike obravnavanega primera. Zlasti naj bi opustila preučitev vseh dejanskih in pravnih vidikov, ki jih je navedla tožeča stranka.

      (1)  Uredba Sveta (EU) št. 1024/2013 z dne 15. oktobra 2013 o prenosu posebnih nalog, ki se nanašajo na politike bonitetnega nadzora kreditnih institucij, na Evropsko centralno banko (UL L 287, str. 63).

      (2)  Uredba (EU) št. 468/2014 Evropske centralne banke z dne 16. aprila 2014 o vzpostavitvi okvira za sodelovanje znotraj enotnega mehanizma nadzora med Evropsko centralno banko in pristojnimi nacionalnimi organi ter z imenovanimi nacionalnimi organi (okvirna uredba o EMN) (UL L 141, str. 1).


title: Zadeva T-235/15 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 23. maja 2016 – Pari Pharma/EMA (Začasna odredba — Dostop do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Dokumenti, ki jih ima EMA, v zvezi z informacijami, ki jih je posredovalo podjetje v okviru svoje prošnje za dovolitev dajanja zdravila na trg — Sklep, s katerim je bil odobren odlog izvršitve odločbe o odobritvi dostopa do dokumentov tretji osebi — Zahteva za preklic — Neobstoj spremembe okoliščin — Člen 159 Poslovnika Splošnega sodišča)

text:
               18.7.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 260/39

         Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 23. maja 2016 – Pari Pharma/EMA
   (Zadeva T-235/15 R)
   ((Začasna odredba - Dostop do dokumentov - Uredba (ES) št. 1049/2001 - Dokumenti, ki jih ima EMA, v zvezi z informacijami, ki jih je posredovalo podjetje v okviru svoje prošnje za dovolitev dajanja zdravila na trg - Sklep, s katerim je bil odobren odlog izvršitve odločbe o odobritvi dostopa do dokumentov tretji osebi - Zahteva za preklic - Neobstoj spremembe okoliščin - Člen 159 Poslovnika Splošnega sodišča))
   (2016/C 260/49)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Pari Pharma GmbH (Starnberg, Nemčija) (zastopnika: M. Epping in W. Rehmann, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska agencija za zdravila (zastopniki: T. Jabłoński, N. Rampal Olmedo, A. Spina, A. Rusanov in S. Marino, agenti)

      Intervenientka v podporo predlogom tožene stranke: Novartis Europharm Ltd (Camberley, Združeno kraljestvo) (zastopnik: C. Schoonderbeek, odvetnik)

      Predmet

   Predlog na podlagi člena 159 Poslovnika splošnega sodišča, ki se nanaša na odobritev preklica sklepa z dne 1. septembra 2015, Pari Pharma/EMA (T-235/15 R, EU:T:2015:587), s katerim je bil odobren odlog izvršitve odločbe EMA/271043/2015 z dne 24. aprila 2015 , s katero je bil tretji osebi na podlagi Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331) odobren dostop do nekaterih dokumentov, ki vsebujejo informacije, posredovane v okviru prošnje za dovoljenje dajanja zdravila Vantobra na trg.

      Izrek

               1.

               Prošnja za preklic sklepa z dne 1. septembra 2015, Pari Pharma/EMA (T-235/15 R, EU:T:2015:587) se zavrne.

               2.

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva T-172/05: Tožba Armacell Enterprise GmbH proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), vložena dne 29. aprila 2005

text:
               9.7.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/30

         Tožba Armacell Enterprise GmbH proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), vložena dne 29. aprila 2005
   (Zadeva T-172/05)
   (2005/C 171/50)
   Jezik, v katerem je bila prijava vložena: angleščina
   Armacell Enterprise GmbH, s sedežem v Münstru (Nemčija), ki ga zastopa O. Spuhler, lawyer, je dne 29. aprila 2005 na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti vložil tožbo proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli).
   NMC, Société Anonyme, s sedežem v Raernu (Belgija) je bil druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo prvega odbora za pritožbe tožene stranke z dne 23. februarja 2005 v zadevi R 552/2004-1;

               —

               toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

               Prijavitelj znamke Skupnosti:

               Armacell Enterprise GmbH

               Znamka Skupnosti, ki je predmet prijave:

               Besedna znamka ARMAFOAM za blago iz razreda 20 (penasto blago, izdelano iz elastomerov, po termoplastičnem ali termoaktivnem postopku kot sestavni del sistema ali za končno uporabo) — prijava št. 2 487 338

               Imetnik znamke ali znaka, navedenega v postopku z ugovorom:

               NMC S.A.

               Znamka ali znak, naveden v postopku z ugovorom:

               Besedna znamka Skupnosti NOMAFOAM za blago in/ali storitve iz razredov 17, 19, 20, 27 in 28 (Proizvodi v polpredelanih plastičnih materialih; polietilenska pena; gradbeni material (nekovinski); …) znamka Skupnosti št. 672 816

               Odločba Oddelka za ugovore:

               Zavrnitev ugovora

               Odločba Odbora za pritožbe:

               Razveljavitev izpodbijane odločbe in zavrnitev prijave znamke Skupnosti

               Tožbeni razlog:

               Kršitev člena 43(5), drugi stavek, in člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 40/94, saj ni verjetnosti zmede med zadevnimi znamkami in blagom.


title: Zadeva C-441/11 P: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 6. decembra 2012 – Evropska komisija proti Verhuizingen Coppens NV (Pritožba — Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Člen 81 ES in člen 53 Sporazuma EGP — Trg mednarodnih selitvenih storitev v Belgiji — Omejevalni sporazum, ki je sestavljen iz treh posameznih sporazumov — Enotna in trajajoča kršitev — Neobstoj dokaza o seznanjenosti udeleženca posameznega sporazuma z ostalimi posameznimi sporazumi — Razglasitev popolne ali delne ničnosti odločbe Komisije — Člena 263 PDEU in 264 PDEU)

text:
               26.1.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 26/14

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 6. decembra 2012 – Evropska komisija proti Verhuizingen Coppens NV
   (Zadeva C-441/11 P) (1)

   (Pritožba - Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Člen 81 ES in člen 53 Sporazuma EGP - Trg mednarodnih selitvenih storitev v Belgiji - Omejevalni sporazum, ki je sestavljen iz treh posameznih sporazumov - Enotna in trajajoča kršitev - Neobstoj dokaza o seznanjenosti udeleženca posameznega sporazuma z ostalimi posameznimi sporazumi - Razglasitev popolne ali delne ničnosti odločbe Komisije - Člena 263 PDEU in 264 PDEU)
   2013/C 26/24
   Jezik postopka: nizozemščina

      Stranki

      Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: A. Bouquet, S. Noë in F. Ronkes Agerbeek, agenti)

      Druga stranka v postopku: Verhuizingen Coppens NV (zastopnika: J. Stuyck in I. Buelens, odvetnika)

      Predmet

   Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 16. junija 2011, Verhuizingen Coppens proti Komisiji (T-210/08), s katero je to sodišče člena 1(i) in 2(k) Odločbe Komisije C(2008) 926 final z dne 11. marca 2008 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/38.543 – Mednarodne selitvene storitve) razglasilo za nična.

      Izrek

               1.

               Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 16. junija 2011 v zadevi Verhuizingen Coppens proti Komisiji (T 210/08) se razveljavi.

               2.

               Člen 1(i) Odločbe Komisije C(2008) 926 final z dne 11. marca 2008 v zvezi s postopkom na podlagi člena [81 ES] in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/38.543 – Mednarodne selitvene storitve) se razglasi za ničen, ker Evropska komisija s to določbo ne le ugotavlja, da je družba Verhuizingen Coppens NV z uporabo sistema fiktivnih predračunov, imenovanih „lažni predračuni“, od 13. oktobra 1992 do 29. julija 2003 sodelovala pri sporazumu o razdelitvi trga, ampak tudi šteje to družbo za odgovorno za sporazum o sistemu finančnih nadomestil za zavrnjene ponudbe ali za vzdržanje od vlaganja ponudb, imenovanih „provizije“, in ji pripisuje odgovornost za enotno in trajajočo kršitev.

               3.

               Znesek globe, naložene družbi Verhuizingen Coppens NV v členu 2(k) Odločbe C(2008) 926 final, se določi na 35 000 EUR.

               4.

               Evropska komisija poleg svojih stroškov v zvezi s postopkom na prvi stopnji in postopkom s pritožbo nosi tudi dve tretjini priglašenih stroškov družbe Coppens na teh stopnjah.

               5.

               Družba Coppens nosi tretjino svojih stroškov, nastalih v postopku na prvi stopnji in v postopku s pritožbo.

      (1)  UL C 331, 12.11.2011.


title: Zadeva C-368/15: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 15. junija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Korkein hallinto-oikeus – Finska) – postopek, ki ga je sprožila Ilves Jakelu Oy (Predhodno odločanje — Direktiva 97/67/ES — Člen 9 — Svoboda opravljanja storitev — Poštne storitve — Pojem univerzalne storitve in pojem bistvenih zahtev — Splošna in posamična dovoljenja — Dovoljenje za opravljanje poštnih storitev na podlagi izvrševanja posamično sklenjenih pogodb — Postavljeni pogoji)

text:
               21.8.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 277/3

         Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 15. junija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Korkein hallinto-oikeus – Finska) – postopek, ki ga je sprožila Ilves Jakelu Oy
   (Zadeva C-368/15) (1)

   ((Predhodno odločanje - Direktiva 97/67/ES - Člen 9 - Svoboda opravljanja storitev - Poštne storitve - Pojem univerzalne storitve in pojem bistvenih zahtev - Splošna in posamična dovoljenja - Dovoljenje za opravljanje poštnih storitev na podlagi izvrševanja posamično sklenjenih pogodb - Postavljeni pogoji))
   (2017/C 277/03)
   Jezik postopka: finščina

      Predložitveno sodišče

   Korkein hallinto-oikeus

      Stranki v postopku v glavni stvari

   Ilves Jakelu Oy

      ob udeležbi: Liikenne- ja viestintäministeriö

      Izrek

               1.

               Člen 9(1) Direktive 97/67/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. decembra 1997 o skupnih pravilih za razvoj notranjega trga poštnih storitev v Skupnosti in za izboljšanje kakovosti storitve, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2008/6/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. februarja 2008, je treba razlagati tako, da storitev pošiljanja poštnih pošiljk, kot je ta v postopku v glavni stvari, ne spada v okvir univerzalne storitve, če ni del stalne ponudbe poštnih storitev predpisane kakovosti na vseh točkah ozemlja po dostopnih cenah za vse uporabnike. Za opravljanje storitve pošiljanja poštnih pošiljk, ki ne spada v okvir univerzalne storitve, ni mogoče izdati splošnega dovoljenja.

               2.

               Člen 9(1) Direktive 97/67, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2008/6, je treba razlagati tako, da za opravljanje poštnih storitev, ki ne spadajo v okvir univerzalne storitve, lahko veljajo zahteve, kot so te iz člena 9(2), drugi pododstavek, druga alinea, navedene direktive, kakor je bila spremenjena.

      (1)  UL C 311, 21.9.2015.


title: Zadeva T-47/16: Tožba, vložena 2. februarja 2016 – Sigma Orionis/REA

text:
               14.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 98/58

         Tožba, vložena 2. februarja 2016 – Sigma Orionis/REA
   (Zadeva T-47/16)
   (2016/C 098/74)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Sigma Orionis SA (Valbonne, Francija) (zastopnika: S. Orlandi in T. Martin, odvetnika)

      Tožena stranka: Izvajalska agencija za raziskave (REA)

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:
   razglasi in odloči, da:

               —

               REA ni spoštovala pogodbenih obveznosti iz pogodbe o nepovratnih sredstvih H2020, ker je prekinila vsa plačila, dolgovana tožeči stranki, na podlagi poročila o preiskavi OLAF, ki je bilo nezakonito sestavljeno,

               —

               podredno, naloži imenovanje izvedenca za določitev zneskov, ki se nesporno dolgujejo tožeči stranki na podlagi sporne pogodbe o nepovratnih sredstvih.

         Posledično naj se toženi stranki:

               —

               naloži plačilo dolgovanih zneskov na podlagi pogodbe o nepovratnih sredstvih H2020, in sicer 425 406,25 EUR, v skladu s členom 21.11.1, povečanih za zamudne obresti, izračunane od datuma zapadlosti dolgovanih zneskov po obrestni meri, ki jo določa Evropska centralna banka (ECB) za operacije glavnega refinanciranja, povišani za 3,5 točke,

               —

               naloži, naj tožeči stranki povrne dodatno škodo, ki jo je utrpela, ki je trenutno ocenjena na 1 500 000 EUR s pridržkom povišanja ali zmanjšanja med postopkom,

               —

               naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog se nanaša na dejstvo, da se Izvajalska agencija za raziskave (REA) ne more opirati na poročilo o preiskavi, sestavljeno na podlagi nezakonito pridobljenih dokazov, da bi upravičila svojo odločitev o prekinitvi plačil, dolgovanih tožeči stranki in to v celoti. Tožeča stranka v tem smislu zatrjuje, da ker se je REA opirala na nezakonito pridobljene dokaze, sta prekinitev plačila in odpoved pogodb o nepovratnih sredstvih nezakoniti.

               2.

               Drugi tožbeni razlog se nanaša na kršitev načela sorazmernosti, ker naj bi se na podlagi različnih poročil o tehničnih revizijah sklepalo, da je tožeča stranka sredstva uporabila v skladu z načeli gospodarnosti, učinkovitosti in dobrega finančnega upravljanja. Iz tega naj bi sledilo, da REA ne more zatrjevati, da je pravilno ugotovila, da je tožeča stranka storila nepravilnosti v okviru drugih nepovratnih sredstev, da bi utemeljila odpoved pogodbe ali prekinitev vseh plačil v spornih pogodbah o nepovratnih sredstvih. Poleg tega naj bi udeležba pri sporazumih o nepovratnih sredstvih pomenila edini vir financiranja tožeče stranke, neobstoj novih evropskih projektov pa naj bi jo neizogibno vodil v stečaj.


title: Zadeva T-391/06: Sodba Sodišča prve stopnje z dne 23. septembra 2009 – Arcandor proti UUNT – dm drogerie markt (S-HE) ( Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti S-HE — Prejšnja nacionalna besedna znamka SHE, prejšnja nacionalna figurativna znamka She in prejšnja mednarodna figurativna znamka She — Relativni razlogi za zavrnitev — Neobstoj verjetnosti zmede — Neobstoj podobnosti med znaki — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 [sedaj člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 )

text:
               7.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 267/55

         Sodba Sodišča prve stopnje z dne 23. septembra 2009 – Arcandor proti UUNT – dm drogerie markt (S-HE)
   (Zadeva T-391/06) (1)

   („Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti S-HE - Prejšnja nacionalna besedna znamka SHE, prejšnja nacionalna figurativna znamka She in prejšnja mednarodna figurativna znamka She - Relativni razlogi za zavrnitev - Neobstoj verjetnosti zmede - Neobstoj podobnosti med znaki - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 [sedaj člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009“)
   2009/C 267/94
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Arcandor AG, prej Karstadt Quelle AG (Essen, Nemčija) (zastopniki: V. von Bomhard, W. Renck in T. Dolde, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: R. Pethke, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: dm drogerie markt GmbH (Wals, Avstrija) (zastopnika: N. Dick in M. Dyck, odvetnika)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 26. septembra 2006 (zadeva R 301/2006-1), ki se nanaša na postopek z ugovorom med družbo Karstadt Quelle AG in dm drogerie markt GmbH.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Arcandor AG, nekdanji družbi Karstadt Quelle AG, se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 42, 24.2.2007.


title: Zadeva C-276/05: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Oberster Gerichtshof z dne 24. maja 2005 v zadevi The Wellcome Foundation Ltd. proti Paranova Pharmazeutika Handels GmbH

text:
               3.9.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 217/29

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Oberster Gerichtshof z dne 24. maja 2005 v zadevi The Wellcome Foundation Ltd. proti Paranova Pharmazeutika Handels GmbH
   (Zadeva C-276/05)
   (2005/C 217/58)
   Jezik postopka: nemščina
   Oberster Gerichtshof je s sklepom z dne 24. maja 2005 v zadevi The Wellcome Foundation Ltd. proti Paranova Pharmazeutika Handels GmbH, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 6. julija 2005, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Oberster Gerichtshof predlaga Sodišču, naj odloči o naslednjih vprašanjih:

               1.

                           a.

                           Ali je treba člen 7 Prve Direktiva Sveta 89/104/EGS (1) z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami in v zvezi s tem sprejeto sodno prakso Sodišča ES razlagati tako, da je treba zagotoviti dokaz, da lahko uveljavljanje znamke prispeva k umetni delitvi trga, ne le za preembaliranje samo po sebi, ampak tudi za oblikovanje nove embalaže?

                     V primeru, da je odgovor na to vprašanje negativen:

                           b.

                           Ali je treba oblikovanje meriti na osnovi najmanjšega možnega posega ali glede na to, ali glede na to, če je primerno, da se varuje ugled znamke in njenega imetnika?

               2.

               Ali je treba člen 7 Prve Direktiva Sveta 89/104/EGS (1) z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami in v zvezi s tem sprejeto sodno prakso Sodišča ES razlagati tako, da vzporedni uvoznik izpolni svojo obveznost sporočila le, če imetniku znamke sporoči tudi izvozno državo in ožje razloge za preembaliranje?

      (1)  UL L 40, str. 1


title: Zadeva C-212/11: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 25. aprila 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Supremo – Španija) – Jyske Bank Gibraltar Ltd proti Administración del Estado (Preprečevanje uporabe finančnega sistema za pranje denarja in financiranje terorizma — Direktiva 2005/60/ES — Člen 22(2) — Sklep 2000/642/PNZ — Obveznost kreditnih ustanov, da sporočajo sumljive finančne transakcije — Ustanova, ki posluje v okviru svobode opravljanja storitev — Določitev nacionalne finančne obveščevalne enote, odgovorne za pridobivanje informacij — Člen 56 PDEU — Ovira za svobodo opravljanja storitev — Nujne zahteve v splošnem interesu — Sorazmernost)

text:
               15.6.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 171/5

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 25. aprila 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Supremo – Španija) – Jyske Bank Gibraltar Ltd proti Administración del Estado
   (Zadeva C-212/11) (1)

   (Preprečevanje uporabe finančnega sistema za pranje denarja in financiranje terorizma - Direktiva 2005/60/ES - Člen 22(2) - Sklep 2000/642/PNZ - Obveznost kreditnih ustanov, da sporočajo sumljive finančne transakcije - Ustanova, ki posluje v okviru svobode opravljanja storitev - Določitev nacionalne finančne obveščevalne enote, odgovorne za pridobivanje informacij - Člen 56 PDEU - Ovira za svobodo opravljanja storitev - Nujne zahteve v splošnem interesu - Sorazmernost)
   2013/C 171/09
   Jezik postopka: španščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunal Supremo

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Jyske Bank Gibraltar Ltd

      Tožena stranka: Administración del Estado

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunal Supremo – Razlaga člena 22(2) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/60/ES z dne 26. oktobra 2005 o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja in financiranje terorizma (UL L 309, str. 15) – Nacionalna ureditev, ki kreditnim ustanovam, ki na njenem ozemlju poslujejo brez stalnega sedeža, neposredno nalaga obveznost, da pristojnim nacionalnim organom posredujejo zahtevane informacije.

      Izrek

   Člen 22(2) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/60/ES z dne 26. oktobra 2005 o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja in financiranje terorizma je treba razlagati tako, da ne nasprotuje ureditvi države članice, ki od kreditnih ustanov zahteva, da informacije, zaprošene iz naslova boja proti pranju denarja in financiranju terorizma, posredujejo neposredno finančni obveščevalni enoti te države, kadar te ustanove opravljajo svojo dejavnost na nacionalnem ozemlju v okviru svobode opravljanja storitev, če ta ureditev ne ogroža uporabnega učinka navedene direktive in Sklepa Sveta 2000/642/PNZ z dne 17. oktobra 2000 o dogovoru glede sodelovanja med enotami za finančni nadzor držav članic pri izmenjavi informacij.
   Člen 56 PDEU je treba razlagati tako, da ne nasprotuje takšni ureditvi, če je ta upravičena z nujnim razlogom v javnem interesu, če je primerna za uresničitev cilja, ki mu sledi, če ne presega tega, kar je potrebno za doseganje tega cilja, in če se uporablja nediskriminatorno, kar mora preveriti predložitveno sodišče ob upoštevanju teh ugotovitev:

               —

               taka ureditev je primerna za doseganje cilja preprečevanja pranja denarja in financiranja terorizma, če zadevni državi članici dopušča nadzor in učinkovito preprečevanje sumljivih finančnih transakcij, ki jih izvajajo kreditne ustanove, ki opravljajo svoje storitve na nacionalnem ozemlju, ter, kadar je to potrebno, pregon in kaznovanje odgovornih;

               —

               obveznost, ki jo ta ureditev nalaga kreditnim ustanovam, ki svojo dejavnost izvajajo v okviru svobode opravljanja storitev, je lahko sorazmeren ukrep za uresničevanje tega cilja, ob upoštevanju, da med nastankom dejstev v sporu o glavni stvari ni bilo učinkovitega mehanizma, ki bi zagotavljal polno in celovito sodelovanje finančnih obveščevalnih enot.

      (1)  UL C 226, 30.7.2011.


title: Zadeva T-790/16: Tožba, vložena 11. novembra 2016 – C & J Clark International/Komisija

text:
               16.1.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 14/51

         Tožba, vložena 11. novembra 2016 – C & J Clark International/Komisija
   (Zadeva T-790/16)
   (2017/C 014/61)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: C & J Clark International Ltd (Somerset, Združeno kraljestvo) (zastopnika: A. Willems in S. De Knop, odvetnika)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

               —

               tožbo razglasi za dopustno;

               —

               razglasi za nično Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2016/1395 z dne 18. avgusta 2016 o ponovni uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, ki jo proizvajajo družbe Buckinghan Shoe Mfg Co., Ltd., Buildyet Shoes Mfg., DongGuan Elegant Top Shoes Co. Ltd, Dongguan Stella Footwear Co Ltd, Dongguan Taiway Sports Goods Limited, Foshan City Nanhai Qun Rui Footwear Co., Jianle Footwear Industrial, Sihui Kingo Rubber Shoes Factory, Synfort Shoes Co. Ltd., Taicang Kotoni Shoes Co. Ltd., Wei Hao Shoe Co. Ltd., Wei Hua Shoe Co. Ltd., Win Profile Industries Ltd, in izvajanju sodbe Sodišča v združenih zadevah C-659/13 in C-34/14 (UL L 225, str. 52);

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: Komisija je s tem, da je ravnala brez veljavne pravne podlage, kršila načelo zaupanja, določeno v členih 5(1) in 5(2) PDEU.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: Komisija je s tem, da ni sprejela potrebnih ukrepov za uskladitev s sodbo Sodišča z dne 4. februarja 2016 v zadevi C & J Clark International, C-659/13 in C-34/14, EU:C:2016:74, kršila člen 266 PDEU.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: Komisija je s tem, da je naložila protidampinško dajatev na uvoz obutve „v obdobju uporabe [razveljavljenih uredb]“, kršila člena 1(1) in10(1) Osnovne uredbe (1) in načelo pravne varnosti (neretroaktivnosti);

               4.

               Četrti tožbeni razlog: Komisija je s tem, da je naložila protidampinško dajatev, ne da bi izvedla novo oceno interesov Unije, kršila člen 21 Osnovne uredbe, pri čemer bi bila ugotovitev, da je naložitev protidampinških ukrepov v interesu Unije, vsekakor očitno napačna;

               5.

               Peti tožbeni razlog: Komisija je s tem, da je sprejela akt, ki presega to, kar je potrebno za dosego njegovega cilja, kršila člena 5(1) in 5(4) PDEU.

      (1)  Uredba (EU) 2016/1036 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2016 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske unije (UL L 176, str. 21).


title: Zadeva F-122/07: Sklep Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 7. oktobra 2009 – Marcuccio proti Komisiji (Javni uslužbenci — Uradniki — Zahteva za preiskavo — Zavrnitev institucije, da odločbo prevede v jezik, ki ga je izbrala tožeča stranka — Očitna nedopustnost — Očitno pravno neutemeljena tožba)

text:
               21.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 282/64

         Sklep Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 7. oktobra 2009 – Marcuccio proti Komisiji
   (Zadeva F-122/07) (1)

   (Javni uslužbenci - Uradniki - Zahteva za preiskavo - Zavrnitev institucije, da odločbo prevede v jezik, ki ga je izbrala tožeča stranka - Očitna nedopustnost - Očitno pravno neutemeljena tožba)
   2009/C 282/121
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastopnik: G. Cipressa, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: J. Currall in C. Berardis-Kayser, zastopnika, skupaj z A. Dal Ferro, odvetnik)

      Predmet zadeve

   Razglasitev ničnosti odločbe Komisije, s katero ta ni ugodila predlogu tožeče stranke, da opravi preiskavo o določenih dogodkih, do katerih je prišlo v obdobju, v katerem je bila razporejena na delegacijo Komisije v Angoli – Zahteva za posredovanje ugotovitev preiskave – Razglasitev ničnosti odločbe, da se dopis ne prevede v jezik, ki ga je izbrala tožeča stranka – Odškodninski zahtevek.

      Izrek sklepa

               1.

               Tožba L. Marcuccia se kot delno očitno nedopustna in kot delno očitno pravno neutemeljena zavrne.

               2.

               L. Marcuccio nosi stroške postopka.

      (1)  UL C 64, 8.3.2008, str. 65.


title: Zadeva T -74/05: Tožba The International Institute for the Urban Environment proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 16. februarja 2005

text:
               30.4.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 106/37

         Tožba The International Institute for the Urban Environment proti Komisiji Evropskih skupnosti, vložena dne 16. februarja 2005
   (Zadeva T -74/05)
   (2005/C 106/74)
   Jezik postopka: angleščina
   The International Institute for the Urban Environment je dne 16. februarja 2005 na Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti vložil tožbo proti Komisiji Evropskih skupnosti. Zastopnik tožeče stranke je Ph. W. M. ter Burg, lawyer.
   Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

               —

               razglasi za nično Odločbo INFSO-R2/RB/SOC/Isc D(2004) 541407 glede finančne revizije IIUE-NL 02-BA14-032 s strani Komisije;

               —

               odloči, da je znesek, ki ga zahteva tožeča stranka upravičen in v skladu s pogodbami;

               —

               dopusti IIEU, da zahteva plačilo ur, ki jih je porabila za Pogodbe in da naloži Komisiji, da sprejme dobro obrazloženo odločbo v skladu z uporabljivimi skupnostnimi pravili dobre uprave;

               —

               Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   The International Institute for the Urban Environment je enosebno podjetje v popolni lasti tožeče stranke. Leta 1999 je s Komisijo sklenilo pogodbo št. IPS-1999-00016, v skladu s katero naj bi Institute v okviru programa za tehnološki razvoj „Pospeševanje inovacij in spodbujanje sodelovanja MSP“ prejel finančno pomoč. Komisija je nato izvedla revizijo glede plačil, ki so jih zahtevali pogodbeniki in tožeča stranka izpodbija ugotovitve te revizije glede stroškov dela.
   Prvič, tožeča stranka trdi, da je bila metoda, ki jo je uporabil Institute za izračun stroškov dela, glede na pogodbene pogoje dovoljena in da je, nadalje, bila pozornost Komisije usmerjena izključno na uporabo te posamezne metode. Komisija ni nikoli zavrnila te metode, ki je bila po mnenju tožeče stranke uporabljena tudi v okviru drugih programov, ki jih je predložila tožeča stranka in za katere je Komisija tudi priskrbela finančno pomoč. Tožeča stranka tako trdi, da je upravičeno menila, da je za Komisijo ta metoda sprejemljiva.
   Nadalje tožeča stranka navaja, da sporna odločba ne vsebuje zadostne obrazložitve in da je nesorazmerna glede na cilj, ki ga zasleduje, saj je skupni znesek, ki ga zahteva tožeča stranka po njenem mnenju razumen in v skladu s pogodbami.


title: Zadeva C-28/13 P: Pritožba, ki jo je Gabi Thesing, Bloomberg Finance LP vložila 18. januarja 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 29. novembra 2012 v zadevi T-590/10, Gabi Thesing, Bloomberg Finance LP proti Evropski centralni banki

text:
               6.4.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 101/9

         Pritožba, ki jo je Gabi Thesing, Bloomberg Finance LP vložila 18. januarja 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 29. novembra 2012 v zadevi T-590/10, Gabi Thesing, Bloomberg Finance LP proti Evropski centralni banki
   (Zadeva C-28/13 P)
   2013/C 101/21
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnika: Gabi Thesing, Bloomberg Finance LP (zastopnika: M. Stephens, R. Lands, solicitors)

      Druga stranka v postopku: Evropska centralna banka

      Predlogi

   Pritožnika Sodišču predlagata, naj:

               —

               razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 29. novembra 2012 v zadevi T-590/10. Splošno sodišče naj bi v tej sodbi napačno uporabilo pravo.

               —

               odločbo Evropske centralne banke (ECB), ki je bila sporočena z dopisi z dne 17. septembra 2010 in 21. oktobra 2010 in s katero je bil zavrnjen dostop do dokumentov, za katerega sta pritožnika zaprosila v skladu z odločbo ECB z dne 4. marca 2004 (ECB/2004/3) o dostopu javnosti do dokumentov ECB (1), razglasi za nično. Sodišče naj bi moralo to odločbo razglasiti za nično, ker:

                           (i)

                           naj bi ECB pri tej odločbi storila očitno napako pri presoji in/ali zlorabila pooblastila; in

                           (ii)

                           naj bi bila edina zakonita odločitev ECB odobritev dostopa do teh dokumentov, kot je bilo zaprošeno.

               —

               razveljavi sodbo Splošnega sodišča v delu, v katerem je bila pritožnikoma naloženo plačilo stroškov ECB. Splošno sodišče naj bi namreč v tej sodbi napačno uporabilo pravo.

               —

               podredno, zadeva naj se vrne Splošnemu sodišču v ponovno odločanje v skladu s pravno presojo Sodišča v zvezi s to pritožbo.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnika trdita, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo:

               —

               ker je napačno razlagalo člen 4.1(a) odločbe Evropske centralne banke z dne 4. marca 2004 (ECB/2004/3), ki določa izjemo od splošne pravice dostopa do dokumentov, določene s členom 2 te odločbe;

               —

               ker meni, da je ECB lahko odločila, da bi razkritje zahtevanih dokumentov ogrozilo gospodarsko politiko EU in Grčije;

               —

               ker je napačno razlagalo člen 10 Evropske konvencije o človekovih pravicah;

               —

               ker ni upoštevalo trditev pritožnikov v zvezi s členoma 4.2 in 4.3 odločbe ECB;

               —

               ker je napačno ocenilo stroške.

      (1)  UL L 80, str. 42.


title: Zadeva C-490/15 P: Pritožba, ki jo je Ori Martin SA vložila 18. septembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 15. julija 2015 v združenih zadevah T-389/10 in T-419/10

text:
               7.12.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 406/19

         Pritožba, ki jo je Ori Martin SA vložila 18. septembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 15. julija 2015 v združenih zadevah T-389/10 in T-419/10
   (Zadeva C-490/15 P)
   (2015/C 406/19)
   Jezik postopka: italijanščina

      Stranki

      Pritožnica: Ori Martin SA (zastopnika: G. Belotti, P. Ziotti, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predloga

               —

               Primarno: razveljavitev izpodbijane sodbe v delu, v katerem je Splošno sodišče Evropske unije z njo zavrnilo njegovo tožbo v zadevi T-419/10 v delu, v katerem je predlagal razglasitev ničnosti izpodbijanega sklepa zaradi nezakonite razširitve solidarne odgovornosti na pritožnika, za dejanja nadzirane družbe SLM. Razveljavitev sodbe zaradi kršitve člena 47 Listine [Evropske unije] o temeljnih pravicah, oziroma, podredno, pritožniku pripozna enakovredno nadomestilo.

               —

               Podredno: sprememba izpodbijane sodbe s tem, da se dokončno odloči v sporu, in ob izvajanju sodne pristojnosti zmanjšanje globe, naložene pritožnici, ob upoštevanju (i) dokazov, predloženih v postopku na prvi stopnji, (ii) smernic za izrekanje kazni, ki so veljale v času nastanka izpodbijanih dejstev, (iii) krajšega obdobja začasnega sodelovanja v kartelu, ki se je za SLM/ORI začelo konec leta 1999, ki je edini datum, za katerega so na razpolago elementi v podporo trditev glede takšne udeležbe.
               V vsakem primeru: Komisiji naloži plačilo stroškov.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Družbi ORI v podporo svoji pritožbi v bistvu navaja pet pritožbenih razlogov, s katerimi trdi, da je Splošno sodišče:

               a)

               ponovno opredelilo, na način, ki je nesorazmeren in nekonsistenten s predloženimi dokazi, globo, naloženo pritožnici, s tem pa kršilo člen 49(3) Listine o temeljnih pravicah in ustaljena načela prava EU na področju sorazmernosti sankcij s področja prava konkurence in obveznosti obrazložitve;

               b)

               kršilo pravo Unije kar zadeva načelo osebne odgovornosti, na katerem temelji pravo Unije s področja konkurence, z neupravičeno razširitvijo solidarne odgovornosti na pritožnico, ki na noben način ni bila udeležena pri zatrjevanih dogodkih;

               c)

               kršilo pravo Evropske unije s področja neretroaktivnosti neugodnih kazenskih predpisov, zlasti člena 49(1) Listine o temeljnih pravicah;

               d)

               nepopolno izvrševalo svojo sodno pristojnost, z očitnim slabim upravljanjem podanih dokazov in ni podalo obrazložitve;

               e)

               kršitev člena 47 Listine o temeljnih pravicah, ker o zadevi ni bilo odločeno v razumnem roku.


title: Zadeva F-40/15: Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 28. junija 2016 – FV/Svet (Javni uslužbenci — Ocenjevanje — Ocenjevalno poročilo — Pravni interes — Poslabšanje analitičnih ocen — Posvetovanje z odborom za poročila — Sprememba nekaterih presoj s strani drugega ocenjevalca, ki ne vpliva na skupno oceno — Očitna napaka pri presoji — Obveznost obrazložitve — Dolžnost skrbnega ravnanja)

text:
               8.8.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 287/35

         Sodba Sodišča za uslužbence (drugi senat) z dne 28. junija 2016 – FV/Svet
   (Zadeva F-40/15) (1)

   ((Javni uslužbenci - Ocenjevanje - Ocenjevalno poročilo - Pravni interes - Poslabšanje analitičnih ocen - Posvetovanje z odborom za poročila - Sprememba nekaterih presoj s strani drugega ocenjevalca, ki ne vpliva na skupno oceno - Očitna napaka pri presoji - Obveznost obrazložitve - Dolžnost skrbnega ravnanja))
   (2016/C 287/42)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: FV (zastopniki: sprva T. Bontinck in A. Guillerme, odvetnika, nato L. Levi, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bauer in M. Veiga, agenta)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti ocenjevalnega poročila tožeče stranke za leto 2013.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               FV nosi svoje stroške in naloži se ji plačilo stroškov, ki jih je priglasil Svet Evropske unije.

      (1)  UL C 178, 1.6.2015, str. 27.


title: Zadeva C-82/04: Sklep Sodišča (šesti senat) z dne  19. januarja 2006  — Audi AG proti UUNT (Pritožba — Znamka Skupnosti — Besedni znak  TDI  — Zavrnitev registracije — Brezpredmetna pritožba — Ustavitev postopka)

text:
               1.7.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 154/1

         Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 19. januarja 2006 — Audi AG proti UUNT
   (Zadeva C-82/04) (1)

   (Pritožba - Znamka Skupnosti - Besedni znak „TDI“ - Zavrnitev registracije - Brezpredmetna pritožba - Ustavitev postopka)
   (2006/C 154/01)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranki

      Tožeča stranka:Audi AG (zastopnik: L. von Zumbusch, avocat)

      Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: G. Schneider, zastopnik)
   Predmet
   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 3. decembra 2003 v zadevi Audi proti UUNT (T-16/02), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo tožbo zoper odločbo R 0652/2000-1 prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 8. novembra 2001, s katero je bila zavrnjena registracija besednega znaka „TDI“ kot znamke Skupnosti za določene proizvode iz razredov 12 in 37 — Opisna narava kot absolutni razlog za zavrnitev — Člen 7(1)(c) Uredbe Sveta št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL L 11, str. 1).
   Izrek

               1)

               Postopek glede pritožbe Audi AG se ustavi.

               2)

               Audi AG se naloži plačilo stroškov tega postopka.

      (1)  UL C 106, 30.4.2004.


title: Zadeva C-29/05 P: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 13. marca 2007 — Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) proti Kaul GmbH, Bayer AG (Pritožba — Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Predložitev novih dejstev in dokazov v podporo pritožbi, vloženi pri odboru za pritožbe UUNT)

text:
               28.4.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 95/6

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 13. marca 2007 — Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) proti Kaul GmbH, Bayer AG
   (Zadeva C-29/05 P) (1)

   (Pritožba - Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Predložitev novih dejstev in dokazov v podporo pritožbi, vloženi pri odboru za pritožbe UUNT)
   (2007/C 95/08)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: A. von Mühlendahl in G. Schneider, zastopnika)

      Drugi stranki v postopku: Kaul GmbH (zastopnika: G. Würtenberger in R. Kunze, Rechtsanwälte), Bayer AG
   Predmet
   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (četrti senat) z dne 10. novembra 2004 v zadevi Kaul proti UUNT in Bayer (T-164/02), s katero je Sodišče prve stopnje razveljavilo Odločbo R 782/2000-3 tretjega odbora za pritožbe UUNT z dne 4. marca 2002 o postopku z ugovorom med družbama Kaul GmbH in Bayer AG — Preizkus ugovora — Preizkus dejstev s strani odbora za pritožbe — Vsebina — Člena 43(2) in 74(2) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL L 11, str. 1)
   Izrek

               1)

               Sodba Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 10. novembra 2004 v zadevi Kaul proti UUNT — Bayer (ARCOL)(T-164/02) se razveljavi.

               2)

               Odločba tretjega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 4. marca 2002 (zadeva R 782/2000-3) se razveljavi.

               3)

               UUNT se naloži plačilo stroškov postopka na prvi stopnji in stroškov pritožbe.

      (1)  UL C 82, 2.4.2005.


title: Zadeva T-69/08: Tožba, vložena 12. februarja 2008 – Poljska proti Komisiji

text:
               12.4.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 92/42

         Tožba, vložena 12. februarja 2008 – Poljska proti Komisiji
   (Zadeva T-69/08)
   (2008/C 92/83)
   Jezik postopka: poljščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Republika Poljska (zastopnik: M. Dowgielewicz, zastopnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               za nično naj se razglasi Odločba Komisije 2008/62/ES z dne 12. oktobra 2007 v zvezi s členoma 111 in 172 osnutka poljskega akta o gensko spremenjenih organizmih, ki ju je Republika Poljska v skladu s členom 95(5) Pogodbe ES uradno priglasila kot odstopanja od določb Direktive 2001/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta o namernem sproščanju gensko spremenjenih organizmov v okolje (notificirano pod dokumentarno številko C(2007) 4697) (1);

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka zahteva razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2008/62/ES z dne 12. oktobra 2007, s katero so bile zavrnjene predlagane nacionalne določbe, s katerimi so predvidena odstopanja od Direktive 2001/18/ES (2) in o katerih je Poljska obvestila v skladu s členom 95(5) ES. Tožeča stranka zatrjuje, da jo je Komisija o izpodbijani odločbi obvestila 4. decembra 2007, in sicer po izteku roka šestih mesecev iz člena 95(6) ES, kar po mnenju tožeče stranke pomeni, da se šteje, da so te določbe v skladu z navedenim členom odobrene ob izteku roka šestih mesecev.
   Tožeča stranka navaja, da datum sprejetja odločbe, torej 12. oktober 2007, nima vpliva na spoštovanje roka; odločilen naj bi bil zgolj datum, ko je bila obveščena o izpodbijani odločbi.
   Posledično se tožeča stranka v svoji tožbi sklicuje na te tožbene razloge:

               —

               kršitev člena 95(6) ES v povezavi s členom 254(3) ES;

               —

               kršitev bistvene obličnosti, in sicer obveznosti, da se o odločbi obvesti njene naslovnike v predpisanem roku in se jim tako omogoči seznanitev z njeno vsebino;

               —

               kršitev načela pravne varnosti.

      (1)  UL L 16, 19.1.2008, str. 17.

      (2)  Direktiva 2001/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. marca 2001 o namernem sproščanju gensko spremenjenih organizmov v okolje in razveljavitvi Direktive Sveta 90/220/EGS (UL L 106, str. 1).


title: Zadeva F-68/13: Tožba, vložena 9. julija 2013 – ZZ proti ECB

text:
               21.9.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 274/31

         Tožba, vložena 9. julija 2013 – ZZ proti ECB
   (Zadeva F-68/13)
   2013/C 274/51
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: L. Levi, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska centralna banka

      Predmet in opis spora

   Razglasitev ničnosti odločbe ECB o zaključku notranje upravne preiskave in poročila o preiskavi ter povrnitev nepremoženjske škode, ki je je utrpela tožeča stranka.

      Predlog tožeče stranke

               —

               Odločba Izvršilnega odbora z dne 7. januarja 2013, ki se sklicuje na končno poročilo in s katero je bilo odločeno, da se notranja upravna preiskava zaključi, naj se razglasi za nično;

               —

               na podlagi tega naj se preiskavo in poročilo o preiskavi razglasi za neveljavna ter naj se uvede novo preiskavo, pri kateri bodo dejstva običajno presojena;

               —

               odškodnina za nastalo premoženjsko škodo naj se ex aequo et bono določi na 50 000 EUR;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.