title: Zadeva T-181/06: Tožba, vložena 6. julija 2006 — Italijanska republika proti Komisiji

text:
               2.9.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 212/34

         Tožba, vložena 6. julija 2006 — Italijanska republika proti Komisiji
   (Zadeva T-181/06)
   (2006/C 212/62)
   Jezik postopka: italijanščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Italijanska republika (zastopnik: Giacomo Aiello, Avvocato dello Stato)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2006/334/ES z dne 28. aprila 2006 C (2006) 1702 v delu, v katerem izključuje iz financiranja Skupnosti nekatere izdatke Italijanske republike iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), ter povrnitev vseh stroškov, honorarjev in nagrade.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Italijanska republika pred Sodiščem prve stopnje Evropskih skupnosti izpodbija Odločbo Komisije z dne 28. aprila 2006 C (2006) 1702 v delu, v katerem izključuje iz financiranja Skupnosti nekatere izdatke Italijanske republike iz naslova Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS).
   V utemeljitev svojih zahtevkov tožeča stranka navaja kršitev in napačno uporabo:

               —

               členov 11(1)(c) št. 4, 13(2), 15(4)(a), 30(1) in (2) ter 51 Uredbe Sveta (ES) št. 2200/96 z dne 28. oktobra 1996 o skupni ureditvi trga za sadje in zelenjavo (UL L 297 z dne 2.11.1996, str. 19).

               —

               člena 17(2), tretji pododstavek, Uredbe Komisije (ES) št. 659/97 z dne 16. aprila 1997 o podrobnih pravilih za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 2200/96 o intervencijah na področju sadja in zelenjave (UL L 100, 17.4.1997, str. 22).

               —

               členov 8(2)(c) in (d) in 4(b), in 16(1) Uredbe Komisije (ES) št. 609/2001 z dne 28. marca 2001 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 2200/96 glede operativnih programov, operativnih skladov in finančne pomoči Skupnosti ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 411/97 (UL L 90, 30.3.2001, str. 4).

               —

               člena 3 Uredbe Komisije (ES) št. 412/1997 z dne 3. marca 1997 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 2200/96 o priznanju organizacij proizvajalcev (UL L 62, 4.3.1997, str. 16).

               —

               členov 6 in 9 Uredbe Komisije (EGS) št. 3887/92 z dne 23. decembra 1992 o določitvi podrobnih pravil za uporabo upravnega in kontrolnega sistema za nekatere sheme pomoči Skupnosti (UL L 391, 31.12.1992, str. 36).


title: Zadeva C-458/08: Tožba, vložena 21. oktobra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki

text:
               20.12.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 327/19

         Tožba, vložena 21. oktobra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki
   (Zadeva C-458/08)
   (2008/C 327/31)
   Jezik postopka: portugalščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: E. Traversa in P. Guerra e Andrade, zastopnika)

      Tožena stranka: Portugalska republika
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               Naj se razglasi, da Republika Portugalska, s tem da je za opravljanje gradbenih storitev na Portugalskem določila enake pogoje kot za ustanavljanje, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 49 ES.

               —

               Portugalski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   V skladu s portugalsko zakonodajo na področju dostopa in trajnega opravljanja gradbene dejavnosti (Decreto-Lei št. 12/2004) je za opravljanje gradbene dejavnosti potrebno dovoljenje.
   Nobeno podjetje, brez vsakršnih izjem, brez predhodnega dovoljenje s strani portugalskih upravnih organov ne more na Portugalskem opravljati gradbenih, obnovitvenih, razširitvenih, prenovitvenih, popravljalnih, konzervacijskih, čistilnih, restavracijskih in rušitvenih del ter, na splošno, kakršnih koli del, ki so povezane z gradnjo.
   Portugalski predpis o konkurenci, v skladu s katerim je podjetjem – s tem tudi podjetjem iz Skupnosti – prepovedano opravljati gradbene storitve na Portugalskem, če prej od portugalskih upravnih organov ne pridobijo dovoljenje za delovanje v gradbeni industriji, je v nasprotju s členom 49 ES.
   Pogoji, ki so za opravljanje gradbene dejavnosti predvideni v portugalski zakonodaji, so pogoji za ustanavljanje. Portugalska zakonodaja ne razlikuje med ustanavljanjem in začasnim opravljanjem storitev.
   Za opravljanje storitev na Portugalskem mora gradbeno podjetje s sedežem v drugi državi članici izpolniti vse pogoje, ki so predpisani za ustanavljanje, kar v praksi pomeni, da je tako podjetje prisiljeno na Portugalskem ustanoviti družbo. Takšna zahteva močno omejuje svobodno opravljanje storitev.
   Pogoji za nadaljevanje opravljanja dejavnosti prav tako omejujejo svobodno opravljanje storitev, saj onemogočajo začasno opravljanje gradbenih storitev.
   Razlogi, ki jih je navedla država Portugalska v upravičenje spornih omejitev, niso bile dokazani in tako ne morejo biti upoštevni.


title: Zadeva C-509/04: Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Hoge Raad der Nederlanden z dne 10. decembra 2004 v zadevi Magpar VI BV of Naarden proti Staatssecretaris van Financiën

text:
               5.2.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 31/15

         Predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi sklepa Hoge Raad der Nederlanden z dne 10. decembra 2004 v zadevi Magpar VI BV of Naarden proti Staatssecretaris van Financiën
   (Zadeva C-509/04)
   (2005/C 31/31)
   Jezik postopka: nizozemščina
   Hoge Raad der Nederlanden (Vrhovno sodišče Nizozemske) je s sklepom z dne 10. decembra 2004 v zadevi Magpar VI BV of Naarden proti Staatssecretaris van Financiën, ki ga je sodno tajništvo prejelo dne 13. decembra 2004, Sodišču Evropskih skupnosti predložil predlog za sprejem predhodne odločbe.
   Hoge Raad der Nederlanden predlaga Sodišču, da odloči o naslednjih vprašanjih:

               1.

               Ali je člen 7(1)(bb) Direktive 69/335/EGS (1), kakor je bila spremenjena z direktivo 73/79/EGS (2), treba razlagati tako, da se, če družba v petih letih po tem, ko je pridobila deleže z združitvijo deležev, ki je oproščena dajatve na kapital, preneha imeti te deleže, ker se je družba, katere deleže je imela, združila, zahteve iz zgoraj omenjene določbe direktive uporabljajo na deleže v družbi prevzemnici?

               2.

               Ali je za vprašanje 4.1 pomembno, da je družba, katere deleže je imela, prenehala obstajati, kot posledica začetka veljavnosti združitve po sili zakona z drugo družbo (člen 2:311(1) BW), tako da ni več mogoče govoriti o odsvojitvi deležev v dobesednem pomenu?

      (1)  Direktiva Sveta (69/335/EGS) z dne 17. julija 1969 o posrednih davkih na zbiranje kapitala (UL angleška posebna izdaja: Serije I 1969(II), str. 412).

      (2)  Direktiva Sveta 73/79/EGS z dne 9. aprila 1973 o spremembi okvira uporabe zmanjšane stopnje dajatve na kapital, določene za nekatera reorganizacijska dejanja družbe s členom 7(1)(b) direktive o posrednih davkih na zbiranje kapitala (UL L 103, 18.4.1973, str. 13 – 14).


title: Zadeva T-1/14 R: Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 7. marca 2014 – Aluminios Cortizo in Cortizo Cartera proti Komisiji (Začasna odredba — Državne pomoči — Državna pomoč, ki so jo španske oblasti dodelile nekaterim gospodarskim interesnim skupinam (GIS) in njihovim investitorjem — Režim, ki se uporabi za določene dogovore o finančnem najemu za pridobitev plovil (španski sistem poslovnega najema) — Predlog za odlog izvršitve — Neizpolnitev obličnostnih zahtev — Nedopustnost)

text:
               5.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 135/40

         Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 7. marca 2014 – Aluminios Cortizo in Cortizo Cartera proti Komisiji
   (Zadeva T-1/14 R)
   ((Začasna odredba - Državne pomoči - Državna pomoč, ki so jo španske oblasti dodelile nekaterim gospodarskim interesnim skupinam (GIS) in njihovim investitorjem - Režim, ki se uporabi za določene dogovore o finančnem najemu za pridobitev plovil (španski sistem poslovnega najema) - Predlog za odlog izvršitve - Neizpolnitev obličnostnih zahtev - Nedopustnost))
   2014/C 135/51
   Jezik postopka: španščina

      Stranke

      Tožeči stranki: Aluminios Cortizo, SA (Padrón, Španija) in Cortizo Cartera, SL (Padrón) (zastopnik: A. Beiras Cal, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: V. Di Bucci, M. Afonso, É. Gippini Fournier in P. Němečková, zastopniki)

      Predmet

   Predlog za odlog izvršitve med drugim Sklepa Komisije C (2013) 4426 final z dne 17. julija 2013 v zvezi z državno pomočjo SA. 21233 C/2011 (ex NN/2011, ex CP 137/2006) – davčni režim, ki se uporabi za določene dogovore o finančnem najemu

      Izrek

               1.

               Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrže.

               2.

               Odločitev o stroških se pridrži.


title: Zadeva C-207/06: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 17. julija 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Unabhängiger Finanzsenat Salzburg – Aigen – Avstrija) – Schwaninger Martin, Viehhandel – Viehexport proti Zollamt Salzburg, Erstattungen (Uredba (ES) št. 615/98 – Izvozna nadomestila – Dobro počutje živega goveda med prevozom – Direktiva 91/628/EGS – Uporabljivost pravil o zaščiti živali med prevozom – Pravila o trajanju potovanja in počitkov ter o prevozu goveda po morju do točke namembnega kraja zunaj Skupnosti – Krmljenje in napajanje živali med potovanjem)

text:
               30.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 223/5

         Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 17. julija 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Unabhängiger Finanzsenat Salzburg – Aigen – Avstrija) – Schwaninger Martin, Viehhandel – Viehexport proti Zollamt Salzburg, Erstattungen
   (Zadeva C-207/06) (1)

   (Uredba (ES) št. 615/98 - Izvozna nadomestila - Dobro počutje živega goveda med prevozom - Direktiva 91/628/EGS - Uporabljivost pravil o zaščiti živali med prevozom - Pravila o trajanju potovanja in počitkov ter o prevozu goveda po morju do točke namembnega kraja zunaj Skupnosti - Krmljenje in napajanje živali med potovanjem)
   (2008/C 223/07)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Unabhängiger Finanzsenat Salzburg – Aigen
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Schwaninger Martin, Viehhandel – Viehexport

      Tožena stranka: Zollamt Salzburg, Erstattungen
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Unabhängiger Finanzsenat (Avstrija) – Razlaga člena 1 Uredbe Komisije (ES) št. 615/98 z dne 18. marca 1998 o določitvi podrobnih pravil uporabe glede zahtev za odobritev izvoznih nadomestil v zvezi z dobrim počutjem živega goveda med prevozom (UL L 82, str. 19) kot tudi poglavja VII, št. poglavje VII, oddelek 48, številka 7, črka b Priloge Direktive Sveta 91/628/EGS z dne 19. novembra 1991 o zaščiti živali med prevozom in o spremembi direktiv 90/425/EGS in 91/496/EGS (UL L 340, str. 17) in člena 5, točka A, številka 2, črka d, podčrka ii, prva alinea, te direktive – Uporaba pravil o zaščiti živali, ki se nanašajo na trajanje prevoza in počitka, na prevoz goveda po morski poti do zemljepisne točke Skupnosti z vozili, ki se na ladjo natovorijo brez raztovarjanja živali – Nevpis podatka, kdaj so bile prevažane živali med prevozom krmljene in napojene, v načrt prevoza.
   Izrek

               1)

               Člen 1 Uredbe Komisije (ES) št. 615/98 z dne 18. marca 1998 o podrobnih pravilih za uporabo sistema izvoznih nadomestil za dobro počutje živega goveda med prevozom, se ne sme razlagati tako, da je treba točko 48, podtočka 7(b), priloge k Direktivi Sveta 91/628/EGS z dne 19. novembra 1991 o zaščiti živali med prevozom in o spremembi direktiv 90/425/EGS in 91/496/EGS, kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 95/29/ES z dne 29. junija 1995, uporabiti v primeru prevoza po morju med geografsko točko v Evropski skupnosti in geografsko točko v tretji državi, z vozili, ki so bila vkrcana na plovila, ne da bi bile živali iztovorjene.

               2)

               Točko 48, podtočka 7(a), priloge k Direktivi 91/628, kot je bila spremenjena z Direktivo 95/29, je treba razlagati tako, da se v primeru prevoza po morju med geografsko točko v Evropski skupnosti in geografsko točko v tretji državi, z vozili, ki so bila vkrcana na plovila, ne da bi bile živali iztovorjene, trajanje prevoza ne upošteva, če se živali prevažajo v skladu s pogoji, določenimi v podtočkah 3 in 4 iste točke 48, razen pogojev glede časa potovanja in časa počitkov. Če gre za tak primer, lahko v skladu s podtočko 4(d) navedene točke 48 novo obdobje prevoza po cesti začne teči takoj po izkrcanju vozila v pristanišču tretje države namembnega kraja.

               3)

               Načrt poti, ki vsebuje navedbo, ki je bila vnaprej vpisana s pisalnim strojem in v skladu s katero so živali nakrmljene in napojene „zvečer, zjutraj, opoldne, zvečer, zjutraj“ med prevozom po morju, lahko izpolnjuje zahteve Direktive 91/628, kot je bila spremenjena z Direktivo 95/29, če se dokaže, da je bilo to dejansko opravljeno. Če pristojni organ oceni, glede na vse dokumente, ki jih je predložil izvoznik, da niso bile spoštovane zahteve navedene direktive, mora presoditi, ali je ta kršitev vplivala na dobro počutje živali, ali se taka kršitev lahko popravi in ali mora ta kršitev povzročiti izgubo, zmanjšanje ali ohranitev izvoznega nadomestila.

      (1)  UL C 190, 12.8.2006.


title: Zadeva T-171/13: Sodba Splošnega sodišča z dne 2. februarja 2016 – Benelli Q. J./UUNT Demharter (MOTOBI B PESARO) (Znamka Skupnosti — Postopek za razveljavitev — Figurativna znamka Skupnosti MOTOBI B PESARO — Resna in dejanska uporaba znamke — Člen 51(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Dokazi, predloženi zoper zahtevo za razveljavitev po izteku določenega roka — Neupoštevanje — Diskrecijska pravica odbora za pritožbe — Nasprotna določba — Okoliščine, ki preprečujejo upoštevanje dodatnih ali dopolnilnih dokazov — Člen 76(2) Uredbe št. 207/2009 — Pravilo 50(1), tretji pododstavek, Uredbe (ES) št. 2868/95)

text:
               14.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 98/30

         Sodba Splošnega sodišča z dne 2. februarja 2016 – Benelli Q. J./UUNT Demharter (MOTOBI B PESARO)
   (Zadeva T-171/13) (1)

   ((Znamka Skupnosti - Postopek za razveljavitev - Figurativna znamka Skupnosti MOTOBI B PESARO - Resna in dejanska uporaba znamke - Člen 51(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009 - Dokazi, predloženi zoper zahtevo za razveljavitev po izteku določenega roka - Neupoštevanje - Diskrecijska pravica odbora za pritožbe - Nasprotna določba - Okoliščine, ki preprečujejo upoštevanje dodatnih ali dopolnilnih dokazov - Člen 76(2) Uredbe št. 207/2009 - Pravilo 50(1), tretji pododstavek, Uredbe (ES) št. 2868/95))
   (2016/C 098/39)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Benelli Q. J. Srl (Pesaro, Italija) (zastopnika: P. Lukácsi in B. Bozóki, odvetnika)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: sprva F. Mattina, nato P. Bullock, agenta)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem: Demharter GmbH (Dillingen, Nemčija) (zastopnik: A. Kohn, odvetnik)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 16. januarja 2013 (zadeva R 2590/2011-2) v zvezi s postopkom za razveljavitev med družbama Demharter GmbH in Benelli Q. J. Srl.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Benelli Q. J. Srl se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 147, 25.5.2013.


title: Zadeva C-112/14: Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 13. novembra 2014 – Evropska komisija/Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (Neizpolnitev obveznosti države – Svoboda ustanavljanja – Prost pretok kapitala – Člena 49 PDEU in 63 PDEU – Člena 31 in 40 Sporazuma EGP – Nacionalna davčna zakonodaja – Pripisovanje kapitalskih dobičkov imetnikom deležev v družbah z manjšim številom družbenikov – Razlika v obravnavanju med družbami rezidentkami in družbami nerezidentkami – Popolnoma umetne konstrukcije – Sorazmernost)

text:
               19.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 16/9

      Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 13. novembra 2014 – Evropska komisija/Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska
      (Zadeva C-112/14) (1)

      (Neizpolnitev obveznosti države - Svoboda ustanavljanja - Prost pretok kapitala - Člena 49 PDEU in 63 PDEU - Člena 31 in 40 Sporazuma EGP - Nacionalna davčna zakonodaja - Pripisovanje kapitalskih dobičkov imetnikom deležev v družbah z manjšim številom družbenikov - Razlika v obravnavanju med družbami rezidentkami in družbami nerezidentkami - Popolnoma umetne konstrukcije - Sorazmernost)
      (2015/C 016/12)
      Jezik postopka: angleščina

         Stranki

         Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: R. Lyal in L. Armati, agenta)

         Tožena stranka: Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopnik: L. Christie, agent)

         Izrek

                  1.

                  Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska s tem, da je sprejelo in ohranilo davčno zakonodajo glede pripisovanja kapitalskih dobičkov imetnikom deležev („participators“) v družbah nerezidentkah, ki določa razliko v obravnavanju med nacionalnimi in čezmejnimi dejavnostmi, ni izpolnila svojih obveznosti na podlagi člena 63 PDEU in člena 40 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru z dne 2. maja 1992.

                  2.

                  Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska se naloži plačilo stroškov.

         (1)  UL C 184, 16.6.2014.


title: Zadeva T-559/08: Tožba, vložena 17. decembra 2008 – STIM d'Orbigny proti Komisiji

text:
               21.2.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 44/61

         Tožba, vložena 17. decembra 2008 – STIM d'Orbigny proti Komisiji
   (Zadeva T-559/08)
   (2009/C 44/105)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Société de travaux industriels et maritimes d'Orbigny (STIM d'Orbigny SA) (Pariz, Francija) (zastopnik: F. Froment-Meurice, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Izpodbijana odločba Komisije naj se razglasi za nično;

               —

               člen 1 izpodbijane odločbe, v katerem je odločeno, (1) da je nadomestilo v višini 53,48 milijonov eurov, ki ga je francoska država nakazala družbi SNCM, nezakonita, a s skupnim trgom združljiva državna pomoč, (2) da prodaja pod ceno s strani družbe SNCM v višini 158 milijonov eurov ne pomeni državne pomoči, in (3) da je pomoč za prestrukturiranje v višini 15,81 milijonov eurov nezakonita, a s skupnim trgom združljiva državna pomoč, naj se razglasi za ničnega;

               —

               Komisiji naj se naloži, da družbi STIM d'Orbigny plača stroške, ki so nastali v zvezi z izpodbijano odločbo.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2008) 3182 konč. z dne 8. julija 2008, s katero je Komisija odločila, da:

               —

               nadomestilo v višini 53,48 milijonov eurov, ki ga je Francoska republika nakazala Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée (v nadaljevanju: družba SNCM) iz naslova obveznosti javne službe, pomeni nezakonito, a s skupnim trgom združljivo državno pomoč;

               —

               prodaja pod ceno s strani družbe SNCM v višini 158 milijonov eurov, to, da je Compagnie Générale Maritime et Financière (v nadaljevanju: družba CGMF) prevzela socialne ukrepe glede zaposlenih v višini 38,5 milijonov eurov, in to, da je družba CGMF v povezavi s tem dokapitalizirala družbo SNCM v višini 8,75 milijonov eurov, ne pomeni državnih pomoči; in

               —

               pomoč za prestrukturiranje v višini 15,81 milijonov eurov, ki jo je Francoska republika odobrila družbi SNCM, pomeni nezakonito, a s skupnim trgom združljivo državno pomoč.

         Tožeča stranka se v podporo tožbi sklicuje na tri tožbene razloge:

               —

               pomanjkljiva obrazložitev, ker naj Komisija ne bi:

                           —

                           opredelila upoštevnega trga ali podrobneje pojasnila položaja konkurenčnih podjetij;

                           —

                           odgovorila na določene trditve družbe CGMF, ki deluje na zadevnem trgu, in

                           —

                           ugotovila, da je kapitalski vložek, ki presega 15,81 milijonov eurov in ki ga je razglasila za združljivega, nezdružljiv s skupnim trgom;

               —

               očitne napake pri presoji glede:

                           —

                           uporabe člena 86(2) ES v zvezi s kapitalom v višini 53,48 milijonov eurov iz naslova nadomestila za javno službo, ker naj bi se s tem zneskom dvakrat nadomestilo iste obveznosti javne službe, kar naj bi vodilo do previsokega nadomestila, ki naj bi izravnal primanjkljaj pri poslovanju in nesposobnost družbe SNCM za učinkovito izboljšanje produktivnosti;

                           —

                           prodaje pod ceno s strani družbe SNCM v višini 158 milijonov eurov, ki bi lahko imela elemente državne pomoči; Komisija naj bi nepravilno razlagala ravnanje zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu in naj bi napačno menila, da tveganje za tožbo za poravnavo dolgov družbe proti državi v primeru morebitne likvidacije dopušča, da se prodaja pod ceno s strani družbe SNCM šteje za cenejšo rešitev;

                           —

                           kapitalskega vložka družbe CGMK v znesku 8,75 milijonov eurov, ker naj Komisija ne bi upoštevala vseh ekonomskih, finančnih in pravnih dejavnikov in ker naj ne bi dokazala, da vložek družbe CGMK ni državna pomoč;

                           —

                           vložka družbe CGMF na tekoči račun v višini 38,5 milijonov eurov za socialne ukrepe v zvezi z zaposlenimi, ker je bila zaradi tega družba SNCM v položaju, ki bi bil bolj ugoden od položaja, ki bi nastal na trgu;

                           —

                           državne pomoči v višini 22,52 milijonov eurov, ker naj noben od razlogov, na podlagi katerih je mogoče sklepati o združljivosti te pomoči s smernicami Skupnosti, v obravnavani zadevi ne bi bil preučen;

               —

               nespoštovanje načel sorazmernosti in enkratnosti pomoči, ker naj upravičenec pomoči, družba SNCM, ne bi bistveno prispeval k prestrukturiranju iz lastnih sredstev ali z zunanjim financiranjem, pridobljenim pod tržnimi pogoji, in ker naj bi ukrepi iz leta 2006 pomenili, da je Francoska republika zlorabila podporo za podjetje.


title: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 28. oktobra 2004 v zadevi C-148/03 (predlog za sprejem predhodne odločbe Oberlandesgericht München [Nemčija]): Nürnberger Allgemeine Versicherungs AG proti Portbridge Transport International BV (Bruseljska konvencija — Člena 20 in 57(2) — Tožena stranka se ne spusti v spor — Tožena stranka s stalnim prebivališčem na ozemlju druge države pogodbenice — Ženevska konvencija o pogodbi za mednarodni cestni prevoz blaga — Kolizija konvencij)

text:
               8.1.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 6/13

      SODBA SODIŠČA

   (tretji senat)
   z dne 28. oktobra 2004
   v zadevi C-148/03 (predlog za sprejem predhodne odločbe Oberlandesgericht München [Nemčija]): Nürnberger Allgemeine Versicherungs AG proti Portbridge Transport International BV (1)

   (Bruseljska konvencija - Člena 20 in 57(2) - Tožena stranka se ne spusti v spor - Tožena stranka s stalnim prebivališčem na ozemlju druge države pogodbenice - Ženevska konvencija o pogodbi za mednarodni cestni prevoz blaga - Kolizija konvencij)
   (2005/C 6/22)
   Jezik postopka: nemščina
   V zadevi C-148/03, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi Protokola z dne 3. junija 1971 glede razlage Sodišča Konvencije z dne 27. septembra 1968 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah, naslovljen na Sodišče s sklepom Oberlandesgericht München (Nemčija) z dne 27. marca 2003, ki je na Sodišče prispel dne 31. marca 2003, v postopku v glavni stvari, ki poteka med Nürnberger Allgemeine Versicherungs AG in Portbridge Transport International BV, je Sodišče (tretji senat), v sestavi A. Rosas, predsednik senata, R. Schintgen (poročevalec) in N. Colneric, sodnica, generalni pravobranilec: A. Tizzano, sodni tajnik: R. Grass, dne 28. oktobra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi, kot sledi:
   Člen 57(2)(a) Konvencije z dne 27. septembra 1968 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah, kot je bila spremenjena s Konvencijo z dne 9. oktobra 1978 o pristopu Kraljevine Danske, Irske in Združenega kraljestva Velike Britanije in Severne Irske, s Konvencijo z dne 25. oktobra 1982 o pristopu Helenske republike, s Konvencijo z dne 26. maja 1989 o pristopu Kraljevine Španije in Portugalske republike in s Konvencijo z dne 29. novembra 1996 o pristopu Republike Avstrije, Republike Finske in Kraljevine Švedske, je treba razlagati tako, da sodišče države pogodbenice, pred katerim je tožena tožena stranka, ki ima stalno prebivališče na ozemlju druge države pogodbenice, svojo pristojnost lahko določi na podlagi posebne konvencije, katere država podpisnica je tudi prvo omenjena država in ki vsebuje posebna pravila o sodni pristojnosti, tudi če se tožena stranka v zadevnem postopku ne spusti v obravnavanje stvari.

      (1)  UL C 146, 21.6.2003.


title: Zadeva F-6/07: Tožba, vložena 26. januarja 2007 — Suvikas proti Svetu

text:
               10.3.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 56/45

         Tožba, vložena 26. januarja 2007 — Suvikas proti Svetu
   (Zadeva F-6/07)
   (2007/C 56/85)
   Jezik postopka: francoščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Risto Suvikas (Helsinki, Finska) (zastopnik: M.-A. Lucas, odvetnik)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije
   Predlogi tožeče stranke

               —

               odločbo Posvetovalnega izbirnega odbora, da se tožeče stranke ne vpiše na seznam najboljših izbranih kandidatov za prosto delovno mesto Sveta B/024, naj se razglasi za nično;

               —

               ta seznam in tudi odločbe Sveta, da za se prosta delovna mesta izbere kandidate s seznama in da se ne izbere tožeče stranke, naj se razglasijo za nične;

               —

               Svetu naj se naloži za odškodnino za škodo v karieri plačilo razlike, nastale v šestih letih med plačo, ki bi jo dobila tožeča stranka, če bi bil izbrana, in plačo, ki jo je dobila iz drugega naslova, in plačilo 25 000 evrov za nematerialno škodo;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Svet je 14. oktobra 2005 objavil razpis za prosto delovno mesto za 8 mest za začasne uslužbence za opravljanje nalog „Duty Officer“. Tožeča stranka, ki je te naloge opravljala že kot napoteni nacionalni strokovnjak (END), se je na razpis prijavila. 20. februarja 2006 so jo obvestili, da po izbirnem postopku ni prišla v ožji izbor.
   V podporo tožbe tožeča stranka navaja tri tožbene razloge.
   V okviru prvega zatrjuje kršitev točke 4 razpisa in kršitev načel objektivnosti, transparentnosti in enakega obravnavanja. Zlasti zato, ker medtem ko je zunanje kandidate ocenjeval Posvetovalni izbirni odbor na podlagi razgovorov in preučitve njihovih diplom in znanj, naj bi bili kandidati, ki so že opravljali naloge „Duty Officers“ kot END, ocenjeni na podlagi mnenj njihovih nadrejenih glede na to, kako so opravljali svoje naloge. Svet naj ne bi dokazal, da naj ta zatrjevana nepravilnost ne bi vplivala na rezultate izbirnega postopka.
   V okviru drugega tožbenega razloga tožeča stranka navaja kršitev pravic obrambe, ker bi morali biti notranji kandidati, ki so bili ocenjeni po zgoraj opisanem postopku, predhodno obveščeni o mnenju njihovih nadrejenih, da bi se lahko zagovarjali.
   Tretji tožbeni razlog, kršitev členov 9 in 12(1) Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev (RAA) kot tudi načel nepristranskosti, objektivnosti in enakosti obravnavanja sestavljajo trije deli.
   V prvem delu tožeča stranka zatrjuje, da naj bi med določenimi člani izbirnega odbora in določenimi kandidati obstajalo nasprotovanje interesov in naj zato določeni kandidati ne bi bili ocenjeni po izbirnem postopku iz razpisa.
   V drugem delu tožeča stranka zatrjuje, da naj bi Odbor ocenil diplome in znanja kandidatov, ne da bi upošteval stopnjo, trajanje in specifičnost njihovih izobraževanj ter delovnih izkušenj.
   V tretjem delu tožeča stranka zatrjuje, da je bil postopek, čeprav se načeloma lahko sprejme oceno notranjih kandidatov na podlagi mnenj njihovih nadrejenih, nepravilen, ker naj se ta mnenja ne bi pravilno upoštevala pri izdelavi seznama izbranih in to zlasti zaradi zgoraj navedenega nasprotja interesov.


title: Zadeva C-498/09 P: Pritožba, ki jo je 3. decembra 2009 vložila Thomson Sales Europe zoper sodbo Sodišča prve stopnje (prvi senat), razglašeno 29. septembra 2009 v združenih zadevah T-225/07 in T-364/07, Thomson Sales Europe proti Komisiji

text:
               27.3.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 80/7

         Pritožba, ki jo je 3. decembra 2009 vložila Thomson Sales Europe zoper sodbo Sodišča prve stopnje (prvi senat), razglašeno 29. septembra 2009 v združenih zadevah T-225/07 in T-364/07, Thomson Sales Europe proti Komisiji
   (Zadeva C-498/09 P)
   2010/C 80/13
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Pritožnica: Thomson Sales Europe (zastopnika: F. Goguel in F. Foucault, odvetnika)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlogi pritožnice

               —

               razveljavitev sodbe Sodišča prve stopnje z dne 29. septembra 2009,

               —

               razglasitev ničnosti odločbe Evropske komisije REM št. 03/05 z dne 7. maja 2007,

               —

               naložitev plačila stroškov Komisiji.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

   Pritožnica v podporo svoji pritožbi v bistvu navaja tri pritožbene razloge.
   Pritožnica s prvim pritožbenim razlogom zatrjuje, da je Sodišče prve stopnje kršilo pravila o pristojnosti, določena v členu 225 ES, ker je vsebinsko odločilo o predlogu za razglasitev ničnosti dopisa Komisije z dne 20. julija 2007, s katerim ugodnost nezmožnosti naknadne izterjave uvoznih dajatev za barvne televizijske sprejemnike, izdelane na Tajskem, ni bila potrjena, čeprav naj bi predhodno odločilo, da zgoraj navedeni predlog ni dopusten, ker zadevni dopis ni mogel povzročiti pravnih učinkov.
   Pritožnica z drugim pritožbenim razlogom zatrjuje, da je Sodišče prve stopnje kršilo pravico do obrambe in storilo očitno napako pri pravni opredelitvi dejanskega stanja, ker je na eni strani zavrnilo predlog, naj se da strankam na voljo vse dokaze, in na drugi strani odločilo, da je družba Thomson ravnala očitno malomarno, ker bi kot izkušeni gospodarski subjekt morala od Komisije zahtevati podrobne informacije o nadaljnjem prijavljanju barvnih televizijskih sprejemnikov, izdelanih na Tajskem, kot s poreklom s Tajske, potem ko je začela kupovati cevi iz Koreje in Malezije.
   Družba Thomson s tretjim pritožbenim razlogom, ki vsebuje dva dela, zatrjuje, da je Sodišče prve stopnje kršilo člen 239 carinskega zakonika (1) v zvezi z možnostjo popolnega ali delnega povračila plačanih uvoznih ali izvoznih dajatev oziroma odpusta zneska carinskega dolga. Pritožnica zatrjuje, da je Sodišče prve stopnje na eni strani napačno uporabilo pravo, ker je zavrnilo njeno tožbo, s tem, da je preizkusilo samo pogoj v zvezi z neobstojem goljufivega ravnanja ali malomarnosti, ne da bi predhodno preverilo pogoj v zvezi z obstojem posebnih okoliščin.
   Na drugi strani naj bi Sodišče prve stopnje storilo napako pri pravni opredelitvi dejanskega stanja in torej napačno uporabilo pravo, ker je štelo, da pogoji za odpust iz člena 239 carinskega zakonika niso bili izpolnjeni. Pritožnica meni, da naj bi namreč izpolnjevala zahteve iz te določbe, ker naj bi bile okoliščine v obravnavani zadevi posebne okoliščine, saj naj bi Komisija spremenila prakso razlaganja upoštevnih določb, ne da bi gospodarske subjekte ustrezno obvestila.
   Družba Thomson trdi, da ni dvomila o pravilnosti svojih dejavnosti, ker je bila prepričana, da se za vso njeno proizvodnjo uporablja enotna protidampinška dajatev, ki je bila v praksi določena s skupnim dogovorom s Komisijo. Tako torej naj ne bi bilo mogoče šteti, da je ravnala malomarno.

      (1)  Uredba Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL L 302, str. 1).


title: Zadeva T-285/10: Tožba, vložena 25. junija 2010 – Milux proti UUNT (CHEMOCONTROL)

text:
               28.8.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 234/49

         Tožba, vložena 25. junija 2010 – Milux proti UUNT (CHEMOCONTROL)
   (Zadeva T-285/10)
   ()
   2010/C 234/87
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Milux Holding S.A. (Luksemburg, Luxembourg) (zastopnik: J. Bojs, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Predlog tožeče stranke

               —

               Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 29. aprila 2010 v zadevi R 1444/2009-4 naj se razveljavi;

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „CHEMOCONTROL“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 10 in 44

      Odločba preizkuševalca: zavrnitev prijave znamke Skupnosti

      Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

      Navajani tožbeni razlogi: Kršitev Uredbe Sveta št. 207/2009, ker je odbor za pritožbe glede na dejansko stanje tega primera napačno uporabil načelo prepovedi diskriminacije; alternativno, kršitev člena 7(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009, ker je odbor za pritožbe napačno ugotovil, da prijavljena znamka nima zadostnega razlikovalnega učinka.


title: Zadeva C-465/04: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne  23. marca 2006  (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione) — Honyvem Informazioni Commerciali Srl proti Marielli De Zotti (Samozaposleni trgovski zastopniki — Direktiva 86/653/EGS — Pravica trgovskega zastopnika do nadomestila po prenehanju veljavnosti pogodbe)

text:
               3.6.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/19

         Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 23. marca 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione) — Honyvem Informazioni Commerciali Srl proti Marielli De Zotti
   (Zadeva C-465/04) (1)

   (Samozaposleni trgovski zastopniki - Direktiva 86/653/EGS - Pravica trgovskega zastopnika do nadomestila po prenehanju veljavnosti pogodbe)
   (2006/C 131/34)
   Jezik postopka: italijanščina
   Predložitveno sodišče
   Corte suprema di cassazione
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Honyvem Informazioni Commerciali Srl

      Tožena stranka: Mariella De Zotti
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Corte suprema di cassazione — Razlaga členov 17 in 19 Direktive Sveta 86/653/EGS z dne 18. decembra 1986 o usklajevanju zakonodaje držav članic o samozaposlenih trgovskih zastopnikih (UL L 382, str. 17) — Pravica trgovskega zastopnika do nadomestila ali odškodnine po prenehanju veljavnosti pogodbe
   Izrek

               1)

               Člen 19 Direktive Sveta 86/653/EGS z dne 18. decembra 1986 o usklajevanju zakonodaje držav članic o samozaposlenih trgovskih zastopnikih se mora razlagati tako, da nadomestila za prenehanje veljavnosti pogodbe na podlagi člena 17(2) te direktive, kadar se uporabi kolektivna pogodba, ni mogoče zamenjati z nadomestilom po merilih, ki so drugačna od tistih, ki jih določa ta določba, razen če se dokaže, da uporaba take kolektivne pogodbe trgovskemu zastopniku v vsakem primeru zagotavlja nadomestilo, ki je enako ali višje od nadomestila, ki bi ga prejel na podlagi omenjene določbe.

               2)

               Znotraj okvira, ki ga določa člen 17(2) Direktive 86/653, imajo države članice možnost samostojnega urejanja zlasti glede na merilo pravičnosti.

      (1)  UL C 31, 5.2.2005.


title: Zadeva C-88/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Gerichtshof (Avstrija) 27. februarja 2008 – David Hütter proti Technische Universität Graz

text:
               24.5.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 128/21

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Gerichtshof (Avstrija) 27. februarja 2008 – David Hütter proti Technische Universität Graz
   (Zadeva C-88/08)
   (2008/C 128/36)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Oberster Gerichtshof
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: David Hütter

      Tožena stranka: Technische Universität Graz
   Vprašanje za predhodno odločanje
   Ali je treba člene 1, 2 in 6 Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (1) razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni ureditvi (v obravnavanem primeru: člena 3(3) in 26(1) avstrijskega zakona o pogodbenih uslužbencih iz leta 1948), ki izključuje prejšnja upoštevna obdobja zaposlitve pri določitvi datuma napredovanja, če so bila opravljena pred dopolnjenim 18. letom starosti?

      (1)  UL L 303, str. 16.


title: Zadeva T-246/08: Tožba, vložena 25. junija 2008 – Melli Bank proti Svetu

text:
               2.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 197/34

         Tožba, vložena 25. junija 2008 – Melli Bank proti Svetu
   (Zadeva T-246/08)
   (2008/C 197/59)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Melli Bank plc (London, Združeno kraljestvo) (zastopniki: R. Gordon, QC, J. Stratford, Barrister, R. Gwynne in T. Din, Solicitors)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Za ničnega naj se razglasi del B, odstavek 4, Priloge k Sklepu Sveta 2008/475/ES o omejevalnih ukrepih proti Iranu v delu, v katerem se nanaša na Melli Bank plc;

               —

               sprejmejo naj se vsi ukrepi in odločbe, ki se zdijo pravični in primerni v okoliščinah zadeve;

               —

               Svetu naj se naloži plačilo stroškov banke v zvezi s to tožbo.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   V obravnavanem primeru zahteva tožeča stranka delno razglasitev ničnosti Sklepa Sveta 2008/475/ES z dne 23. junija 2008 (1) o izvajanju člena 7(2) Uredbe (ES) št. 423/2007 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (2) v delu, v katerem je tožeča stranka vključena v seznam fizičnih in pravnih oseb, subjektov in organov, katerih sredstva in gospodarski viri se zamrznejo v skladu s to določbo.
   Tožeča stranka zahteva razglasitev ničnosti dela B, odstavek 4, Priloge v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, ker naj bi bila nezakonita iz dveh razlogov.
   Prvič, tožeča stranka zatrjuje, da je izpodbijana odločba nesorazmerna, ker zamrznitev sredstev in gospodarskih virov tožeče stranke (i) ni razumno povezano s ciljem preprečevanja širjenja jedrskega orožja ali njegovega financiranja in (ii) ni najmanj omejevalno sredstvo za zagotovitev previdnosti v razmerju do tožeče stranke in uresničitve cilja preprečevanja financiranja širjenja jedrskega orožja.
   Drugič, tožeča stranka zatrjuje, da se z izpodbijano odločbo krši prepoved diskriminacije, ker je na eni strani tožeča stranka v enakem položaju kot druge britanske podružnice iranskih bank in v dejansko podobnem položaju kot druge britanske banke, vključno z britanskimi bankami, ki poslujejo z Iranom, vendar je bila obravnavana drugače, in ker je na drugi strani v precej drugačnem položaju kot druga banka, ki jo je določil Varnostni svet Združenih narodov, vendar je bila enako obravnavana.

      (1)  UL 2008, L 163, str. 29.

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 423/2007 z dne 19. aprila 2007, (UL 2007, L 103, str. 1).


title: Zadeva T-171/07: Tožba, vložena 14. maja 2007 – Avaya proti UUNT – ZyXEL Communications (VANTAGE CNM)

text:
               21.7.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 170/29

         Tožba, vložena 14. maja 2007 – Avaya proti UUNT – ZyXEL Communications (VANTAGE CNM)
   (Zadeva T-171/07)
   (2007/C 170/57)
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina
   Stranke

      Tožeča stranka: Avaya Inc. (Basking Ridge, Združene države Amerike) (zastopniki: A. Beschorner, B. Glaser, C. Thomas, odvetniki)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe: ZyXEL Communications Corp. (Hsin-Chu, Tajvan)
   Predlogi tožeče stranke

               —

               razglasitev ničnosti odločbe drugega odbora za pritožbe št. R 156/2006-2 z dne 14. marca 2007 glede prijave znamke Skupnosti št. 3 291 457 „VANTAGE CNM“;

               —

               toženi stranki naložiti plačilo stroškov, ki so nastali v postopku pred Sodiščem, in intervenientu naložiti plačilo stroškov upravnega postopka pred odborom za pritožbe.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: ZyXEL Communications Corp.

      Zadevna znamka Skupnosti: Figurativna znamka Skupnosti „VANTAGE“ za blago in storitve iz razredov 9 in 42 – prijava št. 3 291 457

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Avaya Inc.

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Besedna znamka Skupnosti „MULTIVANTAGE“ za blago in storitve iz razredov 9, 38 in 42 – prijava št. 2 409 589

      Odločba oddelka za ugovore: Ugovor se v celoti zavrne

      Odločba odbora za pritožbe: Pritožba se zavrne

      Navajani tožbeni razlogi: Tožeča stranka navaja dva posamična tožbena razloga v podporo svoji tožbi, in sicer po eni strani predvsem kršitev načela enakega obravnavanja in skladnosti sodne prakse, ter po drugi strani kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta o znamki Skupnosti in splošnih načel prava blagovnih znamk.
   S prvim tožbenim razlogom tožeča stranka navaja, da odbor ni sledil prejšnji odločbi v vzporedni zadevi, ki je obravnavala skoraj identičen primer, ne da bi podal razloge za nenadno spremembo prakse.
   Tožeča stranka z drugim tožbenim razlogom trdi, da odbor ni zadostno upošteval identitete blaga in storitev nasprotujočih znamk ter močno podobnost med samimi znamkami.


title: Zadeva T-57/01: Sodba Splošnega sodišča z dne 17. decembra 2009 – Solvay proti Komisiji ( Konkurenca — Zloraba prevladujočega položaja — Trg sode v Skupnosti (z izjemo Združenega kraljestva in Irske) — Odločba o ugotovitvi kršitve člena 82 ES — Sporazumi o nabavi za izredno dolgo obdobje — Popust za zvestobo — Zastaranje pooblastila Komisije za naložitev glob ali sankcij — Razumen rok — Bistvene določbe postopka — Upoštevni geografski trg — Obstoj prevladujočega položaja — Zloraba prevladujočega položaja — Pravica dostopa do spisa — Globa — Teža in trajanje kršitve — Obteževalne okoliščine — Ponovitev kršitve — Olajševalne okoliščine )

text:
               13.2.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 37/31

         Sodba Splošnega sodišča z dne 17. decembra 2009 – Solvay proti Komisiji
   (Zadeva T-57/01) (1)

   („Konkurenca - Zloraba prevladujočega položaja - Trg sode v Skupnosti (z izjemo Združenega kraljestva in Irske) - Odločba o ugotovitvi kršitve člena 82 ES - Sporazumi o nabavi za izredno dolgo obdobje - Popust za zvestobo - Zastaranje pooblastila Komisije za naložitev glob ali sankcij - Razumen rok - Bistvene določbe postopka - Upoštevni geografski trg - Obstoj prevladujočega položaja - Zloraba prevladujočega položaja - Pravica dostopa do spisa - Globa - Teža in trajanje kršitve - Obteževalne okoliščine - Ponovitev kršitve - Olajševalne okoliščine“)
   2010/C 37/38
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Solvay SA (Bruselj, Belgija) (zastopniki: L. Simont, P. A. Foriers, G. Block, F. Louis in A. Vallery, odvetniki)

      Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: P. Oliver in J. Currall, zastopnika, skupaj z N. Coutrelis, odvetnik)

      Predmet

   Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2003/6/ES z dne 13. decembra 2000 v zvezi s postopkom na podlagi člena 82 [ES] (zadeva COMP/33.133 – C: Natrijev karbonat – Solvay) (UL 2003, L 10, str. 10), in podredno, predlog za odpravo ali zmanjšanje globe, naložene tožeči stranki.

      Izrek

               1.

               Globa, ki se naloži družbi Solvay SA v členu 2 Odločbe Komisije 2003/6/ES z dne 13. decembra 2000 v zvezi s postopkom na podlagi člena 82 [ES] (zadeva COMP/33.133 – C: Natrijev karbonat – Solvay), znaša 19 milijonov EUR.

               2.

               Tožba se v preostalem zavrne.

               3.

               Tožeča stranka nosi svoje stroške in 95 % stroškov Evropske komisije.

               4.

               Komisija nosi 5 % svojih stroškov.

      (1)  UL C 161, 2.6.2001.


title: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 7. oktobra 2004 v zadevi C-379/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Østre Landsret): Skatteministeriet proti Imexpo Trading A/S (Skupna carinska tarifa — Tarifne številke — Uvrščanje v kombinirano nomenklaturo — Podloge za stole s koleščki)

text:
               4.12.2004

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 300/13

      SODBA SODIŠČA

   (šesti senat)
   z dne 7. oktobra 2004
   v zadevi C-379/02 (predlog za sprejem predhodne odločbe Østre Landsret): Skatteministeriet proti Imexpo Trading A/S (1)

   (Skupna carinska tarifa - Tarifne številke - Uvrščanje v kombinirano nomenklaturo - Podloge za stole s koleščki)
   (2004/C 300/25)
   Jezik postopka: danščina
   V zadevi C-379/02, katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, naslovljen na Sodišče s sklepom Østre Landsret (Danska) z dne 15. oktobra 2002, ki je bil vpisan v vpisnik Sodišča dne 21. oktobra 2002, v postopku v glavni stvari, ki poteka med Skatteministeriet in Imexpo Trading A/S, je Sodišče (šesti senat) v sestavi A. Borg-Barthet predsednik senata, J.-P. Puissochet (poročevalec) in S. von Bahr, sodnika, generalni pravobranilec: L. A. Geelhoed, sodni tajnik: R. Grass, dne 7. oktobra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:
   Kombinirano nomenkaturo, določeno v Prilogi I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, taka kot je veljala po spremembah z Uredbo Komisije (ES) št. 1734/96 z dne 9. septembra 1996, Uredbo Komisije (ES) št. 2086/97 z dne 4. novembra 1997, Uredbo Komisije (ES) št. 2261/98 z dne 26. oktobra 1998 in Uredbo Komisije (ES) št. 2204/99 z dne 12. oktobra 1999, je treba razlagati tako, da se mora v postopku, kot je ta v glavni stvari, kjer si stranki nista enotni o tem, ali se podloge za stole s koleščki, kot so te v postopku v glavni stvari, uvrščajo v tarifno podštevilko 3918 10 90 ali v tarifno podštevilko 9403 70 90 kombinirane nomenklature, upoštevati prvo od teh tarifnih številk.

      (1)  UL C 7, 11.1.2003.


title: Zadeva C-258/09: Tožba, vložena 10. julija 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji

text:
               12.9.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 220/23

         Tožba, vložena 10. julija 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji
   (Zadeva C-258/09)
   2009/C 220/47
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: A. Alcover San Pedro in A. Marghelis, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Belgija

      Predloga tožeče stranke:

               —

               ugotovi naj se, da Kraljevina Belgija s tem, da je v regiji Valonija dovolila delovanje že obstoječih naprav, ki niso bile skladne z zahtevami, določenimi v členih 3, 7, 9, 10, 13, 14(a) in (b) ter 15(2), in s tem, da ni upoštevala roka z dne 30. oktobra 2007, ki je določen v členu 5(1) Direktive 2008/1/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. januarja 2008 o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja (1), ni izpolnila obveznosti iz te direktive;

               —

               Kraljevini Belgiji naj se naloži plačilo stroškov.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Rok za uskladitev že obstoječih naprav, katerih uporaba lahko vpliva na emisije v zrak, vodo in zemljo ter na onesnaženje, se je v skladu s členom 5(1) Direktive 2008/1/ES iztekel 30. oktobra 2007. Vendar tožena stranka ob vložitvi te tožbe v regiji Valonija ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za uskladitev s to zahtevo oziroma vsekakor ni obvestila Komisije.

      (1)  UL L 24, str. 8.


title: Zadeva T-327/09: Tožba, vložena 18. avgusta 2009 – Connefroy in drugi proti Komisiji

text:
               7.11.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 267/68

         Tožba, vložena 18. avgusta 2009 – Connefroy in drugi proti Komisiji
   (Zadeva T-327/09)
   2009/C 267/124
   Jezik postopka: francoščina

      Stranke

      Tožeče stranke: Philippe Connefroy (Le Rozel, Francija), Jean-Guy Gueguen (Carantec, Francija) in EARL de Cavagnan (Bouglon, Francija) (zastopnik: C. Galvez, odvetnik)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

      Predloga tožečih strank

               —

               Izpodbijana odločba naj se razglasi za nično na podlagi člena 230, četrti odstavek, Pogodbe ES;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo vseh stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeče stranke predlagajo razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C (2009)203 konč. z dne 28. januarja 2009 (1), s katero je Komisija državne pomoči, ki jih je Francoska republika dodelila proizvajalcem sadja in zelenjave v okviru „načrtov ukrepov ob nepredvidljivih dogodkih“ za olajšanje trženja kmetijskih proizvodov iz Francije, razglasila za nezdružljive s skupnim trgom, ter Francoski republiki naložila izterjavo zadevnih pomoči.
   Tožbeni razlogi in bistvene trditve, ki jih navajajo tožeče stranke so enaki ali podobni tistim, ki jih te navajajo v zadevi T-243/09, Fedecom proti Komisiji (2).

      (1)  UL L 127, str. 11 – objavljena pod št. 2009/402/ES.

      (2)  UL 2009, C 205, str.43.


title: Zadeva T-699/15: Tožba, vložena 26. novembra 2015 – City Train/EUIPO (CityTrain)

text:
               29.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 111/26

         Tožba, vložena 26. novembra 2015 – City Train/EUIPO (CityTrain)
   (Zadeva T-699/15)
   (2016/C 111/31)
   Jezik postopka: nemščina

      Stranki

      Tožeča stranka: City Train GmbH (Regensburg, Nemčija) (zastopnik: C. Adori, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

      Podatki o postopku pred EUIPO

      Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Unije, ki vsebuje besedni element „CityTrain“ – Prijava št. 13 154 315

      Izpodbijana odločba: Odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 9. septembra 2015 v zadevi R 843/2015-4

      Tožbeni predlog

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               razveljavi odločbo tožene stranke z dne 9. septembra 2015 in ji naloži, naj na podlagi prijave št. 13 154 315 z dne 8. avgusta 2014 kot znamko Unije registrira figurativno znamko „CityTrain“ z navedbo barv „siva, svetlordeča“ za v prijavi navedene proizvode in storitve iz razredov 12, 37 in 42.

      Navajana tožbena razloga

               —

               Kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009,

               —

               Kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009.


title: Zadeva T-197/08: Tožba, vložena 23. maja 2008 – Polson in drugi proti Komisiji Evropskih skupnosti

text:
               15.8.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 209/55

         Tožba, vložena 23. maja 2008 – Polson in drugi proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva T-197/08)
   (2008/C 209/100)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranke

      Tožeče stranke: Magnus Polson (Lerwick, Združeno kraljestvo), Garry Sandison (Lerwick, Združeno kraljestvo), Andrew Anderson (Whalsay, Združeno kraljestvo), Ian Johnston (Lerwick, Združeno kraljestvo) (zastopnika: R. Murray, Solicitor, R. Thompson, QC)

      Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
   Predlogi tožečih strank

               —

               členi 1(2), 3, 4 in 5 odločbe Komisije, Državna pomoč št. C 39/2006 (ex NN 94/2005) z dne 13. novembra 2007 v zvezi s shemo delničarjev, ki to postanejo prvič, ki se izvaja v Združenem kraljestvu, naj se razglasijo za nične;

               —

               Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   V tem primeru tožeče stranke predlagajo delno razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2008/166/ES, Državna pomoč št. C 39/2006 (ex NN 94/2005), z dne 13. novembra 2007 v zvezi s shemo delničarjev, ki to postanejo prvič, ki se izvaja v Združenem kraljestvu (1). Komisija je v izpodbijani odločbi ugotovila, da je pomoč nezdružljiva s skupnim trgom, ker zadeva pomoč, dodeljeno za prvi nakup deleža v rabljenem ribiškem plovilu, in od Združenega kraljestva zahtevala, naj izterja dodeljeno pomoč. Tožeče stranke so upravičenci pomoči, ki jo je treba izterjati.
   Tožeče stranke predlagajo razglasitev ničnosti iz teh razlogov:

               —

               Komisija je napačno uporabila pravo, s tem da je ugotovila, da so vsa plačila, opravljena za prvi nakup deleža v rabljenem ribiškem plovilu, nezdružljiva s skupnim trgom in da jih je treba vrniti; tožeče stranke zatrjujejo, da dodeljene subvencije spadajo na področje uporabe Uredbe Komisije 875/2007 (2) in da jih je zato treba obravnavati kot pomoči de minimis, ki so združljive s skupnim trgom; tožeče stranke trdijo, da členi 1(2) in od 3 do 5 izpodbijane odločbe nezakonito veljajo za upravičence pomoči, ki so v bistvu delovali v skladu z ustreznimi smernicami Skupnosti;

               —

               Komisija je napačno uporabila pravo, s tem da je ugotovila, da bi bilo vračilo teh plačil v skladu s členom 14(1) Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 (3) in s splošnimi načeli pravne varnosti in varstva zaupanja v pravo ter enakega obravnavanja.

      (1)   UL L 55, 2008, str. 27.

      (2)  Uredba Komisije (ES) št. 875/2007 z dne 24. julija 2007 o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES za pomoč de minimis v ribiškem sektorju in o spremembah Uredbe (ES) št. 1860/2004 (UL L 193, str. 6).

      (3)  Uredba Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL L 83, str. 1).


title: Zadeva C-364/16 P: Pritožba, ki jo je družba Trioplast Industrier AB vložila 1. julija 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 12. maja 2016 v zadevi T-669/14, Trioplast Industrier AB/Evropska komisija

text:
               19.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 343/31

         Pritožba, ki jo je družba Trioplast Industrier AB vložila 1. julija 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 12. maja 2016 v zadevi T-669/14, Trioplast Industrier AB/Evropska komisija
   (Zadeva C-364/16 P)
   (2016/C 343/43)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Pritožnica: Trioplast Industrier AB (zastopniki: T. Pettersson, F. Sjövall, A. Johansson, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Evropska komisija

      Predlog

   Pritožnica Sodišču predlaga:

               a.

               naj razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 12. maja 2016 v zadevi T-669/14 Trioplast Industrier/Evropska komisija;

               b.

               naj, podredno:

                           (i)

                           razglasi za ničen sklep Komisije, vsebovan v dopisu Komisije z dne 3. julija 2014 v zadevi COMP/38354 – Industrijske vreče – Trioplast Industrier AB;

                           (ii)

                           odpravi ali zmanjša zamudne obresti v višini 674 033,32 EUR, katerih plačilo je bilo družbi Trioplast naloženo s sklepom Komisije, vsebovanem v dopisu Komisije z dne 3. julija 2014 v zadevi COMP/38354 – Industrijske vreče – Trioplast Industrier AB;

                           (iii)

                           Komisiji naloži, naj družbi Trioplast povrne 4 686,64 EUR stroškov garancije za plačilo zamudnih obresti;

               c.

               naj, še bolj podredno, dodeli plačilo odškodnine na podlagi člena 340(2) PDEU zaradi zgoraj navedenih kršitev prava EU v višini:

                           (i)

                           celotnih ali dela zamudnih obresti v znesku 674 033,32 EUR;

                           (ii)

                           4 686,64 EUR za stroške garancije za plačilo zamudnih obresti;

               d.

               naj dodatno k zahtevkoma pod (b) ali (c), dodeli plačilo odškodnine na podlagi člena 340(2) PDEU zaradi zgoraj navedenih kršitev prava EU:

                           (i)

                           ki izhajajo iz kršitev prava EU, ki se nanašajo na obdobje, ko Komisija po Sodbi Splošnega sodišča v zadevi T-40/06 ni odpravila ali zmanjšala zahteve po garanciji, za stroške, ki so nastali v zvezi z zagotavljanjem garancije, v višini 22 783,90 EUR ali del tega zneska;

               e.

               naj navedene zneske poviša za obresti;

               f.

               naj Komisiji naloži plačilo stroškov postopka pred Splošnim sodiščem in Sodiščem.

      Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

               1.

               Družba Trioplast v postopku pred Sodiščem vztraja pri zahtevkih iz tožbe, ki jo je vložila na Splošno sodišče, in pri v njej navedenih tožbenih razlogih. Družba Trioplast na podlagi člena 58 Statuta Sodišča Evropske unije in členov 168(1)(d) in 169(2) Poslovnika Sodišča navaja, da je Splošno sodišče, pri tem ko je s sodbo z dne 12. maja 2016 v zadevi T-669/14 tožbo zavrnilo, napačno uporabilo pravo EU.

               2.

                  Prvič, Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo pri ugotovitvi, da je bila s sodbo z dne 13. septembra 2010 (Trioplast Industrier/Komisija, T-40/06, EU:T:2010:388, v nadaljevanju: sodba iz leta 2010) odločba Komisije C (2005) 4634 final z dne 30. novembra 2005 (v nadaljevanju: odločba iz leta 2005) zgolj spremenjena. Sodba iz leta 2010 naj bi, nasprotno, odločbo iz leta 2005 razglasila za nično in od Komisije zahtevala, naj zoper družbo Trioplast sprejme novo odločbo, po tem ko bo znana odločitev v zadevah, o katerih je bilo odločeno s sodbama z dne 6. marca 2012, FLS Plast/Komisija (T-64/06, EU:T:2012:102) in FLSmidth/Komisija (T-65/06, EU:T:2012:103).

               3.

                  Drugič, Splošno sodišče naj bi s tem, ko je ugotovilo, da sporni dopis ni odločba, zoper katero bi bilo mogoče vložiti pravno sredstvo, napačno uporabilo pravo, ker je bila v spornem dopisu obveznost družbe Trioplast prvič določena jasno in v fiksnem znesku.

               4.

                  Tretjič, dejstvo, da je bila odločba iz leta 2005 s sodbo iz leta 2010 razglašena za nično, naj bi pomenilo da zamudne obresti ne morejo teči na podlagi odločbe iz leta 2005.

               5.

                  Četrtič, Splošno sodišče naj bi s tem, ko je ugotovilo da dejanja Komisije družbi Trioplast niso povzročila škode, napačno uporabilo pravo, tako da bi moralo odločati o utemeljenosti odškodninskega zahtevka.


title: Zadeva T-484/08: Sodba Splošnega sodišča z dne 9. decembra 2009 – Longevity Health Products proti UUNT – Merck (Kids Vits) ( Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti Kids Vits — Prejšnja besedna znamka Skupnosti VITS4KIDS — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009) )

text:
               30.1.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 24/50

         Sodba Splošnega sodišča z dne 9. decembra 2009 – Longevity Health Products proti UUNT – Merck (Kids Vits)
   (Zadeva T-484/08) (1)

   („Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava besedne znamke Skupnosti Kids Vits - Prejšnja besedna znamka Skupnosti VITS4KIDS - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)“)
   2010/C 24/87
   Jezik postopka: nemščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Longevity Health Products, Inc. (Nassau, Bahami) (zastopnik: J. Korab, odvetnik)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: G. Schneider, zastopnik)

      Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT: Merck KGaA (Darmstadt, Nemčija)

      Predmet

   Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 28. avgusta 2008 (zadeva R 716/2007-4) glede postopka z ugovorom med družbama Merck KGaA in Longevity Health Products, Inc.

      Izrek

               1.

               Tožba se zavrne.

               2.

               Družbi Longevity Health Products, Inc. se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 32, 7.2.2009.


title: Zadeva T-262/09: Tožba, vložena 6. julija 2009 — Defense Technology proti UUNT — DEF-TEC Defense Technology (FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR)

text:
               29.8.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 205/45

         Tožba, vložena 6. julija 2009 — Defense Technology proti UUNT — DEF-TEC Defense Technology (FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR)
   (Zadeva T-262/09)
   2009/C 205/83
   Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

      Stranke

      Tožeča stranka: Defense Technology Corporation of America (Jacksonville, Združene države) (zastopnik: R. Kunze, odvetnik in Solicitor)

      Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

      Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: DEF-TEC Defense Technology GmbH (Frankfurt na Majni, Nemčija)

      Predloga tožeče stranke

               —

               Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 4. maja 2009 v zadevi R 493/2002-4 (II) naj se razveljavi; in

               —

               toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

      Prijavitelj znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

      Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka „FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR“ za proizvode iz razredov 5, 8 in 13 — prijava št. 643 668

      Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

      Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: registracija besedne znamke „FIRST DEFENSE“ v ZDA za proizvode iz razreda 13; registraciji figurativnih znamk za proizvode iz razreda 13 v ZDA, prejšnja dobro znana znamka v Belgiji, Nemčiji in Franciji „FIRST DEFENS“; prejšnja dobro znana znamka v Belgiji, Nemčiji in Franciji „FIRST DEFENSE AND DESIGN“; prejšnja neregistrirana besedna znamka „FIRST DEFENSE“, varovana v Nemčiji in Franciji; prejšnja neregistrirana znamka v Belgiji, Nemčiji in Franciji „FIRST DEFENSE AND DESIGN“; trgovsko ime „FIRST DEFENSE“, varovano v Nemčiji

      Odločba oddelka za ugovore: delna ugoditev ugovoru

      Odločba odbora za pritožbe: razveljavitev odločbe oddelka za ugovore in zavrnitev ugovora

      Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(3) Uredbe Sveta 207/2009, ker odbor za pritožbe ni pravilno uporabil navedene določbe, poleg tega pa je napačno sprejel odločbo na podlagi pomanjkljivega razumevanja predstavljenih dejstev, kršitev členov 65, 75 in 76 Uredbe Sveta 207/2009, ker odbor za pritožbe ni sprejel ustreznih ukrepov za uskladitev s sodbo Sodišča prve stopnje z dne 6. septembra 2006 v zadevi DEF-TEC Defense Technology proti UUNT — Defense Technology (FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR), T-6/05.


title: Zadeva T-624/16: Tožba, vložena 5. septembra 2016 – Gollnisch/Parlament

text:
               17.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 383/24

         Tožba, vložena 5. septembra 2016 – Gollnisch/Parlament
   (Zadeva T-624/16)
   (2016/C 383/34)
   Jezik postopka: francoščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Bruno Gollnisch (Villiers-le-Mahieu, Francija) (zastopnik: N. Fakiroff, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropski parlament

      Predlogi

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               za ničnega razglasi sklep generalnega sekretarja Evropskega parlamenta z dne 1. julija 2016, ki je bil vročen 6. julija 2016, v skladu s katerim naj bi bil neupravičeno izplačan znesek v višini 275 984,23 EUR v korist Bruna Gollnischa in s katerim je bil pristojnemu odredbodajalcu in vodji blagajne institucije odrejena izterjava tega zneska;

               —

               prav tako za nične razglasi sporočilo in ukrepe za izvršitev zgoraj navedenega sklepa, vsebovane v dopisu generalnega direktorja za finance z dne 6. julija 2016, referenčna številka D 201920;

               —

               v celoti za ničnega razglasi opomin št.o 2016-914, ki ga je 5. julija 2016 podpisal isti generalni direktor za finance;

               —

               tožeči stranki odobri znesek v višini 40 000 EUR, za nadomestilo nepremoženjske škode, ki ji je nastala zaradi neutemeljenih obtoževanj, podanih pred zaključkom preiskave, zaradi škode njenemu ugledu in velikih težav, ki jih je zaradi izpodbijanega sklepa imela v zasebnem in političnem življenju;

               —

               tožeči stranki odobri znesek v višini 24 500 EUR iz naslova nadomestila za stroške njenih pravnih svetovalcev, pripravo te tožbe, stroškov kopiranja in vročanja te tožbe in prilog;

               —

               Evropskemu parlamentu naloži plačilo vseh stroškov;

               —

               podredno, v primeru, da bi Splošno sodišče imelo dvome glede ustreznosti in iskrenosti pravnih sredstev in navedb, ki jih je izpostavila tožeča stranka, v interesu pravičnega izvajanja sodne oblasti, ob upoštevanju nespornih povezav med domnevnim dejanskim stanjem, na katerem temelji izpodbijani sklep in dejanskim stanjem, ki je predmet kazenske preiskave, ki jo je sprožil predsednik Evropskega parlamenta:

                           —

                           prekine odločanje do sprejetja dokončne odločbe s strani francoskih sodnih organov, ki vodijo preiskavo na predlog predsednika Evropskega parlamenta;

                           —

                           ustrezno odredi odlog izvršitve izpodbijanega sklepa do zaključka postopka.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja enajst tožbenih razlogov.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: nepristojnost generalnega sekretarja za sprejetje izpodbijanih aktov. Pristojnost na področju finančnih odločitev, ki se nanašajo na poslance in njihove skupine, ima, nasprotno, predsedstvo Evropskega parlamenta.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: kršitev splošnih pravnih načel in zahtev v zvezi z dobrim upravljanjem, ker bi uprava Parlamenta pred sprejetjem izpodbijanih ukrepov morala počakati na rezultate preiskave in postopkov, ki jih je začela pred sprejetjem izpodbijanih aktov.

               3.

               Tretji tožbeni razlog: kršitev pravice do obrambe tožeče stranke. Izpodbijani akti naj bi kršili domnevo nedolžnosti tožeče stranke, njeno pravico do dostopa do sodišča, in možnost, da poda stališče v zvezi z vsakim od dokumentom, ki ga je uprava nameravala uporabiti zoper njo, prav tako pa naj bi kršili njeno pravico do kontradiktornega zaslišanja.

               4.

               Četrti tožbeni razlog: nedopustno obrnjeno dokazno breme, ker je uprava Parlamenta od tožeče stranke zahtevala naknadna pojasnila glede dela, ki so ga opravili njeni asistenti, in glede njihovega plačila.

               5.

               Peti tožbeni razlog: nezadostna utemeljitev izpodbijanih aktov, ki so popolnoma samovoljni.

               6.

               Šesti tožbeni razlog: kršitev načel pravne varnosti in varstva legitimnih pričakovanj ter uporaba neobstoječih predpisov ali predpisov z retroaktivnim učinkom.

               7.

               Sedmi tožbeni razlog: kršitev političnih pravic parlamentarnih asistentov.

               8.

               Osmi tožbeni razlog: diskriminatornost izpodbijanih ukrepov in zloraba pooblastil, ki naj bi vodila do njihovega sprejetja.

               9.

               Deveti tožbeni razlog: kršitev neodvisnosti poslancev in neupoštevanje vloge lokalnih parlamentarnih asistentov.

               10.

               Deseti tožbeni razlog: očitki uprave Parlamenta so neutemeljeni.

               11.

               Enajsti tožbeni razlog, navajan podredno, kršitev načela sorazmernosti.


title: Zadeva C-307/13: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 10. julija 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Helsingborgs tingsrätt – Švedska) – kazenski postopek proti Larsu Ivanssonu, Carlu-Rudolfu Palmgrenu, Kjellu Ottu Pehrssonu, Håkanu Rosengrenu (Predhodno odločanje — Notranji trg — Direktiva 98/34/ES — Člen 8(1), tretji pododstavek — Postopek za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov — Pojem „tehnični predpis“  — Kokoši nesnice — Skrajšanje roka za izvajanje, ki je bil prvotno predviden za začetek veljavnosti tehničnega predpisa — Obveznost sporočanja — Pogoji — Razlike med jezikovnimi različicami)

text:
               15.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 315/17

         Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 10. julija 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Helsingborgs tingsrätt – Švedska) – kazenski postopek proti Larsu Ivanssonu, Carlu-Rudolfu Palmgrenu, Kjellu Ottu Pehrssonu, Håkanu Rosengrenu
   (Zadeva C-307/13) (1)

   ((Predhodno odločanje - Notranji trg - Direktiva 98/34/ES - Člen 8(1), tretji pododstavek - Postopek za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov - Pojem „tehnični predpis“ - Kokoši nesnice - Skrajšanje roka za izvajanje, ki je bil prvotno predviden za začetek veljavnosti tehničnega predpisa - Obveznost sporočanja - Pogoji - Razlike med jezikovnimi različicami))
   2014/C 315/24
   Jezik postopka: švedščina

      Predložitveno sodišče

   Helsingborgs tingsrätt

      Stranke v postopku v glavni stvari

   Lars Ivansson, Carl-Rudolf Palmgren, Kjell Otto Pehrsson, Håkan Rosengren

      Izrek

               1.

               Za končni datum, ki so ga nacionalni organi določili za začetek veljavnosti nacionalnega ukrepa, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki določa, da je treba kokoši nesnice vzrejati v sistemih, ki ustrezajo njihovim potrebam z vidika gnezd, gredi in peščenih kopeli ter ki so namenjeni ohranjanju nizke stopnje njihove smrtnosti in vedenjskih motenj, velja obveznost sporočanja Evropski komisiji, kot je določena v členu 8(1), tretji pododstavek, Direktive 98/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. junija 1998 o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov o storitvah informacijske družbe, kakor je bila spremenjena z Direktivo 98/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. julija 1998, če je bil rok za izvajanje navedenega nacionalnega ukrepa dejansko spremenjen in če je bila ta sprememba znatna, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

               2.

               Če za skrajšanje roka za izvajanje nacionalnega tehničnega predpisa velja obveznost sporočanja Evropski komisiji, kot je določena v členu 8(1), tretji pododstavek, Direktive 98/34, kakor je bila spremenjena z Direktivo 98/48, opustitev takega sporočanja pomeni, da navedenega nacionalnega predpisa ni mogoče uporabiti, tako da ga ni mogoče uveljavljati proti posameznikom.

      (1)  UL C 215, 27.7.2013.


title: Zadeva C-347/08: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesgericht Feldkirch (Avstrija) 28. julija 2008 – Vorarlberger Gebietskrankenkasse proti WGVSchwäbische Allgemeine Versicherungs AG

text:
               25.10.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 272/11

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesgericht Feldkirch (Avstrija) 28. julija 2008 – Vorarlberger Gebietskrankenkasse proti WGVSchwäbische Allgemeine Versicherungs AG
   (Zadeva C-347/08)
   (2008/C 272/18)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Landesgericht Feldkirch
   Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Vorarlberger Gebietskrankenkasse

      Tožena stranka: WGVSchwäbische Allgemeine Versicherungs AG
   Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali je napotilo iz člena 11(2) Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1) na člen 9(1)(b) te Uredbe treba razlagati tako, da lahko organ za socialno varnost, na katerega so bili na podlagi zakona (člen 332 ASVG) preneseni zahtevki neposredno oškodovane osebe, pred sodiščem kraja v državi članici, kjer ima svoj sedež, vloži tožbo neposredno zoper zavarovalnico, če je takšna neposredna tožba dopustna in ima zavarovalnica svoj sedež na ozemlju ene izmed držav članic?

               2.

               V primeru pritrdilnega odgovora na prvo vprašanje: ali velja ta pristojnost tudi, če neposredno oškodovana oseba v času vložitve tožbe, ni imela stalnega ali običajnega prebivališča v državi članici, v kateri ima organ za socialno varnost svoj sedež?

      (1)  UL L 12, str. 1.


title: Zadeva C-122/13: Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 30. januarja 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Ordinario di Firenze – Italija) – Paola C proti Presidenza del Consiglio dei Ministri (Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah — Direktiva 2004/80/ES — Člen 12 — Odškodnina žrtvam naklepnih nasilnih kaznivih dejanj — Povsem notranji položaj — Očitna nepristojnost Sodišča)

text:
               14.4.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 112/19

         Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 30. januarja 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Ordinario di Firenze – Italija) – Paola C proti Presidenza del Consiglio dei Ministri
   (Zadeva C-122/13) (1)

   ((Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah - Direktiva 2004/80/ES - Člen 12 - Odškodnina žrtvam naklepnih nasilnih kaznivih dejanj - Povsem notranji položaj - Očitna nepristojnost Sodišča))
   2014/C 112/22
   Jezik postopka: italijanščina

      Predložitveno sodišče

   Tribunale Ordinario di Firenze

      Stranki

      Tožeča stranka: Paola C

      Tožena stranka: Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Predmet

   Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunale Ordinario di Firenze – Razlaga člena 12 Direktive Sveta 2004/80/ES z dne 29. aprila 2004 o odškodnini žrtvam kaznivih dejanj (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 7, str. 65) – Področje uporabe – Ureditev, ki ne določa sheme odškodnin žrtvam naklepnih nasilnih kaznivih dejanj, storjenih na nacionalnem ozemlju, ki bi zagotavljala pravično in primerno odškodnino vsem žrtvam nasilnih kaznivih dejanj

      Izrek

   Sodišče Evropske unije očitno ni pristojno za odgovor na vprašanje, ki ga je postavilo Tribunale ordinario di Firenze (Italija).

      (1)  UL C 141, 18.5.2013.


title: Združeni zadevi C-392/04 in C-422/04: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 19. septembra 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht — Nemčija) — i-21 Germany GmbH in Arcor AG & Co. KG proti Zvezni republiki Nemčiji (Telekomunikacijske storitve — Direktiva 97/13/ES — Člen 11(1) — Dajatve in pristojbine za posamična dovoljenja — Člen 10 ES — Primarnost prava Skupnosti — Pravna varnost — Dokončna upravna odločba)

text:
               18.11.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 281/9

         Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 19. septembra 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht — Nemčija) — i-21 Germany GmbH in Arcor AG & Co. KG proti Zvezni republiki Nemčiji
   (Združeni zadevi C-392/04 in C-422/04) (1)

   (Telekomunikacijske storitve - Direktiva 97/13/ES - Člen 11(1) - Dajatve in pristojbine za posamična dovoljenja - Člen 10 ES - Primarnost prava Skupnosti - Pravna varnost - Dokončna upravna odločba)
   (2006/C 281/14)
   Jezik postopka: nemščina
   Predložitveno sodišče
   Bundesverwaltungsgericht
   Stranke v postopku v glavni stvari

      Tožeči stranki: i-21 Germany GmbH (C-392/04) in Arcor AG & Co. KG (C-422/04)

      Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija
   Predmet
   Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Bundesverwaltungsgericht — Razlaga člena 10 ES in člena 11(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 97/13/ES z dne 10. aprila 1997 o skupnem okviru za splošne avtorizacije in posamična dovoljenja na področju telekomunikacijskih storitev (UL L 117, str. 15) — Dajatve za podjetja, imetnike posamičnih dovoljenj, izračunane od vnaprejšnjega plačila splošnih upravnih stroškov regulativnega organa za obdobje tridesetih let.
   Izrek

               1)

               Člen 11(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 97/13/ES z dne 10. aprila 1997 o skupnem okviru za splošne avtorizacije in posamična dovoljenja na področju telekomunikacijskih storitev nasprotuje uporabi dajatve, ki se iz naslova posamičnih dovoljenj izračuna za obdobje 30 let ob upoštevanju splošnih upravnih stroškov regulativnega organa, vezanih na pripravo teh dovoljenj.

               2)

               Člen 10 ES, v povezavi s členom 11(1) Direktive 97/13, nacionalnemu sodišču nalaga, naj presodi, ali ureditev, ki je očitno nezdružljiva s pravom Skupnosti, kot je ta, na kateri temeljita odločbi o odmeri dajatve, ki sta predmet obravnave v postopkih v glavni stvari, pomeni očitno nezakonitost v smislu zadevnega nacionalnega prava. Če je tako, mora to sodišče storiti vse, kar glede odprave teh odločb določa njegovo nacionalno pravo.

      (1)  UL C 273, 6.11.2004,

      UL C 284, 20.11.2006.


title: Zadeva T-269/15: Tožba, vložena 28. maja 2015 – Novartis Europharm/Komisija

text:
               24.8.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 279/36

         Tožba, vložena 28. maja 2015 – Novartis Europharm/Komisija
   (Zadeva T-269/15)
   (2015/C 279/45)
   Jezik postopka: angleščina

      Stranki

      Tožeča stranka: Novartis Europharm Ltd (Camberley, Združeno kraljestvo) (zastopnik: C. Schoonderbeek, odvetnik)

      Tožena stranka: Evropska komisija

      Predloga

   Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

               —

               izpodbijani sklep raglasi za ničen in

               —

               Evropski komisiji naloži plačilo svojih stroškov in stroškov družbe Novartis.

      Tožbeni razlogi in bistvene trditve

   Tožeča stranka s to tožbo predlaga razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2015) 1977 final z dne 18. marca 2015, s katerim je bilo družbi Pari Pharma izdano dovoljenje za promet za zdravilo za humano uporabo, ki je „Vantobra – tobramycine“.
   Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

               1.

               Prvi tožbeni razlog: tožeča stranka trdi, da je Sklep Evropske komisije nezakonit, ker gre za kršitev pravic družbe Novartis Europharm Ltd, ki izhajajo iz tržne ekskluzivnosti za zdravila sirota v skladu s členom 8(1) Uredbe (ES) št. 141/2000 (1), in sicer glede njenega proizvoda TOBI Podhaler, saj se obdobje tržne ekskluzivnosti za zdravilo sirota še ni izteklo, pogoji za odobritev odstopanja od tržne ekskluzivnosti v skladu s členom 8(3) iste uredbe pa niso izpolnjeni.

               2.

               Drugi tožbeni razlog: tožeča stranka trdi, da je Sklep Evropske komisije nezakonit, ker ne vključuje obrazložitve, kot je zahtevana s členom 296 Pogodbe o delovanju Evropske unije in členom 81(1) Uredbe (ES) št. 726/2004 (2).

      (1)  Uredba (ES) št. 141/2000 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 1999 o zdravilih sirotah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 5, str. 21).

      (2)  Uredba (ES) št. 726/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o postopkih Skupnosti za pridobitev dovoljenja za promet in nadzor zdravil za humano in veterinarsko uporabo ter o ustanovitvi Evropske agencije za zdravila (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 34, str. 229).


title: Zadeva C-9/06 P: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 29. novembra 2007 – Tomás Salazar Brier proti Komisiji Evropskih skupnosti (Pritožba – Uradniki – Nadomestilo – Izselitveni dodatek – Pogoj, določen s členom 4(1)(a), druga alinea, Priloge VII h Kadrovskim predpisom – Pojem del[o] za drugo državo )

text:
               26.1.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 22/6

         Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 29. novembra 2007 – Tomás Salazar Brier proti Komisiji Evropskih skupnosti
   (Zadeva C-9/06 P) (1)

   (Pritožba - Uradniki - Nadomestilo - Izselitveni dodatek - Pogoj, določen s členom 4(1)(a), druga alinea, Priloge VII h Kadrovskim predpisom - Pojem „del[o] za drugo državo“)
   (2008/C 22/10)
   Jezik postopka španščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Tomás Salazar Brier (zastopniki: R. García-Gallardo Gil-Fournier, D. Domínguez Pérez in A. Sayagués Torres, odvetniki)

      Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: J. Currall, zastopnik, J. Gutiérrez Gisbert, J. Rivas Andrés in M. Canal, odvetniki)
   Predmet
   Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (prvi senat) z dne 25. oktobra 2005 v zadevi Salazar Brier proti Komisiji, T-83/03, s katero je bila zavrnjena tožba za razglasitev ničnosti odločbe Komisije o implicitni zavrnitvi ugovora pritožnika z dne 24. februarja 2003 in implicitni zavrnitvi z dne 24. marca 2003, s katero mu je bil zavrnjen izselitveni dodatek iz člena 4 Priloge VIII Kadrovskih predpisov za uradnike Evropskih Skupnosti ter z njim povezana nadomestila oziroma dodatki.
   Izrek

               1)

               Pritožba se zavrne.

               2)

               T. Salazar Brieru se naloži plačilo stroškov.

      (1)  UL C 60, 11.3.2006.


title: Zadeva T-372/05: Tožba, vložena dne  5. oktobra 2005  — Giant (Kitajska) proti Svetu

text:
               10.12.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 315/17

         Tožba, vložena dne 5. oktobra 2005 — Giant (Kitajska) proti Svetu
   (Zadeva T-372/05)
   (2005/C 315/31)
   Jezik postopka: angleščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Giant (Kitajska) Co., Ltd (Kunshan City, Ljudska republika Kitajska) (zastopnik: P. De Baere, lawyer)

      Tožena stranka: Svet Evropske unije
   Predlogi tožeče stranke

               —

               Razglasitev ničnosti Uredbe Sveta (ES) št. 1095/2005 (1) z dne 12. julija 2005 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz koles s poreklom iz Vietnama in o spremembi Uredbe (ES) št. 1524/2000 o uvedbi dokončnih protidampinških dajatev pri uvozu koles po poreklu iz Ljudske republike Kitajske, kolikor zavrača zahtevek o statusu tržnega gospodarstva tožeče stranke, tako da krši člen 2(7)(b) v povezavi s členom 2(7)(c) Uredbe Sveta 384/96 (v nadaljevanju: osnovna uredba), krši člen 11(10) osnovne uredbe s tem, da zavrne zahtevek tožeče stranke, da se protidampinške dajatve ne odšteje od sestavljene izvozne cene, in krši člen 253 ES, kolikor ne navede razlogov;

               —

               Svetu naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Tožeča stranka, družba z omejeno odgovornostjo ustanovljena v skladu s kitajskim pravom, večinoma proizvaja kolesa in njihove dele, ki jih izvaža v Skupnost. Ker so jo izpodbijani ukrepi prizadeli, je tožeča stranka vložila prijavo pri Komisiji, s katero je zahtevala odobritev statusa tržnega gospodarstva (v nadaljevanju: STG). Tožeča stranka je predložila tudi protidampinške vprašalnike in sodelovala pri dopisovanju s Komisijo, pri čemer je izpostavila številna sporna vprašanja.
   Tožeča stranka zdaj oporeka izpodbijani uredbi s tem, da najprej omenja zavrnitev zahtevka za STG. Po mnenju tožeče stranke je bil njen zahtevek zavrnjen na podlagi tega, ker zaradi obstoja sistema izvoznih dovoljenj odločitve tožeče stranke glede prodajnih cen in količin niso bile sprejete kot odziv na tržne razmere in brez večjega poseganja države. Tožeča stranka trdi, da bi se moral člen 2(7)(b) osnovne uredbe razlagati v smislu, da bi bilo treba STG odobriti, če v določenem primeru prevladujejo pogoji tržnega gospodarstva ne glede na obstoj nacionalne zakonodaje ali mehanizmov, ki niso v skladu s tistimi v tržnih gospodarstvih. Ker izpodbijana uredba ni uspela nasloviti njegove lastne posebne situacije, tožeča stranka meni, da je bila storjena očitna napaka pri presoji, ki je vodila do kršitve člena 2(7)(b). V istem smislu tožeča stranka zatrjuje kršitev člena 253 ES, ker naj izpodbijana uredba ne bi navajala razlogov, na podlagi katerih je bil zahtevek za STG zavrnjen.
   Tožeča stranka izpodbija tudi zavrnitev zahtevka, da se znesek antidampinške dajatve ne odšteje od sestavljene izvozne cene, kot strošek med uvozom in nadaljnjo prodajo v skladu s členom 11(10) osnovne uredbe. Tožeča stranka meni, da je Svet napačno uporabil pravo s tem, da je presodil, da ne obstaja nikakršno gibanje cen pri nadaljnji prodaji ali vseh nadaljnjih prodajnih cenah glede na izvozne cene tožeče stranke, ugotovljene v prejšnjih preiskavah. Po mnenju tožeče stranke v prejšnjih preiskavah ni bila ugotovljena nikakršna izvozna cena. Nadalje tožeča stranka trdi, da člen 11(10) ne zahteva, da se gibanje oceni glede na izvozne cene, ugotovljene v prejšnjih preiskavah.

      (1)  UL L 183, str. 1.


title: Zadeva C-176/06: Pritožba, ki so jo vložile Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH in Stadtwerke Uelzen GmbH  5. aprila 2006  zoper sodbo Sodišča prve stopnje, razglašeno  26. aprila 2005  v zadevi T-92/02, Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH in Stadtwerke Uelzen GmbH proti Komisiji Evropskih skupnosti, ob intervenciji E.ON Kernkraft GmbH, RWE Power AG, EnBW Energie Baden-Württemberg AG in Hamburgische Electricitäts-Werke AG

text:
               3.6.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 131/35

         Pritožba, ki so jo vložile Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH in Stadtwerke Uelzen GmbH 5. aprila 2006 zoper sodbo Sodišča prve stopnje, razglašeno 26. aprila 2005 v zadevi T-92/02, Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH in Stadtwerke Uelzen GmbH proti Komisiji Evropskih skupnosti, ob intervenciji E.ON Kernkraft GmbH, RWE Power AG, EnBW Energie Baden-Württemberg AG in Hamburgische Electricitäts-Werke AG
   (Zadeva C-176/06)
   (2006/C 131/66)
   Jezik postopka: nemščina
   Stranke

      Pritožnice: Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH in Stadtwerke Uelzen GmbH (zastopnika: D. Fouquet in P. Becker, Rechtsanwälte)

      Druge stranke v postopku: Komisija Evropskih skupnosti, E.ON Kernkraft GmbH, RWE Power AG, EnBW Energie Baden-Württemberg AG und Hamburgische Electricitäts-Werke AG
   Predlogi pritožnic:

               —

               sodba Sodišča prve stopnje z dne 26. januarja 2006 v zadevi Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH in drugi proti Komisiji Evropskih skupnosti (zadeva T-92/02) (1) naj se razveljavi;

               —

               kolikor je zadeva zrela za odločitev, naj se Odločba C (2001) 3967 konč. Komisije Evropskih skupnosti z dne 11. decembra 2001 razglasi za nično, kolikor Komisija v njej ugotovi, da rezerve za odstranitev radioaktivnih odpadkov in zaprtje nuklearnih central v Zvezni republiki Nemčiji ne pomenijo državne pomoči v smislu člena 87(1) ES;

               —

               kolikor zadeva ni zrela za odločitev, naj se zadeva vrne prvemu razširjenemu senatu Sodišča prve stopnje, ob ohranitvi zakonitega sodnika pritožnic v postopku na prvi stopnji, v ponovno odločanje;

               —

               Komisiji naj se naložijo stroški postopka na prvi stopnji;

               —

               Toženi stranki naj se naložijo pritožbeni stroški.

         Podredno:

               —

               Predlog intervenientk, da pritožnica prevzame njihove stroške v postopku pred Sodiščem prve stopnje, naj se zavrne.

         Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
   Pritožnice z obravnavano pritožbo nasprotujejo sodbi Sodišča prve stopnje, s katero je slednje odločbo Komisije, o ugotovitvi, da oprostitev plačila davkov za rezerve za odstranitev radioaktvnih odpadkov in zaprtje nuklearnih central v Zvezni republiki Nemčiji, ne pomeni državne pomoči v smislu člena 87(1) ES, razglasilo za zakonito. Njihova pritožba temelji na kršitvi procesnega in materialnega prava Skupnosti.
   Sodišče prve stopnje naj bi, kljub očitnim pravnim težavam in veliki pomembnosti, pri čemer niso obstajale posebne okoliščine, zadevo preneslo iz prvega razširjenega senata na četrti senat s tremi sodniki. Ta neutemeljeni in neupravičeni prenos zadeve na manjši senat naj bi, po večletnem trajanju postopka, kršil pravice pritožnic do zakonitega sodnika.
   Sodišče prve stopnje naj ne bi razlikovalo med zahtevami po obstoju državne pomoči in zahtevami za začetek formalnega postopka glavne preiskave. Ker naj bi v tem primeru pri preučevanju, ali je načrt državne pomoči združljiv s skupnim trgom, obstajale resne dejanske in pravne težave glede obstoja zagotovila pomoči države, glede zadostnega uresničevanja obveznosti zapiranja nuklearnih central in odstranjevanja radioaktivnih odpadkov kot tudi glede natančnih zneskov rezerv, davčnih ugodnosti in skupnih stroškov zaprtja, se Komisija ni bila upravičena omejiti le na predhodno fazo preiskave. Nasprotno, v tem primeru bi morala začeti formalno fazo postopka preiskave.
   Sodišče naj bi prav tako napačno presodilo vprašanje selektivnosti nemške ureditve rezerv. Spregledalo naj bi, da davčna oprostitev rezerv v jedrskem sektorju pomeni izjemo od splošne davčne ureditve. Ta izjema naj bi bila dopustna le takrat, kadar so bodoče obveznosti dovolj natančno določene. V tem primeru temu ni bilo tako: merila, ki se nanašajo na trenutek zaprtja, na obveznosti zaprtja kot tudi na pravne posledice odsotnosti določb naj ne bi bila določena v zadostni meri. Vendar tudi če selektivnosti pomoči de jure ni mogoče ugotoviti, bi lahko ukrep kršil pravico do državne pomoči, če bi bil take narave, da bi dajal prednost določenim podjetjem. Direktiva o liberalizaciji notranjega trga za elektriko naj bi države članice zavezovala, da aktivno preprečujejo diskriminacijo in izkrivljanje konkurence. Vendar Sodišče ni ugotovilo, da naj bi bila zvezna vlada dolžna spremeniti nemško prakso rezerv, ki naj bi s selektivno podporo posameznih gospodarskih sektorjev, predstavljala neposredno kršitev direktive in načela „polnega učinka“.
   Pritožnice nazadnje navajajo, da naj bi jim izpodbijana sodba neupravičeno nalagala stroške intervenientk. Ker naj bi se intervenientke postopku pridružile šele v zelo pozni fazi, ko so bile vse pomembne vloge že vložene, naj bi bil njihov prispevek k obrambi zgolj minimalen. To stanje naj ne bi upravičilo, obveznosti tožečih strank, da v celoti prevzamejo stroške.

      (1)  UL C 74, str. 15


title: Zadeva C-392/06: Tožba, vložena 21. septembra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji

text:
               2.12.2006

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 294/28

         Tožba, vložena 21. septembra 2006 — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji
   (Zadeva C-392/06)
   (2006/C 294/49)
   Jezik postopka: španščina
   Stranki

      Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: N. Yerrell in R. Vidal Puig, zastopnika)

      Tožena stranka: Kraljevina Španija
   Predlogi tožeče stranke:

               —

               Ugotovi naj se, da Kraljevina Španija s tem, da ni sprejela predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2002/15/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2002 o urejanju delovnega časa oseb, ki opravljajo spremljevalne dejavnosti v cestnem prometu, in vsekakor s tem, da o njih ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;

               —

               Kraljevini Španiji naj se naloži plačilo stroškov.

         Tožbeni razlogi in bistvene trditve
   Rok za uskladitev notranjega pravnega reda z Direktivo 2002/15/ES je potekel 23. marca 2005.

      (1)  UL L 80, str. 35.


title: Zadeva C-15/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) 11. januarja 2010 – Etimine SA proti Secretary of State for Work and Pensions

text:
               13.3.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 63/39

         Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) 11. januarja 2010 – Etimine SA proti Secretary of State for Work and Pensions
   (Zadeva C-15/10)
   2010/C 63/62
   Jezik postopka: angleščina

      Predložitveno sodišče

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Stranki v postopku v glavni stvari

      Tožeča stranka: Etimine SA

      Tožena stranka: Secretary of State for Work and Pensions

      Vprašanji za predhodno odločanje

               1.

               Ali so izpodbijane razvrstitve boratov v Direktivi Komisije 2008/58/ES (1) (v nadaljevanju: Direktiva o 30. PTN) in/ali Uredbi Komisije št. 790/2009 (2) (v nadaljevanju: Uredba o 1. PTN) neveljavne iz enega od naslednjih razlogov:

                           (i)

                           razvrstitve so bile vključene v Direktivo o 30. PTN ob kršitvi bistvenih določb postopka;

                           (ii)

                           razvrstitve so bile vključene v Direktivo o 30. PTN ob kršitvi Direktive 67/548 (3) (DNS) in/ali kot posledica očitnih napak pri presoji, ker:

                                       (a)

                                       Komisija ni uporabila ali je napačno uporabila načelo „običajnega ravnanja ali uporabe“ iz Priloge VI k DNS;

                                       (b)

                                       so bila nezakonito uporabljena merila ocene tveganja;

                                       (c)

                                       Komisija ni uporabila ali je napačno uporabila merilo „primernosti“ v nasprotju s točko 4.2.3.3 Priloge VI k DNS;

                                       (d)

                                       Komisija ni ustrezno upoštevala potrebe po epidemioloških podatkih oziroma podatkih o ljudeh; in/ali

                                       (e)

                                       je Komisija nezakonito ekstrapolirala podatke, ki se nanašajo na eno od boratnih snovi, za razvrstitev drugih boratnih snovi in/ali take ekstrapolacije v nasprotju s členom 253 ES ni dovolj obrazložila;

                           (iii)

                           razvrstitve so bile vključene v Direktivo o 30. PTN ob kršitvi načela sorazmernosti, ki je temeljno načelo prava Skupnosti?

               2.

               Ali so izpodbijane razvrstitve boratov v Uredbi o 1. PTN neveljavne, ker:

                           (i)

                           je bila Uredba o 1. PTN napačno sprejeta z uporabo postopka iz člena 53 kot njene pravne podlage;

                           (ii)

                           merila za novo usklajeno razvrstitev iz Priloge I k Uredbi (ES) 1278/2008 (4) (v nadaljevanju: Uredba ROP) niso bila uporabljena, namesto tega pa je bila napačno uporabljena Priloga VII k Uredbi ROP?

      (1)  Direktiva Komisije 2008/58/ES z dne 21. avgusta 2008 o trideseti spremembi Direktive Sveta 67/548/EGS o približevanju zakonov in drugih predpisov v zvezi z razvrščanjem, pakiranjem in označevanjem nevarnih snovi za namen njene prilagoditve tehničnemu napredku (UL L 246, str. 1).

      (2)  Uredba Komisije (ES) št. 790/2009 z dne 10. avgusta 2009 o spremembi Uredbe (ES) št. 1272/2008 Evropskega Parlamenta in Sveta o razvrščanju, označevanju in pakiranju snovi ter zmesi z namenom njene prilagoditve tehničnemu in znanstvenemu napredku (UL L 235, str. 1).

      (3)  Direktiva Sveta z dne 27. junija 1967 o približevanju zakonov in drugih predpisov v zvezi z razvrščanjem, pakiranjem in označevanjem nevarnih snovi (67/548/EGS) (UL 196, str. 1).

      (4)  Uredba (ES) št. 1272/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o razvrščanju, označevanju in pakiranju snovi ter zmesi, o spremembi in razveljavitvi direktiv 67/548/EGS in 1999/45/ES ter spremembi Uredbe (ES) št. 1907/2006 (UL L 353, str. 1).